Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-17 00:00:00

В липні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «Укрветсанзавод» про стягнення заробітної плати та середній заробіток за затримку виплати зарплати, уточнивши свої вимоги в позові вказав, що наказом № 41-К/15 27.02.2015 року [PERSON] було прийнято на роботу на посаду заступника директора Калинівської філіалу ДП «Укрветсанзавод» з 02.03.2015 року, з посадовим окладом відповідно до штатного розпису.Відповідно до наказу № 120-К/15 від 16.06.2015 року позивача було звільнено з роботи з займаної посади за угодою сторін та зобов'язано головного бухгалтера Калинівської філії здійснити остаточний розрахунок працівника, відповідно до чинного законодавства. При звільненні [PERSON] не виплатили заробітну плату, тому позивач звернувся з даним позовом до суду, яким просив стягнути з Державного підприємства «Укрветсанзавод» на користь [PERSON] 12 600,00 грн. заборгованості з заробітної плати та середній заробіток за весь час затримки в виплаті заробітної плати. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, надали пояснення аналогічні змісту уточненої позовної заяви. Також позивач пояснив, що 02.03.2015 року, після представлення його генеральним директором на роботі, заступником директора він як голова інвентаризаційної комісії в цей же день розпочав проводити інвентаризацію, а 03.03.2015 року він працівниками філії був недопущений до роботи, про що повідомив працівників в Київ. Тому він та керівництво ДП «Укрветсанзавод» звертались із заявами до Калинівського відділу міліції. Він виконував обов'язки заступника філії, неодноразово їздив в м. Київ та виконував завдання керівника, який до нього не мав претензій. Представники відповідача заявлені позовні вимоги не визнали, надали письмові заперечення проти позову (а.с. 55-57), відповідно до яких згідно наказу генерального директора Державного підприємства «Укрветсанзавод» №41-К/15 від 27.02.2015 року на посаду заступника директора Калинівського філіалу Державного підприємства «Укрветсанзавод» було прийнято на роботу [PERSON] з 02 березня 2015 року зі строком випробування 3 місяці, про що було повідомлено директора Калинівської філії ДП «Укрветсанзавод» Штельмах Г.В.27 квітня 2015 року директор Калинівської філії ДП «Укрветсанзавод» Штельмах Г.В. звернулася до генерального директора ДП «Укрветсанзавод» Янка Є.Ї. з службовою запискою в якій зазначила, що [PERSON] - заступник директора Калинівського філіалу ДП «Укрветсанзавод» не з'являвся на роботі з 02 березня 2015 року та не надав жодних документів для належного оформлення особової справи на Калинівській філії ДП «Укрветсанзавод».Нез'явлення [PERSON] - заступника директора Калинівського філіалу ДП «Укрветсанзавод» на роботі в Калинівській філії зафіксовано комісією в складі: голова комісії - головний інженер [PERSON]; члени комісії: економіст [PERSON]; головний бухгалтер [PERSON]; сторож [PERSON]; сторож [PERSON]; сторож [PERSON]; сторож [PERSON] та відображено в актах і табелях обліку робочого часу за березень - червень 2015 року.В телефонних розмовах [PERSON] обіцяв надати лікарняний та зазначав, що ніяких актів підписувати не буде, оскільки вони неправомірні. Після неодноразових звернень щодо надання пояснень про причини нез'явлення на роботі, [PERSON] надав генеральному директору заяву про звільнення з займаної посади з 16 червня 2015 року за угодою сторін запевнивши, що надасть директору Калинівського філіалу ДП «Укрветсанзавод» лікарняний лист після його належного оформлення.В письмовій формі надавати пояснення про причини нез'явлення на роботі з 02 березня 2015 року по 16 червня 2015 року [PERSON] відмовився, про що складений акт від 16 червня 2015 року «Про відмову надавати письмові пояснення».Враховуючи положення ст. 40 КЗпП України щодо недопущення звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності, на підставі заяви від 16 червня 2015 року наказом генерального директора Державного підприємства «Укрветсанзавод» від 16.06.2015 №120-К/15 [PERSON] було звільнено з займаної посади за угодою сторін, п. 1 ст. 36 КЗпП України.Згідно довідки від 19.08.2015р. №101 заробітна плата [PERSON] не нараховувалася, оскільки даний працівник жодного дня на роботі не являвся, з вищезазначених підстав представники відповідача просили відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Крім того пояснили, що в день прийняття [PERSON] на роботу також був виданий наказ №16-П/15 від 27.02.2015 року «Про проведення інвентаризації Калиніської філії», яким була призначена комісія, головою якої було призначено [PERSON] 02.03.2015 року генеральний директор Янко Є.