Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Сезенківської сільської ради Баришівського району Київської області, Баришівської районної державної адміністрації Київської області про визнання права на земельну частку (пай). Позовні вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] померла його баба [PERSON]. Після смерті [PERSON], відкрилася спадщина на земельну частку (пай), розташована на території на території Сезенківської сільської ради Баришівського району Київської області, що підтверджується копією сертифікату про право на земельну частку (пай) та довідкою, виданою виконавчим комітетом Сезенківської сільської ради Баришівського району Київської області. При житті [PERSON] склала заповідальне розпорядження, згідно якого все своє майно заповіла позивачу по справі. [PERSON] після смерті [PERSON] у встановленому законом порядку звернувся до Баришівської районної державної нотаріальної контори з відповідною заявою про прийняття спадщини, але в нотаріальній конторі йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на земельну частку (пай) в зв'язку з тим, що сертифікат на земельну частку (пай) був зареєстрований після смерті спадкодавця. У сертифікаті також допущена помилка, а саме по батькові в свідоцтві про смерть баба зазначена «Іларіонівна», а в сертифікаті на земельні частку (пай) «Ілларіонівна», що обумовлено необхідністю встановлення факту належності документа. [PERSON] просить суд встановити факт належності сертифікату його покійній бабі та визнати за ним право на земельну частку (пай) розміром 2.45 умовних кадастрових гектарах, розташовану на території Сезенківської сільської ради, Баришівського району, Київської області (ділянка №261 площею 2.22 га рілля), сертифікат [NUMBER], яка належала [PERSON], померлій [INFO]. В судове засідання позивач - [PERSON] та його представник [PERSON] на розгляд справи не з'явилися. [PERSON] подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги підтримує. Представник відповідача - Сезенківської сільської ради, Баришівського району, Київської області у судове засідання на розгляд справи не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином. До суду від сільського голови надійшов лист про те, що позовні вимоги визнають в повному обсязі. Просять розглядати справу без участі представника сільської ради. Представник відповідача Баришівської районної державної адміністрації Київської області у судове засідання на розгляд справи не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином. До суду надійшов лист про розгляд справи без участі представника РДА. Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд вважає, що заявлений позов є обґрунтованим та підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина на земельну частку (пай), розташовану на території на території Сезенківської сільської ради Баришівського району Київської області на земельну частку (пай) на території Сезенківської сільської ради Баришівського району Київської області. За життя [PERSON] склала заповідальне розпорядження, згідно якого все своє майно заповіла [PERSON], який після смерті [PERSON] звернувся до Баришівської районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак в нотаріальній конторі йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на земельну частку (пай), так як сертифікат на земельну частку (пай) був зареєстрований після смерті спадкодавця. У сертифікаті допущена помилка, де по батькові в свідоцтві про смерть спадкодавець зазначена «Іларіонівна», а в сертифікаті на земельну частку (пай) «Ілларіонівна». Частиною 1 статті 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав є спадкування майна, в тому числі за законом та заповітом відповідно до статті 1217 ЦК України. У відповідності до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 1 ст. 1225 Цивільного кодексу України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. За правилами статті 131 Земельного кодексу України вбачається, що громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади, та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Відповідно до положень ст. 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об'єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється: у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділу чи об'єднання раніше сформованих земельних ділянок; шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів. Відповідно до абз. 3 п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно пункту 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25.10.2001 року (2768-14), сертифікати на право на земельну частку (пай) отримані громадянами, вважаються правовстанавлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі на місцевості відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Право на земельну частку (пай) є майновим правом, яке не припиняється внаслідок смерті особи. Таким чином, беручи до уваги неможливість оформлення спадкових прав у встановленому законом порядку, враховуючи визнання відповідачем позову, що не суперечить закону, не порушує законних прав чи інтересів інших осіб, суд вважає, що позов слід задовольнити. Встановлене судом підтверджується: - ксерокопією паспорта [PERSON], серія [NUMBER], виданого 30.09.1997 року; - ксерокопією свідоцтва про народження [PERSON], серія [NUMBER] від 23.08.1975 року; - ксерокопією свідоцтва про смерть [PERSON], серія [NUMBER], виданого 13.12.1995 року; - ксерокопією свідоцтва про смерть [PERSON], серія [NUMBER], виданого 28.03.1997 року; - ксерокопією сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виписаного на прізвище [PERSON]; - ксерокопією спадкової справи №190, заведеної до майна померлої [INFO] [PERSON]; - іншими матеріалами справи. Згідно абз. 2 п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування " зазначено що, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем. Відповідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування" зазначено що відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстанавлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб ( емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном ( сервітут). Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України Суд розглядає справи про встановлення факту: 6) належності правовстанавлюючих документів особі, прізвище, ім'я по батькові, місце і час народження, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім'ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначенням у свідоцтві про народження або паспорті. За таких обставин позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved