Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-11 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернулася в суд із позовом до відповідача Чернівецької міської ради про визнання права власності на допоміжне приміщення та гараж в порядку спадкування, мотивуючи позовні вимоги тим, що [INFO] померла її мати, [PERSON] 17.05.2006 року вона звернулась до Першої Чернівецької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті матері, [PERSON] , яка в свою чергу прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав після смерті свого чоловіка та її батька, [PERSON] , який помер [INFO] . 17.05.2006 року було відкрито спадкову справу щодо майна померлої [INFO] [PERSON] № 510/2006. Її брат та син померлої, [PERSON] , відмовився від прийняття належної йому частки спадщини, подавши нотаріусу відповідну заяву. 09.06.2006 року їй було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, за реєстровим № 3-2217, на нерухоме майно, а саме: квартиру [ADDRESS], зареєстрована в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 13.05.2017 року, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1249021773101, номер запису про право власності 20428319. Відповідно до п.1.8 рішення Чернівецької міської ради №40/2 від 27.01.2004 року її батькам: [PERSON] , [PERSON] - власникам квартири [ADDRESS] у власність безоплатно допоміжне приміщення (кладову) XIII площею 6,30 кв. м. та гараж XXXIV площею 15,90 кв. м., правовстановлюючі документи на які вони належним чином не оформили. 15.11.2019 року вона звернулася із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на незаявлене раніше спадкове майно, що складається з допоміжного приміщення (кладової) XIII площею 6,30 кв. м. та гаражу XXXIV площею 15,90 кв. м., розташованих в [ADDRESS] в житловому будинку [ADDRESS] до Першої Чернівецької державної нотаріальної контори. Постановою від 20.11.2019 року нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину з причини відсутності правовстановлюючих документів та документів, що підтверджують їх державну реєстрацію права власності, які є необхідними для вчинення нотаріальної дії. Вважає, що має право оформити спадкові права на нерухоме майно, що належало та перебувало у фактичному володінні та користуванні її батьків [PERSON] та [PERSON] , однак через відмову нотаріуса позбавлена можливості здійснити це в позасудовому порядку. Просить позовні вимоги задовольнити. Ухвалою суду від 25.11.2019 р. відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) осіб. Від позивача [PERSON] до суду поступила письмова заява з клопотанням справу розглянути в її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити. Відповідач, представник Чернівецької міської ради Остафійчук Я.В. про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином, до суду поступила письмова заява з клопотанням справу розглянути без їхньої участі, позовні вимоги визнали, не заперечували проти задоволення позовних вимог. Вивчивши матеріали справи, розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. Положеннями ст. 4 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України", суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права… Договірних держав. У справі Bellet v. France, Суд зазначив, що"стаття 6 § 1 Конвенції, містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права". Судом, належними доказами по справі встановлено, що місце проживання позивача зареєстровано за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорта (а.с.6-7). [INFO] померла мати позивача - [PERSON] (а.с.8), у зв`язку з чим 17.05.2006 року позивачка звернулась до Першої Чернівецької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті матері, [PERSON] , яка в свою чергу прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав після смерті свого чоловіка та батька позивача, [PERSON] , який помер [INFO] . Спадкову справу щодо майна померлої [INFO] [PERSON] № 510/2006 було відкрито 17.05.2006 року та позивачу [PERSON] 09.06.2006 року було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, за реєстровим № 3-2217, на нерухоме майно, а саме: квартиру [ADDRESS], зареєстрована в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 13.05.2017 року, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1249021773101, номер запису про право власності 20428319 (а.с.9). З Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності вбачається, що власником квартири [ADDRESS] є позивач [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину (а.с.10). Згідно п.1.8 рішення Чернівецької міської ради №40/2 від 27.01.2004 року батькам позивача: [PERSON] , [PERSON] - власникам квартири [ADDRESS] у власність безоплатно допоміжне приміщення (кладову) XIII площею 6,30 кв. м. та гараж XXXIV площею 15,90 кв. м., правовстановлюючі документи на які вони належним чином не оформили (а.с.11-12). Позивач [PERSON] 15.11.2019 року звернулася із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на незаявлене раніше спадкове майно, що складається з допоміжного приміщення (кладової) XIII площею 6,30 кв. м. та гаражу XXXIV площею 15,90 кв. м., розташованих в [ADDRESS] в житловому будинку [ADDRESS] до Першої Чернівецької державної нотаріальної контори, проте постановою від 20.11.2019 року нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину з причини відсутності правовстановлюючих документів та документів, що підтверджують їх державну реєстрацію права власності, які є необхідними для вчинення нотаріальної дії (а.с. 13). Відповідно до технічного паспорта на гараж по [ADDRESS] майно складається з комори площею 6,3 кв.м., гаража площею 15,9 кв.м. (а.с.14-15), згідно звіту про оцінку майна станом на 21.11.2019 року, ринкова вартість об`єкта оцінки складає 33641,00 грн. (а.с.16-22). Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Статтею 16 ч.2 п.1ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Крім того, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, згідно ст. 1220 ч.1 ЦК України. У відповідності до ст. 1216 ч. 1 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частиною 1 ст. 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У відповідності до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1221 ЦК України, визначено місце відкриття спадщини за останнім місцем проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна. Згідно з ч.1 та ч.2 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. 1261-1265. Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ст.1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 1297 ЦК України, спадкоємець який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Спадкоємець -позивач [PERSON] зверталась з письмовою заявою до нотаріуса про видачу свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, проте їй було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, оскільки відсутні правовстановлюючі документи, що підтверджують право власності [PERSON] - допоміжних приміщень (кладової) XIII площею 6,30 кв. м. та гаража XXXIV площею 15,90 кв. м. (а.с.13). Згідно ст. 67 Закону України «Про нотаріат», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Без звернення спадкоємців до нотаріальної контори за одержанням свідоцтва про право на спадщину збільшується ймовірність порушення прав інших осіб, спадкоємців за заповітом, спадкоємців, які прийняли спадщину (п.3.1. Інформаційного листа ВССУ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 ). Спадкоємець [PERSON] після померлих [PERSON] , [PERSON] не претендує на прийняття спадщини, із заявою про прийняття спадщини не звертався. Стаття 41 Конституції України проголошує, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Крім того, судом встановлено, що спадкоємець - позивачка [PERSON] за законом, в установлений строк для прийняття спадщини, подала заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії ( а.с.18-19). Таким чином, судом встановлено, що позивач є спадкоємиця після померлої [PERSON] , не може оформити спадщину за відсутністю правовстановлючих документів, а тому слід визнати в порядку спадкування за законом, після смерті [INFO] [PERSON] на майно, що складається з допоміжних приміщень (кладової) XIII площею 6,30 кв. м. та гаража XXXIV площею 15,90 кв. м., розташованих в [ADDRESS] Згідно із частиною першою статті 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. У відповідності до п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність. Згідно положень ст. 12, 13 ЦПК України, учасники справи, мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обгрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства. На основі всебічно з`ясованих обставин, на які посилається позивач, як учасник справи, як на підставу заявлених вимог підтверджених доказами, перевіреними в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги грунтуються на законі і підлягають до задоволення. На підставі викладеного та

Outcome: approved