Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-26 00:00:00

Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» звернулося до суду з позовом про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги після відмови у видачі судового наказу, посилаючись на те, що КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м.Києва» є балансоутримувачем будинку [ADDRESS], надає послуги з утримання вказаного будинку та прибудинкової території, нараховує та збирає квартирну плату з мешканців квартир житлового фонду комунальної власності територіальної громади на обслуговування території й збір із власників приватизованих квартир за відшкодування експлуатаційних витрат з утримання будинку та прибудинкової території. Відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 30.05.1994 року. Відповідач в період з 01.05.2015 року до 01.06.2017 року не оплачує за отримані комунальні послуги, внаслідок чого має заборгованість в сумі 3 637, 50 грн., яку позивач просить стягнути в примусовому порядку. В судове засідання представник позивача не з'явився, в позові проси розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження та без їх участі. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про день розгляду справи повідомлялася за останнім відомим місцем проживання. Згідно з частиною 1 статті 174 Цивільного процесуального кодексу України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, частиною 4 статті вказаної статті Кодексу, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з'явився у судове засідання, про причини неявки не повідомив, не подав відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що відповідач є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 30.05.1994 року, який знаходиться на балансовому утриманні позивача на підставі рішення Київської міської ради від 09.10.2014 року № 270/270 «Про удосконалення структури управління житлово - комунальним господарством міста Києва». Позивач свої зобов'язання виконує, надає відповідачу житлово-комунальні послуги, разом з тим відповідач їх не оплачує. Відповідач в період з 01.05.2015 року до 01.06.2017 року не оплачує за отримані комунальні послуги, внаслідок чого має заборгованість в сумі 3 637, 50 грн. Житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил (ст. 1 ЗУ "Про житлово-комунальні послуги"). Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 ЗУ "Про житлово-комунальні послуги" споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Статтею 509 Цивільного кодексу України визначено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а статтею 525 ЦКУ передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч.1,2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] то стягненню заборгованості підлягає 3 637, 50 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України всі судові витрати у розмірі 1 762,00 грн, понесені позивачем підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved