Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-06 00:00:00

Заявник [PERSON] через представника - адвоката Пацулу В.О. звернувся до суду із заявою, у якій просить суд видати обмежувальний припис щодо [PERSON] , на строк 6 місяців, яким визначити заходи тимчасового обмеження його прав та покладення на нього обов`язків, а саме: заборонити перебувати у місці спільного проживання із заявником за адресою [ADDRESS] ; заборонити наближення на 100 м до місця проживання заявника, яке розташоване за адресою [ADDRESS] та інших місць частого відвідування постраждалої особи; заборонити переслідувати заявника та в будь-який спосіб спілкуватися з ним без його згоди; заборонити вести телефонні переговори, надсилати повідомлення в соціальних мережах або контактувати із заявником через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. В обґрунтування заяви зазначає, що він зареєстрований та проживає у житловому будинку [ADDRESS] . [PERSON] є рідним братом заявника, проживає у житловому будинку [ADDRESS] разом з заявником та іншими членами родини (матір`ю та бабусею) без реєстрації у даному житловому будинку. [PERSON] , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, чинить на заявника психологічне насильство, висловлюється нецензурною лайкою, ображає його, погрожує фізичною розправою йому, матері та бабці, які проживають разом. З приводу вчинення [PERSON] відносно [PERSON] протиправних дій останній неодноразово звертався до поліції, за наслідками таких звернень були прийняті відповідні процесуальні рішення, складено протоколи про адміністративне правопорушення за ч.1 та ч.2 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, які направлені для розгляду до суду. Незважаючи на вказане, [PERSON] продовжує вчиняти насильство в сім`ї. У зв`язку із цим, з метою унеможливлення подальшого домашнього насильства у майбутньому [PERSON] просить винести щодо кривдника [PERSON] обмежувальний припис. Ухвалою суду від 03 вересня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду на 06 вересня 2021 року, яке вподальшому було відкладено на 07 вересня 2021 року. В судове засідання заявник не з`явився, однак забезпечив явку свого представника. У судовому засіданні представник заявника - адвокат Пацула В.О. заяву підтримав з підстав викладених у ній. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час і місце судового розгляду шляхом розміщення оголошення про виклик особи. У судове засідання представник заінтересованої особи відділення поліції №3 (м.Теребовля) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про день, час та місце розгляду справи. Згідно частини першої статті 350-5 ЦПК України неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Враховуючи вказане, розгляд справи проведено за відсутності заінтересованої особи [PERSON] , представника відділення поліції №3 (м.Теребовля) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області. Суд, заслухавши пояснення учасника справи, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив наступні обставини. В матеріалах справи міститься копія паспорта громадянина України на ім`я [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] , виданого Теребовлянським РВ УМВС України в Тернопільській області від 15 квітня 2004 року із відміткою про реєстрацію місця проживання за адресою: [ADDRESS] . Заявник [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , разом з ним зареєстровані [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , вказане підтверджується копією будинкової книги, прописки громадян, що проживають по [ADDRESS] . Згідно листа - повідомлення від 16 серпня 2021 року виданого відділенням поліції № 3 (м. Теребовля) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області зареєстровано ряд звернень [PERSON] щодо вчинення насильства в сім`ї щодо нього [PERSON] , зокрема: 23 лютого 2019 року, 24 травня 2019 року, 05 червня 2019 року, 08 квітня 2020 року, 20 березня 2020 року, 14 квітня 2020 року, 27 квітня 2020 року, 23 серпня 2020 року, 28 листопада 2020 року, 02 грудня 2020 року, 10 квітня 2021 року, 05 травня 2021 року, 07 червня 2021 року, 10 червня 2021 року, 10 червня 2021 року, 23 червня 2021 року. Згідно постанови Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 13 квітня 2020 року [PERSON] , [INFO] , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173 - 2 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді громаських робіт на строк 40 (сорок) годин. Постановою Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 13 квітня 2020 року [PERSON] , [INFO] , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173 - 2 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді громаських робіт на строк 60 (сорок) годин. Та відповідно постанови Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 12 квітня 2021 року виправлено описку у резолютивній частині постанови про адміністративне правопорушення від 13 квітня 2020 року, де помилково зазначено строк покарання у виді громадських робіт на строк 60 (сорок) годин замість дійсного 40 (сорок) годин. Відповідно до постанови Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 29 грудня 2020 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 173 - 2 КУпАП, та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в дохід держави в розмірі 170 грн. До даних правовідносин суд застосовує наступні правові норми. Відповідно до пункту третього частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Пунктом 6 частини першої статті 1 зазначеного Закону передбачено, що кривдник особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Психологічне насильство це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Згідно з положеннями пункту 2 частини другої статті 3 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб, зокрема, рідні брати і сестри. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 4 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», однією із засад запобігання та протидії домашньому насильству є гарантування постраждалим особам безпеки та основоположних прав і свобод людини і громадянина, зокрема права на життя, свободу та особисту недоторканість, на повагу до приватного та сімейного життя, на справедливий суд, на правову допомогу, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Положеннями статті 21 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що постраждала особа має право, зокрема, на: дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 24 та пункту 1 частини першої статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника із заявою про видачу якого може звернутися постраждала особа або її представник. Відповідно до пунктів сьомого та восьмого частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис стосовно кривдника це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Особа, яка постраждала від домашнього насильства це особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. В силу вимог частини другої статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом прав спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкуватися з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Частиною третьою даної статті визначено, що рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. За пунктом дев`ятим частини першої статті 1 цього ж Закону оцінка ризиків це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Обмежувальний припис використовується як ефективний спосіб захисту від вчинення дій з домашнього насильства, однією із характеристик якого є повторюваність. За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. За правилами частини четвертої статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Судом установлено та підтверджено наявними у справі доказами, що [PERSON] та [PERSON] є рідними братами. [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] без реєстрації разом із заявником. В родині постійно виникають конфліктні ситуації, існує насильство [PERSON] щодо свого брата [PERSON] , яке проявляється у систематичному, тривалому психологічному тиску щодо нього, приниженні, нецензурній лайці, погрозами щодо фізичної розправи. [PERSON] неодноразово був підданий домашньому насильству з боку брата [PERSON] . Такі обставини встановлені судом, зокрема, на підставі постанов Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 13 квітня 2020 року, 29 грудня 2020 року, якими [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених статтею 173-2 КУпАП «Вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, невиконання термінового заборонного припису або неповідомлення про місце свого тимчасового перебування». Враховуючи викладене, зважаючи на тривалість та системність протиправної поведінки [PERSON] , приймаючи до уваги те, що останній не усвідомлює серйозності негативних наслідків своїх дій, продовжує агресивні дії відносно заявника, не бажає змінювати свою поведінку, суд прийшов до висновку, що доводи заявника про ризик продовження кривдником таких дій відносно нього, а отже і необхідність застосування обмежувального припису є обґрунтованими. Такий висновок відповідає правовим висновкам Верховного Суду, викладеним зокрема у постановах від 22 вересня 2020 року у справі №520/13677/19, від 26 лютого 2020 року у справі №154/1692/19. Враховуючи усі надані заявником докази, з огляду на встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що наявні обґрунтовані ризики вчинення [PERSON] домашнього насильства щодо заявника [PERSON] , а тому заяву слід задовольнити в повному обсязі та видати обмежувальний припис строком 6 місяців щодо [PERSON] шляхом встановлення заходів тимчасового обмеження прав кривдника та покладення на нього обов`язків, встановлених частиною другою статті 26 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству". На підставі наведеного,

Outcome: approved