Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом мотивуючи тим, що за рішенням Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 24 грудня 2009 року з нього стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку(доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на одну дитину відповідного віку. Зазначив, що є безробітнім, перебував на обліку в Чорнобаївському центрі зайнятості, на даний час виплати припинено. У зв`язку з епідеміологічною ситуацією в країні не має можливості влаштуватись на роботу. На його утриманні перебуває мати [PERSON] , інвалід II групи. Потрібно харчуватися та сплачувати комунальні послуги. Крім того, за рішенням Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 11 квітня 2018 року з нього стягнуто на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 1/5 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи зазначене, просить суд зменшити розмір аліментів, змінивши спосіб їх стягнення з частки від заробітку на тверду грошову суму - 500 грн. З урахуванням положень ст. 274 ЦПК України при відкритті провадження вирішено провести розгляд даної справи в спрощеному позовному провадженні з викликом сторін. 30 квітня 2020 року від відповідача надійшов відзив, в якому вона заперечує проти позову. Зазначила, що законні підстави для зменшення розміру аліментів відсутні, а отже відсутні підстави для задоволення позову. Позивач ухиляється від сплати аліментів на утримання сина [PERSON] , є заборгованість у розмірі 15351,10 грн. При цьому він є здоровою, працездатною людиною. Наявність у позивача інших утриманців не може бути підставою для зменшення розміру аліментів. В судове засідання позивач з`явився, позовні вимоги підтримав повністю, просив задоволити. Відповідач у судовому засіданні проти позовних вимог заперечувала, просила відмовити у задоволенні позову з підстав, викладених у відзиві. Також пояснила, що самостійно забезпечити сина не може, оскільки перебуває вдома та доглядає новонароджену дитину, і має ще малолітню доньку. Суд заслухавши пояснення учасників судового засідання, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами шляхом дослідження письмових доказів в матеріалах справи, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що за виконавчим листом № 2-1163/09 від 28 грудня 2009 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини його доходу але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с. 5). Згідно вимог ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей. Відповідно до ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я. У розумінні статті 81 ЦПК України та наведеної вище норми СК України мається на увазі необхідність саме ініціатору позову доводити обставини змін в його особистому житті, зокрема у матеріальному становищі, сімейному стані, здоров`ї або ж вказати на інші випадки, що виникли після винесення судового рішення або досягнення домовленості між батьками про способи виконання своїх обов`язків щодо дітей, що можуть бути підставою для зменшення розміру аліментів. Як вбачається з матеріалів справи, позивач в обгрунтування позовних вимог посилається на погіршення саме майнового стану: відсутність роботи, наявність на утриманні матері та ще однієї дитини. Судом встановлено, що на даний час позивач дійсно офіційно не працює (копія трудової книжки, а.с. 30-32). Але [PERSON] є здоровим, працездатним, відповідно стан здоров`я не перешкоджає йому працевлаштуватися. Мати позивача [PERSON] є інвалідом II групи (а.с. 7). Проте доказів того, що вона проживає разом з сином та перебуває на його утриманні суду не надано, як і не підтверджена її необхідність вживати ліки, копії фіскальних чеків про придбання яких надано суду позивачем. Наявність ще однієї дитини у позивача - дочки [PERSON] , не є достатньою підставою для зменшення розміру аліментів, що стягуються на утримання сина. Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7 та ч. 8 ст.7 СК України, при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з принципу як найкращого забезпечення інтересів дитини. Відповідно до ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно зі ст. ст. 7, 155 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Відповідно до ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Згідно ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» установлено у 2020 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривні, з 1 грудня - 2395 гривень. Таким чином, розмір аліментів в сумі 500 грн., який просить визначити позивач, є нижчим встановленого законом мінімуму, а саме нижчим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На виконання вимог статей 12, 81 ЦПК України позивач не довів суду, що його матеріальний стан змінилися настільки, що унеможливлює виплату ним аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходів), що могло б бути підставою для зменшення розміру аліментів. Крім того, позивач просить визначити розмір аліментів нижчий встановленого законом мінімуму. А відтак в задоволенні позову слід відмовити. На підставі викладеного вище,

Outcome: dismissed