Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-25 00:00:00

Позивач 02.09.2015р. звернувся до Ленінського районного суду м.\~Дніпропетровська з позовною заявою, у якій просить суд стягнути з відповідачів на його користь заборгованість за Угодою № 305614 від 03.10.2009р. у загальному розмірі 152\~881,08 грн. Позовна заява мотивована тим, що відповідно до умов вищевказаної Угоди позивач зобовязався надати відповідачу автомобіль, а остання зобовязалась сплатити на рахунок позивача 100 % вартість такого автомобіля та наданих їй послуг шляхом сплати 120 щомісячних повних внесків, проте відповідач порушує умови угоди, внаслідок чого в неї утворилась заборгованість. [PERSON] 31.03.2016р. звернулась до суду з зустрічним позовом до ТОВ «Авто Просто», у якому просила суд визнати недійсним Додаток № 1 до Угоди № 305614 від 03.10.2009p., укладеної між [PERSON] та ТОВ «Авто Просто», в частині внесених ТОВ\~«Авто Просто» в односторонньому порядку змін до Додатку № 1 стосовно «Марки Автомобіля» - «Кіа» та «Моделі» - «Rio BASE», а також зобов'язати ТОВ «Авто Просто» здійснити перерахунок розміру сплачених позивачем на користь ТОВ «Авто Просто» 87 повних внесків відповідно до ціни автомобіля марки та моделі CHEVROLET AVEO II SE 1.5 4 dr М/Т В4ММ554 та направити зазначений розрахунок на адресу позивача. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 11.08.2016р. відмовлено у прийнятті вищевказаної зустрічної позовної заяви. Представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Представником відповідача [PERSON] надано суду заяву, у якій вона, посилаючись на невірний розрахунок заборгованості перед позивачем, позовні вимоги визнала частково, а саме у розмірі 81\~307,38 грн. Відповідачі [PERSON], [PERSON] у судове засідання не зявились, про дату, час та місце слухання справи повідомлялись належним чином. про причини своєї неявки суд не повідомили. Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд встановив наступне. 03.10.2009р. між ТОВ «Авто Просто» та [PERSON] було укладено Угоду № 305614, предметом якої є надання позивачу послуг системи "АвтоТак", спрямованих на придбання автомобіля (а.с.6). Відповідно до ч.1 ст.901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Статтею 1 Угоди визначено, що угода укладається шляхом підписання сторонами угоди додатку №1 та додатку №2, які є невідємними частинами угоди. Додатком № 2, зокрема, встановлено, що поточна ціна автомобіля це ціна автомобіля, яка встановлюється виробником та/або імпортером та/або дистрибютором в останній робочий день кожного місяця та є основою для розрахунку розміру складових повних внесків та інших платежів, передбачених Угодою. Згідно з додатком №\~1 позивач має намір придбати автомобіль вартістю 92 130,00 грн. та зобов'язується щомісячно сплачувати внески у розмірі 0,8333\~% вартості автомобіля, внески в оплату послуг, страхового платежу (а.с.7). Таким чином, суд не бере до уваги посилання представника позивача, на те, що відповідач зобовязалась щомісячно сплачувати внески у розмірі 0,8883 % вартості автомобіля, оскілки вони спростовуються додатком № 1 Угоди. Додатком № 2, зокрема, передбачено, що система "АвтоТак" це система, яка полягає у створенні груп покупців (учасників), метою яких є придбання автомобілів. Відповідно до п.4.1 вказаного додатку учасник, який належним чином виконує свої зобов'язання за даною угодою, отримує автомобіль через механізми надання права на отримання автомобіля, передбачені в угоді (а.с.8-10). Відповідно до п.14.5 Додатку № 2 якщо учасник, який отримав автомобіль, не сплатить 2 (два) або більше послідовних або вибіркових Повних внесків, то такий учасник за платіжною вимогою [PERSON] зобовязаний повністю одноразово достроково сплатити всі несплачені внески згідно з Графіком внесків протягом 10 (десяти) календарних днів від дати отримання відповідної платіжної вимоги. Позивач, звертаючись до суду з даним позовом посилається на те, що [PERSON], починаючи з 2009 року належним чином виконувала умови Угоди, проте починаючи з травня 2014 року перестала сплачувати передбачені Угодою платежі, а відтак заборгованість відповідача перед позивачем, з визначенням поточної ціни автомобіля, повинна бути розрахована з серпня 2014 року, а не з серпня 2015 року. Відповідно до наданого відповідачем рахунку-повідомлення за серпень 2014 року, поточна ціна автомобіля складає 191\~100,00 грн. Згідно з ст.903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. У разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов'язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов'язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. На підставі ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно зі ст.629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Таким чином, відповідно до розрахунку відповідач повинна сплатити позивачу залишок несплачених внесків за Угодою №\~305614 від 03.10.2009р.у розмірі 81\~307,25 грн., які складаються\~з: Повних внесків, встановлених Додатком № 1, у розмірі 52\~550,39 грн. (191\~100,00\~грн. (вартість автомобіля) * 0,8333 % (щомісячний внесок) * 33 (залишок щомісячних платежів за Угодою)); внесків в оплату послуг з врахуванням ПДВ, встановлених Додатком № 1, у розмірі 28\~756,86\~грн. (191\~100,00 грн. * 0,38 (внесок в оплату послуг) = 726,18\~грн. * 20 % ПДВ = 145,24\~грн. (726,18 грн.+145,24 грн.) = 871,42 * 33 грн. (залишок щомісячних платежів за Угодою). В якості забезпечення зобовязань [PERSON] за вказаною Угодою 08.12.2011р. між позивачем та [PERSON], [PERSON] було укладено договір поруки, відповідно до умов якого поручителі зобовязався перед позивачем відповідати за виконання [PERSON] взятих на себе зобовязань, що випливають з Угоди. Відповідно ч.1 ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. Згідно з ч.ч.1, 2 ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ч.1 ст.543 ЦК України у разі солідарного обовязку божників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обовязку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-якого з них окремо. Враховуючи вищевказане, суд доходить висновку, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). За змістом ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі\~викладеного,\~

Outcome: partial