Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-26 00:00:00

В серпні 2013 року до Рівненського міського суду надійшов позов ЖКП "Сонячне" до [PERSON] про стягнення заборгованості плати за обслуговування будинку і прибудинкової території станом на 01.08.2013 року по тих підставах, що будучи основним квартиронаймачем квартири [ADDRESS], в порушення вимог Закону України „Про житло-комунальні послуги", Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених Постановою КМ України від 24.01.2006 року №45, вона не вносила вищевказану плату, чим заборгувала позивачу кошти на загальну суму 3706 грн. 97 коп. Рішенням Рівненського міського суду від 26 вересня 2013 року, яке було ухвалено заочно, позовні вимоги ЖКП «Сонячне» було задоволено повністю і з відповідача стягнуто суму заборгованості за обслуговування будинку і прибудинкової території в сумі 3 706 грн. 97 коп. і судові витрати по справі. За заявою відповідача [PERSON] вказане заочне рішення було скасоване і справа призначена до розгляду в загальному порядку. Письмових заперечень на позовну заяву відповідачем суду не надано. Представник позивача повністю підтримала позовні вимоги в суді. Додатково пояснила, що відповідач є власником квартири в будинку, який перебуває на балансі ЖКП, однак відповідач ухиляється та нерегулярно приймає участь у витратах на обслуговування будинку. Нарахування для відповідача проводились по фактичному наданню послуг позивачем. Оскільки основним джерелом отримання коштів для виконання даних функцій є квартирна плата та плата за утримання будинків і при будинкових територій, то невиконання квартиронаймачами та власниками квартир обов'язку по сплаті даних платежів не дає змоги ЖКП „Сонячне" належним чином виконувати покладені на них функції. 23 Травня 2011 року з відповідачем був укладений договір про реструктуризацію заборгованості за житлово - комунальні послуги станом на 01 травня 2011 року на суму 2 000 грн. Цьому передував цілий ряд судових справ. Таким чином, сума заборгованості 2 000 грн. є безспірною, оскільки визнана відповідачем в договорі про реструктуризацію, крім того відповідач зобов'язувався вносити поточні платежі. Підтвердила, що відповідно до наданого розрахунку, із 01.05.2012 року по 31.07.2013 року винесені кошти в червні 2011 року - 600 грн., в т.ч. на погашення заборгованості 519 грн., в липні 2011 року - 200 грн., в т.ч. на погашення заборгованості 151,83 грн., в листопаді 2011 року - 170 грн., в т.ч. на погашення заборгованості 77,20 грн., та в травні 2012 року - 382,83 грн., в т.ч. на погашення заборгованості 294,07 грн., таким чином погасив заборгованість за попередній період в сумі 1042,91 грн. Залишок заборгованості за договором реструктуризації становить 957,71 грн. та сума поточних платежів за травень, серпень-жовтень 2011 року, грудень 2011 року- квітень 2012 року, червня 2012 року- липня 2013 року становить 2 715 грн. 51 коп. Проте за відповідачем рахується заборгованість попередніх років, до 2006 року, яка не була врахована договором реструктуризації та включена в суму позовних вимог. В травні - червні 2011 році виконувався ремонт трьох під'їздів будинку по місцю проживання відповідача, на підтвердження чого надала відповідні документи. Просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідач та його представник після оголошеної в судовому засіданні перерви в судове засідання не з'явились, будучи повідомленими про час і місце судового розгляду справи у встановленому порядку судовими повістками під розписку, причину неявки суду не повідомили. В судовому засіданні 15.01.2014 року позовні вимоги відповідач не визнав. За таких обставин, суд вважає за можливе за згодою позивача завершити судовий розгляд цивільної справи, розпочатої за участю відповідача, у його відсутність на підставі наявних у справі матеріалів, передбачені законом підстави для відкладення судового розгляду відсутні. Оцінюючи пояснення, дослідженні надані в справі докази, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 03 листопада 2010 року Рівненським міським судом винесений судовий наказ про стягнення із [PERSON] на користь ЖКП «Сонячне» заборгованості за надані житлово - комунальні послуги в розмірі 2 507 грн. 00 коп. та 30 грн. 00 коп. витрат на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи в суді. За результатами розгляду заяви [PERSON] про скасування судового наказу Рівненським міським судом 29 грудня 2010 року винесено ухвалу про скасування судового наказу, роз'яснено стягувачу право на звернення з тією самою вимогою до суду в порядку позовного провадження. [PERSON] є основним власником квартири [ADDRESS], що не оспорюється сторонами. Аналізом комп'ютерних даних нарахувань, оплати та заборгованості по квартирній платі по особовому рахунку [NUMBER] на ім'я відповідача, наданих позивачем, встановлено, що останній платіж проводився відповідачем в травні 2012 року. Загальна сума нарахованої позивачем заборгованості становить 3 706 грн. 97 коп., у зв'язку із чим 08 серпня 2013 року позивачем заявлений позов до суду. 23 Травня 2011 року між підприємством та [PERSON] укладено договір реструктуризації № 1007/11, згідно якого відповідач визнав та взяв на себе зобов'язання погасити існуючу заборгованість в сумі 2 000 грн. в термін з 01.05.2011 року по 01.03.2012 року шляхом розподілу даної суми по місяцях, а також сплачувати поточний щомісячний платіж за житлово - комунальні послуги. Відповідно до даного договору відповідачем визнана сума заборгованості в сумі 2 000 грн., що він підтвердив своїм підписом на договорі. Відповідно до ст. 184 ЖК України фінансування витрат на експлуатацію та ремонт житлового фонду місцевих рад здійснюється за рахунок засобів житлово-комунальних підприємств, а у випадку недостатності цих засобів за рахунок державного бюджету. Відповідно до ч. 2 ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ЖКП зобов'язано забезпечувати вчасно та відповідної якості надання житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору; здійснювати контроль за технічним станом інженерного обладнання будинків, квартир, приміщень; своєчасно проводити підготовку жилого будинку і його технічного обладнання до експлуатації в осінньо-зимовий період; утримувати в належному технічному стані, здійснювати технічне обслуговування та ремонт внутрішньобудинкових мереж, вживати заходів щодо ліквідації аварійних ситуацій, усунення порушень якості послуг у терміни, встановлені договором та/або законодавством. Відповідно до частин 4, 6 ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» державні комунальні підприємства по обслуговуванню та ремонту житла зобов'язані здійснювати обслуговування та ремонт приватизованого житла, надавати мешканцям комунальні послуги за державними тарифами і розцінками. Власники квартир багатоквартирних будинків зобов'язані брати участь у загальних витратах, пов'язаних з утриманням будинку і при будинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку. Заборгованість власників квартир по укладених угодах, пов'язаних з утриманням будинку та оплатою комунальних послуг, стягується в безспірному порядку, спори з цього питання вирішуються судом. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивачем суду надано ряд доказів на підтвердження того, що послуги відповідачу надаються в повному обсязі та належним чином, а саме: договір № 7/10 від 04 січня 2010 року, відповідно до якого позивач доручив КП «Міськсвітло» виконати роботу по технічному обслуговуванню та поточному ремонту зовнішнього освітлення дворових територій; угода від 03.03.2010 року, відповідно до якої позивач доручив ВАТ «Рівнехарчотехсервіс» виконання вимірювальних робіт; договір від 23.02.2010 року, відповідно до якого позивач доручив ФОП [PERSON] виконання робіт по технічному обслуговуванню електрообладнання; договір № 522 від 17.07.2008 року, відповідно до якого позивач доручив ЗАТ «Ей - І - Ес Рівнеенерго» постачання електричної енергії; договір від 11.11.2009 року на виконання робіт по обслуговуванню теплових лічильників з вузлом регулювання, відповідно до якого ЖКП «Сонячне» замовило виконання робіт у КП «Теплотранссервіс» по такому обслуговуванню; договір № 1-02 від 28.04.2010 року, відповідно до якого позивач доручив ФОП [PERSON] провести ремонтні роботи покрівлі приміщення; договір № 3 від 24.03.2009 року, відповідно до якого ТзОВ «Санком - Рівне» зобов'язалось надавати позивачу послуги по вивезенню та захороненню накопичених твердих побутових відходів; договір від 01.05.2009 року, відповідно до якого ПП «Житловик ВВ» зобов'язується надавати послуги по аварійному обслуговуванню внутрішньо будинкових мереж холодного водопостачання, каналізації та електромереж; договір № 1 від 01.10.2012 року, відповідно до якого ТОВ «Рівне Дім Сервіс» зобов'язується надавати послуги по аварійному обслуговуванню внутрішньо будинкових мереж холодного водопостачання, гарячого водопостачання, мереж теплопостачання, каналізації та електромереж; договір від 01.05.2009 року, відповідно до якого позивач доручив КП «Профдезінфекція» виконати роботи по дератизації; договір № 2-Р від 15.12.2004 року та договір підряду від 29.01.2010 року, відповідно до якого позивач доручив ДП «Ліфтсервіс МПП «Леда» та ТзОВ «Арм Еко» виконувати роботи по організації і виконання робіт з технічного обслуговування та поточного ремонту ліфтів і диспетчерського обладнання. Позивачем також надано суду докази, а саме акти виконаних робіт на підтвердження того, що вказані послуги дійсно надавались належним чином, своєчасно та якісно. Відповідно до положень ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року № 1875-ІV, споживач зобов'язаний укласти договір про надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Розділ VІІІ «Прикінцеві положення» Закону № 1875-ІV передбачає, що договори про надання житлово-комунальних послуг, укладені до набрання чинності цим Законом, мають бути приведені у відповідність із ним до 01 січня 2006 року, а договори, що не приведені у відповідність із цим Законом у зазначений строк, втрачають чинність. Таким чином, обов'язок укладання такого договору на надання житлово-комунальних послуг покладений саме на споживача. Отже, з наведеного слідує, що правовою підставою для стягнення заборгованості власників квартир по оплаті витрат на утримання будинку і при будинкової території не може бути угода між власником квартири та власником житла або уповноваженим ним органом відповідним підприємством, за її відсутністю, водночас встановлене фактичне надання та використання іншою стороною наданих позивачем послуг, що може бути підставою виникнення цивільних прав і обов'язків в силу ст.11 ЦК України. Відповідно до пункту 5 частини 3 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Наданими стороною позивача копії розпоряджень міського голови на затвердження диференційованих тарифів на послуги по утриманню будинків і споруд при будинкових територій та договорів між позивачем та підприємцями виконавцями на надання послуг підтверджується переважний обсяг наданих послуг. Згідно положень ст.ст. 10, 60 ЦПК України, судочинство здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Будь-яких належних доказів на підтвердження того, що вищезазначені послуги позивачем надавалися неналежним чином не в повному обсязі або не були надані, відповідачем не представлено, тому суд вважає існуючу заборгованість об'єктивною. Однак, між сторонами 23 травня 2011 року було укладено договір реструктуризації заборгованості, за період із травня 2011 року відповідачем сплачені кошти на погашення заборгованості в сумі 1 042 грн. 91 коп., які стягненню з відповідача за рішенням суду не підлягають. Таким чином, загальна сума заборгованості відповідача, що складається із залишку заборгованості за договором реструктуризації в сумі 957,71 грн. та суми поточних платежів за травень, серпень-жовтень 2011 року, грудень 2011 року-квітень 2012 року, червня 2012 року-липня 2013 року, становить 2 715 грн. 51 коп. Включення позивачем в розрахунок загальної суми заборгованості, коштів в сумі 1 000 грн., як заборгованість попередніх років до 2006 року, що рахується за відповідачем, яка не була врахована договором реструктуризації, вважається не доведеною належними допустимими доказами в справі, вона не відображена позивачем в договорі реструктуризації, не може бути прийнята до уваги та не підлягає стягненню за рішенням суду. З урахуванням наведеного, чинного законодавства, суд вважає доведеним надання послуг по обслуговуванню будинку і при будинкової території, як підстави та розмір нарахування заборгованості відповідачем перед позивачем по сплаті таких витрат на загальну суму 2 715 грн. 51 коп. Підтверджені належними допустимими письмовими доказами в справі судові витрати в мінімальному розмірі в сумі 229 грн. 40 коп., в порядку ст. ст. 88, 89 ЦПК України, покладаються на відповідача пропорційно до задоволених позовних вимог та підлягають стягненню за рішенням суду. На підставі викладеного, ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст.ст.10, 11, 57-60, 88, 208, 209, 212-215, 218, 223, 292, 294 ЦПК України, суд -

Outcome: partial