І. з членами комісії виїзджали до Калинівської філії, де генеральний директор представив [PERSON] заступником директора Калинівського філіалу ДП «Укрветсанзавод», також повідомив, що наказом призначено склад інвентаризаційної комісії для проведення інвентаризації на Калинівського філіалу ДП «Укрветсанзавод», головою якої було призначено [PERSON] Пояснили, що [PERSON] працював з інвентаризаційною комісією тільки в другій половині дня 02.03.2015 року, наступного дня з'явився в нетверезому стані, тому його не допустили до ревізії. Допитані в судовому засіданні свідки пояснили суду про відомі їм обставини щодо спору сторін, якими підтверджуються пояснення представників відповідача, та частково пояснення позивача. Суд, заслухавши пояснення сторін та їх представників, свідків та дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог з таких підстав. Суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено та не заперечується сторонами, що згідно наказу №41-К/15 від 27.02.2015 року [PERSON] було прийнято на роботу на посаду заступника директора Калинівського філіалу державного підприємства «Укрветсанзавод» з 02.03.2015 року зі строком випробування 3 місяці, з посадовим окладом відповідно до штатного розпису (а.с. 17, 74), що також підтверджується копією трудової книжки [PERSON] (а.с. 2, 19). 27.04.2015 року директор Калинівської філії ДП «Укрветсанзавод» Штельмах Г.В. звернулася до генерального директора ДП «Укрветсанзавод» Янка Є.І. з доповідною запискою (а.с. 58), відповідно до якої [PERSON] - заступник директора Калинівського філіалу ДП «Укрветсанзавод» не з'являвся на роботі з 02 березня 2015 року та не надав жодних документів для належного оформлення особової справи на Калинівській філії ДП «Укрветсанзавод», але керівництвом відповідача міри реагування по вказаній заяві не прийняті і суду докази в спростування зазначеного не надано. Нез'явлення [PERSON] на роботі в Калинівській філії зафіксовано комісією в складі: голова комісії - головний інженер [PERSON]; члени комісії: економіст [PERSON]; головний бухгалтер [PERSON]; сторож [PERSON]; сторож [PERSON]; сторож [PERSON]; сторож [PERSON] та відображено в Актах (а.с. 59-64, 89-90). Відповідно до довідки №86-1/15-488 від 20.10.2015 року, виданої ДП «Укрветсанзавод», [PERSON] заробітна плата на Калинівській філії не нараховувалась, в зв'язку з тим, що він жодного разу не з'являвся на робоче місце (а.с. 154). Згідно наказу №15-П від 27.02.2015 року (а.с.75) було внесено зміни до штатного розпису Калинівської філії «Укрветсанзавод» у штатний розпис і введено посаду заступника директора філіалу з посадовим окладом 3 650 грн. 27.02.2015 року за підписом генерального директора ДП «Укрветсанзавод» було видано наказ №16-П/15 про проведення інвентаризації на Калинівській філії, де головою комісії призначено [PERSON] (а.с. 116). Також в матеріалах справи міститься копія протоколу №1 засідання робочої інвентаризаційної комісії ДП «Укрветсанзавод» щодо результатів інвентаризації, відповідно до якого інвентаризацію на Калинівській філії ДП «Укрветсанзавод» проведено, нестач та надлишків не виявлено, даний протокол та додаток до нього - інвентаризаційний опис основних засобів (а.с. 151-152) підписаний в тому числі і заступником директора [PERSON], тобто даними документами спростовується той факт, що позивач жодного разу не з'являвся на своє робоче місце. Також допитані в судовому засіданні свідки підтвердили той факт, що [PERSON] з'являвся на роботу в Калинівську філію ДП «Укрветсанзавод» в день його представлення, що наступного дня прибув до філії, але його не допустили до роботи працівники. Судом встановлено, що [PERSON] було написано 16.06.2015 року заяву про звільнення його з посади заступника директора Калинівської філії ДП «Укрветсанзавод» за згодою сторін (а.с.71), того ж дня, відповідно до наказу №120-К/15 його було звільнено з займаної посади за угодою сторін п. 1 ст. 36 КЗпП України. У даному наказі також вказано головному бухгалтеру Калинівської філії здійснити остаточний розрахунок працівника відповідно до чинного законодавства. (а.с. 72). Посилання відповідача, ніби то він вважав, що [PERSON] перебуває на лікарняному, так як про це повідомляв [PERSON] по телефону, є надуманими та не відповідають реальним обставинам справи. Відповідно до Інструкції «Про організацію обліку робочого часу на підприємстві», табель обліку робочого часу - це поіменний список усіх працівників відділу, служби чи іншого структурного підрозділу або установи в цілому з вимітками про використання робочого часу протягом облікового періоду. Кожному працівникові надається табельний номер, який зазначається в усіх документах з обліку праці та оплати. Підставою для внесення до Табеля того чи іншого коду причин неявок на роботу є підтвердні документи: накази роботодавця щодо направлення у вирядження, про відпустку, листки непрацездатності, медичні довідки, пояснювальні записки тощо. Якщо невідомо, через які причини відсутній працівник, графа Табеля «Відмітки про явки та неявки за числами місяця» залишається не заповненою, поки працівник вийде на роботу й надасть підтвердні документи. Якщо до здавання Табеля в бухгалтерію працівник не з'явився, у рядку проставляють код НЗ - неявки із нез'ясованих причин. Після пред'явлення потрібного документа (листка непрацездатності або ін.) проставляється відповідний код, наприклад ТН (оплачувана тимчасова непрацездатність) або НН (неоплачувана тимчасова непрацездатність). У такому разі наприкінці місяця Табель треба переоформити. Наприкінці місяця за Табелем підраховують загальну кількість надурочних і нічних годин, вихідних і святкових днів. Визначають загальну кількість днів та годин неявок на роботу, які розшифровують за причинами. Проте подані представниками відповідача табелі обліку робочого часу (а.