Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-17 00:00:00

До суду звернувся позивач з позовом до відповідачів про про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП. Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач посилається на те, що 16 грудня 2012 року на Володимирському узвозі в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Suzuki», д/н [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] та автомобіля «Mitsubishi Lancer», д/н [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] Внаслідок чого, автомобілю «Mitsubishi Lancer», д/н [NUMBER], було завдано механічних пошкоджень. Під час оформлення ДТП відповідач пред'явила страховий поліс №АВ 3230010, виданий ПрАТ «СК «Лафорт» про страхування її цивільної відповідальності, як власника наземного транспортного засобу. 17.12.2012 року позивач звернувся до ПрАТ «СК «Лафорт» з повідомленням про подію, а потім звернувся з заявою про отримання страхового відшкодування. Порушуючи ст. 34 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно -правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ПрАТ «СК «Лафорт» не направив свого представника на місце настання страхового випадку для визначення причин настання страхового випадку та розміру дослідження на предмет встановлення вартості заподіяного матеріального збитку. 04.04.2013 року позивач звернувся до ТОВ «ЕАК «Довіра» для визначення вартості матеріального збитку. Відповідно до звіту про визначення вартості збитку пошкодженого автомобіля «Mitsubishi Lancer» сума збитку становить 19668 грн. 01 коп., дану суму позивач просить стягнути з відповідачів. Крім матеріальної шкоди, позивачу було завдано моральну шкоду, яка полягає у щоденному спогляданні як пошкоджений належний йому транспортний засіб знищує корозія, і він не в змозі на цей процес вплинути за відсутності грошових коштів на проведення ремонтних робіт, а автомобіль все більше нагадує позивачу купу понівеченого металу. Це викликає у позивача постійно пригнічений настрій і поневіряння в отриманні відшкодування заподіяної йому матеріальної шкоди. Моральну шкоду позивач оцінює в 2000 грн., які просить стягнути на його користь з відповідача [PERSON], а також просить стягнути з відповідачів на його користь понесені судові витрати. В судовому засіданні позивач та представник позивача повністю підтримали вимоги позову, уточнивши вимоги про солідарне стягнення матеріальної шкоди з відповідачів, та просили про його задоволення. Відповідач - [PERSON] та її представник позов не визнали, пояснюючи це тим, що на момент ДТП, автомобіль «Suzuki», д/н [NUMBER], яким керувала [PERSON] був застрахований в ПрАТ «СК «Лафорт». Таким чином, просили суд звернути увагу на те, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність у разі недостатності страхової виплати до повного відшкодування завданої нею шкоди, зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, а оскільки відповідно до п. 4 договору обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АВ/3230010 від 17 квітня 2012 року, страхова сума (ліміт відповідальності) за шкоду заподіяну майну внаслідок настання страхового випадку становить 50000 грн., то вона повністю перекриває суму встановлену у звіті про визнання вартості матеріального збитку на замовлення позивача - 19668 грн. 01 коп. Таким чином, просили суд відмовити в задоволенні позовних вимог щодо неї, вважають, що страхова компанія ПрАТ «СК «Лафорт» повинна нести відповідальність. Щодо моральної шкоди, просили відмовити в зв'язку з її недоведеністю, оскільки позивач не надав жодних належних та допустимих доказів в обґрунтування її наявності та її розміру. Представник відповідача ПрАТ «СК «Лафорт» в судові засідання не з"являлись, хоча про розгляд справи неодноразово повідомлялись належним чином, про що свідчать копії листів про їх виклики та оголошення в пресі. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо відомостей про права та відносини сторін, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача ПрАТ «СК «Лафорт», про що не заперечували сторони. Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, відповідача та її представника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову виходячи з наступного. Відповідно до частин 3 і 4 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ч. 3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування йому майнової та моральної шкоди. Згідно з ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. У відповідності до ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. В частині солідарного стягнення з відповідачів майнової шкоди в розмірі 19668 грн. 01 коп., судом встановлене наступне. Відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 р. (в редакції від 08.01.2012 р., яка діяла на момент настання ДТП), який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Згідно з п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", при настанні страхового випадку страховик згідно з лімітами відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті ДТП життю, здоров"ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 29 цього ж Закону у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого в порядку, встановленому законодавством. Як вбачається з матеріалів справи, 16 грудня 2012 року, приблизно об 11 год. 45 хв, в м. Києві на Володимирському узвозі сталася дорожньо - транспортна пригода за участю автомобіля «Suzuki», д/н [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та автомобіля «Mitsubishi Lancer», д/н [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 14.01.2013 року відповідача [PERSON] було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення та притягнуто до відповідальності згідно ст.124 КУпАП (а.