Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-31 00:00:00

Позивач [PERSON], звернулася до Чугуївського міського суду Харківської області з позовом до [PERSON], [PERSON], про визнання недійсним та скасування свідоцтва на право власності на квартиру та визнання права власності, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог просила суд визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право власності від 16.03.2007, видане Відділом житлово-комунального господарства, будівництва та комунальної власності виконавчого комітету Чугуївської міської ради згідно з розпорядженням (наказом) від 16.03.2007 №43, визнавши за [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER], право власності на 1/2 частину квартири №27, що розташована за адресою: Харківська область, м. Чугуїв, с. Клугино-Башкирівка, пров. Сосновий, буд. 1 та за [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER], право власності на 1/2 частину квартири №27, що розташована за адресою: Харківська область, м. Чугуїв, с. Клугино-Башкирівка, пров. Сосновий, буд. 1. В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначила, що вона є власником 1/3 частини квартири №27, що розташована за адресою: Харківська область, м. Чугуїв, м-н «Авіатор», в/м №2, буд. 71 (адресу упорядковано та змінено на нову адресу: Харківська область, м. Чугуїв, с. Клугино-Башкирівка, пров. Сосновий, буд. 1), що підтверджується свідоцтвом про право власності від 16.03.2007, виданим Відділом житлово-комунального господарства, будівництва та комунальної власності виконавчого комітету Чугуївської міської ради згідно з розпорядженням (наказом) від 16.03.2007 №43. На момент отримання даного Свідоцтва про право власності на житло Позивачу було 11 років, її згоди на приватизацію вищевказаної квартири ніхто не питав. На час приватизації Позивач постійно не проживала в квартирі, наймачем цієї квартири не була. Саме через те, що батьки Позивача включили її до приватизації даної квартири, Позивач в подальшому позбавлена права приймати участь у приватизації якогось іншого нерухомого майна, що в свою чергу порушує та звужує її права. Видача свідоцтва про право власності на вказану квартиру обмежило право Позивача на поліпшення житлових умов та реалізацію в майбутньому права на приватизацію. Позивач в судове засідання не з'явилася, належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи, через канцелярію суду надала заяву про слухання справи без її участі, позовні вимоги підтримала, та просила суд позов задовольнити (а.с. 20). Відповідачі в судове засідання не з'явилися, належним чином були повідомлені про час і місце розгляду справи, через канцелярію суду надали заяви про слухання справи без їх участі, проти задоволення позовних вимог не заперечували (а.с. 18, 19). Суд відповідно до ст. 169 ЦПК України вважає за можливе розглядати справу у відсутності \~не з'явившихся осіб за наявними доказами справи. Дослідивши та перевіривши письмові докази по справі, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивач є власником 1/3 частини квартири №27, що розташована за адресою: Харківська область, м. Чугуїв, м-н «Авіатор», в/м №2, буд. 71, що підтверджується свідоцтвом про право власності від 16.03.2007, виданим Відділом житлово-комунального господарства, будівництва та комунальної власності виконавчого комітету Чугуївської міської ради згідно з розпорядженням (наказом) від 16.03.2007 №43 (далі Свідоцтво) (а.с. 9). Адресу п'ятиповерхового житлового будинку за адресою: Харківська область, м. Чугуїв, військове містечко №2, м-н «Авіатор», буд. 71, упорядковано та змінено на нову адресу: Харківська область, м. Чугуїв, с. Клугино-Башкирівка, пров. Сосновий, буд. 1. Адресу зареєстровано на підставі рішення виконавчого комітету Чугуївської міської ради від 10.06.2016 №149 та рішення виконавчого комітету Чугуївської міської ради Харківської області від 19.03.2012 №101; адреса упорядкована (анульована) на підставі рішення виконавчого комітету Чугуївської міської ради від 21.02.2007 №105/2 «Про присвоєння поштових адрес будинкам, прийнятим до комунальної власності м. Чугуєва» (а.с. 28). Відповідно до абз. 3 ст. 9 Житлового Кодексу Української РСР, громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» (далі Закон), приватизація державного житлового фонду (далі - приватизація) - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. Згідно ст. 2 Закону до об'єктів приватизації належать - квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - квартири (будинки), які використовуються громадянами на умовах найму. Згідно ч. 4 ст. 5 Закону, право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах (будинках) або перебували на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до введення в дію цього Закону. Згідно п.18 Положення про порядок передачі квартир у власність громадян, затвердженого наказом Державного комітету з житлово-комунального господарства від 15 вересня 1992 року (яке було чинним в 2007 році на момент приватизації вищезазначеної квартири), громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім'ї на умовах найму квартиру (одноквартирний будинок), звертається в орган приватизації або до створеного ним підприємства по оформленню документів, де одержує бланк заяви та необхідну консультацію. Згідно п.23 зазначеного Положення, оформлена заява на приватизацію квартири (будинку) з доданою до неї довідкою про склад сім'ї та займані приміщення, а також документ, що підтверджує право на пільгові умови приватизації, подаються громадянином до органу приватизації місцевої державної адміністрації, виконкому місцевої Ради народних депутатів чи державного підприємства, організації, установи, де вони реєструються. Таким чином, як випливає з аналізу вказаних норм, процедура оформлення права власності передбачає обовязкове постійне проживання в цих квартирах (будинках) квартиронаймача. Як розяснив Пленум Верховного Суду України в постанові N2 від 12.04.1985 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з'ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім'ї наймача, чи приписані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім'ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням. При цьому, як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.15 постанови від 01 листопада 1996 року N9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя", наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім'ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому. На момент отримання даного Свідоцтва про право власності на житло Позивачу було 11 років, її згоди на приватизацію вищевказаної квартири ніхто не питав. На час приватизації Позивач постійно не проживала в квартирі, наймачем цієї квартири не була. Саме через те, що батьки Позивача включили її до приватизації даної квартири, Позивач в подальшому позбавлена права приймати участь у приватизації якогось іншого нерухомого майна, що в свою чергу порушує та звужує її права. Таким чином, свідоцтво про право власності на житло від 16.03.2007, видане Відділом житлово-комунального господарства, будівництва та комунальної власності виконавчого комітету Чугуївської міської ради має бути скасованим. Згідно ч. 5 ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку або з частковою доплатою один раз. Видача свідоцтва про право власності на вказану квартиру обмежило право Позивача на поліпшення житлових умов та реалізацію в майбутньому права на приватизацію. Приймаючи до уваги вищевказані обставини, слід визнати, що приватизацію цієї квартири було проведено з порушенням діючого законодавства. Отже, після винесення рішення про скасування вищевказаного свідоцтва про право власності на житло, право Позивача на приватизацію житла буде відновлено. Згідно з ч.2 ст. 26 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому\~підпунктом "а"\~пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. У разі скасування судом документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав до 1 січня 2013 року, або скасування записів про державну реєстрацію прав, інформація про які відсутня в Державному реєстрі прав, запис про державну реєстрацію прав вноситься до Державного реєстру прав та скасовується. На підставі викладеного,

Outcome: approved