Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-20 00:00:00

В жовтні 2021 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення нею 23-х років за умови продовження навчання. В обґрунтування свого позову зазначила, що 25.09.1999 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, але на даний час, починаючи з 25.03.2021 року сторони не проживають разом. В шлюбі у них народилася дочка - [PERSON] , [INFO] . Дочка залишилася проживати разом з позивачем. На даний час дочка навчається на четвертому курсі денного відділення в Національному університеті "Львівська політехніка" м. Львів. Відповідач ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги добровільно не надає. Разом із цим він має можливість надавати аліменти у вищевказаному розмірі. Посилаючись на наведене, позивачка просила позов задовольнити. Сторони в судове засідання не з`явилися. Позивачка в судове засідання не з`явилася, надала через канцелярію суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутністю, заявлені позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, також надав заяву, в якій позовні вимоги визнав, просив розглядати справу без його участі. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши наявні у справі письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Предметом спору справи є стягнення аліментів на утримання повнолітню доньку, яка продовжує навчання. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності відповідно до моральних засад суспільства. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України). Суд при розгляді справи має встановити усі обставини, які підлягають врахуванню для визначення розміру аліментів та можливість батька утримувати свого повнолітнього сина, який продовжує навчання відповідно до ст. 182 СК України. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , яка навчається в Національному університеті "Львівська політехніка", на четвертому курсі, форма навчання денна, закінчує навчання в червні 2022 року. Вказанепідтверджено копією свідоцтва про народження дитини, довідкою від 28.09.2021 року. За правилами частини першої статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч. 3 ст. 199 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Сімейний кодекс України ґрунтується на принципі рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що відповідач працевлаштованний, має постійний дохід, він не є інвалідом, і може надавати допомогу на утримання доньки. За таких обставин суд приходить до висновку, що відповідач може надавати матеріальну допомогу своїй повнолітній дитині. Враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги законні і підлягають задоволенню. З відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти на утримання повнолітньої доньки у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходів), щомісяця, починаючи з 01.10.2021 року і до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення нею 23 років. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах платежу за один місяць. У відповідності до ч. 6 ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Outcome: approved