Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-13 00:00:00

До Приморського районного суду м. Одеси надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на двох дітей в розмірі 1921 грн. на кожну дитину, але не менше розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначила, що 24.12.2011 між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, який за рішенням Приморського району суду м. Одеса 06.04.2021 року розірвано. Від шлюбу у них народилося двоє дітей: [PERSON] - [INFO] та [PERSON] - [INFO] . Діти після розірвання шлюбу проживають разом з позивачем. Відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, хоча може, адже стан здоров`я у нього задовільний, він є працездатним та інших осіб на утриманні не має. 01 вересня 2021 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він не заперечує свого обов`язку матеріально утримувати доньок та висловлює згоду сплачувати аліменти у розмірі 1921 грн. на кожну з них. В судове засідання сторони не з`явилися, позивач надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю. Відповідач у своєму відзиві також просив розглянути справу за його відсутністю. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 4 ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Відповідно до ст.268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення, в даному випадку 14.09.2021 року Розглянувши матеріали справи та надавши належну правову оцінку зібраним у справі доказам у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову, з огляду на наступне. Судом встановлено, що 24.12.2011 між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, який рішенням Приморського районного суду м. Одеси 06.04.2021 року було розірвано. Від даного шлюбу між позивачем та відповідачем народилися двоє дітей [PERSON] - [INFO] та [PERSON] - [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Батьки зобов`язані утримувати свою дитину незалежно від того, одружені вони чи ні, чи їх шлюб розірвано. У ч. 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ст. 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2021 рік" прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня - 1921 гривня, з 1 липня - 2013 гривень, з 1 грудня - 2100 гривень. Згідно з ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у СК України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Суд не визначає мінімальний розмір аліментів на одну дитину, оскільки такий встановлюється законом, а не судовим рішенням. При присудженні аліментів, суд враховує, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж визначений законом, зокрема, частиною другою статті 182 СК України При цьому суд враховує, що положення ст. 180 СК України зобов`язують обох батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Тобто, встановлений ст. 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2021 рік" прожитковий мінімум для дитини віком до 6 років з 01.07.2021 у розмірі 2 012грн є таким, який відповідно до ст. 180 СК України підлягає розподілу між обома батьками. Позивач направила поштою позов до суду 22.06.2021 року, що є днем подання позову, та просить стягнути з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі, що дорівнює прожитковому мінімуму на дитину відповідного віку на момент подання позову. Проте при цьому позивач просить, щоб сума аліментів не була меншою розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач не обґрунтував чому саме просить стягувати з відповідача аліменти не менше суми прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому як зазначено вище мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, така ви. За таких обставин така вимога позивача не відповідає задоволенню. Відповідач позов визнає частково, а саме в сумі 1921 грн., зазначивши, що більша сума для нього буде обтяжливою. Встановивши викладені обставини справи, оцінивши всі зібрані у справі докази в їх сукупності та врахувавши часткове визнання відповідачем позову, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог. При цьому суд зазначає, що сторони не позбавлені можливості згодом, у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених СК України, звернутися до суду з позовом про зміну розміру аліментів (ч. 1 ст. 192 СК України). Згідно зі ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно зі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору. Таким чином, судові витрати підлягають стягненню з відповідача в дохід держави і складаються із судового збору, розмір якого відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» становить 908,00 грн.

Outcome: partial