Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-07 00:00:00

В липні 2018 року позивач звернувся до суду з заявою про перегляд за нововиявленими обставинами судового рішення Жовтоводського міського суду від 25 квітня 2018 року, у зв'язку з тим, що в процесі виконання судового рішення йому стали відомі обставини, які є істотними для справи, і які не були відомими і не могли бути відомими під час розгляду справи. Свої вимоги обґрунтував тим, рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 25 квітня 2018 року у справі №176/56/18 задоволено позов органу опіки та піклування виконавчого комітету Жовтоводської міської ради до [PERSON], [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Позбавлено батьківських прав [PERSON] та [PERSON] по відношенню до малолітніх [PERSON], [PERSON], [PERSON], а також з відповідачів стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей. Зокрема вказаним рішенням позбавлено батьківських прав відповідача [PERSON], [INFO], по відношенню до малолітньої дитини [PERSON], [INFO], та відповідача стягнено аліменти на утримання зазначеної малолітньої дитини. Після постановлення вищезазначеного рішення та набрання ним чинності, а саме 10.07.2018р., стали відомі обставини, які є істотними для справи, і які не були і не могли бути відомі під час розгляду цієї справи. Так, відповідно до копії свідоцтв про народження малолітніх дітей, що маються в матеріалах справи, [PERSON] вказаний батьком малолітніх [PERSON], [PERSON], [PERSON]. У процесі проведеної органом опіки та піклування виконкому Жовтоводської міської Ради роботи з відповідачами [PERSON] та [PERSON] останні не повідомляли той факт, що [PERSON] не являється батьком малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Не заперечував факт батьківства відносно до малолітньої дитини [PERSON], [INFO] відповідач [PERSON] і у судовому засіданні у процесі розгляду у суді цивільної справи про позбавлення його батьківських прав та стягнення аліментів. Після постановлення судового рішення у вказаній цивільній справі позивачу стало відомо, що батько малолітньої дитини [PERSON] у свідоцтві про народження дитини записаний у відповідності до ст. 135 Сімейного кодексу України, за заявою матері. Таким чином, у зв'язку з викладеним позивач відмовляється від позовних вимог у частині позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON], [INFO], по відношенню до малолітньої дитини [PERSON], [INFO], стягнення аліментів з відповідача [PERSON], [INFO] на утримання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], а також просить суд переглянути рішення за нововияленими обставинами та змінити прийняте рішення. Позивач належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи в судове засідання свого представника не направив. В матеріалах справи міститься клопотання [PERSON] про розгляд справи за його відсутності, свої вимоги підтримав на підставах викладених у заяві про перегляд рішення за нововиявленими обставинами. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] належним чином повідомлені про дату та час розгляду справи в судове засідання не з'явились, причин поважності неявки не повідомили, відзиву на заяву позивача не надали. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд повно, всебічно та об'єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, вважає що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 25 квітня 2018 року у справі №176/56/18 задоволено позов органу опіки та піклування виконавчого комітету Жовтоводської міської ради, діючої в інтересах малолітніх [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів: 1)Позбавлено батьківських прав [PERSON] та [PERSON] по відношенню до малолітніх [PERSON], [PERSON], [PERSON]. 2)Позбавлено батьківських прав [PERSON] по відношенню до малолітньої [PERSON]. 3)Стягнуто з [PERSON] аліменти на утримання малолітніх дітей у розмірі 1/3 части з усіх видів його заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку у стягнуто у такому розмірі щомісячно на особові рахунки дітей до досягнення ними 18-річного віку, а саме [PERSON], [PERSON], [PERSON]. 4)Стягнуто з [PERSON] аліменти на утримання малолітніх дітей у розмірі 1/3 части з усіх видів його заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку і стягнуто у такому розмірі щомісячно на особові рахунки дітей до досягнення ними 18-річного віку, а саме [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. (а.с.110-113) Після постановлення судового рішення у вказаній цивільній справі позивачу стало відомо, що батько малолітньої дитини [PERSON] у свідоцтві про народження дитини записаний у відповідності до ст. 135 Сімейного кодексу України, за заявою матері. Даний факт підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження від 06 липня 2018 року, актовий запис № 74 від 19.03.2013 року про народження [PERSON], [INFO], актовий запис про народження виконаний із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 СК України (а.с.133). Зазначені обставини не були і не могли бути відомі під час розгляду справи ні позивачу ні суду, оскільки тільки у липні 2018 року після отримання даних про можливу відсутність зазначення відповідача батьком малолітньої дитини [PERSON], [INFO] вказана інформація підтвердилася з отриманого витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України. Таким чином, у зв'язку з викладеним позивач відмовляється від позовних вимог у частині позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON], [INFO], по відношенню до малолітньої дитини [PERSON], [INFO], стягнення аліментів з відповідача [PERSON], [INFO] на утримання малолітньої дитини [PERSON], [INFO] Права та обов'язки матері, батька і дитини грунтуються на походжені дитини від них, засвідченому органом державної реєстраціїактів цивільного стану в порядку, встановленими статтями 122 та 125 цього Кодексу (ст.121 СК України). В силу ч.1 ст. 164 СК України лише мати та батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав. Згідно з ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами. Згідно із ч. 2 ст. 423 ЦПК України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є, у тому числі, істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи. Із роз'яснень пункту 3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами" від 30.03.2012 року № 4 передбачено, що нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин (частина друга статті 361 ЦПК). Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1, 2 частини другої статті 423 ЦПК, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі. Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається. В пункті 4 вказаної Постанови зазначено, що вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини. Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами. Обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не пов'язані з вимогою в цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухваленні судового рішення, є новими обставинами і можуть бути підставою для пред'явлення нової вимоги (зокрема, погіршення майнового стану відповідача після ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів). Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами. В пункті 7 даної Постанови вказано, що обставини, які відповідно до пункту 1 частини другої статті 361 ЦПК є підставою для перегляду судового рішення, це юридичні факти, які існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, повинні бути істотними, тобто такими, що могли вплинути на висновки суду при ухваленні судового рішення і були встановлені після набрання ним законної сили. Питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішуються судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини - справа "Желтяков проти України" (п.42-43) Європейський суд з прав людини наголосив, що право на справедливий розгляд судом, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися в контексті Преамбули Конвенції, яка, серед іншого, проголошує верховенство права як частину спільного спадку Договірних Держав. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів (рішення суду у справі «Брумареску проти Румунії»). Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов'язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру ( справа «Рябих проти Росії»). Враховуючи вищевикладене, надані заявником докази та викладені обставини в його заяві, суд приходить до висновку, що заява про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Згідно із ч. 3 ст. 429 ЦПК України за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд може: 1) відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі; 2) задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та ухвалити нове рішення чи зміни рішення; 3) скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду. Аналізуючи вищевказані норми чинного законодавства, суд приходить до висновку, що обставини наведені позивачем в заяві є нововиявленими обставинами та дані обставини є істотними для справи, що не були встановлені судом, та не були і не могли бути відомими особі, яка звернулась із заявою на час розгляду справи. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно ч. 1 п.4 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом. З огляду на вищевикладене, суд приймає відмову позивача від частини позовних вимог, а саме щодо позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON], [INFO], по відношенню до малолітньої дитини [PERSON], [INFO], стягнення аліментів з відповідача [PERSON], [INFO] на утримання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], оскільки [PERSON] не є батьком [PERSON], [INFO], згідно дослідженого вище актового запису про народження, тому і не може бути позбавленим батьківських прав щодо цієї дитини та не несе відповідальності за її утримання. Тому, враховуючи докази, які є в матеріалах справи, а також відмову позивача від частини позовних вимог, суд вважає необхідним скасувати судове рішення і закрити провадження у справі в частині позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] по відношенню до малолітньої дитини [PERSON] та стягнення аліментів з відповідача [PERSON] на утримання цієї ж малолітньої дитини [PERSON] В іншій частині судове рішення як таке, що за нововиявленими обставинами не переглядалось, слід залишити без змін. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved