Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-29 00:00:00

Зятковський Тимур Володимирович , який діє в інтересах [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до фермерського господарства «Павліна» про розірвання договору оренди землі, в якій вказав, що позивачеві на праві власності належить земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства загальною площею 4,7462 га кадастровий номер 3521487000:02:000:1424, розташована на території Свірнівської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області. 05.12.2012 року між позивачем та ФГ «Павліна» було укладено Договір оренди землі, який було посвідчено приватним нотаріусом Голованівського районного нотаріального округу Кіровоградської області Воєводою С.М. та зареєстровано в реєстрі за № 1591. Вказаний договір 23.06.2017 року було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (номер запису про інше речове право 21195458). Відповідно до умов договору земельну ділянку передано у строкове платне володіння і користування строком на 49 років. Згідно п.11 вказаного Договору встановлено щорічну орендну плату за користування вказаною в договорі земельною ділянкою в розмірі 3 відсотки від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Форма орендної плати за оренду земельної ділянки - грошова, обчислення розміру орендної плати за рік (три відсотки від нормативної грошової оцінки, визначеної станом на 23.11.2012 року) становить 2682 грн. 54 коп. Водночас, користуючись необізнаністю позивача, у цьому пункті також було зазначено про те, що орендар сплатив орендодавцю всю суму орендної плати за 49 років оренди до нотаріального посвідчення цього договору. Про те ніякі кошти у якості орендної плати за користування вказаною земельною ділянкою до нотаріального посвідчення договору оренди землі не передавалися. Так, п. 11 Договору оренди землі взагалі не містить даних щодо конкретно визначеної суми грошових коштів, які нібито були отримані орендодавцем від орендаря. При цьому, з огляду на зміст п. 11 Договору оренди землі від 05.12.2012 року відповідач мав би сплатити позивачеві орендну плату за 49 років у розмірі 131444 грн. 46 коп. (2682,54 * 49). Згідно п. 170.1.1 ст. 170 Податкового Кодексу України в редакції чинній на дату укла дення сторонами Договору оренди землі, податковим агентом платника податку -орендодавця щодо його доходу від надання в оренду земельної ділянки сільськогосподарського призначення, земельної частки (паю), майнового паю є орендар. При цьому об`єкт оподаткування визначається виходячи з розміру орендної плати, зазначеної в договорі оренди, але не менше ніж мінімальна сума орендного платежу, встановлена законодавством з питань оренди землі. Згідно п. 170.1.4. ст. 170 ПКУ у тій же редакції, доходи, зазначені у підпунктах 170.1.1 - 170.1.3 цього пункту, оподатковуються податковим агентом під час їх виплати за їх рахунок. При цьому, у відповідності до п. 167.1 ст. 167 ПКУ у тій же редакції, ставка податку на доходи фізичних осіб становить 15 відсотків бази оподаткування. Отже, з урахуванням викладеного, у разі, якщо б відповідач дійсно сплатив позивачці орендну плату за 49 років у сумі 131444 грн. 46 коп., він, як податковий агент орендодавця мав би сплатити у 2012 році за нього податок на доходи фізичних осіб у сумі 19716 грн. 67 коп. Проте, як вбачається з довідки про доходи позивачки за період з 01.01.2012 року по 30.06.2020 року, в 2012 році відповідач взагалі ніяких податків за [PERSON] не сплачував, (копія Довідки № 617/11-28-54-25 від 24.11.2020 року додається). При цьому, і в подальшому, протягом 2013-2020 років відповідач жодного разу не виплатив позивачці орендну плату за користування належною їй земельною ділянкою у будь-якому розмірі. Оскільки відповідачем орендна плата передбачена умовами договору оренди землі не виплачувалась позивачеві, вважаю, що заборгованість яка виникла унаслідок невиконання відповідачем умов договору має бути стягнута з нього на користь позивача. З огляду на викладені обставини несплата відповідачем орендної плати у визначеному договором розмірі та строк за період з 2012 року по сьогоднішній день свідчить про систематичність цього порушення, а відтак є підставою для розірвання Договору оренди землі. Істотною умовою договору оренди землі є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату (ст. 15 Закону України "Про оренду землі"). З огляду на викладене вважаю, що договір оренди землі, укладений між [PERSON] та відповідачем підлягає розірванню у зв`язку з істотним порушенням орендарем умов договору, а саме несплатою орендної плати. У зв`язку з наведеним, позивач просить розірвати Договір оренди земельної ділянки від 05.12.2012 року, укладений між [PERSON] та Фермерським господарством «Павліна», посвідчений приватним нотаріусом Голованівського районного нотаріального округу 05.12.2012 року, зареєстрований в реєстрі за № 1591, на підставі якого Державним реєстратором Голованівської селищної ради Кіровоградської області Топольник О.М. 23.06.2017 року було зареєстровано за Фермерським господарством «Павліна» право оренди земельної ділянки кадастровий номер 3521487000:02:000:1424 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (номер запису про інше речове право 21195458, Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 35953066 від 03.07.2017 року). Стягнути з Фермерського господарства «Павліна» на користь [PERSON] понесені нею судові витрати зі сплати судового збору. Провадження в даній справі відкрито ухвалою суду від 26 січня 2021, визначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено до підготовчого засідання. Ухвалою суду від 20 квітня 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. 10 червня 2021року винесено ухвалу про витребування доказів, а саме зобов`язано відповідача фермерське господарство «Павліна» надати до суду докази виплати позивачу [PERSON] орендної плати у сумі 131444 грн. 46 коп., за користування її земельною ділянкою, згідно Договору оренди земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, посвідченого приватним нотаріусом Голованівського районного нотаріального округу 05.12.2012 року, зареєстрованого в реєстрі за №1591. Представник позивача в судовому засідання зазначені вимоги в позові підтримав повністю та просить їх задовольнити, також зазначив, що в подальшому до звернення з позовом до суду відповідачем орендна плата за користування земельною ділянкою не виплачувалася. Вказані обставини, на його думку представника позивача, з урахуванням вимог ст.ст. 61, 526, 629 ЦК України, ст.ст. 15, 24, 32 Закону України «Про оренду землі» є підставою для розірвання договору оренди землі між позивачкою та відповідачем. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив з підстав викладених у відзиві, в якому вказав, що при укладанні оспорюваного договору оренди землі ніяких обтяжень та перешкод відомих орендодавцю та орендареві не було. Твердження позивачки про невиплату їй орендної плати не відповідають дійсності, оскільки за усною домовленістю ФГ «Павліна» виплатило орендну плату позивачці у тій сумі яка її повністю влаштовувала, про що остання написала розписку від 20.12.2011 року. Згодом позивач неодноразово отримувала розрахунок по даному договору за домовленістю між сторонами і в 2011 році, і в 2012 році, про що давала розписки, які завірені в сільській раді. За домовленістю сторін повний розрахунок у визначеній формі відбувся в 2014 році. ФГ «Павліна», як податковий агент, сплачує податки за [PERSON] .. Вважає, що відповідачем було виконано всі умови договору, [PERSON] не висувала протягом тривалого часу будь-яких претензій до відповідача, а відтак відсутні підстави для задоволення позову. При постановленні рішення просить вирішити питання у вигляді оплати правової допомоги у розмірі 8000 грн.. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи зі слідуючого. Судом встановлено, що згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 221392549 від 25.08.2020 року позивачці на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯК № 455351, виданого 14.11.2012 року відділом Держкомзему у Голованівському районі, на праві приватної власності належить земельна ділянка кадастровий номер для ведення особистого селянського господарства загальною площею 4,7462 га кадастровий номер 3521487000:02:000:1424, розташована на території Свірнівської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області (а.с.11-12). 05.12.2012 року між [PERSON] та ФГ «Павліна» було укладено Договір оренди землі, який було посвідчено приватним нотаріусом Голованівського районного нотаріального округу Кіровоградської області Воєводою С.М. та зареєстровано в реєстрі за № 1591. Відповідно до умов вказаного договору [PERSON] передала, а ФГ «Павліна» в особі голови господарства [PERSON] прийняло зазначену вище земельну ділянку у строкове платне володіння і користування строком на 49 років. Пунктом 11 вказаного Договору встановлено щорічну орендну плату в розмірі 3 відсотки від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Сума орендної плати за рік становить2682 грн. 54 коп. Орендар сплатив Орендодавцю за користування земельною ділянкою всю суму орендної плати за 49 років оренди до нотаріального посвідчення цього договору (а.с.13-15). Вказаний договір оренди землі 23.06.2017 року був зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (номер запису про інше речове право 21195458) (а.с.11). У відповідності до відомостей з центральної бази даних реєстру фізичних осіб ДПА України про суми виплачених доходів, станом на 24.11.2020 року, в 2012 році відповідачем нарахування позивачці орендної плати за користування земельною ділянкою не здійснювалось, а податок на доходи фізичних осіб не сплачувався, у 2013 році в І кварталі нараховано 2500, 00 грн. орендної плати та сплачено 375,00 грн. податку, в ІV кварталі 2500,00 грн. орендної плати та сплачено 375,00 грн. податку; у 2014 році нараховано 4800,00 грн. орендної плати та сплачено 720,00 грн. податку; у 2015 році нараховано 6700 грн. та сплачено 1005,00 грн. податку; у 2016 році нараховано 8041,00 грн. орендної плати та сплачено 1447,38 грн. податку; у 2017 році нараховано 8041,00 грн. орендної плати та сплачено 1447,38 грн. податку; у 2018 році нараховано 8041,00 грн. орендної плати та сплачено 1447,38 грн. податку; у 2019 році нараховано 14600,00 грн. орендної плати та сплачено 2628,00 грн. податку (а.