Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON], яким просить розірвати шлюб, укладений з [PERSON] 21.07.2007 року у Центральному відділі реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис за №400, та стягнути з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 1000 грн. 00 коп. щомісяця з проведенням відповідної індексації, але не менше 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягувати аліменти з дня пред'явлення позову та до досягнення донькою повноліття, тобто до [INFO]. В обґрунтування позову зазначила, що 21 липня 2007 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстровано у Центральному відділі реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис за № 400, від якого мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Крім того, зазначила, що з січня 2014 року сімейні відносини з відповідачем стали погіршуватися, вони всіма силами намагалися зберегти сім`ю, однак між ними втрачено почуття любові та поваги один до одного, сумісне господарство фактично припинено з липня 2014 року, проживають окремо. Вважає, що зберегти сім'ю не можливо, часу на примирення просила не надавати. Спору про поділ спільного майна подружжя не має. Окрім того, вказала, що відповідач матеріальну допомогу на утримання доньки не надає, хоча працює у різних приватних підприємців, має постійний, однак мінливий дохід, середній розмір якого становить приблизно 4000 - 6000 грн. в місяць, а тому він має можливість та зобов'язаний надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. В судовому засіданні позивач позовні вимоги про розірвання шлюбу та про стягнення аліментів підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позові, просила їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги про розірвання шлюбу визнав, не заперечував проти розірвання шлюбу з позивачем, також зазначивши, що з середини літа, 2014 року з позивачем разом не проживають та не ведуть спільного господарства, налагодження добрих сімейних відносин є неможливим. Позовні вимоги в частині стягнення з нього аліментів визнав частково, вказавши, що він не відмовлявся та не відмовляється від виконання своїх батьківських обов'язків щодо виховання і матеріального забезпечення доньки, разом з тим, він офіційно не працевлаштований, та не має постійного заробітку, що підтверджено і позивачем, працює за окремими угодами, розмір його доходів, вказаний позивачем, суттєво перебільшений, крім того, позивач також працевлаштована, працює у дошкільному навчальному закладі №35 «Світлячок», має постійний дохід, про який суду не зазначила, на підставі чого, просив зменшити розмір аліментів до 500 грн. 00 коп., які він спроможний в силу своїх фінансових можливостей щомісячно сплачувати, що, в свою чергу, не позбавляє позивача в майбутньому, у разі покращення його матеріального становища, звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на утримання доньки. Заслухавши позивача, відповідача, дослідивши докази по справі в їх сукупності, з'ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, виходячи з положень ст.10 та ст.11 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд вважає, що вимоги позивача обгрунтовані, грунтуються на вимогах закону, що регулює сімейні правовідносини, разом з тим підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, підтверджується матеріалами справи, що 21 липня 2007 року сторони зареєстрували шлюб у Центральному відділі реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис за № 400 (а.с. 4). Судом також встановлено, що від спільного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданого Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Кіровоградській області 28 травня 2008 року, про що в Книзі реєстрації народжень зроблено відповідний актовий запис за № 1040, її батьками в свідоцтві про народження зазначені: батько "[PERSON]" та мати "[PERSON]" (а.с. 5). Сімейні стосунки між подружжям не склалися, як зазначено в позові, через взаємні непорозуміння, втрату почуття любові та поваги один до одного, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин та ведення спільного господарства з липня, 2014 року, та з зазначеного часу проживають окремо, відповідач створив нову сім'ю. За вказаних обставин подальше спільне життя і збереження шлюбу сторін суперечить інтересам подружжя. Відповідно до ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За викладених обставин, враховуючи фактичні взаємини подружжя, дійсні причини пред'явлення позовних вимог про розірвання шлюбу, волевиявлення позивача припинити шлюбні відносини, враховуючи також ту обставину, що рішення позивача про розірвання шлюбу та пред'явлення з цього приводу позовних вимог до суду прийнято з усвідомленням нею його наслідків, суд дійшов висновку про те, що шлюб між сторонами носить суто формальний характер, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, підстав для вжиття заходів примирення суд не вбачає, після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті права сторін, а також права їхньої неповнолітньої дитини, в зв'язку з чим позовні вимоги в частині розірвання шлюбу є доведеними, та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Більш того, відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Крім того, згідно з ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі вищевикладеного, враховуючи, що обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, при цьому суд враховує, що дитина проживає з позивачем і знаходиться на її утриманні, виходячи також з положень ст.182 СК України, за якими судом під час судового розгляду справи не встановлено, що за станом здоров'я та матеріальним становищем платника аліментів, останній не може сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], як не встановлена судом і наявність на утриманні відповідача інших неповнолітніх дітей, непрацездатних осіб, стягнень за виконавчими листами, при цьому будь-яких доказів щодо неможливості сплачувати аліменти відповідач суду не надав, а тому суд вважає, що позовні вимоги позивача в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], підлягають задоволенню частково з визначенням аліментів, які будуть стягуватися з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 850 грн. 00 коп. щомісячно. Згідно з п.1 ст. 367 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в частині суми платежу за один місяць. Крім того, відповідно до ч.ч.1, 3 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати; у разі, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до ст.ст.110, 112, 180-184, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial