Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-21 00:00:00

В січні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту, процентів нарахованих за користування кредитом та пені. На обґрунтування позовних вимог зазначили, що 14 вересня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено Договір про надання споживчого кредиту № 11216199000. Відповідно до умов кредитного договору, позивач надав Відповідачу кредит (грошові кошти) в іноземній валюті у розмірі 29 000.00 доларів США (двадцять дев'ять тисяч доларів США 00 центів), а Відповідач-1 зобов'язався повернути наданий кредиту повному обсязі не пізніше 14 вересня 2027 року та сплачувати протягом перших 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, проценти за користування кредитом у розмірі 10,50% річних. По закінченню цього строку та кожного наступного місяця, кредитування процентна ставка піддягає перегляду відповідно до умов Кредитною договору. У випадку, якщо Банк не повідомив Позичальника про зміну розміру процентної ставки на наступний місяць строку кредитування в порядку передбаченому Кредитним договором, застосовується розмір процентної ставки, діючий за цим Договором із попередньому місяці. Також, сторони домовились, що за умовами Кредитного договору може бути встановлений новий розмір процентної ставки за користування кредитом у разі настання будь-якої з обставин, передбачених Договором. Відповідно до умов Договору погашення кредиту відбувається шляхом сплати ануїтетних платежів в розмірі 289,55 доларів США (двісті вісімдесят дев'ять доларів США 55 центів), 14-го числа кожною місяця. З метою забезпечення своєчасного і повното виконання зобов'язань Відповідача-1 за Кредитним договором між Позивачем та [PERSON] (надалі Відповідач-2) було укладено Договір поруки № 11216199000/2 від 14 вересня 2007 року. Відповідно до у мов Договору поруки. Відповідачі зобов'язалась відповідати у повному обсязі за виконання Відповідачем-1 усіх зобов'язань, що виниклі з Кредитного договору. Відповідальність Відповідача-1 та Відповідача-2 є солідарною. Позивач виконав взяті на себе зобов'язання в повному обсязі. Відповідно до п. 1.5 Кредитною договору Банк надає Позичальнику кредит шляхом зарахування кредитних коштів на поточний рахунок Позичальника № 26204144901600. Відповідно до п.5.6 Постанови Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254 Про затвердження Положення про організацію операційної діяльності в байках України, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних операцій. Всупереч умов Кредитною договору Відповідач-1 не здійснює платежів для погашення кредиту з березня 2015 року, чим порушує взяті на себе договірні зобов'язання. 22 вересня 2015 року Відповідачам направлені вимоги про погашення заборгованості, ознак станом на 28.12.2015 року, вимоги банку залишені без задоволення. Згідно з п.8.1 Кредитного договору, за порушення термінів повернення кредиту, та/або процентів за кредит та/або комісій, Відповідач сплачує Позивачу додатково до встановленої процентної ставки за кредит пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого (еквіваленту) розраховується за офіційним обмінним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості станом дату нарахування такої пені. Розміри облікової ставки НБУ в період нарахування заборгованості по кредитному договору по пені встановлені: з 04.03.2015 року - 30% / Постанова НБУ №154 від 02.03.2015 року, з 28.08.2015 року -27% / Постанова НБУ № 557 від 27.08.2015 року / з 25.09.2015 -22% / Постанова НБУ №627 від 24.09.2015 року/. Таким чином, станом на 28.12.2015 року, заборгованість Відповідача-1 по поверненню кредитних коштів, сплаті процентів за користування кредитом, становить 26 068,56 доларів США (двадцять шість тисяч шістдесят вісім доларів США 56 центів), з яких: 23 743,48 доларів США- кредитна заборгованість, в тому числі прострочена заборгованість з березня 2015 року - 940,36 доларів США; 2 325,08 доларів США - заборгованість по процентам. Заборгованість Відповідача-1 по сплаті пені за несвоєчасне погашення кредиту та процентів станом на 28.12.2015 року складає 14 075,90 грн. (чотирнадцять тисяч сімдесят п'ять грн. 90 коп.), з яких: 4 017,60 грн. - пеня за прострочення сплати кредиту; 10 058,30 грн. - пеня за прострочення сплати процентів. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON] на користь ПАТ «УкрСиббанк» суму боргу по поверненню кредитних коштів, процентів за користування кредитом за договором про надання споживчого кредиту № 11216199000 від 14.09.2007 року в розмірі 26068,56 доларів США та заборгованість по сплаті пені за порушення термінів сплати процентів за кредит в розмірі 14075,90 грн., а також судовий збір у справі. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 29.01.2016 року цивільний позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. 