Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-13 00:00:00

В травні 2021 року позивач [PERSON] звернувся до суду із вищевказаним позовом, в якому просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 3621, вчинений 01 березня 2021 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Веллфін» (далі - ТОВ «Веллфін») заборгованість у розмірі 33071,00 грн. В обґрунтування вказав, що у на виконанні Покровського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) перебуває виконавче провадження № 64945723, відкритого 24 березня 2021 березня з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса № 3621 від 01 березня 2021 року. Позивач не погоджується з вчиненим виконавчим написом та вважає, що він був вчинений без дотримання Порядку вчинення виконавчих дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5 та всупереч ст.87,88 Закону України «Про нотаріат», оскільки відсутні всі необхідні документи для вчинення такого напису та без встановленого факту наявності будь-якої заборгованості, а також безспірності такої заборгованості. Крім того, його не було повідомлено про наявність заборгованості. У зв`язку із наведеним виконавчий напис нотаріуса має бути визнано таким, що не підлягає виконанню. Також просив стягнути з відповідача на свою користь понесені судові витрати, які складаються із судового збору за подання позовної заяви - 908 грн., судового збору за подання заяви про забезпечення позову - 454 грн. Ухвалою суду від 01 червня 2021 року відкрито провадження у справі, призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, витребувано у приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіної Я.В завірені належним чином копії матеріалів нотаріальної справи щодо вчинення виконавчого напису від 01 березня 2021 року, зареєстрованого в реєстрі № 3621, витребувано у ТОВ "Веллфін": кредитний договір № 315439 від 02.12.2017 року; виписку з рахунку, відкритого [PERSON] для обслуговування кредитного договору № 315439 від 02.12.2017 року за період з 08.12.2012 року по 14.08.2020 року; розрахунок заборгованості по кредитному договору № 2001764518 від 08.12.2012 року за період з 02.12.2017 року по 02.03.2020 року. Ухвалою суду від 01 червня 2021 року вжито заходи забезпечення позову шляхом зупинення стягнення за спірним виконавчим написом. Позивач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, у зв`язку з чим справа розглядається судом за його відстуності відповідно до п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України. Відповідач про дату, час та місце розгляду справи сповіщений належним чином, представника до суду не направив, правом надання відзиву не скористався. На виконання ухвали суду направив витребувані докази. Суд, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Третя особа приватний нотаріус Обкхівського районного нотарільного округу Київської області Головкіна Я.І. до суду не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи сповіщена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, пояснень щодо позову та витребувані докази не надала. Третя особа Покровський відділ державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) до суду не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи сповіщені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, пояснень щодо позову не надали, направили на адресу суду матеріали виконавчого провадження. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 02.12.2017 року між ТОВ «Велффін» та [PERSON] за допомогою веб-сайту позикодавця та з використанням електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором позичальника, було укладено договір позики № 315439, за умовами якого [PERSON] отримав позику в розмірі 1000 грн. строком на 3 дні до 05.12.2017 року. (а.с.59-63). Згідно п.1.5. Договору строк та проценти за користування позикою за договором позики обчислюються за фактичну кількість календарних днів користування позикою на наступних умовах: протягом строку позики встановленого п.1.3. Договору, розмір основних процентів складає: 1,9 % від суми позики, але не менше ніж 30 грн. За перший день користування позикою; 1 % від суми позики щоденно, за кожен день користування позивою, починаючт з другого дня в межах строку позики, зазначеного п.1.3. Договору. Відповідно до п.1.5.2 Договору у разі якщо Позичальник не повернув суму позики у строк встановлений пунктом 1.3 Договору, нарахування процентів, встановлених пунктом 1.5.1 Договору, проводиться за фактичну кількість календарних днів користування позикою та до дня повного погашення заборгованості за позикою, включаючи день погашення. Крім того, додатково до основних процентів, на вимогу Позикодавця, доведену до Позичальника шляхом розміщення відповідного повідомлення у особистому кабінеті, Позичальник зобов`язаний сплатити 1,9 % від суми позики за кожен день прострочення. 01 березня 2021 року Приватним нотаріусом Головкіною Я.В. було вчинено виконавчий напис, який зареєстрований в реєстрі за № 3621, яким стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ «Веллфін» заборгованість за кредитним договором № 315439 від 02.12.2017 року. Стягнення заборгованості проводиться за період з 02 грудня 2017 року по 02 березня 2020 року, сума заборгованості складає 32171,00 грн., в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 1000,00 грн., прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом - 31171,00 грн. Витрати на вчинення виконавчого напису складають 900,00 грн., які підлягають стягненню з Боржника на користь Стягувача (а.