Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-30 00:00:00

І.Короткий зміст позовних вимог. Представник позивача [PERSON] адвокат Тиндик Р.В. звернувся до суду із зазначеним позовом до відповідача [PERSON] , покликаючись на те, що 12.08.2020р. позивачем [PERSON] було замовлено у фізичної особи підприємця [PERSON] виготовлення та монтаж інформаційної афіші, яка в подальшому була встановлена на березі ставка в с.Боляновичі Мостиського району Львівської області, належного ФГ «САЗАН-ПЛЮС», засновником та керівником якого є його (позивача) матір [PERSON] . За виготовлення даної афіші та її монтаж позивачем [PERSON] було сплачено продавцю/виконавцю грошові кошти в сумі 5000 грн. згідно рахунку на оплату №25-Г від 12.08.2020р. Зазначає, що 26.08.2020р. батьком позивача [PERSON] було виявлено факт зірвання встановленої інформаційної афіші та цього ж дня [PERSON] звернувся з відповідною заявою в орган поліції. Проведеною перевіркою уповноваженими особами поліції встановлено факт знищення інформаційної афіші з щита, на якому така була встановлена та особу, причетну до її знищення, - відповідача [PERSON] . Вказує, що діями відповідача [PERSON] позивачу [PERSON] заподіяна майнова шкода в розмірі 5000 грн., яку визначає вартістю виготовленої та встановленої афіші. Стверджує, що вчинення відповідачем [PERSON] вказаних протиправних дій заподіяло позивачу і моральну шкоду, яка полягала у витраті ним часу, спрямованому на з`ясування обставин знищення належного йому майна, звернення за правовою допомогою для відновлення порушеного права власності; у витраті часу на замовлення нової інформаційної афіші, збір необхідних документів, а також у душевних переживаннях позивача, зумовлених відмовою відповідача [PERSON] відновити знищене майно чи відшкодувати заподіяну шкоду в добровільному порядку. Завдану позивачу моральну шкоду оцінює в розмірі 2000 грн. З огляду на наведене, просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача 5000 грн. на відшкодування заподіяної йому майнової шкоди та 2000 грн. на відшкодування заподіяної моральної шкоди. ІІ. Позиція учасників справи. Позивач [PERSON] та його представник адвокат Тиндик Р.В. в судовому засіданні підтримали позовні вимоги з підстав та мотивів, що викладені в позовній заяві. Просять стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] 5000 грн. на відшкодування заподіяної йому майнової шкоди та 2000 грн. на відшкодування заподіяної моральної шкоди. Не заперечили проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, однак у судове засідання не з`явився без поважних причин, клопотань про відкладення або про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило, відзиву не подав. Як вбачається із матеріалів справи судова повістка відповідачу надсилалась рекомендованим листом з повідомленням за адресою місця його проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку та була отримана особисто відповідачем. Відомості про будь-які інші адреси місця проживання чи перебування відповідача чи про його офіційну електронну адресу в матеріалах справи відсутні, заяв про зміну місця проживання чи перебування від відповідача не надходило. Тому на підставі статей 128, 131 ЦПК України суд вважає, що судова повістка відповідачу доставлена і він належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. ІІІ. Процесуальні дії у справі. Ухвалою судді від 17.12.2020р. позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про відшкодування майнової та моральної шкоди - залишено без руху. Ухвалою судді від 05.01.2021 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про відшкодування майнової та моральної шкоди прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено провести в порядку загального позовного провадження, встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті (відзиву, відповіді на відзив, заперечення на відповідь). Ухвалою суду від 13.04.2021 року закрито підготовче провадження у даній цивільній справі, справу призначено до судового розгляду по суті. Враховуючи положення ст.280 ЦПК України, а також те, що відповідач належним чином був повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, однак в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзиву не подав, а також враховуючи те, що сторона позивача не заперечувала проти заочного вирішення справи, судом вирішено ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. ІV. Обставини справи, встановлені судом. Судом встановлено, що 12.08.2020р. позивачем [PERSON] у ФОП [PERSON] замовлено виготовлення інформаційної афіші, яка в подальшому була встановлена на березі ставка на території Фермерського господарства «Сазан-Плюс», головою якого є [PERSON] (матір позивача [PERSON] ), зокрема в с.Боляновичі Мостиського районного суду Львівської області. Згідно рахунку на оплату №25-Г від 12.08.2020р. та акту здачі-приймання робіт (надання) послуг №25-Г від 14.08.2020р., підписаного замовником [PERSON] та виконавцем Якубів Н.О., які містяться в матеріалах справи, позивачем [PERSON] понесено витрати в сумі 5000 грн. за виготовлення та встановлення афіші (зокрема за наступні послуги: за дизайн та розробку макету зображення, друк з ламінацією, підготовку площин для зображення, доставку та монтаж зображення). 26.08.2020р. зазначена інформаційна афіша була знищена (зірвана з щита, на якому така була встановлена). Факт знищення даного майна було виявлено [PERSON] (батьком позивача [PERSON] ). З приводу пошкодження рекламної афіші [PERSON] звертався до Мостиського відділення поліції Яворівського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області. Дане звернення зареєстроване в інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України» (в журналі єдиного обліку) від 26.08.2020р. №3661. Як вбачається, з матеріалів перевірки за зверненням [PERSON] (ІТС «ІПНП» №3661 від 26.08.2020р.), зокрема із письмових пояснень, відібраних працівником поліції у [PERSON] (відповідача по справі), останній ствердив, що саме він (відповідач [PERSON] ) зірвав рекламу з щита. За результатами проведеної перевірки, начальником Мостиського відділення поліції Яворівського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області Кінахом О. скеровано [PERSON] повідомлення від 04.09.2020р. №3661/55/05-2020, у якому йому рекомендовано по факту пошкодження рекламної афіші громадянином [PERSON] звернутися в цивільно-правовому порядку до суду для відшкодування завданих збитків. Станом на 31.08.2021р. відповідач [PERSON] в добровільному порядку не відшкодував позивачу [PERSON] завданих збитків, зокрема втрат, яких позивач [PERSON] зазнав у зв`язку зі знищенням відповідачем [PERSON] речі (рекламної афіші). V. Застосовані судом норми права. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав і обов`язків цивільного характеру. Частиною 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст.13 ЦПК України). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст.5 ЦПК України). Згідно ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способи захисту цивільних прав та інтересів передбачені частиною другою зазначеної статті, зокрема і такі як відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Згідно ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом чи або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Ч.3, ч.4 ст.23 ЦК України визначено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Підстави відповідальності за моральну шкоду визначені в ст.1167 ЦК України, яка встановлює, що моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)" від 31.03.1995 р. (зі змінами та доповненнями) під моральною шкодою потрібно розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб. У відповідності до вимог п.5 цієї ж Постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди з`ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого-спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити з засад розумності, виваженості та справедливості (п.9 постанови). Статтею 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. VI. Висновки суду. Узагальнюючи, суд вважає доведеним заподіяння відповідачем [PERSON] позивачу [PERSON] збитків (втрат, яких такий зазнав у зв`язку зі знищенням речі) на суму 5000 грн., а тому вбачає підстави для задоволення позовних вимог в цій частині у повному обсязі. Також судом безспірно встановлено, що саме внаслідок протиправних дій відповідача [PERSON] які полягали у знищенні належного позивачу майна, позивачу [PERSON] було заподіяно моральну шкоду, як полягала у перенесених душевних стражданнях (хвилюваннях та переживаннях), яких позивач зазнав у зв`язку зі знищенням його майна. Щодо розміру відшкодування завданої позивачу [PERSON] моральної шкоди, яка оцінена ним у 2 000 грн., то суд вважає зазначити наступне. Враховуючи характер вчиненого відповідачем [PERSON] діяння, його наслідки, поведінку відповідача після вчинення таких дій, а саме небажання відшкодувати завдані збитки, характеру та обсягу (глибини) страждань (душевних, психічних, тощо), яких зазнав позивач, а також виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди позивачу [PERSON] слід задовольнити частково та оцінити таку в розмірі 500 грн., як достатню компенсацію за завдані йому душевні страждання. VII. Розподіл судових витрат між сторонами. Оскільки позивач [PERSON] при подачі позову був звільнений від сплати судового збору в розмірі 840,80 грн., а його позовні вимоги задоволені частково (на 78,57% (5500грн./7000грн.)), то на підставі ст.ст.133, 141 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь держави необхідно стягнути судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам у розмірі 660,62 грн. (840,8 грн.х78,57%).

Outcome: partial