Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Комінтернівського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку починаючи з дня пред'явлення позову до суду та до закінчення навчання донькою, але не більше ніж до досягнення нею 23-річного віку. В обґрунтування своїх позивних вимог позивач зазначила, що в 1994 році зареєструвала шлюб з відповідачем та проживала з ним однією сім'єю до вересня 1997 року. 14 травня 2003 року сторони розлучились. Від шлюбу позивач з відповідачем мають доньку - [PERSON], [INFO], яка після розірвання шлюбу залишилась проживати з позивачем. З 01 вересня 2013 року донька навчається на першому курсі денного відділення Харківського національного університету міського господарства ім. О.М. Бекетова, у зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги. Оскільки відповідач має постійне місце роботи, отримує дохід та має можливість надавати матеріальну допомогу, однак не робить цього, позивач була вимушена звернутися до суду. Позивач у судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час, день та місце розгляду справи повідомлений належним, про причину неявки суду не повідомив. Під час розгляду справи судом за місцем проживання відповідача [PERSON] до компетентного суду Російської Федерації було направлено судове доручення про вручення відповідачу копії позовної заяви з додатками, повідомлення про час та місце розгляду справи та про допит відповідача у судовому засіданні. Однак, 23.06.2014 року вказані документи та матеріали зібрані при виконанні судового доручення було повернуто до Комінтернівського районного суду у зв'язку з неможливістю виконання вищезазначеного доручення. Зі згоди позивача, суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, за відсутності сторін на підставі наявних в матеріалах справи доказів, та ухвалити по справі заочне рішення. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження Серія [NUMBER] видано Комінтернівським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Харкова, актовий запис № 681 (а.с. 8). Згідно довідки Комунального підприємства "Жилкомсервіс" № 4373 від 01 жовтня 2013 року [PERSON] проживає з позивачем [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с. 5). Відповідно до довідки Харківського національного університету міського господарства ім. О.М. Бекетова № 8594 від 03.10.2013 року [PERSON] з 01 вересня 2013 року до 31 серпня 2014 року навчається на 1 курсі денної форми навчання факультету менеджменту Харківського національного університету міського господарства ім. О.М. Бекетова (а.с. 6). Судом встановлено, що відповідач на даний час матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, що ставить позивача у скрутне матеріальне становище, у зв'язку з тим, що всі витрати на утримання доньки несе лише вона. Згідно зі ст. 1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст.ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Одним із основних прав дитини є право на утримання. Відповідно до Конвенції ООН про права дитини, прийнятої резолюцією 44/25 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1989 року, Держави - учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Держави - учасниці вживають всіх необхідних заходів щодо забезпечення відновлення утримання дитини батьками або іншими особами, які відповідають за дитину як в середині Держави - учасниці, так і за кордоном. Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм СК України про розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають значення. Відповідно до ст. 183 Сімейного Кодексу України суд визначає розмір аліментів у частці від заробітку (доходу) відповідача. Обов'язок утримувати дитину мають обоє з батьків. Згідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як по зверненню фізичної чи юридичної особи, в межах заявлених ними вимог на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у розгляді справи. У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі викладеного, виходячи з рівності обов'язків батьків, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню та з відповідача на утримання доньки підлягають стягненню аліменти в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку щомісячно починаючи з 07 жовтня 2013 року та до закінчення нею навчання, але не більш ніж досягнення нею 23-річного віку.. На підставі ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах сплати платежу за один місяць. У відповідності до ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved