Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-04 00:00:00

До суду звернувся [PERSON] з позовом про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та визначення способу участі у вихованні дітей. Свої вимоги мотивує наступним. З 28.10.2006 р. по 04.03.2014 р. він з відповідачем перебував у шлюбі. Від цього шлюбу мають двох дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Після розлучення відповідачка перешкоджає його спілкуванню з дітьми. Він неодноразово приходив за місцем проживання відповідачки з метою поспілкуватися з дітьми, але відповідачка не відчиняла двері, хоча і була вдома. З метою захисту своїх батьківських прав на спілкування з дітьми, їх виховання неодноразово звертався до Комунарського району служби у справах дітей Запорізької міської ради. 05.09.2014 року був встановлений порядок побачення з дітьми. Але відповідачка умови спілкування з дітьми не виконувала. Він працює, сплачує аліменти, за місцем роботи характеризується позитивно, на обліку у лікарів не перебуває, до кримінальної відповідальності не притягувався. Бажає виконувати свій батьківський обов'язок та спілкуватися з дітьми, тому звернувся до суду, просить зобов'язати [PERSON] не чинити перешкоди в його спілкуванні з дітьми та визначити такі способи його участі у спілкуванні та вихованні дітей щорічно: 1. Систематичні побачення з дітьми кожного тижня з 10-00 год. суботи до 20-00 год. неділі (окрім літніх місяців), 27 листопада - на його день народження з 10-00 год. до 20-00 год., [INFO] та [INFO] - дні народження дітей з 10-00 год. до 20-00 год., [INFO], [INFO] - дні народження близьких родичів (дідуся та бабусі) з 10-00 год. до 20-00 год., 31 грудня - 1 січня та 6-7 січня, 8-9 травня. 2. Встановити час для спільного відпочинку з дітьми 10 днів взимку (1-10 січня) та 45 днів влітку (1-30 червня та 10-20 серпня). В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, додатково пояснив, що між ним та відповідачкою існують неприязні стосунки, відповідачка постійно провокує з ним конфлікт. Він намагався неодноразово домовитись з відповідачкою про спілкування з дітьми, але вона не іде на контакт, не бажає з ним спілкуватись, пояснює, що не дасть йому бачитись з дітьми. Коли він приїздив 20.07.2015 р. до неї, або коли він 23.08.2015 р. зустрів її на вулиці з донькою та намагався поспілкуватись з дитиною, відповідачка викликала міліцію та каже, що він намагається викрасти дітей. Відповідачка приховує від нього дітей, не дає їм спілкуватись, каже, що дітей не має, а насправді вони вдома, але вона не дозволяє їй вийти із квартири. Так, він останній раз спілкувався з дітьми восени 2014 року, впевнений, що зможе забезпечити їм належний догляд під час знаходження дітей з ним. Представники позивача - позов підтримали, надали пояснення аналогічні викладеним. Відповідачка [PERSON] позов не визнала, пояснила, що позивачу вона ніяких перешкод для спілкування з дітьми не чинить, він сам не бажає з ними спілкуватись. Вважає, що звернення з цим позовом до суду є заходом впливу на неї щодо розподілу спільного сумісного майна подружжя. Позивач намагається таким чином примусити її відмовитись від належної їй частки на квартиру. Дійсно розпорядженням голови районної адміністрації за заявою [PERSON] було винесено рішення №395 р. яким був встановлений порядок побачень [PERSON] з дітьми. Спочатку [PERSON] приїздив вчасно, але згодом порушував графік зустрічей та міг зовсім не приїхати, що погано впливає на дітей. Останній раз позивач спілкувався з дітьми на сумісних прогулянках в листопаді 2014 року. Влітку 2015 року позивач намагався забрати доньку [PERSON] в її матері, які перебували на дачі в с. Червонодніпровка. 22.08.2015 р. намагався забрати в неї [PERSON] біля магазину «Брусниця» в м. Запоріжжя, сторонні люди викликали міліцію. Неодноразово позивач намагався притягнути її до кримінальної відповідальності. Зараз діти не мають бажання з ним зустрічатись, вони його не пам'ятають, а позивач не забезпечить належний догляд за дітьми. Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог: орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району з позовом погодилась частково. Надала такі пояснення. Між позивачем та відповідачкою існують неприязні стосунки, служба у справах дітей докладала зусиль для мирного вирішення спору між батьками щодо виховання дітей. Розпорядженням голови районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському було встановлено графік побачень з дітьми, проте сторони його не дотримувались. Вважає, що в інтересах дитини спілкуватись з обома батьками, оскільки між сторонами неприязні стосунки то є доцільним спілкування батька з дітьми за відсутності матері. Вважає, що необхідно дозволити не менше ніж два рази на місяць спілкуватись батьку з дітьми протягом нетривалого часу за домовленістю між батьками. Служба у справах дітей Запорізької районної державної адміністрації не направила свого представника, просила справу слухати за їх відсутності. Свідок [PERSON] повідомив, що він є начальником СКМДД Запорізького відділення поліції Ленінського відділу поліції ГУНП України в Запорізькій області, обслуговує Запорізький район. У відповідачки по справі є дача в с. Червонодніпровка, територія якого відноситься до Запорізького району, тобто обслуговується їх відділом поліції. Декілька разів, коли відповідачка разом з дітьми перебувала в цьому селі та приїздив позивач, відповідачка викликала міліцію, тому що на її думку, колишній чоловік намагався викрасти дітей. Коли чергова група приїздила на місце пригоди - чоловіка вже не було. Він декілька разів намагався викликати позивача по справі для бесіди, але він на телефони не відповідав та не з'являвся до відділу поліції. Йому відомо, що між сторонами існують неприязні стосунки. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він є приятелем [PERSON] В його присутності [PERSON] близько 6 разів намагався домовитись із своєю колишньою дружиною [PERSON] про зустрічі з дітьми, але остання не дозволяла це. Вона не відповідала на телефонні дзвінки, повідомляла, що дітей немає вдома, казала [PERSON], що він побачить дітей лише після того як заплатить їй гроші. Весь час відповідачка поводиться агресивно, провокує конфлікти з [PERSON]. Заслухавши сторони, свідків, дослідивши матеріали справи суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні ним правовідносини. 28 жовтня 2006 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб між собою, що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER]. Цей шлюб розірваний на підставі рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 04.03.2014 р. Батьком [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] є [PERSON], матір'ю - [PERSON], що підтверджується свідоцтвами про народження [NUMBER] та [NUMBER]. Згідно розпорядження голови районної адміністрації №395р від 05.09.2014 р. «Про встановлення [PERSON] порядку побачень з дітьми [PERSON] та [PERSON]» встановлено [PERSON] побачення з малолітніми дітьми [PERSON] та [PERSON] щосуботи з 9-00 год. до 13-00 год. та щонеділі з 16-00 год. до 20-00 год. (місце побачення за домовленістю між батьками) або в будь-який інший день та час за домовленістю між батьками. Побачення з дітьми до 01.01.2015 р. проводити в присутності матері. Судом з пояснень сторін, свідків, наданих документів встановлено, що позивачем та відповідачкою - батьками малолітніх дітей на час розгляду справи склалися тривалі вкрай неприязні стосунки, обумовлені, в тому числі, спорами матеріального характеру, взаємними звинуваченнями у вчиненні кримінальних правопорушень, шляхом звернення до правоохоронних органів, хоча жодне звернення не мало в результаті притягнення до юридичної відповідальності. Зважаючи на пояснення та поведінку сторін в судовому засіданні, суд не вбачає намагання сторін вирішити спірні питання щодо виховання дітей шляхом взаємних поступок та домовленостей. Як записано у ст. 5 Хартії прав сім'ї ( 22.10.1983 р.) „оскільки батьки дали життя своїм дітям, вони мають первинне і невід'ємне право виховувати їх; отже їх слід вважати первинними і головними вихователями власних дітей". Підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов'язків батьків і дітей визначено Сімейним кодексом України (далі - СК України). У відповідності до ч.ч. 9, 10 ст. 7 СК України сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Частиною 1 ст.152 СК України встановлене право дитини на належне батьківське виховання, яке забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Статтею 15 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що у разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків, виходячи з інтересів дитини. Рішення органів опіки та піклування з цих питань можуть бути оскаржені до суду у порядку, встановленому законом. У відповідності до ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до ст. 157 Сімейного кодексу України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Як міжнародні договори, так і національне законодавство в питаннях виховання дітей направлені на забезпечення найвищих інтересів дітей. У статтях 8, 9, 20 Конвенції про права дитини вживається термін „найкращі" інтереси дитини, а у ст. 3 зобов'язано усі державні та приватні установи, які займаються питаннями соціального забезпечення, суди, адміністративні та законодавчі органи у всіх діях щодо дітей приділяти першочергову увагу „як найкращому забезпеченню інтересів дитини". У частині 2 ст. 1 Європейської конвенції про здійснення прав дітей записано: „предметом цієї Конвенції є підтримка - у найвищих інтересах дітей - їхніх прав...". Стандарти Ради Європи у галузі прав людини виходять із того, що спілкування батька та дитини є ключовим моментом сімейного життя, що розуміється як зв'язок між близькими родичами. Батьківські права щодо дітей визнаються і захищаються ст..8 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою ВР України №789 від 27.02.1991 р.. Сімейне життя, як розуміється в договірних країнах, охоплює широкий спектр прав батьків, пов'язаних з турботою і опікою над їх неповнолітніми дітьми. Турбота про дітей та їх виховання, як правило неминуче припускають, що саме батьки або єдиний батько вирішує де дитина буде жити, а також встановлюють різні обмеження свободи власної дитини або ж надають іншим особам право їх встановлювати. Взаємини батьків і дітей не припиняються в разі розлучення або роздільного проживання батьків. Батько, якому не надали право опіки, може бути позбавлений права доступу до дитини тільки в особливих обставинах, якщо така поведінка створює загрозу для моральності чи здоров'я дитини, включаючи його психічний стан, а також, якщо це необхідно для запобігання злочину. Як наголошується в коментарях до Конвенції про права дитини, тільки дуже серйозні обставини можуть виправдовувати повне припинення контактів дитини та її батьків. Судом враховано, що позивач - батько дітей не спілкувався з малолітніми дітьми близько 1,5 роки. Діти: [PERSON] та [PERSON], весь цей час проживають з матір'ю - відповідачкою по справі, саме вона займається їх вихованням. Посилання відповідачки на небажання старшого сина спілкуватися з батьком та відсутності спогадів у доньки про батька, як перешкоди для їх зустрічей суд не може прийняти як підставу для відмови в позові, оскільки саме відсутність доступу батька до власних дітей приводить до ослаблення сімейних відносин між батьком та малолітніми дітьми. Діти через свій малий вік - 5 та 3 роки не здатні в повній міри розуміти події, які відбуваються та дати їм належну оцінку, в такому віці вони знаходяться під впливом обставин, які відбуваються поруч з ними. Натягнуті відносини між батьками не повинні впливати на благополуччя дітей. В суді не встановлено обставин, які б завадили батьку спілкуватися з дітьми, таке право повинно реалізовуватись саме в прямих контактах з дитиною, тобто на побаченні з нею, що є основною формою особистого спілкування, відповідач працює, не знаходиться на обліку у лікарів нарколога та психіатра, не притягувався до кримінальної відповідальності, що підтверджується наданими письмовими доказами. Позбавлення права батька спілкуватися з дітьми призвело б до порушення ст.. 8 Європейської конвенції з прав людини (свобода у дискримінації у питанні щодо права на повагу до сімейного життя), як висловив свою позицію Європейський суд з прав людини в рішенні «Ельсгольц проти Німеччини», зазначивши, що рішення, якими заявникові було відмовлено у доступі до сина, порушували право заявника на повагу до сімейного життя, як це гарантується пунктом 1 статті 8 Конвенції. Статтею 159 Сімейного кодексу України передбачено, що якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров'я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Зважаючи на вищенаведені обставини справи, суд прийшов до висновку про необхідність визначити способи участі батька дитини у вихованні дітей [PERSON] та [PERSON], оскільки в позасудовому порядку сторони вирішити вказаний спір не змогли. Через те, що між позивачем та відповідачкою існують вкрай неприязні стосунки, суд вважає, що спілкування батька з дітьми повинно проходити без участі матері [PERSON] для запобігання виникненню нових конфліктних ситуацій, оскільки стресова ситуація не відповідає інтересам охорони їх здоров'я. Вирішуючи питання щодо тривалості зустрічей, суд виходив із заявлених позовних вимог та враховував, що діти не навідують дошкільні заклади, отже, постійно перебувають під наглядом матері або бабусі, тобто добре відомих їх осіб, з якими пов'язані родинними стосунками, тривале спілкування з батьком, під час якого може виникнути потреба в їжі, відпочинку, тощо, може призвести до порушення звичного укладу їх життя, оскільки батько в судовому засіданні не надав переконливих доказів та необхідних знань того, що він зможе забезпечити належний догляд за дітьми такого віку, які проявляються в харчуванні, наданні медичної допомоги, гігієни тощо. Тому суд вважає за необхідне обмежити ці зустрічі трьома годинами протягом першої та третьої неділі кожного місяця з 15-00 год. до 18-00 год. без присутності матері та 31 грудня, 7 січня, 27 листопада, кожного року з 15-00 год. до 18-00 год. без присутності матері. Щодо днів народження дітей: [INFO], [INFO] кожного року, то суд вважає за доцільне визначити зустрічі батька з дітьми з 10-00 год. до 13-00 год. в присутності матері, оскільки зустрічі без присутності матері мають на увазі зустрічі за межами постійного проживання дітей та їх матері, що призведе до переміщення дітей в цей день з одного місця до іншого, в той же час батько має право привітати дітей з днем народження, тому з метою дотриматись розумного балансу між інтересами всіх заінтересованих сторін, в першу чергу, дітей, суд вважає такий графік найсприятливим. Є необхідність зобов'язати [PERSON] не чинити перешкоди [PERSON] у зустрічах з дітьми у визначений судом час, оскільки з показань позивача, відповідача, свідків в суді встановлено, що мають місце перешкоди з боку відповідачки у наданні можливості батьку спілкуватися з дітьми. Зважаючи на ранній вік дітей, прихильність до кожного з батьків, суд вважає недоцільним та таким, що шкодить інтересам дитини спілкування позивача з дітьми протягом більш тривалого часу за межами їх постійного проживання та проведення спільного відпочинку позивача з малолітніми дітьми тривалістю 45 днів без матері, тому в цій частині позов задоволенню не підлягає. Щодо встановлення графіку спілкування з дітьми [INFO] та [INFO] (позивач вказує їх як дні народження бабусі та дідуся), суд вважає, що позивач не надав доказів, що в ці дні у його родичів дні народження. Відповідачка в судовому засіданні заперечувала, що ці дні відповідають дням народження бабусі та дідуся. Судом встановлений графік зустрічей позивача з дітьми, який суд вважає достатнім, тому позовні вимоги про додаткові зустрічі 8-9 травня та [INFO], [INFO] суд вважає необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Outcome: partial