Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-02 00:00:00

В грудні 2018 року позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON], за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, приватного нотаріуса Чортківського районного нотаріального округу [PERSON] про визнання права власності на спадкове нерухоме майно. В позовній заяві вона зазначила, що її батьками були: [PERSON], який помер 30 квітня 2010 року, мати - [PERSON], яка померла 06 березня 2009 року. Після їх смерті залишилось спадкове майно, яке складалося з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по вул. Броварова, 100 в м. Чорткові Тернопільської області, що було їх спільною сумісною власністю подружжя. Вказане майно вона успадкувала з сестрою [PERSON] по ? частині кожна, але не оформили спадкових прав. 16 листопада 2013 року померла її рідна сестра [PERSON]. В листопаді 2018 року [PERSON] у встановленому законом порядку звернулась до приватного нотаріуса [PERSON] по питанню оформлення спадщини після смерті батьків - [PERSON] і [PERSON] та сестри - [PERSON] - на домоволодіння № 100 по вул. Броварова в м. Чорткові Тернопільської області та видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Нотаріус повідомив про те, що оформити спадщину на житловий будинок неможливо, так як майно набуте батьками під час шлюбу і є спільною сумісною власністю подружжя, а частка кожного з покійних батьків не виділена та відсутні правовстановлюючі документи на вказане домоволодіння, про що повідомлено листом від 23 листопада 2018 року за № 831/01-16 "Щодо визначення частки в спільному майні подружжя та визнання права власності на спадкове майно" і рекомендовано звернутись до суду з даним позовом. Позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримують, просять задовольнити. У випадку визнання позову відповідачем просять повернути позивачці 50 відсотків витрат по сплаті судового збору. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнає. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, приватний нотаріус Чортківського районного нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не зявилася, від неї надійшла заява, про слухання справи за її відсутності, при ухваленні рішення покладається на розсуд суду. Вислухавши пояснення позивачки, її представника, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Позивачка [PERSON] народилась 18 грудня 1979 року в місті Чорткові Чортківського району Тернопільської області, і по даний час постійно проживає [INFO]. Її батьки: батько - [PERSON], мати - [PERSON], що стверджується свідоцтвом про народження серії ІІ-ИД №286616. 16 квітня 1974 року її батьки - [PERSON] і [PERSON] (дошлюбне прізвище - Антімінчук) зареєстрували шлюб в Чортківському відділі РАЦС і матері було присвоєно прізвище "Маньовська", що стверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про реєстрацію шлюбу від 22 листопада 2018 року, виданого Чортківським міжрайонним відділом РАЦС за №00021510113. Відповідач по справі - [PERSON] - рідний дядько позивачки, рідний брат її батька - [PERSON], що стверджується відповідними документами про їх народження, в тому числі витягом з реєстру про народження батька. Від даного шлюбу батьки мали двох дітей: [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON]) [PERSON], що стверджується свідоцтвами про їх народження. Її сестра перебувала у шлюбі з [PERSON], який рішенням Чортківського районного суду від 12 жовтня 1996 року між ними було розірвано, про що свідчать копія витягу з Державного реєстру актів цивільного стану про шлюб та копія рішення суду про розірвання шлюбу. В шлюбі вони мали сина [PERSON], [INFO], який помер в 1998 році. Під час перебування у шлюбі батьки збудували житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований в м. Чорткові Тернопільської області по вул. Броварова, буд № 100. Дозвільні документи на будівництво житлового будинку було видано на [PERSON], але батьки належним чином не оформили правовстановлюючі документи на вказаний житловий будинок. Згідно ст.\~ст.\~60,\~61,\~70\~Сімейного кодексу\~України вказане\~майно належало\~батькам на\~праві спільної\~сумісної власності\~подружжя і\~частки кожного\~з них\~є рівними,\~а тому\~кожному з\~них належало\~по 1/2 частині житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель і споруд. 06 березня 2009 року померла її мати [PERSON] у віці 58 років в м. Чорткові Тернопільської області, про що 10 березня 2009 року Чортківським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області складено відповідний актовий запис №62 та видане свідоцтво про смерть серії І-ИД №246251. Після смерті матері [PERSON] відкрилась спадщина на нерухоме майно, зокрема на 1/2 частину житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд, який розташований в м. Чорткові по вул. Броварова, 100 Тернопільської області. Згідно ст. ст. 1222, 1223, 1258, 1261 ЦК України позивач [PERSON], [PERSON] і [PERSON] - спадкоємці за законом першої черги як чоловік та діти померлої [PERSON], так як вона заповідального розпорядження (заповіту) не робила. Відповідно до ч. 3 ст.1268 ЦК України позивачка, її батько [PERSON] та сестра [PERSON] прийняли спадщину після смерті [PERSON], так як постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що стверджується відповідною довідкою №3288 від 20 листопада 2018 року, виданою Чортківською міськрадою, однак нотаріально не оформляли спадкових прав. Після смерті матері батькові належало вже 2/3 частини домоволодіння, а [PERSON] та сестрі - по 1/6 частині кожній. 