Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом про стягнення аліментів, посилаючись на те, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] і від цього шлюбу у них є неповнолітній син [PERSON], [INFO]. Оскільки [PERSON] не надає допомогу на його утримання в добровільному порядку, хоча має нерегулярний дохід і можливість її надавати, а її заробітку недостатньо для забезпечення матеріальних потреб дитини, то в неї склалось тяжке матеріальне становище щодо утримання сина. У звязку з цим просила стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі 800.00 грн. щомісячно, починаючи від дня предявлення позову та до досягнення ним повноліття. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилася, однак подала адресовану суду письмову заяву про те, що вона просить справу за даним позовом розглядати за її відсутності та стягувати з [PERSON] в її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 600.00 грн. щомісячно, починаючи від дня педявлення позову і до досягнення ним повноліття, з врахуванням індексації відповідно до закону. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, хоча про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, заяву про розгляд справи за його відсутності не подавав. Зі згоди позивача та відповідно до вимог ст.224 ЦПК України суд проводить заочний розгляд даної справи на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи, що в дане судове засідання не зявилися всі особи, які беруть участь у справі, то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України не здійснювалося. Суд, дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення. Як вбачається із рішення Турійського районного суду Волинської області від 11 березня 2013 року та свідоцтва про народження серії 1-ЕГ №024276, виданого 08 лютого 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Турійського районного управління юстиції Волинської області, [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого у них дійсно є син [PERSON], [INFO] (а.с. 6, 7). Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. У відповідності до ч.ч. 1, 3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно із ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 184 СК України передбачено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.\~ Крім того, згідно п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. З довідки Турійської селищної ради Турійського району Волинської області від 16 травня 2016 року №1338 видно, що позивач [PERSON] проживає разом з неповнолітнім сином [PERSON], [INFO], який перебуває на її утриманні, окремо від відповідача [PERSON] (а.с. 8 ). Таким чином, хоча [PERSON] й не має регулярного доходу, однак є працездатним, а тому спроможний надавати на утримання дитини матеріальну допомогу, яку, відповідно до ст.184 СК України, слід визначити у твердій грошовій сумі, зокрема, в розмірі 600.00 грн. Отже, виходячи з наведеної правової норми і встановлених обставин справи, суд приходить до висновку, що згідно з матеріальними потребами дитини та відповідно до реальних матеріальних можливостей відповідача, з останнього слід стягувати в користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі 600.00 грн. щомісячно, так як для цього є законні підстави. Крім того, згідно зі ст.88 ЦПК України з відповідача [PERSON] слід стягнути в дохід держави судовий збір в сумі 551.20 грн., так як позивач [PERSON] звільнена від сплати судового збору у відповідності з п.3 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір". Згідно з п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved