Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-18 00:00:00

В жовтні 2013 року публічне акціонерне товариство «ДТЕК Донецькобленерго» (далі ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго») звернулося до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого зазначило, що споживач [PERSON], який мешкає за адресою: [ADDRESS], в порушення вимог законодавства про енергетику, безобліково споживав електроенергію шляхом самовільного підключення електроустановок до електричної мережі енергопостачальника з порушенням схеми обліку, а саме здійснив накид на мережевий ввід, який виявити під час проведення контрольної перевірки представникам енергопостачальника не представилось можливим. Виявлене порушення було зафіксовано в акті про порушення Правил користування електричною енергією від 11 квітня 2012 року. Просило стягнути з відповідача на його користь заборгованість за безобліково спожиту електроенергію в сумі 4322,77 грн. Рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 16 грудня 2013 року позовні вимоги ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ "ДТЕК Донецькобленерго" заборгованість за безобліково спожиту електроенергію у сумі 4322,77 грн., вирішено питання про судові витрати З вказаним рішенням не погодився відповідач та подав на нього апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права та на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що він знявся з реєстрації в квартирі за адресою: [ADDRESS], де була проведена перевірка позивачем, в 2004 році і не проживає там з вказаного часу. Крім того, послався на те, що вказане жиле приміщення не знаходиться у його власності, в зазначеній квартирі мешкає його племінниця [PERSON] з дітьми. Відповідач [PERSON] у судове засідання апеляційного суду не з'явився, був повідомлений про час та місце розгляду справи належним чином. Представник позивача Чмірьова Л.С., діюча за довіреністю, у судовому засіданні апеляційної інстанції просила відхилити апеляційну скаргу. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, апеляційний суд вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно п.п.1,3, 4 ч. 1. ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права. Судом першої інстанції при вирішенні справи встановлено, що 11 квітня 2012 року в ході перевірки дотримання споживачами Правил користування електричної енергії працівниками Дзержинського РЕМ в квартирі, що розташована за адресою: [ADDRESS] було виявлено самовільне підключення електроустановок до електричної мережі енергопостачальника з порушенням схеми обліку, а саме накид на мережевий ввід. Дане порушення було зафіксовано в акті про порушення Правил користування електричною енергією для населення № 169624 від 11 квітня 2012 року (а.с. 6-7). Даний акт був складений у присутності [PERSON], яка від підпису в ньому відмовилася. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки енергопостачальною організацією на ім'я відповідача відкритий особовий рахунок, останній є споживачем електричної енергії, тому повинен нести відповідальність за порушення Правил користування електричною енергією. Проте з такими висновком суду першої інстанції погодитись не можна. Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Оскаржуване рішення зазначеним вимогам закону не відповідає. Зокрема, судом не встановлені всі фактичні обставини справи, які мають значення для правильного вирішення справи. Апеляційним судом встановлено, що 11 квітня 2012 року працівниками енергопостачальної компанії в квартирі, що розташована за адресою: [ADDRESS] виявлено самовільне підключення електроустановок до електричної мережі енергопостачальника з порушенням схеми обліку, а саме накид на мережевий ввід та складено акт про порушення Правил користування електричною енергією. На ім'я відповідача позивачем відкрито особовий рахунок № [NUMBER], проте встановлено, що в квартирі за адресою [ADDRESS], яка є комунальною власністю, зареєстрована та проживає з двома неповнолітніми дітьми [PERSON], що вбачається з довідки КП «Дзержинськжитлосервіс» (а.с. 26). Відповідач [PERSON] до 2004 року був зареєстрований в зазначеній квартирі, а з 14 вересня 2005 року зареєстрований та проживає за іншою адресою: [ADDRESS] (а.с.10,13). Відповідно до ст. 1 Закону України "Про електроенергетику" споживачами електроенергії є суб'єкти господарської діяльності та фізичні особи, які використовують енергію для власних потреб на підставі договорів про її продаж та купівлю. Згідно з Правилами користування електричною енергією для населення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 р. N 1357 (далі - Правила), ці правила застосовуються для врегулювання правовідносин між споживачами і енергопостачальниками незалежно від форм власності. При цьому об'єкт споживача електричної енергії це житловий будинок, гараж, майстерня або інша електрифікована споруда, що належить споживачу на правах власності або користування. Відповідно до пункту 48 Правил, відповідальність за порушення правил користування електричною енергією також несе споживач, у тому числі за розкрадання електричної енергії у разі самовільного підключення до електромереж. Таким чином, розглядаючи справи про стягнення з особи заборгованості за користування електричною енергією, що завдана позаобліковим споживанням, суду слід встановити, чи є ця особа споживачем електричної енергії у сенсі ст. 1 Закону та п. 2 Правил. Вирішуючи справу, суд першої інстанції не звернув уваги на наведені норми закону та дійшов помилкового висновку, що відповідач є споживачем електричної енергії в квартирі за адресою: [ADDRESS], а тому повинен нести відповідальність за порушення Правил користування електроенергією, зафіксовані в акті від 11 квітня 2012 року. При цьому суд не врахував, що [PERSON] не зареєстрований та не мешкає у вказаному жилому приміщенні, не є його власником, договір найму на проживання в цій квартирі не укладав і, хоча раніш особовий рахунок був відкритий на його ім'я, споживачем електричної енергії за зазначеною адресою є [PERSON], в присутності якої і був складений акт про порушення Правил користування електричною енергією. За таких обставин, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Outcome: dismissed