Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Дергачівського районного суду Харківської області з позовом до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на неповнолітню дитину, а саме: стягнути аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 04 вересня 2004 року вона уклала шлюб з [PERSON] . Шлюб було зареєстровано Солоницівською селищною радою Дергачівського району Харківської області, актовий запис №68 від 04.09.2004 року, згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 04.09.2004 року. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 14.07.2006 року та відповідними записами в графі «Особливі відмітки» в паспортах батьків. Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 19 січня 2010 року шлюб було розірвано. З того часу вони проживаємо окремо. Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 10 лютого 2010 року було з відповідача було стягнуто аліменти у твердій грошовій сумі 400 (чотириста) гривень щомісяця з 30.11.2009 року та до досягнення [PERSON] повноліття. Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 11 червня 2019 року було збільшено розмір аліментів, які стягуються на підставі рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 10 лютого 2010 року на утримання сина [PERSON] з 400,00 гривень до 1000,00 (одної тисячі гривень) щомісяця, починаючи з 27 лютого 2019 року і до досягнення дитиною повноліття. На даний час син проживає з нею та повністю знаходиться на її утриманні, що підтверджується Довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб №403 від 06.11.2019 року. Відповідач постійно ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню сина, не цікавиться його життям і здоров`ям, не надає йому жодної матеріальної допомоги навіть після вищезазначеного рішення суду про стягнення та збільшення аліментів, чим залишив його без моральної та матеріальної підтримки батька. Дитині для нормального росту і розвитку необхідно щодня придбавати натуральні продукти (м`ясо, рибу, овочі, фрукти та інше). [PERSON] росте швидко, а тому майже щомісяця йому необхідно купувати новий одяг, взуття, сплачувати за послуги репетитора з англійської мови 2 рази на тиждень по 150 гривень за одне заняття, оплачувати секцію з боксу (500 гривень на місяць), поповнювати мобільний рахунок для постійного зв`язку з сином (185 гривень на місяць) та сплачувати шкільні внески. Необхідним також є придбання медикаментів в профілактичних та лікувальних цілях. Минулого року, напередодні дня народження [PERSON] , вона взяла кредит на новий мобільний телефон, який повністю погашає сама. Батько дитини жодної участі в піклуванні про потреби дитини не бере. Більше того, в жовтні 2019 року в неї виявили онкологічне захворювання, яке потребує негайного лікування у вигляді декількох курсів хіміотерапії, які вона на даний час проходить, що підтверджується випискою з медичної картки стаціонарного хворого №33933 від 02.10.2019 року та листком непрацездатності серії АДР №642018 від 02.10.2019. Це лікування не дешеве, однак вона має знайти сили та кошти на нього заради свого сина. Тих доходів, що вона має, не вистачає для повного забезпечення дитини всім необхідним та для оплати її лікування, тому є потреба в додатковій матеріальній допомозі з боку відповідача. Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до . самостійного життя та праці. Статтями 8, 11 Закону України "Про охорону дитинства" визначено, що батько та мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Частина 2 ст.59 Закону України "Про освіту" на кожного з батьків покладає однакову відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. При цьому за змістом ст. 141 Сімейного кодексу України, батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незважаючи на розірвання шлюбу чи - проживання окремо від дитини. Положеннями ст. 150 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Отже, у даному разі маються на увазі додаткові витрати, а не додаткове стягнення коштів на утримання дитини. Аліменти потрібні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови життя дитини. Однак, в окремих випадках у силу особливих обставин, про які йшлося вище, потрібні крім звичайних значні додаткові витрати. Тому розмір стягуваних додаткових витрат має визначатися залежно від понесених або передбачуваних витрат. Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. У зв`язку з чим просить стягнути з відповідача додаткові витрати на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в сумі 10 000 (десять тисяч) гривень. Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 16 грудня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 09 годин 00 хвилин 16 січня 2020 року. 16 січня 2020 року ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області підготовче провадження закрито та справу призначено до судового розгляду на 05 лютого 2020 року. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву в якій позов підтримала у повному обсязі, просила його задовольнити та справу розглядати за її відсутності у зв`язку з хворобою. Відповідач [PERSON] в судове засідання- не з`явився, надав суду заяву в якій позовні вимоги не визнав, заперечував проти задоволення позову та просив розглядати справу по суті за його відсутності. 03.01.2020 відповідач надав суду відзив, згідно якого з позовними вимогами позивача не згоден, вважає їх безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Відповідач посилається на те, що з 10.07.2012 він перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , згідно свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] від 10.07.2012. Від даного шлюбу мають двох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . На даний час його дружина не працює, знаходиться у декретній відпустці по догляду за дітьми. Він працює оператором котельні у Дворічнокутянському ДНЗ «Рома-Машка» і його заробітна плата складає в середньому 3500 гривень на місяць, з якої відраховують на аліменти на утримання сина від першого шлюбу [PERSON] , [INFO] , в розмірі 2700 гривень, тобто загальна сума відрахувань становить 75% від заробітної плати. Доводи позивача про те, що він не дбає про сина не відповідають дійсності. Кожні вихідні дні та канікули він забирає сина до себе додому, крім того кожного літа разом з сином їздять на відпочинок до моря, він виділяє йому кишенькові гроші, виділяє кошти на придбання речей. Ці факти при необхідності можуть підтвердити свідки. Батьки зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами ( розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо). Це положення стосується особливих обставин, також суд повинен враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у таких витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище, а позивач взяла кредит на придбання мобільного телефону для неповнолітньої дитини і на цій підставі вимагає з нього додаткові витрати. Тобто наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Обставини, на які посилається позивач у позовній заяві, не відповідають фактичним, не підтверджуються належними і достовірними доказами та не можуть бути прийняті до уваги, у зв`язку з чим просить суд відмовити позивачу в задоволенні позову. Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази на належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про наступне. Згідно зі ст.ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. У відповідності до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з матеріалів справи, позивач перебував у зареєстрованому шлюбі з 04 вересня 2004 року з відповідачем [PERSON] . Шлюб було зареєстровано Солоницівською селищною радою Дергачівського району Харківської області, за актовим записом №68 від 04.09.2004 року, згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 04.09.2004 року. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 14.07.2006 року та відповідними записами в графі «Особливі відмітки» в паспортах батьків. Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 19 січня 2010 року шлюб було розірвано. З того часу сторони проживаємо окремо. Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 10 лютого 2010 року з відповідача було стягнуто аліменти у твердій грошовій сумі 400 (чотириста) гривень щомісяця з 30.11.2009 року та до досягнення дитиною [PERSON] повноліття. Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 11 червня 2019 року було збільшено розмір аліментів, які стягуються на підставі рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 10 лютого 2010 року на утримання сина [PERSON] з 400,00 гривень до 1000,00 (одної тисячі гривень) щомісяця, починаючи з 27 лютого 2019 року і до досягнення дитиною повноліття. На даний час син проживає з позивачем та повністю знаходиться на утриманні матері, що підтверджується довідкою №403 від 06.11.2019 про склад сім`ї та зареєстрованих у житловому будинку осіб.. Згідно копії свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] від 10.07.2012, відповідач перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] ( після шлюбу [PERSON] ). Від даного шлюбу мають двох малолітніх дітей: доньку [PERSON] , [INFO] , згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого Вільшанською селищною радою Дергачівського району Харківської області та доньку [PERSON] , [INFO] , згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Вільшанської селищної ради Дергачівського району Харківської області. На даний час дружина відповідача [PERSON] не працює, знаходиться у соціальній відпустці по догляду за дитиною до 3-х років, до [INFO], згідно довідки виробничого підрозділу Харківська вагонна дільниця філії «Пасажирська компанія акціонерного товариства «Українська залізниця» від 26.12.2019. Відповідач працює оператором котельні у Дворічнокутянському ДНЗ «Рома-Машка» і його заробітна плата складає в середньому 3500 гривень на місяць, з якої відраховують на аліменти на утримання сина від першого шлюбу [PERSON] , [INFO] , в розмірі 2700 гривень, тобто загальна сума відрахувань становить 75% від заробітної плати, що підтверджується довідкою з Полівської сільської ради від 26.12.2019 за №1004. Згідно постанови Верховного Суду України від 13.09.2017 у справі № 6-І489цс17 були надані наступні правові висновки: 1.Наявність додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Такі додаткові витрати (понесені) мають підтверджуватись розрахунковими документами (чеками/квитанціями, тощо).2. Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. Позивачкою надано суду наступні розрахункові документи: копія чеку від 03.11.2019 на придбання дитячих зимових речей на суму 2990,00 гривень; копії квитанцій за 2019 рік на погашення кредиту. Із наданих позивачкою розрахункових документів не вбачається систематична необхідність у додаткових витратах на дитину. Згідно виписки № [NUMBER] з медичної карти стаціонарного хворого, [PERSON] , [INFO] має онкологічне захворювання. Позивачкою взагалі не надано суду детального розрахунку додаткових витрат, платіжних документів (квитанцій, чеків), які підтверджують систематичність понесених позивачкою витрат, взагалі не надано обґрунтування стосовно необхідності цих витрат. Медичні документи, що надані суду позивачем, стосуються лише її захворювання. Відтак, у матеріалах справи взагалі немає жодних доказів, які б вказували на те, що дитина потребує додаткових витрат. Відповідач сумлінно сплачує аліменти, що були визначені судом. Згідно довідки про доходи, від 26.12.2019, відповідачем за п`ять місяців 2019 року, починаючи з серпня по грудень було отримано заробітної плати в сумі -17569,14 гривень, з яких сплачено аліментів на утримання його неповнолітнього сина [PERSON] у загальному розмірі - 9688,29 гривень (1002,27 грн. сплачено у серпні; 1002,27 грн. сплачено у вересні; 1644,75 грн. сплачено у жовтні; 2902,76 грн. сплачено у листопаді; 3136 грн. сплачено у грудні). Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Відповідно до правового висновку постанови судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 13.09.2017 у справі № 6-1489цс17: Положення ч.1 ст.185 СК України стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. За частиною другою статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Ураховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. На підтвердження розміру додаткових витрат на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 10 000 гривень щомісячно позивачем належних та допустимих доказів не надано. За таких обставин, суд приходить до висновку, що з урахуванням наданих сторонами доказів та заперечень, заявлений позов [PERSON] задоволенню не підлягає. На підставі ст. 185 СК України,

Outcome: dismissed