Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-25 00:00:00

В січні 2015 року [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою, в якій просила: стягнути з [PERSON] на її користь матеріальну шкоду, завдану внаслідок залиття квартири в сумі 22 131, 09 грн., 10 000, 00 грн. у відшкодування моральної шкоди та понесені витрати по оплаті витрат на правову допомогу і судового збору. Вимоги позивач обґрунтовує тим, що з вини відповідача 05.09.2014 року відбулося залиття належної їй квартири [ADDRESS]. Внаслідок залиття квартиру позивачки було пошкоджено і заподіяно матеріальну та моральну шкоду. Відповідач на добровільне відшкодування спричиненої шкоди не погоджується. Протокольною ухвалою суду від 10.04.2014 року до участі у справі в якості третьої особи було залучено [PERSON] В судовому засіданні позивачка та її представник заявлені вимоги підтримали та просили задовольнити з підстав, зазначених в позовній заяві. В судовому засіданні представник відповідача та відповідач заперечували проти задоволення позовних вимог посилаючись на те, що залиття квартири позивачки відбулося не з його вини. Представник третьої особи в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Суд, заслухавши пояснення позивачки, представника позивачки, яка також є і представником третьої особи, відповідача, представника відповідача, свідків, дослідив надані докази, прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.1166 ЦК України, шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Перевіряючи обставини по справі судом встановлено, що квартира [ADDRESS] згідно ухвали Шевченківського районного суду м.Києва від 26.01.2015 року, на праві власності належить: [PERSON] у розмірі 3/4 частини (право власності зареєстроване) та [PERSON] у розмірі 1/4 частина (на даний час право власності не зареєстроване). Згідно свідоцтва про право власності на квартиру, виданого 12.07.2001 року ГУ ЖЗ КМДА, квартира [ADDRESS] на праві власності належить [PERSON] Частина 4 статті 319 ЦК України визначає, що власність зобов'язує. Згідно ст.322 ЦК України, власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Пунктом 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, що затверджені наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 року N 76, що зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25.08.2005 року за N 927/11207 передбачено, що у разі залиття, аварії квартир складається відповідний акт. Як вбачається, в акті повинно бути зазначено причину залиття квартири. Як вбачається із копій актів, складених комісією ТОВ "Київградсервіс" від 16.09.2014 року залиття квартири [ADDRESS] відбулося внаслідок халатного відношення мешканців вищерозташованої квартири № 59 до сантехнічного обладнання. Внаслідок залиття було пошкоджено: - кімната (18, 0 кв.м.) - стіна (шпалери щільні) - 3,1 кв.м.; стеля (вапняне фарбування) - 0,4 кв.м.; ванна (3,0 кв.м.) - стеля (водоемульсійне фарбування) - 1,35 кв.м.; кухня (8,2 кв.м.) - стеля (водоемульсійне фарбування) - 0,25 кв.м. Згідно звіту № 203/14 (визначення розміру матеріальних збитків), складеного 28.11.2014 року ФОП [PERSON], розмір матеріального збитку, який завдано [PERSON] в результаті залиття квартири [ADDRESS], складає 22 131, 09 грн. Звіт оцінювача та його обґрунтування, у суду не викликає сумніву. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Заперечуючи проти задоволення позову, представник відповідача зазначив, що відсутні докази, які б свідчили про встановлення вини [PERSON] у залитті квартири позивачки. Наданий позивачкою акт, на думку представника відповідача не є належним доказом, встановлення вини відповідача. Для встановлення причинно - наслідкового зв'язку у залитті квартири [ADDRESS], яке мало місце 05.09.2014 року необхідні спеціальні знання (обов'язковість призначення експертизи), оскільки суд не володіє такими знаннями. Для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі (ст.143 ЦПК України). Представнику відповідача неодноразово суд на підставі ч.4 ст.10 ЦПК України роз'яснював їх право звернутись до суду з клопотанням про призначення відповідної експертизи, проте, клопотань, щодо призначення судово - технічної експертизи для визначення причини залиття вищезазначеної квартири, а також розміру матеріального збитку, з боку відповідача та його представника не надходило. В судовому засіданні [PERSON], дружина відповідача, пояснила, що затоплення не було, так як будь-яких проблем із сантехнічним обладнанням в їх квартирі не було. Аналогічні свідчення, як свідок надав відповідач. [PERSON], мати позивача, в судовому засіданні як свідок пояснила, що внаслідок залиття було пошкоджено зал (стіни, стеля, на підлозі «плавав» килим), на кухні залита стеля, стіни, вода була на підлозі, у ванній кімнаті залита стеля та в коридорі, який межує з кімнатою залита стеля. Таким чином, досліджені в судовому засіданні докази свідчать про те, що залиття квартири позивача сталося внаслідок халатного відношення до сантехнічного обладнання, догляд за якими зобов'язаний здійснювати відповідач, оскільки стороною відповідача не надано доказів протилежного. За таких обставин, суд прийшов до висновку, що залиття квартири позивачки, сталося з вини відповідача, а тому він, відповідно до ст.1166 ЦК України, зобов'язаний відшкодувати позивачці [PERSON] заподіяні цим збитки, що становлять 22 131, 09 грн. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової ) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав (ст.23 ЦК України). Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини (ч.1 ст. 1167 ЦК України). Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", суду необхідно в кожній справі з'ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин. За таких обставин, судом встановлено, що внаслідок протиправних дій відповідача [PERSON] спричинені душевні страждання позивачу, а тому з урахуванням суті позовних вимог, глибини душевних страждань позивачки, обставин при яких була заподіяна шкода, ступеня вини відповідача, вимог розумності і справедливості, суд вважає вірним стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 1 500,00 грн. у відшкодування моральної шкоди. Що стосується вимог [PERSON] про стягнення витрат понесених нею на правову допомогу, то вони не підлягають задоволенню, як такі, що не знайшли свого підтвердження. В матеріалах справи відсутні докази щодо проведення оплати витрат на правову допомогу, а також докази того, які саме дії були вчинені (складання позовної заяви, консультації, підготовка пакету документів для подання до суду та ін.). Акту виконаних робіт із зазначенням витраченого часу на надання адвокатських послуг поза судовим засіданням не надано. Відповідно до ст.88 ЦПК України, відповідач зобов'язаний відшкодувати позивачці [PERSON] понесені нею витрати по оплаті судового збору у розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial