Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Видавничий будинок «Подія», [PERSON] та [PERSON] про захист честі, гідності та ділової репутації, відшкодування моральної шкоди. У своєму позові позивач просить суд визнати поширену інформацію, яка була опублікована в газеті «Событие» [NUMBER] від [INFO] в статті «[INFO]», зокрема у якій йшлося про те, що: «…[PERSON] не довольствуется заработками с земельных оформлений», «хочет стать медийным магнатом», «получив отказ, [PERSON] решил потренироваться на других изданиях…», «Сыграв на тяжелом материальном положении газеты «Мой Днепродзержинск» («ДМ»), депутат с помощью своей жены [PERSON] выжил главного редактора «МД» и буквально выгнал ее из редакции» - недостовірною та такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію [PERSON]; зобов'язати відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «Видавничий будинок «Подія» як засновника та видавця газети «Событие» спростувати інформацію у такий же спосіб, у який вона була поширена, протягом місяця з дати набрання рішення суду законної сили, публікацією тексту спростування такого змісту: «[INFO] у номері [NUMBER] газети «Событие» у статті «[INFO]» була викладена інформація, що не відповідає дійсності, наступного змісту: «…[PERSON] не довольствуется заработками с земельных оформлений», «хочет стать медийным магнатом», «получив отказ, [PERSON] решил потренироваться на других изданиях…», «Сыграв на тяжелом материальном положении газеты «Мой Днепродзержинск» («ДМ»), депутат с помощью своей жены [PERSON] выжил главного редактора «МД» и буквально выгнал ее из редакции». Спростування повинно бути набрано тим же шрифтом і поміщено під заголовком «Спростування» на тому же місці шпальти, де містилося повідомлення, яке спростовується. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Видавничий будинок «Подія», [PERSON] та [PERSON] солідарно на користь [PERSON] 50 000 грн. суму моральної шкоди. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Видавничий будинок «Подія» на користь [PERSON] судовий збір в сумі 729,40 грн. У своєму позові позивач посилався на те, що в газеті «Событие» [NUMBER] від [INFO] в статті «[INFO]» надруковані на першій шпальті видання, була розповсюджена недостовірна та негативна інформація про нього [PERSON], що принижує честь, гідність та ділову репутацію. В статті стверджується, що «…[PERSON] не довольствуется заработками с земельных оформлений», ця інформація є недостовірною, тому що насправді він не працює на жодному підприємстві, яке займається оформленням землі та жодне таке підприємство не належить йому на праві приватної власності. В статті стверджується, що він «хочет стать медийным магнатом», «получив отказ, [PERSON] решил потренироваться на других изданиях…». Ця інформація є негативною та недостовірною. Насправді він не керує жодним виданням. Його дружина є власником та видавцем іншої газети з березня 2012 року, тому твердження про факт, що восени 2012 року він вирішив «потренироваться на других изданиях…» є недостовірною. Посилання відповідача та те, що він «Сыграв на тяжелом материальном положении газеты «Мой Днепродзержинск» («ДМ»), депутат с помощью своей жены [PERSON] выжил главного редактора «МД» є також, що принижує його честь, гідність та ділову репутацію. Так, він особисто не наймав та не звільняв головного редактора газети «Мой Днепродзержинск» («ДМ») та не давав таких вказівок дружині. Вважає, що спотворення та перекручування реальних та недостовірних фактів в статті «[INFO]» зроблено навмисно, щоб дискредитувати його як людину в очах громадськості. В цілому ця публікація є такою, що розповсюджує про нього недостовірну, негативну інформацію, яка наносить шкоду його честі, гідності. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі та посилався на обставини викладені в позові. просить суд визнати поширену інформацію, яка була опублікована в газеті «Событие» [NUMBER] від [INFO] в статті «[INFO]», зокрема у якій йшлося про те, що: «…[PERSON] не довольствуется заработками с земельных оформлений», «хочет стать медийным магнатом», «получив отказ, [PERSON] решил потренироваться на других изданиях…», «Сыграв на тяжелом материальном положении газеты «Мой Днепродзержинск» («ДМ»), депутат с помощью своей жены [PERSON] выжил главного редактора «МД» и буквально выгнал ее из редакции» - недостовірною та такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію [PERSON]; зобов'язати відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «Видавничий будинок «Подія» як засновника та видавця газети «Событие» спростувати інформацію у такий же спосіб, у який вона була поширена, протягом місяця з дати набрання рішення суду законної сили, публікацією тексту спростування такого змісту: «[INFO] у номері [NUMBER] газети «Событие» у статті «[INFO]» була викладена інформація, що не відповідає дійсності, наступного змісту: «…[PERSON] не довольствуется заработками с земельных оформлений», «хочет стать медийным магнатом», «получив отказ, [PERSON] решил потренироваться на других изданиях…», «Сыграв на тяжелом материальном положении газеты «Мой Днепродзержинск» («ДМ»), депутат с помощью своей жены [PERSON] выжил главного редактора «МД» и буквально выгнал ее из редакции». Спростування повинно бути набрано тим же шрифтом і поміщено під заголовком «Спростування» на тому же місці шпальти, де містилося повідомлення, яке спростовується. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Видавничий будинок «Подія», [PERSON] та [PERSON] солідарно на користь [PERSON] 50 000 грн. суму моральної шкоди. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Видавничий будинок «Подія» на користь [PERSON] судовий збір в сумы 729,40 грн. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] позовні вимоги не визнала, просила суд відмовити в задоволенні позову, посилалась на обставини викладені в запереченнях. Суду зазначила, що нормативно правові акти України та міжнародні акти, які регулюють діяльність засобів масової інформації гарантують свободу слова, та забороняють втручання в діяльність ЗМІ. Обмеження слова законом передбачено, однак вони носять виключний характер й відповідно не застосовуються та не можуть бути застосовані для впливу на журналістів, або ж з метою обмеження свободи слова в інших, окрім деяких випадків. Існує виключний перелік випадків, в яких може бути обмежено свободу слова, як неприпустимість зловживання свободою діяльність друкованих засобів масової інформації та неприпустимість зловживання правом на інформацію. Закон також зазначає, що інформація з обмеженим доступом може бути поширена, якщо вона є суспільно необхідною, тобто є предметом суспільного інтересу, і правом громадськості знати цю інформацію переважає потенційну шкоду від її поширення. Викладені в статі відомості є оціночними судженнями та не можуть бути витлумачені як неправдиві, та як такі, що порочать честь, гідність та ділову репутацію. Так, відповідно до вимог ст. 30 Закону України «Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведеності їх правдивості. Надрукований матеріал є виключно суб'єктивним виразом оцінки дій їх критикою, та в жодному разі не містить наклепу, образ. В тексті (статті) лише наведено суб'єктивні судження автора, критику, оцінку дій, а також висловлювання, які не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані. Вимога про спростування є необґрунтованою та передчасною. Так, позивач не звертався до редакції друкованого засобу з вимогою щодо спростування. З власної ініціативи не скористався порядком передбаченим законодавством, а тому на думку відповідача звернення з позовом є передчасним. Також зазначила суду, що вимога про спричинення моральної шкоду позивачем не доведена та не підлягає задоволенню. Тому, позовні вимоги позивача не обґрунтовані та не підлягають задоволенню. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] позовні вимоги не визнала, просила суд відмовити в задоволенні позову, посилалась на обставини викладені в запереченнях. Суду зазначила, що позовні вимоги позивача не обґрунтовані та не підлягають задоволенню. В судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснив, що він в 2012 році передавав права газети «Мой Днепродзержинск» [PERSON] Пояснив, що він не мав можливості утримувати газету «Мой Днепродзержинск», а тому вона була передана іншій особі. Підтвердив факт того, що позивач не забирав та не захвачував цю газету, не виганяв їх працівників, будь-яких вказівок щодо звільнення працівників позивач не надавав. В судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є дружиною позивачу. Раніше газета «Мой Днепродзержинск» належала громадській організації та її головним редактором була Міхолажина, яка після переоформлення прав на зазначену газету відмовилась бути головним редактором. Вислухавши представника позивача, представників відповідача та свідків, вивчивши матеріали цивільної справи та надані суду докази, суд вважає позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Статтєю 34 Конституцією України визначено, що кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Згідно до ч.1 ст.297 ЦК України, кожен має право на повагу до його гідності та честі. Разом з тим відповідно до статті 68 Конституції України, кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 32 Конституції України передбачений судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Згідно з ч.3 ст. 277 ЦК України негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Засобом захисту честі і гідності та ділової репутації фізичної або юридичної особи є спростування відомостей, які їх порочать. Спростування поширеної недостовірної інформації повинно здійснюватись незалежно від вини особи, яка її поширила. Обов'язок довести відповідність розповсюдження відомостей покладається на відповідача, а на позивача - обов'язок довести лише факт поширення відомостей, які його порочать, саме тією особою, до якої пред'явлено позов. Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суд визначає характер такої інформації та з'ясовує, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Згідно ст.1 Закону України «Про інформацію» під інформацією слід розуміти документовані або публічно оголошені відомості про події та явища, що відбуваються у суспільстві, державі та навколишньому природному середовищі. Відомості - це звістка, повідомлення; факт - дійсна, реальна подія; думка - твердження, що виражає оцінку чого-небудь, відношення до кого-небудь, погляд на що-небудь. Інформація, яка містилась у спірних фрагментах тексту на думку суду не є оціночними твердженнями, а аналізована інформація (компоненти змісту) є виключно агресивно-негативною й спрямована на звинувачення позивача у неморальній поведінці. Поширені повідомлення здійснені у формі фактичного твердження. Як висновок, при розгляді спірних тверджень, суд встановив ознаки недостовірності висвітлених спірних фактів, оскільки вони можуть сприйматися громадськістю чи окремими громадянами, з точки зору додержання законів, загальновизнаних правил співжиття та принципів людської моралі, як негативними щодо позивача та порушують немайнові права останнього. При цьому, водночас, суд наголошує, що відсутні данні (рішення суду) щодо достовірності такої інформації. Стаття 177 ЦК України визначає що об'єктом цивільних прав можуть бути нематеріальні блага. Особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоров'я, життя; честь, гідність і ділова репутація; ім'я (найменування); авторство; свобода літературної, художньої, наукової і технічної творчості, а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством. Відповідно до Конституції України життя і здоров'я людини, її честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю (ст.201 ЦК України). У ст. 297 ЦК України йдеться, що кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Основними принципами інформаційних відносин є - достовірність і повнота інформації (ст.2 Закону України "Про інформацію"). Масова інформація - інформація, що поширюється з метою її доведення до необмеженого кола осіб. Засоби масової інформації - засоби, призначені для публічного поширення друкованої або аудіовізуальної інформації (ст.22 Закону). У ст.27 Закону записано, що порушення законодавства України про інформацію тягне за собою цивільно-правову відповідальність згідно із законами України. Кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб (ст.5 Закону). Відповідно до ч.ч.1,3 ст. 277 ЦК України, фізична особа, особисті права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного. Так, в судовому засіданні встановлено, що в газеті «Событие» [NUMBER] від [INFO] в статті «[INFO]» надрукована на першій шпальті видання, інформація про те, що «…[PERSON] не довольствуется заработками с земельных оформлений», «хочет стать медийным магнатом», «получив отказ, [PERSON] решил потренироваться на других изданиях…», «Сыграв на тяжелом материальном положении газеты «Мой Днепродзержинск» («ДМ»), депутат с помощью своей жены [PERSON] выжил главного редактора «МД» и буквально выгнал ее из редакции». Ст.28 Закону України «Про інформацію», інформація не може бути використана для закликів до повалення конституційного ладу, порушення територіальної цілісності України, пропаганди війни, насильства, жорстокості, розпалювання міжетнічної, расової, релігійної ворожнечі, вчинення терористичних актів, посягання на права і свободи людини. Відповідно до ст.41 Закону України «Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні», редакції, засновники, видавці, розповсюджувачі, державні органи, організації та об'єднання громадян несуть відповідальність за порушення законодавства про друковані засоби масової інформації. Згідно до положень статті 277 ЦК і статті 10 ЦПК обов'язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. Таким чином, судом встановлено, що відповідач порушив право позивача на повагу до його честі та гідності в частині опублікування в газеті «Событие» [NUMBER] від [INFO] саме в статті «[INFO]», зокрема у якій йшлося про те, що: «…[PERSON] не довольствуется заработками с земельных оформлений», «Сыграв на тяжелом материальном положении газеты «Мой Днепродзержинск» («ДМ»), депутат с помощью своей жены [PERSON] выжил главного редактора «МД» и буквально выгнал ее из редакции». За таких обставин, позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню. В частині позовних вимог стосовно визнання інформації, яка була опублікована в газеті «Событие» [NUMBER] від [INFO] в статті «[INFO]», зокрема у якій йшлося про те, що: «[PERSON] хочет стать медийным магнатом», «получив отказ, [PERSON] решил потренироваться на других изданиях…» недостовірною та такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію [PERSON], не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не доведено, що зазначена інформація принижує його честь, гідність та ділову репутацію та дійсно лише є оціночними судженнями. Відповідно до ст.37 Закону України «Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні», Громадяни, юридичні особи і державні органи, а також їх законні представники мають право вимагати від редакції друкованого засобу масової інформації опублікування ним спростування поширених про них відомостей, що не відповідають дійсності або принижують їх честь та гідність. Якщо редакція не має доказів того, що опубліковані нею відомості відповідають дійсності, вона зобов'язана на вимогу заявника опублікувати спростування їх у запланованому найближчому випуску друкованого засобу масової інформації або опублікувати його за власною ініціативою. Спростування повинно бути набрано тим же шрифтом і поміщено під заголовком "Спростування" на тому ж місці шпальти, де містилося повідомлення, яке спростовується. Відповідно до ст. 280 ЦК України, якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню. Відшкодування моральної шкоди, яка завдана внаслідок порушення особистих немайнових прав відшкодовується на загальних підставах та в порядку, що передбачені ст.ст. 23, 1167 ЦК України. У зв'язку з доведеністю позивачем порушення поваги до його честі та гідності зі сторони відповідача, суд вважає, що є підстави для відшкодування йому моральної шкоди, що відповідає сумі 300 грн. 00 коп. Відповідно до вимог ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Таким чином з відповідачів підлягає стягненню на користь позивача судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи викладене та

Outcome: partial