Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувсь до суду з позовом до відповідача [PERSON] про захист честі, гідності та ділової репутації, спростування недостовірної інформації та відшкодування шкоди. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 21.06.2017 в залі Коростишівського районного суду, при наданні пояснень суду, [PERSON] поширила відносно [PERSON] інформацію про те, що «…часто керівництво давало вказівки видати [PERSON] зерно, м`ясо, вони виконували вказівку колгоспу, сказали вона видала, там є її підпис, були всі працівники, свідок не пам`ятає чи передавали, чи подарували машину КРУ, часто приїжджав водій, виконували команди голови колгоспу», про що свідчить звукозапис судового засідання за відомостями з журналу судового засідання від 21.06.17 з 15:13:44 по 15:17:49 та абз. 5 стор. 2 Рішення Коростишівського районного суду від 12.2.2018 у справі 280/61/17. Вказана інформація жодним чином не стосувалась предмету судового розгляду, доводилося до суду та присутніх у судовому засіданні виключно з метою формування негативної думки щодо особи [PERSON] та можливо після отриманої певної винагороди від [PERSON] , яка була відповідачем у тій справі. Суд, у справі 280/61/17, відповідно до норм ч. 10 ст. 230 ЦПК України, за неодноразовими зауваженнями позивача не тільки не знімав з розгляду питання отримання зерна, м`яса, інших питань що не являються предметом позову, які за змістом ображають честь та гідність позивача, не виконав та включив інформацію до мотивувальної частини рішення. Доведена інформація не є оціночним судженням [PERSON] , а є твердженням про конкретні факти, які звинувачують позивача у незаконній діяльності та протиправній поведінці, зокрема в тому , що позивач протиправно використовував посадові обов`язки для незаконного отримання зерна, м`яса. Негативний характер інформації, поширений у такий спосіб, порушує особисті немайнові права позивача, а саме: порочить його честь, гідність та ділову репутацію, враховуючи те, що позивач є особою публічною, відомою майже кожному мешканцю м. Коростишів, оскільки більше 10 років очолював КРУ в Коростишівському районі, близько 10 років працював заступником начальника Райсільгоспуправління в часи, коли воно було одним з найпрестижніших закладів у Коростишівському районі, та є досить відомою особою в Житомирській області, \~працював заступником Головного державного земельного інспектора Житомирської області, заступником начальника відділу Держфінінспекції в Житомирській області, балотувався та був обраний депутатом районної та однієї з сільських рад. Поширена [PERSON] недостовірна інформація була прийнята судом, сторонами та свідками та могла бути поширена необмеженому колу осіб, що спричинило позивачу значні іміджеві втрати, які виражаються у зменшенні його авторитету на роботі, серед жителів міста, району та області. За правопорушення, в яких звинувачує відповідач позивача ЗУ «Про посади запобігання і протидії корупції», - передбачено накладення штрафу у розмірі від ста до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тому саме такий розмір відшкодування моральної шкоди на думку позивача має відшкодувати відповідач. Позивач до початку розгляду справи по суті збільшив, уточнив позовні вимоги та просив : визнати недостовірною та такою, що порочить честь, гідність та ділову репутацію позивача інформацію вказану в звукозаписі судового засідання від 21.06.2017 з 15:13:44 по 15:17:49 та абз. 5 стор. 2 Рішення Коростишівського районного суду від 12.02.2018 у справі 280/61/17 про те, що «…часто керівництво давало вказівки видати [PERSON] зерно, м`ясо, вони виконували вказівку колгоспу, сказали вона видала, там є її підпис, були всі працівники, свідок не пам`ятає чи передавали, чи подарували машину КРУ, часто приїжджав водій, виконували команди голови колгоспу» в тій частині що [PERSON] за вказівками керівництва видавалось зерно, м`ясо. Зобов`язати відповідача протягом одного місяця з дня набрання законної сили рішенням суду у справі спростувати у такий же спосіб, у який вона була поширена, недостовірну та таку, що принижує честь, гідність та ділову репутацію [PERSON] , указану інформацію; стягнути з відповідачів на користь позивача 30000 гривень у рахунок відшкодування моральної шкоди, які позивач має намір витратити на відновлення своєї ділової репутації та витрати по підготовці та подачі позовної заяви до суду в розмірі 1000 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги з врахуванням збільшення, уточнень підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Додатково суду пояснив, що поширена інформація не відповідає дійсності є недостовірною, особи в присутності яких була висловлена могли її поширити серед інших жителів міста, що могло вплинути на його авторитет. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнала, в їх задоволенні просила відмовити, пояснила, що будь - якої інформації яка-б принижувала гідність та ділову репутацію позивача не висловлювала. В судовому засіданні як свідок вказувала що чула вказівки щодо видачі зерна , але коли і кому воно видавалось їй не відомо, окрім того це були її оціночні судження. Позивач не довів ніяким чином чим порушені його права, або якої шкоди йому завдано, не доведено негативних наслідків та протиправність її дій. [PERSON] посилається на те, що не підлягають розгляду судами позови про захист честі, гідності та ділової репутації, приниження яких відбулося внаслідок давання показань свідками, а так само іншими особами, які брали участь у справі відносно осіб, які брали участь у тій справі, якщо наведена в них інформація була доказом у справі та оцінювалася судом при ухваленні судового рішення, оскільки нормами процесуальних кодексів встановлено спеціальний порядок дослідження та оцінки таких доказів. Позивач сам, в позовній заяві вказує, що він є публічною особою, а тому при поширенні недостовірної інформації стосовно публічних осіб вирішення справ про захист честі, гідності чи ділової репутації має свої особливості, а саме: межа допустимої критики щодо публічної особи є значно ширшою, ніж окремої пересічної персони. В судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] , суду показали, що [PERSON] була свідком у справі за позовом позивача до [PERSON] щодо захисту честі та гідності з приводу висловлювань, які були у справі по питанню визнання недійсним дарування майнового сертифікату. [PERSON] як свідок давала свої свідчення. Суд, вислухавши сторони та свідків, дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку про наступне. Судом встановлено такі факти та відповідні їх правовідносини. Конституцією України\~гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів та переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосудця (ст. 34 Конституції України). Судом встановлено, що в провадженні Коростишівського районного суду Житомирської області на розгляді перебувала цивільна справа № 280/61/17 за позовом [PERSON] до [PERSON] про захист честі, гідності та ділової репутації, спростування недостовірної інформації та відшкодування шкоди. [PERSON] ,\~у межах\~розгляду вищевказаної\~цивільної справи,\~була допитана\~як свідок.\~Відповідно до\~звукозапису судового\~засідання від\~21.06.2017,\~який наданий\~позивачем,\~ [PERSON] \~як свідок\~в судовому\~засіданні показала,\~що «…часто\~керівництво давало\~вказівки видати\~ [PERSON] зерно,\~м`ясо,\~вони виконували\~вказівку колгоспу,\~сказали вона\~видала,\~там є\~її підпис,\~були всі\~працівники,\~свідок не\~пам`ятає чи\~передавали,\~чи подарували\~машину КРУ,\~часто приїжджав\~водій,\~виконували команди\~голови колгоспу». Сторони не заперечували, що саме [PERSON] , було висловлено вище зазначене у судовому засіданні 21.06.2017. Рішенням Коростишівського районного суду Житомирської області від 12.02.2018 у задоволенні позовних вимог відмовлено. В судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили, що відповідач [PERSON] як свідок у цивільній справі ( щодо захисту, честі, гідності та ділової репутації, спростування недостовірної інформації щодо дій [PERSON] які були предметом розгляду у справі про визнання недійсним дарування майнового сертифікату) давала свої покази щодо відомих їй обставин . Відповідно до роз`яснень, що викладені в п. 17\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи»\~не підлягають розгляду судами позови про захист гідності, честі чи ділової репутації, приниження яких відбулося внаслідок давання показань свідками, а так само іншими особами, які брали участь у справі, відносно осіб, які брали участь у тій справі, якщо наведена в них інформація була доказом у\~\~справі\~\~та оцінювалась судом при ухваленні судового рішення, оскільки нормами процесуальних кодексів встановлено спеціальний порядок дослідження та оцінки таких доказів. Вказана вимога по суті означала б вимогу повторної судової оцінки наданих суду доказів у раніше розглянутій справі. Доказів щодо негативного характеру інформації, яка порушує особисті немайнові права позивача, а саме: порочить честь, гідність ділову репутацію, в тому числі і як публічної особи позивач не надав та не довів, що оспорювана інформація якимось чином перешкоджає йому повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Слід зазначити, що проблеми, пов`язані з особливостями реалізації права громадян на свободу вираження поглядів і критику стосовно дій (бездіяльності) посадових та службових осіб, неодноразово були предметом розгляду Європейського суду з прав людини. Застосовуючи положення статті 10 Конвенції про захист прав людини та основних свобод в рішеннях у справах "Нікула проти Фінляндії", "Яновський проти Польщі" та інших, Суд підкреслює, що межі допустимої інформації щодо посадових та службових осіб можуть бути ширшими порівняно з межами такої ж інформації щодо звичайних громадян. Тому, якщо посадові чи службові особи діють без правових підстав, то мають бути готовими до критичного реагування з боку суспільства. Вказані обставини відображені і в п.3 рішення Конституційного суду України № 8-рп від 10.04.2003 р. Отже, враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що інформація, яку позивач вважає недостовірною, була висловлена відповідачем [PERSON] в судовому засіданні, як свідком, не з метою приниження честі і гідності та ділової репутації позивача, а стосувалася спору, який розглядався у цивільній справі № 280/61/17, була доказом у справі та оцінювалась судом при ухваленні судового рішення, рішення суду є чинним, не скасоване . А надання оцінки даній інформації є переоцінкою доказів у раніше розглянутій справі. А тому суд відмовляє в задоволенні позовних вимог в цій частині. Щодо вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди, то підстави для її задоволення відсутні, оскільки така вимога є похідною від визнання інформації недостовірною та такою, що ганьбить честь, гідність і ділову репутацію. Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог ( ч. 1). Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов до висновку, щодо відмови в задоволенні позовних вимог, а тому і не підлягають до стягнення з відповідача витрати позивача по підготовці та подачі позовної заяви. Отже, розглядаючи даний спір, повно та всебічно дослідивши і оцінивши обставини справи, належність, допустимість, достовірність кожного наданого сторонами доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що в порушення вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України, позивачем, не доведено належними та допустимими доказами фактів на які він посилається в обґрунтування своїх позовних вимог, а відтак, і підстав для задоволення позовних вимог суд не вбачає, що є наслідком відмови в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed