Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням у квартирі [ADDRESS] що в м. Ужгороді та зобов'язати Ужгородський МВ ГУДМС України в Закарпатській області зняти відповідача [PERSON] з реєстраційного обліку. Мотивуючи свої позовні вимоги тим, що на підставі договору купівлі-продажу квартири від 27.01.2014 року посвідченого приватним нотаріусом Ужгородського районного нотаріального округу [PERSON] зареєстрованого в реєстрі №187 є власником квартири [ADDRESS] що в м. Ужгороді. На момент укладення договору у квартирі крім продавця був прописаний також відповідач [PERSON], про що зазначено в договорі купівлі-продажу квартири та підтверджується довідкою ТОВ «ЖИТЛО-СЕРВІС» за №2215 від 12.12.2013 року. Однак, відповідач у вказаній квартирі фактично не проживає, жодні права на квартиру або проживання в ній не заявляв , його реєстрація носить формальний характер. З посиланням на викладене, а також на те, що відповідач [PERSON] в даній квартирі не проживає з часу придбання ним квартири, але залишається зареєстрованим за вказаною адресою, що перешкоджає йому в реалізації прав як власника користуватися та розпоряджатися своєю власністю, а також з посиланням на норми ст. ст. 317, 319, 383, ч.2 ст.386 ЦК України, просить суд винести рішення яким визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням у квартирі [ADDRESS] що в м. Ужгороді та зобов'язати Ужгородський МВ ГУ ДМС України в Закарпатській області зняти з реєстраційного обліку [PERSON] з вище вказаної квартири. В судове засідання позивач та представник позивача не з'явилися про час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку. На адресу суду від представника позивача надійшла заява у якій він просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просив їх задовольнити з підстав та мотивів викладених у позові. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомляв, клопотань про відкладення розгляду справи, а також заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. В матеріалах справи міститься оголошення з газети «Обласної ради і обласної державної адміністрації» від 04.11.2014 року за №123 (4294) про те, що [PERSON] викликається в якості відповідача в судове засідання по даній справі на 13 год. 30 хв. 11 листопада 2014 року. Тому суд згідно ч.4 ст.169 ЦПК України ухвалив провести заочний розгляд справи. Вивчивши та перевіривши в судовому засіданні матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи принципи рівності сторін, суд дійшов до наступного. Згідно ст. ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] що в м. Ужгороді належить [PERSON] на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 27.01.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Ужгородського районного нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 187 /а.с.7-9/. Згідно з даними витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 27.01.2014 року власником квартири [ADDRESS] що в м. Ужгороді є [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 27.01.2014 року, копія приєднана до матеріалів справи./а.с.5-6/ Згідно п.6 договору купівлі-продажу від 27.01.2014 року, на момент укладення договору у квартирі крім продавця прописаний [PERSON]. Згідно акту перевірки паспортного режиму від 14.10.2014 року затвердженого директором ТОВ " Житло - Сервіс" , відповідач - [PERSON] в квартирі [ADDRESS], що в м. Ужгороді, не проживає з січня 2014 року. Відповідно до ч.2 ст.124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі . Згідно вимог ч.1 ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до вимог ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно вимог ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Стаття 391 ЦК України визначає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Право члена сім'ї власника жилого будинку, який не є співвласником на користування цим будинком відповідно до ст. 156 ЖК України обумовлене наявністю сімейних відносин із власником і спільним із ним проживанням у даному будинку. Як встановлено судом, відповідач по справі не є членом сім'ї власника квартири і не перебуває з власником квартири у сімейних відносинах. Відповідно до вимог ч.1 ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Відповідно до ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. За змістом ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь - яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права. Що стосується позовної вимоги про зобов'язання Ужгородського МВ ГУ ДМС України в Закарпатській області зняти з реєстраційного обліку [PERSON] з вище вказаної квартири, суд вважає що така не підлягає до задовлення з огляду на наступне. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється зокрема на підставі: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, тощо. Реєстрація місця проживання є похідним правом від права користування житлом, а тому зняти відповідача з реєстрації місця проживання можна лише за умови втрати ним права користування цим житлом чи у зв'язку з його виселенням (добровільно чи у примусовому порядку). Таким чином, рішення суду по справам даної категорії є окремою безпосередньою підставою зняття з реєстрації особи, яка визнана за рішенням суду такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. Відповідно до ст. 14 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові, зокрема, для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування. Згідно зі ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Орган реєстрації,

Outcome: partial