Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-28 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог 30 березня 2021 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Позовна заява обґрунтована тим, що 02.02.2021 Акціонерним товариством «Альфа-Банк» вчинено виконавчий напис №3067, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Харою Н.С. про стягнення з позивача заборгованості за кредитним договором №630666 від 21.06.2017 в розмірі 50954,80 грн. На підставі вказаного виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу Житомирської області Лужинецьким П.В. відкрито виконавче провадження №64941703 від 24.03.2021. Позивач вважає, що приватним нотаріусом КМНО Харою Н.С. виконавчий напис вчинено з порушенням норм чинного законодавства та Постанови Кабінету Міністрів України від 29.06.199 №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», оскільки вчинений на кредитному договорі, що укладений у простій письмовій формі, у зв`язку з чим є підстави для визнання його таким, що не підлягає виконанню та стягнути з відповідача на його користь судові витрати: сплачений судовий збір та витрати на правову допомогу. Процесуальні дії у справі Ухвалою від 31.03.2021 позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на14 годину 30 хвилин 26.04.2021, яке за клопотанням представника відповідача було відкладено на 14 годину 02.06.2021. 05.05.2021 від представника відповідача на адресу суду надійшли письмові пояснення та клопотання про витребування доказів. 11.05.2021 від представника позивача надійшло клопотання про стягнення судових витрат на правничу допомогу у розмірі 6000 грн. 14.05.2021 надійшло заперечення проти заявлених вимог на професійну правничу допомогу. 02.06.2021 представник відповідача звернувся до із заявою про розгляд справи без його участі, позовні вимоги не визнає. Ухвалою від 02.06.2021 було задоволено клопотання представника відповідача про витребування уприватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хари Наталії Станіславівни належним чином завіреної копії нотаріальної справи по вчиненню виконавчого напису №3067 від 02.02.2021;закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду на 14 годину 01.07.2021, яке було відкладено на 14 годину 30 хвилин29.07.2021 року. Ухвала суду від 02.06.2021про витребування доказів, яка двічі направлялася на виконання, не виконана через неотримання поштової кореспонденції нотаріусом. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання відповідач повідомлений належним чином. Позиція позивача Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав, визначених у позові. Крім того, зазначила, що сума за тілом кредиту, на яку вчинено виконавчий напис позивачем не отримувалася, що підтверджується виписками по картковому рахунку, що надані представником. Відповідачем до суми тіла кредиту зараховано і відсотки, що є незаконним, оскільки тіло кредиту і відсотки мають різну правову природу. Крім того, строк дії картки позивача до 04/20, тоді як стягнення проводиться за виконавчим написом з 22.07.2020 по 15.12.2020, тобто поза межами строку дії картки. Щодо судових витрат зауважила, що стороною позивача надані належні докази на підтвердження судових витрат, а тому просила стягнути судові витрати з відповідача. Позиція відповідача Представник відповідача за довіреністю - адвокат Михніцький Г.Ю. направив до суду письмові пояснення, в якихзазначив, що заперечує проти заявлених вимог, оскільки позивач не довів, в чому саме полягає спірність суми боргу та вдався до припущень. Позивач не знайомився з матеріалами нотаріальної справи, але чомусь стверджує, що нотаріусу не було надано необхідного пакету документів для вчинення виконавчого напису. Крім того, на думку представника відповідача, норма Постанови КМУ № 1172 від 29.06.1999, яка регулює спірні правовідносини, є чинною та не виключена з переліку. Також зауважив, що розмір витрат на правничу допомогу є необґрунтовано високим, а позивачем не надано доказів на підтвердження оплати наданих послуг.У задоволенні позову просив відмовити. Встановлені судом обставини 21.06.2017 року [PERSON] направлено до АТ «Альфа-Банк» оферту на укладання угоди про надання кредиту, обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії та запропоновано умови споживчого кредиту: ліміт кредитної лінії - 200000 грн; процентна ставка 39,99% річних, тип ставки - фіксована, строком на 3 роки (а.с.7). На підставі анкети-заяви від 21.06.2017 між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №630666000 (а.с.6). 21.06.2017 банк акцептував оферту шляхом укладення та підписання Акцепту пропозиції на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії на умовах, запропонованих [PERSON] (а.с. 7). 02.02.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Наталією Станіславівною на підставі статей 87-91 Закону України «Про нотаріат» та пункту 2 Переліку, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, було вчинено виконавчий напис №3067, згідно з яким звернено стягнення з [PERSON] (а.с.5). В даному документі зазначено, що кредитний договір №630666000 від 21.06.2017 року був укладений між АТ«Альфа-Банк» та [PERSON] . Згідно з виконавчим написом нотаріуса, сума заборгованості [PERSON] за період з 22.07.2020 року по 15.12.2020 року складає 50954,80 грн, в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 11664,53 грн, строкова заборгованість за сумою кредиту - 38806,91 грн; строкова заборгованість за комісією та процентами - 483,36 грн. За вчинення даного виконавчого напису нотаріусом також стягнено плату у розмірі 650 грн. Строк пред`явлення виконавчого напису до виконання становить три роки (а.с.5). Після вчинення нотаріусом виконавчого напису представник АТ «Альфа-Банк» за довіреністю Пастернак М.С. звернулась із заявою про примусове виконання виконавчого напису до приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Лужинецького Павла Вікторовича (а.с.13). 24.03.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Житомирської області Лужинецьким П.В. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження у виконавчому провадженні №64941703 (а.с.14); постанову про стягнення з боржника основної винагороди в сумі 51604,80 грн. (а.с.14). Випискою за картковим рахунком по угоді № 630666000 від 21.06.2017 підтверджується, що за період з 21.06.2017 по 29.03.2021 витрати за вказаною угодою становили 66784,27 грн, а надходження 30600 грн ( а.с. 49-54). 04.01.2021 між позивачем [PERSON] (далі клієнт) та адвокатом Котлубовською І.В. (надалі адвокат) було укладено договір про надання правової допомоги, предметом якого є надання адвокатом клієнту правничої допомоги, пов`язаної із представництвом та захистом інтересів клієнта; розмір та порядок сплати гонорару сторони визначають в акті приймання-передачі наданих послуг; гонорар за надані адвокатом до винесення рішення суду відповідної інстанції послуги, виплачується замовником в повному обсязі протягом 3 календарних місяців з набрання рішенням по справі законної сили (а.с.63-64). Додатком №3 від 30.03.2021 до Договору про надання правової допомоги від 04.01.2021 між адвокатом та клієнтом обумовлено, що оплата послуг адвоката здійснюється виходячи з витраченого адвокатом часу та погодинної ставки, а саме: 2000 грн за 1 годину роботи адвоката ( а.с. 64 зворот). Згідно з актом приймання-передачі наданих послуг від 23.04.2021 адвокатом були надані такі послуги: підготовка позовної заяви та клопотання про вжиття заходів забезпечення позову, аналіз судової практики, вивчення виписки по рахунку- витрачено 3 год.; загальна вартість наданих послуг становить 6000 грн (а.с. 64). Оцінка аргументів сторін та норми права, застосовані судом Між сторонами виник спір щодо визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Частиною 1 ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з частиною першої статті 1 Закону України від 02 вересня 1993 року «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Статтею 50 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Статтями 87, 88 вищевказаного Закону визначено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Згідно положень ст. 89 Закону України «Про нотаріат» у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають, витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення, розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. Згідно Розділу 2 глави 16 п.3.1. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який відповідає пункту 284 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, нотаріус вчиняє виконавчі написи якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Відповідно до положень п.13 постанови Пленуму Верховного Суду "Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні" при вирішення справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України "Про нотаріат" виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. Пунктом 8 зазначеної вище постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення. Нормативними положеннями п.10 Узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні від 07 лютого 2014 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснено, що однією з об`єктивних причин оскарження виконавчих написів є поверхневий підхід нотаріуса до вирішення питання про можливість вчинення виконавчого напису у кожному конкретному випадку. Поза увагою нотаріуса часто лишається те, що стягувачі, звертаючись за вчиненням виконавчого напису, необґрунтовано завищують суми своїх вимог, включаючи до їх складу всі санкції, комісії, винагороди, або звертаються про стягнення спірного боргу. Тому судами під час розгляду таких справ має бути враховано пред`явлені банками розрахунки заборгованості за кредитними договорами, суми, які зазначені у письмових вимогах та виконавчих написах нотаріусів, з`ясовано всі обставини у справі, зокрема чи є за боржником сума боргу. При цьому судам слід особливу увагу приділяти спірності сум у частині зазначення різних сум у письмовій вимозі та у виконавчому написі. Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 (з наступними змінами та доповненнями) затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, можна зробити висновок, що вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. З огляду на викладене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Відповідачем не подано до суду належних та достовірних доказів щодо спростування доводів позивача, що на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем у розмірі, який вказаний у виконавчому написі - прострочена заборгованість за сумою кредиту - 11664,53 грн, строкова заборгованість за сумою кредиту - 38806,91 грн; строкова заборгованість за комісією та процентами - 483,36 грн. Натомість позивачем випискою за картковим рахунком підтверджено, що за період з 21.06.2017 по 29.03.2021 витрати за вказаною угодою становили 66784,27 грн, а надходження 30600 грн, тобто різниця на 29.03.2021 складала всього 36184,27 грн. При цьому позивачем безпосередньо за вказаний період було витрачено кредитних коштів 26936 грн, з яких остання витрата відбулася 31.05.2019, що свідчить про те, що поданий відповідачем для вчинення виконавчого напису розрахунок не є безспірним (а.с.49-54). На думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Крім того, суд звертає увагу відповідача, що Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Так, постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» було доповнено Перелік документів пунктом 2 «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин», а для одержання виконавчого напису додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017, постанова КМУ №662 від 26.11.2014, зокрема, в частині внесення до Переліку документів пункту 2 «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» визнана незаконною та нечинною. Тобто, на момент звернення відповідача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису та вчинення нотаріусом відповідного напису, Постанова КМУ від 29.06.1999 № 1172 в частині стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин, була нечинною, а, отже, були відсутні правові підстави для вчинення виконавчого напису в даному випадку взагалі. Тобто, нотаріус не врахував відсутність правової норми, яка б дозволяла йому вчиняти виконавчий напис на кредитному договорі, що не посвідчений нотаріально. Тому суд вважає, що виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Наталією Станіславівною з порушенням вимог статті 88 Закону України «Про нотаріат» та пункту 284 Інструкції та підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Розподіл судових витрат Відповідно до ст.133ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких відносяться і витрати на професійну правничу допомогу. Частиною 8 ст.141ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Відповідно до ст.137ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Враховуючи надані представником позивача докази щодо розміру судових витрат на правничу допомогу, яку очікує понести позивач у зв`язку з розглядом даної справи, у їх співвідношенні до тривалості розгляду справи, складності правовідносин та обсягу вчинених представником позивача дій для забезпечення юридичного представництва інтересів [PERSON] , виходячи з принципів розумності, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу у сумі 6000 грн, оскільки подані представником позивача докази щодо судових витрат, є належними, адже в них визначений розрахунок, опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом; заявлені витрати на професійну правничу допомогу є співмірними та обґрунтованими. Як встановлено судом з акту прийняття-передачі наданих послуг від 23.04.2021, гонорар за надані адвокатом до винесення рішення суду відповідної інстанції послуги, виплачується замовником в повному обсязі протягом 3 календарних місяців з набрання рішенням по справі законної сили. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Норми процесуального закону передбачають можливість стягнення не тільки судових витрат, які вже фактично понесені стороною, а й судових витрат, що мають бути сплачені у майбутньому за умови підтвердження розміру таких витрат належними доказами, про що неодноразово наголошував Верховний Суд, зокрема у постановах від 19.02.2020 по справі №755/9215/15-ц та від 16.04.2020 по справі №727/4597/19. Таким чином, доводи представника відповідача щодо ненадання позивачем належних доказів на підтвердження оплату послуг адвоката є безпідставними. Таким чином, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, а саме: сплачений позивачем судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу.

Outcome: approved