Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-09 00:00:00

І. ПРОЦЕДУРА 13.11.2020 року позивач [PERSON] звернувся до суду із заявою про скасування вжитих державними виконавцями заходів примусового виконання рішення, в ході проведення виконавчих дій при примусовому стягненні за виконавчим листом №2-2427, виданим 01.08.2008 року Суворовським районним судом міста Одеси, а саме зняти: - накладений постановою про арешт майна боржника та заборону на його відчуження №АН394273 від 14.12.2009 року державного виконавця Першого Приморського відділу ДВС Одеського МУЮ Карасьова О.В. арешт нерухомого майна, номер запису про обтяження №17192249 від 21.12.2009 року, на майно [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] країна громадянства: Україна, адреса: [ADDRESS] ; - накладений постановою про арешт майна боржника та заборону на його відчуження №АН394273 від 14.12.2009 року державного виконавця Першого Приморського відділу ДВС Одеського МУЮ Карасьова О.В. арешт нерухомого майна, номер запису про обтяження №9365349 від 21.12.2009 року, на Ѕ частину квартири за адресою: [ADDRESS] , власника [PERSON] РНОКПП [NUMBER] країна громадянства: Україна, адреса: [ADDRESS] ; - накладений постановою про арешт майна боржника №23017396 від 22.02.2011 року державного виконавця Першого Київського відділу ДВС Одеського МУЮ Телещак Н.М. арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження №10863484 від 22.02.2011 року, на Ѕ частину квартири за адресою: [ADDRESS] , власника [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , дата народження: [INFO] . Ухвалою суду від 16.11.2020 року позов залишено без руху. 26.11.2020 року на адресу суду надійшла заява, якою усунуті недоліки, що були підставою для залишення позову без руху. Ухвалою від 27.11.2020 року провадження у справі відкрито. 14.12.2020 року від Першого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) до суду надійшов відзив на позовну заяву. До судового засідання учасники справи не з`явились. 10.02.2021 року від позивача [PERSON] до суду надійшла заява, в якій позивач позовні вимоги підтримав та просить їх задовольнити, розглянути справу за його відсутності. Представник Першого Київського\~відділу державної\~виконавчої служби\~у місті\~Одесі Південного\~міжрегіонального управління\~Міністерства юстиції\~(м.\~Одеса)до судового засідання не з`явився, повідомлявся належним чином. Матеріали справи містять відзив на позов [PERSON] , в якому відповідач не визнає позовні вимоги та просить в їх задоволенні відмовити. Представник Першого Приморського\~відділу державної\~виконавчої служби\~у місті\~Одесі Південного\~міжрегіонального управління\~Міністерства юстиції\~(м.\~Одеса)до судового засідання не з`явився, повідомлявся належним чином. Будь-яких заяв щодо розгляду справи та суті позовних вимог від Першого Приморського\~відділу державної\~виконавчої служби\~у місті\~Одесі Південного\~міжрегіонального управління\~Міністерства юстиції\~(м.\~Одеса)до суду не надходило. Третя особа [PERSON] до судового засідання не з`явилась, повідомлялась належним чином. Будь-яких заяв щодо розгляду справи та суті позовних вимог від третьої особи до суду не надходило. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. ІІ. АРГУМЕНТИ (ДОВОДИ) УЧАСНИКІВ СПРАВИ В позовних вимогах позивач посилається на те, що в листопаді 2019 року [PERSON] , звернувшись до нотаріуса дізнався про те, що на все його нерухоме майно, а також на належну йому 1/2 частину квартири за адресою: [ADDRESS] , постановами державних виконавців Першого Приморського відділу ДВС Одеського МУЮ та Першого Київського відділу ДВС Одеського МУЮ накладені арешти в ході примусового виконання виконавчого листа №2-2427, виданого 01.08.2008 року Суворовським районним судом міста Одеси про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання повнолітньої [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , у розмірі ј частини з усіх видів заробітку, щомісячно, починаючи з 08.11.2007 року до досягнення дитиною 23 років, тобто до [INFO] . Позивач зазначає, що на даний час у нього відсутня заборгованість по аліментам за вказаним виконавчим листом, наявність арештів порушує його права, але через неможливість зняття арештів органами ДВС, позивач змушений звернутись задля вирішення цього питання з позовом до суду. У відзиві на позовну заяву представник Першого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) посилається на те, що в провадженні Першого Київського відділу ДВС ОМУЮ перебувало виконавче провадження №23017396 по примусовому виконанню виконавчого листа №2-2427 Суворовського районного суду м. Одеси від 01.08.2008 року про стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] , в ході проведення виконавчих дій по якому 22.02.2011 року державним виконавцем відділу винесено постанову про арешт майна боржника 23017396, якою накладено арешт на майно позивача. 25.12.2012 року винесено постанову про закінчення виконавчого провадження та матеріали передані на зберігання до архіву. Відомості щодо виконання [PERSON] вимог вказаного виконавчого документа у відділі відсутні. У зв`язку з закінченням строків зберігання вищевказане виконавче провадження знищено у порядку, передбаченому законодавством. Представник відповідача також вказує, що відповідно до п. 15 розділу VІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень відсутні підстави для винесення постанови про зняття арешту з майна боржника. Представник Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) правом на подання відзиву або будь-яких інших заяв щодо розгляду справи не скористався. Третя особа [PERSON] до судового засідання не з`явилась, повідомлялась належним чином, правом на подання письмових пояснень чи інших заяв щодо розгляду справи та суті не скористалась. ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ Судом досліджено копію рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 28.11.2012 року, що набрало законної сили 11.12.2012 року, яким у задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про стягнення суми заборгованості за аліментами відмовлено в повному обсязі. З тексту вказаного рішення вбачається, що сторонами у справі не заперечувалось, а отже доказуванню не підлягає, що рішення суду від 1988 року із відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] на утримання їх на той час неповнолітньої доньки [PERSON] , 1988 року народження, стягнуто аліменти у частці від заробітку у розмірі 1/4 до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . [PERSON] у вересні 1988 року отримано Виконавчий лист з примусового виконання зазначеного рішення суду, який в свою чергу перебував на виконанні та у 2001 році повернутий ДВС до суду. Станом з 2001 року по 2006 рік виконавче провадження з примусового виконання не проводилось у зв`язку з неотриманням [PERSON] дублікату Виконавчого листа з примусового виконання зазначеного вище рішення суду, розшук боржника у встановленому Законом порядку не проводився. Із позовом про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , 1988 року народження, як дитини, яка продовжує навчання, [PERSON] звернулась до суду у листопаді 2007 року за наслідками розгляду якого судом ухвалено рішення про стягнення з [PERSON] на її користь аліментів на утримання повнолітньої дитини. За інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна станом на 10.09.2020 року вбачається, що 21.12.2009 року реєстратором Одеська філія ДП «Інформаційний центр» зареєстровано арешт нерухомого майна. Підстава обтяження: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, АН №394273, 14.12.2009, Перший Приморський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, [PERSON] . Об`єкт обтяження: квартира, адреса: [ADDRESS] . Власник: [PERSON] /а.с.9-10/. Окрім того, в ході виконанавчого провадження постановою №АН394273 від 14.12.2009 року на майно [PERSON] було накладено арешти: - №17192249 від 21.12.2009 року на нерухоме майно; - №9365349 від 21.12.2009 року на 1/2 частину квартири за адресою: [ADDRESS] . З відповіді Першого Приморського відділу ДВС у м. Одесі ПРЕМ (м. Одеса) від 23.07.2020 року на звернення [PERSON] вбачається, що на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження №10509312 за виконавчим листом № 2-2427 від 01.08.2008 року, виданого Суворовським районним судом м. Одеси про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини з усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 08.11.2007 року і до досягнення дитиною 23 років, тобто до [INFO] . 28.11.2008 року державним виконавцем відділу було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №10509312. 11.05.2010 року державним виконавцем відділу було винесено постанову про закінчення ВП №10509312 згідно п. 10 ч. 1 ст. 49 (направлення за належністю до іншого відділу ДВС). Також з вказаного листа вбачається, що на теперішній час ознайомитись з матеріалами виконавчого провадження неможливо в зв`язку з їх знищенням через сплив строків зберігання /а.с.11/. Першим Київським відділом ДВС у м. Одесі 20.05.2020 року надано відповідь, що в провадженні Першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції перебувало виконавче провадження №23017396 з примусового виконання виконавчого листа №2-2427, виданого Суворовським районним судом м. Одеси 01.08.2008 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання доньки [PERSON] у розмірі ј частини з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 08.11.2007 року до досягнення дитиною 23 років, тобто до [INFO] . У зв`язку з закінченням строків зберігання, вищезазначене виконавче провадження знищено у порядку, передбаченому законодавством /а.с.12/. З відповіді Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 13.11.2019 року вбачається, що в ході проведення виконавчих дій по виконавчому провадженні №23017396 виконавцем Першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції накладено арешт на належне [PERSON] на праві приватної власності майно /а.с.13/. IV. ПРАВОВІ НОРМИ, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Разом з цим, згідно з положеннями\~статті 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 40 ЗУ Про виконавче провадження у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Згідно ч. 4 ст. 59 вказаного Закону підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону. Частиною 5 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. V. ОЦІНКА ДОВОДІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ВИСНОВКИ СУДУ Таким чином, в ході судового розгляду справи встановлено, що виконавчі провадження №10509312 та №23017396 при примусовому стягненні за виконавчим листом №2-2427, що виданий 01.08.2008 року Суворовським районним судом м. Одеси, були відкриті, перебували на виконанні в Першому Приморському відділі ДВС Одеського МУЮ та в Першому Київському відділі ДВС Одеського МУЮ, були завершені та були знищені з 2009 по 2014 роки. Отже, на теперішній час в зв`язку з завершенням виконавчих проваджень та знищення матеріалів виконавчих проваджень органи виконавчої служби не мають можливості вирішити питання про зняття арешту. При цьому суд погоджується з доводами позивача щодо того, що арешти на нерухоме майно безумовно порушують його права володіння, користування та розпорядження своєю власністю. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин, з урахуванням вищевикладеного, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені.

Outcome: approved