Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-28 00:00:00

В січні 2018 року [PERSON] звернулась до суду з зазначеним позовом, в якому просила зняти арешт з нерухомого майна, а саме з житлового будинку [ADDRESS] Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона є власником вказаного житлового будинку, з метою відчуження житлового будинку вона звернулася до нотаріуса, від якого дізналася про наявність арешту, який накладено на підставі постанови б/н від 20.04.2003 року Корабельного РВ ММУ УМВС України. Посилаючись на те, що кримінальна справа, в рамках якої накладено арешт, вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва від 02.10.2003 року розглянута, арешт скасовано цим же вироком, проте він не знятий, просила позов задовольнити. Позивачка надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно з ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправне позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень регулюється Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" № 1952-ІУ від 01.07.2004 р., Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядком надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 868 від 17.10.2013 р., іншими нормативно-правовими актами України. Відповідно до ст. 2 ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" обтяженням є заборона розпоряджатися та/або користуватися нерухомим майном , яка встановлена або законом, або актами уповноважених на це органів державної влади, їх посадових осіб або яка виникає на підставі договорів. Стаття 15 ЦК України передбачає право на захист цивільних прав та інтересів, зокрема кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст. 391 ЦК України власник може вимагати усунення перешкод у праві користування та розпорядження своїм майном. Судом встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS], що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 30.08.1988 року, посвідченого старшим державним нотаріусом П'ятої Миколаївської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за № 1671. Як вбачається з відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна на нерухоме майно позивачки, а саме на житловий будинок [ADDRESS], накладено арешт, на підставі постанови б/н від 20.04.2003 року Корабельного РВ ММУ УМВС України. Вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва від 02.10.2003 року позивача визнано винною та призначено покарання, також вирішено питання про зняття вищевказаного арешту, але арешт не був знятий. З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до переконання, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved