overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-26 00:00:00

В грудні місяці 2016 року позивач звернувся до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу та пояснив суду, що 14 листопада 2015 року він з відповідачем зареєстрував свій шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Черкаси Черкаського міського управління юстиції, за актовим записом № 1802 від 14.11.2015 року. Від даного шлюбу сторони дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося, сторони з вересня 2016 року проживають окремо і подружніх стосунків не підтримують, тому шлюб носить формальний характер та шкодить його інтересам. Причиною розпаду сім"ї являється те, що у них з відповідачем різні погляди на життя, а ними самими втрачено почуття кохання. Між ними постійно виникали сімейні суперечки, що унеможливлювало подальше сімейне життя. Звертає увагу суду на те, що в позасудовому порядку розірвати даний шлюб він не має можливості, оскільки відповідач не бажає в добровільному порядку розірвати шлюб через органи РАЦСу, що і спонукало його звернутись до суду з даними позовними вимогами. Просив розглянути справу без його участі та розірвати шлюб з відповідачем. Відповідач в судове засідання не з"явилася, подала до суду заяву з проханням розглянути справу без її участі та розірвати шлюб, залишивши їй після розірвання шлюбу дівоче прізвище - "Вовк", тому суд враховуючи наявності відпровідних клопотань проводив розгляд справи без участі сторін та здійснення звукозапису у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до повного задоволення з наступних підстав. Судом встановлено фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Диспозицією ст. 106 СК України визначено підстави для розірвання шлюбу органом реєстрації актів цивільного стану за заявою подружжя яке не має неповнолітніх дітей. В даному випадку відповідач по справі з позивачем разом не проживає, ніяких стосунків не підтримує, в добровільному ж порядку звернутися до органу РАЦС з заявою про розірвання шлюбу не бажає. Змістом ст.ст. 110 та 112 СК України визначено можливість розірвання шлюбу в судовому порядку за заявою однієї з сторін в разі неможливості його подальшого збереження. В даному випадку судом встановлено, що сторонами втрачено почуття кохання, а сам шлюб носить формальний характер, спір про поділ майна відсутній. Сторони ніяких стосунків з вересня 2016 року не підтримують, відновлювати подружні стосунки позивач не бажає так, як це шкодить його інтересам. Судом встановлено, що рішення про розірвання шлюбу сторін відповідає дійсній волі дружини та чоловіка та після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, тому суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-22 00:00:00

В жовтні 2013 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеною заявою, в якій просив встановити факт його постійного проживання на території України з 5 січня 1982 року. Вказував, що проживав на Україні з народження, однак його особисті документи були втрачені, тому для отримання паспорта громадянина України та підтвердження громадянства необхідно встановити факт постійного проживання, в тому числі й на час набуття Україною незалежності в 1991 році. Оскільки не взмозі це зробити в адміністративному порядку, просив суд позитивно вирішити його заяву. В судовому засіданні заяву підтримав та просив задовольнити. Представник заінтересованої особи до суду не з'явився, про його час та місце був повідомлений належним чином. Суд, вважаючи за можливе здійснити розгляд за відсутності представника заінтересованої сторони, заслухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. З витягу з Державного реєстру цивільного стану громадян щодо актового запису про народження вбачається, що [PERSON] народився [INFO] в м. Миколаєві, його мати - [PERSON], батько - [PERSON], обоє громадяни України. Листи навчальних закладів, отримані на запити суду, свідчать, що заявник навчався в Миколаївській загальноосвітній школі № 47 з 1 вересня 1989 року по 25 серпня 1991 року, з 1998 року по 2000 роки проходив навчання у вищому професійному училищі суднобудування м. Миколаєва. З інших документів слідує, що він до цього часу мешкає в Україні. Відповідно до статей 234, 256-259 ЦПК України в порядку окремого провадження суд може встановити факт постійного проживання певної особи України, якщо це необхідно для встановлення громадянства України. Підстави набуття громадянства України визначені Законом України "Про громадянство". Статтею 3 вказаного Закону визначено, що громадянство України, зокрема є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України, а також особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану. Місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Закону України "Про громадянство України" ( 13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав (пп. 1,2). З досліджених в судовому засіданні доказів та пояснень заявника вбачається, що він з народження, тобто з 5 січня 1982 року, мешкав на території України. Даний факт йому необхідно встановити для підтвердження громадянства України та отримання документу, що посвідчує особу та громадянство. Даних, які б спростовували або викликали обґрунтований сумнів цього факту, судом не встановлена. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-25 00:00:00

В жовтні 2013 року Нікопольській район електромереж ПАТ ДТЕК "Дніпрообленерго" позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача збитків, які були нанесені внаслідок порушення правил користування електроенергією в сумі 437,85 грн.. В судовому засіданні представник позивача Затуливітер Л.Л. пояснив, що відповідач порушив ПКЕЕН, а саме, використання недооблікованої електроенергії за допомогою самовільного підключення після відключення через прилад обліку. Відповідач, який належним чином були повідомлений про час слухання справи, в судове засідання не з'явився. Суд, дослідивши докази по справі, приходить до наступного. Відповідач [PERSON] споживає електричну енергію за адресою [ADDRESS], згідно договору № 0819015 від 04.01.2012 року про користування електричною енергією. Згідно діючого законодавства, споживач повинен виконувати норми Правил користування електричної енергії для населення № 1357 від 26.11.1999 року та Закону України «Про енергетику» № 575/97 від 16.10.1999 року. 14 березня 2013 року був складений акт Н № 110832 про порушення (п. 48) правил користування електроенергією для населення (п. 48), згідно з яким використання недооблікованої електроенергії за допомогою самовільного підключення до електромережі поза засобом обліку після відключення. Акт не підписаний споживачем але підписаний трьома контролерами, тому відповідає п.53 Правил користування електроенергією для населення. Згідно з "Методикою відшкодування збитків, які нанесені енергопостачальної організації внаслідок порушення Правил користування електроенергією для населення" нараховуються збитки, які підлягають стягненню на користь енергопостачальної організації. Розрахунок збитків, наданий позивачем, відповідає п.6 Методики, кількість днів, за які нараховані збитки, -28- відповідає вимогам ПКЕЕН. Сума збитку енергопостачальнику складає 60,74 грн.. Вартість проведення позачергової технічної перевірки складає 209,89 грн..Вартість повторного підключення складає 167,22 грн..Загальна заборгованість споживача складає 437,85 грн. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача на підставі ст. 88 ЦПК України. Позов підлягає повному задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-03 00:00:00

В жовтні 2014 р. [PERSON] звернулась до суду із заявою про встановлення опіки над недієздатною особою - [PERSON], [INFO], та призначення їй опікуна. Свої вимоги мотивувала тим, що її син, відповідно до рішення суду від 26.06.2008 р., був визнаний недієздатним, не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. На теперішній час опіку над сином фактично здійснює заявниця, постійно доглядає його, купує необхідні речі, піклується про нього тощо. Посилаючись на вищевикладене, [PERSON] просила суд призначити її опікуном над її недієздатним сином [PERSON], [INFO] [PERSON] в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала в повному обсязі. Представник заінтересованої особи Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради в судове засідання не з'явився, повідомлявся судом належним чином, причини неявки суду не повідомив. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення заявниці, суд встановив наступне. Згідно рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 26.06.2008 р. [PERSON], [INFO], було визнано недієздатним. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] страждає на захворювання "шизофренія параноїдна форма, голлюцинаторно-параноїдний синдром, змішаний тип дефекту". Згідно Довідки до Акту огляду МСЕК [PERSON] є інвалідом другої групи за загальним захворюванням. Відповідно до Довідки СКП "Гуртожиток" від 12.08.2014 р. за вих. № 3128 [PERSON] проживає разом зі своєю матір'ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Згідно Подання Виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 22.09.2014 р. встановлено, що [PERSON] постійно допомагає своєму сину [PERSON], здійснює догляд за ним, та рекомендовано призначити її його опікуном. У відповідності до Висновку про стан здоров'я від 08.08.2014 р. [PERSON] може бути опікуном. Відповідно до ч. 1 ст. 41 ЦК України над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка. Згідно ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] на теперішній час фактично здійснює опіку за своїм сином [PERSON], піклується про нього, доглядає, та за станом здоров'я може бути опікуном. Дослідивши надані докази в сукупності суд вважає, що заявлені вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. На підставі ст. ст. 39, 41, 58, 60 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-20 00:00:00

В жовтні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів, в якому просить визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], зареєстрований 06 червня 2011 року Товарною біржою "Нерухомість Миколаїв" під № 1-761. Сторони в судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку. Позивач, згідно наданої заяви, просив про розгляд справи у його відсутність, позов підтримує. Відповідачі надали суду заяви по розгляд справи без їх участі, позов визнають, проти його задоволення не заперечують. Про причини неявки в судове засідання представника третьої особи суду не відомо. Суд ухвалив розглядати справу у відсутність учасників процесу, оскільки в справі достатньо даних про права та взаємовідносини сторін. Дослідивши докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 06 червня 2001 року на Товарній біржі "Нерухомість Миколаїв" між [PERSON], яка діяла від себе особисто та від імені [PERSON], та [PERSON] укладений договір № 1-761 купівлі-продажу квартири [ADDRESS]. Раніше спірна квартира належала продавцям на підставі свідоцтва про право власності на житло, зареєстрованого Миколаївською міською службою приватизації державного житлового фонду від 24.12.1996 року, за реєстровим № 05467. Сторони за угодою повністю виконали умови договору, продавець передав зазначену квартиру покупцю у власність, а покупець передав продавцю обумовлену договором суму. До теперішнього часу договір ніким із сторін не оспорений. Відповідно до частини 2 статті 47 ЦК Української РСР за такого вказаний договір слід визнати дійсним, а поданий позов - задовольнити. В силу ст. 88 ЦПК України судовий збір сплачений при зверненні до суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-02 00:00:00

В жовтні 2014 року ПАТ "Дельта Банк" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту в сумі 13 517,94 грн., посилаючись на те, що відповідач прострочила сплату по кредитному договору. В судове засідання представник позивача не з'явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності з зазначенням згоди на заочний розгляд справи. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про день та час слухання справи повідомлена належним чином, відповідно до абз.5 ч.5 ст.74 ЦПК України, причину неявки суду не повідомила, тому відповідно до ст.169 ч.4, 224 ЦПК України суд проводить заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 09.04.2013 року [PERSON] уклала з ПАТ «Дельта Банк» кредитний договір №003-22049-090413, згідно якого їй було відкрито кредитну лінію на суму 8 800 грн.. Сплату по кредиту відповідач провела частково та допустила заборгованість по сплаті кредиту, яка станом на 02.07.2014 року складає 13 517,94 грн., з них 8 800 грн. заборгованість за кредитом, 4 717,94 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом. Вказані обставини підтверджуються: кредитним договором №003-22049-090413 від 09.04.2013 року; тарифами; анкетою позичальника; анкетою клієнта; копією паспорта позичальника, розрахунком заборгованості. Відповідно до ст.1054 ЦК України "За кредитним договором банк, або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти". Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідач умови кредитного договору не виконує, що є підставою для стягнення позики. Судові витрати становлять 243,60 грн. і відповідно вимог ст.88 ЦПК України підлягають до стягнення з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-26 00:00:00

В жовтні 2014 року ПАТ "Дельта Банк" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту в сумі 18 545,42 грн., посилаючись на те, що відповідач прострочила сплату по кредитному договору. В судове засідання представник позивача не з'явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності з зазначенням згоди на заочний розгляд справи. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про день та час слухання справи повідомлена належним чином, відповідно до абз.5 ч.5 ст.74 ЦПК України, причину неявки суду не повідомила, тому відповідно до ст.169 ч.4, 224 ЦПК України суд проводить заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 03.03.2013 року [PERSON] уклала з ПАТ «Дельта Банк» кредитний договір №005-22011-030313, згідно якого їй було відкрито кредитну лінію на суму 23 727,08 грн., при умові сплати відсотків за користування кредитом 0,01 % річних. Сплату по кредиту відповідач провела частково та допустила заборгованість по сплаті кредиту, яка станом на 22.07.2014 року складає 18 545,42 грн., з них 14 273,79 грн. заборгованість за кредитом, 0,75 грн. заборгованість по відсотках, 4 270,88 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом. Вказані обставини підтверджуються: кредитним договором №005-22011-030313 від 03.03.2013 року; тарифами; анкетою позичальника; анкетою клієнта; копією паспорта позичальника, розрахунком заборгованості. Відповідно до ст.1054 ЦК України "За кредитним договором банк, або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти". Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідач умови кредитного договору не виконує, що є підставою для стягнення позики. Судові витрати становлять 243,60 грн. і відповідно вимог ст. 88 ЦПК України підлягають до стягнення з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-02 00:00:00

В жовтні 2014 року ПАТ "Дельта Банк" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту в сумі 20 448,50 грн., посилаючись на те, що відповідач прострочила сплату по кредитному договору. В судове засідання представник позивача не з'явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності з зазначенням згоди на заочний розгляд справи. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про день та час слухання справи повідомлена належним чином, шляхом повідомлення рекомендованим листом, причину неявки суду не повідомила, тому відповідно до ст.169 ч.4, 224 ЦПК України суд проводить заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 02.03.2013 року [PERSON] уклала з ПАТ «Дельта Банк» кредитний договір №001-22400-020313, згідно якого їй було відкрито кредитну лінію на суму 15 000 грн.. Сплату по кредиту відповідач провела частково та допустила заборгованість по сплаті кредиту, яка станом на 22.07.2014 року складає 20 448,50 грн., з них 14 948,50 грн. заборгованість за кредитом, 5 500 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом. Вказані обставини підтверджуються: кредитним договором №001-22400-020313 від 02.03.2013 року; тарифами; анкетою позичальника; анкетою клієнта; копією паспорта позичальника, розрахунком заборгованості. Відповідно до ст.1054 ЦК України "За кредитним договором банк, або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти". Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідач умови кредитного договору не виконує, що є підставою для стягнення позики. Судові витрати становлять 243,60 грн. і відповідно вимог ст.88 ЦПК України підлягають до стягнення з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-20 00:00:00

В жовтні 2014 року ПАТ "Дельта Банк" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту в сумі 20 872,65 грн., посилаючись на те, що відповідач прострочила сплату по кредитному договору. В судове засідання представник позивача не з'явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності з зазначенням згоди на заочний розгляд справи. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про день та час слухання справи повідомлена належним чином, шляхом оголошення в пресі, причину неявки суду не повідомила, тому відповідно до ст.169 ч.4, 224 ЦПК України суд проводить заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 15.04.2013 року [PERSON] уклала з ПАТ «Дельта Банк» кредитний договір №002-22512-150413, згідно якого їй було відкрито кредитну лінію на суму 15 000 грн., при умові сплати відсотків за користування кредитом 14,99 % річних. Сплату по кредиту відповідач провела частково та допустила заборгованість по сплаті кредиту, яка станом на 02.07.2014 року складає 20 872,65 грн., з них 14 157,40 грн. заборгованість за кредитом, 1 640,23 грн. заборгованість за відсотками, 5 075,02 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом. Вказані обставини підтверджуються: кредитним договором №002-22512-150413 від 15.04.2013 року; тарифами; анкетою позичальника; анкетою клієнта; копією паспорта позичальника, розрахунком заборгованості. Відповідно до ст.1054 ЦК України "За кредитним договором банк, або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти". Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідач умови кредитного договору не виконує, що є підставою для стягнення позики. Судові витрати становлять 243,60 грн. і відповідно вимог ст.88 ЦПК України підлягають до стягнення з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-21 00:00:00

В жовтні 2014 року ПАТ "Дельта Банк" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту в сумі 23 551,44 грн., посилаючись на те, що відповідач прострочила сплату по кредитному договору. В судове засідання представник позивача не з'явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності з зазначенням згоди на заочний розгляд справи. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про день та час слухання справи повідомлена належним чином, шляхом оголошення в пресі, причину неявки суду не повідомила, тому відповідно до ст.169 ч.4, 224 ЦПК України суд проводить заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 21.08.2012 року [PERSON] уклала з ПАТ «Дельта Банк» кредитний договір №001-22504-210812, згідно якого їй було відкрито кредитну лінію на суму 15 000 грн., при умові сплати відсотків за користування кредитом 14,99 % річних. Сплату по кредиту відповідач провела частково та допустила заборгованість по сплаті кредиту, яка станом на 24.07.2014 року складає 23 551,44 грн., з них 14 289,04 грн. заборгованість за кредитом, 2 339,07 грн. заборгованість за відсотками, 6 923,33 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом. Вказані обставини підтверджуються: кредитним договором №001-22504-210812 від 21.08.2012 року; тарифами; анкетою позичальника; анкетою клієнта; копією паспорта позичальника, розрахунком заборгованості. Відповідно до ст.1054 ЦК України "За кредитним договором банк, або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти". Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідач умови кредитного договору не виконує, що є підставою для стягнення позики. Судові витрати становлять 423,60 грн. (243,60 грн. судовий збір та 180 грн. вартість оголошення в пресі про виклик відповідача) та відповідно вимог ст. 88 ЦПК України підлягають до стягнення з відповідача.

Outcome: approved