Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-16 00:00:00

Заступник прокурора м. Ялта звернувся до суду в інтересах держави до відповідача, в якому просить суд зобов'язати [PERSON] звільнити самовільно зайняту земельну ділянку площею 0,0028 га, розташовану за адресою: [ADDRESS], шляхом демонтування споруди з колонами, що є перебудовою кухні літера Л. Вимоги мотивовані тим, що перевіркою, проведеною Державною інспекцією сільського господарства АР Крим щодо додержання вимог земельного законодавства було встановлено, що відповідач самочинно, за відсутністю правовстановлюючих документів використовує земельну ділянку орієнтованою площею 0,0028 га за адресою: [ADDRESS] шляхом встановлення споруди. На зазначеній земельній ділянці розташована самовільно збудована споруда з колонами, що є перебудовою кухні літера Л. Зазначена земельна ділянка на підставі державного акту на право постійного користування серії ІІ-КМ №001983 від 18.02.1997 року на земельну ділянку загальною площею 3,8428 га належить Державному закладу «Спеціалізований (спеціальний) санаторій Юність» Міністерства охорони здоров'я України» та відноситься до земель оздоровчого призначення. Прокурор в судовому засідання підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та пояснив, що [PERSON] нічого самовільно не добудовувала. Існує помилка допущена Державною інспекцією сільського господарства АР Крим під час проведення перевірки. Так, дійсно [PERSON] належить будинок, визначений на плані літерою Л. Проте, в Акті перевірки на плані видно, що перебудова здійснена в будинку визначеного на плані літерою П. На підтвердження даної обставини представник відповідача надав суду копію Технічного паспорту на житловий будинок [ADDRESS]. Вислухавши сторони, дослідивши докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню за наступних підстав: Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування та їх посадови особи зобов'язані діяти лише на підставі та у межах повноважень та засобами, передбаченими Конституцією та законами України. Судом встановлено, що санаторій «Юність» є юридичною особою, державним санаторно-курортним закладом та постійним землекористувачем земельної ділянки площею 3,8428 га, що підтверджується державним актом на право постійного користування землею серії ІІ - КМ № 001983 від 18.02.1997 року. Цільове призначення - обслуговування санаторію. Судом також встановлено, що рішенням виконавчого комітету Алупкінської міської ради № 71 від 14.03.2002 року про надання [PERSON] дозволу на реконструкцію літньої кухні яка була збудована у 1972 році, було вирішено просити виконавчий комітету Ялтинської міської ради надати дозвіл [PERSON] на реконструкцію кухні за адресою: [ADDRESS] (а.с.31) Актом перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 10 січня 2013 року Державної інспекції сільського господарства в АР Крим було встановлено факт самовільного зайняття та використання земельної ділянки гр.. [PERSON], за адресою: [ADDRESS], орієнтовною площею 0,0028 га . На самовільно зайнятій земельній ділянці розташована споруда, що є перебудовою кухні літера Л, за адресою: [ADDRESS]. Земельна ділянка відноситься до земель оздоровчого призначення. Правовстановлюючі документи на вищезгадану земельну ділянку у гр. [PERSON] відсутні, бо санаторій ДЗ «Юність» має державний акт на право постійного користування серії ІІ - КМ № 001983 від 18.02.1997 року на земельну ділянку площею 3,8428 га для здійснення оздоровчої діяльності за адресою: [ADDRESS] (а.с.3) та видано [PERSON] припис за №21 від 10.01.2013 року та був складений протокол про адміністративне правопорушення №21 від 10.01.2013 року (а.с.5). Постановою про накладання адміністративного стягнення за № 00021 від 01.02.2013 року було встановлено що [PERSON] порушила вимоги ст.. 125 ЗК України, за те що: 10.01.2013 року о 13:00 годин було встановлено факт самовільного зайняття та використання земельної ділянки гр.. [PERSON], за адресою: [ADDRESS], орієнтовною площею 0,0028 га . На самовільно зайнятій земельній ділянці розташована споруда, що є перебудовою кухні літера Л, за адресою: [ADDRESS]. Земельна ділянка відноситься до земель оздоровчого призначення. Правовстановлюючі документи на вищезгадану земельну ділянку у гр.. [PERSON] відсутні, бо санаторій ДЗ «Юність» має державний акт на право постійного користування серії ІІ - КМ № 001983 від 18.02.1997 року на земельну ділянку площею 3,8428 га для здійснення оздоровчої діяльності за адресою: [ADDRESS] (а.с.6). Актом перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 05 березня 2013 року та притягнуто [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. 188-5 КУпАП (а.с.6).У зв'язку з невиконанням у встановлений строк зазначених приписів Інспекцією 26.07.2013 року складено акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства (а.с.11) Згідно до технічного паспорту на квартирний житловий будинок [ADDRESS], Комунального підприємства Ялтинської міської ради "Бюро технічної інвентаризації" кухня літера Л не зазначена як самовільно збудована споруда. Згідно Акту Державної інспекції сільського господарства перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 10.01.2013 року, на плані-схемі земельної ділянки визначено самовільну прибудову, яка на технічному паспорті на квартирний житловий будинок [ADDRESS], визначена літерою П, а не літерою Л, як зазначено в Акті. Відповідно до вимог ст.ст. 47-49 Земельного Кодексу Украйни до земель оздоровчого призначення належать землі, що мають природні лікувальні властивості, які використовуються або можуть використовуватися для профілактики захворювань і лікування людей. На землях оздоровчого призначення забороняється діяльність, яка суперечить їх цільовому призначенню або може негативно вплинути на природні лікувальні властивості цих земель. На територіях лікувально-оздоровчих місцевостей і курортів встановлюються округи і зони санітарної (гірничо-санітарної) охорони. У межах округу санітарної (гірничо-санітарної) охорони забороняються передача земельних ділянок у власність і надання у користування підприємствам, установам, організаціям і громадянам для діяльності, несумісної з охороною природних лікувальних властивостей і відпочинком населення. Землі оздоровчого призначення можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності. Статтею 92 Земельного Кодексу України встановлено, що право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває в державній або комунальній власності, без встановлення строку. Відповідно до ст.1 Закону України "Про державний контроль за використання та охороною земель" самовільне зайняття земельної ділянки - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними. Відповідно до вимог ст. 212 Земельного Кодексу України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду. Відповідно до вимог ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.Особа, яка здійснила самочинне будівництво, має право на відшкодування витрат на будівництво, якщо право власності на нерухоме майно визнано за власником (користувачем) земельної ділянки, на якій воно розміщене. У разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Відповідно до приписів Земельного кодексу України земля може перебувати у державній, комунальній та приватній власності (ч. 3 ст. 78 ЗК України). Громадяни та юридичні особи можуть набувати право користування (оренди) земельними ділянками державної та комунальної власності за рішеннями відповідних органів (ст. ст. 123, 124 ЗК України). Право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цих прав (стаття 125 ЗК України). Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов'язана відшкодувати витрати, пов'язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану. Відповідно до приписів Земельного кодексу України земля може перебувати у державній, комунальній та приватній власності (ч. 3 ст. 78 ЗК України). Громадяни та юридичні особи можуть набувати право користування (оренди) земельними ділянками державної та комунальної власності за рішеннями відповідних органів (ст. ст. 123, 124 ЗК України). Право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цих прав (стаття 125 ЗК України). Відповідно до вимог чинного законодавства обов'язковою умовою фактичного використання земельної ділянки є наявність у особи, що її використовує, правовстановлюючих документів на цю земельну ділянку, а відсутність таких документів може свідчити про самовільне зайняття земельної ділянки. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що відповідачка не порушувала вимоги земельного законодавства, не займала земельну ділянку за адресою: [ADDRESS], орієнтовною площею 0,0028 га, та самочинно не будувала на ній споруду. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed