Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-04 00:00:00

Вказуючи на те, що після смерті матері [PERSON] вона, як спадкоємець за законом, прийняла спадщину, яка, крім іншого, складається з домоволодіння, розташованого по [ADDRESS], однак через відсутність реєстрації правовстановлюючих документів на це майно, яке було придбане її матір'ю 12.04.1990 року, вона позбавлена можливості нотаріально оформити право власності на спадщину, позивач звернулась до суду з позовом про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на спадкове майно. Позивач суду подала заяву про підтримання позову та розгляд справи у її відсутність. Від відповідачів - Стасівської сільської ради Диканського району Полтавської області /далі - Стасівська сільська рада/ та [PERSON] - надійшли листи про визнання позову та розгляд справи без їхньої участі. Треті особи - Перша Полтавська державна нотаріальна контора /далі -Перша Полтавська держнотконтора/ та Четверта Полтавська державна нотаріальна контора - суду подали заяви про розгляд справи без участі їхніх представників, заперечень проти позову не подали. За вказаних обставин розгляд справи був проведений без участі сторін та представників третіх осіб. Відповідно до ч. 1 та ч. 4 ст.174 ЦПК України відповідач має право визнати позов протягом усього часу судового розгляду справи, зробивши усну заяву. Якщо визнання позову відповідачем викладене в адресованій суду письмовій заяві, ця заява приєднується до справи. У разі визнання позову відповідачем суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши документи справи та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, [INFO] року померла [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим 14 жовтня 2013 року Октябрським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції. За життя на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Стасівською сільською радою народних депутатів Диканського району Полтавської області 12 квітня 1990 року та зареєстрованого в книзі запису нотаріальних дій під № 30, нині померла [PERSON] придбала у [PERSON] домоволодіння, розташоване в с. Гавронці Диканського району Полтавської області. Вказаний факт також підтверджується довідкою Стасівської сільської ради від 13.02.2015 року. Відповідно до ст.ст. 128 ч. 1, 224, 227 ЦК України в редакції 1963 року, який діяв під час придбання нині померлою [PERSON] вказаного вище майна, право власності у набувача майна за договором виникало з моменту передачі речі, якщо інше не було передбачено законом або договором. За договором купівлі-продажу продавець зобов'язувався передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язувався прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Договір купівлі-продажу жилого будинку повинен був бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін був громадянин. В той же час, відповідно до ч. 2 ст. 14 діючого на той час Закону України "Про державний нотаріат" в редакції 1975 року, у населених пунктах, де не було державних нотаріальних контор, виконавчі комітети міських, селищних, сільських Рад народних депутатів вчиняли нотаріальні дії, в тому числі і посвідчували договори купівлі-продажу житлових будинків, розташованих на території відповідних рад. Договір купівлі-продажу житлового будинку підлягав реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів. З викладеного випливає, що нині померла [PERSON] у визначеному на той час порядку на законних підставах придбала вказаний вище житловий будинок згідно договору купівлі-продажу, посвідченого 12 квітня 1990 року Стасівською сільською радою народних депутатів Диканського району Полтавської області та зареєстрованого в книзі для запису нотаріальних дій під № 30, тобто правомірно стала власником вказаного нерухомого майна. За вказаних обставин відсутні підстави для визнання вказаного договору дійсним, оскільки він є таким, що відповідає вимогам діючого на той час законодавства. Так як право власності на вказане домоволодіння померлою [PERSON] набуте правомірно, хоча в подальшому після зміни законодавства воно не було зареєстроване у бюро технічної інвентаризації, суд приходить до висновку, що це майно належало померлій на законних підставах і є спадковим. Рішенням Стасівської сільської ради № 49 від 21 серпня 2014 року домоволодінню, власником якого, згідно вказаного вище договору-купівлі продажу, була [PERSON], присвоєно інвентаризаційну адресу: [ADDRESS]. Згідно технічного паспорта, виданого 05.09.2014 року Приватним підприємством Полтавське Бюро технічної інвентаризації "Інвентаризатор", домоволодіння, розташоване по [ADDRESS], в цілому складається з житлового будинку літ. А-1. Однак за життя [PERSON] реєстрацію права власності на вказане нерухоме майно у бюро технічної інвентаризації не здійснила, хоча володіла ним на законних підставах. Відповідно до ст.ст. 1218, 1220 ч. 2, 1261, 1268, ч. 1 ст. 1270 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися після його смерті. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину чи не прийняти її. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. З постанови Першої Полтавської держнотконтори про відмову у вчиненні нотаріальних дій видно, що 25.03.2014 року після смерті [PERSON] була заведена спадкова справа на підставі заяви позивача, як а є дочкою померлої [PERSON], про прийняття спадщини. Поизвачу 16 грудня 2014 року було видане Свідоцтво про право на спадщину за законом, згідно якого вона успадкувала належну померлій [PERSON] земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що розташована по [ADDRESS]. Однак позивачу нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказаний вище житловий будинок через відсутність реєстрації правовстановлюючого документа про право власності на нього на ім'я померлої. Враховуючи, що вказане домоволодіння є спадковим майном, належало померлій [PERSON] на законних підставах, позивач прийняла спадщину після смерті матері у визначеному законом порядку, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову в цій частині та визнання за позивачем права власності на вказане спадкове майно. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed