Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-18 00:00:00

Позивач [PERSON] 01.04.2019 звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей. Позов обґрунтовано тим, що вони з відповідачкою перебували у шлюбі з 24.05.2009. Під час шлюбу у них народилися донька [PERSON] [INFO] та син [PERSON] [INFO] . Сімейне життя з відповідачкою не склалося, у зв`язку з цим рішенням Заставнівського районного суду від 06.04.2017 шлюб розірвано. Діти зареєстровані та проживають з позивачем по [ADDRESS] . З січня 2019 позивач повністю матеріально утримує дітей, піклується про їхнє здоров`я та розвиток, а відповідачка, яка є здоровою та працездатною людиною не виконує свій обов`язок з утримання дітей. Позивачу відомо, що відповідачка виїхала на роботу в Польщу, а також надає послуги манікюру для населення. Враховуючи, що відповідачка працює неофіційно просив суд стягувати з неї аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі в розмірі по 1500 грн. на кожну дитину щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Відповідачка [PERSON] , скориставшись своїм правом у строк для подання відзиву на позовну заяву, пред`явила зустрічний позов до позивача про визначення місця проживання дітей з матір`ю та стягнення аліментів. В обґрунтування позову посилається на те, що в шлюбі з позивачем у них народилося двоє дітей [PERSON] та [PERSON] . Коли спільне життя з [PERSON] стало неможливим, вона звернулася до суду із позовом про розірвання шлюбу. Під час судового процесу (в травні 2017) позивач разом із дітьми проживала в м. Чернівці на орендованій квартирі. В жовтні 2017 позивач разом із дітьми повернулася у с. Горішні Шерівці до будинку [PERSON] . Через місяць після примирення [PERSON] знову була змушена з дітьми покинути помешкання відповідача та повернутися на орендовану квартиру в м. Чернівці. В грудні 2018 була зроблена ще одна спроба відновити шлюбні стосунки. З цього часу до 06 січня 2019 позивач з дітьми проживала в с. Горішні Шерівці. Після чергового скандалу позивач покинула будинок відповідача та переїхала з дітьми в орендовану квартиру в м.Чернівці. 15 січня 2019 [PERSON] забрав дітей з навчальних закладів та заборонив їй приходити до дітей. З цього часу діти проживають з відповідачем у с. Горішні Шерівці, а вона має можливість бачитися та спілкуватися з дітьми тільки з дозволу відповідача та під його контролем. Діти часто перебувають під наглядом чужих осіб, мають неохайний та недоглянутий вигляд. [PERSON] фактично постійно проживає у тітки [PERSON] (сестри Відповідача). Відповідач не може у повній мірі забезпечити належний догляд та виховання малолітніх дітей. Діти часто не мають чистого одягу та свіжо приготовленої їжі. Відповідач недостатньо приділяє уваги навчальному процесу доньки та вихованню і розвитку сина. Відповідач офіційно працевлаштований та утримує у господарстві багато домашніх тварин, догляд за якими потребує багато фізичних зусиль та часу, що відповідно впливає на його можливість належно виконувати його батьківські обов`язки. Позивачка на даний час проживає у будинку своєї знайомої, по [ADDRESS] . В даному житловому будинку є всі необхідні умови для благополучного проживання та розвитку дітей. Вона зареєстрована приватним підприємцем та працює манікюрницею, що дозволяє їй мати достатній рівень доходів для забезпечення її дітей. Позивачка спиртними напоями не зловживає, за місцем реєстрації та проживання характеризується позитивно, на диспансерному обліку в лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, до кримінальної чи адміністративної відповідальності не притягувалася, не знятої чи не погашеної судимості не має та в розшуку не перебуває. Позивач вважає, що в інтересах дітей, враховуючи їхній вік і особисту прихильність до кожного з батьків, проживати саме з нею. ЇЇ графік роботи дозволяє у повній та достатній мірі приділяти час дітям. Посилаючись на те, що вона має бажання і можливості забезпечити дітей належним доглядом та опікою, задовольнити гармонійний розвиток їх особистостей в атмосфері любові і моральної забезпеченості, [PERSON] просила суд визначити місце проживання дітей з матір`ю. Враховуючи той факт, що під час проживання дітей з матір`ю, батько добровільно не надавав матеріальну допомогу, позивачка вимушена звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів з відповідача на утримання дітей. Оскільки відповідач офіційно працевлаштований транспортувальником на ПрАТ "Чернівецькій олійно-жировий комбінат", за що отримує заробітну плату в середньому розмірі сім тисяч гривень, позивач просила стягувати з останнього аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини від його заробітку(доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину. Заперечуючи проти зустрічного позову [PERSON] , позивач за первинним позовом [PERSON] звернувся до суду із заявою про збільшення позовних вимог, в обґрунтування якої посилався на те, що в житловому будинку [ADDRESS] , де він проживає з дітьми створені всі умови для проживання, виховання та утримання дітей. В цьому будинку також обладнана кімната для дітей, щоб вони могли мати здоровий сон, навчатися, гратися. Діти відвідують навчальні заклади саме в с. Горішні Ширівці, мають тісні життєві зв`язки саме за місцем їхнього проживання. [PERSON] не може дати дітям ні належного виховання та розвитку, ні матеріального забезпечення, не може забезпечити нормальних безпечних для здоров`я дітей умов проживання. Позивач вважає, що проживання дітей разом з ним відповідає їх інтересам. Посилаючись на те, що він має можливість забезпечити дітям належні умови проживання, повною мірою займатися їх вихованням, чого його колишня дружина забезпечити не в змозі, позивач просить суд крім стягнення аліментів з [PERSON] , визначити місце проживання дітей з батьком. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] підтримали первинний позов, просили його задовольнити, посилаючись на вищезазначені обставини та відмовити в задоволенні зустрічного позову [PERSON] . Відповідач за первісним позовом [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні заперечували проти позовних вимог позивача [PERSON] , підтримали позовні вимоги, заявлені в зустрічному позові, обґрунтувавши їх обставинами, викладеними в зустрічній позовній заяви та просили їх задовольнити. Представник третьої особи без самостійних вимог [PERSON] в судовому засіданні підтримав висновок органу опіки та піклування Заставнівської РДА про доцільність визначення місця проживання дітей з батьком. Вважає, що оскільки місце проживання дітей зареєстроване за адресою батька, а матір дітей власного житла не має, не отримує самостійного доходу, то передача дітей для проживання з матір`ю буде суперечити приписам ст. 161 СК України. Суд, заслухавши пояснення сторін та їх представників, показання свідків, дослідивши письмові докази прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що сторони по справі є батьками малолітніх [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] , які народилися під час перебування сторін у шлюбі, що підтверджується свідоцтвами про народження дітей (а.с. 9-10). Із довідки Горішньошеровецької сільської ради району Чернівецької області № 530 від 19.03.2019 вбачається, що позивач, відповідач та їх діти зареєстровані в житловому будинку [ADDRESS] , який належить на праві власності [PERSON] (а.с. 12). Згідно рішення Заставнівського районного суду Чернівецької області від 06.07.2017 шлюб між сторонами розірвано, прізвище відповідачки з « [PERSON] » змінено на « [PERSON] » (а.с.11). Актом обстеження на предмет відповідності проживання [PERSON] в будинку позивача встановлено, що станом на 19.03.2019 малолітні діти проживали разом із батьком в будинку, належному йому на праві власності та перебували на повному його утриманні. [PERSON] в будинку зареєстрована, але фактично не проживає (а.с.13). Згідно довідки від 24.04.2019 [PERSON] дійсно навчається в 2-Б кл. Горішньошеровецької ЗОШ. Згідно характеристик, виданих навчальним закладом, [PERSON] має навчальні досягнення середнього та достатнього рівнів, потребує постійного контролю дорослих. На уроках активна. Правила поведінки знає та виконує. Пропуски навчальних занять відсутні. На даний час проживає з батьком, батько постійно підтримує зв`язок з школою, відвідує батьківські збори. Мати з сім`єю не проживає. До дитини ставиться добре (а.с45-46,83) Згідно довідки № 09 від 23.04.2019 [PERSON] , [INFO] дійсно з 01.10.2016 року зарахований у Горішньошеровецький дошкільний навчальний заклад і на даний час відвідує середню групу. Згідно характеристик, виданих навчальним закладом, [PERSON] відвідує дитячий садочок з жовтня 2016 року. Відвідування регулярне. Пізнавальні процеси відповідають віку дитини. Дитина доглянута, чиста. Батько постійно підтримує зв`язок з садочком і вихователями, систематично відвідує батьківські збори , мати зв`язок із садком не підтримує (а.с.47-48, 84). Позивач [PERSON] має у власності житловий будинок [ADDRESS] (а.с.79-80). [PERSON] є працівником ПрАТ «Чернівецький олійно-жировий комбінат» з 20.11.2015 та позитивно характеризується за місцем роботи і за місцем проживання (а.с.15-16). Згідно медичної довідки від 12.03.2019 та Сертифікату від 08.11.2020 [PERSON] на «Д» обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває ( а.с. 81,82). Актами обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 19.03.2019 року та 22.08. 2019 року визначено, що малолітні діти проживають з позивачем, який здійснює за ними догляд, в житловому будинку площею 130,4 кв. м . в. [ADDRESS] . В господарстві утримується двоє коней, четверо поросят, 10 шт. птиці (а.с. 13, 52). Згідно довідок Чорнівської сільської ради Новоселицького району Чернівецької області №538 від 04.04.2019 та №604 від 19.04.2019 [PERSON] дійсно проживає в господарстві по [ADDRESS] , але не зареєстрована (а.с.41), за час проживання на території села [PERSON] зарекомендувала себе з хорошої сторони. Остання до адміністративної відповідальності не притягалася, в порушеннях громадського порядку замічена не була, заяв і скарг на неї не надходило (а.с. 42). [PERSON] спиртними напоями не зловживає, на диспансерному обліку в лікаря-психіатра та лікаря-нарколога - не перебуває, що підтверджується Сертифікатом та відповіддю на адвокатський запит Заставнівської ЦРЛ № 569 від 19.04.2019 (а.с.43-44). Відповідно до довідки Заставнівського ВП Кіцманського ВП ГУНП в Чернівецькій області від 25.04.2019 року за № 3527/123/47/01-19 згідно ДІАЗ МВС України [PERSON] до кримінальної чи адміністративної відповідальності не притягувалася, не знятої чи не погашеної судимості не має та в розшуку не перебуває (а.с.50-51). Станом на 03.05.2019 [PERSON] була зареєстрована як фізична особа-підприємець за видом економічної діяльності «Надання послуг перукарнями та салонами краси» (а.с.56). Із пояснень сторін судом встановлено, що після подання позову до суду, а саме починаючи із початку літа 2019, діти проживають разом із матір`ю та її чоловіком в с. Чорнівка в будинку, який [PERSON] має намір викупити. Так, згідно Акту обстеження матеріально-побутових умов проживання сім`ї від 17.07.2019 [PERSON] разом із двома дітьми [PERSON] , [PERSON] та співмешканцем [PERSON] , проживає в [ADDRESS] в двокімнатному будинку, без санвузла. Житлово-побутові умови хороші. Будинок доглянутий, охайний, кімнати чисті, прибрані. Діти мають окремі місця для відпочинку, навчання, телевізор. Діти забезпечені всім необхідним: свіжою їжею, одягом, канцеляцією в гарному стані. Комісія дійшла висновку, що матеріально побутові умови проживання сприятливі для проживання дітей. (а.с.115). 26.07.2019 [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] ( а.с.116), який є батьком [PERSON] - третьої дитини, що народилася [INFO] (а.с.173). Вищенаведені обставини також підтверджуються показаннями свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] - сусідів та друзів позивача, які показали суду, що у господарстві [PERSON] та [PERSON] було чотири коня, свині, корова та город, за усім доглядав [PERSON] варила їсти, але годував дітей на обід [PERSON] , оскільки [PERSON] працюючи на роботі, йшла зранку о 10 год., поверталася додому біля 22 годині. Коли батьки працювали, діти залишалися у сестри [PERSON] . Коли позивач та відповідач проживали разом, [PERSON] здійснювала належний догляд за дітьми. Був період, коли діти проживали тільки із батьком. За час перебування дітей із [PERSON] вони були доглянуті, нагодовані, у нетверезому стані його не бачили. Останній дуже добре відноситься до дітей, спеціально купив автомобіль, щоб їх возити. Більше року діти проживають із відповідачкою в с. Чорнівка, а на вихідні приїжджають до батька в село. Свідок [PERSON] вказала суду , що являється племінницею позивача. На даний час діти сторін проживають із відповідачкою в с. Чорнівка. Раніше проживали разом спільною сім`єю в с. Горішні Шерівці. Також [PERSON] із дітьми проживали в Садгорі, знімала квартиру. Свідок зазначила, що під час перебування в гостях в останньої їсти вдома не було, вона купляла їм печива. В січні 2019, а саме 15-16 числа [PERSON] забрав дітей до себе, де вони проживали до літа 2019. Під час перебування дітей у батька, той купляв їм речі, продукти харчування. Під час перебування [PERSON] на роботі, то діти перебували в її матері, котра являється його сестрою. [PERSON] добре ставився до дітей, виконував всі їх забаганки. [PERSON] також хороша мати, однак , як господиня не досконала. Діти в них завжди доглянуті, охайні. Їй відомо, що іноді діти не бажають розмовляти із батьком по телефону. [PERSON] часто привозить дітей до себе в село. Свідок [PERSON] вказала суду, що являється сусідкою відповідачки. Познайомилась із [PERSON] в 2017 році у Садгорі, оскільки вона там проживала на орендованій квартирі. Діти також проживали із нею. В 2018 році була у гостях у Велущаків у с. Горішні Шерівці . В будинку був порядок, приготовлено. В господарстві були коні, свині, корова. [PERSON] по господарству все робила. На сьогоднішній день [PERSON] проживає в с. Чорнівка із іншим чоловіком та своїми дітьми. В будинку, якому [PERSON] проживає на даний час є дві кімнати, кухня і належні умов для проживання дітей. Діти сторін позитивні, розумні та доглянуті. Їй відомо про випадок, коли [PERSON] забрав дітей і відмовлявся повернути, оскільки діти повинні проживати там, де вони зареєстровані. Із рішення органу опіки і піклування Заставнівської РДА районної державної адміністрації Чернівецької області від 23.08.2019 року № 01-39/21-1441 вбачається, що вказаний орган вважає за доцільне визначити місце проживання малолітніх дітей разом із батьком [PERSON] , виходячи із того, що останній має на праві власності житловий будинок, належним чином облаштований для стабільного розвитку дітей, отримує стабільний дохід, в той час як мати дітей власного житла не має, довідки про отримані доходи не надала (а.с. 123-124). При вирішенні даного спору суд застосовує наступні норми права і виходить із вищенаведених мотивів. Відповідно до статей 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Укладення міжнародних договорів, які суперечать Конституції України, можливе лише після внесення відповідних змін до Конституції України. Згідно з частинами першою-п`ятою статті 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику ЄСПЛ як джерело права. Суд застосовує норми права інших держав у разі, коли це передбачено законом України чи міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Відповідно до частини першої статті 2 Закону України від 29 червня 2004 року №1906-IV«Про міжнародні договори України» міжнародний договір України - укладений у письмовій формі з іноземною державою або іншим суб`єктом міжнародного права, який регулюється міжнародним правом, незалежно від того, міститься договір в одному чи декількох пов`язаних між собою документах, і незалежно від його конкретного найменування (договір, угода, конвенція, пакт, протокол тощо). У пунктах «а», «b» частини першої статті 2 Віденської конвенції про право міжнародних договорів від 23 травня 1969 року визначено, що для цілей цієї Конвенції «договір» означає міжнародну угоду, укладену між державами в письмовій формі і регульовану міжнародним правом, незалежно від того, чи викладена така угода в одному документі, двох чи кількох зв`язаних між собою документах, а також незалежно від її конкретного найменування; «ратифікація», «прийняття», «затвердження» і «приєднання» означають, залежно від випадку, міжнародний акт, який має таке найменування і за допомогою якого держава виражає в міжнародному плані свою згоду на обов`язковість для неї договору. Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно із статтею 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частиною 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Стаття 11 Закону України «Про охорону дитинства» наголошує, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей, однак предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Із системного тлумачення статей 3, 9 та 18 Конвенції про права дитини, частин другої та третьої статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», слідує, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. У статті 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини (стаття 155 СК України). Відповідно до частини третьої статті 157 СК України, той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо спілкуватись з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини. Отже, батьки дитини не тільки мають право на виховання дитини та й обов`язок виховувати дитину у атмосфері поваги до її прав, її людської гідності, в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї родини, сім`ї, свого народу та Батьківщини. Згідно з частинами першою, другою статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Тлумачення частини першої статті 161СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.1998 року N16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України» роз`яснив, що при вирішенні спору між батьками, які проживають окремо (в тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд виходячи із рівності прав та обов`язків батька й матері щодо своїх дітей повинен постановити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей (п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року N 16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України»). Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Поведінка батьків, їх авторитет відіграє суттєву роль у вихованні дитини, адже дитина не має самостійного досвіду соціальної поведінки, а тому успадковує досвід і поведінку авторитетних для неї батьків. Наведене узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц (провадження № 14-327цс18), а також зазначені правові позиції містяться в постанові Верховного Суду від 24.10.2019 у справі №585/2392/18 (провадження №61-15609св19). Законодавство України не містить норм, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною. Відповідно до статті 12 Конвенції про права дитини, частин першої та другої статті 171 СК України, дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками спору щодо її місця проживання. З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Закріплення цього права підкреслює, що дитина є особистістю, з думкою якої потрібно рахуватись, особливо при вирішенні питань, які безпосередньо її стосуються. Таким чином, дитина, яка може висловити свою думку має право не тільки бути вислуханою і почутою, але й право брати активну участь у вирішенні своєї долі. Під час розгляду даної справи судом була вислухана думка малолітньої [PERSON] , що досягла віку, в якому здатна формулювати свої погляди, яка повідомила, що в даний час проживає в с. Чорнівка, навчається у третьому класі. Школа, в яку вона ходить їй подобається. Був період, коли вони проживали тільки із батьком, оскільки мама їздила за кордон. Під час перебування їх в с. Горішні Шерівці був випадок, коли цілий тиждень вона із братом були у татової сестри, тільки на вихідні дні тато їх забрав до себе. [PERSON] вказала, що тато більше прислуховується до [PERSON] , виконує всі його забаганки, купляє все що йому хочеться. У будинку, де проживає тато є багато кімнат, і він заставляє робити там порядок, а сам лягає спати. Тато не займається із ними, не грається, бо зайнятий роботою та господарством. Після останнього дзвоника мама забрала їх до себе. В будинку, в якому вони зараз проживають є декілька кімнат, вона має своє місце для навчання та зберігання своїх речей. На вихідні дні батько забирає її із братиком до себе в с. Горішні Шерівці, а потім назад відвозить до мами. Коли вони з братом перебувають у тата, то він їм готує їсти, однак вона не все те любить їсти. Вони з братом найбільше бажають проживати із мамою, оскільки вона із ними більше проводить часу, кожного вечора грається. Не проти зустрічатись із татом кожну суботу та неділю. Із встановлених судом обставин справи, підтверджених належними і допустимими доказами вбачається, що сторони однаково відповідально ставляться до виконання батьківських обов`язків, позитивно характеризуються, не зловживають алкоголем чи наркотиками, ведуть моральний спосіб життя. Разом з цим, вирішуючи даний спір, суд констатує, що на даний час діти проживають з матір`ю, яка створила належні умови для їх виховання та розвитку. Проте, для визначення місця проживання дітей з батьком, а отже розлучення їх з матір`ю необхідна наявність виняткових обставин, що передбачені ч.2 ст.161 СК України. З матеріалів справи вбачається, що такі виняткові обставини, які б зумовили необхідність розлучення малолітніх дітей із матір`ю відсутні. Натомість, судом встановлено, що [PERSON] , будучи матір`ю трьох малолітніх дітей, усвідомлюючи свою відповідальність за їх виховання та створення належних умов для проживання, розвитку і збереження здоров`я, бажаючи належним чином виконувати свої батьківські обов`язки також по відношенню до двох малолітніх дітей від першого шлюбу, забезпечує їх належним доглядом та опікою, у повній та достатній мірі приділяє час дітям, задовольняє гармонійний розвиток їх особистостей в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості. Дані обставини підтверджують наявність тісного зв`язку матері із своїми дітьми, підтримання якого є життєво необхідним для дітей такого віку. Оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає, що малолітні [PERSON] та [PERSON] мають більшу прив`язаність до матері, отже проживання і збереження сімейних зв`язків саме з нею буде відповідати найкращим інтересам дітей. Комісія з питань захисту прав дитини при Заставнівській РДА 20.08.2019 вирішила: надати висновок органу опіки та піклування про доцільності визначення місця проживання малолітніх дітей з матір`ю [PERSON] (а.с.144) Проте, враховуючи висновок, поданий службою у справах дітей Заставнівської РДА, всупереч до рішення комісії, орган опіки і піклування Заставнівської РДА надав висновок від 23.08.2019 №01-39/21-1441, яким вважав за доцільне визначити місце проживання дітей з батьком [PERSON] . В обґрунтування підстав неприйняття до уваги рішення комісії з питань захисту прав дитини наведено доводи про те, що батько [PERSON] , проявив себе більш відповідальним відносно виховання і піклування про дітей, ніж їхня матір, яка певний період часу була відсутня і не цікавилася їхнім життям. Також враховано, що батько має на праві власності належним чином облаштований житловий будинок, отримує стабільний дохід за основним місцем роботи, так і від ведення домашнього господарства. В той час, як [PERSON] власного житла не має та довідки про отримані доходи не надала. Згідно з частиною 6 статті 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Вирішуючи питання про визначення місця проживання дітей, суд не погоджується з висновком органу опіки та піклування, оскільки цей висновок є не достатньо обґрунтованим у відповідності до встановлених судом обставин справи та суперечить інтересам малолітніх дітей. Суд приходить до прийняття такого рішення у зв`язку з тим, що переваги в матеріально-побутовому стані батька, зокрема наявність у нього власного житла, більш зручних умов проживання, більших матеріальних доходів не є вирішальною умовою для передачі йому дітей. Без встановлення виключних обставин, які б надавали підстави для висновку про можливість розлучення дітей з матір`ю, задоволення позовних вимог позивача було б порушенням принципу пріоритетності прав та якнайкращого забезпечення інтересів дітей, адже для нормального фізичного, емоційного та психологічного розвитку дітям потрібні не лише гроші, а й материнська любов, догляд, виховання, материнська порада тощо. Доводи позивача та його представниці про відсутність у [PERSON] самостійного доходу і неможливості матеріального забезпечення потреб дітей не приймаються судом до уваги, оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідачка надає перукарські послуги з манікюру, за що отримує певну винагороду. Зазначені обставини визнані сторонами у справі, а не надання суду доказів щодо її матеріального стану, не свідчить про відсутність у відповідачки самостійних доходів, як підставу відмови у визначенні місця проживання дітей з матір`ю, Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. (с. 6 ст. 81 ЦПК України). З огляду на те, що будь - яких доказів, що свідчили б про те, що визначення місця проживання дітей разом з матір`ю може зашкодити їх інтересам, в ході розгляду справи надано не було. Отже судом не встановлено підстав, які б були перешкодою для визначення місця проживання малолітніх дітей разом з матір`ю. Враховуючи наведене, суд вважає, що необхідно задовольнити зустрічний позов та відмовити у задоволенні первісного позову. При цьому суд роз`яснює, що батько дітей, при визначенні судом їх місця проживання з матір`ю, не розлучається з дітьми та не обмежується у праві на спілкування з ними, не позбавляється піклування, турботи про дітей та участі у їх вихованні і може реалізувати свої права шляхом домовленості з матір`ю дітей щодо встановлення часу спілкування або за рішенням органу опіки та піклування, або за судовим рішенням. Частиною другою статті 51 Основного Закону - Конституції України, та статтею 180 Сімейного кодексу України, чітко визначено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. При ухиленні батьків від цього обов 'язку кошти на утримання дітей стягуються в судовому порядку. Відповідно до п.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Стаття 183 СК України зазначає: частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини,на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Приписами ч.2. ст. 182 СК України зазначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у частині другій статті 182 СК України. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Звертаючись до суду з позовом про визначення місця проживання дітей з матір`ю враховуючи той факт, що під час проживання дітей з матір`ю, батько добровільно не надавав матеріальну допомогу позивач просила стягувати аліментів з відповідача на утримання дітей у частці від його доходу. Судом встановлено, що [PERSON] працездатний, офіційно працевлаштований транспортувальником на ПрАТ "Чернівецькій олійно-жировий комбінат", за що отримує заробітну плату в середньому розмірі біля семи тисяч гривень, що підтверджується довідкою, доданою до його первісного позову (а.с.14). [PERSON] не має інших дітей та утриманців. Оскільки судом вирішено питання про місце проживання дітей з матір`ю, позовна вимога про стягнення аліментів з батька підлягає задоволенню. Отже з [PERSON] необхідно стягувати аліменти на користь матері [PERSON] на утримання двох малолітніх дітей у розмірі однієї третини його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину, починаючи з 06.05.2019 і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. На підставі ст.ст.8, 9, 51 Конституції України, ст.ст. 3, 9, 12, 18 Конвенції про права дитини, ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства», ст.ст. 141, 150, 157, 161, 171, 181, 182, 183, 191 СК України,

Outcome: approved