30 квітня 2010 року помер батько позивачки [PERSON] у віці 58 років в м. Чорткові Тернопільської області, про що 12 травня 2010 року Чортківським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області складено відповідний актовий запис №108 та видане свідоцтво про смерть серії І-ИД №246249. Після смерті батька [PERSON] відкрилась спадщина на нерухоме майно, зокрема на 2/3 частини житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд, який розташований в м. Чорткові по вул. Броварова, 100 Тернопільської області. Згідно ст. ст. 1222, 1223, 1258, 1261 Цивільного кодексу України позивачка [PERSON] та її сестра [PERSON] є спадкоємцями за законом першої черги як діти померлого [PERSON], так як він заповідального розпорядження (заповіту) не робив. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України позивачка та її сестра [PERSON] прийняли спадщину після смерті [PERSON], так як постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що стверджується відповідною довідкою № 328 від 20 листопада 2018 року, виданою Чортківською міською радою, однак нотаріально не оформляли. Отже, після смерті батька їй та сестрі належало вже по 1/2 частині домоволодіння кожній (2/3:2= 2/6 + 1/6 = 3/6 або 1/2 частини). 16 листопада 2013 року померла рідна сестра позивачки - [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON]) у віці 38 років в м Чорткові Тернопільської області, про що 28 листопада 2013 року Чортківським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області складено відповідний актовий запис №253 та видане свідоцтво про смерть серії І-ИД № 246250. Після смерті сестри - [PERSON] відкрилась спадщина на нерухоме майно, зокрема на 1/2 частини житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд, який розташований в м. Чорткові по вул. Броварова, 100 Тернопільської області. Рішенням Чортківського районного суду від 12 жовтня 1996 року шлюб між [PERSON] та її чоловіком [PERSON] розірвано (справа № 2-435/1996). Їхній син [PERSON], [INFO], помер 14 грудня 1998 року в м. Чорткові Тернопільської області, про що свідчить свідоцтво про смерть серії 1-ИД № 012719. В звязку з відсутністю після смерті сестри [PERSON] спадкоємців як за законом першої черги, так і за заповітом, то згідно ст. ст. 1222, 1223, 1258, 1262 ЦК України позивач [PERSON] є спадкоємцем за законом другої черги як рідна сестра померлої [PERSON], так як вона заповідального розпорядження (заповіту) не робила. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України позивачка [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON], так як постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що стверджується відповідною довідкою №3290 від 20 листопада 2018 року, виданою Чортківською міською радою. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини також входять всі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті. Видача свідоцтва про право на спадщину, яка підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві. Відповідно до ст. ст. 60, 61 Сімейного кодексу України вказаний вище житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами належав спадкодавцю та його дружині на праві спільної сумісної власності подружжя, оскільки набутий ними за час перебування у зареєстрованому шлюбі. Згідно ст. 70 Сімейного кодексу України, п. 2 ст. 370 Цивільного кодексу України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Згідно ст. 25 Цивільного кодексу України здатність мати цивільні права та обов'язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає з моменту її народження і припиняється у момент її смерті. Відповідно до ст. 30 Цивільного кодексу України цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов'язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Враховуючи наведене, у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності, на яке не була проведена, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися в судовому порядку. Згідно ст. 1226 Цивільного кодексу України у разі смерті одного із учасників спільної сумісної власності його частка може бути визначена судом за позовом спадкоємців. Відповідно до ст. 182 ЦК України право власності на нерухомі речі підлягають державній реєстрації. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до абзацу 3 ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на нерухоме майно виникає з моменту його державної реєстрації. Виходячи з ст. ст. 25, 30 ЦК України мати та набути цивільне право (право власності на нерухоме майно) може лише жива та дієздатна особа. Із змісту ст. ст. 391, 392 ЦК України вбачається, що у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватись у судовому порядку. Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. За положеннями статті 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно із частиною 1 статті 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з ч. 4 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову в даній справі не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідно до ч. 3 ст. 200 Цивільного процесуального кодексу України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. З огляду на викладене, суд має підстави дійти до висновку про законність і обґрунтованість вимоги щодо спадкування майна спадкодавців за законом, яке складається із житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по вулиці Броварова, 100 в м. Чортків Тернопільської області та задовольнити позовні вимоги, визнавши право власності на вказане майно. Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України, ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання позивачки і повернення їй з державного бюджету 50 відсотків від сплаченого судового збору.

Outcome: approved