Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з заявою, в якій просила позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно доньки [PERSON] В обґрунтування своїх позовних вимог позивач [PERSON] зазначила, що під час перебування у шлюбі із відповідачем у неї них народилась в 2011 році спільна дитина - [PERSON]. Між тим, шлюб між сторонами було розірвано згідно рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 20.06.2014 року, а фактичні шлюбні відносини припинено ще в 2013 році. Відповідач фактично самоусунувся від спілкування з дитиною, не приділяє їй жодної уваги, її життям не цікавиться, участі у вихованні не приймає. Також, він веде себе агресивно по відношенню до позивачки та дитини, не виконує свої батьківські обов'язки, фактично ухиляється від їх виконання. Всі обов»язки по вихованню та догляду за дитиною виконує сама позивачка. Також, щодо позбавлення батьківських прав відповідача відносно дитини висловилась і служба у справах дітей виконкому Ржищівської міської ради Київської області, зважаючи на поведінку та відношення відповідача до дитини. В судовому засіданні позивач не заперечувала проти розгляду справи у заочному порядку та позов підтримала з викладених у ньому підстав, оскільки жодних дій по вихованню дитини та її спільного утримання відповідач не несе вже тривалий час. Представник третьої особи - служби у справах дітей Деснянської районної у місті Києві державної адміністрації у судове засідання не з»явився, хоча про дату і час розгляду справи по суті був повідомлений належним чином. Відповідач про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином, але у судове засідання не з'явився, про поважність причин неявки суд не повідомив, не просив розглядати справу у його відсутність, представника до суду не направив, заперечення проти позову не подавав. Оскільки сторона позивача не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи і відповідно до ст. ст. 169, 224 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши пояснення і доводи позивача та її представника, третьої особи, повно і всебічно дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, судом встановлено наступне. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] батьками малолітньої [PERSON], [INFO] записані сторони по справі - позивач [PERSON] та відповідач - [PERSON] (а.с.4). Частиною 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства", передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Згідно ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України, батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він, зокрема, ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків. У Постанові Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківський прав" від 30 березня 2007р. зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Судом достовірно встановлено, що з часу розірвання шлюбу між сторонами згідно рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 20.06.2014 року відповідач [PERSON] не приймає участі у вихованні та утриманні доньки [PERSON] Він як не відвідує дошкільний навчальний заклад, так і дитячу поліклініку, де навчається та проходить огляди і лікування спільна дитина сторін (а.с.24-25). Як вбачається із пояснень позивачки в судовому засіданні, то відповідач участі у вихованні дитини не приймає, не спілкується із нею та її забирати до себе для спілкування наміру немає. Крім того, із висновку від 16.05.2017 року про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до малолітньої доньки [PERSON] вбачається, що служба у справах дітей та сім»ї виконавчого комітету Ржищівської міської ради Київської області не заперечує щодо позбавлення батьківських прав відповідача відносно спільної дитини сторін, враховуючи також і те, що відповідач [PERSON] участі у вихованні і житті дитини не бере, самоусунувся від виконання батьківських обов»язків, здоров»ям дитини не цікавиться, про неї не піклується і із нею не спілкується, а також аліменти за 2015 рік не сплачував, поклавши усі ці зобов»язання по вихованню дитини на позивачку по справі. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідач, будучи повідомлений про дату і час розгляду справи неодноразово належним чином не надав суду жодного доказу у підтвердження того, що він протягом значного періоду часу не виконували свої батьківські обов'язки з поважних причин. Враховуючи викладене, суд вважає, що у судовому засіданні було доведено, що відповідач без поважних причин тривалий час не спілкується із донькою, не займається її вихованням, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не цікавиться здоров'ям та життям, тобто ухиляється від виконання батьківських обов'язків по відношенню до доньки [PERSON], тому позовні вимоги про позбавлення батьківських прав підлягають задоволенню. Враховуючи викладене,

Outcome: approved