Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-18 00:00:00

В січні 2015 року [PERSON] (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до Садівницького товариства "Десенка" (надалі - відповідач), в якому просила визнати дії відповідача неправомірними та зобов'язати Садівницьке товариство "Десенка" поновити електропостачання власниці садового будинку [ADDRESS] [PERSON] Позовні вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON], є членом садівницького товариства та власником садового будинку [ADDRESS]. Зазначений садовий будинок був приєднаний до електричних мереж СТ «Десенка» з моменту його забудови з 1988 року. 15 січня 2013 року між [PERSON] та СТ «Десенка» було укладено Договір про постачання електричної енергії до електроустановок вказаного садового будинку [ADDRESS]. Позивач стверджує, що заборгованість за використану електроенергію у неї відсутня, проте, 28 вересня 2014 року її садовий будинок без попередження та складення відповідного акту було відключено від електромережі садівницького товариства. На підставі викладеного позивач звернувся із позовом до суду. Представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав, викладених у позові. Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував у повному обсязі та просив відмовити у позові, зазначивши, що [PERSON] не надала до суду Свідоцтво про право власності на землю, що було б належним підтвердженням її права власності на земельну ділянку. Крім того, заперечував проти обставини укладення Договору про постачання електроенергії, укладеного між сторонами. Представник третьої особи у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову у повному обсязі. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи доказами, вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, [PERSON] є членом садівницького товариства та власником садового будинку [ADDRESS]. В п.3.1 Статуту товариства зазначено, що спільною власністю Товариства є належні йому електромережі, будівлі, водопостачальні споруди, телефонні мережі, огорожі та інше майно, придбане або створене за рахунок коштів Товариства чи спільної діяльності членів Товариства. 15 січня 2013 року між [PERSON] та СТ «Десенка» було укладено Договір про постачання електричної енергії до електроустановок вказаного садового будинку [ADDRESS], яким передбачені істотні умови щодо постачання електричної енергії. Як стверджує позивач, заборгованість у неї за використану електричну енергію відсутня, проте 28 вересня 2014 року її садовий будинок без попередження та складення відповідного акту було відключено від електромережі садівницького товариства. Пунктом 6.3 Договору «Про постачання електричної енергії» від 15 січня 2013 року зазначений перелік підстав щодо припинення електропостачання. Згідно п. 6.3.1 Договору у випадку припинення постачання електричної енергії Субспоживачу за порушення умов цього Договору, які зазначені в п. 6.3 Договору, споживач зобов'язаний попередити про це Субспоживача за десять днів до припинення електропостачання. Позивач стверджує, що належним чином її попереджено про відключення садового будинку від електропостачання не було. Згідно зі ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно вимог ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Статтею 12 ЦК України передбачає, що особа вільно, на власний розсуд, обирає способи захисту цивільного права. Як правило, особа, право якої порушено, може скористатись не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Спосіб захисту порушеного права частіше за все визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини. Під способом захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений ст. 16 ЦК України. У відповідності до положень ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Стаття 16 ЦК України не передбачає такого способу захисту порушеного, невизнаного чи оспорюваного права, як зобов'язання відповідача поновити електропостачання. З урахуванням положень ст.ст. 15, 16 ЦК України не є належним способом захисту судом цивільних прав та інтересів особи пред'явлення позову про зобов'язання відповідача поновити електропостачання. Враховуючи, що позивачем обрано невірний спосіб захисту своїх цивільних прав та інтересів, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Outcome: dismissed