Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-28 00:00:00

В листопаді 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Богуславської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, в якому просить визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] батька [PERSON] право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами розташованого за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне. [INFO] померла [PERSON] , якій належало наступне майно: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами розташованого за адресою: [ADDRESS] та земельна ділянка площею 0,25 га для обслуговування житлового будинку. [PERSON] після смерті [PERSON] фактично прийняв спадщину на вищезазначене майно, але не встиг оформити спадщину та помер [INFO] . Позивач як спадкоємець за законом, у встановлений законом строк звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини на майно, після померлого [PERSON] . Постановою від 24.06.2019 позивачу було відмовлено у вчинені нотаріальної дії, в зв`язку з тим, що відсутній оригінал правовстановлюючого документу на вищевказане майно спадкове майно. За таких обставин визнання права власності можливо тільки в судовому порядку. Ухвалою суду від 26.11.2019 відкрито загальне позовне провадження по вищезазначеній справі. 20.07.2020 ухвалою суду закрити підготовче провадження та призначено до розгляду справи по суті. Ухвалою суду від 04.08.2020 замінено відповідача у справі за позовом [PERSON] до Богуславської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, третя особа: Державний нотаріус Другої Павлоградської державної нотаріальної контори Дутчак Ю.С., про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом на належного - Богданівську сільську раду Павлоградського району Дніпропетровської області (51464 Дніпропетровська обл., Павлоградський р-н, с. Богданівка, вул. Жовтнева, буд. 35-а). Позивач, представник позивача у судове засідання не з`явилися, представник позивача надала до суду заяву у якій просить суд розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити. Представник відповідача - Богданівської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив, відзив не подав. Представник третьої особи - Другої Павлоградської державної нотаріальної контори у судове засідання не з`явився, надав заяву у якій просить суд про розгляд справи без його участі. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що відповідно до висновку суб`єктом оціночної діяльності [PERSON] від 13.11.2019, ринкова вартість житлового будинку, загальною площею 53,9 кв.м. з господарськими будівлями та спорудами розташованого за адресою: [ADDRESS] складає 99 900 грн. Право власності на житловий будинок, загальною площею 53,9 кв.м. з господарськими будівлями та спорудами розташованого за адресою: [ADDRESS] зареєстровано станом на 19.11.1989 зареєстровано за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, виданого 16.11.1989 виконкомом Павлоградської районної ради, що підтверджується довідкою від 19.03.2019. [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] у віці 80 років в с. Богуслав Павлоградського району Дніпропетровської області, що підтверджує копія свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] . Відповідно до довідки №2050 від 06.11.2018, виконавчий комітет Богуславської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області повідомляє, що жилий будинок в якому проживала померла [PERSON] знаходиться на земельній ділянці площею 0,25га за адресою: [ADDRESS] , яка була надана померлій правлінням колгоспу ім. Ілліча 15.06.1970, протокол №4, згідно записів земельнокадастрової книги колгоспу ім. Ілліча за номером особового рахунку [NUMBER] . Згідно листа Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду. Державна реєстрація права власності на нерухоме майно регулюється Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», що набрав чинності з 27.01.2005. Згідно зі ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з чинним нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого прав, а не підставою його виникнення. Отже, виникнення права власності у спадкодавця на житловий будинок не залежало від державної реєстрації цього права. Оскільки, житлове домоволодіння, що є предметом даного позову, було побудовано у продовж 1961 - 1991 років, тобто до набрання чинності Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», то порядок державної реєстрації зазначеного житлового будинку, повинен був проводитися відповідно до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року №56 (далі - Інструкція). Відповідно до Інструкції, об`єктами реєстрації є будинки та домоволодіння з окремим порядковим номером по вулиці, провулку, площі. Під будинком, як об`єктом правової реєстрації, розуміється один будинок з приналежними до нього службовими будівлями та спорудами (чи без таких), що розташовані на одній земельній ділянці, під самостійним порядковим номером по вулиці, провулку, площі. Під домоволодінням розуміється два і більш будинків з приналежними до них надвірними будівлями (чи без таких), що розташовані на одній земельній ділянці під одним порядковим номером по вулиці, провулку, площі. У період чинності вказаної Інструкції державна реєстрація нерухомого майна не проводилась в сільській місцевості. Право власності на нерухоме майно, що знаходиться в сільській місцевості, може бути підтверджено довідкою виконавчого комітету відповідної місцевої ради. За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністра юстиції УРСР від 31.10.1975 № 45/5, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися у тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. Отже, записи у погосподарських книгах можуть визнаватися в якості актів органів влади, що підтверджують право приватної власності. Як вбачається з виписки з погосподарчої книги №8, виданої Богуславською сільською радою Павлоградського району, [PERSON] є власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами розташованого за адресою: [ADDRESS] . За таких обставин, на підставі вищевикладеного, суд вважає, що підтверджено право власності померлої [PERSON] на зазначене домоволодіння, які увійшло до складу спадщини після її смерті. [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] на момент її смерті з разом з нею проживав та був зареєстрований її син - батько позивача [PERSON] , який був спадкоємцем за законом першої черги, та належним чином прийняв спадщину. Інші спадкоємці за законом після смерті [PERSON] спадщину не приймали, так як у встановлений законом строк з відповідними заявами нотарільної контори не звертались, що підтверджується копією спадкової справи № 32/2018. Батько позивача - [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , що підтверджує копія свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] . Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] належним чином в установлений законом строк прийняв спадщину після померлої [PERSON] , але до моменту смерті [INFO] , своє право власності на спадкове майно не оформив. Відповідно до копії свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , копії паспорта громадянина України серії [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] - позивач. Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28.12.2018 по справі 185/9495/18 встановлений факт родинних відносин між [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , та його матір`ю [PERSON] , [INFO] , померлою [INFO] , а саме, що [PERSON] , [INFO] , померлий [INFO] є сином [PERSON] , [INFO] , померлої [INFO] . Встановлений факт постійного проживання на час відкриття спадщини спадкоємця - [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , зі спадкодавцем - [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , за адресою - [ADDRESS] . Згідно з рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04.09.2018 по справі 185/6457/18 встановлений факт родинних відносин між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , який помер [INFO] , а саме, що [PERSON] , який помер [INFO] , є батьком [PERSON] , [INFO] . Відповідно до п.1 листа ВССУ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 при розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було одержано свідоцтво про право на спадщину (ст. 1297 ЦК), слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття "виникнення права на спадщину" та "виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини", і пов`язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 1297 ЦК України встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов`язку у виді втрати права на спадщину. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Таким чином, право на спадщину [PERSON] щодо майна його померлої матері, зокрема домоволодіння [ADDRESS] входить до складу спадщини після його смерті. Відповідно до ст. 1261 ЦК України позивач є спадкоємцем першої черги за законом після смерті батька [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть та свідоцтвом про народження. Відповідно до ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Судом встановлено, що позивач спадщину, яка відкрилася після смерті його батька [PERSON] прийняв, оскільки звернувся з відповідною заявою до нотаріальної контори, та отримав свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку на території Богуславської сільської ради Павлоградського району, кадастровий номер 1223581800:01:002:0558. Постановою нотаріуса Другої Павлоградської державної нотаріальної контори від 24.06.2019 позивачу було відмовлено у вчинені нотаріальної дії, в зв`язку з тим, що відсутній оригінал правовстановлюючого документу на вищевказане майно спадкове майно. Відповідно до ст.41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Статтею 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України спадщина належить спадкоємцям з часу відкриття спадщини. Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, суд вважає вимоги позивача такими, що підлягають задоволенню, оскільки вони законні, обґрунтовані та доказово підтверджені матеріалами справи.

Outcome: approved