Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-22 00:00:00

І. Опис 1.22 грудня 2017 року позивач звернулася до суду із вказаним позовом, вказавши, що є рідною сестрою відповідача, і, відповідно, тіткою її сина (малолітнього [PERSON]). Із початку 2016 року відповідач ухиляється від виховання свого сина, самоусунулася від нього, тому позивач забрала хлопчика проживати до себе. Упродовж 1,5 років виховує і доглядає його, відповідач сином не цікавиться, на контакт не виходить. Орган опіки та піклування склав висновок щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав щодо сина. Також позивача слід призначити опікуном малолітнього [PERSON], стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця до досягнення дитиною повноліття. 1.1. Позивач вимоги позову підтримала, наголосила, що є тіткою свого племінника [PERSON], хлопчик повинен мати сім'ю, його мати ним не цікавиться. Близько 1,5 років тому позивач забрала і [PERSON] і [PERSON] проживати до себе після того, як вони лікувалися. Десь через місяць [PERSON] виїхала з будинку, сина залишила на позивача, написала заяву про відмову від дитини. Чоловік позивача є ініціатором опікунства. 1.2. Представник позивача позов підтримала, додатково вказала, що відповідач за сином не доглядала, не цікавилася і не цікавиться ним, самоусунулася від материнства. 2.Представник органу опіки та піклування позов підтримала, вказала, що задоволення позову відповідає інтересам дитини. 3.Відповідач у судове засідання не з'явилася повторно, про яке повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомляла, відзиву, пояснень тощо щодо позову не надала. ІІ. Процесуальні дії у справі. 4.Ухвалою судді від 26.12.2017 позовну заяву залишено без руху. 5.Ухвалою суду від 11.01.2018 позовну заяву прийнято до розгляду і відкрито провадження у справі, витребувано докази, визначено необхідність надання висновку органу опіки та піклування. 6.20.03.2018 відповідач з'явилася у підготовче судове засідання, у якому їй було вручено копію позовної заяви з додатками, задоволено її клопотання про підготовку до судового засідання і оголошено переву. 7.У судові засідання 10.04.2018, 24.04.2018 і 22.05.2018 відповідач не з'явилася, про які повідомлялася належним чином (а.с. 113, 114, 117, 130, 138), про причини неявки суд не повідомляла, пояснення або відзиву щодо позову не надала. Відтак 22.05.2018 відповідно до ч. 2 ст. 211, ч. 4 ст. 223 КПК України суд ухвалив вирішувати справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). ІІІ. Мотиви. 8.Згідно свідоцтва про народженні і актового запису про народження, [PERSON], який народився [INFO], є сином [PERSON] і [PERSON]; запис про батька дитини внесено за заявою матері (а.с. 9, 92). 9.Позивач є сестрою відповідача, та, відповідно, тіткою малолітнього [PERSON]. 10.Позивач одружена, є матір'ю двох дітей, проживає сім'єю у будинку [ADDRESS], набутому у шлюбі (а.с. 17-22, 63-70), є здоровою (а.с. 57). Чоловік позивача працює у ПП "Вільний світ" (а.с. 62). 11.Починаючи з грудня 2016 року у вказаному будинку проживає малолітній [PERSON], якого сестрі (позивачеві) залишила позивач. Дитиною опікуються, її доглядають і виховують позивач і її чоловік, їх діти. Відповідач проживає окремо, сином не цікавиться, участі у його вихованні не бере, уникає зустрічей із сином. 12.Медичним висновком від 07.09.2017 (а.с. 56) стверджено, що малолітній [PERSON] є здоровим, на обліках у психіатра або нарколога не перебуває, періодично оглядається лікарями Семенівської ЦРЛ (а.с. 90). 13.Педагогічною характеристикою від 17.08.2017 підтверджено, що [PERSON] проживає по [ADDRESS], із позивачем; дитина відвідує дитячий садок із 18.01.2017; її доглядає позивач; дитина доглянута і забезпечена, позивач цікавиться нею, докладає зусиль для розвитку дитини; мати дитини і її бабуся до дитини жодного разу у дитсадок не приходили і не цікавилися нею у дитсадку (а.с. 58). 14.Актами обстеження житлово-побутових умов від 24.10.2017 і від 12.02.2018 встановлено, що умови проживання [PERSON] у позивача по [ADDRESS], сприяють його вихованню, фізичному і духовному розвитку, створено належні побутові і матеріальні умови для дитини (а.с. 61, 111). 15.Сусіди позивача - [PERSON], [PERSON] - ствердили, що малолітній [PERSON] проживає з сім'єю позивача, відвідує дитячий садок, доглянутий позивачем, має охайний і доглянутий вигляд (а.с. 51-55). 16.Постановою судді Семенівського районного суду Полтавської області від 01.02.2017 відповідача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП щодо невиконання батьківських обов'язків стосовно сина [PERSON] (а.с. 105, 106). 17.Відповідач заявою від 08.02.2018 (а.с. 12) відмовилася від свого сина [PERSON] і віддала його позивачеві на виховання. Оригінал згаданої заяви є у позивача, представник органу опіки та піклування вказала, що ця заява також була предметом розгляду органу опіки та піклування. 18.Свідок [PERSON], яка є подругою позивача, вказала, що майже щодня буває у будинку позивача, [PERSON] більше року живе у позивача, за дитиною доглядають, вона ходить у дитячий садок, хлопчик почав говорити, постійно розвивається. Свідок [PERSON], який співмешкає з сестрою позивача, вказав, що відповідач покинула свого сина і залишила його сестрі (позивачеві), сином не цікавиться, раніше дитина була постійно голодна, не мала достатньо одягу. Зараз хлопчик доглянутий, більше 1,5 років живе у будинку позивача. Кілька разів свідок телефонував відповідачеві, просив її приїхати до сина, сам пропонував відповідачеві привезти сина, на що відповідач відмовляла. 19.Орган опіки та піклування Семенівської селищної ради 31.10.2017 і 02.03.2018 ухвалив висновки про доцільність позбавлення батьківських право відповідача щодо її сина [PERSON], призначення позивача опікуном [PERSON] (а.с. 46, 47, 108, 109). 20.Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 5 Сімейного кодексу України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Зокрема, держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини (пункти 2 і 3 статті 5 Сімейного кодексу України). При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини. 21.Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, зокрема: 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Під час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім'ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. 22.Пунктами 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" судам роз'яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. 23.Згідно ч.ч. 1, 4, 5 ст. 167 СК України якщо дитина проживала з тим із батьків, хто позбавлений батьківських прав, суд вирішує питання про можливість їхнього подальшого проживання в одному житловому приміщенні. Якщо дитина не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим. Якщо дитина не може бути передана бабі, дідові, повнолітнім братам та сестрам, іншим родичам, мачусі, вітчиму, вона передається на опікування органу опіки та піклування. Відповідно до с. 59 Цивільного кодексу України піклування встановлюється над неповнолітніми особами, які, зокрема, позбавлені батьківського піклування. 23.1. У справі є ініціатива позивача щодо опікунства нею над малолітнім [PERSON], а також відповідний позитивний висновок органу опіки та піклування. 24.Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. 25.Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 161 ЦПК України особа має право звернутися до суду з вимогами про стягнення аліментів, в наказному або в спрощеному позовному провадженні на свій вибір. Відповідно до ч. 5 ст. 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви (ч. 1 ст. 191 СК України). Ураховуючи зазначене, з метою забезпечення прав малолітнього [PERSON], встановивши факт тривалого ухилення відповідача від виконання своїх обов'язків з виховання сина, 1,5-річним не цікавлення його життям, здоров'ям, розвитком, не участь у вихованні, не спілкування відповідача із сином, забезпечення саме позивачем належних умов виховання, проживання і розвитку дитини, родинними відносинами позивача і малолітньої дитини, бажанням позивача стати опікуном племінника, необхідність сплати матір'ю дитини коштів на утримання дитини, суд робить висновок про необхідність задоволення цивільного позову у повному обсязі. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, суд стягує з відповідача у дохід держави судовий збір у розмірі по 1920,00 грн (640 х 3). На підставі викладеного,

Outcome: approved