Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-03 00:00:00

Позивач 01.06.2020 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] , предметом якого є стягнення з неї суми боргу за послугу з постачання теплової енергії за адресою: [ADDRESS] за період з 01.04.2017 року по 01.02.2020 року в розмірі 8241 грн. 58 коп. та суми сплаченого судового збору у розмірі 2102,00 грн. Як на підставу позову позивач посилається на те, що відповідач є користувачем його послуг. Позивач, виконуючи свої обов`язки, постійно поставляв відповідачу послуги з постачання теплової енергії і виставляв рахунки відповідно до тарифів, але відповідач оплату за отримані послуги в повному обсязі не робив, внаслідок чого має заборгованість за теплову енергію, тому позивач звертається до суду для захисту своїх прав. В судове засідання представник позивача не з`явилась, заявила клопотання про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує, просить задовольнити і винести заочне рішення. В судове засідання відповідач не з`явився. На підставі ч.11 ст.128 ЦПК України, суд здійснив його виклик до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке було розміщене 16.07.2020 року. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. При цьому, копія належним чином завіреної ухвали про відкриття провадження, разом з копією позовної заяви з додатками, направлялась судом за зареєстрованим місцем проживання відповідача. Від відповідача відзив на позов до суду не надійшов, тому відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів. Враховуючи, що розгляд справи проводився у відсутності сторін, фіксація судового засідання технічними засобами, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, не здійснювалась. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Комунальне підприємство теплових мереж "Криворіжтепломережа", згідно Закону України "Про житлово-комунальні послуги", здійснює постачання теплової енергії для потреби опалення і гарячого водопостачання населенню. Відповідач [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] та є споживачем послуги з постачання теплової енергії, яку надає позивач, особовий рахунок № [NUMBER] . Встановлено, що позивачем регулярно надавалися комунальні послуги з постачання теплової енергії, що підтверджується актами обстеження будинку. Відповідач вчасно оплату за надані послуги не здійснював, внаслідок чого виникла заборгованість. Відповідно до наданого позивачем розрахунку сума заборгованості за період з 01.04.2017 року по 01.02.2020 року в розмірі 8241 грн. 58 коп. Правильність нарахування суми боргу підтверджується розрахунком. Розмір наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідачем не спростовано. Викладеним обставинам відповідають правовідносини, які витікають з належного виконання споживачем зобов`язань зі сплати наданих послуг. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 01 травня 2019 року вступив в дію Закон України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року № 2189-VIII, який регулює основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також права та обов`язки зазначених учасників відносин. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 5 Закону № 2189-VIII до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги, в тому числі з постачання теплової енергії. Індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 2189-VIII). Пунктами 2, 5 частини другої статті 7 зазначеного Закону встановлено, що індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Таким чином, споживач зобов`язаний оплатити житлово-комунальні послуги. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг, оскільки укладення договору є обов`язком споживача. Таким чином, оскільки позивач свої обов`язки з надання житлово-комунальних послуг виконував, доводи позивача щодо невиконання відповідачем зобов`язань з оплати за отримані послуги, а також розміру заборгованості нічим не спростовуються і ці обставини слід вважати доведеними. Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача документально підтверджена сплачена сума судового збору у розмірі 2102,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved