Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з даним позовом, посилаючись на те, що є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], що проживала в селі Пижівка, Новоушицького району, Хмельницької області та померла [INFO]. 08 грудня 1995 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем Зеленокуриловецької сільської ради, згідно якого все своє майно заповіла позивачу. Спадщину позивач прийняв, оскільки проживав та був зареєстрований в одному погосподарському номері із спадкодавцем. 14 квітня 2005 року на підставі розпорядження Новоушицької районної державної адміністрації № 111/05-р від 14 березня 2005 року на ім'я померлої [PERSON] видано державний акт серії ХМ № 022788 на право власності на земельну ділянку, розташовану на території Зеленокуриловецької сільської ради. Нотаріусом позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на земельну ділянку в порядку спадкування, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на зазначене майно, тобто державний акт виданий після смерті спадкодавця. Позивач подав заяву про розгляд справи без його участі. Відповідач - Територіальна громада Зеленокуриловецької сільської ради подала до суду заяву, у якій просить справу розглянути без участі їх представника, проти позову не заперечила. Суд, дослідивши докази по справі, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 02 січня 2000 року, виданого Зеленокуриловецькою сільською радою Новоушицького району Хмельницької області [PERSON] померла [INFO]. Судом встановлено, що згідно заповіту від 08 грудня 1995 року, посвідченого секретарем Зеленокуриловецької сільської ради, [PERSON] все своє майно заповіла [PERSON]. Цивільні відносини по даній справі виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України від 01 січня 2004 року, а саме спадщина відкрилася [INFO], тому на дані правовідносини поширюється дія норм Цивільного кодексу Української РСР в редакції 1963 року. Відповідно до ч.1 ст.524 ЦК України, в редакції 1963 р. чинній на час виникнення даних правовідносин, спадкоємство здійснюється за законом і заповітом. Згідно ст. 549 ЦК Української РСР, в редакції від 18 липня 1963 року, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Після смерті [PERSON] спадщину фактично прийняв [PERSON], який вступив в управління та розпорядження спадковим майном, про що свідчить довідка Зеленокуриловецької сільської ради № 634 від 18 липня 2014 року, проживав та був зареєстрований в одному погосподарському номері із спадкодавцем. Відповідно до довідки відділу Держземагенства у Новоушицькому районі Хмельницької області про кількісні характеристики земельної ділянки, яка виділена [PERSON], згідно державного акта серії ХМ №022788, кадастровий номер земельної ділянки 6823382700:03:001:0111, площею 2,2000 га, її вартість становить 49347,13 грн. Згідно постанови приватного нотаріуса Новоушицького районного нотаріального округу [PERSON] від 21 липня 2014 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, яка залишилася після смерті [PERSON] у зв'язку із відсутністю правовстановлюючого документа на ім'я померлої. Відповідно до повідомлення цього ж приватного нотаріуса спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась. У списку громадян - членів колективного сільськогосподарського підприємства, що є додатком до державного акту на право колективної власності на землю серії ХМ № 018, виданого 24 червня 1995 року СС "Україна", прізвище [PERSON] прописано за № 175. У списку громадян, яким видаються державні акти на право власності на землю взамін сертифікатів у бувшому КСП «Україна» с. Пижівка прізвище [PERSON] прописано за № 408, сертифікат № ХМ72669. 14 квітня 2005 року на ім'я [PERSON] виготовлений державний акт серії ХМ № 022788 на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,20 га на території Зеленокуриловецької сільської ради. Згідно ст.2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Стаття 25 ЦК України передбачає, що цивільна правоздатність (здатність мати цивільні права та обов'язки) фізичної особи виникає в момент її народження і припиняється в момент її смерті. Тому, виданим після смерті спадкодавця рішенням Зеленокуриловецької сільської ради №2 від 07 квітня 1995 року про видачу державного акта на право власності на земельну ділянку, можливо лише підтвердити факт володіння [PERSON] сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ХМ № 072669 на землях, які перебували в колективній власності СС "Україна" с. Пижівка. Суд вважає, що неодержання за життя [PERSON] державного акту про право власності на земельну ділянку не є підставою для обмеження права спадкоємця на спадкування права на земельну частку (пай), оскільки спадкодавця було включено до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю та він набув права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, тому позивач має право на успадкування права на земельну частку /пай/ після смерті [PERSON]

Outcome: approved