Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-22 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернувся до суду з позовом до [PERSON] про встановлення юридичного факту та визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом. Позивач вказав, що [INFO] року померла його мати - [PERSON]. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається з права на земельну частку (пай) розміром 6,23 умовних кадастрових гектари, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка перебувала у колективній власності КСП «Україна». Однак Позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину, так як відсутній оригінал правовстановлюючого документу на землю. Також [INFO] року помер брат Позивача - [PERSON]. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається з права на земельну частку (пай) розміром 6,23 умовних кадастрових гектари, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка перебувала у колективній власності КСП «Україна». Однак Позивач також не може отримати свідоцтво про право на спадщину, так як відсутній оригінал правовстановлюючого документу на землю та немає документів, які підтверджували б факт постійного проживання Позивача із спадкодавцем на час його смерті. Позивач - [PERSON], в судове засідання не з'явився, належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, через канцелярію суду надав заяву про слухання справи без його участі, позовні вимоги підтримав, та просив суд позов задовольнити (а.с. 30). Відповідач - [PERSON], в судове засідання не з'явилася, належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи, через канцелярію суду надала заяву про слухання справи без її участі, проти задоволення позовних вимог не заперечувала (а.с. 31). Представник третьої особи - Чугуївської державної нотаріальної контори Харківської області, у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, згідно якої проти задоволення позову не заперечував та просив проводити розгляд справи у його відсутності (а.с. 29). Суд відповідно до ст. 169 ЦПК України вважає за можливе розглядати справу у відсутності не з'явившихся осіб за наявними доказами справи. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України, при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши та перевіривши докази по справі, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі. Судом встановлені такі факти та відповідні ним правовідносини. [INFO] року померла мати Позивача - [PERSON]. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається з права на земельну частку (пай) розміром 6,23 умовних кадастрових гектари, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка перебувала у колективній власності КСП «Україна». Вказана земельна ділянка належала [PERSON] на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданого на підставі рішення Чугуївської райдержадміністрації від 23.04.1996 року №237, з урахуванням розпорядження Чугуївської райдержадміністрації від 22 березня 2000 року №139 (а.с. 22). Оригінал вказаного сертифікату було втрачено за невідомих обставин. Отримати копію вказаного сертифікату у Позивача немає можливості, так як сертифікат виготовлявся в одному екземплярі. Факт видачі [PERSON] Сертифікату на право на земельну частку (пай) підтверджується також копією запису №476 в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) (а.с. 24). [PERSON] є матір'ю Позивача. Наявність родинного зв'язку між [PERSON] та [PERSON] підтверджується: свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER], виданим повторно 22 червня 2004 року, відповідно до якого матір'ю [PERSON] записана [PERSON] (а.с. 17). Крім Позивача, після смерті [PERSON], право на спадкування мали [PERSON], яка є рідною донькою спадкодавця; [PERSON], який є сином спадкодавця; а також цивільна дружина Позивача, [PERSON], яка здійснювала догляд за померлою протягом тривалого часу. Проте в передбачений законом строк до нотаріальної контори ані [PERSON], ані [PERSON] не зверталися, в управління спадковим майном не вступали, отже, є такими, що не прийняли спадщину. На даний час як [PERSON], так і [PERSON] померли, що підтверджується їхніми свідоцтвами про смерть (а.с. 20,21). [PERSON] фактично в управління майном після смерті [PERSON] не вступала, в передбачений законом строк до нотаріальної контори не зверталась, отже є такою, що не прийняла спадщину. Факт того, що в передбачений законом строк для прийняття спадщини до нотаріальної контори для прийняття спадщини після смерті [PERSON] ніхто не звертався, спадкова справа не заводилась і свідоцтва про право на спадщину не видавались підтверджується листом Чугуївської державної нотаріальної контори Харківської області №1229/02-17 від 20.03.2014 року (а.с. 25). Позивач, [PERSON], фактично вступив в управління майном померлої [PERSON] відразу після її смерті, так як обробляв землю, користувався майном, яке залишилося після спадкодавця, продовжує ним користуватися і на даний час, крім того, не заявляв про відмову від прийняття спадщини. Після звернення до Чугуївської державної нотаріальної контори Харківської області у видачі свідоцтва про право власності на спадкове майно Позивачу було відмовлено через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на землю. [INFO] року помер брат Позивача - [PERSON] (а.с. 20). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається з права на земельну частку (пай) розміром 6,23 умовних кадастрових гектари, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка перебувала у колективній власності КСП «Україна». Вказана земельна ділянка належала [PERSON] на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай), виданого на підставі рішення Чугуївської райдержадміністрації від 22 березня 2000 року №139, про що в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) зроблено запис за №471 (а.с. 23). Оригінал вказаного сертифікату було втрачено за невідомих обставин. Отримати копію вказаного сертифікату у Позивача немає можливості, так як сертифікат виготовлявся в одному екземплярі, що підтверджується листом управління Держземагенства у Чугуївському районі Харківської області №29-04-465/0-14 від 24.03.2014 року (а.с. 27). Факт видачі [PERSON] Сертифікату на право на земельну частку (пай) підтверджується також копією запису №471 в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай). Наявність родинного зв'язку між [PERSON] та [PERSON] підтверджується: - свідоцтвом про народження [PERSON], серії [NUMBER], виданим повторно 22 червня 2004 року, відповідно до якого матір'ю [PERSON] записана [PERSON] а батьком записаний [PERSON] (а.с. 17); - свідоцтвом про народження [PERSON], серії [NUMBER], виданим повторно 11 грудня 1969 року, відповідно до якого матір'ю [PERSON] записана [PERSON], а батьком записаний [PERSON] (а.с. 18). Крім Позивача, після смерті [PERSON], спадкоємці першої та другої черги відсутні. В передбачений законом строк для прийняття спадщини до нотаріальної контори для прийняття спадщини після смерті [PERSON] ніхто не з'являвся, спадкова справа не заводилась і свідоцтва про право на спадщину не видавались, що підтверджується листом Чугуївської державної нотаріальної контори Харківської області (а.с. 26). Саме постійне проживання спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини є підставою для визнання спадкоємця таким, що прийняв спадщину, а не лише реєстрація місця проживання спадкоємця за адресою місця проживання спадкодавця. На час смерті [PERSON] Позивач постійно проживав разом з ним за адресою: [ADDRESS]. Отже, [PERSON], як спадкоємець за законом своєчасно прийняв спадщину, що відкрилася після смерті його брата шляхом постійного проживання із спадкодавцем на час його смерті і відповідно має право на спадкове майно. Після звернення до Чугуївської державної нотаріальної контори Харківської області у видачі свідоцтва про право власності на спадкове майно Позивачу було відмовлено через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на землю. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 №7, відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Згідно зі статтею 524 Цивільного кодексу Української РСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу Української РСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Згідно зі статтею 548 Цивільного кодексу Української РСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Пунктом 1 частини 1 статті 549 Цивільного кодексу Української РСР встановлено, що визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Відповідно до Глави 10 п. 4.9, 4.10 "Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України" свідоцтво про право на спадщину видається на підставі письмової заяви спадкоємців після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини. Видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, ніяким строком не обмежена. Відповідно до статті 1217 Цивільного кодексу України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно статті 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, згідно статті 1258 ЦКУ право на спадкування одержують спадкоємці за законом почергово. Згідно статті 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно статті 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Згідно зі ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту від якого залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно п. 23 постанови Пленум Верховного Суду від 30.05.2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування", якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Згідно з Листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування»: Якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред'явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності. У відповідності до п. 17 перехідних положень ЗК України сертифікат на право на земельну частку (пай), вважається правовстановлюючим документом і є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі. В разі смерті власника такого сертифіката, спадкування права на земельний пай здійснюється за нормами чинного законодавства, згідно норм ЦК України. Статтею 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» встановлено, що право на земельну частку (пай) мають: громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом чи Державним актом. Відповідно до п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). За приписами п. 4.15 п. 4 Глави 10 Розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» відсутність оригіналу правовстановлюючого документа є перешкодою позивачу в нотаріальному оформленні своїх спадкових прав. У зв'язку з чим Позивач, [PERSON], в порядку ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України змушений був звернутись до суду, за захистом своїх прав, оскільки не може оформити та юридично закріпити за собою право власності на спадкове майно. Відповідно до ст. 41 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом, крім того, право приватної власності є непорушним. Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути - визнання права. На підставі викладеного,

Outcome: approved