Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою, в якій просить стягнути із відповідача [PERSON] аліменти у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку щомісячно на утримання однієї неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], яка народилась у шлюбі, зареєстрованому сторонами 13 червня 2003 року. Зазначені позовні вимоги позивач мотивує тим, що відповідач не виконує свого обов"язку утримувати неповнолітню дитину ні в грошовій, ні в матеріальній формі. У судове засідання [PERSON] не з»явилась, подала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала із мотивів, викладених у позові. Відповідач [PERSON] позов визнав частково і погодився сплачувати аліменти у розмірі, меншому, ніж просить позивач. Пояснив, що хворіє, надає певну матеріальну допомогу для утримання дитини, інших доходів у нього немає. Суд, дослідивши та оцінивши докази у справі, встановив наступні факти. 13 червня 2003 року Здовбицькою сільською радою Здолбунівського району Рівненської області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Від спільного подружнього життя сторін народилась дочка [PERSON], [INFO]. Позивач без реєстрації разом із неповнолітньою дитиною проживає за адресою: с.Здовбиця Здолбунівської району Рівненської області. Відповідач зареєстрований і проживає у с.Ілавче Теребовлянського району Тернопільської області. [PERSON] працює медбратом у Тернопільській обласній громадській організації «Благодійність» та за сумісництвом фельдшером у комунальному закладі Тернопільської обласної ради «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф», де одержує заробітну плату. Будь-яких інших доходів немає. Інших дітей, за винятком [PERSON], у відповідача немає. З медичних довідок, долучених відповідачем до справи, вбачається, що він хворіє хронічною правобічною люмбоішалгією, у зв»язку із чим потребує періодичного лікування. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною другою ст.182 Сімейного кодексу України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Із змісту Закону України "Про Державний бюджет на 2015 рік" випливає, що прожитковий мінімум для дітей віком від 6 років з 1 січня 2015 року складає 1286 грн. 30 відсотків від цієї суми становитиме 385.80 грн. Мати дитини працює. 1/3 частина від середньомісячного заробітку відповідача складатиме 529 грн. Таким чином, визначений вказаним Законом прожитковий мінімум дитині забезпечить лише відповідач, хоча повинні забезпечити обоє батьків у рівних частинах. За таких обставин, враховуючи те, що відповідач працює, тобто має регулярний дохід, інших доходів, в тому числі в натурі, не одержує, частково бере участь у матеріальному забезпеченні дитини, має хворобливий стан здоров»я, суд вважає, що позов слід задоволити частково, присудивши відповідачу [PERSON] сплачувати щомісячно на користь позивача [PERSON] аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.

Outcome: partial