Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-11 00:00:00

В лютому 2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Позовні вимоги мотивовані тим, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, але близько дев"яти місяців проживають окремо. Від сумісного життя мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , яка проживає з позивачем. Відповідач ухиляється від утримання дитини, не приймає участі в її матеріальному забезпеченні. Крім того, позивач здійснює оплату комунальних послуг за квартиру у якій проживає разом з дитиною. Також дитина потребує збалансованого харчування, огляду лікарів, одягу, дитина додатково відвідує гурток англійської мови та математики (вартість гуртка становить 70 грн. за 1 годину навчання). На всі ці потреби необхідні значні кошти, які у позивачки відсутні. В зв`язку з вище викладеним позивач звернулася з даним позовом до суду, в якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частки від усіх видів доходів відповідача щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з моменту подачі до суду позовної заяви. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі, пославшись на обставини викладені в позовній заяві, просила позов задовольнити. На запитання суду пояснила, що в березні 2020 року Вінницький міський суд Вінницької області ухвалив рішення про розірвання шлюбу між сторонами. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, не заперечив щодо стягнення з нього щомісячно аліментів на утримання доньки [PERSON] , [INFO] в сумі приблизно 2500 грн. Суду зазначив, що на даний момент не працює, однак не заперечує щодо утримання доньки. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що з 27.01.2009 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 7). З пояснень сторін суд встановив, що в березні 2020 року Вінницький міський суд Вінницької області ухвалив рішення про розірвання шлюбу між сторонами. Від сумісного життя мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , де батьком записано відповідача [PERSON] (а.с. 8). Малолітня донька [PERSON] проживає разом з матір"ю - позивачем [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , що стверджується довідкою МКП «УК «Територія комфорту» №346 від 04.02.2020 року (а.с. 9). Відповідно до положень ст.ст. 1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. За змістом ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального й соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із статтею 5 Протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (зі змінами, внесеними Протоколом №11) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування у шлюбі та у випадку його розірвання. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до їх повноліття. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Статтею 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ст. 7 та ст. 141 СК України випливає, що при вирішенні спору щодо участі у вихованні і утриманні дітей суди мають враховувати передусім інтереси дітей. Сімейним законодавством встановлено принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання та утримання дітей. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Прожиткові мінімуми для piзних категорій населення на 2020 рік в Україні встановлюються Законом "Пpo Державний бюджeт на 2020 рік". Відповідно прожитковий мінімум для дітей віком від 6 років до 18 років на період з 01.01.2020 року по 30.06.2020 року складає 2218 грн. При вирішенні даного спору суд враховує вказані вище норми права та встановлені в судовому засіданні фактичні обставини справи, а саме вік дитини і стан здоров`я дитини, на утримання якої стягуються аліменти, зокрема, що станом на день розгляду справи дитині [PERSON] , [INFO] виповнилося одинадцять років, самостійного заробітку чи доходу дитина не має, а також суд враховує обов`язок та відповідальність батьків малолітньої [PERSON] за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини, а отже, й обов`язок батька дитини, який з нею не проживає дбати про здоров`я і матеріальний добробут дитини, виходячи тільки з найкращих інтересів дитини. Позивач не довела суду належними доказами фінансову можливість відповідача сплачувати щомісячно аліменти на утримання дитини в розмірі 1/3 частки від усіх доходів відповідача. Таким чином, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, з урахуванням того, що відповідач не працює, відсутність у нього постійного місця роботи, згоду відповідача сплачувати аліменти на утримання доньки щомісячно в сумі близько 2500 грн., суд вважає справедливим та обґрунтованим визначити аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини від усіх видів доходів відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття,задовольнивши таким чином позовні вимоги частково. Суд вважає, що батько (як і матір) зобов`язаний вживати необхідних заходів з метою відшукування законних джерел доходів для виконання свого батьківського обов`язку по утриманню дитини, забезпечення, по-можливості, гідних, а не мінімальних умов проживання й розвитку дитини, враховуючи те, що відповідач є молодою, працездатною особою, тому суд вважає, що аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів доходів відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття повною мірою першочергово будуть відповідати інтересам дитини, яка з батьком не проживає. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - з дня подання такої заяви. Позивач [PERSON] звернулася до суду 11.02.2020 року із даним позовом про стягнення аліментів на утримання дитини, тому стягнення аліментів слід починати з 11.02.2020 року. Оскільки позивач при подачі даного позову була звільнена від сплати судового збору, тому згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір слід стягнути з відповідача на користь держави в сумі 840,80 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial