Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-07 00:00:00

І. Зміст позовних вимог. У серпні 2021 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовною заявою до Менської міської ради Чернігівської області, [PERSON] про визнання за кожним з них права власності на Ѕ частку у житловому будинку з надвірними будівлями, розташованому по [ADDRESS]. Позовна заява мотивована тим, що спірний будинок, розташований по [ADDRESS] станом на 15 квітня 1991 року мав статус колгоспного двору, головою якого був [PERSON], а членами двору - [PERSON]. та [PERSON] [INFO] помер [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина на належне йому майно, в тому числі і на 1/3 частку житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого по [ADDRESS] яка належала йому за життя як члену колгоспного двору. Позивач [PERSON] та його мати [PERSON]. фактично прийняли спадщину після померлого [PERSON] порівну, проте юридично не оформили. [INFO] померла [PERSON]., після смерті якої відкрилась спадщина на належне їй майно, в тому числі і на частку у житловому будинку з надвірними будівлями, розташованому по [ADDRESS] належну їй, як члену колишнього колгоспного двору та на частку, яку вона фактично успадкувала після смерті чоловіка [PERSON], проте юридично не оформила. Остання за життя склала заповіт на користь [PERSON] Позивач [PERSON], як спадкоємець за заповітом, після смерті [PERSON]., та позивач [PERSON], як спадкоємець першої черги за законом після померлого батька [PERSON], звернулися до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини та про видачу свідоцтв про право на спадщину, проте у видачі такого свідоцтва на житловий будинок з надвірними будівлями, розташований по [ADDRESS], їм було відмовлено у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на нього та було запропоновано визнати право власності на нерухоме спадкове майно в судовому порядку. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі. Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 09 серпня 2021 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено до підготовчого засідання на 28 серпня 2021 року, витребувано у Менської районної державної нотаріальної контори копію спадкової справи, заведеної до майна померлої [INFO] [PERSON]. Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 28 серпня 2021 року у зв'язку з ненаданням суду витребуваних доказів підготовче засідання у справі відкладено на 28 вересня 2021 року. Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 28 вересня 2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 08 жовтня 2021 року. ІІІ. Позиції учасників судового провадження. Позивачі, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явилися, в позовній заяві просили розглянути справу без їх участі, позовні вимоги підтримують. Представник відповідача - Менської міської ради Чернігівської області, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, до суду надав заяву про розгляд справи без його участі, при ухваленні рішення у даній справі поклався на розсуд суду. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, причини неявки не повідомив, заяв про розгляд справи за його участі, відзиву на позовну заяву суду не надав. За таких обставин, суд дійшов висновку, що справу можливо розглянути без учасників справи за наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. ІV. Фактичні обставини встановлені судом. Згідно з копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 30 травня 1991 року, [INFO] в с. Стольне Менського району Чернігівської області помер [PERSON] (а.с.8). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне йому майно, в тому числі і на частину житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого по [ADDRESS] Матеріалами справи документально підтверджено, що [PERSON] на день смерті був зареєстрований та проживав по [ADDRESS] разом з ним на день його смерті у вказаному будинку були зареєстровані та проживали його дружина [PERSON]. та син [PERSON], останнім у користування перейшли речі померлого (а.с.44, 45). Отже, [PERSON]. та [PERSON] вважаються такими, що прийняли спадщину після померлого [INFO] [PERSON] шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном. Як вбачається з матеріалів спадкової справи №115/2021, заведеної за заявою [PERSON], останній, як спадкоємець першої черги за законом, звернувся до приватного нотаріуса Корюківського районного нотаріального округу Ніколаєнка С.В. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після померлого [INFO] батька [PERSON] (а.с.67). Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, винесеної приватним нотаріусом Корюківського районного нотаріального округу Ніколаєнком С.В. 18 липня 2021 року за №363/02-31, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, розташований по [ADDRESS] в зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на вказаний житловий будинок (а.с.80 на звороті). [INFO] в с. Стольне Менського району Чернігівської області померла [PERSON]., що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.14). Після смерті [PERSON]. відкрилась спадщина на належне їй майно, в тому числі і на частку у майні, яку вона успадкувала після померлого чоловіка, проте юридично не оформила своїх спадкових прав. Із заповіту, посвідченого 03 березня 2000 року секретарем виконавчого комітету Стольненської сільської ради Менського району Чернігівської області Тарасенко Р.І. та зареєстрованого в реєстрі за №12, вбачається, що [PERSON]. все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що буде їй належати на день смерті і на що вона за законом матиме право заповіла [PERSON] (а.с.15). Згідно з довідкою №158/04/17 від 15 березня 2021 року, виданою Менською міською радою, [PERSON]. з 1960 року по [INFO] була зареєстрована та проживала по [ADDRESS] разом з нею на день її смерті за вказаною адресою були зареєстровані та проживали її діти - [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с.41). Як вбачається з матеріалів спадкової справи №452/2016, заведеної за заявою [PERSON], остання, як спадкоємець за заповітом, звернулася до Менської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину після померлої [INFO] матері [PERSON].. Спадкоємці за законом першої черги, діти спадкодавця [PERSON]. - [PERSON] та [PERSON] відмовилися від належної їм частки у спадщині після померлої матері на користь [PERSON], про що надали до нотаріальної контори відповідні заяви (а.с.97-99). Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, винесеної державним нотаріусом Менської районної державної нотаріальної контори Петрикей К.І. 03 грудня 2019 року за №3060/02-31, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, розташований по [ADDRESS] в зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на вказаний житловий будинок (а.с.46). З довідки №159/04/17 від 15 березня 2021 року, виданої старостою Стольненського старостинського округу Пасічником К.В., вбачається, що згідно з погосподарським обліком книга №4 за 1991-1995 роки, житловий будинок з надвірними будівлями, розташований по [ADDRESS] зареєстрований в сільській раді з 1960 року під №163, станом на 15 квітня 1991 року вказане домогосподарство мало статус колгоспного двору, головою якого був - [PERSON], членами двору: його дружина - [PERSON]. та син - [PERSON] (а.с.42) Згідно з повідомленням №137 від 14 листопада 2019 року, наданого КП «Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації», станом на 31 грудня 2012 року право власності на житловий будинок [ADDRESS] не зареєстровано. Житловий будинок має 100% готовності (а.с.20). З технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] вбачається, що дана садиба складається з житлового будинку А-1 (збудований в 1978 році), веранди а-1 (збудована в 1976 році), прибудови а1-1 (збудована в 1979 році), погреба В-1 (збудований в 1976 році), сараю Б-1 (збудований в 1978 році), сараю Б1-1 (збудований в 1981 році), убиральні Г-1 (збудована в 1978 році), ґанку а2-1 (збудований в 1978 році). Жодних відміток про наявність самочинного будівництва у садибі технічний паспорт не містить (а.с.21-25). Відповідно до звіту про оцінку майна, проведеного Товариством з обмеженою відповідальністю «Трудовий колектив Чернігівського міського бюро технічної інвентаризації» 15 листопада 2019 року, вартість житлового будинку, розташованого по [ADDRESS], складає 23636 грн. (а.с.26-40). V. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи. Згідно з п. 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, який набрав чинності з 1 січня 2004 року, до спадщини, яка відкрилась, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, застосовуються правила книги шостої цивільного Кодексу, але оскільки, відповідно до закону, який діяв до 1 січня 2004 року, спадкоємці визнавались такими, що прийняли спадщину у випадку вчинення дій, передбачених ст. 549 ЦК України 1963 року, тому застосовуються як норми ЦК України 1963 року, так і норми ЦК нині чинного. Відповідно до ст. 529 ЦК Української РСР, при спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги є в рівних частках діти, дружина та батьки померлого. Для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до вимог статей 548, 549 ЦК УРСР прийняття спадщини здійснюється шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном, або зверненням до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини із заявою про прийняття спадщини. Відповідно до положень ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до вимог ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Пленум Верховного Суду України у постанові від 22.05.1995 р. № 15 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» (з наступними змінами) роз'яснив, що до правовідносин, що виникли до 15 квітня 1991 року, застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, що було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, які регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні, розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних (п. 6). Так, відповідно до ст. 120 ЦК УРСР в редакції 1963 року майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Частиною 2 ст. 123 даного кодексу визначено, що розмір часток члена колгоспного двору встановлюється виходячи із рівності часток всіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до положень Закону УРСР "Про сільську Раду народних депутатів трудящих УРСР" (від 02.06.1968 року) кожна сільська рада вела погосподарські книги. В заглавній частині особистого рахунку записувались прізвище, ім'я по батькові глави сім'ї, на ім'я якого відкрито особовий рахунок, він і був власником будинку, іншим чином реєстрація власності в сільській місцевості передбачена не була за виключенням договорів дарування, міни, купівлі-продажу, пожиттєвого утримування, спадкування. З введенням в дію Закону України "Про власність" 1991 року та ЦК України 2003 року будь-якого іншого порядку реєстрації збудованих до 15 квітня 1991 року в сільській місцевості домоволодінь або їх перереєстрації не передбачається, самовільно збудованими вони також не являються так як будувалися і реєструвались згідно діючого на той час законодавства. Таким чином, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, а саме на житловий будинок з надвірними будівлями, розташований по [ADDRESS] належало у рівних частках [PERSON], [PERSON]. та [PERSON] [PERSON]. та [PERSON] успадкували після смерті [PERSON] по 1/6 частці у спірному будинку кожен, у зв'язку з чим їх частки з урахуванням успадкованих кожним часток після смерті [PERSON] у спірному будинку збільшились до 1/2. Після смерті [PERSON]. відкрилась спадщина на належну їй 1/2 частку у спірному будинку, спадкоємцем якої за заповітом є позивач [PERSON] Враховуючи те, що право на спірний будинок за позивачем [PERSON] та спадкодавцями [PERSON] та [PERSON]. підтверджено належними доказами, спірний будинок з господарськими будівлями є об'єктом права власності і за змістом ст. 1218 ЦК України може бути об'єктом спадкування. Враховуючи викладене, суд приходить до переконання про необхідність судового захисту прав позивачів [PERSON] та [PERSON] та визнання за кожним з них права власності на Ѕ частку у житловому будинку з надвірними будівлями, розташованому по [ADDRESS], зокрема, за [PERSON] в порядку спадкування за заповітом після померлої [INFO] матері [PERSON]., а за [PERSON] на належну йому частку як члену колишнього колгоспного двору та в порядку спадкування за законом, після померлого [INFO] батька - [PERSON]

Outcome: approved