Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON], посилаючись на те, що з червня 2006 року по березень 2014 року вона знаходилась у близьких відносинах, як чоловік та жінка, з відповідачем [PERSON] Разом з тим, позивач зазначила, що від даних стосунків у неї народилися діти: донька [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO]. Крім того, [PERSON] зазначила, що про народження дітей відповідач [PERSON] знав та не заперечував що він є батьком дітей, але подавати заяву до органів реєстрації актів цивільного стану про реєстрацію дітей відмовився, тому відомості про батька дітей зазначені відповідно до частини 1 статті 135 Сімейного кодексу України. Також, позивач зазначила, що відповідач поводиться з дітьми як батько, але офіційно не хоче визнавати себе батьком, а тому вона змушена звернутися до суду з позовом про визнання батьківства. Окрім того, [PERSON] зазначила що в березні 2014 року вона з [PERSON] розсталась та почала самостійно утримувати дітей. Також [PERSON] зазначила, що відповідач працює в ВСП « Шахтоуправління Героїв Космосу» ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» і отримує заробітну плату, але добровільно матеріальну допомогу на утримання малолітніх дітей та для неї не надає. Крім того, позивач зазначила, що оскільки малолітній син [PERSON], [INFO] не досяг трьох років, то вона доглядає за ним до досягнення трьох років, а тому не працює та також потребує матеріальної допомоги. Разом з тим, позивач зазначила, що відповідач аліменти на утриманні інших осіб не сплачує. В зв'язку з вказаними в позовній заяві обставинами, позивач просить: 1. визнати батьківство відповідача [PERSON] по відношенню до дитини [PERSON], [INFO]; 2. зобов'язати відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернівського міського управління юстиції у Дніпропетровській області внести зміни до актового запису про народження [PERSON], складеного 20 червня 2007 року за № 135 відділом реєстрації актів цивільного стану Тернівського міського управління юстиції в Дніпропетровській області, вказавши батьком дитини [PERSON], громадянина України, який народився [INFO] в селі Лукер'їно Ісилькульського району Омської області; 3.визнати батьківство [PERSON] по відношенню до дитини [PERSON], [INFO]. 4.зобов'язати відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернівського міського управління юстиції у Дніпропетровській області внести зміни до актового запису про народження [PERSON], складеного 04 січня 2013 року за № 7 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернівського міського управління юстиції в Дніпропетровській області, вказавши батьком дитини [PERSON]. 5.стягнути з відповідача, щомісячно на її користь аліменти на утримання малолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягувати від дня подання позовної заяви до суду і до досягнення дітьми повноліття. 6. стягнути з відповідача, щомісячно на її користь на її утримання аліменти у розмірі 1/6 частини від усіх видів його заробітку ( доходу), починаючи стягнення від дня подання позовної заяви до суду і до досягнення дитиною [PERSON], [INFO] року народження, трьох років, тобто до [INFO]. 7. стягнути з відповідача на її користь судові витрати. В судове засідання позивач [PERSON] не прибула, хоча подала письмову заяву з проханням розглянути справу без її участі, зазначивши в ній, що заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі. В судове засідання відповідач [PERSON] не прибув, хоча подав до суду письмову заяву з проханням розглянути справу без його участі, зазначивши в ній, що позовні вимоги визнає в повному обсязі. В судове засідання представник третьої особи відділу державної РАЦС реєстраційної служби Тернівського міського управління юстиції Дніпропетровської області Кролевецька В.В. не прибула та подала до суду письмову заяву з проханням розглянути справу без її участі. Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] знаходилась у близьких відносинах з [PERSON] з червня 2006 року по березень 2014 рік. [INFO] в них народилась дочка - [PERSON], а [INFO] син - [PERSON] щопідтверджується свідоцтвами про народження, згідно яких реєстрацію проведено відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, де батько був записаний зі слів матері, оскільки вони з відповідачем не перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с. 12-13,15-16). З довідки від 03 червня 2014 року, встановлено, що малолітні діти [PERSON] та [PERSON] проживають з матір'ю [PERSON] (а.с.14). Відповідно до ст.135 Сімейного кодексу України, при народжені дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем матері, а ім'я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Згідно ст. 128 Сімейного кодексу України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Відповідно до ст. 134 СК України, на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 Сімейного Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Згідно п. 5 Постанови Пленуму ВСУ № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття. Ухвалою суду від 12 серпня 2014 року по справі було призначено судово-генетичну експертизу для встановлення батьківства. Відповідно до висновку судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи № 281 від 06 жовтня 2014 року, суд встановив, що [PERSON] є біологічним батьком дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 34-39). У зв'язку із встановленням батьківства відповідача, суд вважає, що позовні вимоги позивача в частині стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей та її утримання підлягають задоволенню. Також, судом встановлено, що діти мешкають з позивачем та знаходяться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на її утримання та утримання дітей не надає, вихованням дітей не займається, хоча працездатний та має можливість надавати матеріальну допомогу дітям та позивачу. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.181 СК України за рішенням суду аліменти присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 2 ст. 91 СК України, жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 84 Сімейного Кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно з ч. 4 ст. 84 Сімейного Кодексу України, право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Таким чином, суд встановив, що [PERSON] може надавати матеріальну допомогу дітям та [PERSON]. Відповідач [PERSON] заперечень проти пред'явленого позову не подав та не спростував доводи позивача щодо необхідності стягнення аліментів на утримання дітей та [PERSON]. Згідно ч. 3 ст. 10, ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. За таких обставин, слід прийти до висновку, що з відповідача слід стягнути кошти на утримання дітей та дружини в частці, визначивши її розмір. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З квитанції, суд встановив, що [PERSON] понесла витрати, пов'язані за проведення генетичного дослідження спірного батьківства, в розмірі 5903 грн. 72 коп.. Разом з тим, суд на підставі ст.88 п.3 ЦПК України рахує, що з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір. На підставі викладеного ст.ст. 84, 91, 128, 134, 135, 180, 181, 182 СК України, п. 5 Постанови Пленуму ВСУ № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" та

Outcome: approved