Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-30 00:00:00

Позивач 31.08.2015 року звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю. про стягнення незадоволених вимог кредитора спадкодавця. Позов обґрунтовано тим, що 07.05.2008 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Похитайло О.О. за реєстровим №487 було посвідчено попередній договір купівлі-продажу частини житлового будинку між [PERSON] та [PERSON]. Попереднім договором сторони зобов'язались укласти і належним чином оформити договір купівлі-продажу 1/6 частину житлового будинку літера А, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого державним нотаріусом Першої київської державної нотаріальної контори Дробот В.П. У п. 2.1. договору сторони узгодили ціну об'єкту продажу у розмірі 6060000,00 грн., що еквівалентно 1200000,00 доларів США, згідно курсу НБУ на день підписання договору. У день підписання договору [PERSON] передав, а [PERSON] отримав суму авансу у розмірі 2302045,00 грн., що еквівалентно 403 900,00 доларів США. Невиконання з боку спадкодавця умов попереднього договору та договорів про внесення змін та доповнень призвело до того, що позивач та спадкодавець не уклали в обумовлений термін основний договір купівлі-продажу. 23 березня 2011 року позивач з письмової заяви дружини спадкодавця [PERSON] дізнався, що [INFO] [PERSON] помер, в свою чергу Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буджиганчук Є.Ю. за фактом смерті заведено спадкову справу. 11 квітня 2013 року позивач звернувся із письмовою вимогою до потенційних спадкоємців про обов'язок спадкодавця до приватного нотаріуса КМНО Буджиганчук Є.Ю. (вимога зареєстрована у нотаріуса під вх..№23/02-14 від 13.04.2011 року). В свою чергу, нотаріус Буджиганчук Є.Ю. повідомила спадкоємців, які подали заяви про прийняття спадщини про дану вимогу та зупинила вчинення нотаріальних дій до вирішення існуючого спору в суді. 17 травня 2013 року рішенням Святошинського районного суду м Києва, яке ухвалою апеляційного суду м. Києва від 19 вересня 2013 року залишено без змін, у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення грошових коштів за неналежне виконання зобов'язань за попереднім договором купівлі-продажу частини житлового будинку - відмовлено. 21.11.2013 року позивач звернувся до нотаріуса Буджиганчук Є.Ю. з листом, у якому просив повідомити його про отримання спадкоємцями правовстановлюючих документів на спадкове майно спадкодавця. У жовтні 2014 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Буджиганчук Є.Ю., яка повідомила, що спадкоємці в липні 2014 року отримали правовстановлюючі документи на майно спадкодавця [PERSON] Разом з тим, на дату подання цієї позовної заяви відповідачі свої зобов'язання перед позивачем не виконали, що змусило останнього посилаючись на норми ст.ст. 1216, 1218, 1281, 1282 ЦК України звернутись до суду за захистом свого порушеного права із позовом у якому просив стягнути з відповідачів на свою користь незадоволені вимоги у розмірі 2302045,00 грн., а також судовий збір у розмірі 3654,00 грн. 18.02.2016 року представником позивача - [PERSON] подано заяву про зменшення розміру позовних вимог, згідно яких позивач просив стягнути на свою користь зі [PERSON] 554815,14 грн., зі [PERSON] 82512,18 грн., із [PERSON] 255826,59 грн. - незадоволені вимоги кредитора спадкодавця, а також судові витрати (том. 2, а.с. 202-204). 31.03.2016 року представником позивача - [PERSON] подано заяву про збільшення розміру позовних вимог, згідно яких позивач просив стягнути на свою користь зі [PERSON] 1047977,50 грн., зі [PERSON] 82512,18 грн., із [PERSON] 255826,59 грн. - незадоволені вимоги кредитора спадкодавця, а також судові витрати (том. 3, а.с. 14-15). У судовому засіданні 31.03.2016 року представник позивача [PERSON] підтримала позов у повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 31.03.2016 року. У судовому засіданні 31.03.2016 року відповідачі [PERSON], [PERSON] та її представник - [PERSON], представник [PERSON] - [PERSON] заперечували проти позовних вимог позивача, зазначивши, що позивачем пропущено строк звернення з вимогами до спадкоємців, який встановлено ч. 2 ст. 1281 ЦК України, про що зокрема зазначено у письмових запереченнях (том 1, а.с. 86-87). Третя особа у судове засідання не з'явилась, та подала до суду заяву у якій просила розглянути справу без її участі (том 1, а.с. 50). Заслухавши пояснення осіб, які брали участь у справі, дослідивши матеріали справи, письмові докази, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно положень ст. 4 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ч.1 ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Згідно пунктів 1-4 ч.1 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Як вбачається із матеріалів справи, рішенням Святошинського районного суду м Києва від 17.05.2013 року, яке ухвалою апеляційного суду м. Києва від 19 вересня 2013 року залишено без змін, у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення грошових коштів за неналежне виконання зобов'язань за попереднім договором купівлі-продажу частини житлового будинку - відмовлено (том 1, а.с. 16-19). Зазначеними рішеннями судів встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] 7.05.2008 р. було укладено попередній договір купівлі-продажу частини житлового будинку, відповідно до якого сторони зобов'язувались в майбутньому в обумовлений п.6.1. цього договору строк укласти і належним чином оформити договір купівлі-продажу нерухомого майна, яким є житловий будинок загальною площею 159 кв. м під літерою "Е" та 1/6 частина житлового будинку під літерою "А", що знаходиться за адресою: [ADDRESS], та належить [PERSON] на праві приватної власності. У п.2.1. договору сторони узгодили ціну об'єкту продажу у розмірі 6060000 грн., що еквівалентно 1200000 доларів США згідно курсу НБУ на день підписання договору. По умовам договору (п.5.1.) [PERSON] в рахунок належних за Основним договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання, з метою забезпечення реалізації своїх намірів щодо купівлі-продажу Об'єкту продажу та своєї платіжної спроможності сплатив [PERSON] аванс у розмірі 505000 грн., що еквівалентно 100000 доларів США згідно офіційного курсу НБУ на день підписання попереднього договору. Відповідач по умовам договору (п.3.1.5.) на моменту укладення основного договору зобов'язаний мати в наявності всі необхідні документи для відчуження об'єкту продажу. Укладення основного договору планувалось здійснити до 1.11.2008 р., як передбачено п.6.1. попереднього договору. 4.11.2008 р. між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір №1 про внесення змін та доповнень до попереднього договору купівлі-продажу частини житлового будинку, посвідченого 7.05.2008 р., згідно якого сторони п.1.2. попереднього договору виклали в іншій редакції, включивши туди і нерухоме майно у вигляді земельної ділянки, яка підлягає приватизації та на якій знаходиться частина домоволодіння, а також домовились про збільшення суми авансу на 877500 грн., що еквівалентно 150000 доларів США. 18.12.2008 р. між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір №2 про внесення змін та доповнень до попереднього договору купівлі-продажу частини житлового будинку, посвідченого 7.05.2008 р., згідно якого, зокрема, сторони домовились про збільшення суми авансу на 900000 грн., що еквівалентно 150000 доларів США. 11.03.2009 р. між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір №3 про внесення змін та доповнень до попереднього договору купівлі-продажу частини житлового будинку, посвідченого 7.05.2008 р., згідно якого, зокрема, сторони домовились про збільшення суми авансу на 19545 грн., що еквівалентно 3900 доларів США, та про продовження терміну укладення основного договору на строк до 16.12.2009 р. Всього [PERSON] [PERSON] сплатив суму авансу в розмірі 2302045 грн., що еквівалентно 403900 доларів США згідно договірного курсу 5 грн. 70 коп. за 1 долар США. В. п.5.3. договору №3 про внесення змін та доповнень до попереднього договору зазначено, що у випадку відмови від виконання цього договору Стороною 1 ([PERSON].) вона зобов'язується повернути Стороні 2 ([PERSON]) протягом 30 днів з дати, встановленої п.6.1 цього договору, подвійну суму авансу. Разом з тим, основний договір не був укладений, бо [INFO] [PERSON] помер. Як вбачається із копії спадкової справи, у встановлений законом строк із заявами про прийняття спадщини після померлого [PERSON] до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю. звернулись [PERSON], [PERSON], [PERSON] Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 2, ч. 4 ст. 1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Як зазначено самим позивачем у позовній заяві, 23.03.2011 року йому із письмової заяви дружини спадкодавця [PERSON] стало відомо, що [INFO] [PERSON] помер, та в свою чергу Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буджиганчук Є.Ю. заведено спадкову справу. Рішенням Святошинського районного суду м Києва від 17.05.2013 року, яке ухвалою апеляційного суду м. Києва від 19 вересня 2013 року залишено без змін встановлено, що [PERSON] порушив передбачений законом спосіб захисту, так як згідно ст. 1281 ЦК України не висував досудових вимог як кредитор кожному із спадкоємців [PERSON], в матеріалах справи такі докази відсутні. Наявні в спадковій справі №2/2011 до майна померлого [INFO] [PERSON] вимоги [PERSON], як кредитора спадкодавця, до потенціальних спадкоємців [PERSON], адресовані нотаріусу Буждиганчук Є.Ю., не можуть вважатись як належними вимогами, бо вони спадкоємцям [PERSON] не доводились до відома в установленому законом порядку, що і підтверджено матеріалами спадкової справи №2/2011, початої 28.01.2011 р. (том 1, а.с. 16-17). Таким чином, суд з урахуванням положень ч. 4 ст. 1281 ЦК України приходить до висновку, що кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. На основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, розглянувши справу в заявлених межах, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed