Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 22 січня 1994 року в Палаці одруження "Орджонікідзевський" в м.Харкові , актовий запис №46. Позивач в обґрунтування своїх вимог за позовом зазначив, що вони знаходяться з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 22 січня 1994 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Спільне життя між ними не склалося у зв'язку із різними поглядами на життя, ведення сумісного господарства. Шлюбно-сімейні відносини припинені з 2014 року, сторони не ведуть спільне господарство, у них відсутній єдиний сімейний бюджет. У судове засідання позивач не з`явився, в матеріалах справи міститься заява позивача з проханням розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище «[PERSON]». Відповідач у судове засідання не з'явилася, надала суду заяву, з якої вбачається, що вона просить суд розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі та просить шлюбу розірвати. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище «[PERSON]» без змін. Враховуючи, що розгляд справи відбувся у відсутність позивача та відповідача, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову, з наступних підстав. Згідно ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 22 січня 1994 року Палацом одруження "Орджонікідзевський" в м.Харкові, актовий запис №46 (а.с.3) Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження [NUMBER] від 07.07.2004 року) (а.с.4). Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, коли буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і зберігання шлюбу буде суперечити одному з них, інтересам їх дітей, що має суттєве значення. У ході судового розгляду встановлено, що шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені рік потому, з того ж часу сторони не ведуть спільне господарство, у них відсутній єдиний сімейний бюджет, вони не підтримують шлюбно-сімейні відносини, тому суд вважає необхідним шлюб розірвати, так як подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї за неможливе. Суд, з'ясувавши причини розірвання шлюбу, фактичні взаємовідносини подружжя, вважає подальше сімейне життя подружжя і зберігання сім'ї неможливим. При таких обставинах, суд вважає, що шлюб підлягає розірванню. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки відповідач при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право залишити його після розірвання шлюбу. За письмовою заявою відповідача, суд зазначає про вибір прізвища позивача, яка просить після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]» без змін. На підставі викладеного,

Outcome: approved