Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась з позовною заявою, якою просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його дочки [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що 03 травня 2011 року між нею та відповідачем [PERSON] , громадянином Королівства Марокко укладений шлюб, засвідчений на території та за законами Королівства Марокко. Від шлюбу у них народилась дочка [PERSON] , [INFO] . Перед народженням дитини, сімейні стосунки погіршились, та 13 травня 2019 року рішенням Шполянського районного суду Черкаської області шлюб між ними розірвано. 17 травня 2019 року позивач уклала другий шлюб з [PERSON] , від шлюбу з яким мають спільну дитину, дочку [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначила, що до укладення шлюбу з другим чоловіком [PERSON] , вони проживали разом протягом чотирьох років однією сім`єю без укладення шлюбу. Оскільки її дочці [PERSON] на той час було два роки, вона сприймає її другого чоловіка за батька, оскільки він також приймав активну участь у її вихованні та забезпеченні. Рідний батько [PERSON] - відповідач по справі жодного разу не бачився та ніколи не спілкувався з дитиною, не надавав матеріальної допомоги, та не цікавився її долею. Таким чином, позивач вважає, що відповідач свідомо нехтує своїми обов`язками щодо їх спільної дитини, адже йому відомо місце проживання позивача та номер мобільного телефону. Крім того, її другий чоловік має намір на усиновлення її дочки [PERSON] , оскільки любить та піклується про неї як про власну дитину. Тому позивач звернулась до суду про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його дочки [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 04.11.2019 дана позовна заява залишена без руху. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 11.12.2019 зазначену справу передано за територіальною підсудністю до Фрунзенського районного суду м. Харкова. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 13 березня 2020 року провадження у справі відкрито, розгляд справи ухвалено здійснювати в порядку загального позовного провадження та призначено проведення підготовчого засідання. 08.04.2019 позивачем надана заява про розгляд справи у її відсутність, свої вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти проведення заочного розгляду справи, а також надані висновок виконавчого комітету Шполянської міської ради ОТГ №452 від 29.10.019 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] разом з рішенням міського голови про його затвердження. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 2020 року підготовче провадження у цивільній справі закрито, справу призначено до судового розгляду у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про день та час слухання справи був повідомлений своєчасно і належним чином в порядку ч. 11 ст. 128 ЦПК України через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, причини неявки суду не повідомив. Будь-яких заяв та клопотань, а також відзиву на позов від відповідача не надходило. Від представника третьої особи служби у справах дітей Шполянської міської ради об`єднаної територіальної громади Кучерявої В.М., яка діє на підставі довіреності, надійшли пояснення, зі змісту яких вбачається про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача за даним позовом та розгляд справи проводити без участі третьої особи служби у справах дітей Шполянської міської ради об`єднаної територіальної громади. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив відповідно до статті 280 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, суд встановив наступне. 03.05.2011 між позивачем та відповідачем укладений шлюб, який був засвідчений на території та за законами Королівства Марокко, зареєстрований за №1250 від 03.05.2011 Клерком відділу з питань сім`ї Суду Першої Інстанції м. Таза Міністерства юстиції Королівства Марокко, що підтверджується обставинами, встановленими рішенням Шполянського районного суду Черкаської області від 13.05.2019, яким шлюб між сторонами розірвано. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дочку - [PERSON] , [INFO] , батьком якої в свідоцтві про народження записаний відповідач по справі - [PERSON] , громадянин Кородівства Марокко (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 15 березня 2013 року, видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Звенигородського районного управління юстиції у Черкаської області, актовий запис №33). Як вбачається з наданої характеристики на [PERSON] , від 19.09.2019 керівництва закладу дошкільної освіти «Ялинка» Шполянської міської ради ОТГ, який дитина відвідувала з 2015 року, рідний батько участі у вихованні та догляді за дитиною не бере, її фізичним, духовним та моральним розвитком не цікавиться. Вихованням [PERSON] займається її вітчим [PERSON] , який цікавився життям дитини в дитсадку, виконує функцію моральної підтримки членів сім`ї. Згідно інформації, наданої дирекцією Шполянської ЗОШ І-ІІІ ступенів №1 Шполянської міської ради об`єднаної територіальної громади Черкаської області, №257 від 20.09.2019, батько учениці 1-А класу [PERSON] , [PERSON] , за період навчання доньки і школі з 02.09.2019 до 20.09.2019, на батьківські збори не з`являвся, та не звертався до класного керівника з питання навчання та виховання доньки. Частиною 4 ст. 19 СК України визначено, що при розгляді судом спорів зокрема щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Згідно висновку виконавчого комітету Шполянської міської ради об`єднаної територіальної громади від 29.10.2019, затвердженого рішенням №452 від 29.10.2019 міського голови, комісія з питань захисту прав дитини вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , оскільки батько дитини самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, щодо малолітньої дитини: не допомагає матеріально, не цікавиться життям та здоров`ям дочки, нехтує своїми батьківськими обов`язками, не турбується про її фізичний та духовний розвиток, не дбає про підготовку до самостійного життя, не виявляє інтереси до її внутрішнього світу, не дає доступу до культурних та інших духовних цінностей, не забезпечує необхідним харчуванням. Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного. Законодавство про охорону дитинства ґрунтується на Конституції України, Конвенції ООН про права дитини, міжнародних договорах, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і складається із Закону України "Про охорону дитинства" від 21.06.2001 року, а також інших нормативно-правових актів, що регулюють суспільні відносини у цій сфері. Положеннями ст. 153 СК України закріплено право батька та дитини на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею, що передбачено ст. 157 СК України. Статтею 164 СК України встановлені виключні підстави для позбавлення батьківських прав, якщо мати, батько: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; Передбачено правові наслідки позбавлення батьківських прав, серед яких визначено втрату батька особистих немайнові прав щодо дитини та звільнення від обов`язків щодо її виховання, ст. 166 СК України. Декларацією прав дитини, проголошеною Генеральною Асамблеєю ООН згідно резолюції 1386 (XIV) від 20.11.1959 року встановлено, що дитині законом та іншими засобами має бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, що дадуть їй змогу розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та соціально, здоровим і нормальним шляхом, в умовах свободи та гідності. При ухваленні з цією метою законів основною метою має бути найкраще забезпечення інтересів дитини (Принцип 2). Дитині, яка є неповно справною фізично, психічно або соціально, мають бути забезпечені спеціальні режим, освіта і піклування, необхідні з огляду на її особливий стан (Принцип 5). Відповідно до ст. ст. 8, 12 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав здійснюється тільки судом. Відповідно роз`яснень, що містяться у ч. 2 п. 16 постанови Пленуму Верховного суду від 30.03.2007 № 3 Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання, не спілкуються з дитиною, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України), а тому позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Батько малолітньої [PERSON] , [INFO] - [PERSON] байдужий до життя, здоров`я та розвитку своєї дитини, не зустрічається з донькою, не цікавиться її життям, матеріальної допомоги не надає. Без поважних причин ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. При цьому, суд бере до уваги те, що відповідачем не надано будь-яких доказів на підтвердження виконання ним своїх батьківських обов`язків по утриманню та вихованню дитини, які б спростували доводи позивачки. Крім цього, відповідач та дитина постійно проживають окремо, що свідчить про те, що в даному випадку позбавлення батьківських прав не призведе до відібрання дитини у батька, оскільки він не проживає з дитиною з дня її народження, так само даний захід не позбавить відповідача можливості побачення із своєю дочкою. Тобто, позбавлення батьківських прав відповідача фактично не змінить тривалу існуючу ситуацію між відповідачем та дитиною. Окремо Суд наголошує, що застосовуваний захід не є виключно безстроковим і відповідач має право у випадку зміни його поведінки на поновлення батьківських прав в порядку передбаченому СК України (стаття 169). Таким чином, встановлені обставини ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків та досліджені докази в сукупності свідчать про його винну поведінку щодо невиконання батьківських обов`язків, а тому позовні вимоги про позбавлення його батьківських прав є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Отже, зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, суд розцінює як ухилення від виховання дитини відповідачем, свідомого нехтування ним своїми обов`язками і не бажанням виконувати їх, що є підставою для позбавлення батьківських прав. В даному випадку судом на перше місце ставляться «якнайкращі інтереси дитини», оцінка яких включала в себе оцінку і знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для забезпечення першочергової уваги інтересам дитини. Таким чином, в даній конкретній ситуації існують виключні обставини, за яких відповідач може бути позбавлений батьківських прав, що не суперечить приписам національного та міжнародного законодавства, а також практиці Європейського суду з прав людини, а тому викладені у прохальній частині позовної заяви вимоги є доведеними та обґрунтованими і підлягають задоволенню. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме з відповідача на користь позивача стягуються витрати по оплаті судового збору у розмірі 768 грн. 40 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved