Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-19 00:00:00

ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 08.08.2007 [PERSON] надав заяву до ЗАТ КБ «ПриватБанк» про отримання кредиту у розмірі 250,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22.80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. [PERSON] підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку складає між ним та Банком \~Договір. ПАТ КБ "ПриватБанк" є правонаступником прав та обовязків ЗАТ КБ "ПриватБанк". Банк свої зобовязання за укладеним договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач не виконав належним чином зобовязання і станом на 30.09.2017 за ним рахується заборгованість в розмірі 11972,26 грн., яка складається із наступного: 470,92 грн. заборгованість за кредитом; 6899,48 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 3555,56 грн. заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи, відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 546,30 грн. - штраф (процентна складова). Позивач просить стягнути із відповідача зазначену суму заборгованості і судові витрати по справі. Представник ПАТ КБ «Приватбанк» у судове засідання не зявився, повідомлявся належним чином, заявив клопотання про розгляд справи без участі представника банку, позов підтримує в повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення по справі (а.с. 3, 21). Відповідач по справі [PERSON] в судове засідання не зявився, але надав до суду заяву про застосування наслідків спливу строку позовної давності, посилаючись на те, що остання сплата мінімального щомісячного платежу від загальної суми заборгованості була здійснена 08.07.2011, а отже вже починаючи з вересня 2011 року банк фактично знав про своє порушене право, проте в порушення вимог ч. 1 ст. 257 ЦК України, пропустив строк позовної давності тривалістю у три роки. Відповідач просить суд застосувати наслідки спливу позовної давності та відмовити позивачу у задоволенні позову в повному обсязі (а.с. 52). Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи, 08.08.2007 [PERSON] надав заяву до ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником прав та обовязків якого є ПАТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 19), про отримання кредиту, підтвердивши свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку складає між ним та Банком \~Договір (а.с. 7). Відповідно до підписаного кредитного договору ПАТ КБ «ПриватБанк» \~надав, а позичальник [PERSON] отримав кредит в сумі 250,0 грн. \~у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою за користування кредитом у розмірі 22.80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Згідно пунктів 5.3 та 5.4 Розділу ІІ Умов та Правил надання банківських послуг Термін та порядок погашення кредиту визначений в Памяткі клієнта та включає в себе плату за користування кредитом, передбачену тарифами і частку заборгованості за кредитом з обовязком сплатити визначений Мінімальний платіж. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором, сума заборгованості (а.с. 4-6), станом на 30.09.2017 складає 11972,26 грн., яка складається із наступного: 470,92 грн. заборгованість за кредитом; 6899,48 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 3555,56 грн. заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи, відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 546,30 грн. - штраф (процентна складова). При цьому, за даними наданого розрахунку заборгованості за кредитним договором, [PERSON] здійснив останню операцію по картці 08.07.2011, здійснивши платіж з погашення за наданим кредитом в сумі 270 грн. В справі міститься заява відповідача про застосування строків позовної давності. Відповідно до статті 256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України\~передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до статті 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 19 березня 2014 року у справі № 6-14цс14. Оскільки, останнє добровільне погашення заборгованості відповідачем було здійснено 08.07.2011, отже право на звернення до суду у разі невиконання, чи неналежного виконання боржником своїх обов'язків за останнім платежем виникло ще у вересні 2011 року, а позивач звернувся до суду лише 01.12.2017, тобто зі спливом загального три річного строку позовної давності. Згідно зі ст. 266 ЦК України\~зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України). З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що право Банку на отримання суми боргу по кредитному договору від відповідача є доведеним, але таке право не підлягає захисту у звязку з пропуском Банком строку позовної давності, що і дає підстави для відмови позивачу у задоволенні позовних вимог.

Outcome: dismissed