Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Козачолопанськоїселищної ради Дергачівського району Харківської області про визнання права власності на домоволодіння, в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позову позивач [PERSON] посилається на те, що згідно договору дарування від 26.03.1986 року, посвідченого секретарем виконавчого комітету Козачолопанської селищної ради Дергачівського району Харківської області за реєстровим № 22, житловий будинок з надвірними будівлями, розташований по [ADDRESS] належить [PERSON]. Батьками позивача є: [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER], виданим Козачолопанською селищною радою Золочівського району Харківської області 08.07.1966 року за актовим записом № 156. Згідно свідоцтва про припинення одруження № [NUMBER], виданого 16.04.1969 року Дергачівським районним бюро РАЦС Харківської області за актовим записом № 102, шлюб між моїми батьками розірвано 16.04.1969 року. Після розірвання шлюбу його мати отримала прізвище «[PERSON]». Його батько [PERSON] помер [INFO] року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER], виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції 17 вересня 2015 року за актовим записом № 9062. Його мати [PERSON], згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя (№ витягу 00015799960) від 15 вересня 2015 року до державної реєстрації шлюбу мала прізвище «[PERSON]», після реєстрації шлюбу отримала прізвище «[PERSON]». [PERSON] (його мати) померла [INFO] року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] Козачолопанською селищною радою Дергачівського району Харківської області за актовим записом № 28. Його брат [PERSON] помер [INFO] року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER], виданим Козачолопанською селищною радою Дергачівського району Харківської області 13 січня 2000 року за актовим записом № 5. Спадщину після смерті матері позивач прийняв у встановлений законом строк, шляхом спільного проживання разом зі спадкодавцем на день відкриття спадщини, вступивши в фактичне управління та володіння спадковим майном. Спадкове майно, після смерті його матері складається з домоволодіння, розташованого по [ADDRESS] Згідно технічного паспорту, виданого Слатинським Комунальним підприємством технічної інвентаризації «Інвентаризатор» за інвентарним номером 670, реєстровий номер 3-623, проведено інвентаризацію домоволодіння, розташованого по [ADDRESS] Згідно проведеної інвентаризації встановлено, що за вищевказаною адресою розташований житловий будинок літ. «А-1» з верандою літ. «а», навісом літ. «а1», погрібом літ. «а2» загальною площею 55,5 кв.м., житловою площею 20,2 кв.м., житловий будинок літ. «Б-1», прибудова літ. «Б1-1», погріб літ. «б», ганок літ. «б1» загальною площею 51,8 кв.м., житловою плошею 36,1 кв.м., надвірні будівлі: сарай літ. «В», сарай літ. «Г», погріб літ. «г», сарай літ. «Д», вигрібна яма літ. «Ж», баня літ. «Е», навіс літ. «З», яма для обладнання літ. «з», теплиця літ. «И», теплиця літ. «К», теплиця літ. «Л», колонка N, огорожа №1-5. Згідно відповіді Слатинського комунального підприємства технічної інвентаризації «Інвентаризатор» від 19 січня 2016 року № 36657, [PERSON] на праві приватної власності в цілому належить домоволодіння, розташоване по [ADDRESS] на підставі договору дарування, посвідченого секретарем виконавчого комітету Козачо-Лопанської селищної ради Дергачівського району Харківської області від 26 березня 1986 року за реєстровим № 22. На земельній ділянці збудовано житловий будинок літ. «Б-1» та баня літ. «Е»., сарай перейменовано в сарай літ. «Д», літня кухня переобладнана в сарай літ. «Д», літня кухня переобладнана в житловий будинок літ. «Е», вигрібна яма літ. «Ж», навіс літ. «З», яма для обладнання літ. «з», теплиця літ. «И», літ. «К», літ. «Л» які не є самочинними, згідно Наказу № 2 від 02.01.2013 року Мінрайбуду. Згідно технічного висновку про стан будівельних конструкцій та можливості експлуатації індивідуального житлового будинку літ. «Б-1» та господарчих будівель у домоволодінні, розташованому по [ADDRESS], шифр 12-1907, наданого ФОП [PERSON] (сертифікат експертно-будівельної галузі серія АЕ №004539 від 15.03.2017 року), встановлено, що за результатами технічного обстеження домоволодіння, розташованого по [ADDRESS] та особливо індивідуального житлового будинку літ. «Б-1» та господарчих будівель і споруд, зазначені приміщення, їх несучі та огороджувальні конструкції знаходяться в задовільному технічному стані, відповідають вимогам надійності та безпечності в подальшій експлуатації. Внутрішні мережі підключені до зовнішніх мереж, працюють, знаходяться в задовільному технічному стані, відповідають вимогам надійності та безпечності експлуатації. Конструктивні елементи та планування обстежених приміщень в цілому не суперечать будівельно-технічним, протипожежним, санітарно-гігієнічним вимогам. Експлуатація індивідуального житлового будинку літ. «Б-1», господарчих будівель і споруди по [ADDRESS] можлива. Згідно відповіді Слатинського комунального підприємства технічної інвентаризації «Інвентаризатор» № 36657 від 26.09.2017 року, встановлено, що житловий будинок літ. «Б-1», погріб літ. «б», баня літ. «Е», розташовані в [ADDRESS] не є самочинними, бо збудовані до 05 серпня 1992 року, відповідно до Наказу № 404 від 09.08.2012 року Мінрегіоналбуду та Постанови № 868 п.49 Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 року. Житловий будинок не потребує введення в експлуатацію, бо документом, відповідно до вимог законодавства, посвідчує прийняття в експлуатацію здійсненого будівництва індивідуального (садового), дачного будинку, господарчої (присадибної) будівлі та споруди, прибудови до них, побудованих до 05 серпня 1992 року є технічний паспорт, на об'єкт нерухомого майна. В інформаційній довідці, виданий Слатинським КПТІ «Інвентаризатор» від 19.01.2016 року була допущена помилка, а саме було вказано, що житловий будинок літ. «Б-1», баня літ. «Е», вказані як самочинні, що не відповідає дійсності. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, в поданій до суду заяві позов підтримав повністю, просив позов задовольнити. Розгляд справи просив проводити без його участі та без фіксації процесу технічними засобами, що суд вважає за можливе. Представник Козачолопанської селищної ради Дергачівського району Харківської області відповідач у справі в судове засідання не з'явився, в поданій до суду заяві проти позовних вимог [PERSON] не заперечував, справу по суті просив проводити в його відсутність, що суд вважає за можливе . Згідно п. 2 ч. 1 ст. 169 ЦПК України, суд відкладає розгляд справи в межах строків, встановлених статтею 157 цього Кодексу у разі першої неявки в судове засідання сторони або будь-кого з інших осіб, які беруть участь у справі, оповіщених у встановленому порядку про час та місце судового розгляду, якщо вони повідомили про причини неявки, які судом визнано поважними. Відповідно до ч. 3 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки. Всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з'ясувавши обставини на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази в сукупності, суд приходить до наступного. На підставі ст.ст. 10, 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачемвимог та зазначених і доведених сторонами обставин. Доказами, відповідно до ст. 57 ЦПК України, є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Докази мають бути належними (ст. 58 ЦПК України) та допустимими (ст. 59 ЦПК України). Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають ті обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд, вивчивши надані суду докази, приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи,згідно договору дарування від 26.03.1986 року, посвідченого секретарем виконавчого комітету Козачолопанської селищної ради Дергачівського району Харківської області за реєстровим № 22, житловий будинок з надвірними будівлями, розташований по [ADDRESS] належить [PERSON]. [PERSON] та [PERSON] є батьками позивача, що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER], виданим Козачолопанською селищною радою Золочівського району Харківської області 08.07.1966 року за актовим записом № 156. Згідно свідоцтва про припинення одруження № [NUMBER], виданого 16.04.1969 року Дергачівським районним бюро РАЦС Харківської області за актовим записом № 102, шлюб між його батьками розірвано 16.04.1969. Після розірвання шлюбу мати отримала прізвище «[PERSON]». [PERSON] (батько позивача) помер [INFO] року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER], виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції 17 вересня 2015 року за актовим записом № 9062. [PERSON] (мати позивача), згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя (№ витягу 00015799960) від 15 вересня 2015 року до державної реєстрації шлюбу мала прізвище « [PERSON]», після реєстрації шлюбу отримала прізвище «[PERSON]». [PERSON] померла [INFO] року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] Козачолопанською селищною радою Дергачівського району Харківської області за актовим записом № 28. [PERSON] (брат позивача) помер [INFO] року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER], виданим Козачолопанською селищною радою Дергачівського району Харківської області 13 січня 2000 року за актовим записом № 5. Спадщину після смерті матері позивач прийняв у встановлений законом строк, шляхом спільного проживання разом зі спадкодавцем на день відкриття спадщини, вступивши в фактичне управління та володіння спадковим майном. Спадкове майно, після смерті [PERSON] складається з домоволодіння, розташованого по [ADDRESS] Згідно технічного паспорту, виданого Слатинським Комунальним підприємством технічної інвентаризації «Інвентаризатор» за інвентарним номером 670, реєстровий номер 3-623, проведено інвентаризацію домоволодіння, розташованого по [ADDRESS] Згідно проведеної інвентаризації встановлено, що за вищевказаною адресою розташований житловий будинок літ. «А-1» з верандою літ. «а», навісом літ. «а1», погрібом літ. «а2» загальною площею 55,5 кв.м., житловою площею 20,2 кв.м., житловий будинок літ. «Б-1», прибудова літ. «Б1-1», погріб літ. «б», ганок літ. «б1» загальною площею 51,8 кв.м., житловою плошею 36,1 кв.м., надвірні будівлі: сарай літ. «В», сарай літ. «Г», погріб літ. «г», сарай літ. «Д», вигрібна яма літ. «Ж», баня літ. «Е», навіс літ. «З», яма для обладнання літ. «з», теплиця літ. «И», теплиця літ. «К», теплиця літ. «Л», колонка N, огорожа №1-5. Згідно відповіді Слатинського комунального підприємства технічної інвентаризації « Інвентаризатор» від 19 січня 2016 року № 36657, [PERSON] на праві приватної власності в цілому належить домоволодіння, розташоване по [ADDRESS] на підставі договору дарування, посвідченого секретарем виконавчого комітету Козачо-Лопанської селищної ради Дергачівського району Харківської області від 26 березня 1986 року за реєстровим № 22. На земельній ділянці збудовано житловий будинок літ. «Б-1» та баня літ. «Е», сарай перейменовано в сарай літ. «Д», літня кухня переобладнана в сарай літ. «Д», літня кухня переобладнана в житловий будинок літ. «Е»,вигрібна яма літ. «Ж», навіс літ. «З», яма для обладнання літ. «з», теплиця літ. «И», літ. «К», літ. «Л», які не є самочинними, згідно Наказу № 2 від 02.01.2013 року Мінрайбуду. Згідно технічного висновку про стан будівельних конструкцій та можливості експлуатації індивідуального житлового будинку літ. «Б-1» та господарчих будівель у домоволодінні, розташованому по [ADDRESS], шифр 12-1907, наданого ФОП [PERSON] (сертифікат експертно-будівельної галузі серія АЕ №004539 від 15.03.2017 року), встановлено, що за результатами технічного обстеження домоволодіння, розташованого по [ADDRESS] та особливо індивідуального житлового будинку літ. «Б-1» та господарчих будівель і споруд, зазначені приміщення, їх несучі та огороджувальні конструкції знаходяться в задовільному технічному стані, відповідають вимогам надійності та безпечності в подальшій експлуатації. Внутрішні мережі підключені до зовнішніх мереж, працюють, знаходяться в задовільному технічному стані, відповідають вимогам надійності та безпечності експлуатації. Конструктивні елементи та планування обстежених приміщень в цілому не суперечать будівельно-технічним, протипожежним, санітарно-гігієнічним вимогам. Експлуатація індивідуального житлового будинку літ. «Б-1», господарчих будівель і споруди по [ADDRESS] можлива. Згідно відповіді Слатинського комунального підприємства технічної інвентаризації «Інвентаризатор» № 36657 від 26.09.2017 на запит адвоката, встановлено, що житловий будинок літ. «Б-1», погріб літ. «б», баня літ. «Е», розташовані в [ADDRESS] не є самочинними, бо збудовані до 05 серпня 1992 року, відповідно до Наказу № 404 від 09.08.2012 року Мінрегіоналбуду та Постанови № 868 п.49 Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 року. Житловий будинок не потребує введення в експлуатацію, бо документом, відповідно до вимог законодавства, посвідчує прийняття в експлуатацію здійсненого будівництва індивідуального (садового), дачного будинку, господарчої (присадибної) будівлі та споруди, прибудови до них, побудованих до 05 серпня 1992 року є технічний паспорт, на об'єкт нерухомого майна. В інформаційній довідці, виданий Слатинським КПТІ « Інвентаризатор» від 19.01.2016 була допущена помилка, а саме було вказано, що житловий будинок літ. «Б-1», баня літ. «Е», вказані як самочинні, що не відповідає дійсності. Відповідно до п.113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України від 07.07.1994 року, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину (тим, які постійно проживали разом зі спадкодавцем, чи подавали заяву нотаріусу про прийняття спадщини). Відповідно до ст. 529 ЦК України в редакції 1963 року при спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Згідно ст. 548 ЦК України для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст. 549 ЦК України визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року N 7 «Про судову практику у справах про спадкування»:Спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, законами України від 2 вересня 1993 року N 3425-XII "Про нотаріат", від 23 червня 2005 року N 2709-IV "Про міжнародне приватне право", іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами. Відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Відповідно до п. 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою. При таких обставинах, з урахуванням доказів, наданих по справі, а також спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі ст.ст. 529, 548, 549 ЦК України в редакції 1963 року ,

Outcome: approved