Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, вказуючи на те, що 11 серпня 2006 року співробітник даного банку [PERSON] оформивши з позивачем депозитний договір, прийняла від останньої 6 000 грн. Проте, як з'ясувалось пізніше, [PERSON] грошові кошти на рахунок позивача не внесла, а умисно розтратила передавши їх у день отримання начальнику Новотроїцького відділення ХОД ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» [PERSON] З метою приховування вчиненого розкрадання грошових коштів [PERSON] підробила вищевказаний депозитний договір та ощадну книжку, шляхом внесення в договір завідомо неправдивих відомостей, спричинивши у такий спосіб [PERSON] матеріальну шкоду у сумі 6 000 грн. Вироком Чаплинського районного суду Херсонської області від 12 березня 2012 року із змінами, внесеними ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 22 липня 2014 року, [PERSON] та [PERSON] засуджено за ст. 191 ч. 5 КК України. Було визнано що дані особи вчинили розкрадання коштів позивача при виконанні своїх службових (трудових) обов'язків під час перебування на посадах відповідача. Позивач вважає, що відповідач повинен відшкодувати завдану їй матеріальну шкоду в повному обсязі. Просить стягнути з ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» суму коштів у розмірі 20 243 грн., з яких 6 000 грн. реальні збитки та 14 243 грн. - упущена вигода. Окрім того, винними діями працівників відповідача позивачу була завдана і моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях, пов'язаних із втратою майна. Просить стягнути з ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» суму коштів на відшкодування моральної шкоди у розмірі 20 000 грн. та витрати на оплату правової допомоги у розмірі 500 грн. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та надав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Просить стягнути з відповідача суму матеріальної шкоди у розмірі 20 243 грн. та моральну шкоду у розмірі 20 000 грн. Представник відповідача Руденко В.І. у судовому засіданні надав заперечення на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог у зв'язку зі спливом строку позовної давності (а.с. 10-15). Також представник відповідача зазначив, що статтею 1172 ЦК України передбачено, що з роботодавця можливо стягнути майнову шкоду лише за умови завдання шкоди працівниками під час виконання своїх трудових (службових) обов'язків, а позивач не надав до суду докази, підтверджуючі, що шкода завдана працівниками відповідача [PERSON] та [PERSON] саме під час виконання ними своїх трудових (службових) обов'язків. Окрім того, позивач, не додержуючи норми закону по ініціюванню переказу, віддала гроші [PERSON] без документального оформлення і після цього не вимагала від останньої квитанції чи іншого передбаченого законодавчими актами документа, підтверджуючого прийняття від неї коштів. Просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог позивача [PERSON] у повному обсязі. Перевіривши матеріали справи, враховуючи доводи позивача, представника позивача та представника відповідача, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановленні такі факти та відповідні їм правовідносини. Вироком Чаплинського районного суду Херсонської області від 12 березня 2012 р. було визнано [PERSON] та [PERSON] винними у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, тобто вчинення розкрадання коштів при виконанні своїх службових (трудових) обов'язків, які в тому числі належали і відповідачу [PERSON] (а.с. 18-19). Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. З роз'яснень постанови Пленуму Верховного Суду України N 6 від 27 березня 1992 року "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" п. 9 вбачається: «Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди. Як при відшкодуванні в натурі, так і при відшкодуванні заподіяних збитків грішми потерпілому на його вимогу відшкодовуються неодержані доходи у зв'язку з заподіянням шкоди майну». Відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи. Інфляційні втрати в період з 11.08.2006 року по 08.06.2015 року з урахуванням суми втраченого депозитного вкладу позивача у розмірі 6 000 грн., складають 14 243 грн. (виходячи з офіційно опублікованого рівня інфляції: вересень - грудень 2006 року - 107, 4%; 2007 рік - 116, 6%; 2008 рік - 122, 3%; 2009 рік - 112, 3%; 2010 рік - 109, 1%; 2011 рік - 104, 6%; 2012 рік - 99, 8%; 2013 рік - 100, 5%; 2014 рік - 124, 9%; січень - квітень 2015 року - 137, 1%). Згідно ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) та доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Таким чином, у вигляді упущеної вигоди відшкодовуються тільки ті збитки, які б могли бути реально отримані. Пред'явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на позивача обов'язок довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані в разі збільшення суми на депозитному вкладі. Суд вважає доведеним існування факту упущеної вигоди, отже задоволення позову [PERSON] в частині стягнення з ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» у сумі 20 243 грн. підлягає задоволенню. Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна, у приниженні честі, гідності, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Позивач вказує, що їй, як потерпілій по кримінальній справі, було заподіяно й моральну шкоду діями працівниками відповідача по справі, які вчинили злочин, внаслідок якого [PERSON] та [PERSON] незаконно, протиправно заволоділи її грошовими коштами у розмірі 6 000 грн. Позивач стверджує що позбавлена права користуватися цими грішми, які їй не повернуті, перенесла душевні страждання, які пов'язані з втратою грошових коштів. Розмір моральної шкоди, заподіяній позивачу по справі, остання визначає у розмірі 20 000 грн. Моральна шкода має визначатись відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України. Як випливає із ч. 1 ст. 60 ЦПК України, обов'язок доказування наявності моральної шкоди покладається на особу, що вимагає її відшкодування. Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як роз'яснено у п. п. 3, 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до положень ст. ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Суд виходить при вирішенні спору по суті з доказів, що є в матеріалах цивільної справи та наданих сторонами. Так, підставами для відшкодування моральної шкоди [PERSON] визначає у позові її душевні страждання, яких вона зазнала у зв'язку із втратою свого майна. Однак, суд не приймає дане ствердження позивача як належний та допустимий доказ на підтвердження заподіяння моральної шкоди і вважає що позов в частині стягнення моральної шкоди підлягає залишенню без задоволення. З відповідача по справі підлягають стягненню на користь держави витрати, понесені судом, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», в розмірі 243 грн. 60 коп., оскільки позивач по закону була звільнена від сплати судового збору при подачі позову до суду. На підставі зазначеного, ст. 1167 ЦК України, ст.. 1172 ЦК України, п. 9 Пленуму Верховного Суду України N 6 від 27 березня 1992 року "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" і

Outcome: partial