Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-04 00:00:00

Заступником керівника Олександрійської місцевої прокуратури Кіровоградської області [PERSON] подано до суду позов в інтересах держави в особі Устинівської районної державної адміністрації та Устинівської центральної районної лікарні до [PERSON] про стягнення вартості витрат на лікування потерпілого від злочину в сумі 3851,12 грн. Вимоги мотивуються тим, що особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від злочину. В судовому засіданні прокурор Ворона І.В. настоює на позовних вимогах про стягнення з [PERSON] вартості витрат на лікування потерпілого від злочину в сумі 3851,12 грн., так як особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від злочину. В судове засідання представник Устинівської районної державної адміністрації [PERSON] не з'явився, подав письмову заяву про розгляд справи у його відсутність. В судове засідання представник Устинівської центральної районної лікарні не з'явився, про день та час судового розгляду повідомлений належним чином, заяви про розгляд справи у його відсутність чи про причини неявки не подано. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги про стягнення вартості витрат на лікування потерпілого від злочину в сумі 3851,12 грн. визнає, як обгрунтовані. Заслухавши сторони, ознайомившись з матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Вироком Устинівського районного суду Кіровоградської області від 29 лютого 2016 року [PERSON] визнано винним та призначено за ч.2 ст.125 КК України покарання у вигляді штрафу на користь держави. З [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] відшкодування матеріальної шкоди за лікування та проїзд пасажирським транспортом в сумі 2891,67 грн. Вироком суду першої інстанції, на підставі наданих сторонами кримінального провадження досліджених доказів встановлено, що потерпілий [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні в Устинівській ЦРЛ з 08 серпня по 21 серпня 2015 року. Частинами\~1,2 ст.1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Статтею 3 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат" від 07 липня 1995 року №11 передбачено, що судам слід мати на увазі, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з "Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання", затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №545 від 16 липня 1993 року. Як передбачено цим Порядком, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Термін і обгрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка - розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров'я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. Відповідно до ст.ст.2,3 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року, сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003/у) або інших документів, які підтверджують дату госпіталізації та виписки хворого із стаціонара лікувального закладу. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання. Визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров'я або прокурора. При встановлених обставинах, позовні вимоги про стягнення з [PERSON] вартості витрат на лікування потерпілого від злочину в сумі 3851,12 грн. підлягають задоволенню відповідно до ч.ч.1,3 ст.1206 ЦК України, так як особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров'я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Судові витрати по справі, в порядку ч.1 ст. 88 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved