Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-09 00:00:00

В січні 2013 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON], треті особи [PERSON], [PERSON], Сичавська сільська рада Комінтернівського району Одеської області, та в обґрунтування заявлених позовних вимог послалася на наступне: а саме, що вона та третя особа [PERSON] на підставі рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 27.03.2006 року є співвласниками житлового будинку [ADDRESS] Комінтернівського району Одеської області, який ним дістався у спадок, після смерті [PERSON], який помер [INFO] року. Право власності на зазначений будинок зареєстроване в рівних частках (по ? кожному) за [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією витягу про реєстру права власності на нерухоме майно. 20.03.2004 року між чоловіком позивача - [PERSON] та відповідачем [PERSON], власником сусідньої земельної ділянки, яка розташована за адресою: [ADDRESS], був укладений в письмовій формі договір купівлі-продажу частини належної йому земельної ділянки, площею 0, 11 га. Право власності на земельну ділянку відповідача [PERSON] підтверджується копією державного акту на право приватної власності на землю III-ОД № 038991, який міститься в матеріалах справи, де зазначена загальна площа ділянки 0, 45 га, з них: 0, 25 га - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та 0, 20 га - для ведення особистого підсобного господарства. Договір купівлі-продажу частки земельної ділянки від імені відповідача [PERSON] уклала, як представник, його дружина відповідач [PERSON]. Укладення договору підтверджується копією власноручної розписки [PERSON], яка міститься в матеріалах справи, відповідно до змісту якої вона отримала від [PERSON] 1 100 (одну тисячу сто) доларів США за частину земельної ділянки, площею 11 соток, по [ADDRESS] Відповідно до умов договору межа між земельними ділянками [PERSON] та [PERSON] була змінена та по новій межі був встановлений паркан. Оформити договір купівлі-продажу земельної ділянки у нотаріуса сторони не встигли у зв'язку зі смертю чоловіка позивача - [PERSON] Після смерті чоловіка позивач намагалась оформити право власності на придбану чоловіком у відповідача [PERSON] частку земельної ділянки відповідно до умов законодавства. У квітні - травні 2007 року зверталась до селищної ради. Відповідно до акту, складеному комісією Сичавської сільської ради (копія міститься в матеріалах справи), площа земельної ділянки, яка знаходиться у фактичному користування [PERSON], становить 0, 3649 га замість 0, 45 га, паркан між земельними ділянками перенесений за згодою [PERSON], який не перешкоджає користуванню часткою його земельної ділянки, та отримав кошти за зазначену частку земельної ділянки від [PERSON] Як свідчить текст рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 27.03.2006 року, позивач вступила до спадщини після смерті свого чоловіка, але у видачі свідоцтва про право на спадщину в нотаріальному порядку їй було відмовлено. Інші спадкоємці, сини [PERSON] та [PERSON], не претендують на право власності у зазначену частку спадщини (земельну ділянку), яке є предметом спору у справі. У звязку із неможливістю вирішити спір мирним шляхом позивач була вимушена звернутись з позовом до суду. В ході попереднього судового засідання позивач [PERSON] доповнила свої позовні вимоги та просить суд визнати недійсним державний акт серія ЯМ № 216627 на ім'я [PERSON] на право власності на земельну ділянку площею 0, 2013 га, розташованої за адресою [ADDRESS] цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер земельної ділянки 5122785800:02:001:1126, мотивуючи зазначену вимогу тим, що державний акт серії ЯМ № 216627 на ім'я [PERSON] на право власності на земельну ділянку площею 0, 2013 га, розташованої за адресою Одеська область, Комінтернівський р-н, [ADDRESS], цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, та державний акт серії ЯЛ № 743347 на ім'я [PERSON] на право власності на земельну ділянку площею 0, 2500 га, розташованої за адресою Одеська область, Комінтернівський р-н, [ADDRESS], цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель, і споруд (присадибна ділянка), видані [PERSON] замість державного акту III-ОД № 038991 на ім'я [PERSON] Михайловича на право приватної власності на земельну ділянку площею 0, 45 га, який був чинний на момент укладання угоди її чоловіком. В ході попереднього судового засідання проведена судова будівельно-технічна експертиза № 15-13, відповідно до висновків якої та результатів геодезичного дослідження, у фактичному користуванні позивача [PERSON] знаходиться частка земельної ділянки відповідача [PERSON] площею 0, 1170 га. Позивач [PERSON] безперервно користується зазначеною часткою з 2004 року, і з цього часу між земельними ділянками [PERSON] та [PERSON] існує встановлена сторонами нова межа, обладнана парканом, що підтверджується відповідним актом комісії Сичавської сільської ради, складеним у травні 2007 року Зазначена частка площею 0, 1170 га, якою користується позивач, розташована на земельній ділянці [PERSON] загальною площею 0, 2013 га, розташованої за адресою Одеська область, Комінтернівський р-н, [ADDRESS], цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, на яку йому 14.12.2012 року виданий державний акт ЯМ № 216627. Як свідчать матеріали судової будівельно-технічної експертизи та результати геодезичних досліджень, фактичні межі земельної ділянки відповідача [PERSON] не відповідають плану меж земельної ділянки вказаному в держаному акті, що свідчить про недостовірність даних документації із землеустрою. Відповідно до плану меж земельної ділянки, вказаному в акті, суміжним землекористувачем по межі В-Б зазначена [PERSON], яка, як свідчать матеріали справи, ще 28.09.2000 року за договором купівлі-продажу продала житловий будинок [ADDRESS] Комінтернівського району Одеської області з господарськими спорудами [PERSON], що підтверджується рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 27.03.2006 року та не може бути юридично та не є фактично суміжним землекористувачем по зазначеній межі. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав, та у жовтні 2013 року відповідач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, в якому зазначив, що він проживає у житловому будинку по [ADDRESS] Комінтернівського району Одеської області, який розташований на земельних ділянках площами 0, 25 га і 0, 2013 га, що підтверджується державними актами на право власності на земельні ділянки серії ЯЛ № 743347, виданим 02.07.2012 року, і серії ЯМ № 216627, виданим 21.12.2012 року. Відповідачі на протязі тривалого часу перешкоджають йому у користуванні земельною ділянкою площею 0,2013 га, самовільно встановили огорожу, завезли дерев'яний вагончик і не дають можливості оброблять належну йому землю, а тому відповідач [PERSON] просить суд усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою шляхом зобов'язання відповідачів знести огорожу та убрати вагончик з його земельної ділянки. Враховуючи зміст позовних вимог [PERSON], його позов ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 04.03.2014 року був об'єднаний в одне провадження із позовом [PERSON] Крім того, відповідач [PERSON] надав суду письмові заперечення на первісний позов [PERSON], в яких зазначив, що дружиною було написане доручення про отримання нею грошових коштів, яке не можливо розглядати як письмовий договір купівлі-продажу, тому що в ньому відсутні усі необхідні відомості, які передбачені законом в угоді про перехід права власності на земельну ділянку (ст. 132 ЗК України), він нотаріально не посвідчений, довіреності дружині на право укладання договору купівлі-продажу він не надавав, а тому угода яка укладена його дружиною - відповідачем [PERSON] є нікчемною. Ним, як власником, у 2012 році отримані нові державні акти на право власності на земельні ділянки, копії яких він додає, позивачем пропущений строк позовної давності, крім того подав заяву про застосування строків позовної давності у справі. У судовому засіданні [PERSON] додатково надав усні пояснення про те, що паркан між земельними ділянками переніс [PERSON], він із заявами про самовільній захват сусідами частини його земельної ділянки ні в які інстанції не звертався. У судовому засіданні відповідач [PERSON] надала усні пояснення про те, що чоловіка на той момент не було, а вона була в м. Южному, коли до неї приїхав [PERSON] та сказав, що її чоловік хотів продати частку земельної ділянки, вона взяла гроші і не думала, що будуть наслідки, розписку написала власноручно. Нові земельні акти чоловік отримав на підставі старої документації із землеустрою. Треті особи [PERSON] та [PERSON] надали суду письмові заяви про підтримання позовних вимог [PERSON] В ході судового розгляду за заявою представника позивача [PERSON] як свідок [PERSON] показав, що його батьком [PERSON] був придбаний у [PERSON] будинок [ADDRESS], а пізніше ним у сусіда [PERSON] придбана частка сусідської земельної ділянки, для чого позивач (його матір) позичала кошти. Зі слів батьків він знає, що батьком у 2004 році було сплачено 1100 доларів США, площа придбаної частки ділянки була біля 11 соток. Паркан по новій межі встановив його батько, сусіді були присутні. Ніяких розборів з приводу та претензій з боку сусідів не було. Він розмовляв з дружиною [PERSON], вона не відмовлялась від переоформлення землі. [PERSON] він постійно бачив на сусідній ділянці, ні про які звернення [PERSON] до сільради йому нічого не відомо, напроти саме він на прохання матері звертався до сільради з приводу земельного спору. Допитаний за заявою представника позивача як свідок [PERSON] показав, що зі слів батьків він знає про придбання 10 років тому частки земельної ділянки сусідів подружжя [PERSON] за ціною 1100 доларів США, батьком був встановлений паркан по новій межі, паркан встановлювався приблизно тиждень і на протязі минулих 10 років нікуди не переносився, через деякий час після смерті батька [PERSON] сказав, що хоче повернути землю, але гроші повернути ніколи не спробував. Допитаний за клопотанням представника позивача свідок [PERSON] показав, що він був знайомий із [PERSON]. Одного разу, коли він був у [PERSON] в гостях, до нього прийшли чоловік та жінка, він басив, що жінка щось писала на столі, чоловік був рядом, при цьому у нього була перев'язана рука, у цей день був дощ. Після того, як чоловік та жінка пішли, [PERSON] розповів йому, що він придбав частку земельної ділянки та розрахувався за неї. Саму передачу грошей він не бачив, чоловіка він впізнає у судовому засіданні - це відповідач [PERSON], точну дату цієї події він не пам'ятає, але ця подія відбувалась у 2004 році. Допитаний за клопотанням представника відповідача свідок [PERSON] показав, що про продаж частки земельної ділянки [PERSON] йому нічого не відомо, але він бачив, що [PERSON] будувався паркан і він запитав його чому він це робить при відсутності хазяїна. Йому відомо, що у [PERSON] була зламана нога. Паркан будувала ціла бригада. У будинку [PERSON] нікого не було. [PERSON] приїхав через місяць, чи скаржився з цього приводу [PERSON] йому не відомо. В ході розгляду справи за клопотанням представника позивача судом призначена та проведена судова будівельно-технічна експертиза та геодезична зйомка земельних ділянок [ADDRESS] Комінтернівського району Одеської області. Відповідно до висновків експертизи та кадастрового плану земельних ділянок, частка земельної ділянки [PERSON] площею 1170, 0 кв.метра знаходиться у фактичному користуванні позивача [PERSON]. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON] та [PERSON], треті особи [PERSON], [PERSON], Сичавська сільська рада Комінтернівського району Одеської області про визнання дійсним договору купівлі-продажу частки земельної ділянки, визнання права власності на частку земельної ділянки та визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку підлягає задоволенню, а в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою належить відмовити по наступним підставам. Відповідно до вимог частин 1 і 2 статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 215 Цивільного кодексу України, у випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Відповідно до частини 2 статті 220 Цивільного кодексу України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилась від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. З огляду на зазначені приписи закону, нікчемність правочину не є перешкодою для звернення до суду з позовною вимогою визнання нікчемного правочину дійсним, за наявності встановлених законом обставин, якими є наявність письмових доказів укладення договору та наявність повного або часткового виконання договору. Відповідно до поданих позивачем доказів, а саме акту комісії Сичавської сільської ради та висновків судової будівельно-технічної експертизи фактичне виконання угоди відбулось, між земельними ділянками позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] ще у 2007 році існувала нова межа обладнана парканом. Наданий позивачем письмовий доказ - копія довіреності-розписки, містить відомості про фактичне укладення між сторонами угоди купівлі-продажу частки земельної ділянки площею 0, 11 га., із зазначенням предмету договору та його ціни. Закріплені в ст. 132 ЗК України відомості, які повинні мати угоди про перехід права власності на земельні ділянки, регулюють питання укладання „дійсних" правочинів, тобто дійсність яких не викликає сумнів. Позивач у даному випадку звернувся з позовом до суду про визнання нікчемного правочину дійсним з підстав передбачених законом, що надає можливість суду оцінити наявні у справі докази відповідно до приписів ст. 212 ЦПК України щодо належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у сукупності та встановити відповідні обставини у справі. Відповідно до частини 2 статті 241 Цивільного кодексу України, наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов'язки з моменту вчинення цього правочину. Наявні у справі письмові докази та свідчення свідка [PERSON] дають підставу вважати про наявність відповідних повноважень у відповідача [PERSON] на укладення угоди купівлі-продажу частки земельної ділянки та наступне схвалення її власником ділянки відповідачем [PERSON], тому що жодних доказів зворотнього відповідачем до суду не надано. Свідчення свідка [PERSON] не спростовують наявні у справі докази укладення між сторонами договору купівлі-продажу частки земельної ділянки, тому що, як ним зазначено у судовому засіданні, про обставини зазначеної угоди йому нічого не відомо. Відповідно до змісту наданого письмового доказу укладання угоди купівлі-продажу, плата в розмірі еквівалентному 1 100 доларів США, була сплачена покупцем [PERSON] під час укладання угоди, що за курсом НБУ на 23.01.2013 року складає 8 792, 3 грн. Відповідно до статті 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до частини 1 статті 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до наявних у справі доказів, відповідачем [PERSON] фактично на місцевості передана у користування позивачу частка земельної ділянки, тобто виконані умови угоди купівлі-продажу в частині передачі предмета угоди. Відповідач [PERSON] звернувся із позовом до суду про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою у листопаді 2013 року, раніше із заявами про порушення його прав до суду або інших органів не звертався, а тому суд вважає строк позовної давності за первісним позовом таким, що не є пропущеним, а заяву [PERSON] про застосування строку позовної давності, такою, що не підлягає задоволенню. Відповідно до загальних вимог чинності правочину, встановлених частиною 1 статті 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Відповідно до статті 56 Закону України „Про землеустрій", технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку, крім поділу та об'єднання земельних ділянок, включає: а) пояснювальну записку; б) технічне завдання на складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку; в) копії заяв фізичних або клопотання юридичних осіб; г) матеріали польових геодезичних робіт і план земельної ділянки, складений за результатами кадастрової зйомки; ґ) рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про надання або передачу земельної ділянки у власність або надання в користування, у тому числі на умовах оренди; д) акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання; е) акт перенесення в натуру (на місцевість) меж охоронних зон, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон і зон особливого режиму використання земель за їх наявності; є) кадастровий план земельної ділянки; ж) перелік обмежень прав на земельну ділянку і наявні земельні сервітути. Крім того технічна документація повинна містити акт погодження меж земельної ділянки із підписами суміжних землевласників та акт прийомки передачі межових знаків із підписами власників та користувачів суміжних земельних ділянок. Відповідно до плану меж земельної ділянки, вказаному в державному акті серії ЯМ № 216627 від 21.12.2012 року на ім'я [PERSON] на право власності на земельну ділянку площею 0, 2013 га, розташованої за адресою: [ADDRESS], цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер земельної ділянки 5122785800:02:001:1126, суміжним землекористувачем по межі В-Б зазначена [PERSON], яка, як свідчать матеріали справи, ще 28.09.2000 року за договором купівлі-продажу продала житловий будинок [ADDRESS] Комінтернівського району Одеської області з господарськими спорудами [PERSON], що підтверджується рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 27.03.2006 року та не може бути юридично та не є фактично суміжним землекористувачем по зазначеній межі. Тобто в технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку площею 0, 2013 га, розташованої за адресою: [ADDRESS], цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер земельної ділянки 5122785800:02:001:1126 внесені недостовірні дані, а тому технічна документація не відповідає Закону України „Про землеустрій" , нормативним документам у сфері землеустрою та не може бути підставою для видання рішення про її затвердження та передачі у власність [PERSON] земельну ділянку площею 0, 2013 га. з подальшою видачею державного акту, відповідно і державний акт серії ЯМ № 216627 від 21.12.2012 року на ім'я [PERSON] виданий неправомірно. Перелік зазначених документів свідчить про неможливість виготовлення документації із землеустрою без проведення польових геодезичних робіт та кадастрової зйомки земельної ділянки на місцевості. Висновок судової будівльно-технічної експертизи з технічним звітом із встановлення меж землекористування земельних ділянок по [ADDRESS] та кадастровим планом зазначених ділянок, виготовленим інженером-геодезистом Чайковським Віталієм Степановичем, акт комісії Сичавської сільської ради Комінтернівського району Одеської області, складений у травні 2007 року, свідчать про фактичне користування позивачем [PERSON] часткою земельної ділянки [PERSON] площею 0, 1170 га, розташованої по [ADDRESS] в с.Сичавка Комінтернівського району Одеської області, та свідчать про невірність меж земельної ділянки [PERSON] зазначеної в документації із землеустрою [PERSON], яка стала підставою для складання державного акту ЯМ № 216627 на ім'я [PERSON] на право власності на земельну ділянку площею 0, 2013 га, розташованої за адресою: [ADDRESS], цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер земельної ділянки 5122785800:02:001:1126. Таким чином, державний акт ЯМ № 216627, який посвідчує право власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0, 2013 га, розташованої за адресою [ADDRESS] не відповідає загальним вимогам чинності правочину та відповідно до вимог частин 1 та 3 статті 215 ЦК України підлягає визнанню недійсним. Згідно з статтею 1261 Цивільного кодексу України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до частини 3 статті 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 27.03.2006 року позивач [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON] Відповідно до заяв інших спадкоємців [PERSON] та [PERSON], синів померлого [PERSON], на частину спадщини, що є предметом позову, вони не претендують та підтримують позовні вимоги [PERSON] Відповідно до абз. 3 п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року „Про судову практику у справах про спадкування", у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Згідно з статтею 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно із частиною 1 статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно із статтею 16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права... Відповідно до частини 3 статі 152 Земельного кодексу України, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Враховуючи викладене, на підставі ст. 55 Конституції України, ст. 152 Земельного кодексу України, ст. 15, 16, 203, 215, 220, 241, 1261, 1268 ЦК України,

Outcome: partial