Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-09 00:00:00

Позивач [PERSON] , в особі представника адвоката Репало Д.О. звернулися до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення боргу. В якому прохали : стягнути з [PERSON] ( [INFO] , проживаючого за адресою: [ADDRESS] ), на користь [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , [ADDRESS] ), 78 500 гривень основного боргу, отриманого згідно розписки від 23.02.2015; 7 685,63 гривень інфляційних втрат та 2 796,63 гривень, що становить 3% річних згідно ст. 625 ЦК України. Стягнути з відповідача судові витрати. На обґрунтування позовних вимог вказується, що 23.02.2015 відповідачем складена розписка про те, що він отримав від позивача 80 000 грн., які зобов`язався повернути до 23 травня 2015 року. В обумовлений розпискою строк відповідач позику не повернув, але частково погасив заборгованість 06.03.2017 на суму 500 грн.; 16.04.2019 на суму 500 грн.; 12.06.2020 на суму 500 грн., а загалом 1 500 грн., згідно змісту боргового документу із помітками про часткове погашення заборгованості. Стороною позивача до суду наданий оригінал розписки, копія якої була долучена до позовної заяви. Позивач нарахував інфляційні втрати за період існування заборгованості в розмірі 7 685,63 грн. та 3% річних згідно статті 625 ЦК України, що становить 2 796,63 гривень. У позовній заяві вказаний орієнтовний розмір витрат на правничу допомогу позивача в розмірі 20 000 грн. (а.с.1-7). 08 вересня 2021 року ухвалою суду відкрито провадження у справі. Розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження. Призначено розгляд справи на 14.30 годин на 05 жовтня 2021 року (а.с.31). Позивач [PERSON] до суду 05.10.2021, 10.11.2021 не з`явився будучи належним чином повідомленим, у встановлений ЦПК України спосіб. Представник позивача [PERSON] , адвокат Репало Д.О. до суду 05.10.2021, 10.11.2021 не з`явився будучи належним чином повідомленим, у встановлений ЦПК України спосіб. Надав суду заяву про розгляд справи без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримують повністю та прохають задовольнити. Надав суду заяву де зазначив, що у випадку неявки до суду позивача або його представника прохають проводити судове засідання без участі сторони позивача. У випадку неявки до суду відповідача, проти ухвалення заочного рішення не заперечують. Відповідач [PERSON] до суду 05.10.2021 не з`явився, будучи повідомленим на останню відому судові адресу, до суду поштою повернуто конверт з відміткою, за закінченням терміну зберігання та, що адресат відсутній за вказаною адресою та 10.11.2021 не з`явився, будучи повідомлений шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті судової влади України у зв`язку з відсутністю у суді фінансування на послуги відправки поштової кореспонденції. Відзив на позовну заяву суду не наданий. Відповідно до ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справичи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю з наступних підстав. Судом встановлено і, як вбачається з матеріалів справи, що 23.02.2015 відповідачем складена розписка про те, що він отримав від позивача 80 000 грн., які зобов`язався повернути до 23 травня 2015 року. В обумовлений розпискою строк відповідач позику не повернув, але частково погасив заборгованість 06.03.2017 на суму 500 грн., 16.04.2019 на суму 500 грн., 12.06.2020 на суму 500 грн., а загалом 1 500 грн., що підтверджується оригіналом розписки, яка знаходилася у позивача та була подана до суду. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Правилами ст.530 ЦК України, передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною 2 ст. 1047 ЦК України встановлено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання його позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Таким чином суд приходить до висновку про обгрунтованість вимоги про стягнення заборгованості за розпискою в розмірі 78 500 грн. Згідно з ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом зокрема : 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. У частині першій ст.1050 ЦК України встановлено, що у разі несвоєчасного повернення позичальником суми позики він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу, згідно з якою боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу, інфляційні втрати та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивач заявив вимоги про стягнення в порядку ст.625 ЦК України інфляційних втрат в розмірі 7 685,63 грн. та 3% річних в розмірі 2 796,63 грн., надавши детальний розрахунок, який перевірений судом та є достовірним, тому позовні вимоги в цій частині також підлягають до задоволення. По даній справі між адвокатом Репало Д.О. та позивачем було укладено договір про надання правничої допомоги та додаткову угоду. Обумовлений сторонами розмір витрат на правничу допомогу становить 20 000 гривень та включає оплату роботи адвоката до моменту набуття судовим рішенням чинності. На підтвердження розміру витрат на правничу допомогу позивачем наданий договір, додаткова угода, , в яких вказується, що сторонами узгоджено фіксований гонорар, який не залежить від обсягу роботи адвоката, квитанція про отримання 20000 грн. гонорару та довідка про опис дій адвоката по даній справі. На виконання умов договору адвокат Репало Д.О. вчинив наступні дії: юридичний аналіз спірної ситуації, надання консультацій та роз`яснень з питань права,вивчення судової практики Верховного суду у подібних справах та встановлення правових висновків, які можуть бути застосовані у даному спорі, -підготовка, направлення та подача до суду позовної заяви, представлення інтересів позивача на стадії судового розгляду справи Як встановлено ч. 4 ст. 58 ЦК України - повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність". Відповідно до ст. 30 ЗУ "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Відповідно положень ч.ч. 3, 4, 5 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із : 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, обсягом та витраченим часом. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи, що викладено у правовому висновку Верховного Суду у постанові від 22.11.2018 у справі №902/347/18. Судом перевірені надані позивачем документи для підтвердження витрат на правничу, які складені у відповідності до вимог законодавства та не були спростовані відповідачем, тому вимога про стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 200 00 грн. підлягає до задоволення.

Outcome: approved