Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-14 00:00:00

Позивач [PERSON] , який проживає по [ADDRESS] , звернувся в суд з позовом до Чернелицької селищної ради (місцезнаходження: вул.Незалежності, 23 смт. Чернелиця Івано-Франківської області), в якого просить ухвалити судове рішення, яким визначити йому додатковий строк для подання в нотаріальну контору заяви про прийняття спадщини за заповітом від 06 серпня 2019 року після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Позовні вимоги мотивовані тим, що [INFO] померла матір позивача - [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 21. Між позивачем і його матір`ю завжди були хороші, довірливі відносини. [PERSON] здійснював фактичний догляд за нею в останні роки життя. Поховання матері теж проводив позивач особисто та за власні кошти. Під час похорону матері позивач захворів, лікування було тривалим та мало ускладнення хронічних захворювань. Із довідки №61, виданої КМ «Городенківським некомерційним центром первинної медичної допомоги» вбачається, що в позивача були наявні всі ознаки Covid інфекції. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне їй майно. Після виздоровлення та відновлення транспортного руху (обмеженого на час карантину), бажаючи реалізувати своє право на спадщину після смерті матері, на початку квітня 2021 року позивач звернувся до селищної ради за отриманням довідок, необхідних для подачі в нотаріальну контору. Саме при цих обставинах, [PERSON] довідався, що при житті 06.08.2019 [PERSON] зробила письмове розпорядження на випадок смерті, яким все своє майно заповіла йому. 28 квітня 2021 року нотаріусом відмовлено у задоволенні звернення позивача. Причиною відмови стало пропущення, відведеного Законом строку для прийняття спадщини та рекомендовано звернутися в судові органи для визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом. В передбачений законом строк із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] позивач не звернувся, оскільки не знав про письмове заповітне розпорядження спадкодавця на його користь. Також, поважною причиною є хвороба Covid інфекцією. Внаслідок карантинних обмежень зупинився рух громадського транспорту, обмежувалось пересування громадян та вводилось ряд інших обмежень. Вищевказані обставини та необхідність дотримання карантинних обмежень і запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) унеможливило своєчасно реалізувати та оформити своє право на спадщину за заповітом. Позивач просить суд визнати, що строк на прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] пропущений ним з поважних причин. Водночас повідомляє, що із заявою про відмову від спадщини після смерті матері він не звертався. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити з підстав, наведених в позові. Представник відповідача Чернелицької селищної ради в судове засідання не з`явився. Чернелицька селищна рада подала до суду заяву про проведення судового засідання без їх представника. Ч.3 ст.211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Передбачених ч.2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності представника відповідача. Суд, заслухавши вступне слово позивача, дослідивши письмові докази, дійшов наступного. За заповітом, посвідченим 06 серпня 2019 року секретарем виконавчого комітету Чернелицької селищної ради Городенківського району, [PERSON] , [INFO] , уродженка та жителька смт. Чернелиця Городенківського району Івано-Франківської області, на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження, яким - свою земельну частку (пай) Державний акт на право приватної власності на землю ІІ-ІФ № 001326, все належне їй майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде їй належати на день смерті і на що вона за Законом матиме право заповіла [PERSON] ; заповіт зареєстровано в реєстрі за № 35. Позивач [PERSON] , [INFO] є сином [PERSON] та [PERSON] , що стверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 25.03.1961 виконавчим комітетом Чернелицької селищної ради депутатів трудящих Спадкодавець [PERSON] , [INFO] померла [INFO] у віці 82 років в смт. Чернелиця Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 21 від 08.09.2020, про що свідчить копія Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 08.09.2020 виконкомом Чернелицької селищної ради Городенківського району Івано-Франківської області. Внаслідок її смерті відкрилася спадщина. Батько позивача - [PERSON] помер [INFO] у віці 87 років в смт. Чернелиця Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 22 від 16.09.2016, про що свідчить копія Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 16 вересня 2016 року виконкомом Чернелицької селищної ради Городенківського району Івано-Франківської області. Ч.1 статті 1220 ЦК України визначено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.3 ст.1223, ч.1 ст.1220, ч.1 ст.1270 ЦК України). Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст.1269 ЦК України). Із довідки виконавчого комітету Чернелицької селищної ради № 537 від 19.04.2021 вбачається, що на час смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , була зареєстрована і проживала в [ADDRESS] , одна. Позивач [PERSON] на час смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] (актовий запис про смерть № 21 від 08.09.2020) проживав разом з нею в одному господарстві без реєстрації, вели спільне господарство та провів її похорон, що доводиться копією довідки № 354 від 08.09.2020, виданої виконавчим комітетом Чернелицької селищної ради Городенківського району Івано-Франківської області. Відміткою в паспорті громадянина України позивача [PERSON] серії [NUMBER] , виданому 11 квітня 2000 року Тернопільським МВ УМВС України в Тернопільскій області, підтверджено, що його зареєстрованим місцем проживання з 06.07.1990 є [ADDRESS] . Позивач [PERSON] є спадкоємцем за заповітом спадкодавця [PERSON] . На день смерті останньої спадкоємець [PERSON] не був зареєстрований за адресою проживання спадкодавця. Статтею 3 Конституції України передбачено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Довідкою Комунального підприємства «Городенківський некомерційний центр первинної медичної допомоги» № 61 від 28.04.2021 доводиться, що [PERSON] хворів гострим респіраторним захворюванням з 23.09.2020 по 02.10.2020, були ознаки Covid інфекції; ПРЛ тестування хворому не проведено, пацієнт відмовився здавати; в даний час хворіє хронічним бронхітом і потребує періодичного амбулаторного лікування. Згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року за № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України), відповідно до статті 29 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб" з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), з урахуванням рішення Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 10 березня 2020 р., Кабінет Міністрів України постанов ив установити з 12 березня 2020 р. до 22 травня 2020 р. на всій території України карантин. В подальшому строк дії карантину неодноразово продовжувався. В той же час, строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] закінчився 07 березня 2021 року. Дізнавшись про заповіт, позивач звернувся до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом [PERSON] . Постановою державного нотаріуса Городенківської районної нотаріальної контори С.В.Капріян № 489/02-31 від 28 квітня 2021 року позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, що належало [PERSON] , яка померла [INFO] , у зв`язку з пропущенням строку на прийняття спадщини. Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Аналіз вищезазначеної норми закону свідчить про те, що поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Отже, правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Законодавцем не надається ніякого значення тривалості періоду, який пройшов з дня закінчення строку для прийняття спадщини, що не виключає можливості одержання своєї частки спадкоємцем, який пропустив строк для прийняття спадщини, також і після спливу значного строку. Відповідно до роз`яснень, зазначених у п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Ураховуючи викладене, правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України», (CASE OF SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE), рішення від 10 лютого 2010 року). Позивач [PERSON] своєчасно не прийняв спадщину після смерті матері [PERSON] через те, що не знав про існування заповіту в його користь. Відсутність відомостей про існування заповіту суд вважає поважними причинами пропуску позивачем строку прийняття спадщини, тому приходить до висновку, що позивачу [PERSON] слід визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] . На підставі ст.ст. 1216, 1217, 1220, 1222-1223, 1233, 1268-1270, 1272 ЦК України,

Outcome: approved