с. 6) На момент ДТП цивільно - правова відповідальність автомобіля «Suzuki», д/н [NUMBER] застрахована в ПрАТ «СК «Лафорт», при цьому відповідно до п.9.5. ст. 9 Закону, Розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України «Про деякі питання здійснення обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 09 липня 2010 року N 566, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16 серпня 2010 року за N 689/17984, обов'язковий ліміт відповідальності страховика за договорами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50000,00 грн. на одного потерпілого. Відповідно до даних Витягу з ЦБД моторно (транспортного) страхового бюро України від 27.01.2014 року поліс №АВ/3230010 від 21.04.2012 р., укладений між ПрАТ СК «Лафорт» та [PERSON] був дійсним з 22.04.2012 року по 21.04.2013 рік. Страхова сума за шкоду, заподіяну майну становила 50000 грн. 17.12.2012 р. [PERSON] звернувся до ПрАТ «СК «Лафорт» з повідомленням про подію, яка сталася 16.12.2012 р. за участю забезпеченого транспортного засобу, а потім 25.01.2013 року з заявою про отримання страхового відшкодування, але дані заяви були проігноровані. Відповідно до Звіту про визначення вартості матеріального збитку №6664 від 04.04.2013 р., складеного ТОВ «Експертно - асистуюча компанія «Довіра», сума збитку пошкодженого транспортного засобу «Mitsubishi Lancer», д/н [NUMBER] становить 19668 грн. 01 коп. (а.с. 10-20). Таким чином, з урахуванням вимог визначених в п. 36.2 ст. 36 Закону, в редакції, що діяла на момент страхової події страхове відшкодування мало бути виплачене ПрАТ «СК «Лафорт» в строк не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування. Згідно п. 36.4 вказаного Закону, виплата страхового відшкодування здійснюється безпосередньо потерпілому шляхом безготівкового розрахунку. В порушення вказаних вище норм Закону, станом на 16.07.2013 року виплати [PERSON] страхового відшкодування ПрАТ «СК «Лафорт» не здійснило. Відповідальність за відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП не передбачає регулювання нормами про солідарне стягнення, а тому правові підстави для стягнення вказаної грошової суми в солідарному порядку з відповідачів - відсутні. За таких обставин, відповідно вищезазначених положень законодавства, матеріальна шкода, завдана позивачу у розмірі 19668 грн. 01 коп. підлягає стягненню з ПрАТ «СК «Лафорт». Щодо позовних вимог позивача про стягнення моральної шкоди з [PERSON], судом встановлено наступне. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Як зазначав позивач, його моральна шкода полягає у щоденному спогляданні як пошкоджений належний йому транспортний засіб знищує корозія, і він не в змозі на цей процес вплинути за відсутності грошових коштів на проведення ремонтних робіт, а автомобіль все більше нагадує позивачу купу понівеченого металу. Це викликає у позивача постійно пригнічений настрій і поневірення в отриманні відшкодування заподіяної йому матеріальної шкоди. Моральну шкоду позивач оцінив в 2000 грн., які позивач просив стягнути з відповідача - [PERSON] Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зазначено, що у разі настання страхового випадку, страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до цього Закону потерпілим - юридичним особам страховик, а у випадках, передбачених цим Законом, - МТСБУ відшкодовує виключно шкоду, заподіяну майну. Крім того, п. 21 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» встановлено, що при вирішенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, завданої порушенням страховиком зобов'язань за договором страхування, суди повинні виходити з того, що правовідносини сторін за договором страхування є зобов'язальними. У випадку порушення зобов'язання моральна шкода може бути відшкодована лише тоді, коли це встановлено договором або законом (стаття 611 ЦК). Зокрема, можливість відшкодування моральної шкоди передбачена у відносинах у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (статті 9, 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Оскільки, [PERSON] просив стягнути лише з [PERSON] 2000 грн. на відшкодування моральної шкоди, суд дійшов висновку, що позов в цій частині задоволенню не підлягає. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати, хоча б ця сторона і була звільнена від оплати судових витрат на користь держави. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: partial