Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою 04.05.2018 року, в якій просила суд: визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: Бульвар Вечірній, 18/25, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область; зобовязати Виконавчий комітет Саксаганської районної у м. Кривому Розі ради зняти з реєстрації місця проживання [PERSON] за адресою: Бульвар Вечірній, 18/25, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область. Предявлені вимоги мотивовано тим, що [PERSON] на праві особистої приватної власності належить житлове приміщення, розташоване за адресою: Бульвар Вечірній, 18/25, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область, набуте нею у власність на підставі рішення виконавчого комітету Саксаганської районної ради. В квартирі, окрім неї ,значиться також зареєстрованим її син [PERSON], [INFO]. Фактично він не проживає в квартирі з 01.06.2016 року. Його особисті речі в квартирі відсутні, участі в утриманні житлового приміщення та оплаті житлово-комунальних послуг [PERSON] не приймає. Оскільки зняти з реєстраційного обліку місце проживання [PERSON] в позасудовому порядку вона не має можливості, в той час як реєстрація відповідача обмежує її права як власника квартири та змушує нести додаткові витрати на оплату комунальних послуг, що створює для неї відповідні незручності, тому за захистом своїх прав та інтересів позивач звернулася до суду. Позивач в судове засідання не зявилась, надала до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила розглянути справу за її відсутності, не заперечувала проти ухвалення рішення в заочному порядку. Відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, однак у судове засідання не зявився, заяв до суду не надавав. В матеріалах справи маються поштові повідомлення, де значиться, що відповідач не проживає за вказаною адресою. На підставі наявних у справі доказів та зі згоди позивача, суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Зі змісту п. 25 рішення Європейського суду з прав людини від 11 квітня 2011 року у справі "Жук проти України", яке підлягає застосуванню відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", вбачається, що суди, розглядаючи справи без участі учасників процесу, повинні пересвідчитися, що їм вчасно повідомлено про дату і час розгляду справи, тобто, що їх право бути присутніми під час судового розгляду не було порушено. Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав та основних свобод людини, ратифікованої Україною 11 вересня 1997 року, яка відповідно до\~ст. 9 Конституції України\~є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких відповідно до ч. 1\~ст. 81 ЦПК України\~повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч. 1\~ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений, і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, у разі не подання відповідачем відзиву, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В ході судового розгляду встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є родичами прямої лінії споріднення матірю та сином, на чому також акцентувала увагу позивач при зверненні до суду. Визначаючи\~характер спірних правовідносин, з урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку, що вони склались між власником житла та членом її сімї (родичем прямої лінії споріднення), у звязку з чим регулюються ст.405 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч.1 ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. З аналізу положень ст.ст.391, 396 ЦК України слідує, що позов про усунення порушень права, не повязаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не повязаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння, на чому також акцентує увагу Вищий спеціалізований суд України з розгляду кримінальних і цивільних справ в п.п.33,34 Постанови №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав». Згідно з ч.1 ст.405 ЦК України, члени сім'ї власника житла в силу наявності особистого сервітуту мають право користування цим житлом відповідно до закону. Натомість, як слідує з положень ч.2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки відповідач в належному позивачеві житловому приміщенні не проживає з 01.06.2016 року, добровільно обравши собі інше постійне місце проживання, перешкод в користуванні квартирою йому ніхто не чинив, в той час як реєстрація місця проживання відповідача створює позивачеві перешкоди в користуванні належною їй власністю, обмежуючи майнові права [PERSON], яка будучи пенсіонером, перебуваючи в скрутному матеріальному становищі та отримуючи пенсію в розмірі 2572,71 грн. (а.с.7), вимушена сплачувати за відповідача додатково комунальні послуги, тому суд приходить до висновку про обґрунтованість предявлених нею вимог в частині визнання [PERSON]\~таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: бульвар Вечірній, 18/25 в м. Кривому Розі Дніпропетровської області. Стосовно вимоги позивача про зобовязання Виконавчого комітету Саксаганської районної у м. Кривому Розі ради зняти відповідача з реєстраційного обліку в судовому порядку, то суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» рішення суду, яке набрало законної сили, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, є достатньою правовою підставою для зняття її з реєстрації місця проживання. При цьому, положення ст.7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких повязані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання, що відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній в постанові від 16.01.2012 року у справі № 6-57цс11. Оскільки спір між [PERSON] та органом, на який покладено обовязок реєстрації та зняття з реєстрації місця проживання фізичних осіб відсутній, в той час як визначивши статус Виконавчого комітету Саксаганської районної у м. Кривому Розі ради як третьої особи по справі, позивач помилково заявила вимогу, тому суд приходить до висновку про її безпідставність, у звязку з цим в її задоволенні необхідно відмовити. Натомість, у випадку виникнення між сторонами спору, така вимога, маючи публічно-правовий характер, підлягає вирішенню виключно в порядку адміністративного судочинства. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, згідно зі ст.141 ЦПК України, п.35 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17.10.2014 року, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави 704,80 грн., оскільки від сплати судового збору за подання позову [PERSON] звільнено судом на підставі ст.136 ЦПК України, ч.2 ст.8 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: partial