07.07.2016 року відповідач [PERSON] надав клопотання про зупинення провадження по справі, у зв'язку із відкриттям провадження по цивільній справі за позовом [PERSON] до ПАТ «Укрсиббанк» про захист прав споживача та визнання недійсним кредитного договору № 11216199000 від 14.09.2007 року в Баглійському районному суді м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 05.08.2016 року зупинено провадження у цивільній справі за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту, процентів нарахованих за користування кредитом та пені до набрання законної сили судовим рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у справі № 207/1014/16-ц за позовом [PERSON] до ПАТ «УкрСиббанк» по захист прав споживачів, визнання кредитного договору та договору іпотеки недійсними. 02.08.2018 року на адресу суду надійшла заява позивача ПАТ «УкрСиббанк» про поновлення провадження у справі. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 13.08.2018 року поновлено провадження у справі, продовжено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження. 17.09.2018 року позивач [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з заявами про розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 24.09.2018 року в задоволенні заяви відповідачів [PERSON] та [PERSON] про розгляд справи в загальному позовному провадженні відмовлено. Представник позивача в судове засідання не з'явився, заявив клопотання про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення (а.с. 55, 122, 131, 140, 160, 170, 203). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, проти задоволення позовних вимог заперечував у повному обсязі, в матеріалах справи міститься його відзив на позовну заяву, відповідно до якого з моменту отримання кредиту, він сумлінно виконував умови Договору щодо своєчасної сплати ануїтетних платежів. Однак, у зв'язку з фінансовою кризою в державі та виниклими особистими матеріальними проблемами, лише з березня 2015 року він став не в змозі виконувати надалі умови Договору. За його власними підрахунками, зробленими на підставі квитанцій про здійснення валютно-обмінних операцій за період з вересня 2007 року по березень 2015 року, він повернув позивачу кредитних коштів та сплатив процентів за користування кредитом на загальну суму 25 546,60 доларів США. Проте, як вбачається із наданого Позивачем розрахунку заборгованості за кредитним говором, станом на 28.12.2015 року його заборгованість по поверненню кредитних коштів, сплаті процентів за користування кредитом становить 26 068,56 доларів США, з яких 23743,48 доларів США - це кредитна заборгованість (в тому числі - 940,16 дол. США - прострочена заборгованість з березня 2015 року) та 2 325,08 доларів США - заборгованість по процентам. Вважає, що наданий позивачем розрахунок заборгованості станом на 28.12.2015 року не є належним і допустимим доказом у справі і тому не може бути взятий судом до уваги. Документами, які можуть підтвердити наявність або відсутність заборгованості, а також встановлювати розмір зазначеної заборгованості, можуть бути виключно документи первинної бухгалтерської документації, оформлені згідно нормам ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність". Крім того, вказаний розрахунок не містить інформації щодо розрахунку заборгованості, що утворилася по тілу кредиту та розрахунку відсотків, з посиланням на відповідні платіжні документи, а також розрахунок не містить відомостей, що б дозволили перевірити вірність зарахування відсотків Позивачем та строки виникнення заборгованості за кожним платежем. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, проти задоволення позовних вимог заперечувала у повному обсязі, в матеріалах справи міститься її відзив на позовну заяву, відповідно до якого вона підтвердила, що з метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором. 14.09.2007 року між позивачем та нею був укладений договір поруки № 11216199000/2. Відповідно до умов договору поруки вона зобов'язалась відповідати за виконання Відповідачем-1 взятих на себе зобов'язань, що випливають з кредитного договору. Договором поруки № 11216199000/2 від 14.09.2007 року не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється, оскільки договором встановлено, до він діє до повного виконання зобов'язань за кредитним договором. Як зазначив Позивач у своїй позовній заяві, з березня 2015 року Відповідач-1 перестав здійснювати платежі для погашення кредиту. Звертає увагу на те, що вимоги про дострокове повернення кредиту були направлені позивачем лише 22.09.2015 року. Умови договору поруки про його дію до повного виконання зобов'язань за кредитним договором не свідчать про те, що цим договором установлено строк припинення поруки в розумінні статті 251 ЦК України, тому в такому разі підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 цього Кодексу про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Вважає, що відповідно до частини четвертої статті 559 ЦПК України договір поруки № 11216199000/2 від 14.09.2007 року припинив свою дію, оскільки звернувшись з вимогою від 22.09.2015 року позивач пропустив 6-ти місячний строк для пред'явлення до неї вимоги, як до поручителя, оскільки прострочення Відповідачем-1 погашення заборгованості виникло 14.03.2015 року. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 14.09.2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (надалі - Позивач) та [PERSON] укладено Договір про надання споживчого кредиту № 11216199000 (надалі по тексту - "Кредитний договір") (а.с.4-8). З матеріалів справи вбачається, що згідно рішення Загальних зборів акціонерів від 27.10.2009 р. були внесені зміни у Статут АКІБ «УкрСиббанк», відповідно до яких нове повне найменування Банку стало: Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», що підтверджується копією статуту ПАТ «Укрсиббанк» (а.с.36-39). Відповідно до п.1.1 умов Кредитного договору, Позивач надав Відповідачу-1 кредит (грошові кошти) в іноземній валюті у розмірі 29000,00 доларів США (двадцять дев'ять тисяч доларів США 00 центів), а Відповідач-1 зобов'язався повернути наданий кредиту повному обсязі не пізніше 14 вересня 2027 року (п.1.2.2) та сплачувати протягом перших 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, проценти за користування кредитом у розмірі 10,50% річних. По закінченню цього строку та кожного наступного місяця, кредитування процентна ставка піддягає перегляду відповідно до умов Кредитною договору. У випадку, якщо Банк не повідомив Позичальника про зміну розміру процентної ставки на наступний місяць строку кредитування в порядку передбаченому Кредитним договором, застосовується розмір процентної ставки, діючий за цим Договором в попередньому місяці. Також, сторони домовились, що за умовами Кредитного договору може бути встановлений новий розмір процентної ставки за користування кредитом у разі настання будь-якої з обставин, передбачених Договором. Відповідно до умов Договору погашення кредиту відбувається шляхом сплати ануїтетних платежів в розмірі 289,55 доларів США (двісті вісімдесят дев'ять доларів США 55 центів), 14-го числа кожною місяця (а.с. 4-8). Згідно наданих суду матеріалів, з метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобов'язань Відповідача-1 за Кредитним договором між Позивачем та [PERSON] (надалі Відповідач-2) було укладено Договір поруки № 11216199000/2 від 14 вересня 2007 року. Відповідно до п.1.1 умов Договору поруки, Відповідач зобов'язалась відповідати у повному обсязі за виконання Відповідачем-1 усіх зобов'язань, що виниклі з Кредитного договору. Відповідальність Відповідача-1 та Відповідача-2 є солідарною (а.с.9). Судом встановлено, що позивач свої зобов'язання за договором виконав, надавши відповідачу [PERSON] за його заявою про видачу готівки № 22 від 14.09.2007 року, заявою про надання кредиту, грошові кошти у розмірі 29000,00 дол. США, визначеному договором, що підтверджується випискою по рахунку від 14.09.2007 року (а.с.17, 143, 145-146). Однак відповідач [PERSON] порушив умови кредитного договору, та з березня 2015 року, порушує взяті на себе договірні зобов'язання. 22 вересня 2015 року відповідачам направлені вимоги про погашення заборгованості (а.с.10-11. 12-13, 14, 15-16), однак станом на 28.12.2015 року, вимоги банку не виконані. Згідно з п.8.1 Кредитного договору, за порушення термінів повернення кредиту, та/або процентів за кредит та/або комісій Відповідач сплачує Позивачу додатково до встановленої процентної ставки за кредит пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневою еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого (еквіваленту) розраховується за офіційним обмінним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості станом дату нарахування такої пені. Згідно наданого суду розрахунку, станом на 28.12.2015 року, заборгованість Відповідача-1 по поверненню кредитних коштів, сплаті процентів за користування кредитом, становить 26 068,56 доларів США (двадцять шість тисяч шістдесят вісім доларів США 56 центів), з яких: 23 743,48 доларів США- кредитна заборгованість, в тому числі прострочена заборгованість з березня 2015 року - 940,36 доларів США; 2 325,08 доларів США - заборгованість по процентам. Заборгованість Відповідача-1 по сплаті пені за несвоєчасне погашення кредиту та процентів станом на 28.12.2015 року складає 14 075,90 грн. (чотирнадцять тисяч сімдесят п'ять грн. 90 коп.), з яких: 4 017,60 грн. - пеня за прострочення сплати кредиту; 10 058,30 грн. - пеня за прострочення сплати процентів, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 18-28). Вирішуючи заявлені позовні вимоги, враховуючи викладене, суд керується наступними нормами права. Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст. 1050 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу України. Статтею 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України однією з форм відповідальності за порушення зобов'язання є сплата неустойки, у вигляді штрафу або пені. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Як встановлено в судовому засіданні, та не заперечувалось відповідачами по справі, відповідач в період з моменту отримання кредиту та до березня 2015 року, виконував умови Договору щодо своєчасної сплати ануїтетних платежів, що підтверджується копіями квитанцій (а.с.67-119). Згідно заперечень відповідача [PERSON] у зв'язку з фінансовою кризою в державі та виниклими особистими матеріальними проблемами, з березня 2015 року взяті на себе за Договором зобов'язання не виконував належним чином. Так, у відповідності до ч.2 ст. 1050 ЦК України, яка передбачає право позикодавця вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу, у зв'язку із порушенням відповідачем 1 [PERSON] своїх зобов'язань за Кредитним договором, у позивача виникло право вимоги до позичальника відповідача-1 [PERSON] та поручителя [PERSON] стосовно повернення усієї суми кредиту, включаючи відсотки за користування кредитом, а також інших платежів передбачених Кредитним договором. При цьому суд враховує висновки викладені у Постанови Великої Палати Верховного Суду у справі № 761/12665/14-ц від 4 липня 2018 року (провадження № 14-134цс18), які полягають у наступному. За змістом статей 192 та 524 ЦК України гривня є законним платіжним засобом на території України. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Грошове зобов'язання може бути виражене у гривні або сторони в договорі можуть визначити грошовий еквівалент в іноземній валюті. Суд встановлює, чи визначено зобов'язання в іноземній валюті, чи у гривні з визначенням грошового еквівалента в іноземній валюті. У разі визначення зобов'язання в іноземній валюті суд не вправі змінювати грошовий еквівалент зобов'язання і в резолютивній частині рішення має зазначити розмір і вид іноземної валюти, що підлягає стягненню. Гривневий еквівалент іноземної валюти, що підлягає стягненню, визначається за офіційним курсом НБУ на момент виконання грошового зобов'язання, яким є дата зарахування коштів на рахунок стягувача або видачі йому готівки. У разі ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті стягувачу має бути перерахована саме іноземна валюта, визначена судовим рішенням, а не її еквівалент у гривні. Перерахування суми у національній валюті України за офіційним курсом НБУ не вважається належним виконанням. Таким чином, відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства в межах позовних вимог (ст.13 ЦПК України), суд перевіривши розрахунки позивача, вважає необхідним задовольнити позов, та стягнути з відповідача-1 [PERSON] на користь позивача суму боргу, процентів нарахованих за Договором про надання споживчого кредиту № 11216199000 від 14 вересня 2007 року в розмірі 26 068,56 доларів CШA (двадцять шість тисяч шістдесят вісім доларів США 56 центів) та пеню за несвоєчасне погашення кредиту та процентів в розмірі 14 075,90 грн. (чотирнадцять тисяч сімдесят п'ять грн. 90 коп.). Згідно ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і будь-кого з них окремо. Згідно ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Згідно ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник та поручитель відповідають перед кредитором, як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно ч. 2, 3, 4 ст. 559 ЦК України, порука припиняється, якщо після настання строку виконання зобов'язання кредитор відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником або поручителем. Порука припиняється у разі переведення боргу на іншу особу, якщо поручитель не поручився за нового боржника. Порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року з дня укладення договору поруки, якщо інше не передбачено законом. Оскільки суд задовольняє позов до основного боржника, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення кредитної заборгованості солідарно з боржником із поручителя [PERSON] на користь позивача. При цьому заперечення відповідіача-2 [PERSON] щодо пропуску позивачем строку для пред'явлення до неї позовних вимог, як до поручителя до договором поруки, не знайшли свого підтвердження під час судового засідання, підстав передбачених ст. 559 ЦК України для припинення договору поруки судом не встановлено. Згідно зі ст. 141 ЦПК України відповідно до результату розгляду справи, з відповідачів на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 9258,55 гривень, а саме по 4629 грн. 28 коп. з кожного.

Outcome: approved