Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-28 00:00:00

Орган опіки та піклування Черкаської райдержадміністрації в інтересах [PERSON], [PERSON] звернувся до суду з указаним позовом, мотивуючи його тим, що відповідачка по справі є матір'ю малолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відомості про батька у свідоцтві про народження дітей зазначені відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Маючи на утриманні малолітніх дітей мати веде нездоровий спосіб життя, зловживає спиртними напоями, належно дітей не доглядає, житло утримує в антисанітарних умовах, вихованням дітей не займається. Питання про виконання батьківських обов'язків відповідачкою неодноразово розглядалося на засіданнях виконавчого комітету Мошнівської сільської ради, Черкаського району, Черкаської області. Рішенням Мошнівської сільської ради від 11 травня 2018 року малолітній [PERSON] був відібраний з сім'ї відповідачки, у зв'язку із загрозою життю та здоров'ю дитини. Він перебуває у КЗ «Черкаський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей Черкаської обласної ради». Малолітня [PERSON] перебуває у бабусі [PERSON] Позивач просить суд відібрати малолітніх [PERSON] та [PERSON] у відповідачки без позбавлення її батьківських прав, а також стягнути з неї аліменти на утримання дітей. У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги та просила суд їх задовольнити. Відповідачка у судовому засіданні пояснила, що спиртними напоями не зловживає, просила суд не відбирати в неї дітей. Представники третіх осіб в судовому засіданні підтримали позовні вимоги, вважають за необхідне відібрати дітей у відповідачки без позбавлення її батьківських прав. Суд, заслухавши думку учасників процесу, дослідивши письмові матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідачка є матір'ю малолітніх [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 08 серпня 2014 року та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 26 листопада 2008 року. Відповідно до довідки-характеристики № 197/02-09 Мошнівської сільської ради, Черкаського району, Черкаської області від 14 травня 2018 року, відповідачка зареєстрована по [ADDRESS], у домоволодінні, що належить Черкаському центру милосердя, зловживає спиртними напоями, по селу характеризується негативно. Від жителів села неодноразово надходили скарги щодо бездоглядності її малолітніх дітей. Як вбачається з акту № 9 обстеження умов проживання від 03 березня 2016 року та акту обстеження матеріально-побутових умов проживання від 11 травня 2018, відповідачка є одинокою матір'ю двох малолітніх дітей, проживає по [ADDRESS], що належить Черкаському центру милосерддя. Указаний будинок знаходиться в аварійному стані, умови для проживання дітей незадовільні, санітарно - гігієнічні норми не дотримуються, в будинку брудно, стіни чорні від чаду, шибки у вікнах розбиті, та заклеєні целофановою плівкою, земельна ділянка не обробляється, домашнє господарство не ведеться, подвір'я занедбане. Рішенням виконкому Мошнівської сільської ради № 25 від 11 травня 2018 року у відповідачки відібрано малолітнього [PERSON], [INFO], у зв'язку із загрозою життю і здоров'ю дитини. Малолітня [PERSON], [INFO], на час розгляду спрваи проживає з бабусею [PERSON] Згідно зі ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства",- кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно зі ст. 155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини, відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства, ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Пунктом 2 ч.1 ст. 164 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. У частині першій ст. 170 Сімейного кодексу України зазначається, що суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. Відповідно до роз'яснень пунктів 16 і 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу. Суд має право вирішити питання про відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав та передати органу опіки та піклування (якщо цього потребують інтереси дитини), без визначення при цьому конкретного закладу. Суд також враховує положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради УРСР № 789-ХХІІ від 27 лютого 1991 року, відповідно до якої під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дітей. Відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав є тимчасовим заходом на відміну від позбавлення цих осіб батьківських прав, яке має безстроковий характер. Тому якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини, при цьому суд в першу чергу керується інтересами дитини. Доводи відповідачки, що вона не вживає спирні напої, спростовуються показами представника позивача, показами представників третіх осіб, показами свідка [PERSON], які в судовому засіданні підтвердили, що відповідачка постійно зловживає спиртними напоями. Оцінюючи зібрані у справі докази, суд вважає, що відповідачка, самоусунулася від виконання своїх батьківських обов'язків відносно малолітніх дітей, невзмозі самостійно на даний час забезпечити дітям належні умови проживання, виховання та розвитку дітей, а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення та вважає за необхідне вилучити у відповідачки малолітніх дітей без позбавлення її батьківських прав. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а тому суд вважає, що вимога позивача щодо стягнення з відповідачки аліментів на утримання дітей також підлягає до задоволення. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, то у відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідачки необхідно стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 2114 гривень 40 копійок, пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved