Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-17 00:00:00

Ічнянська районна державна адміністрація Чернігівської області як орган опіки та піклування звернулася до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав. Свої вимоги мотивувала тим, що відповідачі являються батьками малолітньої [PERSON], [INFO]. Дана сім'я перебуває на обліку як сім'я, що опинилася в складних життєвих обставинах в Ічнянському районному центрі соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді у зв'язку з складними стосунками в родині та взята 27 жовтня 2017 року під соціальний супровід, оскільки відповідачі схильні до вживання спиртних напоїв, мають незадовільні умови проживання, недостатньо приділяють увагу до виховання та розвитку дитини. В ході соціального супроводу до роботи з даною сім'єю залучалися ст. інспектор з ювенальної превенції Ічнянського ВП Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській області Попова В.В., дільничий офіцер Ічнянського ВП Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській області Рибалко А.А., служба у справах дітей Ічнянської РДА та працівники дитячого відділення КЛПЗ «Ічнянська ЦРЛ». Сім'я [PERSON] не має постійного місця проживання, ведуть бродячий спосіб життя, зловживають спиртними напоями. Старші діти [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] на даний час перебувають у Ніжинському центрі соціально-психологічної реабілітації дітей. [PERSON] було притягнено до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП та за ч. 2 ст. 184 КУпАП. Розпорядженням Ічнянської районної державної адміністрації Чернігівської області № 255 від 29 жовтня 2018 року у [PERSON] та [PERSON] відібрано малолітню дитину [PERSON] у зв'язку з безпосередньою загрозою життю та здоров'ю дитини, без позбавлення їх батьківських прав. На даний час дитина перебуває в комунальному закладі медико-соціального захисту «Прилуцький обласний будинок дитини «Надія». Оскільки відповідачі не піклуються про фізичний та духовний розвиток дитини, не створюють належні умови для її проживання, зловживають спиртними напоями, свідомо нехтують своїми батьківськими обов'язками щодо виховання дитини, просить суд відібрати малолітню [PERSON], [INFO], у [PERSON] та [PERSON] без позбавлення їх батьківських прав. Представник органу опіки та піклування Ічнянської районної державної адміністрації Чернігівської області в судове засідання не з'явилась, але надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала повністю та просила задовольнити, так як відповідачі не піклуються про малолітню доньку, зловживають спиртними напоями, не забезпечують їй нормальне існування, так як ведуть бродячий спосіб життя, постійне місце проживання відсутнє, а тому відібрання відповідатиме інтересам дитини. [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися, але надали суду заяви про розгляд справи без їх участі, проти позову не заперечували. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 32 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Частиною 3 статті 51 Конституції України передбачено, що сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно з положеннями абз. 3 ч. 2 ст. 3 СК України дитина належить до сім'ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Відповідно до вимог ст. 150 СК України виховання, піклування, забезпечення фізичного, духовного та морального розвитку дитини, забезпечення здобуття нею освіти є прямими обов'язками батьків. Судом встановлено, що відповідачі по справі являються батьками малолітньої [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.3-5 ). Сім'я [PERSON] перебуває на обліку як сім'я, що опинилася в складних життєвих обставинах в Ічнянському районному центрі соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді у зв'язку з складними стосунками в родині та взята 27 жовтня 2017 року під соціальний супровід, оскільки відповідачі схильні до вживання спиртних напоїв, мають незадовільні умови проживання, недостатньо приділяють увагу до виховання та розвитку дитини. В ході соціального супроводу до роботи з даною сім'єю залучалися ст. інспектор з ювенальної превенції Ічнянського ВП Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській області Попова В.В., дільничий офіцер Ічнянського ВП Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській області Рибалко А.А., служба у справах дітей Ічнянської РДА та працівники дитячого відділення КЛПЗ «Ічнянська ЦРЛ» (а.с.13-14). Як вбачається із акту відвідування сім'ї від 26 жовтня 2018 року дана сім'я не має постійного місця проживання, ведуть бродячий спосіб життя. [PERSON] із донькою перебувала у будинку сторонньої особи [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Санітарний стан помешкання незадовільний (а.с.8). Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов сім'ї [PERSON] ([ADDRESS]) від 29 грудня 2018 року зазначено, що сім'я проживає у будинку батьків [PERSON] Санітарний стан помешкання задовільний (а.с.31). Питання про відібрання у [PERSON] та [PERSON] малолітньої дитини розглядалося неодноразово на засіданнях координаційної ради по соціальному супроводу сімей та осіб, що опинилися в складних життєвих обставинах. Розпорядженням Ічнянської районної державної адміністрації Чернігівської області № 255 від 29 жовтня 2018 року у [PERSON] та [PERSON] відібрано малолітню дитину [PERSON] у зв'язку з безпосередньою загрозою життю та здоров'ю дитини, без позбавлення їх батьківських прав (а.с.9). Відповідно до розпорядження Ічнянської РДА від 29 жовтня 2018 року № 256 [PERSON], [INFO], направлена до комунального закладу медико-соціального захисту «Прилуцький обласний будинок дитини «Надія», де і перебуває на даний час (а.с.30). Частини 1, 2 ст. 12 ЗУ "Про охорону дитинства" вказують, що виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідальність батьків за виховання дітей, яка в однаковій мірі покладається як на матір, так і на батька, визначена і в ст. ст.9, 18 Конвенції "Про права дитини", ратифікованої Постановою Верховної Ради України № 780-ХІІ 27.02.1991 року. Згідно ч. 1 ст. 170 СК України, суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. При задоволені позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. За пунктом 2 частини першої статті 164 СК України підставою для відібрання дитини від батьків є ухилення ними від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. У частині 2 пункту 16 Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Враховуючи те, що в ході судового розгляду знайшло своє підтвердження, що відповідачі не піклувалися про здоров'я дитини, не забезпечували їй необхідного харчування і медичного догляду, не виконували рекомендацій центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді, неодноразово притягувались до адміністративної відповідальності за ухилення від виконання своїх батьківських обов'язків, що підтверджується матеріалами справи (а.с.10-11), суд приходить до висновку про встановлення факту винної поведінки відносно їх ухилення від виконання батьківських обов'язків щодо виховання малолітньої дитини [PERSON] Враховуючи викладене та те, що відповідачі повністю погодилася із позовними вимогами органу опіки та піклування, не заперечували проти відібрання доньки, що підтверджується заявами, поданими до суду, суд приходить до висновку про переконливість наданих позивачем доказів та необхідність відібрання у відповідачів дитини [PERSON], [INFO], без позбавлення батьківських прав. Згідно ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, тому з відповідачів підлягає стягненню судовий збір на користь держави в сумі 704 гривні 80 копійок.

Outcome: approved