Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-28 00:00:00

Комунальний заклад охорони здоров'я «Обласна психіатрична лікарня № 1» в особі головного лікаря [PERSON] звернувся до суду із заявою, якою просить госпіталізувати [PERSON] у психіатричний комунальний заклад охорони здоров'я «Обласна психіатрична лікарня №1» для проведення обстеження та лікування. В обґрунтування заяви посилався на те, що [PERSON] був госпіталізований 11 жовтня 2016 року до комунального закладу охорони здоров'я «Обласна психіатрична лікарня №1» на підставі направлення на госпіталізацію, виданого 11 жовтня 2016 року лікарем-психіатром [PERSON], після чого оглянутий лікарем-психіатром [PERSON], який за результатами такого огляду та на підставі відомостей, які надійшли від [PERSON] лікаря психіатра Красноградської центральної районної лікарні, зробив висновок щодо необхідності госпіталізації хворого до психіатричного закладу для обстеження та лікування у звязку з наявністю у нього тяжкого психічного стану, який обумовлює: його небезпеку для себе і оточуючих; його безпорадність і неможливість самостійно задовольняти основні життєві потреби; суттєву шкоду її здоровю внаслідок погіршення психічного стану у разі, якщо особі не буде надана психіатрична допомога, 11 жовтня 2016 року о 12 годині 50 хвилин [PERSON] був оглянутий комісією лікарів-психіатрів КЗОЗ «Обласна психіатрична лікарня №1» у складі заступника головного лікаря з лікувальної роботи [PERSON], завідувача лікаря-психіатра вищої категорії 2 відділення [PERSON], завідувача 6 відділення лікаря-психіатра вищої категорії [PERSON], завідувача лікаря-психіатра 9 відділення [PERSON], яка підтвердила рішення про необхідність госпіталізації [PERSON] до психіатричного закладу в умовах стаціонару. У судовому засіданні лікар-психіатр [PERSON] підтримав заяву у повному обсязі, просив її задовольнити та пояснив про обставини, викладені вище. Законний представник особи, щодо якої розглядається питання, повязане з наданням психіатричної допомоги [PERSON], яка є опікуном хворого, у судове засідання не зявилася, надала заяву, відповідно до якої просила розглядати питання, щодо госпіталізації [PERSON] за її відсутності /а.с. 12/. Прокурор Болотніков В.В. проти госпіталізації [PERSON] до психіатричного закладу не заперечував. Особа, у відношенні якої розглядається питання, повязане з наданням психіатричної допомоги [PERSON] у судове засідання не викликався, оскільки згідно рішення Красноградського районного суду Харківської області від 20 червня 1996 року є недієздатною особою та у цей час не може приймати участь у судовому засіданні за станом здоровя, про що вбачається з повідомлення заступника головного лікаря з медичної частини КЗОЗ «Обласна психіатрична лікарня №1» лікаря-психіатра [PERSON] та завідувача лікаря-психіатра 6 відділення [PERSON] /а.с. 15/. Суд, вислухавши пояснення представника заявника та думку прокурора, перевіривши матеріали справи, вважає заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Рішенням Красноградського районного суду Харківської області від 20 червня 1996 року [PERSON] визнано недієздатним та призначено йому на підставі рішення Красноградського районного суду Харківської області від 28 березня 2016 року опікуна [PERSON] /а.с. 8, 9/. За змістом ч. 1 ст. 13 Закону України «Про психіатричну допомогу», особа, визнана у встановленому законом порядку недієздатною, госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна. Частиною другою вказаної статті встановлено, що госпіталізація особи у випадках, передбачених частиною першою цієї статті, здійснюється за рішенням лікаря-психіатра. Судовим розглядом встановлено, що на підставі відомостей про поведінку [PERSON], які надійшли від лікаря психіатра Красноградської центральної районної лікарні [PERSON], 11 жовтня 2016 року о 12 годині 50 хвилин його госпіталізовано до КЗОЗ «Обласна психіатрична лікарня № 1». В той же час, рішенням Конституційного Суду України від 01 червня 2016 року № 2-рп/2016, положення третього речення частини першої статті 13 Закону України "Про психіатричну допомогу" від 22 лютого 2000 року № 1480-ІІІ з наступними змінами у взаємозв'язку з положенням частини другої цієї статті стосовно госпіталізації особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю визнано таким, що не відповідає\~Конституції України (є неконституційним). Конституційний Суд України зазначив, що до моменту законодавчого врегулювання питання забезпечення судового контролю за госпіталізацією до психіатричного закладу недієздатної особи на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра така госпіталізація можлива лише за рішенням суду. Як вбачається з виписки з історії хвороби [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: м. Красноград, 3-й мікрорайон[ADDRESS]. Останній народився в Росії, в сім'ї робітників, молодший з двох дітей. В школу пішов вчасно, закінчив 8 класів та ПТУ, працював за спеціальністю приблизно рік на заводі. На даний час інвалід 2 групи безстроково по психічному захворюванню. Не одружений, мешкає з матірю. ЧМТ, вєнзахворювання, б. Боткина заперечує. В анамнезі ТБС. Психічно хворий з 19 років, коли зявилися страхи, почав погано спати, вважав, що всі читають його думки. Неодноразово лікувався в 15 ХГПБ. З 1993 року неодноразово лікувався в ОПБ №1. Остання госпіталізація в 2014 році. Дане надходження обумовлено погіршенням психічного стану: агресивний, погрожує матері, виганяє її з квартири. Був оглянутий психіатром, виписано направлення на госпіталізацію в ОПБ№1, доставлений МСП. Доступний формальному контакту, але в контакт вступає не охоче, на багато питань відповідати відмовляється. Орієнтування в часі та місці збережена. Напружений, злісний, гримасує, стискає пальці в кулаки. Легко озлобляється, грубить, не дотримується почуття дистанції, виявляє активний негативізм. Мислення паралогічне із зісковзуванням. Під час бесіди до чогось прислухається, замовкає. Неврегульовану поведінку вдома заперечує. Не критичне. Не в змозі самостійно задовольняти свої життєві потреби, що може призвести шкоду його здоровю. Під час огляду продуктивному контакту не доступний. Мислення з грубими розривами. Відчуває страхи, слухові галюцинації. Висловлює бредові ідеї. Агресивний. Критики до хвороби немає. Діагноз: шизофренія, параноідна форма, безперервна течія. F20,00 /а.с. 7/. Згідно висновку комісії лікарів-психіатрів психіатричного стаціонару КЗОЗ «Обласна психіатрична лікарня № 1» [PERSON], [INFO], страждає тяжким психічним розладом в формі: Шизофренія, параноідная форма, безперервна течія. Внаслідок чого він не в змозі самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність, може спричинити значну шкоду своєму здоровю у звязку з погіршенням психічного стану в разі ненадання йому психіатричної допомоги, [PERSON] потребує надання психіатричної допомоги в умовах стаціонару, [PERSON] у звязку з психічним станом та недієздатністю не може надати усвідомленої згоди на госпіталізацію /а.с. 6/. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви Комунального закладу охорони здоров'я «Обласна психіатрична лікарня № 1» та на необхідність госпіталізації [PERSON] до психіатричного стаціонару згідно ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» та відповідно до рішення Конституційного Суду України від 01 червня 2016 року № 2-рп/2016 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України\~окремих положень\~статті 13 Закону України "Про психіатричну допомогу". Відповідно до\~статті 14 Закону України «Про психіатричну допомогу», якою визначено підстави для госпіталізації особи до психіатричного закладу в примусовому порядку, особа, яка страждає на психічний розлад,\~може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника,\~якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є недієздатним, що виключає можливість отримання його усвідомленої згоди на госпіталізацію до психіатричного закладу. Також встановлено, що саме на підставі відомостей про поведінку [PERSON], які надійшли від його опікуна [PERSON], недієздатного госпіталізовано до психіатричного закладу, тобто госпіталізацію проведено за згодою його законного представника. На підставі викладеного,

Outcome: approved