Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-27 00:00:00

до Івано-Франківського міського суду звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини, виготовлення проїзного документа і віз сину. В позові вказано, що сторони розірвали шлюб, в якому народилась дитина, на тимчасовий виїзд за кордон якої відповідач не надає згоди. Тому позивачка просила надати відповідний дозвіл на виготовлення проїзного документа та тимчасовий дозвіл на виїзд дитини до 18 років. В судовому засіданні позивач підтримала позов з підстав, що в ньому зазначені. В рішенні Європейського суду з прав людини по справі Пономарьов проти України (Заява N 3236/03) вказано: ... сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (mutatis mutandis, рішення у справі "[PERSON] проти України" (Aleksandr Shevchenko v. Ukraine), заява № 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та "Трух проти України" (Trukh v. Ukraine) (ухвала), заява N 50966/99, від 14 жовтня 2003 року). Відповідач належним чином повідомлений судом про час і місце розгляду спору за його участі. Отже він реалізував своє право на безпосередню участь в судовому засіданні. Також у відповідачів було достатньо часу для подання суду доказів та обґрунтування їх заперечення і спростування позову. Представник органу опіки та піклування подав суду заяву про розгляд справи без його участі. Представник Управління Державної міграційної служби в Івано-Франківській області подав суду заяву про розгляд справи без його участі. Судом встановлено наступні обставини. Рішенням Монастириського районного суду Тернопільської області від 06/09/2012 р. розірвано шлюб між сторонами. Відповідно до свідоцтва про народження №078740 батьками [PERSON] 29/05/[INFO] записано позивача та відповідача. Відповідно до довідки №02-02/1114 позивачка проживає з [PERSON] Відповідно до свідоцтва про зміну імені № 00887 позивачка змінила прізвище на «Кріслата». Відповідно до ст. 313 ЦК України фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 р. № 57 Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску. Таким чином згода одного із батьків на виїзд дитини є підставою для виїзду дитини, яка не досягла 16 років. Відповідно до п. 22 постанови Кабінету Міністрів України від 7 травня 2014 р. № 152\~Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, його тимчасового затримання та вилучення для оформлення паспорта для виїзду за кордон особа подає паспорт громадянина України (для осіб, що досягли шістнадцятирічного віку та постійно проживають в Україні). Подання будь-якої згоди батьків для оформлення паспорта для виїзду за кордон дитини віком понад 16 років не передабчено. Відповідно до п. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» у клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років). Отже положення п. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» передбачає необхідність надання інформації про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон для дітей віком від 14 до 18 років, а не згоди батька на оформлення документу та на виїзд дитини. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Таким чином судом встановлено, що позов обґрунтовано в частині надання дозволу на оформлення проїзного документу для виїзду за кордон, відкриття віз, тимчасові поїздки за кордон [PERSON] 29/05/[INFO] до досягнення 16 річного віку. Після досягнення 16 річного віку громадяни України мають право на вільний виїзд з України. Усі інші пояснення сторін, їх докази і арґументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надало можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення. Відповідно до зазначеного суд,-

Outcome: partial