с.17). Відповідно до положень ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно вимог статті 89 ЦПК України, суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. (ст. 78 ЦПК України). В силу приписів ст.79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Надані представником відповідача на підтвердження отримання орендної плати позивачкою розписки не можна вважати достовірним доказами з наступних міркувань. Виплата орендної плати орендодавцям є господарською операцією, тому така операція повинна проводитись у відповідності до спеціального закону, яким є Закон України від 16.07.1999 N996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». У ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено терміни, зокрема: «первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення; господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства». Разом з тим, відповідно до п. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг. Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо. З огляду на викладене, слід дійти висновку, що саме правильно складений первинний документ є доказом здійснення господарської операції та інформація з нього має бути систематизована на рахунках бухгалтерського обліку. Порядок створення, прийняття і відображення у бухгалтерському обліку, а також зберігання первинних документів, облікових регістрів, бухгалтерської звітності підприємствами, їх об`єднаннями та госпрозрахунковими організаціями встановлює Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затверджене наказом Міністерства фінансів України N88 від 24.05.1995 (із змінами та доповненнями), надалі Положення №88. Положенням №88 передбачено, що залежно від характеру операції та технології обробки даних до первинних документів можуть бути включені додаткові реквізити: ідентифікаційний код підприємства, установи з Державного реєстру; номер документа; підстава для здійснення операцій; дані про документ, що засвідчує особу-одержувача тощо. Надані представником відповідача розписки, вказаним вимогам не відповідають, не містять обов`язкових реквізитів первинного документу, окрім того вони не містять інформацію щодо предмету доказування, оскільки не підтверджують здійснення саме юридичною особою ФГ «Павліна» господарської операції із виплати орендної плати [PERSON] .. При цьому сам по собі укладений сторонами Договір оренди землі, в п. 11, якого міститься положення про те, що орендар сплатив орендодавцю за користування земельною ділянкою всю суму орендної плати за 49 років оренди до нотаріального посвідчення цього договору, за відсутності первинних бухгалтерських документів, які б підтверджували здійснення цієї бухгалтерської операції, не можна вважати достовірним доказом виплати відповідачем орендної плати позивачці. З огляду на зазначені обставини, судом за клопотанням представника позивача в порядку визначеному ч. 4 ст. 81 ЦПК України було зобов`язано представника відповідача надати суду докази виплати орендної плати позивачці, проте такі докази суду надані не були. У відповідності до норм ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами, та згідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства України. Відповідно до норм ст. 24 Закону України «Про оренду землі», орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати у розмірі, що визначений Договором оренди землі. Нормами ст. 61 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Відповідно ст. 141 ЗК України підставами припинення права користування земельною ділянкою є несплата податку або орендної плати. Згідно ч.1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» , на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. У відповідності до норм ст. 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення умов стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Згідно до ст.15 Закону України "Про оренду землі", істотною умовою договору оренди землі є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. За даних обставин суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідачем не була сплачена позивачеві орендна плата за користування належною їй земельною ділянкою в порядку та у розмірі визначених пунктом 11 укладеного між сторонами Договору оренд землі. При цьому станом на дату розгляду судом справи відповідачем орендна плата позивачці виплачена так і не була, що свідчить про істотне порушення орендарем умов Договору оренди землі, внаслідок якого позивачка значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при його укладенні, а відтак є підставою для розірвання вказаного договору оренди землі. Відповідно до положень ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем сплачено судовий збір при подачі позову до суду в розмірі 908 грн. 00 коп., які відповідно ст. 141 ЦПК України підлягають до стягнення із відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved