Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-11 00:00:00

До суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, визначення способів участі батька у вихованні дітей та стягнення аліментів. Ухвалою суду від 05.10.2015 року позовні вимоги про визначення способів участі батька у вихованні дітей та стягнення аліментів були виділені в окреме провадження. Під час слухання справи як третю особу було залучено службу у справах дітей Подільської районної в м.Києві державної адміністрації. В позовних вимогах позивач просить визначити способи участі батька у вихованні дітей. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що перебуваючи в шлюбі з відповідачем народилось двоє дітей. Після припинення спільного проживання відповідач, з якою проживають діти не надає можливості спілкуватися з дітьми, а тому позивач вимушений звернутись до суду із зазначеним позовом. В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити в тому порядку, який визначений службою у справах дітей. Позовні вимоги про стягнення аліментів не підтримав. Відповідач не заперечувала проти задоволення позовних вимог, проте просила обмежити в зимовий час перебування дітей у батька в заміському будинку до повного зникнення симптомів хвороби та зустрічі родичів проводити на нейтральній території в м.Києві, діти мають ночувати вдома. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, звернувся до суду з заявою про слухання справи у відсутність їх представника. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов'язок доказування покладений на сторони. Вислухавши сторін, вивчивши матеріали справи, оцінивши в сукупності надані суду докази, суд приходить до висновку про задоволення заявлених вимог за наступних підстав. Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 155 СК України, батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 152 СК України, право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою держаного контролю, що встановлена законом. Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ст. 157 СК України встановлено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Такі ж гарантії для батьків, що проживають окремо від дітей, та для самих дітей, встановлені ст. 15 Закону України "Про охорону дитинства". Відповідно до ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, питання щодо способів участі одного із батьків має вирішуватися судом не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками, права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками, що є запорукою нормального психічного розвитку дитини. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі. Під час шлюбу в сторін народились діти: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Рішенням суду шлюб між сторонами було розірвано, як пояснили сторони, проте копія рішення суду надана не була. Встановлено та не заперечувалося сторонами по справі, що після розірвання шлюбу діти залишились проживати разом з відповідачем. Як вбачається з пояснень сторін та не заперечувалося сторонами по справі, між позивачем та відповідачем виникли конфліктні стосунки на ґрунті особистих неприязних стосунків, які призвели до спірних питань щодо участі позивача у спілкуванні та вихованні дітей. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини, яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Одним із завдань Сімейного кодексу України є забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку (ст. 1). Відповідно до ч.2 ст. 6 Конвенції про права дитини передбачено, що Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання та здоровий розвиток дитини. Конвенція про права дитини, виходячи з рівності прав матері та батька, у п. 1 ст. 9 проголосила правило, за яким дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Відповідно до Конвенції ООН про права дитини діти мають право на належне спілкування та допомогу. Дані гарантії закріплені і в інших нормативних документах щодо охорони дитинства. Так, відповідно до ч. 4 ст. 150 СК України, батьки повинні поважати дитину; ст. 155 цього ж Кодексу встановлено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. З викладеного випливає, що батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини, поведінка батьків повинна бути такою, щоб дитина сама тягнулася до них. Згідно принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини бути розлучена зі своєю матір'ю. Відповідно до ст. 1 Закону України "Про охорону дитинства" контакт з дитиною - це реалізація матір'ю, батьком, іншими членами сім'ї та родичами, у тому числі тими, з якими дитина не проживає, права на спілкування з дитиною, побачення зазначених осіб з дитиною, а також надання їм інформації про дитину або дитині про таких осіб, якщо це не суперечить інтересам дитини. Як встановлено в суді, між сторонами по справі склалися конфліктні стосунки, які самі по собі не можуть впливати, та як наслідок, усунути позивача від спілкування з дитиною. З пояснень позивача вбачається, що він прагне приймати участь у вихованні дітей та створювати для них необхідні умови для розвитку, підтримання нормального здоров'я та відпочинку. Суд вважає, що відповідачем не надано допустимих та беззаперечних доказів того, що [PERSON], як батько дітей, несе загрозу та його спілкування суперечить інтересам дітей. Крім того сторони пояснили, що позивач приймає участь у вихованні дітей, проте часу протягом якого він з ними спілкується недостатньо. Частиною 4 ст. 19 СК України передбачено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Частиною 5 даної норми визначено, що орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Згідно Висновку Служби у справах дітей Подільської районної в місті Києві державної адміністрації від 02.09.2016 року №106-5362 вбачається, що Подільська районна в місті Києві державна адміністрація, як орган опіки та піклування, рекомендує визначити наступні способи участі [PERSON] у вихованні малолітніх дітей [PERSON], 2009 року народження та [PERSON], 2012 року народження, у такому порядку: враховуючи стан здоров'я дітей -перший тиждень: у вівторок та четвер з 16 год. 30 хв. до 20 год. 00 хв. -другий тиждень: в четвер з 16 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв. з п'ятниці 17 год. 30 хв. до 19 год. 00 хв. -під час літніх канікул кожного другого тижня місяця; -в період відпустки, за попередньою домовленістю з матір'ю дітей - 10 діб влітку та 4 доби взимку; -святкові дні та дні народження дітей по черзі за домовленістю з матір'ю. Суд вважає, що такий порядок узгоджується з вимогами чинного законодавства, відповідає інтересам дітей та обставинам справи. Суд також вважає, що вказаний порядок зустрічі позивача з дітьми не призведе до порушення прав останніх, прав відповідача по справі. Приймаючи до уваги вимоги чинного законодавства та оцінюючи матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що визначення способу участі у вихованні та спілкуванні дітей з батьком у формі встановлення порядку спілкування та проведення спільного відпочинку відповідає інтересам дітей та вимогам чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини. З огляду на викладене, приймаючи до уваги вік дітей, особливості їх розвитку та відпочинку, враховуючи домовленість сторін в судовому засіданні щодо святкування днів народження дітей, суд вважає за доцільне визначити способи участі у спілкуванні та вихованні [PERSON] з неповнолітніми [PERSON], 2009 року народження та [PERSON], 2012 року народження, шляхом: -Перший тиждень місяця : у вівторок та четвер з 16.30 год. до 20.00 год. -Другий тиждень місяця: в четвер з 16.00 год. до 20.00 год. з п'ятниці 17.30 год. до 19.00 год. неділі -Під час літніх канікул кожного другого тижня місяця -В період відпустки, за попередньою домовленістю з матір'ю дітей - 10 діб влітку та 4 доби взимку; -Дні народження дітей святкуються поза межами місця проживання батьків ([PERSON] та [PERSON]), за їх домовленістю; -Святкові дні (Новий рік, Різдво, Міжнародний жіночий день, Пасха (Великдень), День міжнародної солідарності трудящих, День перемоги над нацизмом у Другій світовій війні (День перемоги), Трійця, День Конституції України, День незалежності України, День захисника України), по черзі за домовленістю з матір'ю. Таким чином, вимоги позивача [PERSON] підлягають задоволенню.

Outcome: approved