Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про зміну розміру аліментів, посилаючись на наступні обставини. 18.08.2010 року рішенням Дергачівського районного суду Харківської області шлюб з відповідачем було розірвано. 04.10.2010 року рішенням Дергачівського районного суду Харківської області за її позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, позовні вимоги задоволено повністю, вирішено стягнути з [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON], на користь [PERSON] у твердій частці в розмірі 300 (триста) гривень, щомісячно, до повноліття дитини. На сьогоднішній день вона не працює, їй припинено виплату допомоги по безробіттю, що свідчить про погіршення матеріального становища та відсутністю можливості самостійно забезпечувати дитину. У звязку із підвищенням мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, збільшенням витрат на утримання дитини, можливим покращенням матеріального становища платника аліментів, просить суд змінити розмір аліментів, які сплачує відповідач на утримання дитини з 300 (триста) гривень на 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи стягнення з дня подачі позовної заяви і до повноліття дитини. В судове засідання позивач не з"явилась, надіславши до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, надіславши до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За відсутності учасників процесу розгляд цивільної справи здійснено в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованою Верховною радою України 17.07.1997р., кожен при вирішенні питань щодо його цивільних прав і обовязків або встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Суд зазначає, що Конвенція про захист прав і основоположних свобод людини є складовою частиною загальнонаціонального законодавства України. Згідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Судом встановлено, що згідно з свідоцтва про народження серія І-ВЛ № 015218, сторони є батьками [PERSON], яка народилася 08 серпня 2005 року ( а.с.6 ). На підставі рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 04 жовтня 2010 року, відповідач сплачує аліменти на користь позивача на утримання малолітньої дитини [PERSON] у розмірі 300 гривень, щомісячно, до її повноліття ( а. с. 5 ). Відповідач згідно рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 24.07.2012 року сплачував аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку, щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку. На час розгляду справи [PERSON] досягла повноліття. На даний час позивач не працює, їй припинено виплату допомоги по безробіттю. У відповідності до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181, ст.ст. 183, 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Зі змісту наведених законодавчих приписів слід дійти висновку, що Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження, стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Саме такий висновок міститься в постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року, винесеній за результатами розгляду справи № 6-143цс13 за заявою про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Із змісту наведених положень ст.ст. 181, 192 СК України вбачається, що одержувач аліментів має право звернутись до суду з позовом як про зміну способу стягнення аліментів так і про зміну розмірі аліментів, що визначені рішенням суду. Згідно частина 2 статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Аналізуючи зібрані по справі докази, враховуючи, що відповідач позовні вимоги визнав повністю, а також те, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України, суд вважає, що необхідно змінити розмір та спосіб стягнення аліментів, а саме зі стягнення твердої грошової суми на стягнення аліментів у частці від заробітку (доходу) батька дитини, визначивши 1/4 частку, щомісячно, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання дитини [PERSON], [INFO],на користь [PERSON], починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили і до повноліття дитини. При цьому, у новому розмірі, аліменти мають сплачуватись з дня набрання рішенням законної сили, що узгоджується з положеннями абз. 4 п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" № 3 від 15.05.2006 року. Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов"язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved