overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-28 00:00:00

В травні 2014 р. [PERSON] звернулася з даним позовом, підтримуючи який пояснила, що з вироком Коломийського міськрайонного суду від 10.11.2011 року її дочку, відповідачку по справі було засуджено до покарання у вигляді позбавлення волі терміном 4 роки. Рішенням виконавчого комітету Коломийської міської ради від 16.08.2011 року її, позивачку, призначено опікуном малолітніх дітей [PERSON]. Однак і після звільнення з місць позбавлення волі, відповідачка не здійснює догляд за дітьми, не піклується про їх фізичний та духовний розвиток. Просить позбавити її батьківських прав відносно [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Представник органу опіки і піклування - служби у справах дітей Коломийської міської ради підтримала позовні вимоги позивача. Прокурор в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечив. Відповідач в судове засідання не з'явилася, подала письмову заяву з прохання розглядати справу без її участі, проти задоволення позову не заперечує. З"ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд вважає, що позов слід задоволити з таких підстав. Встановлено, що [PERSON] є мамою [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відповідно до вимог ст.164 ч.1 п.2 СК України мати може бути позбавлена судом батьківських прав, якщо вона ухиляється від виконання своїх обов"язків по вихованню дитини. Встановлено, що відповідачка ухиляється від своїх батьківських обов"язків щодо [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], зокрема: не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на його фізичний розвиток. ЇЇповедінка є винною щодо малолітніх дітей і свідчить про свідоме нехтування ним своїми обов"язками. Згідно висновку комісії з питань захисту прав дитини Коломийської міської ради від 27.05.2014 р. № 93 є доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до малолітніх дітей [PERSON], [PERSON], та [PERSON]. На підставі ст.ст. 164, 166 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-01 00:00:00

В травні 2014 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 28 лютого 2003 року у відділі реєстрації актів громадянського стану м.Рівне, актовий запис № 224. В обгрунтування позовних вимог вказував, що 28 лютого 2014 року зареєстрував шлюб із [PERSON] Від подружнього життя мають дітей [PERSON],[INFO], [PERSON],[INFO], [PERSON],[INFO]. Однак спільне життя в них не склалося, в зв»язку з несумісними характерами та різними поглядами на життя в них почали виникати непорозуміння. На даний час вони проживають окремо,спільним побутом не пов"язані,спілкуються виключно з питань,що стосуються інтересів дітей. Покликаючись на викладене, просив розірвати шлюб,неповнолітніх дітей залишити проживати з матір"ю. В судове засідання позивач [PERSON] та його представник [PERSON] не з"явились, подали заяву про розгляд справи у їхню відсутність,позов підтримали. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з"явилась, про час та день розгляду справи була повідомлена належним чином. Суд відповідно до ст.224 ЦПК України ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Так, 28 лютого 2003 року між сторонами [PERSON] та [PERSON] у відділі реєстрації актів громадянського стану м.Рівне укладено шлюб, про що зроблено актовий запис № 224. Від подружнього життя сторони мають дітей [PERSON],[INFO], [PERSON],[INFO], [PERSON],[INFO]. Відповідно до ч.1 ст.55 СК України, дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Як встановлено судом сім'я розпалася остаточно, сімейно-шлюбні стосунки між ними припинені і відновлювати вони їх наміру не мають. За наведених обставин подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін та інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. На підставі ст.ст.110,112,160 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-12 00:00:00

В травні 2014 року ПАТ Комерційний Банк "ПриватБанк" звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту в сумі 10522,50 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог вказує, що відповідно до кредитного договору № HMEWR010024079 від 20.11.2006 року позивач надав кредит [PERSON] в сумі 1050,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 40,08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Сплату по кредиту на повернення грошових зобов'язань відповідач не здійснила, в зв'язку із чим позивач просить стягнути суму заборгованості по кредиту та судовий збір. В судове засідання представник позивача не з'явилася, однак від неї надійшла заява, згідно якої позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, а справу розглядати у її відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явилася, на підставі ст.224 ЦПК України "у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи ". Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в силу наступних підстав. Судом об'єктивно встановлено, що відповідно до кредитного договору № HMEWR010024079 від 20.11.2006 року позивач надав кредит [PERSON] в сумі 1050.00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 40,08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом . Відповідно до п.2.2.2 Кредитного договору - позичальник зобов'язується сплатити відсотки за користування Кредитом відповідно до п. 1.1, 2.3.1, 2.3.2, 2.3.3,3.1,3.2 даного договору, повну сплату відсотків за користування Кредитом здійснюється не пізніше фактичного повного погашення Кредиту. Згідно ст. 527 ЦК України Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ст.530 ЦК України Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Згідно ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом або пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'зання. Отже, загальна сума заборгованості станом на 28.04.2014 року становить 10522.50 грн., а саме: - заборгованість за кредитом - 322.79 грн. ; - заборгованість по процентах за користування кредитом - 3302.47 грн.; - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 6897.24 Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-11 00:00:00

В травні 2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій вказує, що 12.12.2013 р. звільнена з роботи із ПАТ „Південьзахідшляхбуд" на підставі ст.38 КЗпП України, однак борг із заробітної плати відповідач не виплатив. Рішенням Полонського районного суду від 18.04.2014 року стягнуто з ПАТ „Південьзахідшляхбуд" заборгованість по заробітній платі в сумі 5537,97 грн. Просить стягнути середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні. Сторони в судове засідання не з'явились, про день, місце, час розгляду справи повідомлені належним чином. Позивач подала до суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, не заперечувала проти заочного розгляду справи За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає що позов підлягає задоволенню частково. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON] із ПАТ „Південьзахідшляхбуд" звільнена 12.12.2013 року. Рішенням Полонського районного суду від 18.04.2014 року стягнуто з ПАТ „Південьзахідшляхбуд" заборгованість по заробітній платі в сумі 5537,97 грн. Середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні необхідно стягнути відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати , затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100 ( далі Порядок обчислення). Середній заробіток відповідно за затримку розрахунку при звільненні відповідно до ч.4 п.8 вищевказаного Порядку обчислення необхідно стягнути з такого розрахунку. Середній заробіток в день [PERSON] становить 95 грн. 46 коп. Кількість робочих днів, нарахування за які підлягають стягненню в грудні 2013 року - 17, в січні 2014 року - 21, в лютому - 20, березні - 20, квітні - 21, травні - 19, червні - 8, а всього - 126. Затримка розрахунку після звільнення з 12 грудня 2013 року по 12 червня 2014 року становить 126 робочих днів при п'ятиденному робочому тижні. Тому загальна сума, яку необхідно стягнути, буде становити: 95,46 грн. х 126 днів = 12027,96 грн. Відповідно до вимог ст.116, 117 КЗпП України заробітна плата при звільненні виплачується працівникам в день звільнення, а у разі невиплати стягується середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні. Згідно ст..237-1 КЗпП України відшкодування власником моральної шкоди провадиться працівникові, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. З огляду на зазначені правові положення та встановлені судом обставини суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення і з відповідача необхідно стягнути на користь позивача середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні з роботи з часу звільнення до часу винесення судом рішення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-16 00:00:00

В травні 2014 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеного кредитного договору від 18 серпня 2008 року відповідачка [PERSON] отримала кредит у розмірі 3000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав в повному обсязі. Відповідачка зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконувала. Станом на 28 квітня 2014 року відповідачка має заборгованість за кредитним договором у розмірі 17603,62 грн. Просив стягнути з відповідачки на користь ПАТ "Акцент-банк" заборгованість за кредитним договором від 18 серпня 2008 року в сумі 17603,62 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, відповідно до заяви просив слухати справу без його участі. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позов визнала. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 18 серпня 2008 року між [PERSON] та ПАТ "Акцент-банк" укладений кредитний договір, відповідно до умов якого Банк надав відповідачці кредит у розмірі 3000 грн., що підтверджується копією заяви на надання банківських послуг (а.с.9), умовами та правилами надання банківських послуг (а.с.10-12), витягом із статуту (а.с.20). Відповідно до розрахунку заборгованості (а.с.5-8) станом на 28 квітня 2014 року заборгованість за кредитним договором становить 17603,62 грн., з яких: 2101,3 грн. - заборгованість за кредитом, 7572,86 грн. - заборгованість за процентами, 6615 грн. - заборгованість по комісії, 1314,46 грн. - заборгованість по штрафам. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. За ч.1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Статтею 1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника відсотків від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне, стягнути з відповідачки на користь позивача заборговану суму по кредитному договору у розмірі 17603,62 грн. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача також необхідно стягнути понесені судові витрати в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-29 00:00:00

В травні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з заявою, в якій просить встановити факт належності йому свідоцтва про право власності на нерухоме майно, нежитлове приміщення магазину-закусочної, загальною площею 137,4 кв.м. в літ. А з службовими будівлями по вул. Адмірала Макарова, 15/2 у м. Миколаєві Миколаївської області, яке було видане 16 червня 2006 року Виконавчим комітетом Миколаївської міської ради, серія ЯЯЯ № 998356 на підставі рішення виконкому Миколаївської міської ради від 21 квітня 2006 року № 723 та зареєстроване в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно 16 червня 2006 року, реєстраційний номер 15104276. Заявники та представник зацікавленої особи в судове засідання не зявились. Згідно наданої заяви, заявник вимоги заяви підтримує в повному обсязі. Представник зацікавленої особи Миколаївської міської ради просив розглядати справу без його участі, а рішення прийняти за наявними матеріалами у справі та відповідно до норм діючого законодавства. Дослідивши докази, суд дійшов висновку про те, що заява підлягає задоволенню повністю, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи, 16 червня 2006 року Виконавчим комітетом Миколаївської міської ради було видано на ім'я "Ізбург Валерія" свідоцтво про право власності на нерухоме майно, нежитлове приміщення магазину-закусочної, загальною площею 137,4 кв.м. в літ. А з службовими будівлями по вул. Адмірала Макарова, 15/2 у м. Миколаєві Миколаївської області, серія ЯЯЯ № 998356 на підставі рішення виконкому Миколаївської міської ради від 21 квітня 2006 року № 723 та зареєстроване в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно 16 червня 2006 року, реєстраційний номер 15104276. Так, з паспортних даних заявника вбачається, що його повне ім'я "Інзбург Валерій Леонідович", що помилково не було зазначено при видачі вищевказаного свідоцтва. Відповідно до ст. 256 ЦПК України, факт належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті встановлюється в судовому порядку. Отже, оскільки ім'я та прізвище заявника співпадають з ім'ям та прізвищем особи, на ім'я якої було видано спірне свідоцтво, обставинами справи підтверджується, що свідоцтво про право власності на нерухоме майно, нежитлове приміщення магазину-закусочної, загальною площею 137,4 кв.м. в літ. А з службовими будівлями по вул. Адмірала Макарова, 15/2 у м. Миколаєві Миколаївської області, яке було видане 16 червня 2006 року Виконавчим комітетом Миколаївської міської ради, серія ЯЯЯ № 998356 належить [PERSON], суд вважає заяву такою, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-09 00:00:00

В травні 2016 року [PERSON] звернувся з зазначеним позовом до Управління пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Харкова. Зазначив, що є спадкоємцем майна померлої [PERSON] та 11 листопада 2015 року отримав свідоцтво про право на спадщину за законом. Спадщина, на яку видане свідоцтво, складається з недоотриманої пенсії померлої [PERSON] в розмірі 41460,94 грн. 11 листопада 2015 року, він звернуся до відповідача із заявою та свідоцтвом про право на спадщину за законом на отримання належної померлій [PERSON] пенсії в сумі 41460,94грн. Однак, фактично виплачено лише 34851,54 грн. У виплаті 6609,40 грн. йому відмовлено з посиланням на п. 1 ст. 46 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та зазначено, що нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення з заявою про отримання пенсії. Вважав дії відповідача щодо відмови у виплаті суми недоотриманої пенсії в розмірі 6609,40 грн. відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 11.11.2015 р. незаконними, оскільки інформація про спадкове майно була отримана нотаріусом на підставі довідки відповідача. Після включення інформації про недоотриману суму пенсії в розмірі 41460,94грн. до складу спадщини та до свідоцтва про право на спадщину за законом, на дані правовідносини поширюється лише норми спадкового права, а не норми Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". На підставі викладеного просив, стягнути з відповідача на його користь 6609,40 грн., що є різницею між сумою недоотриманої пенсії, зазначеної у свідоцтві про право власності за законом від 11.11.2015р., та фактично виплаченої йому сумою недоотриманої пенсії. Представник позивача позов підтримав, та просив його задовольнити. Представник відповідача позов не визнав, проти його задоволення заперечував, зазначивши, що [PERSON] перебувала на обліку як пенсіонер за віком з 01.06.2002 року, з березня 2007 року за власним бажанням відмовилась отримувати пенсію. У звязку з неотриманням призначеної пенсії протягом 6 місяців поспіль, управління,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-31 00:00:00

В травні 2017 року заявник [PERSON] звернувся до районного суду з вказаною заявою, обґрунтовуючиїї тим, що 04 серпня 1995 року йому було видано посвідчення громадянина, який постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю, в якому при написанні було допущено описку замість прізвища "Кузьмич" вказано "Кузьміч". Управління соціального захисту населення Бородянської районної державної адміністрації відмовилося видати йому дублікат посвідчення з виправленим прізвищем. Просив встановити факт, що посвідчення громадянина, який постійно проживає або постійно працює на території зони посиленого радіоекологічного контролю (категорії 4), серії В-І №135790, видане 04 серпня 1995 року належить йому - [PERSON]. В судове засідання заявник не зявився, надіслав заяву з проханням розглядати справу без його участі, задовольнити його заяву. Представники заінтересованих осіб Управління праці та соціального захисту населення Бородянської РДА, УПФУ у Бородянському районі Київської області в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. Судом встановлено, що згідно з паспортом серії СМ №159682 виданого 16 січня 2001 року Бородянським РВ ГУ МВС України в Київській області, заявник [PERSON] народився 18 травня 1962 року в селі Садки Ємільчинського району Житомирської області, та з 31 березня 1987 року прописаний в смт.Бородянка Київської області по вул.Тернопільська, 4. (а.с. 4). Як убачається з копії посвідчення громадянина, який постійно проживає або постійно працює на території зони посиленого радіоекологічного контролю (категорії 4), серії В-І №135790, виданого Київською обласною радою 04 серпня 1995 року, посвідчення оформлене на імя [PERSON] (а.с. 5). Оцінюючи досліджені докази, суд вважає підтвердженим факт, що посвідчення громадянина, який постійно проживає або постійно працює на території зони посиленого радіоекологічного контролю (категорія 4), серії В-І № 135790, видане Київською обласною радою 04 серпня 1995 року на імя [PERSON], належить [PERSON]. Встановлення даного факту має для заявника юридичне значення, оскільки необхідне йому для оформлення пенсії.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-11 00:00:00

В травні 2017 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що між Публічним акціонерним товариством "Державний експортно-імпортний банк України" та [PERSON] було укладено договір про відкриття в рамках зарплатного проекту карткового рахунку та кредитної лінії №8002621160/265-5-14 від 22 жовтня 2014 року, повний текст якого змінено та викладено в додатковій угоді №1 від 22 липня 2016. Згідно з умовами кредитного договору позивачем було відкрито відповідачу кредитну лінію для проведення ним операцій з використанням платіжної картки з лімітом заборгованості по кредиту не більше 4000,00 грн., на строк до 31 липня 2019. Відповідач зобов'язався сплачувати щомісяця позивачу проценти за користування кредитом у розмірі 40% річних, не пізніше останнього банківського дня місяця, наступного за місяцем, у якому вони були нараховані, а у випадку припинення дії кредитної лінії не пізніше першого банківського дня, наступного за днем, у який відповідач зобов'язаний погасити усю існуючу заборгованість за кредитом. Станом на 14 лютого 2017 року зобов'язання відповідача в частині погашення кредиту та процентів залишаються невиконаними, в зв'язку з чим заборгованість відповідача за кредитом станом на 14 лютого 2017 року становить 4667,39 грн. Тому просив стягнути з відповідача вказану суму заборгованості. Представник позивача в судове засідання не з'явився, відповідно до заяви просив слухати справу без його участі, позов підтримав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, відповідно до заяви просив слухати справу без його участі, позов визнав. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що між Публічним акціонерним товариством "Державний експортно-імпортний банк України" та [PERSON] було укладено договір про відкриття в рамках зарплатного проекту карткового рахунку та кредитної лінії №8002621160/265-5-14 від 22 жовтня 2014 року, повний текст якого змінено та викладено в додатковій угоді №1 від 22 липня 2016, що підтверджується копіями додаткової угоди (а.с.5-11), додатку №2 до договору про відкриття карткового рахунку (а.с.13-14), заяви (а.с.15). Відповідно до розрахунку заборгованості (а.с.16-17) станом на 14 лютого 2017 року заборгованість відповідача по кредитному договору становить 4667,39 грн. з яких 3995,69 грн. заборгованість за кредитом (основним боргом), 447,91 грн. заборгованість за процентами, 31,21 грн. пеня, нарахована на прострочену заборгованість за процентами, 192,58 грн. пеня, нарахована на прострочену заборгованість за кредитом. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне позов задовольнити та стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача також необхідно\~стягнути понесені судові витрати в сумі 1600,00 грн.

Outcome: approved