Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-28 00:00:00

Заявник звернулася до суду із заявою, в якій просила встановити факт, що має юридичне значення, а саме: факт її проживання однією сім'єю з [PERSON] як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з листопада 2010 року до дня смерті [PERSON] - [INFO]. Мотивуючи вимоги заяви зазначила, що [INFO] в м. Київ помер [PERSON] у віці 51 рік. На момент смерті померлий [PERSON] фактично проживав за адресою [ADDRESS]. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на нерухоме майно, а саме, на квартиру за адресою [ADDRESS], яка належала йому на праві власності на підставі Договору купівлі-продажу від 10.09.2013 р. З іншими спадкоємцями спору про право на спадщину немає. З 2013 року року та на день смерті [PERSON] заявник проживала постійно та була зареєстрована також за вказаною адресою. Зазначає, що вона та померлий тривалий період часу проживали разом, спільно проводили відпустки, вели спільне господарство, фактично були чоловіком та жінкою, подружжям. Заявник додатково вказує, що від спільного життя з померлим народився син, [PERSON], [INFO], якого батько за життя визнав своїм сином та котрий весь час проживав з ними, своїми батьками.Встановлення факту проживання однією сім'єю заявника з померлим [PERSON] як чоловіка та жінки без реєстрація шлюбу не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини необхідно для оформлення спадщини за законом та переоформлення лицьового рахунку, який належав померлому, а також для переукладення договорів з постачальниками комунальних послуг на ім'я заявника. В судовому засіданні заявник та її представник вимоги заяви підтримали, просили їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в заяві. Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні також просив заяву задовольнити, визнав факти та обставини, викладені в ній. Наполягав, що спору щодо майна, яке було набуто під час фактичних шлюбних відносин його сина із заявником, між ними не існує. Наслідки встановлення факту, про який просить заявник, йому зрозумілі. Суд, вислухавши учасників судового розгляду, допитавши свідків з боку заявника, дослідивши письмові докази, дійшов таких висновків. Відповідно до ч.1ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Як встановлено судом, згідно свідоцтва про смерть, виданого Відділом державної реєстрації смерті Головного територіального управління юстиції у місті Києві 04 серпня 2017 року серії [NUMBER], помер [PERSON], про що в книзі реєстрації смерті зроблений відповідний актовий запис про смерть за № 12259. На момент смерті він проживав у квартирі, яка належала йому на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 10.09.2013 року, за адресою: [ADDRESS]. В цій самій квартирі проживає і заявник, дана квартира є зареєстрованим місцем проживання заявника з 05.06.2014 р. На підтвердження спільного проживання заявника з померлим [PERSON] нею був наданий договір оренди житлового приміщення (квартири) у м. Києві за адресою [ADDRESS]., який судом приймається як належний та допустимий доказ спільного проживання в період 2012-2013 роки. Судом також встановлено, що в 2014 році від спільного життя заявника з померлим [PERSON] народилася дитина - син [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження від 08 листопада 2014 року серія [NUMBER]. Суд, також приймає до уваги характеристику зі школи, яку відвідує дочка заявника від першого шлюбу [PERSON], з якої слідує, що померлий [PERSON] неодноразово відвідував школу, в якій навчалася дочка заявника, був присутнім на батьківських зборах, опікувався її проблемами, що також свідчить про спільне проживання та виховання дітей. Допитана в судовому засіданні свідок Дударь О.В., показала, що знає заявника з 2012 року, їхні діти відвідують один і той самий клас у загальноосвітній середній школі. Свідок підтвердила, що неодноразово бачила у школі разом із заявником покійного [PERSON], якого сприймала як чоловіка заявника. Також повідомила, що неодноразово бувала в гостях у заявника з [PERSON] і може підтвердити, що останні проживали однією сім'єю, відносини між ними були теплими, як між людьми, які кохають один одного. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON], повідомила суду, що знала покійного [PERSON] з 1996 року за спільною роботою на одному підприємстві. Із заявником її познайомив саме [PERSON], представивши її як свою дівчину. Згодом між свідком та заявником склалися дружні відносини, вони зустрічалися та радилися по питаннях догляду за дітьми, їхнього виховання, лікування тощо. Свідок [PERSON] декілька разів бувала в гостях у заявника та покійного [PERSON], сприймала їх як єдину родину, особливо після народження у них сина [PERSON]. Додатково свідок повідомила, що знає батьків померлого [PERSON] та підтвердила, що батьки приязно відносилися до заявника, а народження дитини ще більше зблизило їх. У суду не має підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками. Даних про їхню заінтересованість в результаті розгляду справи відсутні, їх показання об'єктивно підтверджуються і не суперечать іншим представленим доказам. Чинним законодавством України встановлено, що "сім'єю" на відміну від "шлюбу" є проживання осіб, пов'язаних спільним побутом, та у яких є взаємні права та обов'язки один до одного. При цьому, необхідно звернути увагу, що для існування сім'ї не існує спеціального порядку реєстрації. Статтею 8 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено право кожного на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. При цьому органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров'я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Також ст. 12 Конвенції встановлено і право на шлюб. Відповідно до ч. 2 ст.3. Сімейного кодексу України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Згідно зі ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 2 ст.3 Сімейного кодексу України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Положеннями ст.74 Сімейного кодексу України визначено, що якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Разом з тим, відповідно до п. 1 Прикінцевих та перехідних положень Сімейного кодексу України цей Кодекс набирає чинності одночасно з набранням чинності Цивільним кодексом України, яке відбулось 01.01.2004 року. Таким чином, виходячи із принципу незворотності дії у часі, встановленого ч. 1 ст.58 Конституції України, на правовідносини, що виникли раніше дія вказаних нормативних актів не поширюється. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для встановлення факту проживання однією сім'єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу [PERSON] та [PERSON] з листопада 2010 р. по день смерті останнього - [INFO]. На підставі викладеного,

Outcome: approved