Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Фрунзенського районного суду м. Харкова з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у розмірі 3000 грн., щомісячно, починаючи з дня предявлення позову до повноліття дітей. На обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що з 28.09.2002 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON], який рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 11.06.2018 року розірваний. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які проживають разом з позивачем. Відповідач має нерегулярний дохід, оскільки не має постійного місця роботи та офіційного працевлаштування. Відповідач інших утриманців немає, працездатний, його стан здоровя дозволяє працювати, а тому вважає, що відповідач в змозі сплачувати аліменти на утримання дітей. Позивач [PERSON] надала заяву про слухання справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, не зявився в судове засідання без повідомлення причин, не подав відзиву на позов. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 11.12.2018 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній цивільній справі, ухвалено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження. За наявності одночасного існування умов, передбачених положеннями ст.280 ЦПК України, суд вважав можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого не заперечувала позивач. У звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідність до положень ч.2 ст. 247 ЦПК України , судом не здійснювалося. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи із наступного. \~ \~ \~ \~Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 28.02.2002 року, який рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 11.06.2018 року розірваний. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії І-ВЛ № 256297, видане 08.08.2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Фрунзенського районного управління юстиції в м. Харкові, актовий запис № 393) та [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії 1-АМ № 066330, видане 01.12.2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Фрунзенського районного управління юстиції м. Харкова, актовий запис № 776). З довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, сформованої 07.12.2018 року, вбачається, що неповнолітні [PERSON] та [PERSON] зареєстровані та проживають разом з позивачем [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Судом встановлено, що відповідач з сім'єю не проживає, допомогу на утримання дітей не надає, хоча має до того матеріальну можливість, так як є працездатною особою, офіційно не працевлаштований, діти знаходяться на повному утриманні позивача. Пунктом 24\~Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" від 12 червня 2009 року № 2\~у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Відповідно до положень ст.\~ст. 1-3 Конвенції ООН "Про права дитини"\~в усі діях щодо дітей першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Відповідно до ч. 2\~ст. 51 Конституції України,\~ст. 180 Сімейного кодексу України\~- батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до їх повноліття, а тому є підстави для стягнення із відповідача аліментів на утримання його дитини. Відповідно до\~ст. 179 СК України\~аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім'я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до\~цивільного кодексу України. Відповідно до\~ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожитковогомінімуму для дитинивідповідноговіку (ст. 182 СК України). Суд визначає розмір аліментів на неповнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~ст.182 СК України. Згідно ч.1\~ст. 184 СК України\~суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Підставою для визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі, відповідно до положень змісту \~ст.184 Сімейного Кодексу України, є випадки, коли платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів, відповідно до\~ст. 182 СК України, суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інших осіб. При цьому розмір аліментів на одну дитину, в редакції\~Законів № 2901-IV від 22.09.2005, № 2037-VIII від 17.05.2017 року, який набув чинності 08 липня 2017 року, не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того, суд зазначає, що згідно положень ч.2 ст.184 СК України розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. З огляду на наведене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачка аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у розмірі 3000 грн., щомісячно, починаючи з дня предявлення позову і до повноліття дітей. Відповідно до ч. 1\~ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. \~ \~ \~ \~Крім того, у відповідність до положень ч.1 п.1) ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved