Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-15 00:00:00

В лютому 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, посилаючись на те, що з 2008 року по 2009 рік він знаходився у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON], від яких в них народилася [INFO] спільна дитина - [PERSON]. Наприкінці 2009 року через непорозуміння та втрату почуття любові, їх відносини з [PERSON] припинилися, і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім'я по батькові дитини записано за вказівкою матері, а по-батькові зазначено від його імені. Позивач вказував, що з моменту народження їх спільної з відповідачкою [PERSON] дитини він постійно відвідував сина, займався його вихованням, але [PERSON] відмовилася визнавати його батьком дитини і стала чинити перешкоди у спілкуванні з сином. Позивач зазначив, що 19.03.2013 року Каховським міськрайонним судом було ухвалено рішення про усиновління [PERSON] відповідачем [PERSON], про яке він не знав і з яким, категорично, не погоджується, оскільки є біологічним батьком [PERSON] і бажає встано-вити своє батьківство у судовому порядку. Вважаючи усиновління [PERSON] відповідачем [PERSON] незаконним і таким, що суперечить інтересам дитини, позивач [PERSON] просив суд скасувати уси-новління дитини - [PERSON], [INFO], [PERSON], виключивши відомості про особу батька з актового запису про народження дитини. Визнати його - [PERSON] батьком малолітнього [PERSON], змінивши прізвище останнього з «[PERSON]» на [PERSON]» та по-батькові з «[PERSON]» на «[PERSON]». В судовому засіданні [PERSON] свої позовні вимоги підтримав та пояснив, що після народження їх спільної з [PERSON] дитини - сина [PERSON], він звернувся до відпові-дачки з пропозицією вказати його батьком, але остання відмовилася це робити, очікуючи на матеріальну до-помогу, як "матір-одиначка". Враховуючи, що матеріальне становище сім'ї було тяжке, а відносини між собою нормальні, позивач не став заперечувати [PERSON] і не звернувся до відповідної установи з заявою про встановлення його батьківства, тим більше, що [PERSON] постійно надавала йому дитину для спілкування, вони разом свят-кували різні свята, позивач допомагав дитині матеріально. Після погіршення особистих відносин і припинення сімейного життя з [PERSON], [PERSON] вийшла заміж за відповідача [PERSON] і стала обмежувати [PERSON] у спіл-куванні з дитиною, а в подальшому повідомила про те, що [PERSON] є усиновлювачем [PERSON] відповідно до рішення Каховського міськрайонного суду від 19.03. 2013 року і перестала надавати дитину для побачень та спілкування, внаслідок чого [PERSON] вимушений був звернутися до суду з відповідним позовом. Позивач просив суд задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі. Представник позивача - адвокат [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав та пояснив, що [PERSON] з самого народження дитини - [PERSON], постійно займався його вихованням та до-глядом, здійснював матеріальну допомогу, купував дитині все необхідне для життя, був чемним та любля-чим батьком. Відповідачка [PERSON] відмовилася внести відомості в запис про народження дитини про [PERSON], як батька, посилаючись на те, що таким чином вона зможе отримувати матеріальну допомогу від Дер-жави, на що позивач не став заперечувати, адже він вважав себе батьком дитини і головне для нього було відсутність перешкод у вихованні та спілкуванні з дитиною. Після того, як [PERSON] одружилася з [PERSON], вона стала перешкоджати позивачеві в спілкуванні з дитиною. Крім того, останній дізнався, що відповідач [PERSON], без отримання будь-якої згоди, усиновив його дитину - [PERSON] за рішенням суду, про яке позивач [PERSON] не знав і не був повідомлений. Вважаючи усиновління таким, що грубо порушує права і неповнолітньої дитини, і права біологічно-го батька цієї дитини - [PERSON], представник позивача просив задовольнити позов у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] - адвокат [PERSON] в судовому засіданні по-зовні вимоги [PERSON] не визнав та пояснив, що після народження дитини позивач повинен був звер-нутися з відповідною заявою про внесенння запису про його, як батька дитини, але не став цього робити протягом декількох років. Створивши сім'ю з [PERSON], [PERSON] проявив бажання усиновити малолітнього [PERSON], на що була отриман згода від матері та висновок про доцільність усиновління від служби у справах дійте та молоді Новокаховської міської ради, після чого суд задовольнив заяву [PERSON] і ухвалив рішення про усиновління [PERSON] неповнолітнього [PERSON], з внесен-ням змін у прізвище та по-батькові дитини. Представник відповідача зазначив, що рішення суду про усиновління [PERSON] дитини набуло чинності, і підстав для його скасування немає, адже згідно висновку служби у справах дітей та молоді Но-вокаховської міської Ради [PERSON] став чемним батьком для дитини і вона враховує його дійсним бать-ком, а тому в інтересах дитини представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову. Представник третьої особи - служби у справах дітей та молоді виконкому Новокаховської міської Ради Краснова О.