Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-13 00:00:00

Позивач 28.04.2021 звернулась до суду з позовною заявою до відповідача про визнання незаконними та скасування наказів: про притягнення до дисциплінарної відповідальності; про звільнення, зміну формулювань, причин звільнення, стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку. Позивач в обгрунтування позовних вимог вказує про те, що відповідно до рішення Дарницького районного суду м. Києва від 12.01.2021 по цивільній справі №753/15220/20, яке набрало законної сили 12.02.2021 визнано протиправними дії Дочірнього підприємства Державної компанії «Укрспецекспорт» - «Державна госпрозрахункова зовнішньоторговельна та інвестиційна фірма «Укрінмаш» в частині витребування документів про понесені витрати на оздоровлення дитини або інші підтвердження цільового використання коштів на оздоровлення та відмови у наданні матеріальної допомоги на оздоровлення дитини, визнано протиправним протокол №15uim зборів Ради трудового колективу та адміністрації Дочірнього підприємства Державної компанії «Укрспецекспорт» - «Державна госпрозрахункова зовнішньоторговельна та інвестиційна фірма «Укрінмаш» в частині припинення розгляду заяви позивача від 30.03.2020 про надання матеріальної допомоги на оздоровлення дитини. Згідно з рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 04.02.2021 по цивільній справі №753/19032/20 поновлено позивача на посаді головного спеціаліста відділу кадрів Дочірнього підприємства Державної компанії «Укрспецекспорт» - «Державна госпрозрахункова зовнішньоторговельна та інвестиційна фірма «Укрінмаш» з 16.10.2020, стягнуто на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 66053,68 грн., моральну шкоду в розмірі 5000 грн. Позивач зазначає про те, що 04.02.2021 отримала завірену копію рішення Дарницького районного суду м. Києва від 04.02.2021 у цивільній справі №753/19032/20, повідомила відповідача того ж дня про прибуття на роботу, проте їй заборонили вхід на територію підприємства. Позивач викликала поліцію та вимушена була з метою вжиття заходів, спрямованих на примусове виконання рішення суду по цивільній справі №753/19032/20 цього ж дня прибути до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва. 05.02.2021 у бюро перепусток підприємства позивачу було видано тимчасову перепустку на територію підприємства. Позивача було ознайомлено з наказом ДП ДГ ЗІФ «Укрінмаш» від 04.02.2021 №35-К «Про поновлення на посаді [PERSON] » Під час ознайомлення з наказом були присутні старший інспектор з кадрів управління роботи з персоналом та адміністративно-господарського забезпечення та начальник юридичного управління. Позивач зазначає, що її розмістили у каб. №708 адміністративної будівлі ДК «Укрспецекспорт» у той час коли управління роботи з персоналом та адміністративно-господарського забезпечення розміщено в каб. №701. 09.02.2021 позивач звернулась до генерального директора відповідача із заявою від 09.02.2021 про внесення змін до графіку відпусток працівників на 2021 в частині, що стосувалась позивача. 11.02.2021 відповідач ознайомив позивача з наказом від 28.12.2020 №430 -к відповідно до якого було фактично змінено істотні умови праці, обумовлені трудовим договором та наказом відповідача від 24.03.2020 №170-к «Про встановлення [PERSON] індивідуального режиму роботи». 16.02.2021 позивач внаслідок погіршення стану здоров`я звернулась до директора із заявою про надання відповідно до умов колективного договору за рахунок робочого часу час для отримання медично допомоги 17.02.2021 з 15:00 до 18:00. З 17.02.2021 по 23.02.2021 та з 25.02.2021 та по 05.03.2021 позивач перебувала на лікарняному. 26.02.2021 позивач звернулась до відповідача засобами поштового зв`язку із заявами щодо надання матеріальної допомоги на оздоровлення дитини та долучення до особової справи довідки Служби у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації. 03.03.2021 засобами поштового зв`язку позивач направила відповідачу заяву про звільнення з 12.03.2021 згідно із ч.3 ст. 38 КЗпПУ у зв`язку з порушенням відповідачем трудового законодавства. 09.03.2021 відповідач відмовився прийняти у позивача оригінали листків непрацездатності та ознайомив позивача з наказом від 26.02.2021 №1-Д «Про застосування дисциплінарного стягнення до [PERSON] » 12.03.2021 у день звільнення відповідач не виплатив позивачу усіх сум, належних до виплати, не видав належним чином оформлену трудову книжку, не відмовив у звільненні. 13.03.2021 позивач направив відповідачу вимогу щодо невікладного проведення розрахунку з позивачем, визначення дати, часу, місця та уповноваженої особи для видачі позивачу належним чином оформленої трудової книжки. 16.03.2021 позивач повторно звернулась до відповідача з вимогою видачі належним чином оформлену трудову книжку і провести розрахунок. 23.03.2021 позивач отримала лист від 17.03.2021, який містив повідомлення про припинення з 17.03.2021 укладеного трудового договору згідно з п.4 ст. 40 КЗпПУ, завірену копію наказу від 16.03.2021 №55-к «Про припинення трудового договору» за прогул відповідно до п.4 ст. 40 КЗпПУ 17.03.2021 та інформацію про нараховані суми. 26.03.2021 відповідач видав у каб. №712 позивачу трудову книжку. У видачі копії наказу №55-к «Про припинення трудового договору (контракту)» позивачу було відмовлено. Позивач не погоджується з розрахунком в частині нарахування та виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 16.10.2020 по 04.02.2021 в розмірі 48039 грн. 04 коп., премій в розмірах 6300 грн., 12500 грн., 26000 грн., компенсації за невикористану відпустку тривалістю 21 календарний день в розмірі 14944 грн. 42 коп., матеріальної допомоги на оздоровлення дитини в розмірі 16200 грн. 00 коп., оплати тимчасової непрацездатності 17 днів в розмірі 5521 грн. 06 коп. Позивач вважає незаконними: наказ відповідача від 26.02.2021 №1-Д «Про застосування дисциплінарного стягнення до [PERSON] »; наказ відповідача від 28.12.2020 №430 - К в частині що стосується наказу від 24.03.2020 №170-к «Про встановлення [PERSON] індивідуального режиму роботи»; наказ від 16.03.2021 №55-к «Про припинення трудового договору», оскільки в наказі не зазначено коли мало місце і в чому конкретно полягало порушення трудових обов`язків, при накладенні дисциплінарного стягнення позивачу не було запропоновано надати письмові пояснення, не враховано, що позивач є головою Пенвинної профспілкової організації, позивач є одинокою матір`ю, не отримано згоду на звільнення профспілкового комітету Первинної профспілкової організації. Позивач вказує на те, що 11.02.2021 її було ознайомлено з наказом №430-к від 28.12.2020 відповідно до якого фактично змінено істотні умови праці всупереч ч.3 ст. 31 КЗпПУ не було повідомлено про зміну істотних умов праці за 2 місяці, змінено режим роботи без згоди позивача. Від початку запровадження карантинних заходів відповідно до наказу від 24.03.2021 №170-К «Про встановлення [PERSON] індивідуального режиму роботи» на підставі заяви позивача від 24.03.2021 починаючи з 24.03.2021 і до закінчення карантинних заходів позивачу було встановлено індивідуальний режим роботи з гнучким графіком. Всупереч ЗУ «Про відпустки» позивачу не було виплачено компенсацію за 10 днів відпустки одинокій матері 05.05.2021 відкрито провадження в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін. 02.06.2021 представником відповідача надано відзив на позовну заяву. Представник відповідача вказує на те, що 04.02.2021 протягом робочого дня позивач підприємство не відвідувала та на робочому місці була відсутня про що було складено акт. Позивач не проінформувала жодної уповноваженої особи про свою відсутність, їй було запропоновано написати пояснювальну записку, якої вона не надала. 05.02.2021 [PERSON] прибула на підприємство о 09:00 після чого її було забезпечено робочим місцем та офіційно ознайомлено з наказом №35 К «Про поновлення на роботі». На прохання надати трудову книжку для належного оформлення та залишення на зберіганні у підрозділі Управління роботи з персоналом та адміністративно-господарського забезпечення позивач відмовилась пославшись на необхідність звернення до Центру зайнятості для внесення відповідних відомостей у трудову книжку. Пояснень щодо відсутності на робочому місці 04.02.2021 з 11:15 до 17:30 [PERSON] не надала, рішення суду щодо поновлення на роботі не було надано. Після звернення до Центру зайнятості трудову книжку було повернуто без внесення до неї будь-яких записів. На підставі викладеного, а також враховуючи поведінку позивача генеральним директором ДП ДГЗІФ «Укрінмаш» відповідно до наказу №1-Д від 26.02.2021 прийнято рішення про застосування дисциплінарного стягнення до [PERSON] у виді оголошення догани. З наказом позивач ознайомлена 09.03.2021. Відповідно до наказу визначено не застосовувати до [PERSON] заходи заохочення протягом строку дії дисциплінарного стягнення. Надалі [PERSON] була відсутня на робочому місці 15.03.2021 протягом робочого дня про що складено акт, було здійснено запит щодо відвідування [PERSON] будівлі по [ADDRESS] . [PERSON] о 08:30 16.03.2021 прибула на підприємство, їй було повідомлено про складення акту 15.03.2021 та запропоновано написати пояснювальну записку. 16.03.2021 [PERSON] була присутня на підприємстві та була відсутня на робочому місці. 17.03.2021 [PERSON] на робочому місці не з`являлась, тому у зв`язку з систематичним порушенням вимог трудового законодавства та правил внутрішнього трудового законодавства до позивача було вжито заходи дисциплінарного стягнення у виді оголошення догани. 18.02.2021 головним спеціалістом відділу кадрів ДГЗІФ «Укрінмаш» засобами електронного зв`язку [PERSON] поінформувала кадровий підрозділ підприємства про втрату нею працездатності. 23.02.2021 працівниками юридичного управління з відкритих джерел мережі інтернет встановлено відомості щодо здійснення [PERSON] під час втрати працездатності незалежної професійної діяльності, пов`язаної з наданням косметичних послуг. Таким чином [PERSON] вчинила прогул 23.02.2021 за результатами вжитих заходів встановлено беззаперечні відомості, які свідчать про зловживання [PERSON] службовим становищем. Відповідно до листа КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №2» №411 від 26.02.2021 [PERSON] перебувала у сімейного лікаря. 03.03.2021 буди-яких документів про відсутність на робочому місці не було надано. На підставі наказу №26 від 03.03.2021 призначено та проведено службову перевірку та до завершення якої прийнято рішення не застосовувати заходи дисциплінарного стягнення. Позивач підтримала позовні вимоги та просили задовольнити. Представник позивача в судовому засіданні пояснив про те, що ставлення до позивача супроводжувалось недопуском до роботи, службовими записками, кожен документ до позивача є незаконним, необгрунтованим, не відповідає вимогам Кодексу законів про працю України, має бути скасованим із внесенням відповідного запису до трудової книжки, тому просив задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача заперечував щодо задоволення позовних вимог та просив відмовити з підстав, викладених у відзиві. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до рішення Дарницького районного суду м. Києва від 04.02.2021 по цивільній справі №753/19032/20 поновлено [PERSON] на посаді головного спеціаліста відділу кадрів Дочірнього підприємства Державної компанії «Укрспецекспорт» - «Державна госпрозрахункова зовнішньоторговельна та інвестиційна фірма «Укрінмаш» ( а.с. 66-70). 04.02.2021 [PERSON] шляхом направлення поштового відправлення звернулась до Шевченківського РВ ДВС м. Києва із заявою про відкриття виконавчого провадження ( а.с. 71). 04.02.2021 відповідно до Наказу №35-К поновлено [PERSON] на посаді головного спеціаліста відділу кадрів з 16 жовтня 2020 року ( а.с. 55). 04.02.2021 начальником юридичного управління, головним бухгалтером, старшим інспектором з кадрів, головним спеціалістом відділу безпеки та охорони Дочірнього підприємства Державної компанії «Укрспецекспорт» - «Державна госпрозрахункова зовнішньоторговельна та інвестиційна фірма «Укрінмаш» складено акт про те, що станом на 04.02.2021 з 11:05 (момент офіційного отримання через офіційну електронну адресу судової влади рішення Дарницького районного суду м. Києва від 04.02.2021 по справі №753/19032/20 до 17:30 (офіційне закінчення робочого часу ДП ДГ ЗІФ «Укрінмаш»), [PERSON] була відсутня ( а.с. 126). 