Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-30 00:00:00

Позивач [PERSON], [INFO], звернулась 28 липня 2016 року в суд з цим позовом до АТ "Ощадбанк", вказуючи, що 02.03.2007 р. між [PERSON] (надалі - Боржник, Позичальник) та ВАТ «Державний Ощадний банк України» (надалі - Відповідач, Кредитор) було укладено кредитний договір № 557-н. За змістом цього договору позичальнику надаються грошові кошти для купівлі автомобіля ВАЗ. В забезпечення виконання умов цього кредитного договору, 02.03.2007 р. між Банком та Позичальником укладено договір застави транспортного засобу. Предметом застави є автомобіль ВАЗ 111830, 2006 р.в., реєстраційний номер [NUMBER], що належить Позичальнику. Всупереч умовам кредитного договору (п. 1.4 кредитного договору), за яким зобовязання виникають лише і виключно після укладення договору застави транспортного засобу між сторонами, де сторонами є лише Банк та Позичальник, між Банком та нею - [PERSON] (надалі - Поручитель) було укладено договір поруки № 557-н від 02.03.2007 р. за яким вона є солідарним боржником по вищевказаному кредитному договору. Але жодним з пунктів цього кредитного договору не зазначено укладення договору поруки. 29.09.2009 р. в результаті тривалого захворювання, Боржник [PERSON] помер, що й підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть серія 1-ЖД № 201029, актовий запис про смерть № 434. Враховуючи ці обставини вона вважає, що укладений договір поруки повинен бути припинений з наступних підстав. У звязку із тим, що Позичальник помер, його спадщину ніхто не прийняв, і вона не поручалась за нового боржника, підстави відповідальності за кредитним договором відсутні, а договір поруки підлягає припиненню. В договорі поруки, відсутня умова щодо її відповідальності як поручителя за нового боржника чи то за спадкоємців, чи то за нового боржника у випадку переведення боргу. Також у п.6.3. договору поруки вказано, що договір набирає чинності з дати його підписання, але не вказано термін, протягом якого необхідно виконати основне зобовязання. Це не відповідає вимогам ст. 252 ЦК України, згідно з якими строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. За вказаних обставин вважає, що підстави для припинення договору поруки № 557-н від 02.03.2007р є обґрунтованими. У звязку з вищенаведеним, позивачка просить суд постановити рішення, яким визнати Договір поруки № 557-н від 02.03.2007р., що укладений між ВАТ «Державний Ощадний банк України» та [PERSON]» (ІПН [NUMBER]) - припиненим з моменту смерті боржника [PERSON], а саме з 29.09.2009 р. Позивачка у судовому засіданні підтримала позовні вимоги та наполягала на їх задоволенні. Представник АТ "Ощадбанк" в судове засідання не зявився, але надав заперечення до позову та клопотання про розгляд справи у відсутність представника банку. В запереченні зазначав, що заміни боржника у зобовязанні до цього часу не відбулось через не прийняття спадщини, а тому законних підстав для задоволення позову не має. Просив у позові відмовити у повному обсязі. Вислухавши сторону позивача та дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з такого. Судом встановлено, що 02 березня 2007 року між [PERSON] та ВАТ «Державний Ощадний банк України» було укладено кредитний договір № 557-н, відповідно до умов якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 9307,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,2 % річних з терміном погашення кредиту не пізніше 02 березня 2012 року. На забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором № 557-н, 02 березня 2007 року між [PERSON] та ВАТ «Державний Ощадний банк України» було укладено договір застави транспортного засобу, предметом якого був автомобіль ВАЗ 111830, 2006 р.в., реєстраційний номер [NUMBER]. Також на забезпечення виконання зобовязань [PERSON] за кредитним договором № 557-н, 02 березня 2007 року між [PERSON] та ВАТ «Державний Ощадний банк України» було укладено договір поруки №557-н, відповідно до п. 1.1 якого позичальник і поручитель відповідають перед банком як солідарні боржники. Згідно п.4.3. Договору поруки, припинення поруки здійснюється у випадку заміни боржника іншою особою, якщо поручитель не виявив згоди відповідати за нового боржника. 29 вересня 2009 року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ЖД №201029 від -01.10.2009 року. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов'язання мають виконуватися належним чином та у встановлений законом строк. За приписами ч. 1 ст. 553, ч. 1 ст. 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель, за змістом указаних норм матеріального права, хоча і пов'язаний з боржником певними зобов'язальними відносинами, є самостійним суб'єктом у відносинах із кредитором. Підставою для поруки є договір, що встановлює зобов'язальні правовідносини між особою, яка забезпечує виконання зобов'язання боржника, та кредитором боржника. Згідно із ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Відповідно до змісту ст. ст. 559, 598 ЦК України припинення зобов'язання поруки означає такий стан сторін правовідношення, при якому в силу передбачених законом обставин суб'єктивне право і кореспондуючий йому обов'язок перестають існувати. Термін «порука», застосований законодавцем у ч. 1 ст. 559 ЦК України, використовується в розумінні зобов'язальних правовідносин поруки, з припиненням яких втрачає чинність договір поруки. На підставі ч. 1 ст. 608 цього Кодексу зобов'язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов'язаним з його особою у зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою. Відповідно до ч. 3 ст. 559 ЦК України порука припиняється у разі переведення боргу на іншу особу, якщо поручитель не поручився за нового боржника. Згідно зі ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщина) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом ч. 4 ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у моменті її смерті. З аналізу вказаних статей вбачається, що у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов'язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування обов'язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємця, тобто відбувається передбачена законом заміна боржника в зобов'язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Зазначена правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 17 квітня 2013 року № 6-18цс13, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для усіх судів України. Крім того, у абз. 4, 5 п. 32 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» судам роз'яснено, що відповідно до ст. 523 ЦК України порука або застава, встановлена іншою особою, припиняється після заміни боржника, якщо поручитель або заставодавець не погодився забезпечувати виконання зобов'язання новим боржником, а згідно зі ст. 607 ЦК України зобов'язання припиняється неможливістю його виконання у зв'язку з обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає. При цьому на поручителів може бути покладено обов'язок щодо належного виконання зобов'язання за кредитним договором у випадку смерті позичальника лише за наявності в позичальника правонаступника, який прийняв спадщину, та згоди поручителя відповідати за нового боржника, зафіксованої в тому числі й у договорі поруки як згоди відповідати за виконання зобов'язання перед будь-яким боржником у разі переведення боргу за забезпечувальним зобов'язанням. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 03 червня 2015 року № 6-206цс15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для усіх судів України. Враховуючи, що кредитний договір припинив свою дію у зв'язку зі смертю боржника, спадкоємці після смерті боржника спадщину не прийняли, з урахуванням того, що договір поруки є похідним від кредитного договору, суд дійшов до висновку, що договір поруки припинив свою дію.

Outcome: approved