Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-20 00:00:00

Генеральний директор Комунального некомерційного підприємства «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» Тернопільської обласної ради Шкробот В.В. звернувся із заявою про примусову госпіталізацію [PERSON] до Комунального некомерційного підприємства «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» Тернопільської обласної ради без його згоди, для стаціонарного лікування. В обґрунтування заяви посилається на ту обставину, що є підстави для обґрунтованого припущення про наявність у [PERSON] тяжкого психічного розладу, який обумовлює його небезпеку для себе і оточуючих, а також суттєву шкоду його здоров`ю внаслідок погіршення психічного стану у разі, якщо особі не буде надана психіатрична допомога. У судовому засіданні представник Комунального некомерційного підприємства «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» Тернопільської обласної ради лікар-психіатр Гач М.П. заяву підтримала і пояснила, що громадянин [PERSON] поступив на лікування у зв`язку із неадекватною поведінкою: в останні дні став неспокійним, задуманим, замкнутим, відгородженим, вночі погано спав, говорив сам із собою, не реагував на зауваження та прохання матері, пив багато кави, погрожував матері, вимагаючи в неї гроші, тому потребує стаціонарного лікування, без його усвідомленої згоди. Просить заяву задовольнити. Законний представник [PERSON] підтримала заяву лікаря, пояснила, що вона є законним представником [PERSON] , який визнаний недієздатним, хворіє багато років, та періодично потребує лікування. Протягом останнього часу його стан здоров`я погіршився, він став агресивним, не спить ночами, говорить сам до себе. Прокурор в судовому засіданні заяву про госпіталізацію [PERSON] у примусовому порядку до Комунального некомерційного підприємства «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» Тернопільської обласної ради, без його згоди підтримав. [PERSON] проти заяви заперечив, вважає стан свого здоров`я задовільним. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового розгляду справи, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, вважає, що заяву слід задовольнити. У судовому засіданні з`ясовано, що [PERSON] поступив на стаціонарне лікування в 2-е психіатричне відділення КНП «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» ТОР 19.07.2020 року о 04.22 хв., доставлений каретою швидкої допомоги та наряду поліції з приводу параноїдальної шизофренії, безперервний перебіг, галюцинаторно-параноїдальний синдром. Із змісту заяви про госпіталізацію [PERSON] вбачається, що його було оглянуто комісією лікарів-психіатрів, які прийшли до висновку про необхідність госпіталізації. Підставою для висновку були відомості про поведінку гр. [PERSON] , котрі надійшли від матері [PERSON] . Згідно висновку комісії лікарів - психіатрів, [PERSON] діагностовано: параноїдальна шизофренія, безперервний перебіг, галюцинаторно-параноїдальний синдром. У зазначеному вище висновку комісії лікарів - психіатрів описано, що пацієнт в свідомості. Орієнтований в повному об`ємі. Доступний продуктивному мовному контакту. На поставлені запитання відповідає переважно не по-суті, часто повторює одні і ті ж стереотипні фрази. Спілкується з неіснуючим співрозмовником, іноді викрикує: « Замовкни [PERSON] !». Мислення паралогічне, непослідовне, з елементами розірваності, схильне до резонерства. Висловлює активні маячні ідеї впливу, стосунку, відношення, шкоди. Поведінка галюцинаторна, вдивляється в одну точку, озирається по сторонах, періодично відмахується руками. Емоційно напружений, підозрілий, насторожений, не довіряє оточуючим. Вольова регуляція слабка. Критика до свого стану хвороблива. З анамнезу встановлено, що [PERSON] даним захворюванням страждає з 2004 року, відколи після повернення з армії стали відмічатись зміни в психічному стані - став тривожним, замкнутим, підозрілим, був переконаним, що за ним слідкують, намагаються вивідати "секретну інформацію", надміру захопився релігією, багато читав Біблію . В клінічній картині захворювання в більшій мірі визначалася продуктивна психосимптоматика із маячними ідеями відношення, переслідування, шкоди. З цього приводу багаторазово лікується в умовах стаціонару КНП «ТОКПЛ» ТОР, також Почаївської та Буданівської псих.лікарень. Пацієнт перебуває в групі спец.обліку, як соціально-небезпечний, вчинив крадіжку, до пацієнта були застосовані примусові заходи медичного характеру. В одному із епізодів вчинив пожежу в квартирі. Остання виписка із стаціонару 13.09.2019 року. Амбулаторно щомісячно отримував розчин модітен-депо, проте в останній місяць відмовився від прийому ліків. В останні дні став неспокійним, задуманим, замкнутим, відгородженим, вночі погано спав, говорив сам із собою, не реагував на зауваження та прохання матері, пив багато кави, погрожував матері, вимагаючи в неї гроші. Пацієнт являється недієздатним згідно рішення суду з 2012 року, мати його є офіційним опікуном. Доставлений швидкою допомогою в супроводі працівників поліції на стац.обстеження та лікування. [PERSON] встановлене друга група інвалідності довічно та рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 вересня 2012 року у справі №1915/1934/2012 його визнано недієздатним. Відповідно до ст. 14 Закону України "Про психіатричну допомогу" особа, яка страждає на психічний розлад може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди, якщо її обстеження або лікування можливе лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку шляхом її госпіталізації до психіатричного закладу у примусовому порядку та продовження такої госпіталізації розглядаються як позбавлення свободи у розумінні пункту 1 статті 5 Конвенції з усіма гарантіями, що передбачені цією статтею, включно з правом на відшкодування будь-якої шкоди, завданої позбавленням свободи, якщо воно буде визнане таким, що не відповідає чинному законодавству України. Згідно з практикою ЄСПЛ щодо застосування підпункту «е» пункту 1 статті 5 Конвенції особа не може бути позбавлена свободи як «психічно хвора», якщо не дотримано трьох мінімальних умов: по-перше, має бути достовірно доведено, що особа є психічно хворою; по-друге, психічний розлад повинен бути такого виду або ступеня, що слугує підставою для примусового тримання у психіатричній лікарні; і по-третє, обґрунтованість тривалого тримання у психіатричній лікарні залежить від стійкості відповідного захворювання. З приводу доведеності необхідності надання психіатричної допомоги у примусовому порядку - госпіталізації [PERSON] , [INFO] до Комунального некомерційного підприємства «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» Тернопільської обласної ради для стаціонарного лікування, суд зазначає, що саме на державу покладається позитивний обов`язок створювати належні умови надання психіатричної допомоги громадянам, котрі її потребують, виходячи з діагнозу, що поставлений [PERSON] , амнестичних відомостей, що відображеним в наданій суду висновку, рішення суду про позбавлення дієздатності, пояснень законного представника, лікаря, суд приходить до переконання, що госпіталізація [PERSON] , [INFO] до Комунального некомерційного підприємства «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» Тернопільської обласної ради, без його згоди, є доцільною та відповідає його інтересам, а тому заяву представника Комунального некомерційного підприємства «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» Тернопільської обласної ради, слід задовольнити. Рішення підлягає до негайного виконання. На підставі наведеного,

Outcome: approved