Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Царичанського районного суду Дніпропетровської області із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Алькогольно-безалкогольний комбінат Дніпро» про стягнення грошових коштів невиплачених при звільненні. В обґрунтування позову посилається на те, що у період з 08 грудня 2020 року по 30 липня 2021 року він знаходився у трудових відносинах з ТОВ «Алкогольно-безалкогольний комбінат Дніпро», що підтверджується записами у трудовій книжці серії [NUMBER] . Під час перебування у трудових відносинах з відповідачем, ТОВ «АБК Дніпро» не виплачена заробітна плата за липень 2021 року у розмірі 6000 грн. та не виплачена компенсація за невикористану щорічну відпустку тривалістю 15 календарних днів в розмірі 3 121.35 грн. 30 липня 2021 року він був звільнений за власним бажанням згідно наказу № 149-К від 30.07.2021 року. В день його звільнення 30.07.2021р. відповідач письмово не повідомив його про нараховані суми належні при звільненні та не здійснив виплату належних коштів, що є грубим порушенням ч.1 ст.116 КЗпП України. Згідно розрахунків у зв`язку із його звільненням повинно бути нараховано до виплати: - 6000 грн. - заробітна плата за липень 2021р. - 3121.35 грн. - компенсація за 15 днів невикористаної відпустки. Тому з відповідача підлягає стягненню сума в розмірі 9 121.35 грн. Середньомісячна заробітна плата за два календарні місяці роботи складає 6 000 грн., а середньоденна заробітна плата складає 285,71 грн. У зв`язку з тим, що відповідач не провів повний розрахунок при його звільненні, та враховуючи те, що з моменту звільнення до моменту звернення до суду пройшло 36 робочих днів, підлягає стягненню середній заробіток за час затримки в розрахунку, який на момент звернення до суду складає 6 571.33 грн. На підставі викладеного, прохає стягнути з ТОВ «АБК Дніпро» на його користь заборгованість по заробітній платі в розмірі 9 121.35 грн. та середній заробіток за весь період затримки розрахунку по день ухвалення судового рішення. Ухвалою суду від 17 вересня 2021 року по даній справі відкрито провадження та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження та відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України роз`яснено учасникам справи про її розгляд без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, також було надано строк для подання відповідачем відзиву на позов. 05.10.2021 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву від ТОВ «Алкогольно-безалкогольний комбінат Дніпро», в якому просили відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Вказали, що 30.07.2021 року позивачу була виплачена заробітна плата за липень 2021р. та компенсація за 15 днів невикористаної відпустки в розмірі 7 342.69 грн., що підтверджується доданими до відзиву копіями видаткового касового ордеру від 30.07.2021р., відомості на виплату готівки №231. В своїх розрахунках позивач не враховує податкове зобов`язання (воєнний збір, що складає 1,5%, тобто 136.82 грн. та пдфо, що складає 18%, тобто 1641.85 грн.). Тобто різниця між заявленою позивачем сумою та сплаченою сумою - це невраховані позивачем податки та збори. 9 121.35-136.82-1641.85= 7 342.69 грн. Крім того, вказали, що посада комірника, яку займав [PERSON] , пов`язана з матеріальною відповідальністю. Позивач, нехтуючи своїми обов`язками, вирішив звільнитися одним днем напередодні інвентаризації, чим створив складнощі в налагодженому процесі безперервного виробництва алкогольної та безалкогольної продукції, що виробляється. Уникаючи скандальних ситуацій, вони звільнили [PERSON] одним днем, на підставі того, що він змінив держреєстрацію в іншому населеному пункті і вже знайшов там роботу. Однак виявилось згодом, що позивач мав намір ввести в оману ТОВ «АБК Дніпро» щоб уникнути інвентаризації. 07.10.2021р. на адресу суду надійшла відповідь на відзив від позивача [PERSON] , в якому відзив на позовну заяву відповідача вважає безпідставним та необґрунтованим. Щодо твердження відповідача про виплату йому грошових коштів при звільненні 30.07.2021 року згідно відомості за №231 від 30.07.2021 року вважає відомість недостовірною, у зв`язку з відсутністю його прізвища, ім`я, по батькові та особистого підпису. Також його дані та підпис відсутні у видатковому касовому ордері за №285 від 30.07.2021р. Виплата повного розрахунку не відповідає дійсності. Крім того, 04.10.2021 року ним отримана відповідь на звернення до ГУ Держпраці у Дніпропетровській області, згідно якої він отримав повний розрахунок при звільненні, про що свідчить його особистий підпис у відомості про виплату готівки за №231 від 30.07.2021 року та індексацію заробітної плати за червень та липень 2021 року в розмірі 132.70 грн. згідно відомості про виплату готівки за №315 від 24.09.2021р. Вказав, що особистий підпис на вказаних документах є сфальсифікованим, бо ніяких грошових коштів при звільненні та індексацію не отримував, у відомостях не розписувався. В запереченні на відповідь на відзив на позовну заяву, що надійшло на адресу суду 04.11.2021 року ТОВ «АБК Дніпро» не погоджується з аргументами, викладеними на відзив. Підпис позивача наведений у вставному аркуші до відомості на виплату готівки №231, що підтверджує отримання ним готівки в розмірі 7 342.69 грн. Аналогічно підпис позивача присутній на вставному аркуші до відомості на виплату готівки №315, що підтверджує отримання ним готівки на суму 132.70 грн. Видатковий касовий ордер - це документ, який підтверджує виділення готівки до відомості №231. Позивач не мав розписуватись в ордері - він поставив підпис в додатку до самої відомості. Підписи позивача дійсні. Суд, вивчивши та дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. У відповідності з частини першої статті 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що відповідно до копії трудової книжки серії [NUMBER] від 01.02.2011 року, 08.12.2010 на підставі наказу ТОВ «Алкогольно-безалкогольний комбінат Дніпро» від 07.12.2020 № 232-к позивача [PERSON] було прийнято на посаду комірника на склад (а.с.25). Згідно записів трудової книжки, наказом ТОВ «Алкогольно-безалкогольний комбінат Дніпро» від 30.07.2021 № 149-к позивача звільнено із займаної посади за власним бажанням згідно статті 38 КЗпП України 30.07.2021 (а.с.25). Згідно позовної заяви позивач просить стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі за липень 2021 року, а також належних йому виплат при звільненні в сумі 9121,35 грн., з яких: 6000 грн. - заробітна плата за липень 2021 року, 3121,35 грн. - компенсація за 15 днів невикористаної відпустки. Як на підставу для такого розрахунку заробітної плати позивач вказав на ненадання ТОВ «АБК Дніпро» в день його звільнення остаточного розрахунку нарахованих сум та не проведення виплати належних йому коштів. Також, як на докази, якими підтверджуються, викладені в позовній заяві обставини, посилається на виписку по картці/рахунку і додатковим рахункам відкритим в АТ «Акцент-Банк» за період з 22.12.2020 року по 09.09.2021 року та відомості про страховий стаж, роздруковані з особистого кабінету позивача на веб-порталі Пенсійного фонду України, з яких вбачається, що відповідачем не здійснювалися виплати на користь позивача на час звільнення, а саме в липні 2021 року, та не сплачено страхові внески за липень 2021 року (а.с.29-35). Таким чином між сторонами виникли правовідносини, які підлягають врегулюванню КЗпП України, Законом України «Про оплату працю» та іншими актами законодавства про працю та оплату праці. Відповідно до частини першої статті 21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Відповідно до ст. 2 Закону України Про оплату праці структура заробітної плати складається з основної заробітної плати, додаткової заробітної плати, а також заохочувальних та компенсаційних виплат. До останніх належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства, або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми. Тобто компенсація за невикористану відпустку входить до структури заробітної плати, тому звернення до суду за захистом такого права не обмежено будь-яким строком. Статтею 94 КЗпП України передбачено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Відповідно до статей 47, 116 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення провести з працівником розрахунок - виплатити всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити неоспорювану ним суму. Таким чином, обов`язок із виплати заборгованості із заробітної плати покладається на роботодавця. Відповідачем, на запит суду, на підтвердження нарахування та виплати розрахунку з позивачем на час звільнення надані копії зарплатних відомостей та платіжних доручень про перерахування коштів для зарахування заробітної плати на карткові рахунки співробітників ТОВ «АБК Дніпро» в АТ «А-БАНК», до яких включено позивача [PERSON] , за період з грудня 2020 року по червень 2021 року, копії видаткового касового ордеру від 30 липня 2021 року на суму 7,342,69 грн. з підписами керівника [PERSON] та головного бухгалтера [PERSON] , відомості на виплату готівки №231 за липень 2021 року зі вставним аркушем до додатку №231, де в графі підпис про одержання мається підпис позивача (а.с.43-115). Зазначені у платіжних документах відомості щодо виплачених позивачу сум за період з грудня 2020 року по червень 2021 року повністю узгоджуються з даними виписки по картці/рахунку позивача в АТ «Акцент-Банк» (а.с. 29-33) та відомості про страховий стаж, роздруковані з особистого кабінету позивача на веб-порталі Пенсійного фонду України (а.с.34, 35), з яких вбачається, що під час роботи відповідачу [PERSON] повністю виплачувалась нарахована заробітна плата з вирахуванням утриманого єдиного внеску за період з грудня 2020 року по червень 2021 року. Як встановлено судом, ТОВ «АБК Дніпро» розрахунок з позивачем при звільненні було проведено готівкою відповідно до видаткового касового ордеру від 30 липня 2021 року на суму 7,342,69 грн. з підписами керівника [PERSON] та головного бухгалтера [PERSON] , відомості на виплату готівки №231 за липень 2021 року зі вставним аркушем до додатку №231, де в графі підпис про одержання мається підпис позивача (а.с.113-115). При цьому, з 01 січня 2021 року відповідно до Закону України від 19.09.2019 № 115-IX "Про внесення змін до Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" щодо подання єдиної звітності з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування і податку на доходи фізичних осіб" змінено порядок та строки подання звітності про нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Зазначена звітність подається платниками єдиного внеску у складі звітності з податку на доходи фізичних осіб (єдиного податку). Для роботодавців строк подання звітності за найманих працівників - протягом 40 календарних днів після закінчення звітного кварталу. Таким чином, суд відхиляє посилання позивача як на доказ не проведення ТОВ «АБК Дніпро» з ним розрахунку при звільненні на виписку з банку по карткі/рахунку в АТ «А-БАНК» та відомості про страховий стаж, роздруковані з особистого кабінету позивача на веб-порталі Пенсійного фонду України, оскільки розрахунок роботодавцем з позивачем при його звільненні проводився у готівковій формі, а тому виплачені в липні 2021 року суми не могли бути відображені у виписці банку. Також, у зв`язку зі зміною з 01 січня 2021 строку строків подання звітності про нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, відомості про страховий стаж, роздруковані з особистого кабінету позивача на веб-порталі Пенсійного фонду України станом на 16.09.2021 року, не могли містити інформацію про сплачені страхові внески за липень 2021 року, та як звіт про нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування подається протягом 40 календарних днів після закінчення звітного кварталу. Водночас позивач стверджує, що розрахунок при звільненні він не отримував, так як підпис у платіжній відомості йому не належать, а у видатковому касовому ордері взагалі відсутній його підпис. Відповідно до п.п.26, 27 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого Постанова Правління Національного банку України 29.12.2017 № 148, видача готівки з кас проводиться за видатковими касовими ордерами (додаток 3) або видатковими відомостями. Документи на видачу готівки підписуються керівником і головним бухгалтером або особою, уповноваженою керівником. До видаткових ордерів додаються заяви на видачу готівки, розрахунки. Касир вимагає пред`явити паспорт або інший документ, що посвідчує особу та відповідно до законодавства України може бути використаний на території України для укладення правочинів, у разі видачі окремим фізичним особам готівки (у тому числі працівникам установи/підприємства) за видатковим касовим ордером або видатковою відомістю, записує його найменування і номер, ким і коли він виданий. Фізична особа розписується у видатковому касовому ордері або видатковій відомості про одержання готівки із зазначенням одержаної суми (гривень - словами, копійок - цифрами). Одержувачі пред`являють паспорти чи документи, що їх замінюють, якщо видаткова відомість складена на видачу готівки кільком особам, та розписуються у відповідній графі документа. Видаткові касові ордери або видаткові відомості не приймаються для виведення залишку готівки в касі, якщо видача готівки з каси не підтверджена підписом одержувача. Таким чином, судом встановлено, що дійсно відповідачем видатковий касовий ордер від 30 липня 2021 року, в якому відсутній підпис позивача про отримання розрахунку при звільненні за липень 2021 року, оформлений з порушення вимог Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні. При цьому, підпис позивач про отримання нарахованого йому відповідачем розрахунку при звільненні за липень 2021 року, мається у платіжній відомості, що є додатком до видаткового касового ордеру. За загальним правилом, встановленим статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених цим Кодексом. Відповідно до положень статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. За змістом норм статей 77, 78, 79, 80, 89 ЦПК України докази повинні відповідати критеріям належності, допустимості і об`єктивності, а в своїй сукупності - також достатності, для підтвердження наявності або відсутності обставин справи, які відносяться до предмета доказування. Згідно з частиною 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (стаття 77 ЦПК України). З огляду на те, що факт виплати позивачу розрахунку при звільненні за липень 2021 року підтверджується наданими відповідачем первинними платіжними документами, які містять підпис отримувача коштів, тягар доказування неналежності позивачу даного підпису покладається на позивача. Водночас, позивач можливістю заявлення клопотання про перехід в загальне провадження та про призначення почеркознавчої експертизи у даній справі з метою встановлення неналежності (належності) йому підпису у наданих відповідачем платіжних документах не скористався. Крім цього, як вбачається з відповіді відділу з питань додержання законодавства про працю у Кам`янському регіоні Управління з питань праці Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області від 04.10.2021 №Г-1340/4.4-11 на звернення позивача, згідно відомості нарахування заробітної плати працівникам за липень 2021 року позивачу було нараховано заробітну плату за липень - 6000 грн., компенсацію за невикористану відпустку у розмірі 3121,35 грн. У день звільнення 30.07.2021 року з позивачем було проведено остаточний розрахунок при звільненні на суму 7342,69 грн. про що свідчить його особистий підпис у відомості на виплату готівки №231 від 30.07.2021 (видатковий касовий ордер від 30.07.2021 №285). За результатами проведеного позапланового заходу державного контролю складено акт від 16.09.2021 №60/4.4-1021, яким встановлені порушення трудового законодавства з питань оплати праці, в тому числі не було проведено позивачу заробітної плати у встановленому законодавством порядку індексації заробітної плати у встановленому законодавством порядку та на виконання припису керівництвом ТОВ «АБК Дніпро» було нараховано позивачу індексацію заробітної плати за червень та липень 2021 року у розмірі 164 грн. та проведена 24.09.2021 року її виплата згідно відомості на виплату готівки №315 від 24.09.2021 з особистим підписом позивача про отримання в сумі 132,70 грн. (а.с.123, 124). Вимога щодо не проведення та невиплати ТОВ «АБК Дніпро» індексації заробітної плати у встановленому законодавством порядку заробітної плати у встановленому законодавством порядку позивачем в даному позові не заявлено. Крім цього, суд погоджується з твердженнями відповідача, що позивачем у його розрахунках щодо стягнення з відповідача заборгованості по заробітній платі в сумі 9121,35 грн. не враховано податкове зобов`язання, а саме: військовий збір, що складає 1,5%, тобто 136,82 грн. та ПДФО, що складає 18%, тобто 1641,85 грн., а тому сума розрахунку при звільненні позивача 30.07.2021 року становить саме 7342,69 грн. З огляду на викладене, суд визнає безпідставними доводи позивача щодо невиплати йому відповідачем заробітної плати і покладає в обґрунтування рішення надані відповідачем платіжні документи вважаючи доведеним факт виплати позивачу заробітної плати за липень 2021 року та усіх сум, належних йому від відповідача при звільненні 30.07.2021 року. Тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості з виплати заробітної плати не підлягають задоволенню через недоведеність позивачем факту невиплати відповідачем йому заробітної плати при звільненні. Крім того, позивач пред`являючи вимогу, щодо стягнення заборгованості по заробітній платі, просив також стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 6571,33 грн. Частиною 1 статті 117 КЗпП України передбачено, що у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відтак, середній заробіток стягується лише у разі за час затримки розрахунку при звільненні. Однак, позивачем не було доведено, та не надано суду жодного доказу про те, що у відповідача існує заборгованість перед позивачем, щодо не виплаченої позивачу заробітної плати, тому відсутні підстави для стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов не піддягає задоволенню через недоведеність вимог [PERSON] . За загальним правилом, встановленим статтею 141 ЦПК України, у разі відмови в позові судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача. Зважаючи на результат розгляду справи, підстави для розподілу судових витрат відсутні. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed