Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-01 00:00:00

До Малиновського районного суду м.Одеси звернувся [PERSON] з позовом до ПАТ КБ "ПриватБанк" про визнання недійсним договору поруки. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказував, що під час розгляду Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області цивільної справи № 1510/4904/12 за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] та [PERSON] про солідарне стягнення заборгованості за кредитно-заставним договором, йому стало відомо про наявність укладеного 06.01.2010р. договору поруки № 9001/Р між кредитором - ПАТ КБ «ПриватБанк» та поручителем [PERSON], згідно умов якого останній поручився відповідати за невиконання грошових зобов'язань [PERSON] за кредитним договором. [PERSON] стверджує, що він ніколи вказаний договір поруки від 06.01.2010р. не укладав, а підпис в графі «поручитель» не його. Позивач зазначив, що згідно довідки від 19.12.2012р. він є працівником ПАО «Українське дунайське пароплавство» та обіймає з 03.05.2001р. по цей день посаду механіка на т/х «Дніпро». Як вбачається з машинного журналу 05.01.2010р. він як 3-й механік прийняв, а 06.01.2010р. здав добову вахту. Таким чином, укладати та підписувати 06.01.2010р. договір поруки у м.Одеса, по вул. Жуковського, 2 у відділенні 30 (п.17,18 договору поруки) він фізично не мав можливості, ніяких копій документів на оформлення цього договору не надавав. Посилаючись на викладене, позивач просив визнати договір поруки №9001/Р від 06.01.2010р., укладений між [PERSON] та ПАТ КБ «ПриватБанк» в особі філії Южного ГРУ ПриватБанк - недійсним з моменту укладення. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив їх задовольнити, справу слухати у його відсутності та відсутності позивача про що надав письмову заяву. Представник відповідача до суду не з'явився, сповіщений належним чином. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог. З матеріалів справи вбачається, що в забезпечення виконання зобов»язань за кредитно-заставним договором № ODH0AD40309001 від 06.01.2010р., укладеним між [PERSON] та ПАТ КБ «ПриватБанк», було укладено договір поруки від 06.01.2010р. між позивачем та ПАТ «ПриватБанк». Відповідно до п. 16 договору поруки предметом цього договору є надання поруки Поручителем перед Кредитором за виконання [PERSON] зобов'язань за кредитним договором від 06.01.2010р. № ODH0AD40309001, згідно якого кредитор надав Боржнику кредит в сумі 97 406,32 грн. У позовній заяві [PERSON] вказує, що він не був присутній при укладенні договору поруки від 06.01.2010р., ніяких копій документів на оформлення цього договору не надавав. Зі слів позичальника - [PERSON] при оформленні кредиту він надав незасвідчені копії документів [PERSON], а замість нього підпис на договору поруки здійснений був співробітником банку - Сардіною Інною, яка оформляла кредит. За наслідками звернення позивача до Банку, було проведено службове розслідування, з якого вбачається, що без проведення справжності підпису поручителя неможливо з'ясувати обставини, при яких був укладений договір поруки від 06.01.2012р., однак дії осіб визнані банком шахрайськими. 08.02.2012р. [PERSON] звертався до органів прокуратури із заявою по факту шахрайства та пошуку осіб, які поза волею особи скористались ксерокопіями документів, підписали за [PERSON] договір поруки від 06.01.2010р. На сьогодні, як вбачається з адвокатського запиту та відповіді на нього, заява [PERSON] направлена для перевірки до Приморського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області. Ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси від 18 лютого 2014 року у справі було призначено судову почеркознавчу експертизу. Відповідно до висновку судово-почеркознавчої експертизи Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз № 870/02 від 19.05.2014р. підписи від імені [PERSON], що розміщені в рядку « 19.2. Поручитель» в графі «підпис» в наданому договорі поруки, укладеному між «ПриватБанк» та [PERSON] від 06.01.2010р., виконаний не самим [PERSON], а іншою особою з наслідуванням його підпису (підписам). Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно до ст. 203 ЦК України визначається, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.1, 3, 4, ст. 203 ЦК України. Пунктом 3 ст. 203 ЦК України визначено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Крім того, згідно до ч.2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Таким чином, суд прийшов до висновку про те, що позивач [PERSON] в правовідносинах з відповідачем не перебував та договору поруки не укладав, зобов'язань ніяких на себе не брав. Згідно зі ч.3 ст.215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Позивач заперечує дійсність договору поруки від 06.01.2010р. про що надав цей позов про визнання договору поруки недійсним, тобто підтверджує факт недійсності зазначеного договору. Таким чином у суду є всі підстави вважати договір поруки недійсним та задовольнити позовні вимоги [PERSON] Відповідно до ч.ч.1,3 ст.79, ст.88 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать зокрема: витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз. Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. При подачі позову до суду позивачем сплачено судовий збір в сумі 108 грн., про що свідчить квитанція, яка є в матеріалах справи. Також позивачем сплачено 114,70 грн. за заяву про забезпечення доказів у справі, 121,80 грн. за клопотання про призначення експертизи та 2203,20 грн. за проведення судової експертизи, а всього - 2547,70 грн. Вказані суми підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. За таких підстав суд вважає за необхідне позов [PERSON] до ПАТ КБ "ПриватБанк" про визнання недійсним договору поруки задовольнити в повному обсязі.

Outcome: approved