Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-23 00:00:00

До Снятинського районного суду Івано-Франківської області звернулись [PERSON] та [PERSON] з позовом до Борщівської сільської ради Снятинського району. В позовів вказано, що на праві спільної часткової власності [PERSON], [PERSON], яка померла [INFO] [PERSON], який помер [INFO], [PERSON], яка померла [INFO] належало по 1/4 частки житлового будинку [ADDRESS], що відносився до майна колгоспного двору, в якому вказані особи були зареєстрвоані на 15/04/1991 року. Після відкриття спадщини [PERSON] її 1/4частки на підставі заповіту успадковано [PERSON], шляхом подання заяви до нотаріальної контори. Після відкриття спадщини [PERSON], належна йому 1/4 частки успадкована [PERSON], яка на вказаний момент проживала зі спадкодавцем. Внаслідок відкриття спадщини [PERSON], належна їй 1/4 частки успадкована на підставі заповіту та подання заяви про прийняття спадщини [PERSON] На дане будинковолодіння відсутні правовстановлюючі документи, а тому позивачі просять визнати за ними право власності по 1/4 за [PERSON] та 3/4 за [PERSON] Представник позивачки [PERSON] та [PERSON] [PERSON] подав суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій позов підтримав, просив суд позов задовольнити. Представник відповідача подав суду заяву, в якій просив справу розглядати без його участі; позов та фактичні обставини визнав. Судом встановлено, що відповідно до довідки відповідача від 12/09/2013 р. на 15/04/1991 року в колгоспному дворі по [ADDRESS] проживали та були зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Таким чином вказані четверо осіб вважають власниками майна колгоспного двору, до якого входив будинок по [ADDRESS]. Відповідно до свідоцтва про смерть № [NUMBER] [PERSON] померла [INFO] В довідці відповідача від 10/03/2009 р. № 51 за [PERSON] числиться частина житлового будинку по [ADDRESS]. На момент відкриття спадщини [PERSON] з нею проживали її чоловік [PERSON], її батько [PERSON], її мати [PERSON] В управління спадковим майном вступила [PERSON] Заповіт від імені [PERSON] посвідчено 15/05/1999 року за №11 не скасовувався. Відповідно до заповіту №11 від 14/05/1999 року [PERSON] заповіла все своє майно [PERSON] Відповідно до свідоцтва про смерть № [NUMBER] [PERSON] помер [INFO]. В довідці відповідача від 12/09/2013 р. вказано, що на день відкриття спадщини [PERSON] з ним проживали та зареєстровані [PERSON] - дружина та [PERSON] - зять. Відповідно до свідоцтва про смерть № [NUMBER] [PERSON] померла [INFO] Відповідно до довідки відповідача від 12/09/2013 р. на день відкриття спадщини [PERSON] в господарстві по [ADDRESS] проживав та зареєстрований її зять [PERSON] 28/09/2009 р [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на інше майно [PERSON] В довідці відповідача № 482/02-24 від 12/09/2013 р. вказано, що за житловим будинком по [ADDRESS] числиться земельна ділянка площею 0,5 га для обслуговування житлового будинку. Відповідно до свідоцтва про народження № [NUMBER][PERSON] є донькою [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про шлюб № [NUMBER] [PERSON] змінила прізвище на «[PERSON]». У висновку № 41 будівельно-технічного дослідження по будинку [ADDRESS] його будівництво проведено відповідно до державних будівельних, протипожежних, санітарних норм і він може експлуатуватися за призначенням. Відповідно до 120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності (стаття 112 цього Кодексу). Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до підпункту а) пункту 6 постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.95 р. "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності"право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Відповідно до ст. 55 Закону України "Про власність" (втратив чинність, застосовувався до майнових відносин в колгоспному дворі) власник не може бути позбавлений права на своє майно, крім випадків, передбачених цим Законом та іншими законодавчими актами України. Аналогічне положення міститься в п. 7 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України. В п. 5 ст. 1268 ЦК України вказано, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до п. 1 ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. [PERSON] належала 1/4 частка на спірний житловий будинок, яку позивачка [PERSON] успадкувала на підставі заповіту та подання заяви про прийняття спадщини. Інші 2/4 успадкував позивач [PERSON], який подав позов про визнання за ним права на 1/4 частки в спірному будинку. Однак позивач [PERSON] подав суду заяву про визнання за ним прав власності на 1/4 частки в праві власності в спірному житловому будинку. За вказаних обставин та нормативно-правового регулювання судом встановлено, що позов обґрунтовано в частині визнання права власності по 1/4 частки за позивакою та позивачем, оскільки позивачка [PERSON] успадкувала на підставі заповіту та подання заяви про прийняття спадщини. Також позов обґрунтовано в частині вимоги про визнання прав на 1/4 частки в праві власності на спірний будинок за позивачем, оскільки він був членом колгоспного двору на 15/04/1991 року, до майна якого входив спірний будинок і проживав в ньому. В п. 1 ст. 60 ЦПК України вказано, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Так позивачка [PERSON] не довела суду тієї обставини, що вона успадкувала право на частку в праві власності на спірний будинок, які належали [PERSON] та [PERSON], і що їй належить 3/4 у відповідному праві власності. Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до п. 1 ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. В п. 1 ст. 1269 ЦК України вказано, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Однак позивака не надала суду доказу того, що вона зверталась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини [PERSON] та [PERSON] або доказу того, що вона постійно проживала зі спадкодавцями на момент їх смерті. Отже позивачка не надала суду доказу на обґрунтування її вимоги про визнання за нею прав власності на частки, які належали [PERSON] та [PERSON], а тому в цій частині в позові необхідно відмовити з підстав його необґрунтованості на безпідставності. В свою чергу в п. 1 ст. 13 ЦК України вказано, що цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Тому подання позивачкою позову про визнання за нею прав на 2/4 частки в праві на спірний будинок, які належали [PERSON] та [PERSON] без належного обґрунтування правових підстав цього є зловживанням нею своїм правом на звернення до суду. Позивач [PERSON] подав суду довідку відповідача про те, що він проживав зі спадкодавцями, однак не заявив вимогу про визнання за ним відповідного права. Відповідно до п. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до зазначеного та на підставі ст. 16 ЦПК України, п. 1 ст. 11 ЦПК України суд, -

Outcome: partial