О. в судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що [PERSON] після народження дитини не проявив волі у встановленні його батьківства, не звернувся ані з заявою про внесення відповідного запису, ані з позовом до суду на протязі декількох років. Відповідач [PERSON], після укладення шлюбу з [PERSON], проявив бажання усиновити [PERSON], для чого створив всі умови, зібрав всі необхідні документи та звернувся до суду. Ухвалюючи рішення про усиновління [PERSON] малолітнього [PERSON], суд перевірив всі обставини справи та врахував висновок служби у справах дітей та молоді про доцільність усиновління. Представник третьої особи наголосила, що в родині [PERSON] склалися добрі стосунки між батьками та дитиною, яка називає і вважає [PERSON] батьком. Для дитини створені всі необхідні для нормального життя умови, а тому підстав для скасування усиновління немає. Просила відмовити в задоволенні позову. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надавши заяву, в якій позовні вимоги не визнала і просила розглянути справу за її відсутністю. Представник третьої особи - відділу реєстрації актів цивільного стану Новокаховського міського уп-равління юстиції в судове засідання не з'явилася, надавши заяву, в якій просила розглянути справу за її від-сутністю. Суд вважав можливим розглядати справу за відсутністю не з'явившихся відповідачки [PERSON] та представника третьої особи. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, представника третьої особи та свідків, дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідачка [PERSON] у 2008 - 2009 роках проживали однією сім'єю та перебували у фактичних шлюбних відносинах, що визнається сторонами і підтверджується поясненнями свідків. [INFO] народився [PERSON], у свідоцтві про народження якого матір'ю була вказана [PERSON], відомості про батька зазначені відповідно до ч.1 ст. 135 СК України. Вказана обставина підтверджується рішенням Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 19.03.2013 року (а.с.22-23), залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 08.08.2013 року (а.с.24) та не заперечується сторонами. Свідки [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що [PERSON] та [PERSON] до народження сина та кілька місяців після його народження проживали разом, свідку достовірно відомо, що [PERSON] турбувався про дитину, гуляв з нею, відвідував з сином дитячий майданчик. Свідок [PERSON], яка працює вихователем дитячого садку «Журавлик», в судовому засіданні пояснила, що [PERSON] до дитячого садка водив позивач і хлопчик називав його татом. Відносини ди-тини з батьком були дуже хороші. Останні турбувався за дитину. 11 вересня 2012 року відповідачка [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила дівоче прізвище «[PERSON]» на прізвище чоловіка - «[PERSON]». Згідно рішенню Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 19.03.2013 року, залише-ного без змін ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 08.08.2013 року [PERSON] був оголо-шений усиновлювачем [PERSON], [INFO] (а.с.22-24). На підставі зазначеного рішення, батьками дитини вказані [PERSON] та [PERSON], про що свідчить копія свідоцтва про народження [PERSON]. Статтею 121 СК України визначено, що права та обов'язки матері, батька і дитини ґрунтуються на по-ходженні дитини від них, засвідченому державним органом реєстрації актів цивільного стану у порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього кодексу. Із пояснень сторін та здобутих у справі доказів судом встановлено, що позивач [PERSON] та від-повідачка [PERSON] не перебували у зареєстрованому шлюбі. Відповідно до ст.125 СК України, якщо мати та батько не перебувають у шлюбі між собою, поход-ження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини, поданої у порядку ст.126 СК Ук-раїни або за рішенням суду. Статтею 128 СК України, унормовано визнання батьківства за рішенням суду, відповідно до якої, за відсутності спільної заяви жінки та чоловіка, право на подання якої встановлено ч.1 ст. 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Частиною 2 наведеної вище статті, передбачено, що підставою для визнання батьківства є будь-які ві-домості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесу-ального кодексу України. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема зву-ко- і відеозаписів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі вище перераховані докази в сукупності. При цьому, кожна сторона по справі зобов'язана довести ті обставини, на які вона по-силається як на підставу своїх вимог і заперечень (ч.1 ст. 60 ЦПК України). Зі змісту рішення Каховського міськрайонного суду від 18.11.2013 року вбачається, що ухвалою суду від 10.06.2013 року було призначено судово-генетичну експертизу, але її не було проведено через не-прибуття відповідачки [PERSON] з дитиною. Матеріали справи повернуто до суду без експертного до-слідження. Спеціальну процесуальну санкцію для осіб, які ухиляються від участі в експертизі, передбачено нормами ст.146 ЦПК України, зокрема ч.2 даної статті у разі ухилення відповідача від проведення судово-біологічної (судово - генетичної) експертизи у справах про визнання батьківства, суд має право постановити ухвалу про примусовий привід такої особи на проведення експертизи. При цьому, відповідно до норм цивільного судочинства, провадження у цивільних справах здій-снюється на принципах змагальності та диспозитивності цивільного процесу, відповідно до яких суд роз-глядає цивільні справи в межах заявлених вимог та на підставі доказів сторін, які мають рівні права щодо їх подання та доведення їх переконливості перед судом. Позивачем та його представником, в порушення вимог ст.60 ЦПК України, не надано суду доказів їх звернення до суду з клопотанням про застосування приводу до відповідних осіб з метою відповідних зразків для проведення експертизи. За таких обставин, враховуючи принципи змагальності та диспозитивності, су-дом не вбачається підстав для повторного призначення судово-генетичної експертизи. Оцінючи факт ухилення відповідачки [PERSON] від проведення експертизи, за відсутності будь - яких інших належних, допустимих та достовірних доказів, суд не вбачає обгрунтованих підстав вважати факт походження дитини - [PERSON] від позивача [PERSON] - встановленим. Що стосується фотознімків, на яких позивач сфотографований із дитиною відповідача, наданих ним, як доказ в підтвердження визнання свого батьківства, то слід вказати на таке. В судовому засіданні було встановлено та не заперечувалось сторонами по справі, що представлені фо-тографії із зображенням на них позивача та дитини відповідача були зроблені в період спілкування позивача з дитиною, при цьому, суд вважає, що вони є підтвердженням тільки факту спілкування позивача із дитиною відповідачки - [PERSON], та не підтверджують факт походження такої дитини саме від позивача, як біо-логічного батька. На необхідність подання належних та допустимих доказів, в розумінні ст.58, 59 ЦПК України, що за-свідчують походження дитини, яка народилася не раніше 1 січня 2004 р., від певної особи й зібрані з до-триманням норм цивільного процесуального законодавства також вказав Пленум Верховного Суду України у постанові від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу Укра-їни при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів". Згідно статті 207 СК України, усиновленням є прийняття усиновлювачем у свою сім'ю особи на пра-вах дочки чи сина, що здійснене на підставі рішення суду у найвищих інтересах дитини для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя. Відповідно до статті 232 СК України, з моменту здійснення усиновлення припиняються особисті та майнові права і обов'язки між батьками та особою, яка усиновлена, а також між нею та іншими її родичами за походженням. Відповідно до ч.1 ст.238 СК України усиновлення може бути скасовано за рішенням суду, якщо: 1) воно суперечить інтересам дитини, не забезпечує їй сімейного виховання; 2) дитина страждає недоумством, на психічну чи іншу тяжку невиліковану хворобу, про що усиновлювач не знав і не міг знати на час усиновлення; 3) між усиновлювачем і дитиною склалися, незалежно від волі усиновлювача, стосунки, які роб-лять неможливим їхнє спільне проживання і виконання усиновлювачем своїх батьківських обов'язків. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] підтвердив, що після при-пинення фактичних шлюбних стосунків с [PERSON] відповідачка [PERSON] не бажає їх віднов-лення, а тому є неможливим спілкування [PERSON] з дитиною [PERSON] - сином - [PERSON], та будь-яке його виховання [PERSON]. З пояснень представника відповідача та представника третьої особи встановлено, що дитина пере-буває в добрих стосунках з усиновлювачем, називає [PERSON] батьком, а останній робить все необхідне для нормального розвитку та виховання усиновленої дитини. Суд не вбачає жодної з перелічених в ст.238 СК України підстав для скасування усиновлення [PERSON] неповнолітнього [PERSON]. З огляду на викладене та у контексті приведених правових норм регулювання предмета спору слід дійти до переконання, що в задоволенні позовних вимог позивача слід відмовити у повному обсязі за їх не-доведеності.

Outcome: dismissed