с.6). Державним виконавцем Покровського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Толстовою В.С. від 24.03.2021 року було відкрито виконавче провадження № 64945723 з виконання виконавчого напису № НМС 800069, виданого 01.03.2021 року приватним нотаріусом Головкіною Я.В. про стягнення з боржника [PERSON] на користь ТОВ «ВЕЛЛФІН» заборгованості в розмірі 33071,00 грн. (а.с.8). Предметом спірних правовідносин у цій справі є визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Виходячи з положень ст.87 Закону України "Про нотаріат", для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.п.1.1., 3.1., 3.2. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за №296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Безспірний борг - це борг, що визначається боржником та кредитором і про суму якого сторони не сперечаються, тобто у разі відсутності заперечень боржника - вимога кредитора вважається безспірною. Таким чином, в обов`язок нотаріуса входить перевірка безспірності боргу у боржника після надання стягувачем документів, що встановлюють прострочення зобов`язання. При наявності заперечень боржника нотаріус повинен оцінити його аргументи на предмет наявності ознаки безспірності відносно вимог кредитора. За відсутності ознаки безспірності нотаріус повинен був відмовити в здійсненні виконавчого напису. З урахуванням приписів ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису, що зазначено в правовій позиції, викладеній у Постанові Верховного Суду України у справі №6-887цс17 від 05 липня 2017 року. Для правильного застосування положень ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» суд повинен перевірити у такому спорі доводи боржника в повному обсязі та установити, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом з тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Велика Палата Верховного Суду, у Постанові від 16.05.2018 року у справі № 320/8269/15-ц, провадження № 14-83цс18, не відступила від наведених вище висновків Верховного Суду України щодо застосування статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат». Нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Водночас контекстний аналіз наведених норм дозволяє дійти висновку, що безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, яка виключає можливість спору з боку боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, а відтак, і документи, які підтверджують її безспірність і на підставі яких нотаріуси здійснюють виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними та стовідсотково підтверджувати наявність у боржника заборгованості перед кредитором саме в такому розмірі. Вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником (пункт 20 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц, провадження № 14-557цс19). Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16 зробила висновок, що для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі та чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі. Ознакою безспірності вимоги є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутності будь-яких суперечностей у поданих документах. На підтвердження заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто, нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред`явлених для нього вимог і визнання їх. Документом, що підтверджує такий факт, є отримання боржником вимоги стягувача з підписом боржника про його отримання. Так, відповідачем не було надано до суду документів, що підтверджують надання відповідачу кредитних коштів, а також розрахунок заборгованості на час звернення до нотаріуса, з якого можливо було б встановити момент порушення відповідачем зобов`язання та правильність нарахування відсотків згідно умов договору. Надана ТОВ «Веллфін» виписка з особового рахунку містить лише загальні суми заборгованості за тілом кредиту та відсотками. Крім того, згідно виконавчого напису стягнення заборгованості проводиться за період з 02.12.2017 року по 02.03.2020 року, тобто з першого дня укладення кредитного договору. Однак, як вбачається зі змісту кредитного договору, а саме строк надання кредиту до 05.12.2017 року, а отже виконавчий напис було вчинено після спливу строку загальної позовної давності, при цьому суду не надано належних та допустимих доказів того, що між сторонами у справі наявна домовленість, оформлена у встановленому законом порядку, про збільшення строку позовної давності. Відповідно до ст. 262 ЦК України заміна сторін у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності. З огляду на встановлені обставини справи, суд дійшов висновку, що нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню, а оскаржуваний виконавчий напис необхідно визнати таким, що не підлягає виконанню. Також згідно із ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача, сплачений останньою судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 908,00 гривень та заяви про забезпечення позову у розмірі 454,00 гривень, всього 1362,00 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved