Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-07 00:00:00

Заявник [PERSON] свої вимоги обґрунтовує тим, що згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 2 вересня 1991 року, зареєстрованого в книзі реєстрів БТІ 4 вересня 1991року, отримав у спадщину жилий будинок з надвірними будівлями, з земельною ділянкою 600 кв.м. по [ADDRESS] , яка згідно Земельного кодексу в редакції від 18 грудня 1990 року одержала статус довічного успадковуваного володіння. В отриманому в спадщину будинку постійно проживав та користувався земельною ділянкою. Рішенням Сумської міської Ради народних депутатів №613 від 22.10.93р. / дод.2 пункт №90/ згідно з п.1 і п.3 Декрету Кабінету Міністрів України № 15 від 26.12.1992 р. « Про приватизацію земельних ділянок» , ст. ст.17,67 Земельного кодексу України йому передана в приватну власність земельна ділянка 0,06 га. за адресою: [ADDRESS], та на якій уже був розташований будинок, отриманий в спадщину за заповітом. Пунктом 3 Декрету Кабінету Міністрів України №15 від 26.12.1992 р. « Про приватизацію земельних ділянок» передбачено , що право приватної власності громадян на земельні ділянки, передані їм для цілей, передбачених статтею 1 цього Декрету, посвідчується відповідною Радою народних депутатів, про що робиться запис у земельно-кадастрових документах, з наступною видачею державного акту на право приватної власності на землю. Цим же Декретом Кабінету Міністрів України не обмежувався термін оформлення державного акту на право приватної власності на землю. А дію статті 23 «Документи що посвідчують право на земельну ділянку» ЗК України в ред. від 13 березня 1992 року відносно власників земельних ділянок, визначених п.3 Декрету Кабінету Міністрів №15 - було зупинено. 11 грудня 2008р. уклав договір № 387 з ДП «Сумигедезкартографія» на виконання робіт з виготовлення технічної документації з землеустрою , яка посвідчує право власності на земельну ділянку . А потім отримав Державний акт на право власності на земельну ділянку з датою його реєстрації 22 березня 2011року. Ця дата свідчить про реєстрацію державного акту, а не реєстрацію права власності на землю, яке / право / отримав згідно рішення Сумської міської Ради народних депутатів №613 від 22.10.1993 р., про що здійснений запис у земельно-кадастрових документах відповідно до вимог п.1 і п.3 Декрету Кабінету Міністрів України №15 від 26.12.1992 р. « Про приватизацію земельних ділянок», ст. ст.17, 67 Земельного кодексу України. Отже, згідно діючого на той час законодавства термін на отримання державного акту на землю не передбачався для земель переданих у приватну власність згідно з Декретом Кабінету Міністрів України №15 від 26.12.1992р « Про приватизацію земельних ділянок», які були у користуванні громадян та підтверджувались реєстрацією в БТІ. Доказом дати набуття та підтвердження його права приватної власності на землю є рішення міської Ради народних депутатів № 613 від 22.10.93р. , постановленого згідно з Декретом Кабінету Міністрів України №15 від 26.12.1992р « Про приватизацію земельних ділянок» . Довідкою Управління Держкомзему у м. Суми від 16.10.2008 року № 611/01-20 також підтверджується, що на підставі рішення Сумської міської Ради народних депутатів від 22.10.93 р № 613 йому передана у приватну власність земельна ділянка площею 0,06 га. по [ADDRESS]. Отже, відповідно діючого в той час законодавства - ст.6, п.2 ст.10, ст.17 Земельного Кодексу України в редакції 1992 р , Декрету Кабінету Міністрів України "Про приватизацію земельних ділянок" від 26 грудня 1992 року N 15-92 проведено реєстрацію земельної ділянки і переданої йому у власність рішенням Ради , без отримання державного акту з відповідним записом в поземельній книзі. Діючий на момент приватизації земельної ділянки правовий режим власності на землю (підстави одержання у власність, порядок набуття та реєстрація) визнається державою та відповідно повинен визнаватись і при встановленні терміну перебування у власності земельної ділянки. Доказом обчислення терміну перебування у приватній власності ділянки є рішення Сумської міська Рада народних депутатів №613 від 22.10.1993року , довідка Управління держкомзему у місті Суми від 16.10 2008р., оригінал якої знаходиться в матеріалах, супроводжуючих та необхідних при отриманні державного акту на земельну ділянку. Виходячи з земельно-правових норм набуття права приватної власності на землю , початковим терміном перебування у приватній власності земельної ділянки за адресою [ADDRESS] є реєстрація в земельно-кадастрових документах права приватної власності на підставі рішення Сумської міської Ради народних депутатів №613 від 22.10.1993 року згідно Декрету Кабінету Міністрів України "Про приватизацію земельних ділянок" від 26 грудня 1992 року N 15-92 . Враховуючи вищезазначене , просить: - встановити фактичну дату набуття ним - [PERSON] права власності на земельну ділянку по [ADDRESS] - а саме 22.10.1993 р. згідно рішення Сумської міської ради № 613 «Про передачу у приватну власність земельних ділянок» , Декрету Кабінету Міністрів України за № 15 від 26.12.1992 р. « Про приватизацію земельних ділянок» , що має юридичне значення для обчислення терміну перебування земельної ділянки у приватній власності. У судовому засіданні представник заявника - [PERSON] заявлені вимоги підтримала у повному обсязі з зазначених вище підстав . Додатково пояснила, що фактичне набуття права власності заявника на земельну ділянку по [ADDRESS] на підставі рішення міської Ради народних депутатів № 613 від 22.10.93 р. , згідно з п.1 і п.3 Декрету Кабінету Міністрів України №15 від 26.12.1992 р. « Про приватизацію земельних ділянок» , ст. ст.17,67 Земельного кодексу України в редакції та яка діяла на час набуття такого права, а також отримання [PERSON] 22.03.2011 р. Державного акту на право власності на зазначену земельну ділянку мають різне юридично-правове значення. Хоча право власності [PERSON] на земельну ділянку ніяким чином ніхто на даний час не оспорює, та яке виникло, за її думкою, з часу передачі заявнику земельної ділянки рішенням органу місцевого самоврядування у 1993 році, а не з дати отримання Державного акту, однак встановлення факту часу фактичного набуття такого права має значення для майбутнього можливого відчуження нерухомого майна - для визначення суми податків і зборів. Суд, вислухавши доводи представника заявника, дослідивши матеріали справи та надані докази вважає, що заява не підлягає задоволенню, враховуючи наступні обставини. Відповідно до вимог ст. 1 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частина 1 ст. 3 ЦПК України зазначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч.2 ст.256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 2 вересня 1991 року, виданого нотаріусом Другої Сумської державної нотконтори А.В. Вольвач, зареєстровано в реєстрі за № 3-1595 , [PERSON] отримав у спадщину домоволодіння /жилий будинок з надвірними будівлями / по [ADDRESS], розташованих на земельній ділянці пл. 600 кв.м. /а.с.9/. Рішенням виконкому Сумської міської Ради народних депутатів № 613 від 22.10.93 р. згідно з вимогами Декрету Кабінету Міністрів України №15 від 26.12.1992 р. « Про приватизацію земельних ділянок» , на підставі ст.ст.17,67 Земельного кодексу України , [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку пл. 0,06 га по [ADDRESS] для будівництва, обслуговування житлового будинку з господарськими будовами . Зазначена обставина підтверджується також довідкою Управління держкомзему у м. Суми від 16.10.2008 р. за № 611/01-20 /а.с. 8, 9 /. Як вбачається з Державного акту на право власності на земельну ділянку від 22.03.2011 року, [PERSON] на підставі рішення Сумської міської ради від 20.07.2011 р. за № 4168- МР є власником земельної ділянки пл. 0,592 га., розташованої по [ADDRESS]. Право власності зареєстровано в Єдиному реєстрі речових прав реєстратором Корнієнко К.А. 20.04.2011 р. / а.с. 10 /. У судовому засіданні встановлено, що право власності [PERSON] на земельну ділянку по [ADDRESS] на день ухвалення даного рішення ніким не оспорюється. Також не є предметом спору : рішення виконкому Сумської міської Ради народних депутатів № 613 від 22.10.93 р. про передачу заявнику у приватну власність зазначену вище земельну ділянку ; правоустановчий документ і що посвідчує право власності на нерухоме майно - Державний акт на право власності на земельну ділянку від 22.03.2011 року. Встановлення ж факту належності заявнику земельної ділянки по [ADDRESS] саме з дати винесення рішення виконкому Сумської міської Ради народних депутатів № 613 від 22.10.93 р. не тягне за собою зміну, набуття або припинення , судовий захист порушених або невизнаних його особистих майнових прав . Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заявленої [PERSON] вимоги, яка не ґрунтується на законі.

Outcome: dismissed