Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-02 00:00:00

На розгляд суду пред'явлено вказану позовну заяву, в якій ТОВ «Фінансова компанія є гроші» просить стягнути з [PERSON] заборгованість за договором № 3257202328-002053 від 27.04.2018 року про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту у сумі 14727,40 гривень (2000,00 гривень - заборгованість за кредитом, 5527,40 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом, 7200,00 гривень - заборгованість за пенею) та відшкодувати судові витрати по справі (судовий збір у сумі 1762 гривень, витрати за юридичні послуги в сумі 1500 гривень). Позовні вимоги обґрунтовані наступним. 27 квітня 2018 року між ТОВ «Фінансова компанія є гроші» та [PERSON] укладено договір № 3257202328-002053 про надання позики на умовах фінансового кредиту. Договір було укладено в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на інтернет сайті товариства, а також виконання певних дій, які свідчать про вступ сторін в договірні відносини. Позивачем надано відповідачу позику у розмірі 2000,00 гривень, строком повернення не пізніше 27.05.2018 року, на умовах сплати процентів 2 % на день. За посиланням ТОВ «Фінансова компанія є гроші», відповідач [PERSON] ухилилась від виконання прийнятих на себе обов'язків, в зв'язку з чим утворено заборгованість у розмірі станом на 24.09.2018 року 14727,40 гривень (тіло позики, проценти, пеня). Відповідачу адресувались повідомлення про наявність заборгованості за кредитним договором, але належну суму до теперішнього часу не повернуто, що змусило ТОВ «Фінсова компанія є гроші» в судовому порядку захищати свої майнові інтереси. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, що узгоджується з ч. 4 ст. 19, ст. 274 ЦПК України. Позивач ТОВ «Фінансова компанія є гроші» про дату, час проведення судового засідання повідомлений належним чином відповідно до ст. 130 ЦПК України, на адресу суду, в порядку п. 3 ч. 1 ст. 43, ч. 3 ст. 221 ЦПК України, подано заяву про розгляд справи в відсутність представника, позовні вимоги підтримано, відсутні заперечення проти ухвалення по справі заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, правом подачі відзиву на позовну заяву не скористалася, судом вжито максимальні заходи для її повідомлення про розгляд справи з дотриманням ст. ст. 128, 130 ЦПК України. Суду повернуто поштові повідомлення № 8530204523965, № 8530204475600 з довідкою УДППЗ «Укрпошта» про неможливість вручення виклику з причини відсутності адресату за місцем реєстрації. Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. З огляду на вказане, в розумінні ст. 280 ЦПК України наявні умови для проведення заочного розгляду справи. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, належно з'ясувавши дійсні обставини справи, права та обов'язки сторін, оцінки їх доводів і наданих ними доказів, приходить до наступних висновків. В судовому засіданні встановлено такі факти та відповідні правовідносини. 27 квітня 2018 року між ТОВ "ФК є гроші" та [PERSON] був укладений договір № 3257202328-002053 іменуємий «Надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту». Цей договір було укладено в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на Інтернет сайті https//e-groshi.com і виконання ним певних дій, які свідчать про укладення кредитного договору. відповідно до Розділу 1 Договору, заявка - анкета в особистому кабінеті Клієнта на веб-сайті позивача, встановленої форми, яка виражає намір Клієнта отримати грошові кошти у позику та є невід'ємною частиною цього Договору та узгоджений Сторонами в Додатку 1 до цього договору. Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію». Згідно статті 13 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: - надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;-заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; -вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз'яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз'яснення логічно пов'язані з нею. Статтею 12 цього Закону регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Так, згідно ч. 1 цієї статті, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до п. 12, ч. 1 ст. 3 Закону одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб'єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб'єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв'язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Таким ідентифікатором є СМС повідомлення з кодом 187527, який зазначений у тексті договору у розділі «Підписи сторін». Відповідно до приписів ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Таким чином, договір № 3257202328-002053 від 27 квітня 2018 року є письмовим правочином, який укладений з дотриманням ст.ст. 207, 208, 1047, 1055 ЦК України (вчинений в письмовій формі, підписаний уповноваженими особами, що підтверджується досягнення всіх істотних умов договору. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно умов договору № 3257202328-002053 від 27 квітня 2018 року: - п. 2.1 - Позикодавець (ТОВ «ФК є гроші») на умовах цього Договору надає Позичальнику ([PERSON]) кошти у позику на умовах фінансового кредиту, що виражена у грошових коштах у національній валюті України, відповідно до заявки на отримання позики, та відповідно до умов цього Договору, а Позичальник зобов'язується отримати (прийняти) та повернути Позику та сплатити Суму процентів користування позикою в порядку і в строк визначений цим Договором; - п. 3.1 - позика складає 2000,00 гривень; - п. 3.2 - сума процентів за користування позикою становить 727,40 гривень за 31 день; - п. 3.2.1 - проценти за користування позикою - 2 % за кожний день, що становить 730 процентів річних. Фіксована процентна ставка - 40 гривень за кожен день; - п. 5.2 - строк, на який надається позика за цим договором - 31 день; - п. 5.3 - дата надання позики - 27.04.2018 р.; - п. 5.5 - дата повернення позики - не пізніше 23:00 27.05.2018 року включно (а.с. 15-22). ТОВ «ФК є гроші» свої зобов'язання за договором № 3257202328-002053 від 27.04.2018 року виконано в повному обсязі. Повідомленням від 27.04.2018 року підтверджується, що ТОВ "Фінансова компанія є гроші" на картковий рахунок [PERSON] № [NUMBER] перераховано позику в сумі 2000,00 грн, на підставі договору співробітництва № 2829 від 28.12.2017 року (а.с. 28, 29-30). Відповідно до ст. 526 ЦК України, сторони мають виконувати зобов'язання належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 628, ст. 629 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені між ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до умов п. 10.1.3 Договору № 3257202328-002053 від 27.04.2018 року Позичальник зобов'язується вчасно повернути Позику та сплатити суму процентів за користування Позикою. Від виконання таких обов'язків відповідач ухилився, станом на 24.09.2018 року прострочено строки повернення позики, що призвело до виникнення заборгованості, що включає - неповернуту суму кредитних коштів 2000,00 гривень, проценти за користування кредитом 5527,40 гривень, що підтверджується долученим до позовної заяви розрахунком (а.с. 23-27). Добровільно борг відповідачем [PERSON] не сплачується, тому наявні підстави для примусового стягнення вказаної суми. В частині вимог ТОВ «ФК є гроші» про стягнення з [PERSON] неустойки (пені) за порушення (прострочення) строку повернення позики, - суд зазначає наступне. Так, відповідно до ч. 1 ст. 546, ст. 549 ЦК України виконання зобов'язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання. Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобов'язання (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). Так, нарахування пені на суму простроченої заборгованості передбачено п. 7.1 № 3257202328-002053 від 27.04.2018 року, - у випадку порушення (прострочення) позичальником строку повернення позики та / або оплати суми процентів за користування позикою, позикодавець має право додатково, крім процентів за користування позикою за кожен день прострочення, стягнути з позичальника пеню у розмірі 3,00 % від залишку суми позики за кожен день прострочення, починаючи з першого дня прострочення. З розрахунку заборгованості вбачається, що загальна сума пені, яка нарахована за період з 28.05.2018 року по 24.09.2018 року складає 7200 гривень. Суд вважає не потрібним надавати правову оцінку умовам договору між сторонами щодо покладання на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності в спосіб стягнення неустойки, оскільки до спірних відносин в частині вимог позивача стягнення пені підлягає застосуванню положення Закону України № 1669-VІІ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року. Згідно ст. 2 Закону України № 1669-VІІ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку де проводилась антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. На виконання абзацу третього пункту 5 статті 11 Прикінцевих та перехідних положень зазначеного Закону, Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Згідно з додатком до розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р до зазначених населених пунктів належить м. Красноармійськ. В подальшому розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2014 року №1079-р зупинено дію розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція». Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року № 1275-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнано такими, що втратили чинність розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053-р та розпорядження Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 року № 1079-р. Згідно із пунктом 23 додатку до розпорядження Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року до таких населених пунктів належить м. Красноармійськ Донецької області. Крім того райони проведення АТО були визначені іншими нормативно-правовими актами, зокрема, наказом Служби безпеки України від 07 жовтня 2014 року № 33/6/а «Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення». Згідно з цим наказом районами проведення АТО визначені всі населені пункти Донецької та Луганської області (без виключень). Згідно відомостей в паспорті відповідача про адресу реєстрації [PERSON] є мешканцем м. Покровськ (до перейменування м. Красноармійськ Донецької області). Національний банк України своїми листами від 13 жовтня 2014 року № 47-411/58939 та 05 листопада 2014 року № 18-112/64483 наголошував банкам України про неухильне дотримання вимог Закону України № 1669-VІІ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року щодо не нарахування пені та штрафів за договорами кредиту під час антитерористичної операції. Отже, незважаючи на те, що дія Переліку пунктів, де проводиться антитерористична операція розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 року №1079-р була зупинена, Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», в тому числі і його ст. 2, яка забороняє нарахування штрафних санкцій на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами, підлягає застосуванню, оскільки цей закон не скасований, а також у зв'язку з тим, що прийняті інші нормативні акти, що визначають райони проведення АТО. З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що за договором № 3257202328-002053 від 27.04.2018 року нарахована неустойка (пеня) за несвоєчасне повернення позики та несвоєчасне погашення відсотків з 28.05.2018 року по 24.09.2018 року. Таким чином є підстави для застосування в цій частині вимог норму ч. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» та постановити рішення про відмову в задоволенні вимог про стягнення пені. Згідно п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України резолютивна частина рішення суду повинна містити висновок суду про розподіл судових витрат. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Розподіл судових витрат між сторонами відбувається за правилами статті 141 ЦПК України. Згідно ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, позов ТОВ «ФК є гроші» заявлений на суму 14727,40 гривень задоволено частково на суму 7527,40 гривень, тобто 51 % від заявлених вимог (7527,40 / 14727,40 * 100 %), тому розмір судового збору, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, дорівнює 898,62 гривень (1762*51/100). Щодо вимог позивача про стягнення витрат на юридичні послуги в розмірі 1500 гривень суд виходить з наступного. Так, на підставі договору про надання юридичних послуг № 01/08-1 від 01 серпня 2018 року позивачу ТОВ «ФК є гроші» надано ФОП [PERSON] юридичні послуги. Відповідно до акту приймання - передачі наданих послуг № 83 до Договору про надання юридичних послуг №01/08-1 від 01.08.2018 року, проведено усну консультацію тривалість 1 година (200 грн.), аналіз документів кредитної справі - 2 години (600 грн.), підготовлено позовну заяву, клопотання про розгляд справи в спрощеному провадженні, друкування документів та їх формування для подачі до суду - 4 години (700 грн). Платіжним дорученням № 835 від 10.09.2018 року підтверджено факт оплати позивачем юридичних послуг щодо боржника [PERSON] за кредитним договором № 3257202328-002053 на суму 1500 гривень. На підставі наданих документів, суд робить висновок про доведеність вимог позивача, отже з відповідача підлягають стягненню витрати на юридичні послуги в розмірі 1500 гривень.

Outcome: partial