Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом до Саксаганського відділу державної виконавчої служби міста [PERSON] Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, в якому просить зобовязати Саксаганський відділ державної виконавчої служби м. Кривого Рогу Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області зняти арешт, накладений постановою від 24.02.2011 року та зняти заборону на нерухоме майно, накладену постановою від 24.02.2011 року на квартиру №42, розташовану у будинку №20 по вул. Спаська в м. Кривому Розі. В обґрунтування свого позову [PERSON] вказав, що під час оформлення спадкового майна після смерті матері [PERSON], він дізнався про те, що на належну їй квартиру №42, розташовану у будинку №20 по вул. Спаська в м. Кривому Розі, накладений арешт. Позивачем було зясовано, що постановою Саксаганського відділу ДВС КМУЮ у Дніпропетровській області накладено арешт та заборону на відчуження нерухомого майна (номер обтяження 10892236). В травні 2018 року він звернувся до Саксаганського відділу ДВС КМУЮ у Дніпропетровській області з проханням про зняття арешту з майна, яке він отримав у спадок від померлої матері. 08.05.2018 року ним була отримана відповідь, відповідно до якої надати інформацію про запитувані виконавчі провадження неможливо, оскільки вони знищенні у звязку з закінченням терміну зберігання. Позивач вважає, що зазначені вище обставини чинять йому перешкоду у здійсненні прав, у звязку із чим він вимушений звернутися до суду з цим позовом. Позивач до суду не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій просить позовні вимоги задовольнити, у разі неявки представника відповідача, проти заочного розгляду справи не заперечував. Представник відповідача до судового засідання не зявився, про дату, час та місце слухання справи повідомлялася належним чином, про що свідчать наявні у матеріалах справи поштові повідомлення, про причини неявка суд не повідомив. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Зі змісту п.25 рішення Європейського суду з прав людини від 11 квітня 2011 року у справі "Жук проти України", яке підлягає застосуванню відповідно до ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", слідує, що суди, розглядаючи справи без участі учасників процесу, повинні пересвідчитися, що їм вчасно повідомлено про дату і час розгляду справи, тобто, що їхнє право бути присутніми під час судового розгляду не було порушено. У зв'язку з цим, з огляду на належне повідомлення представника відповідача про дату, час та місце розгляду вказаної цивільної справи, суд зі згоди позивача вважає можливим провести заочний розгляд вказаної справи на підставі наявних в ній письмових доказів. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких, відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Так, судом встановлено, що 24.10.2017 року померла мати позивача [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-КИ №763249, виданого Саксаганським районним у місті [PERSON] відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №1735 (а.с.7). Відповідно до копії свідоцтва про народження серії І-КИ №233359, виданого повторно Саксаганським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №1791, батьками позивача є [PERSON] та [PERSON] (а.с.6). За життя [PERSON] на праві приватної власності належала квартира №42, розташована у будинку №20 по вул. Спаська в м. Кривому Розі (а.с.10). Після смерті [PERSON] 23.01.2018 року Сьомою криворізькою нотаріальною конторою було заведено спадкову справу №28/2018 (номер у спадковому реєстрі 61893042) (а.с.9). Приводом та підставою звернення [PERSON] до суду з позовом стало виявлення наявності на успадкованій ним квартирі №42, розташованій в будинку №20 по вул. Спаська в м. Кривому Розі, обтяження у вигляді арешту. Дійсно, як видно з копії витягу з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, постановою держаного виконавця Саксаганського відділу ДВС КМУЮ у Дніпропетровській області [PERSON] від 24.02.2011 року, накладено арешт на нерухоме майно боржника [PERSON], а саме квартиру №42, розташовану в будинку №20 по вул. Спаська в м. Кривому Розі, виконавче провадження №24808766, реєстраційний номер обтяження 10892236 (а.с.10). Разом з цим, відповідно до копії листа начальника Саксаганського відділу ДВС КМУЮ у Дніпропетровській області [PERSON] №13.13-32/13507 від 08.05.2018 року, перевіркою АСВП встановлено, що з 21.02.2011 року по 24.12.2012 року на виконанні в Саксаганському відділі ДВС КМУЮ у Дніпропетровській області перебувало виконавче провадження про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Альфа-Банк» боргу у сумі 61363,99 грн. Вказане виконавче провадження закінчено на підставі п.4 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження», зазначена підстава завершення виконавчого провадження не передбачає зняття арешту з майна боржника. Згідно з п.п.9.9 порядку роботи з документами в органах ДВС, затвердженого наказом №2274/5 від 25.12.2008 року, строк зберігання завершених виконавчих проваджень в архіві 3 роки, тому, у звязку із знищенням, надати більш детальну інформацію не надається можливим (а.с.11). Як видно з копії постанови державного нотаріуса Сьомої криворізької державної нотаріальної контори від 30.07.2018 року, останньому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON]О, померлої 24.10.2017 року, через виявлення арешту на все нерухоме майно. При цьому, згідно з ст.ст.4, 16 ЦПК України, [PERSON] запропоновано звернутися до суду для вирішення питання зняття арешту у судовому порядку. Згідно з ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способи захисту цивільних прав та інтересів передбачені статтею 16 ЦК України, за положеннями якої під способами захисту субєктивних цивільних прав є закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Відповідно до п.3 ч.2 ст.16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути припинення дії, яка порушує право. Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їхнього порушення чи реальної небезпеки такого порушення; юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право. Стаття 12 ЦК України, передбачає, що особа вільно, на власний розсуд, обирає способи захисту цивільного права. Відповідно до ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних чи оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Цивільне законодавство не містить визначення поняття «спосіб захисту цивільних прав та інтересів». За їх призначенням вони можуть вважатись визначеним законом механізмом матеріально-правових засобів здійснення охорони цивільних прав (майнових, особистих немайнових) та інтересів, що приводяться в дію за рішенням суду у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Таким чином, порушення прав, свобод чи інтересів особи повинне бути реальним, дійсним та існувати на момент її звернення до суду. Згідно з ст.40 Закону України «Про виконавче провадження», у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв'язку із закінченням виконавчого провадження. Відповідно до ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Положеннями ст.391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядженням своїм майном. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи безперешкодно користуватись своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватись і розпоряджатись належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Судом встановлено, що позивач звертався до відділу державної виконавчої служби із заявою про зняття арешту із належного [PERSON], нерухомого майна та отримав письмову відповідь, відповідно до якої, з 21.02.2011 року по 24.12.2012 року на виконанні в Саксаганському відділі ДВС КМУЮ у Дніпропетровській області перебувало виконавче провадження про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Альфа-Банк» боргу у сумі 61363,99 грн. Вказане виконавче провадження закінчено на підставі п.4 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження», зазначена підстава завершення виконавчого провадження не передбачає зняття арешту з майна боржника. Самостійно відділ ДВС не може зняти арешт з майна [PERSON] оскільки, строк зберігання завершених виконавчих проваджень три роки. При цьому, відповідно до п.4 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції від 21.04.1999 року, що діяв на момент закриття зазначеного виконавчого провадження, виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат на організацію та проведення виконавчих дій, авансування яких передбачено цим Законом, незважаючи на попередження державного виконавця про повернення йому виконавчого документа. За наведених вище обставин, та враховуючи, що відповідно до вимог ст.ст.1216, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб, та що ці права входять до складу спадщини, суд звертає увагу, що при оформленні позивачем спадщини, до нього, як до спадкоємця, перейдуть і обов'язки померлої. Тобто і обов'язок відповідати за належними померлій зобов'язаннями при наявності таких. Відповідно, права кредиторів не будуть порушеними. За вказаних обставин, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги [PERSON] та звільнити з-під арешту майно, належне [PERSON], який був накладений відповідно до постанови Саксаганського відділу\~ДВС КМУЮ\~у Дніпропетровській\~області від 24.02.2011 року. При цьому, суд зауважує, що на підставі ч.2 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження», Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року №512/5, державний виконавець виносить постанову про зняття арешту з майна чи коштів не пізніше наступного дня з моменту надходження належним чином завіреної копії рішення суду до органу ДВС виносить постанову про зняття арешту з майна боржника без винесення постанови про відкриття чи відновлення виконавчого провадження. Копія постанови виконавця про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного робочого дня з дня винесення надсилається сторонам та до відповідного органу (установи) для зняття арешту.

Outcome: approved