с. 66-69) не спростовують позовні вимоги [PERSON], оскільки [PERSON] був звільнений з роботи за угодою сторін, а не за прогул, чи як такий, що не пройшов випробувальний термін. Надані суду копії табелів обліку робочого часу свідчать про халатне ставлення працівників, відповідальних за облік та оплату праці, до своїх трудових обов'язків, оскільки якщо працівник не з'являється на роботу без поважних причин, листки тимчасової непрацездатності не надає, то відповідальна особа за ведення Табелю повинна була проставити відповідний код та переоформити Табель наприкінці кожного місяця. В даному випадку існує неузгодженість інформації(неявка із нез'ясованих причин), яка міститься в табелях обліку робочого часу (а.с. 66-69), а також в актах комісії підприємства (а.с. 59-65) зі змістом наказу №120-К/15 від 16.06.2015 року, відповідно до якого [PERSON] звільнено з займаної посади за угодою сторін, п. 1 ст. 36 КЗпП України. У даному наказі також вказано головному бухгалтеру Калинівської філії здійснити остаточний розрахунок працівника відповідно до чинного законодавства, а також із поясненнями представників відповідача та свідків, які пояснили, що [PERSON] з'являвся на роботу в Калинівську філію ДП «Укрветсанзавод» в день його представлення на роботі 02.03.2015 року та наступного дня, але не був допущений до роботи. При цьому суд звертає увагу на те, що наказ №120-К/15 від 16.06.2015 року про звільнення [PERSON] з займаної посади за угодою сторін, п. 1 ст. 36 КЗпП України є чинним, ніким не скасованим і не зміненим. Отже, суд прийшов до висновку, що видавши наказ про звільнення за угодою сторін [PERSON], відповідач повинен був виконати наказ щодо проведення з [PERSON] остаточного розрахунку по заробітній платі згідно чинного законодавства та оскільки з позивачем не був проведений такий розрахунок, то потрібно стягнути дані кошти з відповідача. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Частиною 1 ст. 83 КЗпП України визначено, що у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата усіх належних йому сум здійснюється у день звільнення. Згідно зі ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Згідно п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України №13 від 24.12.1999 р. "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Судом встановлено, що [PERSON] було написано 16.06.2015 року заяву про звільнення його з посади заступника директора Калинівської філії ДП «УКРВЕТСАНЗАВОД» за згодою сторін (а.с.71), того ж дня, відповідно до наказу №120-к/15 його було звільнено з займаної посади за угодою сторін (а.с.72). Хоча з пояснень представників відповідача вбачається, що при звільненні керівництвом підприємства було з'ясовано, що [PERSON] не з'являвся на роботу, так як хворів, однак доказів, того, що він був на лікарняному ним не надано, проте позивача відповідач не звільнив за прогули (ст. 40 ч.4 КЗпП України), або що не пройшов випробувальний строк, а було звільнено [PERSON] за угодою сторін із зазначенням у наказі на необхідність проведення з ним бухгалтерського розрахунку та не зазначено причин його неявки на роботу, суд вважає, що [PERSON] був присутнім на роботі як працівник (виконував роботу по проведенні інвентаризації, що підтверджено актом інвентаризації з його підписом; матеріалами висновку №654 оглянутими в судовому засіданні, що витребувані з Калинівського відділу міліції та інше), а тому підлягає на його користь стягненню заробітна плата за період з 02.03.2015 року по 16.06.2015 року включно в сумі 11 695 грн.26 коп., середній заробіток за затримку виплати зарплати до ухвалення рішення суду в сумі 25 722 грн.40 коп. Також підлягає стягненню 1216 грн. 60 коп. компенсація невикористаної відпустки, з відрахуванням певних платежів . Відповідно до наказу №15-П/15 від 27.02.2015 року розмір посадового окладу для позивача складав 3 650 грн., а тому розмір заробітної плати позивача за 02.03.2015 р . по 16.06.2015 року, який підлягає стягненню на користь позивача складає 11 695 грн.26 коп., середній заробіток за затримку заробітної плати - 25 722 грн.40 коп., компенсація невикористаної відпустки - 1 216 грн.60 коп. із проведенням відрахувань відповідних обов'язкових платежів від заробітної плати. Позивачем не доведено належними суду доказами, що його заробітня плата на підприємстві становила 5 600 грн. Тому позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. Відповідно до ст. ст. 84, 88 ЦПК України та з урахуванням вимог Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача 3 603,40 грн. витрат на правову допомогу . Також підлягають стягненню з відповідача в дохід держави судові витати по сплаті судового збору в сумі 551, 20 грн., від яких звільнено позивача. На підставі викладеного та

Outcome: partial