Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-24 00:00:00

заявник [PERSON], [INFO], звернулася 25.07.2017 року до суду із заявою, в якій зазначила, що у її дочки [PERSON], [INFO], 10 квітня 2017 року народилась дитина, [PERSON], у м. Донецьк. Позивачка зазначила, що дочка у шлюбі не перебуває, вона мати одиначка. Встановлення факту народження дитини необхідне для здійснення реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження дитини. На підставі свідоцтва про народження дитини, виданого 29 квітня 2017 року в тимчасово окупованому м. Дебальцеве Донецької області, заявник звернувся до відділу державної реєстрації актів цивільного стану Дружківського міського управління юстиції у Донецькій області. Однак, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про народження дитини, оскільки надане нею свідоцтво про народження видане на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. \~ Встановлення факту народження дитини необхідно для отримання свідоцтва про народження. У зв'язку з вищезазначеним просить встановити факт, що 10 квітня 2017 року у місті Донецьк народилась дитина [PERSON]. Заявник [PERSON] у судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутності, у якій вказала, що наполягає на заявлених вимогах з підстав викладених в заяві, просить заяву задовольнити. Представник заінтересованої особи Дружківського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином - телефонограмою. Згідно з ч. 2\~ст. 197 ЦПК України\~фіксування судового засідання не здійснювалось. \~ Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. Відповідно до п. 5 ч. 2ст. 234\~ЦПК Українита\~п. 5 ч. 1ст. 256\~ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо згідно із законом вони породжують юридичні наслідки. Пунктом 7 частини 1ст. 256\~ЦПК Українивстановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. \~ У судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ст. 256 ЦПК України). Відповідно до п. 5 ч. 2 ст.234та п. 5 ч. 1\~ст.256 ЦПК Українита\~роз'яснень, викладених у п. 1постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Відповідно дост. 257-1\~ЦПК України, заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Справи про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. \~ У рішенні про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, зокрема, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків. \~ Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Рішення у справах про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. \~ Судом встановлено, що, згідно із свідоцтвом про народження серії І-НО № 275281, виданим Дебальцевським відділом реєстрації актів цивільного стану, актовий запис № 147, від 24 червня 1994 року, [PERSON] є дочкою позивачки [PERSON] (а.с. 11). \~ Відповідно до медичного свідоцтва про народження № 591 від 10 квітня 2017 року о 13 годині 00 хвилин [PERSON] народила дівчинку вагою 3850,00 гр., у центрі охорони материнства та дитинства м. Донецьк (а.с.12). На підтвердження факту народження онуки заявник [PERSON] також надала свідоцтво про народження дитини, що видане в окупованому м. Дебальцеве та фотографії, на яких зображена її донька під час вагітності, та із новонародженою дівчинкою (а.с.13,15,16). Відповідно до\~ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 01 липня 2010 року № 2398-VIпідставою\~для проведення державної реєстрації народження дитини є: 1) документи встановленої форми про народження, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту народження особи . \~ На звернення [PERSON] до відділу державної реєстрації актів цивільного стану Дружківського міського управління юстиції у Донецькій області їй було роз'яснено, що нею для підтвердження факту народження дитини пред'явлено документ, який виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, тому він не може бути підставою для державної реєстрації народження (а.с.14). \~ Надати медичне свідоцтво про народження вставновленої МОЗ України форми у заявника немає можливості, оскільки дитина її доньки народилась на території тимчасово не підконтрольній державній владі України, а медичне свідоцтво про народження дитини їй видане за формою, яка не відповідає\~наказу Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 року №545. Згідно\~Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" від 15 квітня 2014 року\~будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними якщо ці органи створені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (документ), виданий цими органами є недійсним і не створює правових наслідків. \~\~\~\~ Тобто, медичне свідоцтво про народження дитини, [PERSON], від 10 квітня 2017 року, видане в м. Донецьк, свідоцтво про народження видане 29 квітня 2017 року у м. Дебальцеве - видані на території тимчасово не підконтрольній державній владі Україні, не створює правових наслідків. Разом з тим, вирішуючи питання щодо оцінки зазначених доказів, суд приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватися судами при розгляді справ як джерело права. Так, суд враховує висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини, зокрема «Лоізіду проти Туреччини», «Кіпр проти Туреччини», а також Молдови та Росії (зокрема, «Мозер проти Республіки Молдова та Росії»), де ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії, ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. \~ Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. За встановлених обставин, встановлення факту народження породжує юридичні наслідки, тобто від нього залежить виникнення особистих чи майнових прав заявника; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. Заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт народження, що має юридичне значення для послідуючого отримання документів. \~ Тому суд, приймає до уваги надані заявником докази і оцінюючи їх у сукупності, вважає, що заявлені вимоги слід задовольнити, встановивши факт народження [PERSON],[INFO], в м. Донецьк, Україна, 10 квітня 2017 року, дитини - [PERSON], що надасть можливість заявникові отримати свідоцтво про народження дитини відповідно до законодавства України. На підставі викладеного,

Outcome: approved