Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи свої вимоги тим, що він є сином [PERSON] та [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла. Спадкоємцями першої черги за законом після її смерті є її чоловік [PERSON] , а також він, [PERSON] , син померлої, та дочка [PERSON] . Він та його батько [PERSON] прийняли спадщину після смерті [PERSON] , на час відкриття спадщини вони проживали разом з померлою за однією адресою. Він, позивач, від спадщини не відмовлявся, його батько 12.08.2004 року звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, на підставі якої була заведена спадова справа №351/04. [PERSON] спадщину після смерті матері не прийняла. [INFO] [PERSON] помер. Після смерті батька [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Солопун М.І. із заявою про прийняття спадщини, на підставі якої була заведена спадкова справа. Він також подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Померлий [PERSON] залишив заповіт на користь [PERSON] 1 листопада 2018 року нотаріус видала йому інформаційну довідку зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) спадкодавець [PERSON] та одночасно роз`яснила, в яких частинах квартира підлягає розподілу між ним та сестрою. 1 листопада 2018 року у нього виникли сумніви, що квартира [ADDRESS] була приватизована без його участі. 2 листопада 2018 року він отримав інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна -\~ квартири [ADDRESS] , за змістом якої в\~ Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомості про даний об`єкт відсутні. На його звернення виконавчий комітет Кролевецької міської ради Сумської області\~ листом від 30.11.2018 року повідомив, що квартира [ADDRESS] була приватизована у 1993 році. Свідоцтво про право власності на житло видане Кролевецьким виробничим управлінням житлово-комунального господарства на підставі розпорядження від 08.09.1993 року за №246, який на той час був органом приватизації. Квартира приватизована на ім`я [PERSON] 1/2 частка та [PERSON] 1/2 частка, які були зареєстровані та проживали постійно за вказаною адресою. У зв`язку з чим приватизація квартири була здійснена не на всіх членів сім`ї орган приватизації - виконавчий комітет Кролевецької міської ради Сумської області даною інформацією не володіє, письмової відмови члени сім`ї, що були зареєстровані та не приймали участі в приватизації не подавали. Також йому були надані копії документів, передбачених Положенням про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян, затвердженим наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 15.09.1992 року №56. На момент введення в дію Закону України Про приватизацію державного житлового фонду у квартирі [ADDRESS] проживають та мають право на житло:\~ [PERSON] наймач, [PERSON] дружина,\~ [PERSON] син, [PERSON] невістка, [PERSON] внук. Таким чином, він, [PERSON] , нарівні з батьками мав право придбати житло у власність шляхом приватизації. Те, що квартира була приватизована без його участі і те, що він не отримав у ній частки є незаконним, оскільки в період приватизації він був зареєстрований у квартирі. Жодних заяв про відмову від приватизації квартири або ж про дозвіл на її приватизацію без його участі він не надавав. Враховуючи викладене, вважає, що підлягають визнанню незаконними та скасуванню розпорядження органу приватизації щодо приватизації квартири, свідоцтво про право власності на житло та реєстрація квартири на праві спільної власності на ім`я\~ [PERSON] та [PERSON] . Його батьки за життя скористались наданим їм правом на безоплатне отримання у власність житла з державного житлового фонду. Вважає, що потрібно встановити факт належності батькам на праві власності по 1/3 частині кожному квартири [ADDRESS] . З урахуванням 1/3 частини квартири, яку він повинен був отримати під час приватизації, та прийнятою ним у спадок 1/2 частки спадкового майна його матері, що становить 1/6 квартири, вважає, що за ним можливо визнати право власності на 1/2 частину квартири. Враховуючи викладене, позивач просить визнати незаконним та скасувати: розпорядження органу приватизації від 08.09.1993 року №246 щодо\~ приватизації\~ квартири [ADDRESS] ; свідоцтво про право власності на житло від 9 вересня 1993 року, видане органом приватизації\~ житлово-експлуатаційною конторою м.Кролевець, зареєстроване в Конотопському БТІ в реєстрову книгу №20; реєстрацію квартири [ADDRESS] на праві спільної власності на ім`я [PERSON] та [PERSON] . Встановити факт належності [PERSON] , який помер [INFO] , та [PERSON] , яка померла [INFO] , на праві власності по 1/3 частині кожному\~ квартири [ADDRESS] . Визнати за ним, [PERSON] право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] . Третя особа [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою до виконавчого комітету Кролевецької міської ради Сумської області, третя особа [PERSON] , в якій вказує на те, що на час приватизації спірної квартири [ADDRESS] в 1993 році вона перебувала у шлюбі з позивачем та разом з ним та їх сином була зареєстрована на даній житловій площі з 08.08.1989 року. Вона не знала про приватизацію, оскільки не мала доступу до документів і на той час не могла захистити свої права та права малолітнього сина [PERSON] , якому на той час було 3 роки. Батьки чоловіка про приватизацію житла їй нічого не говорили. Після приватизації квартири у 1996 році шлюб між нею та [PERSON] було розірвано, вона з сином переїхала проживати в с.Вишневе Тростянецького району Сумської області. Жодних документів, згод чи заяв ні від себе, ні від сина вона не підписувала. На момент приватизації вона була зареєстрована та понад чотири роки постійно проживала на зазначеній житловій площі, а тому мала право на приватизацію належної їй 1/5 частки у спірній квартирі. Вона, її колишній чоловік [PERSON] та син не взяли участь у приватизації квартири, що є порушенням їх права на житло. Просить визнати незаконним та скасувати розпорядження органу приватизації від 08.09.1993 року №246 щодо приватизації\~ квартири [ADDRESS] ; визнати недійсним свідоцтво про право власності на житло та скасувати проведену за цим свідоцтвом державну реєстрацію запису про право власності на нерухоме майно. Встановити факт належності [PERSON] , який помер [INFO] , та [PERSON] , яка померла [INFO] , на праві власності по 1/5 частині кожному\~ квартири [ADDRESS] . Визнати за нею, [PERSON] право власності на 1/5 частину квартири [ADDRESS] . Третя особа [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до виконавчого комітету Кролевецької міської ради Сумської області, третя особа [PERSON] , в якій вказує на те, що на час приватизації спірної квартири [ADDRESS] в 1993 році він разом з батьками [PERSON] та [PERSON] , дідом та бабою [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований на даній житловій площі з 1990 року. На момент приватизації йому було 3 роки, захистити своє право на житло він не міг. Після приватизації квартири у 1996 році шлюб між його батьками було розірвано, він з матір`ю переїхав проживати в с.Вишневе Тростянецького району Сумської області. Жодних документів, згод чи заяв в його інтересах мати та батько не підписували. Він та його батьки не взяли участь у приватизації квартири, що є порушенням їх права на житло. На момент приватизації він був зареєстрований та понад три роки постійно проживав на зазначеній житловій площі, а тому мав право на приватизацію належної йому 1/5 частки у спірній квартирі.\~\~ Він був малолітнім і дорослі члени родини не подбали про його права. Просить визнати незаконним та скасувати розпорядження органу приватизації від 08.09.1993 року №246 щодо приватизації\~ квартири [ADDRESS] ; визнати недійсним свідоцтво про право власності на житло та скасувати проведену за цим свідоцтвом державну реєстрацію запису про право власності на нерухоме майно. Встановити факт належності [PERSON] , який помер [INFO] , та [PERSON] , яка померла [INFO] , на праві власності по 1/5 частині кожному квартири [ADDRESS] . Визнати за ним, [PERSON] , право власності на 1/5 частину квартири [ADDRESS] . Відповідачем\~ виконавчим комітетом Кролевецької міської ради Сумської області\~ подано відзив на позов [PERSON] (а.с.78-80 т.1), відзив на позов [PERSON] (а.с.187-190 т.1), відзив на позов [PERSON] (а.с.191-194 т.1). Відповідач зазначає, що на сьогоднішній день органом приватизації є\~ виконавчий комітет Кролевецької міської ради Сумської області. Станом на день прийняття розпорядження органу приватизації та видачі свідоцтва про право власності на житло - 08.09.1993 року органом приватизації було Кролевецьке виробниче управління житлово-комунального господарства. 8 вересня 1993 року було видано розпорядження органу приватизації, яким задоволено прохання наймача квартири [ADDRESS] [PERSON] та передано вказану квартиру у спільну власність. На підставі розпорядження органу приватизації виробничим управлінням житлово-комунального господарства видано свідоцтво про право власносні на житло від 09.09.1993 року, згідно якого вказана квартира належить на праві власності [PERSON] та [PERSON] - по 1/2 кожному. У зв`язку з чим приватизація\~ житла -\~ квартири [ADDRESS] відбулась не на всіх членів сім`ї, що були в ній зареєстровані ( [PERSON] наймач, [PERSON] дружина, [PERSON] син, [PERSON] невістка, [PERSON] внук) - відповідачу невідомо. Третьою особою [PERSON] подано пояснення на позовну заяву [PERSON] , (а.с.67-68 т.1), пояснення на позовну заяву [PERSON] та позовну заяву [PERSON] (а.с.218-220 т.1). Вважає позовні вимоги безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Так, [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] зазначають, що на час приватизації квартири [ADDRESS] , тобто станом на 08.09.1993 року вони проживали в ній, що не відповідає дійсності. Її брат [PERSON] разом з дружиною [PERSON] та сином [PERSON] були зареєстровані в спірній квартирі на момент приватизації. Так, [PERSON] була зареєстрована в квартирі з 1989 року, [PERSON] - з 1990 року, і проживали в ній деякий час. Після народження [PERSON] брат з родиною переїхали від батьків. Її брат зареєстрований у спірній квартирі, однак фактично не проживає у ній майже 30 років, тобто з листопада 1988 року. Зі своєю сім`єю він проживав в іншому місці вони винаймали житло у [PERSON] по [ADDRESS] з травня 1993 року по лютий 