Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-26 00:00:00

До суду звернулось ПрАТ «Страхова компанія «Талісман Страхування» з позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування збитків в порядку регресу. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 19.08.2015 року між ПрАТ «Страхова компанія «Талісман Страхування», яке в подальшому перейменоване на ПрАТ «Страхова компанія «Брітіш Авто Клаб» та [PERSON] укладено Договір обов'язкового страхування власників наземних транспортів № АЕ/3649289, відповідно якого було застраховано транспортний засід «КІА» д.н.з. [NUMBER]. 15.12.2015 року по вул. Закревського, 41 відбулося зіткнення застрахованого автомобіля та автомобіля «Хонда» д.н.з. [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] Постановою Деснянського районного суду м. Києва [PERSON] визнано винним у дорожньо-транспортній пригоді та притягнуто до адміністративної відповідальності за статтями 122-4, 124 КУпАП. Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди застрахованому транспортному засобу «Хонда» д.н.з. [NUMBER], було завдано механічних ушкоджень, у зв'язку з чим страхувальник зазнав матеріального збитку. Згідно ремонтної калькуляції № 379/АК від 04.02.2016р. вартість відновлювального ремонту автомобіля становить 3526,42грн. Зазначена шкода особисто винуватцем дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] не була відшкодована потерпілій особі [PERSON], який, з метою відшкодування шкоди, звернувся до ПрАТ «Страхова компанія «Талісман Страхування» з відповідною заявою. ПрАТ «Страхова компанія «Талісман Страхування» згідно Страхового акту від 09.03.2016 року здійснило виплату відшкодування потерпілій особі [PERSON] в розмірі 3526,42грн. Оскільки відповідач самовільно залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, то після виплати страхового відшкодування до позивача перейшло право регресної вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки, що змушує ПрАТ «Страхова компанія «Талісман Страхування» звернутись з даним позовом до суду. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 05.09.2017р. суддею [PERSON] відкрито провадження по цивільній справі за позовною заявою ПрАТ «Страхова компанія «Талісман Страхування» про відшкодування збитків. 17.01.2018р. у зв'язку зі звільненням судді [PERSON] та на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа надійшла для розгляду судді Бабко В.В. Відповідачем у встановлений законом строк до суду не подано відзиву на позовну заяву. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання двічі не з'явився, про час та дату судового засідання був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Відповідно до ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. У зв'язку з чим, суд вважає за необхідне розглянути справу без участі відповідача, виходячи з вимог ст.128 ЦПК України та рішення Конституційного суду України від 13.12.2011 року № 17-рп/2011, згідно яких в разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вказаної в матеріалах справи (зокрема, позовна заява), вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, вислухавши пояснення представника позивача, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно Наказу № 151-ОД про зміну найменування від 23.08.2017 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Талісман Страхування» змінило назву на Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Брітіш Авто Клаб». В судовому засіданні встановлено, що 19.08.2015 року між ПрАТ «Страхова компанія «Талісман Страхування», яке в подальшому перейменоване на ПрАТ «Страхова компанія «Брітіш Авто Клаб» та [PERSON] укладено Договір обов'язкового страхування власників наземних транспортів № АЕ/3649289, відповідно якого було застраховано транспортний засіб «КІА» д.н.з. [NUMBER]. 15 грудня 2015 року о 12 год. 00 хв. в м. Києві по вул. Закревського, 41 відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля «Хонда» д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], що підтверджується Довідкою про дорожньо-транспортну пригоду №82820411. Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 18 лютого 2016 року встановлено, що 15 грудня 2015 року о 12:00год. водій [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER] в м. Києві по вул. Закревського, 41, не врахував дорожньої обстановки та не дотримав безпечної дистанції, що призвело до зіткнення з автомобілем "Хонда" д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON], внаслідок чого відбулося пошкодження транспортних засобів, чим порушив п. 10.1, 13.3 ПДР України. Після чого, [PERSON], будучи причетним до ДТП, зник з місця пригоди, чим порушив п. 2.10а ПДР України. У зв'язку із вищевказаним [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтями 122-4, 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. У відповідності з ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, вина [PERSON] у вчинені дорожньо-транспортної пригоди та залишення місця ДТП є встановленою та не підлягає доведенню. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про страхування» страховим випадком є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. У відповідності до ремонтної калькуляції № 379/АК від 04.02.2016 року вартість відновлювального ремонту автомобіля [NUMBER] становить 3526,42грн. Згідно Страхового акту від 09.03.2016р. потерпілому [PERSON] було виплачено страхове відшкодування в розмірі 3526,42грн. Відповідно до ст. 16 Закону України «Про страхування» - договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Відповідно до ст. 27 Закону України "Про страхування", Страховик має право вимагати компенсацію здійснених виплат від особи, відповідальної за заподіяний збиток в повному обсязі. Згідно п. в ч. 1 ст. 38 Закону України «Про страхування» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником. Оскільки матеріалами справи встановлено, що зазначена дорожньо-транспортна пригода сталася з вини відповідача [PERSON], який зник з місця пригоди, чим порушив п.2.10а ПДР України, що підтверджується Постановою Деснянського районного суду м.Києва від 15.12.2015 року, то саме він зобов'язаний відшкодувати заподіяні збитки. Як вбачається з положень ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Приймаючи до уваги викладене, суд приходить до висновку про задоволення позову ПрАТ «Страхова компанія «Брітіш Авто Клаб»у повному обсязі. На підставі ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають понесені судові витрати в розмірі 1600грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved