Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-18 00:00:00

В грудні 2013 року позивач звернувся до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди, мотивуючи свої вимоги тим, що при розгляді в суді кримінальної справи за обвинуваченням [PERSON] у скоєнні злочину, передбаченого ст. 101 ч. 1 КК України (а редакції 1960 р.) було доведено, що саме він своїми протиправними діями, 29 січня 1996 року близько 17 год., знаходячись в районі будинку № 2 по вул. Рябошапки в м. Дзержинську, на ґрунті неприязних відносин, умисно, зробив постріл з обрізу самозарядного карабіна "Спорт" калібру 5,6 мм в область попереку, заподіявши йому вогнепальне кульове проникаюче поранення хребта з пошкодженням грудного хребця, пошкодженням спинного мозку, яке як небезпечне для життя відноситься до тяжкого тілесного пошкодження. Також було доведено, що [PERSON] близько в перших числах січня 1996 року незаконно придбав, зберігав та носив вогнепальну зброю без відповідного дозволу і тим самим скоїв злочин, передбачений ч. 1 ст. 222 КК України (в редакції 1960р.). Постановою Дзержинського міського суду Донецької області від 10 березня 2011 року кримінальна справа за обвинуваченням [PERSON], [INFO] у скоєнні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 101, ч. 1 ст. 222 КК України (в редакції 1960р.) припинена, а обвинувачений звільнений від кримінальної відповідальності у зв'язку із закінченням строків давності. В цій кримінальній справі він був визнаний потерпілим. Вважає, що внаслідок злочинних дій [PERSON] йому була спричинена моральна шкода, яка полягає в порушені звичайного образу життя. Крім того, нанесення тяжких тілесних ушкоджень спричинило погіршення стану його здоров'я. У зв'язку з отриманням цих ушкоджень він є інвалідом першої групи, який потребує стороннього догляду, через що відчуває моральні страждання, фізичний біль, який призвів до втрати звичайних для нього життєвих зв'язків, докладанні додаткових зусиль для організації свого життя. Пошкодженням здоров'я йому заподіяно моральні страждання, на відшкодування яких він просить стягнути 1000000 (один мільйон) грн. Позивач в судове засідання не з'явився, його інтереси за довіреністю представляв [PERSON], який в судовому засіданні повністю підтримав заявлені позовні вимоги, наполягав на їх задоволенні. Належно повідомлений відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих причин, заяву про причини неявки або про розгляд справи за його відсутності суду не подавав, тому суд розглядав справу на підставі ст. 224 ЦПК України заочно. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, а відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Судом встановлено, що постановою Дзержинського міського суду Донецької області від 10.03.2011 року (а.с. 48-50) кримінальна справа за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 222, ч. 1 ст. 101 КК України (в редакції 1960р.) закрита, а обвинувачений звільнений від кримінальної відповідальності в зв'язку із закінченням строків давності. Цією постановою суду [PERSON] визнано винним в тому, що він близько в перших числах січня 1996 року незаконно придбав, зберігав та носив вогнепальну зброю без відповідного дозволу, а також 29 січня 1996 року близько 17 год., знаходячись в районі будинку № 2 по вул. Рябошапки в м. Дзержинську, на ґрунті неприязних відносин, умисно, зробив постріл з обрізу самозарядного карабіна "Спорт" калібру 5,6 мм в область попереку, заподіявши [PERSON] вогнепальне кульове проникаюче поранення хребта з пошкодженням грудного хребця, пошкодженням спинного мозку, яке як небезпечне для життя відноситься до тяжкого тілесного пошкодження, що відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України є обов'язковим для суду, що розглядає справу про цивільно - правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичні особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини,крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Суд вважає, що завдання позивачу тяжких тілесних ушкоджень спричинило останньому моральну шкоду, яка виразилася в моральних стражданнях. Суд приймає до уваги те, що протиправними діями відповідача, спрямованими на вчинення злочину, спричинило відповідачу моральну шкоду, яка виразилася в фізичних та моральних стражданнях. Внаслідок завданих злочином тілесних ушкоджень позивач став інвалідом першої групи, безстроково (а.с. 3, 7), обмежений в руці, потребує постійного стороннього догляду (а.с. 17, 18-22). У зв'язку з цим було порушено його душевний стан та звичайний образ життя. Зазначене призвело до змін звичайного образу життя та потребувало від позивача додаткових зусиль для організації свого життя. Суд знаходить, що доводи позивача про заподіяння йому моральної шкоди заслуговують на увагу. Суд враховує погіршення стану здоров'я позивача внаслідок вчиненого злочину, відчуття постійного дискомфорту, порушення нормальних життєвих зв'язків позивача. Перелічені негативні явища дійсно не можуть не турбувати потерпілого, не можуть не викликати переживання, страждання, стрес, депресію. Отже, факт моральних страждань є очевидним і не потребує доказування іншими засобами доказування. Відповідно до частини 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. При визначенні розміру грошової компенсації суд враховує, що моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як не має і не може бути точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. З врахуванням ступеня та глибини моральних страждань позивача, яких він зазнав внаслідок протиправних дій відповідача [PERSON], конкретних обставин справи, порушення нормального укладу життя,

Outcome: partial