1994 року. Право осіб на приватизацію законодавство пов`язує з правом на житло та фактом проживання у квартирі цих осіб, а не з фактом їхньої реєстрації у спірній квартирі. Вважає, що у зв`язку з непроживанням [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на час приватизації спірної квартири в цьому житлі та фактичному проживанні в іншому місці, за ними не збереглось право на житло - квартиру [ADDRESS] і тому вони не мали права на приватизацію цього житла нарівні з [PERSON] та [PERSON] . Тобто, розпорядження органу приватизації від 08.09.1993 року №246 є законним та таким, що не підлягає скасуванню. Тому вимоги позивача про встановлення факту належності батькам на праві власності по 1/3 частині кожному квартири [ADDRESS] є безпідставними та необгрунтованими. Також безпідставними є вимоги позивача про визнання за ним права власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] , з урахуванням успадкованої 1/2 частки майна його матері, що становить 1/6 частку квартири, та 1/3 частки, яку він повинен був отримати під час приватизації, оскільки ним не надано доказів на підтвердження прийняття ним спадщини після смерті матері [PERSON] [PERSON] , який є третьою особою за позовом [PERSON] до виконавчого комітету Кролевецької міської ради Сумської області, надано пояснення на позов (а.с.179 т.1), за змістом яких він погоджується з позовними вимогами [PERSON] , в разі їх задоволення погоджується на встановлення факту належності [PERSON] та [PERSON] на праві власності по 1/5 частині кожному\~ квартири [ADDRESS] та визнання за ним\~ права власності на 3/10 частини вказаної квартири (1/5 шляхом приватизації та 1/10 частина прийнята ним у спадок). [PERSON] , який є третьою особою за позовом\~ [PERSON] до виконавчого комітету Кролевецької міської ради Сумської області надано пояснення на позов (а.с.181 т.1), за змістом яких він погоджується з позовними вимогами [PERSON] , в разі їх задоволення погоджується на встановлення факту належності [PERSON] та [PERSON] на праві власності по 1/5 частині кожному\~ квартири [ADDRESS] та визнання за ним\~ права власності на 3/10 частини вказаної квартири (1/5 шляхом приватизації та 1/10 частина прийнята ним у спадок). Третьою особою [PERSON] подано пояснення на відзив\~ (а.с.101-102 т.1). В підготовчому засіданні 13.06.2019 року задоволено клопотання третьої особи [PERSON] про виклик в судове засідання свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] .\~ В судове засідання викликано в якості свідків: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . В судовому засіданні 15.08.2019 року задоволено клопотання позивача про допит в якості свідка [PERSON] . В судовому засіданні 26.09.2019 року задоволено клопотання позивача, до участі у справі залучено представника представника позивача [PERSON] . Задоволено клопотання представника третьої особи [PERSON] - [PERSON] про виклик в судове засідання третіх осіб з самостійними вимогами щодо предмета спору\~ [PERSON] , [PERSON] . В судому засіданні 05.11.2019 року задоволено клопотання представника третьої особи [PERSON] - [PERSON] про відкладення розгляду справи у зв`язку з витребовуванням додаткових доказів, судове засідання відкладено на 26.11.2019 року. Допитана в судовому засіданні 15 серпня 2019 року в якості свідка [PERSON] пояснила, що не пам`ятає, щоб [PERSON] проживав у квартирі [ADDRESS] . Сама ж вона живе у даному будинку з 70-х років. Допитана в судовому засіданні 15 серпня 2019 року в якості свідка [PERSON] пояснила, що знає [PERSON] та [PERSON] . Після одруження [PERSON] не проживав з батьками у\~ квартирі [ADDRESS] , можливо, вона не пам`ятає. Його дружину [PERSON] вона не пам`ятає, як і не пам`ятає, чи проживав [PERSON] у даній квартирі у 1993 році. Допитана в судовому засіданні 15 серпня 2019 року в якості свідка [PERSON] пояснила, що їй не відомо, що у них у сім`ї, [PERSON] пішов проживати від своїх батьків після одруження з [PERSON] . До того часу він проживав разом з батьками. В дворі будинку вона [PERSON] не бачила. Допитана в судовому засіданні 15 серпня 2019 року в якості свідка [PERSON] пояснила, що знає [PERSON] з дитинства. Батьки обіцяли свою квартиру [PERSON] , а [PERSON] купили окрему квартиру. [PERSON] жив з батьками, в тому числі і у 1993 році. Допитана в судовому засіданні 26 вересня 2019 року в якості свідка [PERSON] пояснила, що в належному їй житлі по [ADDRESS] деякий час, (сім чи вісім місяців) проживав [PERSON] з дружиною. В якому році це було - у 1992 чи 1993 - вона не пам`ятає. Позивач та його представник [PERSON] в судовому засіданні позов підтримали в повному обсязі та просили суд його задовольнити, зазначаючи при цьому, що позивач [PERSON] та члени його родини [PERSON] та [PERSON] не проживали за місцем реєстрації в квартирі [ADDRESS] з вересня 1992 року по 14 січня 1993 року. Винаймати житло він був змушений у зв`язку з поведінкою його\~ сестри [PERSON] , яка доволі часто поверталась проживати в батьківську квартиру. Однак 15 січня 1993 року він зі своєю сім`єю повернувся проживати до батьківської квартири, на момент приватизаці він, його дружина [PERSON] та син Максим проживали за місцем реєстрації. Представник відповідача виконавчого комітету Кролевецької міської ради Сумської рбласті в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи без участі представника відповідача (а.с.19). В судовому засіданні 16 жовтня 2019 року представник позивача [PERSON] проти позову не заперечувала, зазначаючи при цьому, що дійсно квартира [ADDRESS] була приватизована двома особами [PERSON] та [PERSON] , тоді як на даній житловій площі було зареєстровано місце проживання п`яти осіб: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , всі вони мали право на приватизацію, від якої не відмовлялись. При винесенні рішення покладалась на розсуд суду. Третя особа, що заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, при цьому пояснила, що вона разом зі своїм чоловіком [PERSON] та сином Максимом були зареєстровані в квартирі [ADDRESS] . У вересні 1992 року вони перейшли проживати у винаймане житло по [ADDRESS] , де проживали до січня 1993 року. З січня 1993 року вона разом з чоловіком та сином повернулись проживати до батьків чоловіка у квартиру [ADDRESS] .\~ В березні 1994 року вони з чоловіком розійшлись, а у 1996 році шлюб між ними було розірвано. Нею та її сином [PERSON] у 2006 році була приватизована квартира в [ADDRESS] , було надано в приватизацію 24,3 кв. м, кожним з них були використані житлові чеки на суму 2,17 грн. Право громадян на безоплатну приватизацію вважається реалізованим один раз, якщо громадянин України повністю використав житловий чек для приватизації житла і у його власність безоплатно передано в одній чи кількох\~ (квартирах) будинках загальну площу з розрахунку санітарної норми 21 кв. м загальної площі на наймача і кожного члена його сім`ї та додатково 10 кв. м на сім`ю. Нею та її сином [PERSON] право на безоплатну передачу квартир (будинків) не реалізоване повністю і вони мають право прийняти участь у безоплатній передачі\~ квартир (будинків) в межах номінальної вартості житлового чеку (залишку суми житлового чеку) кожного з них або з доплатою. Третя особа, що заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав заву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує повністю (а.с. 73). В попередніх судових засіданнях позов підтримував. Третя особа [PERSON] та її представник [PERSON] судовому засіданні проти позову [PERSON] , позову [PERSON] та позову [PERSON] заперечували повністю, просили суд застосувати позовну давність три роки до всіх заявлених вимог, оскільки позивачі звернулись до суду з пропуском цього строку, про що надали письмову заяву (а.с.53-54 т.2). Так, вважають, що перебіг позовної давності щодо вимог [PERSON] почався 19.09.2000 року, коли він знімався з реєстрації у квартирі та знову реєструвався по новому паспорту\~ громадянина України. Під час перереєстрації він брав будинкову книгу на квартиру, де [PERSON] та [PERSON] записані як квартировласникі. Тобто, саме тоді він міг дізнатися, що квартира є власністю батьків. Перебіг позовної давності щодо вимог [PERSON] почався 09.02.1994 року, коли вона разом з [PERSON] знімалась з реєстрації у квартирі. Для зняття з реєстрації вона брала будинкову книгу на квартиру, де [PERSON] та [PERSON] записані як квартировласникі. Тобто, саме тоді вона могла дізнатися, що квартира є власністю останніх. Оскільки [PERSON] на зазначену дату був неповнолітнім, то перебіг позовної давнсті до його вимог повинен відраховуватись від дня досягнення ним повноліття, тобто з 25.12.2007 року Суд, заслухавши вступне слово сторін та їх представників, їх додаткові пояснення, показання свідків, вивчивши відзиви відповідача, дослідивши наявні в справі докази, приходить до наступних висновків. 6 вересня 1993 року [PERSON] , як наймач квартири\~ [ADDRESS] звернувся із письмовою заявою до керівника органу приватизації начальника Виробничого управління житлово-комунального господарства, в якій просив оформити передачу в приватну (спільну сумісну спільну часткову) власність квартиру, що він займає разом з членами сім`ї на умовах найму та передбачити розподіл долі власності між членами сім`ї у слідуючому співвідношенні [PERSON] - 1/2 частка, [PERSON] - 1/2 частка. Дана заява також підписана [PERSON] , як членом сім`ї наймача. До заяви додано: довідку про склад сім`ї та займані приміщення та документ, що підтверджує право на пільгу з безоплатного одержання у власність житла (а.с.16 т.1). Згідно долученої до заяви довідки про склад сім`ї наймача ізольованої квартири та займані ними приміщення, виданої Виробничим управлінням житлово-комунального господарства, у квартирі за адресою: [ADDRESS] , проживають і мають право на житло на момент введення в дію Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»: [PERSON] наймач, зареєстрований у квартирі [INFO] р.; [PERSON] дружина, зареєстрована у квартирі [INFO] р.; [PERSON] син, зареєстрований у квартирі [INFO] р.; [PERSON] невістка, зареєстрована у квартирі [INFO] р.; [PERSON] внук, зареєстрований у квартирі 12.01.1990 р. (а.с.18 т.1). Виробниче управління житлово-комунального господарства, як орган приватизації, видало Розпорядження №246 від 8 вересня 1993 року, яким прохання наймача квартири [ADDRESS] [PERSON] задоволено, передано вказану квартиру в приватну спільну (сумісну або часткову) власність (а.