Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-18 00:00:00

В квітні 2014 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до фізичної особи - підприємця [PERSON] про стягнення заборгованості. Позивач вказує, що на виконання умов договору про надання послуг у сфері права № 13/01/01 від 07.01.2013 року передав відповідачу кошти у сумі 4700 грн., проте остання умови договору не виконує, кошти повертати відмовляється. Згідно з додатковою угодою до договору № 13/01/01, укладеною 22.01.2014 року, сторони погодили розірвання договору та повернення [PERSON] грошових коштів в сумі 4700 грн., переданих ФОП [PERSON], в строк до 15.03.2014 року, проте у визначений в додатковій угоді строк та станом на час звернення до суду з даним позовом відповідач кошти не повернула. Просить стягнути з [PERSON] на його користь 4700 грн., сплачених ним на виконання договору про надання послуг у сфері права та пеню у відповідності до положень ч. 5 ст. 10 Закону України "Про захист прав споживачів" за період з 17.03.2014 року по 29.04.2014 року у сумі 6204 грн. 00 коп. В судове засідання позивач [PERSON] та його представник адвокат [PERSON] не з'явились, надавши заяви з проханням проводити розгляд справи без їхньої участі, в яких зазначили, що підтримують позовні вимоги, просять задовольнити позов в повному обсязі з вказаних в ньому підстав. Відповідач ФОП [PERSON], належним чином повідомлена про час та місце слухання справи, до суду не з'явилася, про причини неявки не повідомила, в зв'язку з чим відповідно до положень ст. 224 ЦПК України судом ухвалено рішення при заочному розгляді справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 07.01.2013 року між фізичною особою-підприємцем [PERSON] (Виконавець) та [PERSON] (Замовник) укладено Договір про надання послуг у сфері права № 13/01/01, згідно п. 1 якого Виконавець зобов'язується надати Замовнику послуги у сфері права з питань узаконення житлового будинку та зміни цільового призначення землі за адресою: [ADDRESS], на умовах та в строки, передбачені договором, а Замовник зобов'язується прийняти послуги і оплатити суму в розмірі 4000,00 грн. Оплата проводиться при підписанні Сторонами Договору. Зміст вищевказаного договору свідчить про те, що він підписаний його сторонами, підпис ФОП [PERSON] посвідчений її печаткою. Відтак, суд вважає об'єктивними та переконливими твердження позивача про те, що ним пере6дано відповідачу кошти в розмірі 4000,00 грн. на виконання умов угоди. Разом з тим, відповідач ФОП [PERSON] свої зобов'язання за Договором про надання послуг у сфері права № 13/01/01 від 07.01.2013 року не виконала, послуг у сфері права з питань узаконення житлового будинку та зміни цільового призначення землі за адресою: [ADDRESS], яка належить позивачу, не надала. Натомість кошти за ненадані послуги повертати відмовляється. Як встановлено в п. 5.1, 5.2 Договору про надання послуг у сфері права № 13/01/01 від 07.01.2013 року, договір вступає в силу з моменту підписання та діє до остаточного виконання Сторонами взятих на себе зобов'язань, договір може бути розірвано достроково за згодою Сторін, про що укладається додаткова угода. Відповідно до Додаткової угоди до Договору про надання послуг у сфері права № 13/01/01 від 07.01.2013 року, укладеної 22.01.2014 року, Замовник [PERSON] та Виконавець [PERSON] домовились про наступне: Сторони погоджуються відповідно до п. 5.2 договору від 07.01.2013 року про його дострокове розірвання. Договір вважається розірваним з моменту повернення Виконавцем коштів, отриманих від Змовника. Сторони підтверджують, що на виконання умов договору Замовник передав Виконавцеві 4700 грн. Сторони погоджуються, що Виконавець зобов'язаний повернути Замовнику грошові кошти у розмірі 4700 грн. 00 коп. в строк до 15.03.2014 року. Отримання грошових коштів Замовником оформлюється письмовою розпискою. Договір про надання послуг у сфері права № 13/01/01 від 07.01.2013 року вважається розірваним з моменту повернення Виконавцем отриманих від Замовника грошових коштів. В ст. 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. За змістом ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). В ч. 1 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. В ст. 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до положень ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання. Згідно положень ст 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. В ч. 1 ст. 906 ЦК України визначено, що збитки, виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. В ст. 10 Закону України "Про захист прав споживачів" від 12.05.1991 року № 1023-ХІІ перебачено, що споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. У разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Сплата виконавцем неустойки (пені), встановленої в разі невиконання, прострочення виконання або іншого неналежного виконання зобов'язання, не звільняє його від виконання зобов'язання в натурі. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач [PERSON] посилався на те, що відповідач не виконала умови Договору про надання послуг у сфері права № 13/01/01 від 07.01.2013 року, не надала послуги, передбачені в п. 1, добровільно сплачені ним на виконання цієї угоди кошти не повернула, не виконала ФОП [PERSON] також і умови Додаткової угоди від 22.01.2014 року, в строк до 15.03.2014 року та на час звернення до суду з даним позовом кошти в сумі 4700,00 грн. не повернула. Вказані твердження позивача відповідачем не спростовано шляхом надання суду відповідних належним та допустимих доказів. При цьому, судом не отримано доказів існування обставин, що виключають відповідальність відповідача за невиконання умов договору. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог [PERSON] та необхідність стягнення з ФОП [PERSON] коштів в сумі 4700,00 грн., сплачених позивачем на виконання умов Договору про надання послуг у сфері права № 13/01/01 від 07.01.2013 року, а також неустойки в розмірі 3 % загальної вартості замовлення за прострочення виконання зобов'язання за період з 17.03.2014 року по 29.04.2014 року в сумі 6204,00 грн., а всього 10904,00 грн. Таким чином, позов [PERSON] підлягає задоволенню. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь держави судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved