Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-10 00:00:00

ПАТ КБ "Приватбанк"(далі Банк) 31.07.2014 р. звернувся до Московського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по договору, вказавши в обґрунтування наступне. 24.07.2006 р. між Банком та відповідачем укладений договір б/н, відповідно до якого [PERSON] надано кредит в сумі 4000 грн. на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 48% на рік на суму залишку заборгованості. Отримавши гроши, [PERSON] в односторонньому порядку належним чином не виконує зобов'язання, до цього часу гроші Банку не повернув. Судовим наказом від 14.11.2007 р. Московського райсуду м.Харкова з відповідача стягнуто 6524 гр. 23 коп. в рахунок заборгованості, але, до цього часу, [PERSON] гроші не повернув. Тому, просять суд стягнути 21 994 гр. 74 коп. в рахунок заборгованісті, з якіх: 3993 гр. 90 коп. заборгованість за кредитом, 22961 гр. 01 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом, штрафи 500 гр. (фіксована частина) та 1023 гр. 56 коп. (процентна складова) і відшкодувати понесені судові витрати в сумі 243 гр. 60 коп. Представник позивача в суді позовні вимоги підтримав у повному обсязі і просив справу розглянути за його відсутністю. Відповідачка в судове засідання не з*явилась, про день, час розгляду справи повідомлена належним чином і суд розглянув справу у її відсутності, на підставі наданих доказів, заочно. Суд, вивчивши надані письмові докази, приходить до наступного. 24.07.2006 р. між Банком та [PERSON] укладений договір б/н, відповідно до якого останньому надано кредит в сумі 4000 грн. на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 48% на рік на суму залишку заборгованості, що підтверджується змістом «заяви» (аркш.8). Відповідно до ст.1050 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов'язаний надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язаний повернути кредит та сплатити відсотки. Позивач просить суд стягнути з відповідача в рахунок заборгованості 21 994 гр. 74 коп., включаючи штрафні санкції. Але, суд не може погодитись з цим. Так, судовим наказом від 14.11.2007 р. Московського райсуду м. Харкова з [PERSON] вже стягнуто 6524 гр. 23 коп. в рахунок заборгованості. Відповідного доказу, а саме: розрахунку щодо нарахувань зі вказівкою періоду, розміру платежів, розрахованого після 14.11.2007 р. суду не надано; розрахунок, що міститься у справі, має загальний характер та стосується всього періоду часу, починаючі з 07.08.2006 р. В судовому наказі від 14.11.2007 р. період нарахувань, вид та призначення нарахувань - не зазначені. У відсутності таких відомостей, інших фінансових документів з кредитної справи [PERSON], суд позбавлений можливості перевірити правильність розрахунку заборгованості, приведеного в позові та відповідність його чинному законодавству. По далі. При укладанні Договору сторони письмово домовились про розмір кредитного ліміту та базової процентної ставки, що підтверджується змістом «Заяви» (оборот.акрш.9) з особистими підписами представника Банку та [PERSON] Умови надання споживчого кредиту фізичним особам, на які посилається позивач та які містяться в матеріалах цивільної справи, мають загальний характер і стосуються необмеженого кола осіб; безпосередньо [PERSON] не підписані. Зміст цих Умов не містить в собі дати їх прийняття, що унеможливлює суд надати оцінку стосовно їх дії в часі. Одночасно, заява позичальника б/н від 24.07.2006 р. жодного посилання на нарахування пені, штрафу за порушення Позичальником зобов*язань з погашення кредиту не містить. Статтею 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч.3), а суд сприяє всебічному і повному з*ясуванню обставин справи: роз*яснює особам, які беруть участь у справі їх права та обов*язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом (ч.4). Відповідно ст. 213 ЦПК України: " Рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавші всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з*сованих обставин, на які сторони посилаются як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні." Тому, судове рішення не може ґрунтуватись на припущеннях. Вишеозначене дає суду підстави критично оцінити твердження позивача щодо правильности та законності нарахування [PERSON] заборгованості по кредиту, включаючі штрафні санкції, оскільки, суд позбавлений можливості безпосередньо дослідити належні докази (тобто, які містять інформацію щодо предмета доказування) та перевірити на яких умовах відповідач отримав в Банку споживчій кредит, які наслідки останній має у разі неналежного виконання взятих на себе обов*язків і в якому розмірі, за якій період часу та правильність їх нарахування.

Outcome: dismissed