Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася з позовом до суду в якому просить, визнати договір купівлі-продажу дійсним та визнати за нею право власності на житловий будинок з надвірними будівлями , який розташований за адресою: [ADDRESS] ,в порядку спадкування за законом після смерті сина [PERSON], який помер [INFO] року. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що ще за життя 26.10.2002 року спадкодавець купив вказаний будинок у [PERSON], уклавши усний договір купівлі - продажу житлового будинку з надвірними будівлями , який розташований за адресою: [ADDRESS] , при цьому обговоривши питання щодо подальшого нотаріального посвідчення даного договору купівлі-продажу. [PERSON] передав [PERSON] обумовлену суму коштів - 1000 гривень за купівлю житлового будинку, а продавець у свою чергу передав ключі, звільнив продане ним домоволодіння та надав розписку. Будь-яких заперечень чи зауважень ніхто зі сторін правочину не заявив. [INFO] року [PERSON], помер. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку з надвірними будівлями. Звернувшись до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, постановою державного нотаріуса їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв"язку з відсутністю правовстановлюючого документу на вищевказаний житловий будинок, а саме натаріально посвідченого договору купівлі - продажу. [INFO] року продавець помер , тому укладений договір купівлі -продажу так і не був посвідченний нотаріально, оскільки така можливість після смерті [PERSON] безповоротно втрачена, тому позивачка і звернулася до суду з зазначеним позовом. Відповідно до ч.1 ст.274 ЦПК України, справу розглянуто у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач [PERSON] у встановлений судом строк, на адресу суду відзиву на позовну заяву не надала, хоча повідомлявся про час та місце розгляду справи належним чином і в передбаченому законом порядку. Відповідно до ст. 220 ЦК України та вимог п.13 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 06.11.2009 року "Про судову практику в справах про визнання угод дійсними", при розгляді справ про визначення правочину дійсним , суд повинен з"ясувати , чому правочин не був нотаріально посвідчений , чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість. Окремо Верховний суд вказує ( Рішення колегії сіддів ВСУ від 30.03.2011 року ) , що однією з умов застосування ч. 2 ст. 220 ЦК України та визнання правочину дійсним в судовому порядку є встановлення судом факту безповоротнорго ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину та втрата стороною можливості з будь - яких причин нотаріально посвідчити правочин. Аналізуючи представлені позивачем докази суд вважає, що при укладенні угоди між сторонами було досягнуто згоди про всі істотні умови договору купівлі-продажу будинку з надвірними будівлями, на виконання яких позивачем було сплачено обумовлену суму коштів відповідачу, а відповідач, відповідно до умов договору, передав ключі від будинку та наявні в нього документи, тобто виконали умови договору в частині фактичної передачі майна та забезпечення до нього вільного доступу. Довідкою виконкому Горщиківської сільської ради підтверджено, що [PERSON] дійсно з 11.06.2003 року по день смерті проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] [INFO] року в м. Коростень, Житомирської області у віці 37 років помер син позивачки - [PERSON], про що Коростенським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Житомирської області зроблено запис за №19 в Книзі реєстрації актів про смерть. Позивачка [PERSON] є єдиним спадкоємцем на спадкове майно. 23.08.2017 року вона звернулася до Коростенської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, на підставі якої заведена спадкова справа за № 148/2017, проте у видачі свідоцтва на право власності їй було відмовлено так, як відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно, а саме нотаріально посвідчений договір купівлі - продажу ( а.с. 15). Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання права власності, у разі коли це право оспорюється, не визнається, або у разі відсутності документів на майно. Отже, підлягають до задоволення вимоги позивача щодо визнання права власності на придбане житло за угодою купівлі-продажу, оскільки відповідно до вимог ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ч.3ст. 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Право власності є набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Не встановивши обставин які б свідчили про відсутність можливості у позивача набути право власності на придбане в законному порядку житло, суд визнає за ним таке право. На підставі викладеного та

Outcome: approved