Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-13 00:00:00

Акціонерне товариство "Харківобленерго" (далі за текстом АТ "Харківобленерго") звернулось до Фрунзенського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] про стягнення вартості спожитої електроенергії у розмірі 5376,43 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що відповідач мешкає за адресою: [ADDRESS], та є споживачем електричної енергії за договором про користування електричною енергією від 22.06.2007 року № 4249223. Відповідач свого обов'язку щодо сплати за надані послуги своєчасно та в повному обсязі не здійснює, у зв'язку з чим, станом на 30.11.2018 року має заборгованість за спожиту електроенергію в розмірі 5376,43 грн. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за спожиту електроенергію в розмірі 5376,43 грн., а також судові витрати. Ухвалою суду від 20.12.2018 року провадження у справі відкрито та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. В призначене судове засідання представник позивача [PERSON], що діє на підставі довіреності, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, не з'явилася, через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечувала. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] належним чином повідомлена про дату, час та місце слухання справи в порядку ст. 128 ЦПК України, шляхом направлення судових повісток за останнім відомим зареєстрованим місцем проживання, які повернулись на адресу суду з відміткою Укрпошти «за закінченням терміну зберігання». Причини неявки відповідач суду не повідомляла, будь-яких заяв та клопотань від відповідача не надходило. Згідно з ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. З урахуванням викладеного, вважається, що судовий виклик відповідачці вручений належним чином. Враховуючи неявку належним чином повідомленої відповідачки в судове засідання, яка не повідомила про причини неявки та не подала відзив, відповідно до статті 280 ЦПК України суд, за згодою представника позивача, вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. У зв'язку з тим, що розгляд справи відбувався за відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку про задоволення позову з огляду на наступне. Згідно з вимогами\~ст. 264 ЦПК України\~під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Судом встановлено, що 22.06.2007 року між АК «Харківобленерго» та [PERSON], що мешкає за адресою: [ADDRESS], укладений договір № 4249223 про користування електричною енергією, згідно з умовами якого позивач (Енергопостачальник) зобов'язався надійно постачати відповідачу (Споживачу) електричну енергію у необхідних йому обсягах відповідно до потужності 5,1 кВт електроустановок Споживача, з гарантованим рівнем надійності, безпеки і якості, а Споживач зобов'язався оплачувати одержану електричну енергію за обумовленими тарифами (цінами) у терміни, передбачені цим договором. З розрахунку позивача вбачається, що відповідач має заборгованість станом на 30.11.2018 року за спожиту електроенергію в сумі 5376,43 грн. за період з 01.01.2016 року по 30.11.2018 року. Згідно зі ст. 4 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року №1875-ІV, законодавство України у сфері житлово-комунальних послуг базується на Конституції України і складається з нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства, цього Закону та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг. Згідно зі ст. 1 ч. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року №1875-ІV, комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо - та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. Згідно з п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року №1875-ІV, споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Взаємовідносини між споживачами електричної анергії та електропостачальником регулюються Законом України «Про ринок електричної енергії» №2019-VIII від 13.04.2017 та «Правила роздрібного ринку електричної енергії», затвердженими Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 312 від 14.03.2018 року (далі - Правила). Згідно з ч. 1 ст. 75 Закону України «Про ринок електричної енергії» №2019-VIII від 13.04.2017, розрахунки за електричну енергію та послуги, що надаються на ринку електричної енергії, між учасниками цього ринку здійснюються в грошовій формі відповідно до укладених договорів у порядку, визначеному цим Законом, правилами ринку, правилами ринку «на добу наперед» та внутрішньодобового ринку. Відповідно до п. 1.2.7 Правил постачання електричної енергії здійснюється електропостачальником на підставі договору про постачання електричної енергії споживачу, який розробляється електропостачальником на основі Примірного договору про постачання електричної енергії споживачу та укладається в установленому цими Правилами порядку. Згідно з п.п. 2 п. 5.5.5 Правил споживач електричної енергії зобов'язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів. Згідно Договору про користування електричною енергією № 4249223 від 22.06.2007 [PERSON] як споживач електричної енергії зобов'язується оплачувати спожиту електричну енергію відповідно до умов договору. Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Враховуючи наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що відповідачка [PERSON] в добровільному порядку не здійснює оплату за спожиту електроенергію, отже зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконує. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги АТ «Харківобленерго» обґрунтовані та підлягають задоволенню. Згідно платіжного доручення № 11231 від 11.12.2018 року при пред'явленні позову до суду були понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 1762,00 грн. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме, у зв'язку із задоволенням позовних вимог, з відповідача на користь позивача стягуються витрати по оплаті судового збору . На підставі викладеного і

Outcome: approved