с.21 т.1). Відповідальною особою було здійснено розрахунок площі квартири, що безоплатно приватизується, сума житлових чеків, яка підлягає видачі мешканцям становить 2100 (а.с.19). Згідно розрахунку погашення вартості квартири [ADDRESS] вартість квартири становить 23900 грн., з житлових чеків [PERSON] та [PERSON] зняти по 10950 (а.с.20). Належні [PERSON] сума житлового чеку 10950 та [PERSON] сума житлового чеку 10950 приватизаційними платіжними дорученнями від 10.09.1993 року були переказані на рахунок позабюджетного фонду приватизації\~ Кролевецької міської Ради народних депутатів (а.с.22, 23 т.1). Згідно з вищевказаним розпорядженням №246 від 8 вересня 1993 року Виробничим управлінням житлово-комунального господарства м.Кролевець 9 вересня 1993 року було видано свідоцтво про право власності на житло, на підставі якого якого квартира [ADDRESS] , загальною площею 47,8 кв. м, належить на праві приватної спільної власності [PERSON] та членам його сім`ї [PERSON] - по 1/2 частці кожному. Квартира зареєстрована в Конотопському БТІ в реєстрову книгу №20 (а.с.17 т.1). 9 вересня 1993 року між\~ Виробничим управлінням житлово-комунального господарства та [PERSON] укладено договір про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території за адресою: [ADDRESS] (а.с.70-71 т.1). У Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо обєкту нерухомого майна - квартири [ADDRESS] , відомості відсутні, що вбачається з інформаційної довідки №143723846 від 02.11.2018 року (а.с.13 т.1). Відповідно до частини другої статті 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Частинами другою, четвертою статті 9 Житлового кодексу Української РСР (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що громадяни мають право\~ на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду або придбання їх у\~\~ житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших\~ підставах, передбачених законодавством України. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і\~ громадських організацій. Закон України Про приватизацію державного житлового фонду (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачає, що метою приватизації державного житлового фонду є створення умов для здійснення права громадян на вільний вибір способу задоволення потреб у житлі, залучення громадян до участі\~ в утриманні і збереженні існуючого\~ житла та формування ринкових відносин. Відповідно до ч.1 ст. 2 Закону України Про приватизацію державного житлового фонду до об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків та\~\~\~\~ одноквартирні будинки, які використовуються громадянами на умовах найму. Згідно зі ст.3 Закону України Про приватизацію державного житлового фонду приватизація здійснюється шляхом безоплатної\~ передачі\~ громадянам\~ квартир (будинків) з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім`ї та\~ додатково 10 квадратних метрів на сім`ю Частинами 1, 4 ст. 5 Закону України Про приватизацію державного житлового фонду визначено, що до членів сім`ї наймача включаються лише громадяни, які постійно проживають в квартирі (будинку) разом з наймачем або за якими зберігається право на житло на момент введення в дію цього Закону. Право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового\~\~ фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно\~ проживають в цих квартирах (будинках) або перебували на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до введення в дію цього Закону. Кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості\~ житлового чеку або з\~ частковою доплатою один раз. Відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст. 8 Закону України Про приватизацію державного житлового фонду приватизація\~ державного житлового\~ фонду здійснюється уповноваженими\~ на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого\~ самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача займаних квартир (будинків) здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають в даній\~ квартирі (будинку), в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов`язковим визначенням уповноваженого власника квартири\~ (будинку). Відповідно до Положення про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян, затвердженого наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 15 вересня 1992 року № 56, передача займаних квартир (будинків)\~ здійснюється\~ в приватну (для одиноких\~ наймачів) та у спільну\~ (сумісну або часткову)\~ власність за письмовою згодою всіх повнолітніх (віком від 18 і більше років) членів\~ сім`ї\~ з\~ обов`язковим\~ визначенням уповноваженого власника квартири (будинку). До членів сім`ї\~ наймача\~ включаються\~ лише громадяни, які постійно мешкають\~ у\~ квартирі\~ (будинку)\~ разом з наймачем або за яким зберігається право на житло (пункт 5). Передача житла у власність громадян\~\~ здійснюється безоплатно, виходячи з розрахунку санітарної норми (21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена сім`ї та додатково 10 квадратних метрів на сім`ю) (пункт 6). Громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім`ї на умовах найму квартиру (одноквартирний будинок), звертається в орган приватизації або до створеного ним підприємства по оформленню документів, де одержує бланк заяви (додатки 2, 3) та необхідну консультацію (пункт 18). При оформленні заяви на приватизацію квартири (будинку) громадянин бере на підприємстві, що обслуговує жилий будинок, довідку про склад сім`ї та займані приміщення (пункт 20). У довідці вказуються члени сім`ї наймача, які прописані та мешкають разом з ним, а також тимчасово відсутні особи, за якими зберігається право на житло. У довідці вказуються новонароджені і на них враховується норма площі, що передається безкоштовно, незалежно від строку їх народження та введення в дію Закону\~ України\~ "Про приватизацію державного житлового фонду" (пункт 21). Як встановлено судом, на момент введення в дію Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» в квартирі [ADDRESS] були\~ зареєстровані та проживали: [PERSON] наймач, зареєстрований у квартирі [INFO] р.; [PERSON] дружина, зареєстрована у квартирі [INFO] р.; [PERSON] син, зареєстрований у квартирі [INFO] р.; [PERSON] невістка, зареєстрована у квартирі [INFO] р.; [PERSON] внук, зареєстрований у квартирі 12.01.1990 р. (а.с.18 т.1). Таким чином, судом встановлено, що приватизація вказаної була здійснена на двох осіб [PERSON] та [PERSON] , незважаючи на те, що у квартирі були зареєстровані також [PERSON] ,\~ [PERSON] та їх малолітній син [PERSON] , які теж мали право на приватизацію житла. Доказів письмової згоди вищезазначених осіб на приватизацію спірного житла суду не надано. Згідно із частиною третьою статті 9 ЖК УРСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Виходячи з аналізу змісту Закону\~ України\~ "Про приватизацію державного житлового фонду" у поєднанні з нормами статей 1, 6, 9, 61 ЖК УРСР, статті 29 ЦК України місцем постійного проживання особи є жиле приміщення, в якому особа постійно проживає, має передбачені статтею 64 ЖК УРСР\~ права користування цим приміщенням і на яке за особою зберігається це право і при тимчасовій відсутності, а відтак і право на приватизацію разом з іншими членами сім`ї. Третя особа [PERSON] заперечуючи проти позову, зазначала, що на момент приватизації [PERSON] , [PERSON] з сином [PERSON] були зареєстровані в спірній квартирі, однак фактично в ній не проживали з травня 1993 року по лютий 1994 року. Згідно ч.ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може грунтуватись на припущеннях. Третьою особою [PERSON] не надано доказів, на які вона посилається як на підставу своїх заперечень проти позову, зокрема не підтверджено факт не проживання [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в спірній квартирі на момент приватизації. Заперечення [PERSON] проти позову з цих підстав спростовуються ст. 5 Закону України Про приватизацію державного житлового фонду та Положенням про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян, відповідно до яких\~ до членів сім`ї наймача, які мають право на приватизацію, включаються і ті, за якими зберігається право на житло. Допитані за клопотанням третьої особи [PERSON] свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] достовірно не підтвердили в судовому засіданні обставини, на які посилалась [PERSON] як на підставу своїх заперечень проти позову. Свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили, що не пам`ятають, чи проживав [PERSON] з сім`ю в квартирі батьків у 1993 році; [PERSON] пояснила, що їй не відомо, що у сім`ї [PERSON] . Таким чином, суд не приймає до уваги довідку голови вуличного комітету (а.с.72), на яку посилається [PERSON] як на підставу заперечень проти позову, яку підписали [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , де зазначено, що [PERSON] у квартирі [ADDRESS] не проживає 30 років. Суд не приймає до уваги довідку [PERSON] (а.с.73) про те, що [PERSON] проживав по [ADDRESS] з травня 1993 року по лютий 1994 року з тих підстав, що її зміст\~ спростовується показаннями [PERSON] в судовому засіданні, за змістом яких вона навіть не пам`ятає, в якому році [PERSON] проживав у неї на квартирі. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що розпорядження №246 від 8 вересня 1993 року Виробничого управління житлово-комунального господарства, як органу приватизації, уповноваженого органом місцевого самоврядування, є незаконним і таким, що підлягає скасуванню. Враховуючи зміст ст.16, ст.21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Оскільки підставою видачі свідоцтва про право власності на житло від\~ 9 вересня 1993 року було згадане розпорядження органу приватизації, то суд приходить до висновку, що\~ свідоцтво про право власності на житло від 9 вересня 1993 року, видане виробничим управлінням житлово-комунального господарства\~ виконавчого комітету Кролевецької міської Ради народних депутатів квартиру [ADDRESS] , зареєстровану в Конотопському БТІ в реєстрову книгу № 20, є незаконним та підлягає скасуванню. Згідно свідоцтва про смерть [PERSON] померла [INFO] в м.Кролевець Сумської області, актовий запис №173 (а.с.10 т.1) Згідно свідоцтва про смерть [PERSON] помер [INFO] в м.Кролевець Сумської області, актовий запис №39 (а.с.12 т.1). Позивач [PERSON] є сином [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про його народження (а.с.9 т.1). Позивач [PERSON] та треті особи, що заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору [PERSON] та [PERSON] просять становити факт належності [PERSON] , який помер [INFO] , та [PERSON] , яка померла [INFO] , на праві власності по 1/5 частині кожному квартири [ADDRESS] . Однак вказані вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. Судом встановлено, що свідоцтво про право власності на житло від 9 вересня 1993 року, видане виробничим управлінням житлово-комунального господарства виконавчого комітету Кролевецької міської Ради народних депутатів, відповідно до якого [PERSON] та [PERSON] на праві спільної часткової власності належала квартира [ADDRESS] по 1/2 кожному, є незаконним та підлягає скасуванню. Таким чином, квартира [ADDRESS] належить до державного житлового фонду. Доказів належності [PERSON] , який помер [INFO] , та [PERSON] , яка померла [INFO] , на праві власності по 1/5 частині кожному\~ квартири [ADDRESS] суду не надано і судом таких не встановлено. Не підлягають задоволенню і позовні вимоги позивача [PERSON] про визнання за ним права власності на 1/10 частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті [PERSON] . Так, з копії будинкової книги для прописки громадян, що проживають в [ADDRESS] вбачається, що на момент смерті матері [PERSON] був зареєстрований разом з нею за однією адресою (а.с.55-59 т.2), а тому у відповідності до ч.3 ст.1268 ЦК України є таким, що прийняв спадщину після її смерті. Згідно ч.1 ст.1218 до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Судом не встановлено, що [PERSON] на момент смерті належала 1/5 частина квартири [ADDRESS] , тому відсутні підстави для визнання за позивачем [PERSON] права власності на 1/10 частину квартири в порядку спадкування після смерті [PERSON] . Що стосується позовних вимог [PERSON] та третіх осіб, що заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору [PERSON] та [PERSON] про визнання за ними права власності на частину квартири [ADDRESS] ,\~ по 1/5 частині за кожним шляхом приватизації, то вони задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. Так, на сьогодняшій день\~ органом приватизації в м.Кролевець є виконавчий комітет Кролевецької міської ради Сумської області. Рішенням виконавчого комітету Кролевецької міської ради Сумської області від 02.12.2010 року №351 Про комісію з питань приватизації державного житлового фонду утворено\~ комісію з питань приватизації державного житлового фонду, затверджено положення про комісію з питань приватизації державного житлового фонду (а.с.95, 96, 97-98 т.1). Рішенням виконавчого комітету\~ Кролевецької міської ради Сумської області від 14.12.2017 року\~ №192 Про склад комісії з питань приватизації державного житлового фонду оновлено склад вищезазначеної комісії (а.с. 100 т.1). З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] та [PERSON] було приватизовано квартиру [ADDRESS] (а.с.44, 45, 46 т.2). Згідно розрахунку площі квартири, що безоплатно приватизується (а.с.45 т.2) загальна площа квартири 48,6 кв. м, розмір загальної площі, що підлягає безоплатній передачі згідно Закону 52 кв. м. Для приватизації державного житлового фонду житлові чеки вважаються використаними повністю, якщо у власність наймача і кожного члена його сім`ї безоплатно\~ передано з державного житлового фонду загальну площу квартири (будинку) з розрахунку санітарної\~ норми 21 квадратний метр на наймача і кожного члена його сім`ї та додатково 10 квадратних метрів на сім`ю. Так само житловий чек є використаним у повному обсязі один раз,\~ якщо його залишок після безоплатної приватизації житла, площа якого менша санітарної норми, використано для придбання частки майна державних підприємств, земельного фонду (стаття 4, пункт 2 статті 5 Закону) або весь житловий чек використано для приватизації частки майна державних підприємств, земельного фонду. Таким чином тільки\~ повне використання житлових чеків є фактом реалізації один раз права на безоплатну приватизацію житла,\~ передбаченого пунктом 5 статті 5 Закону. Саме таке тлумачення норм чинного законодавства, що регулюють спірні відносини, висловлене в рішенні Конституційного Суду України від 10 червня 2010 року №15-рп/2010. Судом встановлено, що [PERSON] не було реалізовано один раз право на безоплатну приватизацію житла, а [PERSON] та [PERSON] реалізовано не повністю. Згідно з приписами ч. ч. 1, 3, 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом. Виходячи зі змісту вищевказаних норм закону, двома обов`язковими умовами для виникнення у мешканців права на приватизацію комунальної квартири є - постійне проживання таких осіб у зазначеному житлі та їх особисте звернення до органів приватизації з порушеного питання. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України, ч. 1 ст. 8, 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», до виключної компетенції органів приватизації, створених органами місцевого самоврядування, віднесені питання прийняття рішень про передачу об`єктів приватизації фізичним особам тощо і суд не вправі перебирати на себе зазначені вище повноваження органу місцевого самоврядування, при цьому такий спосіб захисту порушого права позивачів не є належним і не передбачений законом. Третя особа [PERSON] та її представник [PERSON] просили суд застосувати позовну давність три роки до всіх заявлених вимог, оскільки позивачі звернулись до суду з пропуском цього строку, про що надали письмову заяву (а.с.53-54 т.2). Вважають, що перебіг позовної давності щодо вимог [PERSON] почався 19.09.2000 року,\~ щодо вимог [PERSON] - 09.02.1994 року, щодо вимог [PERSON] - з 25.12.2007 року. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Для визначення моменту виникнення права на позов важливим є як об`єктивний (сам факт порушення права) так і суб`єктивний ( особа дізналася або повинна була дізнатися про це порушення) моменти. Для правильного застосування частини першої статті 261 ЦК України при визначенні початку перебігу позовної давності має значення не тільки безпосередня обізнаність особи про порушення її прав, а і об`єктивна можливість цієї особи знати про обставини порушення її прав. Позивач [PERSON] дізнався про то, що квартира була приватизована його батьками [PERSON] , який помер [INFO] , та [PERSON] , яка померла [INFO] , у листопаді 2018 року (а.с.11) і вказане не спростовано в судовому засіданні. Так, [INFO] помер батько позивача [PERSON] (а.с.12 т.1). Після смерті [PERSON] приватним нотаріусом Кролевецького районного нотаріального округу Солопун М.І. 22 лютого 2018 року була заведена спадкова справа №18/2018 на підставі заяви [PERSON] про прийняття спадщини (а.с.84, 86 т.1). 1 листопада 2018 року нотаріус видала [PERSON] інформаційну довідку зі Спадкового реєстру (спадкові стправи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), спадкодавець [PERSON] (а.с.11 т.1) та роз`яснила, в яких частинах квартира підлягає розподілу між [PERSON] та [PERSON] В подальшому 2 листопада 2018 року позивач звернувся до виконавчого комітету Кролевецької міської ради з проханням надати інформацію про осіб, які приймали участь у приватизації квартири [ADDRESS] (а.с.14 т.1). 5 листопада 2018 року [PERSON] звернувся з письмовою заявою до нотаріуса з питання зупинення видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно [PERSON] та [PERSON] , у зв`язку зі зверненням до суду з питань захисту порушених прав (а.с.15) Таким чином, до листопада 2018 року позивач не був обізнаний про порушення свого права, і на думку суду, саме з цього часу починає перебігати строк позовної давності в даному спорі. Позивач звернувся до суду з позовом у грудні 2018 року, тобто в межах позовної давності. Посилання на те, що [PERSON] міг довідатись про порушення його права під час заміни паспорту є припущенням і ніякими доказами не підтверджено, а посилання на те, що він брав будинкову книгу і повинен був побачити записи про власників не доведено належними та допустимими доказами. Треті особи, що заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору [PERSON] та [PERSON] дізнались про порушення їх права 31.01.2019 року, отримавши позовну заяву\~ [PERSON] \~ до виконавчого комітету Кролевецької міської ради Сумської області (а.с. 49, 52), до цього часу їм нічого не було відомо про приватизацію квартири [ADDRESS] , в якій вони на той час були зареєстровані та проживали. Окрім того, на момент приватизації квартири [PERSON] був малолітнім, а його батьки [PERSON] та [PERSON] не були обізнані про порушення своїх прав та прав свого малолітнього сина. На думку суду, саме з 31.01.2019 року починає перебігати строк позовної давності. [PERSON] та [PERSON] звернулася до суду з позовами у квітні 2019 року, тобто в межах позовної давності. Обставини, на які посилалась третя особа [PERSON] та її представник [PERSON] , наполягаючи на\~ застосуванні позовної давності до всіх заявлених вимог, є необгрунтованими та не заслуговують на увагу суду. Таким чином, оцінивши надані сторонами на підтвердження своїх вимог та заперечень докази, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове\~ задоволення позову [PERSON] до виконавчого комітету Кролевецької міської ради; треті особи [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , позову [PERSON] \~ до виконавчого комітету Кролевецької міської ради; третя особа [PERSON] , позову [PERSON] до виконавчого комітету Кролевецької міської ради; третя особа [PERSON] шляхом визнання незаконним та скасування розпорядження органу приватизації від 08.09.1993 року №246 про приватизацію квартири [ADDRESS] та визнання незаконним та скасування свідоцтва про право власності на житло від 9 вересня 1993 року, виданого виробничим управлінням житлово-комунального господарства\~ виконавчого комітету Кролевецької міської Ради народних депутатів квартиру [ADDRESS] , зареєстровану в Конотопському БТІ в реєстрову книгу № 20. В іншій частині позовних вимог необхідно відмовити за необгрунтованістю позовних вимог. Судом не встановлено підстав для задоволення позову в цій частині. Відповідно до ст. ст. 15, 16, 256, 257, 261 ЦК України, ст.ст.1, 6, 9, 61, 64 ЖК УРСР,

Outcome: partial