Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-14 00:00:00

В жовтні 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказав, що 15.12.2016 року між ним та [PERSON] був укладений договір позики, який був підписаний у присутності [PERSON]. Відповідно до п.1.1. вказаного договору позики, позивач зобов'язався надати відповідачу позику в розмірі 32681грн., а відповідач [PERSON] повернути позивачу суму позики в повному розмірі на умовах передбачених, цим договором, а саме до 30.06.2017 року. Факт отримання [PERSON] коштів підтверджується його підписом на договорі позики та розпискою від 15.12.2016 року. Крім того, 15.12.2016 року між ним та [PERSON] був укладений договір поруки для забезпечення виконання договору позики від 15.12.2016 року, згідно якого остання зобов'язалась перед позивачем відповідати у повному обсязі за своєчасне і повне виконання [PERSON] зобов'язань за договором позики від 15.12.2016 року, а саме за повернення в строк до 30.06.2017 року позики в розмірі 32681грн. У разі порушення зобов'язання відповідачі відповідають перед позивачем, як солідарні боржники. 25.04.2017 року він направив відповідачу лист-нагадування про своєчасне виконання грошового зобов'язання за договором позики від 15.12.2016 року, однак відповіді від [PERSON] він не отримав. [PERSON] не відповідає на його телефоні дзвінки та втратив з ним всі канали зв'язку. Внаслідок протиправних дій відповідачів йому була спричинена також моральна шкода, що проявляється у тому, що він змушений докладати додаткових зусиль, звернутись за правовою допомогою, нести додаткові витрати, витрачати свій час на те, щоб винні особи були покарані за свої неправомірні дії, за весь час він переживає нервове потрясіння, що погано позначається на стані його здоров'я. Виходячи із засад розумності та справедливості, свою моральну шкоду він визначив у розмірі 10000 грн. Враховуючи наведене, з врахуванням уточнених позовних вимог позивач просить стягнути з [PERSON] 32681 грн. за договором позики, 10000 грн. моральної шкоди та 673,60грн. судових витрат. Ухвалою суду від 09.11.2017 року позов [PERSON] в частині позовних вимог до [PERSON], залишено без розгляду. В судовому засіданні позивач уточнені позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позовній заяві, суду пояснив, що кошти [PERSON] не повернуто, а тому просить позов задовольнити в повному обсязі. В судовому засіданні відповідач та її представник проти задоволення позовних вимог заперечили, відповідач суду пояснила, що коштів за договором позики її син не отримував, а договір поруки вона підписала під тиском позивача. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 15.12.2016 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, згідно якого [PERSON] в порядку та на умовах, визначених цим договором, передав у користування позичальнику - [PERSON] грошові кошти в сумі 32681грн., а позичальник зобов'язався прийняти дану грошову суму і повернути повністю суму позики до 30.06.2017 року. Факт отримання грошових коштів [PERSON] підтверджується письмовою розпискою від 15.12.2016 року. Того ж 15.12.2016 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір поруки, згідно якого [PERSON] поручилась перед кредитором [PERSON] за виконанням [PERSON] свого обовязку за договором позики від 15.12.2016 року в повному обсязі і відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. Згідно п.2 Договору поруки у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором, як солідарні боржники. 25.04.2017 року позивач направив на адресу [PERSON] листа щодо повернення грошових коштів вчасно. На теперішній час, незважаючи на закінчення строку повернення боргу за договором позики від 15.12.2016 року та після звернення до суду з позовом про стягнення коштів в жовтні 2017 року, [PERSON] та [PERSON] не повернули позивачу кошти. Вказані обставини підтверджуються: договором позики від 15.12.2016р.; договором поруки від 15.12.2016 р.; розпискою [PERSON] від 15.12.2016р.; листом на адресу [PERSON] від 25.04.2016р. та описом з поштовою квитанцією про відправлення листа. Стаття 526 Цивільного кодексу України\~визначає, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За\~ст.1047 Цивільного кодексу України\~договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Розписка, підписана відповідачем, є саме таким документом. Відповідно до\~ст. 1046 Цивільного кодексу України\~за\~договором\~позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші\~речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Як передбачено ч. 1\~ст. 1049 ЦК України, \~позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або\~речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у\~строк\~та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч.1 ст.553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно з вимогами\~ст.81 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідач та її представник не надали суду, у передбаченому ст.81 ЦПК України\~порядку, належних та допустимих доказів на підтвердження своїх доводів, що коштів згідно договору позики [PERSON] не отримував. Не підтверджують вказаних обставин і акт здачі-приймання по кількості від 30.11.2016 року та квитанція до прибуткового касового ордеру від 14.12.2016 року, видана ТзОВ "Делекс", згідно якої 14.12.2016 року [PERSON] вніс 19000грн. в рахунок відшкодування збитків завданих винною особою по виставленій претензії ТОВ "Дієса". Оскільки, вказані документи було складено до укладення договорів позика та поруки 15.12.2016 року. Також, [PERSON] у своїй розписці від 15.12.2016 року підтвердив факт отримання коштів від [PERSON] в сумі 32681грн., а відповідач [PERSON] на звороті розписки підтвердила, що вказана розписка написана її сином в її присутності та надала згоду щодо їх повного виконання в установлений строк. Не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження доводів відповідачки щодо здійснення на неї тиску під час укладення договору поруки. Тому, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості за договором позики від 15.12.2016 року позивачем доведені та підлягають задоволенню. В частині стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди, суд вважає, що такі вимоги задоволенню не підлягають, оскільки відповідальність у формі відшкодування моральної шкоди передбачена ст.1167 Цивільного кодексу України, яка застосовується до деліктних (позадоговірних) зобов'язань, не може застосовуватись до спірних правовідносин, оскільки відносини між сторонами врегульовані договором позики, яким відповідальність у формі відшкодування моральної шкоди не передбачена та сторонами не обумовлювалась. Не передбачена така форма відповідальності і безпосередньо положеннями Цивільного кодексу України, що регулюють відносини сторін у договорі позики (ст.ст.1046-1053 ЦК України). Тому в частині вимог про відшкодування моральної шкоди слід відмовити. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення коштів за договором позики від 15.12.2016 року та моральної шкоди підлягають частковому задоволенню і з відповідача слід стягнути на користь позивача заборгованість за договором позики від 15 грудня 2016 року в розмірі 32681 грн. В задоволенні решти позовних вимог, слід відмовити. Судові витрати відповідно до ст.141 ЦПК України, слід стягнути з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволених вимог в розмірі 490,05 грн. (42681/100=426,81; 32681/426,81=76,57%; 640/100х76,57=490,05). На підставі викладеного та

Outcome: partial