Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-01 00:00:00

В заяві до суду [PERSON]І вказала, що 28.11.2014 року рішенням 56 сесії 6 скликання Барської міської ради, було затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення ( відновлення ) меж земельної ділянки в натурі ( на місцевості ) для оформлення права земельного сервітуту на земельну ділянку площею 0,0060 га, кадастровий номер 0520210100:01:064:0073, по вулиці Соборна, 6 Д, в м. Бар, для провадження комерційної діяльності. Цим же рішенням надано громадянці [PERSON]Г вищевказану земельну ділянку в користування на умовах земельного сервітуту терміном на 3 роки, за рахунок земель житлової та громадської забудови міста. 03 грудня 2014 року, між Барською міською радою, в особі колишнього міського голови [PERSON], та громадянкою [PERSON], було укладено договір про встановлення особистого сервітуту, на виконання вищевказаного рішення сесії міської ради. Вважає, що зазначене рішення сесії Барської міської ради є незаконним, і підлягає скасуванню, з таких підстав: в порушення вимог Земельного Кодексу України, Цивільного Кодексу України, Закону України « Про оренду землі », відповідач ( Барська міська рада ) надала громадянці [PERSON] в користування земельну ділянку на умовах земельного сервітуту, хоча повинна була на умовах оренди, і по процедурі, передбаченій Земельним Кодексом України. Раніше вона вже претендувала на право користування вказаною земельною ділянкою. Так, рішенням 45 сесії Барської міської ради Вінницької області 5 скликання від 28 грудня 2009 року, їй було надано дозвіл на розташування, на зазначеній вище земельній ділянці, малої архітектурної форми. На той час вона мала дівоче прізвище [PERSON] За рішенням Барського районного суду ( за позовом сестри Барського міського голови [PERSON], [PERSON]І.( колишня дружина теперішнього її чоловіка [PERSON]Л.), було визнано незаконним, та скасовано вищевказане рішення Барської міської ради. Тому вона планувала прийняти участь у земельних торгах, за право оренди даної земельної ділянки, але незаконне рішення сесії Барської міської ради, позбавило цього права її, та інших субєктів цього права. Враховуючи викладене просить суд визнати незаконним та скасувати рішення 56 сесії Барської міської ради 6 скликання від 28.11.2014 року «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) громадянці [PERSON] Визнати недійсним договір про встановлення особистого сервітуту, укладеного 03 грудня 2014 року, між Барською міською радою та громадянкою [PERSON] Скасувати державну реєстрацію права користування земельною ділянкою громадянки [PERSON] на умовах сервітуту,проведену Реєстраційною службою Барського районного управління юстиції Вінницької області, 27.10.2015 року, за номером 11767042. В судовому [PERSON]І наполягала на своїх вимогах і просила задовольнити позов. Вона також вказала, що [PERSON]Г намагалась отримати зімельну ділянку для здійснення комерційної діяльності, натомість вона не була підприємцем і Барська міська рада даний факт не перевіряла. Представник Барської міської ради [PERSON]В пред,явлений позов не визнала, суду пояснила, що під час прийняття рішення 28 листопада 2014 року рада керувалась діючим законодавством. На виконання умов договору [PERSON]Г справно сплачувала орендну плату і не порушувала умов договору. Представник [PERSON]Г [PERSON]Ю пред,явлений позов не визнала. Суду пояснила, що Барська міська рада під час прийняття спірного рішення діяла в межах вимог ст. 26 Закону України ,,Про місцеве самоврядування,, та Земельного Кодексу України. Чинним законодавством не передбачено необхідність проведення будь яких конкурсів (торгів, аукціонів) при встановленні будь-яких земельних сервітутів. В позовній заяві була зазначена третьою особою реєстраційна служба Барського районного управління юстиції, натомість відповідно до постанови КМ України від 11.02.2016 року № 99 ,,Про реформування територіальних органів Міністерства юстиції та розвиток системи надання безоплатної правової допомоги,, територіальні органи Міністерства юстиції були ліквідовані. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов слід задовольнити повністю. До такого висновку суд дійшов із слідуючого: за змістом ст.ст. 13,14 Конституції України, ст.11 ЦК України, ст.ст. 123, 124, 127, 128 ЗК України, рішенням органу місцевого самоврядування або державної адміністрації про надання земельної ділянки господарюючому у власність або в користування здійснюється волевиявлення власника землі, і реалізуються відповідні права у цивільних правовідносинах з урахуванням вимог Земельного кодексу України. Отже, реалізуючи відповідні повноваження, державні органи або органи місцевого самоврядування вступають з юридичними чи фізичними особами у цивільні чи господарські правовідносини. Індивідуальні акти органів держави або місцевого самоврядування, якими реалізовується волевиявлення держави або територіальної громади, як учасника цивільно-правових відносин,і з яких виникають, змінюються, припиняються цивільні права та обовязки, не належать до правових актів управління, а спори щодо їх оскарження мають приватноправовий характер. Згідно висновку Верховного Суду України, який міститься у постанові від 17 лютого 2015 року ( справа № 21-551а 14, колегія суддів Судової палати в адміністративних справах і Судової палати у господарських справах Верховного Суду України зазначила, що у разі прийняття субєктом владних повноважень рішення про передачу земельних ділянок у власність чи оренду ( тобто ненормативного акта, який вичерпує свою дію після його реалізації ) подальше оспорювання правомірності набуття фізичною чи юридичною особою спірної земельної ділянки, має вирішуватися у порядку цивільної ( господарської ) юрисдикції, оскільки виникає спір про цивільне право. 28.11.2014 року рішенням 56 сесії 6 скликання Барської міської ради, було затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення ( відновлення ) меж земельної ділянки в натурі ( на місцевості ) для оформлення права земельного сервітуту на земельну ділянку площею 0,0060 га, кадастровий номер 0520210100:01:064:0073, по вулиці Соборна, 6 Д, в м. Бар, для провадження комерційної діяльності. Цим же рішенням ( а.с. 25) надано громадянці [PERSON]Г вищевказану земельну ділянку в користування на умовах земельного сервітуту терміном на 3 роки, за рахунок земель житлової та громадської забудови міста. 03 грудня 2014 року, між Барською міською радою, в особі колишнього міського голови [PERSON], та громадянкою [PERSON], було укладено договір про встановлення особистого сервітуту, на виконання вищевказаного рішення сесії міської ради (а.с.22). Оцінюючи правомірність даних дій, суд вважає, що вони не відповідають діючому законодавству. Так відповідно до вимог ч.3 ст. 24 ЗУ ,,Про місцеве самоврядування в Україні,, органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції. Відповідно до статті 124 ЗКУ, передбачено Порядок передачі земельних ділянок в оренду : 1. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки. \Частина перша статті 124 із змінами, внесеними згідно із Законами № 3123-VI від 03.03.2011, № 5059-VI від 05.07.2012\ 2. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу. 3. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, громадянам, юридичним особам, визначеним частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу, здійснюється в порядку, встановленому статтею 123 цього Кодексу. Стаття 134 ЗКУ, прямо вказує на обов'язковість продажу земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них на конкурентних засадах (земельних торгах). А земельні торги проводяться відповідно до вимог статті 135 ЗКУ Земельні торги : 1. Земельні торги проводяться у формі аукціону, за результатами проведення якого укладається договір купівлі-продажу, оренди, суперфіцію, емфітевзису земельної ділянки з учасником (переможцем) земельних торгів, який запропонував найвищу ціну за земельну ділянку, що продається, або найвищу плату за користування нею, зафіксовану в ході проведення земельних торгів. 2. Продаж земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них (оренди, суперфіцію, емфітевзису) здійснюється виключно на земельних торгах, крім випадків, встановлених частинами другою і третьою статті 134 цього Кодексу. На земельних торгах не може бути використане переважне право купівлі. Продаж земельних ділянок, що перебувають у приватній власності, або прав на них (оренди, суперфіцію, емфітевзису) може здійснюватися на земельних торгах виключно з ініціативи власників земельної ділянки. У такому разі земельні торги регулюються положеннями цього Кодексу, якщо інше не передбачено законом чи договором з виконавцем земельних торгів. 3. Організатором земельних торгів є фізична або юридична особа - власник земельної ділянки, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, що здійснює реалізацію права державної чи комунальної власності на земельні ділянки, або державний виконавець у разі виконання рішень, що підлягають примусовому виконанню в порядку, передбаченому Законом України "Про виконавче провадження", які уклали з виконавцем земельних торгів договір про проведення земельних торгів. Виконавцем земельних торгів є суб'єкт господарювання, який уклав з організатором земельних торгів договір про їх проведення. \Абзац другий частини третьої статті 135 із змінами, внесеними згідно із Законом № 222-VIII від 02.03.2015\ Учасником земельних торгів є фізична або юридична особа, яка подала виконавцю земельних торгів документи, зазначені в частині сьомій статті 137 цього Кодексу, сплатила реєстраційний та гарантійний внески, зареєстрована у книзі реєстрації учасників земельних торгів і відповідно до закону може набувати право власності чи користування земельною ділянкою, яка виставляється на земельні торги. 4. Проведення земельних торгів щодо земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них здійснюється за рішенням організатора земельних торгів, у якому зазначаються: а) перелік земельних ділянок або прав на них, які виставляються на земельні торги окремими лотами; б) стартова ціна лота; в) строк та інші умови користування земельною ділянкою у разі набуття права користування земельною ділянкою на земельних торгах; г) особа, уповноважена організатором земельних торгів на укладення договору купівлі-продажу, оренди, суперфіцію, емфітевзису земельної ділянки, яка або право на яку виставляється на земельні торги. 5. Земельні торги проводяться відповідно до договору між організатором земельних торгів та виконавцем земельних торгів за рахунок коштів, що сплачуються організатором як винагорода виконавцю, та реєстраційних внесків учасників торгів. Тобто законодавець передбачив чіткий порядок проведення конкуретних засад передачі земельних ділянок. Натомість Барська міська рада фактично уникнула проведення земельних торгів щодо права оренди спірної земельної ділянки і передала її на умовах земельного сервітуту [PERSON] Як свідчить ст.98 ЗК України: Право земельного сервітуту - це право власника або землекористувача земельної ділянки на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою (ділянками). 2. Земельні сервітути можуть бути постійними і строковими. Ст. 99 ЗКУ встановлені види права земельного сервітуту : Власники або землекористувачі земельних ділянок можуть вимагати встановлення таких земельних сервітутів: а) право проходу та проїзду на велосипеді; б) право проїзду на транспортному засобі по наявному шляху; в) право на розміщення тимчасових споруд (малих архітектурних форм); \Пункт "в" статті 99 в редакції Закону № 191-VIII від 12.02.2015\ г) право прокладати на свою земельну ділянку водопровід із чужої природної водойми або через чужу земельну ділянку; ґ) право відводу води зі своєї земельної ділянки на сусідню або через сусідню земельну ділянку; д) право забору води з природної водойми, розташованої на сусідній земельній ділянці, та право проходу до природної водойми; е) право поїти свою худобу із природної водойми, розташованої на сусідній земельній ділянці, та право прогону худоби до природної водойми; є) право прогону худоби по наявному шляху; ж) право встановлення будівельних риштувань та складування будівельних матеріалів з метою ремонту будівель та споруд; з) інші земельні сервітути. Стаття 100 ЗКУ передбачає порядок встановлення земельних сервітутів : 1. Сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій конкретно визначеній особі (особистий сервітут). 2. Земельний сервітут може бути встановлений договором між особою, яка вимагає його встановлення, та власником (володільцем) земельної ділянки. Земельний сервітут підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому для державної реєстрації прав на нерухоме майно. \Абзац другий частини другої статті 100 із змінами, внесеними згідно із Законом № 402-VII від 04.07.2013\ \Стаття 100 в редакції Закону № 997-V від 27.04.2007\ Також сервітутні відносини регулюються нормами стст.401406 ЦК і ст.ст.98102 ЗКУ. Оскільки особливості застосування ст.405 ЦК висвітлено у розділі «Захист права власності», варто проаналізувати норми, що регулюють право земельного сервітуту та їх застосування в судовій практиці. Із зазначених норм вбачається, що сервітут це обмежене платне або безоплатне користування чужим нерухомим майном з метою задоволення потреб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Жодний вид земельного сервітуту не підходить до умов надання у користування земельної ділянки громадянці [PERSON] Як свідчить рішення Барської міської ради Вінницької області від 28 листопада 2014 року однією з умов його прийняття, а потім і укладення договору про встановлення особистого сервітуту було надання земельної ділянки для провадження комерційної діяльності. Разом з тим в судовому засіданні представник Барської міської ради пояснила суду, що рада не перевіряла дані, чи являється [PERSON]Г суб,єктом підприємницької діяльності, разом з тим, відповідно до довідки № 1991/09 від 1.07.2016 року начальника Барського відділення Жмеринської ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області [PERSON]Г з 9 січня 2004 року припинила діяльність підприємця і на час прийняття спірного рішення не являлась суб,єктом підприємницької діяльності. В судовому засіданні представник Барської міської ради посилалась, що [PERSON]Г належним чином виконувала вимого договору, належно сплачувала орендну плату, натомість, відповідно до вимог ст.60 ЦПК України, дані ствердження ніякими доказами підтвердженні не були і тому суд був позбавлений можливості дослідити дані обставини. На підставі викладеного,

Outcome: approved