Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-06 00:00:00

Заявник звернувся до суду з заявою про встановлення юридичного факту народження дитини. Заяву мотивує тим, що він є батьком дитини [PERSON], який народився [INFO] у м. Свердловськ, Луганської області. При його народженні було видане медичне свідоцтво про народження № 216 від 06.05.2016 року Державною установою «Свердловська центральна міська багатопрофільна лікарня» Луганської народної республіки. Матір'ю дитини є [PERSON].У зв'язку з тим, що зазначене місце є тимчасово окупованою територією України, заявник отримав відмову Фрунзенського районного у місті Харкові відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції у видачі свідоцтва про народження дитини. Заявник зазначає, що встановлення факту народження дитини необхідно для реалізації прав, в тому числі й на набуття громадянства, тому заявник звернувся до суду з заявою. Заявник в судовому засіданні підтримав заяву, просив задовольнити її в повному обсязі. При цьому пояснив, що встановлення факту народження дитини йому необхідно для реєстрації народження дитини в органах реєстрації актів цивільного стану України, оформлення та отримання необхідних соціальних виплат на дитину. Представник заявника [PERSON] в судовому засіданні підтримала заяву, просила задовольнити її в повному обсязі. Заінтересовані особи [PERSON], Фрунзенський районний у місті Харкові відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції у судове засідання не з'явились, надали заяви з проханням слухати справу за їх відсутності, заяву підтримують, просять її задовольнити. Суд, вислухавши заявника, представника заявника, вивчивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. За нормою ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного провадження, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. У відповідності до п. 7 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження дитини в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження, а відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Згідно ст. 257-1 ЦПК України - заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Згідно свідоцтва про шлюб [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі з 23.03.2016 (свідоцтво про шлюб, видане 23.03.2016 року Фрунзенськимвідділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 78). Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] мають сина [PERSON], [INFO], який народився в м. Свердловськ у пологовому відділенні Державної установи «Свердловська міська багатопрофільна лікарня», про що [INFO] видане медичне свідоцтво про народження № 216, за формою № 103/у (а.с. 7). Як вбачається з зазначеного медичне свідоцтво про народження № 216, матір*ю дитини зазначено - [PERSON]. Народження фізичної особи та її походження відповідно до ч. 3 ст. 49 Цивільного кодексу України підлягає державній реєстрації органами державної реєстрації актів цивільного стану. Реєстрація народження дитини, відповідно до ст. 144 Сімейного кодексу України, провадиться державним органом реєстрації актів цивільного стану з одночасним визначенням її походження та присвоєнням прізвища, імені та по батькові і засвідчується свідоцтвом про народження. Батьки зобов'язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати її народження в державному органі реєстрації актів цивільного стану. Невиконання батьками цього обов'язку тягне за собою встановлену законом відповідальність. Відповідно до Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою постановою Верховної ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, дитина має бути зареєстрована одразу ж після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов'язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства. Статтею 7 Закону України "Про громадянство України" чітко визначено, що особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження. Згідно з ч. 1 ст. 122 СК України, дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Відповідно до ст. 13 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", якщо державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем проживання батьків чи одного з них, то за їх бажанням місцем народження дитини в актовому записі про народження може бути визначене фактичне місце її народження або місце проживання батьків чи одного з них. Державна реєстрація народження дитини проводиться не пізніше одного місяця з дня її народження, а у разі народження дитини мертвою - не пізніше трьох днів. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я документи, що підтверджують факт народження. У разі якщо заклад охорони здоров'я не проводив огляд матері та дитини, документ, що підтверджує факт народження, видає медична консультаційна комісія в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. За відсутності закладу документа охорони здоров'я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Відповідно ч. 2 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація народження дитини проводиться за письмовою або усною заявою батьків чи одного з них за місцем її народження або за місцем проживання батьків. У пункті 1, глави 1, розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 року № 52/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції від 24 грудня 2010 року № 3307/5) зазначено, що державна реєстрація народження дитини проводиться з одночасним визначенням її походження та присвоєнням їй прізвища, власного імені та по-батькові. Пунктом 2, глави 1, розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 року №52/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції від 24 грудня 2010 року №3307/5), встановлено, що підставами для проведення державної реєстрації народження дитини є: медичне свідоцтво про народження (форма №103/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за №1150/13024 (далі - медичне свідоцтво про народження), що видається закладами охорони здоров'я незалежно від підпорядкування та форми власності, де приймаються пологи. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров'я державна реєстрація народження проводиться на підставі медичного свідоцтва про народження або медичної довідки про перебування дитини під наглядом лікувального закладу (вищезазначена форма №103-l/o). Якщо реєстрація народження дитини, народженої в іншій державі, не була проведена компетентним органом такої держави або дипломатичним представництвом чи консульською установою України, підставою для проведення державної реєстрації в Україні є медичний документ іншої держави, що підтверджує факт народження дитини, належним чином легалізований, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Ці документи подаються до органу державної реєстрації актів цивільного стану, де реєструється народження. При відсутності підстав для державної реєстрації народження, визначених у цьому пункті, державна реєстрація народження проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту народження даною жінкою. З матеріалів справи та відповіді Фрунзенського відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції від 18.05.2016 р. № 1099/13-03-06 вбачається, що у видачі свідоцтва про народження дитини відмовлено. Фрунзенський відділ державної реєстрації актів цивільного стану посилається на те, що представлене медичне свідоцтво про народження не має юридичної сили на території України, оскільки було видане на території зони АТО, а також на те, що відомості про народження [PERSON] відсутні у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян, що виключає можливість підтвердити юридичний факт народження дитини на території України. В листі зазначено, що підставою для державної реєстрації народження на території України є медичне свідоцтво про народження (форма № 103/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 року за № 1150/13024, що видається закладами охорони здоров'я незалежно від підпорядкування та форми власності, де приймаються пологи, або рішення суду про встановлення факту народження. Також, роз'яснено про можливість звернення до суду з питання встановлення факту народження дитини. Згідно зі ст. 14 ЦПК України, рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв'язку із встановленим судом фактом. В разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану орган державної реєстрації актів громадянського стану провадить відповідний запис на підставі рішення суду. На підставі викладеного, суд вважає заяву [PERSON] обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved