Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-13 00:00:00

Позивач [PERSON] в лютому 2016 року звернулась до суду з позовом до відповідача Публічного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія » про стягнення страхового відшкодування. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилається на те, що 17 червня 2014 року о 09 год. 10 хв. по вул. Жилянській в м. Києві внаслідок дорожньо-транспортної пригоди за участю автомобілів Ауді, державний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] та Хюндай Акцент, державний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], був пошкоджений належний позивачу автомобіль. Внаслідок даного ДТП обидва транспортні засоби були пошкоджені. Винним у скоєнні даного ДТП постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 24 червня 2014 року по справі №752/9715/14-п визнано [PERSON] і оскільки його цивільно-правова відповідальність була застрахована Публічним акціонерним товариством «Українська охоронно-страхова компанія », позивач 17 червня 2014р. звернулась з заявою про виплату страхового відшкодування. 01 вересня 2014 року страховою компанією було повідомлено про прийняття рішення про виплату страхового відшкодування у розмірі 50000,00 гривень, але сплачено із цієї суми у червні 2015 року лише 3500,00 гривень, а решту коштів до цього часу позивач не отримала. Вважає, що діями відповідача порушуються її права, в зв'язку з чим, позивач просила стягнути невиплачену суму страхового відшкодування в розмірі 46500,00 грн., У зв'язку з тим, що відповідач прострочив строк виплати страхового відшкодування з 22.10.2014 р. по 05.02.2016 р., позивач просить стягнути з відповідача 23706,95 грн. пені, 1708,29 грн. трьох відсотків річних, 23157,00 грн. інфляційних втрат та 947,39 грн. судового збору. Представник позивача надала заву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, надав до суду заперечення на позовну заяву, у якій просив частково задовольнити позовні вимоги. Третя особа у судове засідання не з'явилась, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та просив позовні вимоги задовольнити. Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у відсутності представника відповідача та третьої особи, ухваливши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечувала проти такого вирішення справи. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази у справі, приходить до наступного. Як встановлено в судовому засіданні, 17 червня 2014 року о 09 год. 10 хв. по вул. Жилянській в м. Києві внаслідок дорожньо-транспортної пригоди за участю автомобілів Ауді, державний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] та Хюндай Акцент, державний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], який належить позивачу. Внаслідок даного ДТП обидва транспортні засоби були пошкоджені. Винним у скоєнні даного ДТП визнано [PERSON], що підтверджується постановою Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 24 червня 2014 року по справі №752/9715/14-п. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована Публічним акціонерним товариством «Українська охоронно-страхова компанія », відповідно до полісу № АІ/6086532 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 03.07.2013 року. Як вбачається з матеріалів справи, 17 червня 2014 року позивач повідомила страхову компанію про страховий випадок, звернувшись з відповідною заявою, яка зареєстрована відповідачем за вх. № ЦВ-10087 від 17.06.2014 року. Відповідач відкрив страхову справу № ГО1765-14/1. На підставі заяви про страхове відшкодування, Звіту 2773 з оцінки транспортного засобу, а також акту про настання страхового випадку №14749, Відповідачем було прийнято рішення про виплату страхового відшкодування позивачці, як потерпілій особі, в сумі 50 000,00 грн., про що вона була повідомлена страховою компанією листом-повідомленням вих. №7773 від 01.092014 року. Разом з тим, у встановлений термін страховою компанією виплат проведено не було. 24 листопада 2014 року позивачка зверталася до Моторного (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ) із скаргою на бездіяльність відповідача. Також, як вбачається з матеріалів справи, 17 червня 2015 року між сторонами цього спору було укладено угоду про виплату страхового відшкодування, відповідно до якої відповідач зобов'язувався здійснювати виплату страхового відшкодування відповідно до графіку виплати, вказаному у додатку №1 до угоди, шляхом перерахування повної суми страхового відшкодування рівними частками за шість платежів до 31.07.2015 року, але фактично було перераховано лише 3500,00 гривень із значними порушеннями строків. До цього часу позивач не отримала 46500,00 гривень суми страхового відшкодування. Згідно ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст.35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його, що визначено п.36.2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до повідомлення вих. №7773 від 01.09.2014 року розмір страхового відшкодування, належного до сплати позивачці становив 50000,00 грн. Таким чином, позивачем доведено, що відповідач не виконав свої зобов'язання, передбачені договором страхування. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Положенням ст. 20 Закону України "Про страхування " передбачено, що страховик зобов'язаний: 1) ознайомити страхувальника з умовами та правилами страхування; 2) протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати або страхового відшкодування страхувальнику; 3) при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом. Відповідно до ст. 992 ЦК України у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов'язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом. Відповідно до ст. 36.2, 36.5 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбаченихстаттею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв'язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна; За кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. ( ст. 36.5 названого Закону). Оскільки відповідач в установлений Законом строк не виплатив страхове відшкодування , суд вважає обґрунтованими вимоги позивача про стягнення з відпвідача на користь позивача пеню розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України , які діяли з 05 лютого 2015 року по 05 лютого 2016 року. Згідно розрахунку, наданого позивачем, сума пені за 366 днів прострочення становить 24212,71 грн. Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено обов'язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки зобов'язання страховиків у разі настання страхового випадку зводиться до здійснення страхової виплати , то таке зобов'язання є грошовим і в разі прострочення його виконання настає відповідальність, передбачена ч.2 ст. 625 ЦК України, зокрема сплата боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення . Проценти річних, так само як і інфляційні втрати на суму боргу, входять до складу грошового зобов'язання і на відміну від пені не є санкцією за порушення грошового зобов'язання, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процентів і отримання компенсації (плати) від боржника за користування отриманими ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки(пені) за порушення виконання зобов'язання. Оскільки відповідачем не виконанні зобов'язання щодо виплати страхового відшкодування позивачу, суд вважає необхідним стягнути з відповідача інфляційні витрати та три проценти річних на підставі ч.2 ст. 625 ЦК України. При визначені суми інфляційних втрат, суд виходить з суми страхового відшкодування та індексу інфляції, який з 22 жовтня 2014 року по 05 лютого 2016 року становить 1,478 % ( 46 500 х 1,478% - 46500) 22227,00 грн. Розрахунок 3 % річних виконується за формулою: Сума санкції = С х 3 х Д : 365 : 100, де С - сума заборгованості, Д - кількість днів прострочки. 46 500х3 : 365 х471 = 1799,74 грн. ( три відсотки річних від простроченої суми за період з 23 жовтня 2014 року по 05 лютого 2016 року). За таких підстав, позов підлягає задоволенню як обґрунтований. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача також необхідно стягнути сплачений позивачем судовий збір в розмірі 947 грн. 39 коп. Виходячи з вищевикладеного та

Outcome: approved