Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-28 00:00:00

Запорізький державний медичний університет звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування збитків (втрат державного бюджету з підготовки фахівця за державним замовленням) у сумі 93504,12 грн., мотивуючи свої вимоги тим, що 01.09.2011 року відповідача зараховано студентом першого курсу Запорізького державного медичного університету та укладено Типову угоду від 01.09.2011 року про підготовку фахівця з вищою освітою. За укладеною угодою відповідач проходив навчання за державним замовленням і прийняла на себе зобов`язання після закінчення вищого навчального закладу відпрацювати не менше 3 років за місцем направлення; у разі відмови їхати за призначенням - відшкодувати вартість навчання. У 2017 році відповідач отримав повну вищу освіту за спеціальністю «Лікувальна справа» та здобув кваліфікацію лікаря. Одночасно з отриманням диплому відповідач отримав направлення в інтернатуру (після закінчення інтернатури - направлення на роботу) в державному секторі економіки (державні та комунальні заклади), відповідно до списку працевлаштування персонально кожного випускника, однак, закінчивши інтернатуру 31.07.2019 року і отримавши сертифікат лікаря з міста проходження інтернатури та послідуючої роботи -КНП „ Центр первинної медико -санітарної допомоги №2" Мелітопольської міської ради, 31.07.2019 року звільнився за власним бажанням. Отже відповідач не відпрацював встановлений угодою строк - три роки молоди спеціалістом в державній установі, умови цивільно - правової угоди не виконав. Згідно з розрахунком позивача, витрати державного бюджету з підготовки відповідача за державним замовленням у зв`язку з її не відпрацюванням встановленого терміну в державному секторі склали 77198 грн. фактичних витрат на навчання, 16306,12 грн. стипендії, а всього 93504,12 грн.. Посилаючись на п. 4 ч. 1 ст. 611 ЦК України, п. 2 Указу Президента України «Про заходи щодо реформування системи підготовки спеціалістів та працевлаштування випускників вищих навчальних закладів» від 23.01.1996 року № 77/96, позивач просив стягнути з відповідача суму витрат державного бюджету з його підготовки за державним замовленням у розмірі 93 507,12 грн. та судові витрати у розмірі 2270 грн. В судове засідання представник позивача - адвокат Кадуліна І.С. не з`явилась, подала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить позов задовольнити, проти винесення заочного розгляду не заперечувала. В судове засідання відповідач двічі не з"явився, відзиву на позов відповідач не подавав, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи не подавав. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причини, відповідач не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення спору, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача в порядку ст. 280 ЦПК України та ухвалити заочне рішення. За відсутності учасників процесу розгляд цивільної справи здійснено в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах позовних вимог, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 01.09.2011 року між Запорізьким державним медичним університетом МОЗ України в особі керівника професора Ю.М. Колесника та студентом [PERSON] укладено та підписано Типову угоду про підготовку фахівців з вищою освітою № 2011174. Відповідно до цієї Типової угоди, студент зобов`язується: оволодіти теоретичними знаннями та практичними навичками, що передбачені вимогами відповідних кваліфікаційних характеристик фахівця і його майбутньої професійної діяльності за спеціальністю; прибути після закінчення вищого закладу освіти на місце направлення і відпрацювати не менше трьох років; у разі відмови їхати за призначенням - відшкодувати відповідно до державного або місцевого бюджетів, країни навчання в установленому порядку. Угода набирає чинності з моменту підписання. 30.06.2017 відповідач отримав диплом спеціаліста серії [NUMBER] та здобув кваліфікацію «лікар», що підтверджено копією диплома спеціаліста. Одночасно з отриманням диплому відповідач отримала направлення в інтернатуру (після закінчення інтернатури - направлення на роботу) в державному секторі економіки (державні та комунальні заклади), відповідно до списку працевлаштування персонально кожного випускника, однак, закінчивши інтернатуру 31.07.2019 року і отримавши сертифікат лікаря з міста проходження інтернатури та послідуючої роботи -КНП „ Центр первинної медико -санітарної допомоги №2" Мелітопольської міської ради, 31.07.2019 року звільнився за власним бажанням. Отже відповідач не відпрацював встановлений угодою строк - три роки молоди спеціалістом в державній установі, умови цивільно - правової угоди не виконав. Як вбачається з розрахунку фактичних витрат на навчання [PERSON] за період з 01.09.2011 року по 30.06.2017 року та довідки про доходи та суми утримань за весь період навчання [PERSON] , сума втрат державного бюджету по випускнику [PERSON] складається з: 77198 грн. фактичних витрат на навчання, 16306,12 грн. стипендії, а всього 93504,12 грн.. Згідно зі статтями 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватися належним чином і у встановлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону, та відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до п. 21 Порядку працевлаштування випускників вищих медичних (фармацевтичних) закладів освіти, підготовка яких здійснювалася за державним замовленням, затвердженого наказом МОЗ України від 25.12.1997 року № 367, випускник повинен прибути до місця призначення у термін, визначений у направленні на роботу. Незгода випускника з рішенням комісії з працевлаштування випускників не звільняє його від обов`язку прибути на роботу за призначенням. У разі, якщо він не прибув за направленням або відмовився приступити до роботи за призначенням з причин, не зазначених у п. 9 та 18 цього Порядку, чи його звільнено з ініціативи власника або уповноваженого ним органу за порушення трудової дисципліни або звільнено за власним бажанням протягом навчання в інтернатурі та трьох років після закінчення останньої, він зобов`язаний відшкодувати у встановленому порядку відповідно до державного або місцевого бюджетів вартість навчання та компенсувати замовникові всі витрати. Як вже зазначено судом та матеріалами справи підтверджено, відповідач дійсно навчався у Запорізькому державному медичному університеті МОЗ України у період з 01.09.2011 року по 30.06.2017 року та отримав повну вищу освіту за спеціальністю «Лікувальна справа» та здобув кваліфікацію лікаря. Відповідач надав згоду прибути КУ „ Центр ПМСД №1" ММР ЗО, про що поставив свій особистий підпис у списку персонального працевлаштування кожного випускника Запорізького державного медичного університету 2017 року випуску, однак Запорізькому державному медичному університету надано дані, що відповідач 31.07.2019 звільнився за власним бажанням. Відповідно до укладеної між сторонами Типової угоди, студент зобов`язується у разі відмови їхати за призначенням - відшкодувати відповідно до державного або місцевого бюджетів, країни навчання в установленому порядку. Добровільно умови угоди відповідач не виконує, на вимоги Запорізького державного медичного університету повернути вартість навчання в університеті не реагує, з огляду на що суд приходить висновку про обґрунтованість позовних вимог, а тому позовні вимоги Запорізького державного медичного університету до [PERSON] підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі ст. 141 ЦПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача. Враховуючи те, що судом позовні вимоги задоволені в повному обсязі, суд вважає за необхідне відповідно до ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача його витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви в розмірі 2 270 грн.

Outcome: approved