Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-02 00:00:00

До суду з вказаним позовом звернувся [PERSON], посилаючись на те, що як видно із погосподарських книг [PERSON] сільської ради за 1986-1990, 1991-1995 роки, та довідки [PERSON] сільської ради житловий будинок №17 по вулиці Червоноармійська в селі Ясенівка Ставищенського району Київської області 1920-х років побудови належав до двору головою якого була [PERSON]. На час припинення колгоспного двору 15 квітня 1991 року його членом, окрім [PERSON], був співмешканець голови двору - [PERSON]. Житловий будинок та господарські споруди 1920-х років побудови, споруджені до створення колгоспних дворів і не належали до майна, придбаного під час сумісного проживання [PERSON] та [PERSON]. Проживання в колгоспному дворі [PERSON] не тягло за собою автоматичного виникнення права на рівну частку в його майні та позбавлення [PERSON] права власності на частину житлового будинку. 22 січня 1996 року [PERSON] помер. Спадщина після його смерті відповідно до норм ЦК УРСР (1963 р.) ніким не прийнята. Спадкоємців за законом [PERSON] не мав. Після його смерті [PERSON] продовжила проживати у вищевказаному будинку, користуватись та утримувати весь будинок, оскільки частка [PERSON] в колгоспному дворі у натурі не була виділена, та добросовісно, відкрито і безперервно володіла даним будинком безперервно до дня своєї смерті 13 лютого 2005 року. 13 лютого 2005 року в селі Ясенівка Ставищенського району [PERSON] померла. Спадщину за заповітом, посвідченим 01 лютого 2005 року в [PERSON] сільській раді за реєстром №5 прийняв позивач, [PERSON], постійно проживаючи із спадкодавцею на день відкриття спадщини. Спадкоємців, які мали право на обов'язкову частку у спадщині після її смерті не було. Після смерті [PERSON] спадщина належить позивачеві, як спадкоємцю, в силу ч.5 статті 1268 ЦК України з часу відкриття спадщини. [PERSON] сільська рада свідоцтва про право власності на ім'я померлої не видала, що позбавляє мене можливості оформити свої права в Ставищенській районній державній нотаріальній конторі. Вказаний житловий будинок «А» загальною площею 50,70 м2, житловою площею 25,50 м2, та господарські споруди: сарай «Б» та сарай-прибудова «б» інвентаризаційною вартістю 24222 гривні, розташовані на земельній ділянці, яка не приватизована. Як видно з довідки КП КОР «Південне БТІ» до 1 січня 2013 року право власності на вказаний житловий будинок не було зареєстроване Позивач просить суд визнати за, [PERSON] право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті 13 лютого 2005 року [PERSON] на житловий будинок №17 по вулиці Червоноармійська в селі Ясенівка Ставищенського району Київської області, загальною площею 50,70 м 2, житловою площею 25,50 м2, вартістю 24222 гривні. В судове засідання позивач не прибув, направив до суду заяву в якій позовні вимоги підтримав, просить справу розглядати без його участі. Представник відповідача в судове засідання не прибув, [PERSON] сільська рада направила до суду лист, в якому позовні вимоги визнає, просить справу розглядати без участі її представника. Суд, розглянувши матеріали справи, письмову заяву про визнання позову відповідачем, та перевіривши матеріали справи, вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що відповідно до погосподарських книг [PERSON] сільської ради за 1986-1995 роки житловий будинок № 17 по вул. Червоноармійська в с. Ясенівка Ставищенського району Київської області, відносився до майна колгоспного двору, на час припинення якого в ньому проживали [PERSON], та [PERSON], які набули права власності на житловий будинок як майно колгоспного двору. (а.с.12-15). Згідно довідки [PERSON] сільської ради № 561 від 20.10.2015 року [PERSON] помер 22.01.1996 року, даних про його спадкоємців сільська рада не має, проте з ним проживала до дня його смерті [PERSON]І.(а.с.10). Спадщина після смерті [PERSON] відповідно до норм ЦК УРСР (1963 р.) ніким не прийнята. Спадкоємців за законом [PERSON] не мав. Після його смерті [PERSON] продовжила проживати у вищевказаному будинку, користуватись та утримувати весь будинок, оскільки частка [PERSON] в колгоспному дворі у натурі не була виділена, та добросовісно, відкрито і безперервно володіла даним будинком безперервно до дня своєї смерті 13 лютого 2005 року. 13 лютого 2005 року [PERSON] померла що підтверджується свідоцтвом про смерть( а. с. 7) 13 лютого 2005 року [PERSON] померла, спадщину після смерті якої прийняв [PERSON], спадкоємець за заповітом, посвідченим 1 лютого 2005 року в [PERSON] сільській раді за реєстром № 5 секретарем Ясенівської сільської ради [PERSON], (а.с. 29). Відповідно до технічного паспорта житловий будинок загальною площею 50,70 м 2, житловою площею 25,50 м2, вартістю 24222 гривні. Земельна ділянка, на якій розташований вказаний житловий будинок, не приватизована.(а.с.16-18). Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або проголошення її померлою. Згідно ч.1, 3 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЦК України (1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Згідно п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року №20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Відповідно до пункту 6.1. Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно (затвердженого наказом Мінюсту України №7/5 від 07.02.2002 року) оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна провадиться з видачею свідоцтва про право власності місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування. Згідно абзацу 4 пункту 216 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (затвердженої наказом Мінюсту від 03.03.2004 року №20/5), при видачі свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно нотаріус вимагає, крім правовстановлюючого документа, витяг з реєстру прав власності. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна, може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] за життя набула права власності на житловий будинок № 17 по вул. Червоноармійська в с. Ясенівка, а позивач [PERSON] набув право на спадщину за заповітом після смерті, 13 лютого 2005 року, [PERSON] на вищевказаний житловий будинок і оскільки відповідачем позов визнається, то він підлягає задоволенню. Оскільки відповідач [PERSON] сільська рада до предявлення позову про визнання права на спадщину на житловий будинок і в судовому засіданні не оспорювала цього права, відповідно до змісту ст. 88 ЦПК України на неї не може бути покладений обовязок по відшкодуванню судових витрат.

Outcome: approved