Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-27 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. 1.Представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість у розмірі 29 821,47 грн., яка складається з: 15 758,03 грн. заборгованість за тілом кредиту, в тому числі за простроченим тілом кредиту - 15758,03 грн., 5 507,04 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625.; 8 556,40 грн. - пеня, за кредитним договором б/н від 04.09.2014 року станом на 14.09.2020 року та судові витрати. Аргументи учасників справи. 2. [PERSON] звернувся до АТ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 04.09.2014 року. Заявою відповідач підтвердила той факт, що він була проінформований про умови кредитування а АТ КБ «Приватбанк», які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі. Відповідно до заяви б/н від 04.09.2014 року позивач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, який в подальшому був збільшений до 13000,00грн. [PERSON] не виконала свої зобов`язання за договором і не здійснила повернення кредиту у встановлений строк та не сплатила проценти за користування кредитом. В зв`язку з чим, станом на 14.09.2020 року заборгованість відповідача перед АТ КБ «Приватбанк» становить 29 821,47 грн., яка складається з: 15 758,03 грн. заборгованість за тілом кредиту, в тому числі за простроченим тілом кредиту - 15 758,03 грн., 5 507,04 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України, 8 556,40 грн. - пеня. 3.Від відповідача [PERSON] відзив на позовну заяву не надходив. Заяви та клопотання учасників справи. 4.Представник позивача до зали судового засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення у справі. 5. Відповідач [PERSON] будучи належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи до зали судового засідання не з`явилася, клопотань про відкладення розгляду справи суд не надала. 6.Від представника позивач надійшло клопотання про огляд веб - сайту за посиланням для фіксування змісту розділу 2.1.1 Умов та правил надання банківських послуг. Зазначене клопотання судом відхилено оскільки в клопотанні не зазначено що представник позивача позбавлений можливості самостійно подати до суду виписку або витяг з Умов та правил надання банківських послуг, який він вважає актуальним на момент укладання договору. Процесуальні дії у справі. 7.Ухвалою суду від 20 листопада 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі . 8. 28 січня 2021 року судом постановлено ухвалу про заочний розгляд цивільної справі №214/6775/20 за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Обставини справи, встановлені судом. 9.04.09.2014 року [PERSON] підписала анкету-заяву, в якій зазначено, що ця заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті www.pb.ua складають між нею та банком договір про надання банківських послуг (далі - кредитний договір), що підтверджується підписом відповідача у заяві. Екземпляр договору про надання банківських послуг отриманий шляхом роздруківки з офіційного сайту www.pb.ua. Також вона зазначила, зобов`язується виконувати вимоги Умов та Правил банківських послуг, та регулярно ознайомлюватися з ними на сайті банку. (а.с.15). 10. З виписки за договором б/н, укладеного між [PERSON] та АТ КБ « ПриватБанк» від 04.09.2014 р. станом на 15.09.2020 року вбачається, що відповідач активно користувалася кредитними коштами з 08.12.2009 року (а.с.51-61). 11.Згідно довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти оформленої на [PERSON] (договір б/н), 08.12.2009 року відбувся старт карткового рахунку [NUMBER] . 29.05.2017 року відбулася зміна кредитного ліміту до 13 000,00 грн.; 14.11.2018 року зменшено кредитний ліміт до 0,00 грн. ( а.с.14). 12. [PERSON] 08.12.2009 року було видано картку № 5577212909749510 терміном дії до 04/13, яка в подальшому була пере випущена, останній раз 05.04.2018 року за № 51687422117329766 терміном дії до 01/22 ( а.с.13) Згідно з наданим банком розрахунком (а.с.6-12), заборгованість [PERSON] за кредитним договором №б/н від 04.09.2014 року станом на 14.09.2020 року становить 29 821,47 грн., яка складається з: 15 758,03 грн. заборгованість за тілом кредиту, в тому числі за простроченим тілом кредиту - 15 758,03 грн., 5 507,04 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України, 8 556,40 грн. - пеня. Джерела права й акти їх застосування. 13.Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти. 14.Згідно ч.1 ст.509 ЦК України, зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. 15.В силу ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. 16.Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. 17.Згідно зі ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. 18.У частині 1 ст.549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. 19.За приписами п.п. 3, 6 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку. У разі складання та зберігання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку на машинних носіях інформації підприємство зобов`язане за свій рахунок виготовити їх копії на паперових носіях на вимогу інших учасників господарських операцій, а також правоохоронних органів та відповідних органів у межах їх повноважень, передбачених законами. 20.Згідно зі ст. 41 Закону України «Про Національний банк України» та ч. ч. 1, 2 ст.68 Закону України «Про банки та банківську діяльність», Національний банк України встановлює обов`язкові для банківської системи стандарти та Правила ведення бухгалтерського обліку і фінансової звітності, що відповідають вимогам законів України та міжнародним стандартам фінансової звітності. Банки організовують бухгалтерський облік відповідно до внутрішньої облікової політики, розробленої на підставі Правил, встановлених Національним банком України відповідно до міжнародних стандартів бухгалтерського обліку. Бухгалтерський облік має забезпечувати своєчасне та повне відображення всіх банківських операцій та надання користувачам достовірної інформації про стан активів і зобов`язань, результати фінансової діяльності та їх зміни. 21.Підставою для бухгалтерського обліку операцій банку відповідно до підпункту 2.1.1 Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 30.12.1998 № 566, зі змінами та доповненнями, є первинні документи, які фіксують факти здійснення цих операцій. У разі складання їх у вигляді електронних записів при потребі повинно бути забезпечене отримання інформації на паперовому носії. 22.Пунктом 5.1 глави 5 вищезазначеного Положенням визначено, що інформація, яка міститься в первинних документах, систематизується в регістрах синтетичного та аналітичного обліку. Запис у регістрах аналітичного обліку здійснюється лише на підставі відповідного санкціонованого первинного документа. 23.Згідно з п.5.4. цього Положенням, особові рахунки є регістрами аналітичного обліку, що вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня. 24.При цьому, п.5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18.06.2003 № 254 визначено, що виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. 25.Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України). 26.Відповідно до ч.1,2,3 ст. 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.. 27.Згідно ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Оцінка аргументів учасників справи та висновки суду. 28.Судом встановлено, що 04.09.2014 року [PERSON] підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приват Банку. У даній анкеті-заяві від 04.09.2014 року містяться лише анкетні дані відповідача, дата та її підпис, однак будь-які дані про кредитний ліміт, вид та строк дії картки, розмір відсотків, пільгові умови або будь-яка інша інформація про умови кредитування відсутня. 29.Анкета-заява не містить відомостей про оформлення відповідачем кредитного договору, його отримання , а також умов, зазначених у позові. Таким чином, надані банком Умови та Правила надання банківських послуг та Тарифи банку не можуть бути визнані такими, що приймалися сторонами при отриманні кредиту, так як в матеріалах справи не міститься жодних доказів на підтвердження того, що саме з цими Умовами та Тарифами банку позичальник була ознайомлена, підписуючи анкету-заяву від 01.11.2012 року, вказана позиція відповідає правовому висновку, викладеному в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17. 30.Крім цього, судом встановлено, що наданий позивачем Витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна Contract» «Універсальна Gold» є неналежним доказом, оскільки не містить жодної інформації щодо предмету доказування у даній справі, зокрема щодо типу кредитної карти, виданої позичальнику у межах підписаної ним заяви від 28.01.2015 року, а містить лише виклад умов використання всіх кредитних карт, які випускаються та обслуговуються АТ КБ «Приватбанк», що не має правового значення для вирішення даного спору. Також, додані до справи Витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», Умови та правила не засвідчені у порядку визначеному ст.95 ЦПК України. 31.У пункті 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», прийняті 09 квітня 1985 року №39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями. 32.Тому, у урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, Велика Палата Верховного Суду України в Постанові від 03.07.2019 року по справі № 342/180/17 зауважує, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. 33.Отже, відсутні підстави вважати, що при укладенні договору із [PERSON] позивач АТ КБ «ПриватБанк» дотримався вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору. Таким чином, позовні вимоги в частині нарахування та стягнення пені не підлягають задоволенню. 34.Разом з тим, матеріалах справи міститься довідка щодо видачі відповідачу кредитної картки № [NUMBER] терміном дії до 04/13, яка в подальшому була пере випущена, останній раз 05.04.2018 року за № 51687422117329766 терміном дії до 01/22, а також виписка за рахунком [PERSON] , з якої вбачаються операції за карткою, зокрема, зняття готівкових коштів, придбання товарів, поповнення карткового рахунку, що в сукупності є свідченням наявності між сторонами кредитно-договірних зобов`язань. 35.Враховуючи наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що надані АТ КБ «Приватбанк», по справі докази є належними та допустимими, у розумінні ст. ст. 76-81 ЦПК України, та у своїй сукупності підтверджують те, що відповідач [PERSON] відповідно до наданого позивачем розрахунку, користувався кредитними коштами, за договором б/н від 04.09.2014 р. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, із терміном дії картки № [NUMBER] терміном дії до 04/13, яка в подальшому була перевипущена, останній раз 05.04.2018 року за № 51687422117329766 терміном дії до 01/22. 36.Таким чином, позивач, надавши відповідачу [PERSON] можливість розпоряджатись кредитними коштами, в межах встановленого кредитного ліміту, виконав свої зобов`язання за кредитним договором, тоді як відповідач, користуючись кредитними коштами, належним чином та своєчасно не виконував свої зобов`язання, що призвело до виникнення заборгованості за кредитом, яка підлягає стягненню в розмірі 15 758,03 грн. 37.Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача 5 507, 04 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України суд зазначає наступне. 38.Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного в постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/95/12 (провадження № 14-10цс18), право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти та інші платежі за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою ст.1050 ЦК України. 39.Оскільки строк дії даного кредитного договору закінчується із закінченням строку дії кредитної картки січня 2022 року (а.с. 13), то у банка наявні підстави нараховувати відсотки за користування даним кредитом, а також інші передбачені договором платежі, за умови доведеності погодження сторонами таких платежів, по січень 2022 року включно. 40.Разом з тим, обґрунтовуючи право вимоги в частині стягнення відсотків на прострочений кредит банк посилався на вимоги статті 625 ЦПК України. 41.У статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Аналогічний висновок зробила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18). Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитним договором припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронюваних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 4 лютого 2020 року у справі №912/1120/16 вказано, що у межах кредитного договору позичальник отримує позичені кошти у своє тимчасове користування на умовах повернення, платності і строковості. Цивільне законодавство передбачає як випадки, коли боржник правомірно користується наданими йому коштами та має право не сплачувати кредитору свій борг протягом певного узгодженого часу, так і випадки, коли боржник повинен сплатити борг кредитору, однак не сплачує коштів, користуючись ними протягом певного строку неправомірно. Зокрема, відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані частиною першою статті 1048 ЦК України. Такі проценти є звичайною платою боржника за право тимчасово користуватися наданими йому коштами на визначених договором та законодавством умовах. Натомість наслідки прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх, урегульовані частиною другою статті 625 цього Кодексу, згідно яких на боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання покладається обов`язок сплатити кредитору на його вимогу суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Такі проценти підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання. Тому, за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини першої статті 1048 ЦК України, як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення, підлягають стягненню річні проценти відповідно до частини другої статті 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання. 42.Таким чином, якщо строк кредитування закінчився або кредитор реалізував своє право на дострокове повернення кредиту, то з цього моменту припиняється нарахування процентів за кредитом і позичальник зобов`язаний сплатити неустойку та суми передбачені статтею 625 ЦК України. 43.Верховний Суд України у постанові від 22 жовтня 2014 року у справі №127цс14 висловив правовий висновок про те, що строк дії картки є кінцевим терміном кредитування. 44.Отже, право нараховувати відсотки на підставі статті 625 ЦК України, яка застосовується як наслідок прострочення виконання грошового зобов`язання, для АТ КБ «Приватбанк» виникне з січня 2022 року. 45.Нарахування ж відсотків на підставі статті 625 ЦК України до січня 2022 року можливе виключно у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, чого в даному випадку не встановлено. 46.Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню лише заборгованість за простроченим тілом кредиту в розмір 15 758,03 грн., в іншій частині позовні вимоги, щодо стягнення пені та заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦП України не підлягають задоволенню. Розподіл судових витрат. 47.Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем під час звернення до суду було сплачено судовий збір в розмірі 2102,00 грн. (а.с.1). 48.Враховуючи, що в задоволенні позовних вимоги задоволено частково, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 1114,06 грн.

Outcome: partial