Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-23 00:00:00

До суду 02 травня 2019 року надійшла заява [PERSON] , заінтересована особа: приватний нотаріус Дунаєвського районного нотаріального округу Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області Бугерко Наталі Антонівни про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, а саме заявник просив встановити факт належності заявнику, [PERSON] , [INFO] , заповіту, складеного на ім`я, [PERSON] , [INFO] , зареєстрованого в реєстрі за №9-7, посвідченого 13 листопада 2017 року старостою с. Тинна, виконавчого комітету Дунаєвської селищної ради, Дунаєвецького району, Хмельницької області, [PERSON] . В обґрунтування заяви зазначив, що [INFO] померла тітка заявника, [PERSON] , яка була зареєстрована в [ADDRESS] . На день смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, яке складається з земельної ділянки, площею 1,87 га, що розташована за адресою: Тиннянська сільська рада, Дунаєвецького району, Хмельницької області, та належала [PERSON] на підставі Державного акту на право на земельну ділянку серія ЯГ № 120535 , виданого Дунаєвською райдержадміністрацією 02.08.2006 р. Також спадкове майно складається з житлового будинку, площею 54,9 кв.м., що розташований за адресою: [ADDRESS] та належав [PERSON] на підставі свідоцтва про право приватної власності від 15.02.1990 року, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Дунаєвської районної ради народних депутатів №166 від 26.09.1988 року. [PERSON] 13.11.2017 року склала заповіт, за яким заповіла все своє майно [PERSON] 04.04.2019 року заявник подав приватному нотаріусу Дунаєвецького районного нотаріального округу, Бутерко Н.А., заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, однак, приватний нотаріус Бутерко Н.А. було надано заявнику повідомлення про неможливість видачі заявнику свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Причиною було названо невідповідність у складеному заповіті [PERSON] прізвища заявника, а саме у заповіті помилково вказано прізвище заявника « [PERSON] », замість « [PERSON] ». У зв`язку з викладеним, заявник звернувся з дійсною заявою про встановлення факту належності заповіту. Ухвалою суду від 17.05.2019 року по справі було відкрито провадження та справу призначено до розгляду на 01.07.2019 року. В судовому засіданні 01.07.2019 року протокольно без виходу до нарадчої кімнати було задоволено клопотання про виклик свідків та залучено [PERSON] у якості заінтересованої особи, також ухвалою суду від 01.07.2019 року витребувано належним чином завірену копію спадкової справи. В судовому засіданні 11.09.2019 року, було допитано свідка [PERSON] , яка підтвердила обставини, які викладенні у заяві [PERSON] , дійсно він є племінником померлої [PERSON] , повідомила, що з малих літ заявник приїзжав до села на літні канікули, допомагав по господарству та свідку було відомо від померлої [PERSON] про заповіт на свого племінники [PERSON] . В судове засідання 24.10.2019 року сторони по справі не з`явились. Заявник надав суду заяву про розгляд справи без його участі. 22.07.2019 року заінтересованою особою приватним нотаріусом Бугерко Н.А. надано заяву про розгляд справи без її участі. 29.07.2019 року до суду надійшли пояснення від заінтересованої особи [PERSON] , відповідно яких, просив задовольнити подану заяву. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ст.ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Крім того, на вимогу зазначених норм процесуального права, датою ухвалення судового рішення, ухваленого за відсутності осіб, які беруть участь у справі, є дата складення повного судового рішення. У зв`язку з цим, датою складення цього судового рішення є 28.10.2019 року. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи та свідків, докази в їх сукупності, приходить до висновку про задоволення заяви. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно ч. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Судом встановлено, що 13.11.2017 року [PERSON] , уклала заповіт посвідчений старостою с.Тинна, Дунаєвецького району, Хмельницької області Перець В.А., відповідно якого [PERSON] заповіла все майно [PERSON] , [INFO] . Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] [INFO] , померла [INFO] . 23.03.2019 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріусу Дунаєвецького районного нотаріально округу Бугерко Н.А. із заявою про прийняття спадщини. Відповідно повідомлення від 04.04.2019 року приватного нотаріуса Бугерко Н.А. в зв`язку з невідповідністю даних у заповіті складеного [PERSON] , повідомлено, про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Зазначене підтверджується копією спадкової справи №167-2019 приватного нотаріуса Бугерко Н.А. (а.с.45-55), з якої вбачається що [PERSON] звернувся з заявою про прийняття спадщини 04.04.2019р. та мається заповіт від 30.11.2017р. та надано повідомлення 04.04.2019р з метою рекомендації звернутися до суду у зв`язку з невідповідністю даних в прізвищі(а.с.55). Судом встановлено, що відповідно паспорту серії [NUMBER] виданого 28.10.2015 року Приморським РВ у м. Одесі ГУДМС України в Одеській області ПІБ заявника визначено як [PERSON] . Відповідно паспорту серії [NUMBER] виданого 18.12.1996 року Роздільнянським РВУМВС України в Одеській області ПІБ батька заявника та рідного брата померлої [PERSON] , зазначено як [PERSON] , який письмово надав свої пояснення та підтвердив обставини, що викладенні у заяві. Отже, на теперішній час є неспівпадання в написанні по батькові заявника в заповіті, та паспорті громадянина України, що чинить йому перешкоди у праві на спадкування. Коли установи, які видали правовстановлюючі документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 та п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України та роз`яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 31.03.1995, № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" при розгляді справи про встановлення відповідно до п. 6 ст. 256 ЦПК (у новій редакції ЦПК України відповідно норма міститься у ст. 315) факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Метою встановлення даного факту є те, що без такого факту належності правовстановлюючого документу заявник не матиме змоги прийняти спадщину, що належна йому за заповітом. Предметом розгляду заяви є встановлення факту належності правовстановлюючих документів, який необхідний заявнику для оформлення особистих, майнових прав, що випливають із цього факту. Оскільки даний факт підтверджується письмовими доказами по справі, показанням свідка, а також визнається заінтересованими особами, суд вважає, що є підстави для задоволення заяви [PERSON] Встановлення вказаного факту має юридичне значення для заявника, яка через розбіжності в написанні свого літери «і» та «и» в прізвищі заявника в паспорті та в заповіті від 13.11.2017 року [PERSON] , не може в повному обсязі реалізувати свої права як спадкоємця. Тому суд вважає, що заява підлягає задоволенню. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказами. Відповідно до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Outcome: approved