05.02.2021 начальником юридичного управління, головним спеціалістом юридичного управління, старшим інспектором з кадрів Дочірнього підприємства Державної компанії «Укрспецекспорт» - «Державна госпрозрахункова зовнішньоторговельна та інвестиційна фірма «Укрінмаш» складено акт про те, що близько 10 години 10 хвилин головного спеціаліста відділу кадрів [PERSON] було проінформовано про складення акту щодо її відсутності на підприємстві 04.02.2021 та було запропоновано написати роз`яснення, надати письмові чи усні пояснення з приводу відсутності 04.02.2021 року [PERSON] відмовилась ( а.с. 125). Старшим інспектором з кадрів управління РзП та АГЗ Туровською С.В. складено службову записку генеральному директору ДП ДГЗІФ «Укрінмаш» про те, що 04.02.2021 [PERSON] підприємство не відвідувала та на робочому місці була відсутня про що було складено акт ( а.с. 124). 05.02.2021 старшим інспектором з кадрів управління РзП та АГЗ Туровською С.В. та начальником юридичного управління Сімоновим П.А. було складено службову записку генеральному директору ДП ДГЗІФ «Укрінмаш» про те, що 05.02.2021 о 09:00 [PERSON] прибула до підприємства. Працівницю було влаштовано у відповідно облаштованому кабінеті та надано робоче місце, ознайомлено з наказом про поновлення на роботі від 04.02.2021 про поновлення на роботі та іншими документами з цього приводу. Водночас на прохання надати трудову книжку [PERSON] відмовила посилаючись на необхідність звернення цього ж дня до Центру зайнятості для внесення відповідних відомостей. Будь-яких пояснень щодо відсутності на робочому місці 04.02.2021 з 11.15 до 17.30 [PERSON] не надала ( а.с. 127-128). Старшим інспектором з кадрів Управління РзП та АГЗ Туровською С.В. (без зазначення дати) надано службову записку генеральному директору ДП ДГЗІФ про те, що зважаючи на те, що [PERSON] було поновлено на роботі відповідно до наказу від 04.02.2021 №35 К, однак працівниця 04.02.2021 підприємство не відвідала та на робочому місці була відсутня, оскільки [PERSON] більше трьох годин була відсутня з невідомих причин на підприємстві, не проінформувала жодної відповідальної особи про відсутність їй було запропоновано написати пояснювальну записку, пояснювальну записку, а також документ про відсутність з поважних причин на робочому місці [PERSON] не надала, тому відповідно до рішення Дарницького районного суду м. Києва підлягає виплаті [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу з 16.10.2020 по 04.02.2021. Підстави для табелювання 04.02.2021 відсутні ( а.с. 129). 09.02.2021 позивач звернулась до генерального директора ДП ДГЗІФ «Укрінмаш» із заявою про включення до графіку відпусток ( а.с.79). 16.02.2021 позивач звернулась до генерального директора ДП ДГ ЗІФ «Укрінмаш» [PERSON] із заявою щодо надання їй 17.02.2021 з 15:00 до 18:00 за рахунок робочого часу часу для отримання медичної допомоги ( а.с. 73). Відповідно до листка непрацездатності серії АЛГ №802930 [PERSON] звільнена від роботи у зв`язку з перебуванням на амбулаторному лікування з 17.02.2021, рекомендовано стати до роботи з 24.02.2021 ( а.с. 77). Згідно до листка непрацездатності серії АЛГ №813655 [PERSON] звільнена від роботи у зв`язку з перебуванням на амбулаторному лікуванні з 24.02.2021, рекомендовано стати до роботи з 06.03.2021 ( а.с. 78). 02.03.2021 відповідно до листа за вих. №27/6-1062 генеральний директор ДГЗІФ «Укрінмаш» [PERSON] повідомив позивачу про порушення вимог трудового законодавства та застосування до неї дисциплінарного стягнення у вигляді догани 26.02.2021 за порушення трудової дисципліни ( а.с. 92). 03.03.2021 позивач [PERSON] звернулась до відповідача із заявою про звільнення з роботи на підставі ч.3 ст. 38 КЗпПУ з 12.03.2021 ( а.с.146). 03.03.2021 на підставі наказу №26 від 03.03.2021 призначено проведення службової перевірки щодо можливих фактів прогулу [PERSON] та створено комісію ( а.с. 155). 04.03.2021 позивач звернулась до Головного управління Держпраці у Київській області із заявою про порушення законодавства про працю щодо невиконання рішення Дарницького районного суду м. Києва від 12.01.2021 та від 04.02.2021 ( а.с. 80-83). 05.03.2021 позивач звернулась із заявою про порушення законодавства про працю до Профспілки працівників оборонної промисловості Украни, зокрема щодо встановлення їй індивідуального режиму роботи ( а.с. 85-88). Згідно із службовою запискою старшого інспектора з кадрів Управління РзП та АГЗ Туровською С.В. складено службову записку про відсутність 15.03.2021 на підприємстві [PERSON] ( а.с. 133). 15.03.2021 начальником юридичного управління Сімоновим П.А. , начальником відділу безпеки та охорони Лазор В.М. , начальником управління РзП та АГЗ Скузь І.В. , старшим інспектором з кадрів Управління РзП та АГЗ Туровською С.В. складено акт про те, що станом на 15.03.2021 з 08:30 до 17:30 [PERSON] була відсутня на робочому місці ( а.с. 132). Відповідно до Наказу №29 від 16.03.2021 генеральний директор ДП ДГЗІФ «Укрінмаш» призначено службову перевірку щодо можливих фактів прогулів та створив комісію для проведення службової перевірки з 15.03.2021 по 14.04.2021 (а.с. 130). 16.03.2021 начальником юридичного управління Сімоновим П.А. , начальником відділу безпеки та охорони Лазор В.М. , начальником управління РзП та АГЗ Скузь І.В. , старшим інспектором з кадрів Управління РзП та АГЗ Туровською С.В. складено акт про те, що станом на 16.03.2021 з 08:30 до 17:30 [PERSON] була відсутня на робочому місці ( а.с. 134). 16.03.2021 начальником юридичного управління Сімоновим П.А., начальником відділу безпеки та охорони Лазор В.М. , начальником управління РзП та АГЗ Скузь І.В. , старшим інспектором з кадрів Управління РзП та АГЗ Туровською С.В. складено акт службової перевірки у зв`язку із систематичним порушенням вимог трудового законодавства [PERSON] ( а.с. 135). 16.03.2021 генеральним директором [PERSON] за порушення трудової дисципліни до [PERSON] застосовано дисциплінарне стягнення у виді звільнення за прогул 15.03.2021 ( а.с. 143). 16.03.2021 на підставі протоколу №8uim засідання складу Ради трудового колективу ДП ДГЗІФ «Укрінмаш» від 16.03.2021 прийнято рішення про звільнення [PERSON] за порушення трудової дисципліни ( а.с. 150). 17.03.2021 за вих. №27/6-1303 відповідач повідомив позивачу про припинення трудового договору та необхідність прибути для отримання трудової книжки ( а.с. 151). 17.03.2021 за вих. №27/1101294 відповідач надав відповідь позивачу за звернення, зареєстроване 09.03.2021 від 03.03.2021 щодо звільнення з роботи та повідомив, що підстави для задоволення заяви відсутні ( а. с 145). 17.03.2021 начальником юридичного управління Сімоновим П.А., начальником відділу безпеки та охорони Лазор В.М. , начальником управління РзП та АГЗ Скузь І.В. , старшим інспектором з кадрів Управління РзП та АГЗ Туровською С.В. складено акт про відсутність [PERSON] на робочому місці ( а.с. 147). 17.03.2021 на підставі Наказу №55-К про припинення трудового договору [PERSON] звільнено на підставі актів від 15.03.2021 та від 16.03.2021 (а.с. 149). 19.03.2021 начальником юридичного управління Сімоновим П.А., начальником відділу безпеки та охорони Лазор В.М., начальником управління РзП та АГЗ Скузь І.В. , старшим інспектором з кадрів Управління РзП та АГЗ Туровською С.В. складено акт службової перевірки відповідно до якого встановлено здійснення [PERSON] під час втрати працездатності та перебування на лікарняному незалежної професійної діяльності ( а.с. 152). Згідно із ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно із ст. 38 КЗпПУ, працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною з інвалідністю; догляд за хворим членом сім`ї відповідно до медичного висновку або особою з інвалідністю I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник. Згідно із ч.4 ст. 40 КЗпПУ, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках: прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин. Згідно із ч.3 ст. 235 КЗпПУ, у разі визнання формулювання причини звільнення неправильним або таким, що не відповідає чинному законодавству, у випадках, коли це не тягне за собою поновлення працівника на роботі, орган, який розглядає трудовий спір, зобов`язаний змінити формулювання і вказати в рішенні причину звільнення у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства та з посиланням на відповідну статтю (пункт) закону. Якщо неправильне формулювання причини звільнення перешкоджало працевлаштуванню працівника, орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату йому середнього заробітку за час вимушеного прогулу в порядку і на умовах, передбачених частиною другою цієї статті. Так, відповідно до наказу Дочірнього підприємства Державної компанії «Укрспецекспорт» - «Державна госпрозрахункова зовнішньоторговельна та інвестиційна фірма «Укрінмаш» від 04.02.2021 №35 К на підставі рішення Дарницького районного суду м. Києва від 04.02.2021 позивач поновлена на посаді головного спеціаліста відділу кадрів з 16.10.2020. Відповідно до позовної заяви позивач зазначила про те, що ставлення до неї було агресивним, з боку відповідача було порушено ст. ст. 21, 22,ч.3 ст. 32, ст. ст. 42,49,184 КЗпПУ, ЗУ "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності", п.п. 2.7.2, п.2.7 Положення про преміювання та матеріальне заохочення працівників, п.2.5. Положення про надання матеріальної допомоги та заохочення цінними подарунками працівників, які є додатками до Колективного договору В судовому засіданні встановлено, що починаючи з 04.02.2021 між позивачем та відповідачем склались конфліктні відносини, позивач зверталась відповідача щодо забезпечення дотримання вимог трудового законодавства, а згодом до Головного управління Держпраці у Київській області, Профспілки працівників оборонної промисловості України ( а.с. 79,80-89). З боку відповідача складались акти та службові записки про відсутність на робочому місці позивача з дня поновлення на роботі по день звільнення. Згідно до службових записок пояснення позивачем не надавались. В судовому засіданні представник позивача пояснив про те, що позивача не було допущено до робочого місця, їй не видали перепустку, вона викликала поліцію, щоб потрапити в приміщення. У зв`язку з неможливістю потрапити на робоче місце позивач зверталась до виконавчої служби щодо примусового виконання рішення суду 04.02.2021. Робоче місце було облаштовано окремо від підрозділу, позивач не мала безпосереднього доступу до фактичної роботи на підприємстві ( а.с. 71). Згідно із ст. 141 КЗпПУ, власник або уповноважений ним орган повинен правильно організувати працю працівників, створювати умови для зростання продуктивності праці, забезпечувати трудову і виробничу дисципліну, неухильно додержувати законодавства про працю і правил охорони праці, уважно ставитися до потреб і запитів працівників, поліпшувати умови їх праці та побуту. З пояснень представника позивача вбачається, що належні умови роботи позивачу відповідачем не створювались, тому 03.03.2021 позивач звернулась до відповідача із заявою про звільнення на підставі ч.3 ст. 38 КЗпПУ, однак відповідачем не було розглянуто дану заяву і з позивачем припинено трудовий договір на підставі наказу №55-К згідно до п.4 ст. 40 КЗпПУ на підставі актів про відсутність на робочому місці від 15.03.2021 та від 16.03.2021. Згідно із заявою від 03.03.2021, зареєстрованої відповідачем 09.03.2021 позивач навела поважність причин неможливості продовження роботи, вказала, що відповідач не виконує законодавство про працю. Згідно із ст. 22 КЗпПУ, забороняється необгрунтована відмова у прийнятті на роботу. Відповідно до Конституції України будь-яке пряме або непряме обмеження прав чи встановлення прямих або непрямих переваг при укладенні, зміні та припиненні трудового договору залежно від походження, соціального і майнового стану, расової та національної приналежності, статі, мови, політичних поглядів, релігійних переконань, членства у професійній спілці чи іншому об`єднанні громадян, роду і характеру занять, місця проживання не допускається. Таким чином суд приходить до висновку про обгрунтованість вимог позивача згідно до заяви від 03.03.2021 про припинення трудових відносин з 12.03.2021, оскільки фактично позивач була обмежена в реалізації права на працю. Заява щодо звільнення позивача на підставі ст. 38 КЗпПУ датована 03.03.2021 відповідачем не розглядалась, проте обставини, зазначені в ній доведені позивачем, відтак позовні вимоги щодо визнання незаконним наказу №55 К від 17.03.2021 «Про припинення трудового договору» підлягають задоволенню на підставі ч.3 ст. 235 КЗпПУ, із покладенням на відповідача обов`язку щодо зміни запису від 17.03.2021 №9 у трудовій книжці позивача, внесення запису про звільнення позивача згідно із ч.3 ст. 38 КЗпПУ з 12.03.2021, за власним бажанням. Відповідно із ст. 147 КЗпПУ, за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення. Згідно із ст. 148 КЗпПУ, дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Відповідно із ст. 149 КЗпПУ, до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. Старшим інспектором з кадрів Управління РзП та АГЗ Туровською С.В. складено службову записку на ім`я генерального директора ДП ДГЗІФ «Укрінмаш» (без зазначення дати) щодо відсутності 17.02.2021 [PERSON] на робочому місці з 15:00 до закінчення робочого дня, а також в службовій записці зазначено про отриманням 18.02.2021 від [PERSON] повідомлення на електронну пошту щодо втрати працездатності та наявності підстав для проведення службового розслідування з 24.02.2021. Разом з тим період тимчасової непрацездатності підтверджується листками непрацездатності, які відповідачу позивачем було надіслано засобами поштового зв`язку, заява містить зазначення про те, що відповідач відмовився прийняти листки непрацездатності ( а.с. 74-78). Таким чином Наказ відповідача від 26.02.2021 №1-Д «Про застосування дисциплінарного стягнення до [PERSON] » підлягає скасуванню, оскільки позивача було притягнуто до дисциплінарної відповідальності за прогул в період тимчасової непрацездатності, з 17.02.2021 по 05.03.2021, тобто за наявності поважних причин відсутності на роботі. Згідно із ст. 21 ЗУ «Про оплату праці», працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Розмір заробітної плати може бути нижчим за встановлений трудовим договором та мінімальний розмір заробітної плати у разі невиконання норм виробітку, виготовлення продукції, що виявилася браком, та з інших, передбачених чинним законодавством причин, які мали місце з вини працівника. Забороняється будь-яке зниження розмірів оплати праці залежно від походження, соціального і майнового стану, расової та національної належності, статі, мови, політичних поглядів, релігійних переконань, членства у професійній спілці чи іншому об`єднанні громадян, роду і характеру занять, місця проживання. Позивачем при зверненні до суду додано до позовної заяви розрахунки при звільнення ( а.с. 39-40). При звільненні позивача відповідачем обчислено середній заробіток при звільненні, проведено розрахунок на підставі лікарняного листа в період з 17.02.2021 по 23.02.2021 та з 24.02.2021 по 05.03.2021 ( а.с. 38-40), тому позовні вимоги щодо стягнення заборгованості по виплатах підлягають залишенню без задоволення. Згідно із ст. 237-1 КЗпПУ, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Згідно із ст. 2-1 КЗпПУ, забороняється будь-яка дискримінація у сфері праці, зокрема порушення принципу рівності прав і можливостей, пряме або непряме обмеження прав працівників залежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, гендерної ідентичності, сексуальної орієнтації, етнічного, соціального та іноземного походження, віку, стану здоров`я, інвалідності, підозри чи наявності захворювання на ВІЛ/СНІД, сімейного та майнового стану, сімейних обов`язків, місця проживання, членства у професійній спілці чи іншому об`єднанні громадян, участі у страйку, звернення або наміру звернення до суду чи інших органів за захистом своїх прав або надання підтримки іншим працівникам у захисті їх прав, повідомлення про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, інших порушень Закону України "Про запобігання корупції", а також сприяння особі у здійсненні такого повідомлення, за мовними або іншими ознаками, не пов`язаними з характером роботи або умовами її виконання. Таким чином, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача 5000 грн. 00 коп. у рахунок відшкодування моральної шкоди, оскільки позивачу в період з 04.02.2021 по 28.04.2021 довелось докласти додаткові зусилля для захисту права на працю. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. (ст. 81 ЦПК України). Отже, в силу вимог ст.ст. 2, 4, 12, 76-81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести належними та допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В свою чергу, у ході розгляду даної справи відповідачами, у порядку статті 81 ЦПК України, не було надано суду належних і допустимих доказів на спростування позовних вимог, а також не було обґрунтовано наявність передбачених статтею 82 ЦПК України обставин, які б зумовлювали звільнення від доказування наявності наведених ним обставин.

Outcome: partial