Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та аліментів на утримання дружини. Свій позов мотивує тим, що перебуває в шлюбі з [PERSON] з 17 жовтня 2014 року. Шлюб був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луцького міського управління юстиції у Волинській області, актовий запис № 1575. Від даного шлюбу у них народилась донька Мілана, [INFO]. Вказує, що з 22 грудня 2017 року подружні стосунки між ними фактично припинено, почали проживати окремо, спільного господарства не ведуть. Донька проживає з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач самоусунувся від виховання доньки та не надає матеріальної допомоги, необхідної для її утримання. Донька часто хворіє та потребує постійного професійного лікування та проведення профілактичних, а також реабілітаційних заходів, з метою уникнення прогресування хвороби. Крім того, вказує, що перебуває у вкрай скрутному матеріальному становищі, оскільки знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до трьох років та перебуває на обліку в Луцькому міському центрі зайнятості як безробітна, крім того є інвалідом ІІІ групи за загальним захворюванням. Основним її доходом є пенсія по інвалідності, однак цих коштів не вистачає на утримання себе та дитини. Вважає, що відповідач отримує постійний високий дохід та може сплачувати аліменти на дитину та утримання дружини, оскільки інших осіб на утриманні не має, є здоровим та працездатним. Просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої доньки Мілани у розмірі 1/3 від усіх видів його доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття, аліменти на утримання дружини у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 гривень щомісячно, до моменту поки встановлена група інвалідності у позивача та стягнути на її користь судові витрати по справі, а саме витрати на правничу допомогу у розмірі 3\~520 гривень. В судовому засіданні позивач та представник позивача позов підтримали з підстав, викладених у ньому, просили його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, не заперечував щодо стягнення з нього аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 від доходів за основним місцем роботи щомісячно. Вказував, що не відмовляється надавати кошти позивачу, які необхідні для дитини, крім того після припинення спільного проживання з позивачем двічі на місяць перераховував 25% отриманих доходів на картку позивача. Щодо стягнення аліментів на утримання дружини заперечував повністю, оскільки позивач отримує пенсію по інвалідності. Заперечував щодо стягнення з нього витрат на правничу допомогу, оскільки вважає. що у позивача не було потреби звертатись за допомогою до адвоката, оскільки вона теж є юристом. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 17 жовтня 2014 року (а.с. 10). Від даного шлюбу у них народилась донька Мілана, [INFO], що стверджується дослідженою в судовому засіданні копією свідоцтва про народження (а.с.11). Згідно ст.180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що сторони проживають окремо, а донька Мілана перебуває на утриманні матері [PERSON] Також встановлено, що відповідач в добровільному порядку надає допомогу позивачу на утримання дитини. Позивач, в свою чергу, наполягає на примусовому стягненні аліментів, оскільки з відповідачем у неї складні стосунки, та коштів які відповідач ій добровільно надає, не вистачає на утримання дитини. Таким чином, оскільки між сторонами не досягнуто домовленості про участь в утриманні неповнолітньої доньки, а позивач наполягає на стягненні аліментів у примусовому порядку, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити частково. Статтею 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.1,2 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 № 2037-VIII, який набрав чинності 08.07.2017 року , внесено зміни до ч. 2\~ст. 182 СК України, відповідно до якої мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до\~ Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік», прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років з 1 січня 2018 року становить 1492 гривні. Судом встановлено, що відповідач офіційно працює, має регулярний дохід, сума якого приблизно становить 12 тисяч гривень на місяць, а відтак, як того вимагає ст. 183 СК України повинен сплачувати аліменти у частці від його заробітку. Відповідно до ч. 2\~ст. 182 СК України\~слідує, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства"\~визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.\~ З врахуванням вищенаведеного суд прийшов до висновку про визначення розміру аліментів в розмірі ? частини всіх його видів заробітку ( доходу) щомісячно. При визначенні розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини суд врахував стан здоровя та матеріальне становище дитни; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, стягувача аліментів, а також те, що у відповідача на утриманні інших осіб немає. Крім того, враховано пояснення позивача про те, що розмір коштів, які вона витрачає в місяць на дитину становить 7000 тисяч гривень. Суд не приймає до уваги покликання позивача на необхідність стягнення аліментів в розмірі 1/3 від усіх видів доходу відповідача з врахуванням стану здоровя малолітньої дитини та витрат, які вона несе у звязку з цим. Позивач не позбавлена можливості звернутись з відповідним позовом до суду про стягнення додаткових витрат, що викликані хворобою дитини, як це передбачено статтею 185 Сімейного кодексу України. Щодо вимог позивача про стягнення аліментів на її утримання, суд дійшов висновку, що позовна вимога не підлягає до задоволення виходячи з наступного. Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 75 Сімейного кодексу (далі - СК) України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати одне одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом I, II чи III групи. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. З матеріалів справи вбачається, що пенсія по інвалідності [PERSON] становить 1452 гривні (а. с. 12). Відповідно Закону України від 7 грудня 2017 року №\~2246-VIII «Про Державний бюджет України на 2018 рік» прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 2018 року встановлений в розмірі 1373 гривень. Оскільки доходи позивача [PERSON] у вигляді пенсії по інвалідності перевищують вказаний розмір прожиткового мінімуму, вона не є особою, яка потребує матеріальної допомоги в розумінні ст. 75 СК України, а відтак не має права на утримання (аліменти) від чоловіка. Вимога позивача про стягнення витрат на правничу допомогу підлягає до часткового задоволення із урахуванням наступного. Право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року №13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року №6-рп/2013). Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України). Частиною 1 ст. 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з ч. 4 ст.137 ЦПК україни розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. За умовами ст.ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. З матеріалів справи вбачається, що 24 січня 2018 року між адвокатом [PERSON] та позивачем по справі [PERSON] був укладений договір про надання правової допомоги, за умовами якого адвокат [PERSON] на умовах платності зобов'язалась надавати [PERSON] правову допомогу у цивільній справі про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та аліментів на утримання дружини (а.с50). Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордеру №13-02/1 від 13 лютого 2018 року, позивач сплатила адвокату винагороду (гонорар) у розмірі 3 520 гривень за надання правової допомоги у даній цивільній справі (а.с. 52). На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу, позивачем та її представником надано суду калькуляцію вартості послуг з надання правової допомоги від 24 січня 2018 року №24-01/1, з якого вбачається, що адвокатом за договором про надання правової допомоги були виконані такі послуги: попередня консультація щодо характеру спірних правовідносин, вивчення та аналіз матеріалів справи, підготовка позовної заяви та формування додатків до позову, підготовка адвокатських запитів. Розмір витрат на оплату послуг адвоката за вказаний об'єм робіт складає 3\~520гривень. Надані позивачем документи відповідно до положень ст. 12, 81 ЦПК України є належними доказами сплати грошових коштів за надання професійної правничої допомоги адвоката у даній справі. Враховуючи наведені вище положення закону, якими встановлено, що витрати, пов'язані з оплатою професійної правничої допомоги адвоката, несуть сторони, а також характер спірних правовідносин, ступінь складності справи, час витрачений адвокатом на надання правничої допомоги, виходячи з принципів розумності, виваженості і справедливості, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь понесених нею витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2500 гривень. Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до обовязкового негайного виконання. Згідно положень ч.6\~ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України\~(далі -\~ЦПК України), якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1\~ст. 5 Закону України "Про судовий збір", тому судовий збір в сумі 704,80 грн. слід стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: partial