Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-01 00:00:00

До Ленінського райсуду м. Полтави звернувся [PERSON] з позовом про визнання права власності на спадкове майно в якому посилаючись на обставини викладені в позові просив визнати за ним як за спадкоємцем за заповітом право власності на спадкове майно померлого [INFO] батька, яке складається із земельної ділянки площею 522 м2, розташованої на території м. Полтави у с. Вороніна, с/т «Ручеек». В судовому засіданні позивач позов підтримав та просив його задовольнити посилаючись на обставини викладені в позові. Представник відповідача в судове засідання не з»явився, проте надав до суду заяву в якій зазначив, що проти позову заперечує з тих обґрунтувань, які були зазначені в письмових запереченнях, а також просив справу розглянути без його участі. Суд, вислухавши пояснення позивача по справі, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення виходячи з наступного. У відповідності до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Постановою Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ" від 01.03.2013 №3 встановлено, що критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по -перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, суб'єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа). Із матеріалів справи та пояснень позивача даних в судовому засіданні не надано жодного доказу щодо наявності спору або ж порушених, оспорюваних чи невизнаних прав з боку Полтавської міської ради відносно позивача. Відповідно до п. 1 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування " від 16.05.2013р. при розгляді справ про спадкування суди мають встановлювати місце відкриття спадщини, коло спадкоємців, які прийняли спадщину, законодавство, яке підлягає застосуванню щодо правового режиму спадкового майна та часу відкриття спадщини, якщо спадщина відкрилась до 1 січня 2004 року або ж спадкодавець проживав в іншій державі, спадкоємець є іноземним громадянином та проживає в іншій державі, а спадкове майно знаходиться на території України. Однією з обставин, які входять до предмета доказування згідно ст. 179 ЦПК України є дослідження документів, наявних, зокрема, у спадковій справі. Належними доказами щодо фактів, які необхідно встановити для вирішення спору про право спадкування можуть бути копії документів відповідної спадкової справи, зокрема, поданих заяв про прийняття спадщини, виданих свідоцтв про право на спадщину, довідок житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних міських рад за проживання спадкодавця. В матеріалах справи також мається обгрунтована постанова про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, щодо відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину, згідно якої подані нотаріусу [PERSON] наступні документи: свідоцтво право на спадщину за законом, видане 21 жовтня 2009 року за реєстровим № 2-1370 Четвертою полтавською державною нотаріальною конторою на ім'я його батька [PERSON] на земельну ділянку, кадастровий номер якої 5310136700:06:001:0480, передану для ведення садівництва, яка розташована на території сел. Вороніна, садівниче товариство «Ручеек» м. Полтави, Державний акт на право власності на землю серії ІV-ПЛ № 024006, виданий 20 квітня 1999 року на ім'я [PERSON] з відповідною відміткою про перехід права власності, у тому числі лист - інформація Управління Держземагентства у м. Полтаві Полтавської області за вих. №06-16/1330 від 07.04.2014 року стосовно вищезазначеної земельної ділянки, яка не підтверджує реєстрацію права власності земельної ділянки за померлим [PERSON] відповідно до діючою законодавства та присвоєння на об'єкт кадастрового номера і є недостатніми для вчинення нотаріальної дії, які підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, а тому на підставі ст. 38 Закону України «Про Державний земельний кадастр», ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст. 1218 Цивільного кодексу України», п. 4.20 Глави 10 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», не вбачається підстав для видачі свідоцтва право на спадщину за заповітом на земельну ділянку. Згідно ст. 331 ч.2 ЦК України якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Отже, умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, зокрема, земельну ділянку, є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Виходячи з викладеного,

Outcome: dismissed