Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-25 00:00:00

Позивач [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Братівник І.В. пред`явила до суду позов до відповідача [PERSON] , у якому просить надати дозвіл на оформлення та одержання візових в тому числі усіх необхідних проїзних документів для тимчасового виїзду у Федеративну Республіку Німеччина неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , без згоди батька [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що вона ( [PERSON] ) перебувала із відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який на даний час розірвано. Від шлюбу мають спільного сина [PERSON] , [INFO] , який проживає разом із нею та перебуває на її утриманні. На даний час вона має можливість працевлаштуватись у Федеративній Республіці Німеччина, оскільки з 26 жовтня 2017 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з громадянином Федеративної Республіки Німеччина Ойген Деппершмідтом . При цьому, їх із відповідачем неповнолітній син [PERSON] виявив бажання навчатися у Федеративній Республіці Німеччина у Професійному училищі, дирекції 5, що знаходиться у м. Нюрнберг, Дойментенштрасе, 1, де вже здійснено його ( [PERSON] ) першу реєстрацію до навчального закладу. Проте, для тимчасового виїзду дитини за кордон необхідно виготовити візові документи, на які потрібна нотаріально засвідчена письмова згода обох із батьків. Однак, отримати нотаріально засвідчену згоду відповідача на виготовлення візових документів для тимчасового виїзду за кордон неповнолітнього сина [PERSON] є неможливим, оскільки відповідач не підтримує із нею [PERSON] та сином [PERSON] жодного спілкування, самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків щодо утримання та виховання сина та місце проживання відповідача їй невідоме. З цих підстав просила позов задовольнити. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 березня 2019 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі та призначено її до розгляду за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 06 травня 2019 року підготовче провадження закрите та цивільна справа призначена до судового розгляду по суті . 20 червня 2019 року від третьої особи - Служби у справах дітей Тернопільської районної державної адміністрації Тернопільської області надійшли до суду письмові пояснення, згідно яких не заперечують щодо задоволення позову та надання дозволу на виготовлення візових документів для виїзду з метою навчання у Федеративну Республіку Німеччина неповнолітнього [PERSON] без згоди батька. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, однак, її представник адвокат Братівник І.В. подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності його довірительки [PERSON] , позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, повторно до суду не з`явився, не повідомивши про причини неявки. Відзиву на позовну заяву не подавав. Виклик відповідача здійснювався шляхом публікації оголошення про виклик до суду на сайті «Судова влада України». Від представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служби у справах дітей Тернопільської районної державної адміністрації Тернопільської області надійшла до суду заява про розгляд справи за її відсутності, у якій підтримує подані попередньо до суду письмові пояснення Служби у справах дітей Тернопільської районної державної адміністрації Тернопільської області. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служба у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явився, не повідомивши про причину неявки . За вказаних обставин, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи в порядку статті 280 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Судом установлено: Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 23 лютого 2001 року, який розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 січня 2016 року. Від шлюбу сторін [INFO] народився син [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого повторно 31 січня 2019 року Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції (актовий запис №02 Зборівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області від 03 січня 2002 року). Як убачається із перекладу свідоцтва про шлюб виданого у Баварії, РАЦС Нюрнберг, номер реєстрації [NUMBER], [PERSON] 26 жовтня 2017 року вступила у зареєстрований шлюб із [PERSON] . Після одруження дружині присвоєно прізвище [PERSON] . Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 лютого 2019 року позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів та додаткових витрат задоволено частково та стягнуто із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 2000 гривень щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, а також 877 гривень додаткових витрат. Неповнолітній син сторін [PERSON] має намір тимчасово виїхати у Федеративну Республіку Німеччина з метою навчання. При цьому, для виготовлення візових документів, необхідних виїзду дитини за кордон потрібно мати нотаріальний дозвіл відповідача, який відповідач ухиляється надавати. Із вчиненого агенцією іноземних мов «ІНТЕР» від 08 лютого 2019 року перекладу з німецької мови документа виданого Професійним училищем, дирекція 5 міста Нюрнберг убачається, що здійснено першу реєстрацію до начального закладу [PERSON] , [INFO] . Стороною позивача надано суду направлені відповідачу письмові звернення позивача від: 03 січня 2019 року, 22 січня 2019 року та від 06 лютого 2019 року, у яких позивач [PERSON] висловлювала прохання відповідачу надати згоду на виїзд неповнолітнього сина [PERSON] у Федеративну Республіку Німеччина з метою навчання. Однак, відповіді на прохання відповідач не надав. Згідно інформації наданої на запит суду Зборівською міською радою Зборівського району Тернопільської області від 13 березня 2019 року за №201, [PERSON] 29 травня 2017 року змінив прізвище і 28 липня 2017 року він як [PERSON] за заявою був знятий з реєстрації місця проживання. Вказане стверджується Довідкою про зняття з реєстрації місця проживання особи виданою 13 березня 2019 року Зборівською міською радою за №375, з якої убачається, що [PERSON] знятий з реєстрації за адресою: [ADDRESS] 28 липня 2017 року. Проаналізувавши в сукупності досліджені докази, встановлені ними обставини та визначені відповідно до них правовідносини сторін, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до задоволення, з огляду на наступне: Згідно ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Згідно ч.2 ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Статтею 313 Цивільного Кодексу України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними, крім випадків, передбачених законом. Порядок виїзду за кордон дітей громадян України встановлено, зокрема, Законом України від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» та Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57 (далі - Правила). Відповідно до п. 3 Положення про паспорт громадянина України для виїзду за кордон затвердженого Постановою Верховної Ради України «Про затвердження положень про паспорт громадянина України та про паспорт громадянина України для виїзду за кордон» паспорт оформляється громадянам України, що постійно проживають, перебувають у довгостроковому відрядженні, на навчанні, стажуванні, працюють за контрактом або перебувають на лікуванні за кордоном і досягли 16-річного віку, - за їх особистим клопотанням про одержання паспорта або клопотанням їх законних представників, поданим до закордонних дипломатичних установ України. Громадяни України, які постійно проживають за кордоном, можуть подати клопотання про одержання паспорта також до Міністерства закордонних справ України. Оформлення паспорта громадянам України, які не досягли 16-річного віку, провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або їх законних представників у разі потреби в самостійному виїзді таких осіб за кордон. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 p., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 pоку та набула чинності для України 27 вересня 1991 p., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до вимог ст. 3 вказаної Конвенції передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ст.12 Закону України "Про охорону дитинства" виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Відповідно до ч.3 ст.11 України "Про охорону дитинства" зазначено, що батько і мати мають рівні права та обов`язки, щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Так, рішенням у справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13) ЄСПЛ, установивши порушення статті 8 Конвенції, консолідував ті підходи і принципи, що вже публікувались у попередніх його рішеннях, які зводяться до визначення насамперед найкращих інтересів дитини, а не батьків, що потребує детального вивчення ситуації, урахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини, дотримання справедливої процедури у вирішенні спірного питання для всіх сторін. Пунктами 3, 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57, установлено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску; без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред`явлення, зокрема, рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. З огляду на викладене діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітніх дітей за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Враховуючи вищенаведене та приймаючи до уваги необхідність забезпечення інтересів неповнолітнього сина сторін, у тому числі, з метою навчання, суд приходить до переконання, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення шляхом надання дозволу на тимчасовий виїзд неповнолітнього [PERSON] у Федеративну Республіку Німеччина на час навчання та одержання візових в тому числі усіх необхідних проїзних документів для тимчасового виїзду у Федеративну Республіку Німеччина неповнолітнього [PERSON] , без згоди батька [PERSON] . На підставі викладеного та

Outcome: approved