Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-23 00:00:00

Комунальне підприємство «Господар Дарницького району м. Києва» у травні 2013 року звернулось до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги у сумі 5060 грн. 61 коп. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначав, що відповідач є власником, проживає та зареєстрований у квартирі [ADDRESS], що підтверджується довідкою Форми №3 від 15.03.2013 року №227, виданою ЖЕД №223 та договором купівлі-продажу квартири від 20.09.2006 року. Позивач забезпечує надання відповідачу житлово-комунальних послуг, до яких відносяться: утримання будинку та прибудинкової території, опалення, постачання холодної та гарячої води тощо, однак відповідач не повністю сплачує кошти за ці послуги у зв'язку з чим має борг. Представник позивача у судове засідання з'явилась, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання також з'явився, позовні вимоги не визнав у повному обсязі, позов просив відхилити, обґрунтовуючи свою позицію тим, що позивачем не підтверджено факт надання відповідних послуг належної якості у спірний період. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. Відповідно до п.5 ч.3 ст.20 Зокону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно ст. 156, 162 ЖК України, власник та члени його сім'ї зобов'язані своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги щомісячно у встановлені строки. Судом встановлено, що відповідач є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 20.09.2006 року, [PERSON] зареєстрований та мешкає у вказаній квартирі, що ним визнавалось у судовому засіданні та випливає з довідки Форми №3 від 15.03.2013 року №227, яка виданою ЖЕД №223. Зазначена квартира є однокімнатною, загальною площею 36,90 кв.м., жилою площею 18,50 кв.м. Відповідно до Розпорядження Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації №35 від 25.01.2012 року будинок по [ADDRESS] знаходиться на балансі та обслуговуванні позивача. Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи і фактично не заперечуються сторонами. Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості (а.с. 9-10) за [PERSON] по квартирі [ADDRESS], наявна заборгованість по оплаті житлово-комунальних послуг у сумі 5060 грн. 61 коп. станом на 01.04.2013 року, яка накопичувалась починаючи з лютого 2009 року. Пунктом 1 частини 1 статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Спживач має право на зменшення розміру плати за надані послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості в порядку, визначеному договором або законодавством, як це передбачено п. 5 ч. 1 ст. 20 вказаного Закону. Твердження представника позивача про те, що позивачем надавались відповідні послуги по обслуговуванню будинку та прибудинкової території, житлово-комунальні послуги за адресою [ADDRESS] цього будинку, підтверджуються низкою договорів та інших документів наданих представником позивача, а також даними про періодичну сплату відповідачем [PERSON] вартості спожитих житлово-комунальних послуг у період з березня 2010 року по березень 2013 року та відсутністю актів-претензій з боку відповідача щодо надання житлово-комунальних послуг не у повному обсязі та неналежної якості у період нарахованого боргу (а.с. 9-10). Відповідно до положень частини 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", споживач зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Крім того, згідно п. 7 Правил користування приміщення житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів № 572 від 08.10.1992 року, власник та наймач (орендар) квартири, житлового приміщення у гуртожитку зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору та оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до вимог ст. 179 ЖК України, користування будниками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов'язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Частиною 3 статті 31 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», передбачено, що органи місцевого самоврядування встановлюють тарифи на житлово-комунальні послуги в розмірі не нижче економічно обгрунтованих витрат на їх виробництво ( надання). З матеріалів справи вбачається, що договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій між сторонами не укладався. Разом з тим, оскільки позивачем надавалися послуги для задоволення потреб [PERSON] щодо обслуговування будинку та прибудинкової території, щодо опалення будинку та інші послуги, тому сама по собі відсутність письмового договору між сторонами не може бути підставою для відмови в позові про стягнення заборгованості за фактично надані позивачем та отримані (спожиті) відповідачем послуги. У відповідності до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.ч.1, 4 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Виходячи з викладеного вище, суд приходить до висновку про те, що послуги, що надано відповідачу, останнім отримувались, ці послуги є якісними і відповідають вимогам Закону України «Про житлово-комунальні послуги», оскільки відповідачем не доведено суду зворотнього, у той же час [PERSON] не виконує зобов'язання перед позивачем внаслідок чого утворилась заборгованість починаючи з лютого 2009 року у сумі 5060 грн. 61 коп., яка підлягає стягненню. Повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені певними засобами доказування, а тому позовну заяву необхідно задовольнити. Відповідно до ст. 88 ч. 1 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Зважаючи на викладене,

Outcome: approved