Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з даним позовом мотивуючи тим, що з відповідачем [PERSON] перебувала у шлюбних відносинах та під час їх спільного проживання у них народилась дитина [PERSON] , [INFO] . 12 лютого 2018 року шлюб між ними розірвано та малолітнього сина залишено проживати з нею, позивачем. Вказує, що відповідач з листопада місяця 2019 року перестав надавати кошти для забезпечення потреб дитини, на сьогоднішній день в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання сина не надає, угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто. Зазначає, що як їй відомо, відповідач на даний час їздить на роботу до Республіки Польща та має стабільні доходи, тому просить суд так як відповідач є фізично здоровою та працездатною особою, інших утриманців не має, стягувати з нього аліменти на утримання сина в твердій грошовій сумі, в розмірі 2000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву в якій просить справу розглянути у її відсутності, позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з явився, про день, час та місце розгляду справи належним чином повідомлений шляхом публікації оголошення на сайті «Судова влада України, причини неявки суду не повідомив та відзиву на позов не подав . Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Врахувавши подану заяву позивача, вивчивши матеріали даної справи, суд дійшов наступного висновку. Згідно ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно дост. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181 СК України способи виконання батьками обов язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Крім того ст. 182 СК України передбачає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суми прожиткового мінімуму на 2020 рік встановлено Законом України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" і для дітей віком від 6 до 18 років становить 2218 грн., де прожитковий мінімум - це вартісна величина достатня для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Частиною 1 та 2 статті 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 12 листопада 2011 року. Від спільного подружнього проживання у сторін народився син [PERSON] , [INFO] .(а.с.8) Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 12 лютого 2018 року шлюб між сторонами розірвано, малолітню дитину [PERSON] залишено проживати з матір`ю [PERSON] (а.с.7) Враховуючи викладене, а також, що відповідач є батьком неповнолітнього [PERSON] відповідно до ст. ст. 180, 181 СК України зобов язаний надавати утримання своїй малолітній дитині до досягнення ним повноліття, беручи до уваги, встановлений законом мінімальний розмір аліментів на дитину, а також, що позивачем не доведено можливість відповідача сплачувати аліменти у розмірі 2000 грн. , суд вважає, що позов слід задоволити частково та стягувати на її користь з відповідача [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] в розмірі 1 600 грн. щомісячно до досягнення ним повноліття, а в решті слід відмовити. Питання судових витрат суд вирішує у відповідності з вимогамист. 141 ЦПК України. На підставі наведеного та ст. ст. 180, 181, 182, 184 СК України та

Outcome: partial