Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-24 00:00:00

І. Стислий виклад позиції сторін. Товариство з обмеженою відповідальністю «Конотопський електровозо-тепловозо-ремонтний завод» звернулося в суд з позовом до приватного нотаріуса Сусліної В.М. в якому просить: припинити дію іпотечного договору від 28.02.2011 р. за реєстровим № 156 (з додатковими договорами до нього за №1 від 18.07.2012 р. за реєстровим № 739, №2 від 09.10.2014 р. за реєстровим № 722, №3 від 11.12.2015 р. за реєстровим №816 ); зняти заборону відчуження нерухомого майна, а саме будівлі та споруди заводу, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , та виключити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень записи про обтяження за № 6893311, за № 6893370, запис про іпотеку за № 6892606, виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна записи про обтяження за реєстраційним № 10886002 та № 10886196, з Державного реєстру іпотек запис про іпотеку за реєстраційним № 11296990; зобов`язати приватного нотаріуса Конотопського міського нотаріального округу Сумської області Сусліну В.М. провести державну реєстрацію припинення обтяжень (іпотеки) речових прав на нерухоме майно (будівлі та споруди заводу), що розташоване за адресою: [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~Свої вимоги мотивує тим, що 26 листопада 2010 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Промисловість і Технології» та Відкритим акціонерним товариством «Конотопський ремонтно-механічний завод» було укладено договір позики № 01/11 з додатковими угодами № 1 від 15.12.2010 р., № 2 від 27.04.2012 р., № 3 від 30.04.2013 р., № 4 від 19.05.2015 р., № 5 від 28.03.2017 р., № 6 від 03.07.2017 р, № 7 від 19.07.2017 р № 8 від 20.11.2017 р„ № 9 від 02.01.2018 р., № 10 від 28.12.2018 р. до нього. З метою забезпечення виконання зобов`язань по вищезазначеному договору позики, між сторонами було укладено іпотечний договір від 28.02.2011 р. зареєстрований в реєстрі за № 156 (з додатковими договорами до нього за №1 від 18.07.2012 р. за реєстровим № 739, №2 від 09.10.2014 р. за реєстровим № 722, №3 від 11.12.2015 р. за реєстровим №816), посвідчені приватним нотаріусом Конотопського міського нотаріального округу Сусліною В.М. та було накладено заборону на відчуження заставного майна до повернення позики. Предмет іпотеки - нерухоме майно (будівлі та споруди заводу), що розташоване за адресою: [ADDRESS] . Загальна площа нерухомого майна 6222,6кв.м.Реєстраційною службою Конотопського МРУЮ 04.09.2014 р. було перенесено запис про обтяження за № 10886002, № 10886196 від 28.02.2011 р. з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (номер запису про обтяження 6893311, № 6893370), 04.09.2014 р. перенесено запис про іпотеку № 11296990 від 17.06.2011 р. з Державного реєстру іпотек до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (номер запису про іпотеку 6892606). Згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб Російської Федерації від 11 травня 2021 р. за № Ю39965-21-142793560, 26 березня 2020 р. Міжрайонною інспекцією Федеральної податкової служби № 46 по м. Москва внесено запис про припинення юридичної особи Товариства з обмеженою відповідальністю «Промисловість і Технології» (ОДРН 1097746726549, ДРН 2207702999117). Інформація про правонаступника у Виписці з Єдиного державного реєстру юридичних осіб станом на 11 травня 2021 р. за № Ю39965-21-142793560 відсутня, а тому зобов`язання за договором є припиненим і нотаріусом може бути припинено обтяження на підставі рішення суду. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Конотопського міськрайонного суду від 26 травня року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання 15 червня 2021 року о 09:00 год. 15 червня 2021 року підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду о 13:00 год 25 червня 2021 року. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала, з підстав, викладених у позові. Зокрема, суду пояснила, що іпотека має похідний характер від основного зобов`язання, яке припинено у зв`язку із ліквідацією Товариства з обмеженою відповідальністю «Промисловість і Технології» та відсутністю правонаступників. Також суду пояснила, що зобов`язання за основним договором позики від 26.11.2010 року виконано не в повному обсязі. 31.12.2020 року закінчився строк повернення коштів, продовжити дію договору позики немає можливості. Про те чи оскаржувало Товариство з обмеженою відповідальністю «Промисловість і Технології» до арбітражного суду Російської Федерації запис про припинення його як юридичної особи невідомо. Перед зверненням до суду позивач отримав відповідний витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб Російської Федерації від 11 травня 2021 р. зігдно якого 26 березня 2020 р. Міжрайонною інспекцією Федеральної податкової служби № 46 по м. Москва внесено запис про припинення цієї юридичної особи, інформація про правонаступників в реєстрі відсутня. Відповідач приватний нотаріус Конотопського міського нотаріального округу Сумської області Сусліна В.М. надала заяву з проханням розгляд справи проводити у її відсутності, з приводу вирішення спору покладається на розсуд суду. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. 26 листопада 2010 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Промисловість і Технології» (ОДРН 1097746726549, Російська Федерація, м. Москва), - позикодавець, та Відкритим акціонерним товариством «Конотопський ремонтно-механічний завод» код ЄДРПОУ 30640200, укладено договір позики № 01/11 за яким позикодавець зобов`язався передати позичальникові в тимчасове користування грошові кошти в сумі 3\~800\~000 російських рублів з оплатою 19% річних (п.1.1) з кінцевим терміном повернення 28.05.2012 року (а.с.7-9). 15 грудня 2010 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Промисловість і Технології» та Відкритим акціонерним товариством «Конотопський ремонтно-механічний завод» укладено додаткову угоду № 1 про зміну суми договору позики № 01/11 від 26 листопада 2010 року до 5\~800\~000 російських рублів та викладено п.1.1 в новій редакції (а.с. 76-77). 28 лютого 2011 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Промисловість і Технології» та Відкритим акціонерним товариством «Конотопський ремонтно-механічний завод» укладено іпотечний договір за яким іпотека забезпечує вимоги іпотекодержателя за договором позики № 01/11 від 26 листопада 2010 року, додатковою угодо № 1 від 15.12.2010 року. Предметом іпотеки є - нерухоме майно (будівлі та споруди заводу), що розташоване за адресою: [ADDRESS] , що належить іпотекодавцю - Відкритому акціонерному товариству «Конотопський ремонтно-механічний завод». Договір іпотеки посвідчено приватним нотаріусом Конотопського міського нотаріального округу Сусліною В.М. та зареєстровано в реєстрі за № 156 та накладено заборону на відчуження заставного майна до повернення позики. (а.с. 11-17, 103). 27 квітня 2012 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Промисловість і Технології» та Приватним акціонерним товариством «Конотопський ремонтно-механічний завод» укладено додаткову угоду № 2 до договору позики № 01/11 від 26 листопада 2010 року, а саме п.1.2 основного договору викладено в новій редакції: «кінцевий термін повернення позики (яка включає повну суму позики і нараховані відсотки) 28 травня 2013 року (а.с. 78-79). 18.07.2012 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Промисловість і Технології» та Приватним акціонерним товариством «Конотопський ремонтно-механічний завод» укладено Додатковий договір № 1 до іпотечного договору від 28.02.2011 року (а.с. 101-102). 30 квітня 2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Промисловість і Технології» та Приватним акціонерним товариством «Конотопський ремонтно-механічний завод» укладено додаткову угоду № 3 до договору позики № 01/11 від 26 листопада 2010 року, а саме п.1.2 основного договору викладено в новій редакції: «кінцевий термін повернення позики (яка включає повну суму позики і нараховані відсотки) 28 травня 2015 року (а.с. 80-81). 09 жовтня 2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Промисловість і Технології» та Приватним акціонерним товариством «Конотопський ремонтно-механічний завод» укладено Додатковий договір № 2 до іпотечного договору від 28.02.2011 року, реєстровий № 722 (а.с. 104-105, 106). 19 травня 2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Промисловість і Технології» та Приватним акціонерним товариством «Конотопський ремонтно-механічний завод» укладено додаткову угоду № 4 до договору позики № 01/11 від 26 листопада 2010 року, а саме п.1.2 основного договору викладено в новій редакції: «кінцевий термін повернення позики (яка включає повну суму позики і нараховані відсотки) 28 травня 2017 року; внесено зміни до п.2.1 розділу 2, до розділу 8 «Реквізити обслуговуючого банку»; до розділу 4 «Реквізити та підписи сторін» (а.с. 82 84). 11 грудня 2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Промисловість і Технології» та Приватним акціонерним товариством «Конотопський ремонтно-механічний завод» укладено Додатковий договір № 3 до іпотечного договору від 28.02.2011 року, реєстровий №816 (а.с. 107-108, 109-110). 28 березня 2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Промисловість і Технології» та Приватним акціонерним товариством «Конотопський ремонтно-механічний завод» укладено додаткову угоду № 5 до договору позики № 01/11 від 26 листопада 2010 року, зокрема п.1.1 основного договору викладено в новій редакції: позикодавець зобов`язався передати позичальникові в тимчасове користування грошові кошти в сумі 5\~800\~000 російських рублів з оплатою 9,75% річних; п.1.2 основного договору викладено в новій редакції: «кінцевий термін повернення позики (яка включає повну суму позики і нараховані відсотки) 31 грудня 2017 року (а.с. 85-86); внесено зміни в п.2.5 - 2.8 основного договору (а.с. 85-87). 03 липня 2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Промисловість і Технології» та Приватним акціонерним товариством «Конотопський ремонтно-механічний завод» укладено додаткову угоду № 6 до договору позики № 01/11 від 26 листопада 2010 року якою внесено зміни до розділу 8 щодо реквізитів позикодавця (а.с. 88 89). 19 липня 2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Промисловість і Технології» та Приватним акціонерним товариством «Конотопський ремонтно-механічний завод» укладено додаткову угоду № 7 до договору позики № 01/11 від 26 листопада 2010 якою внесено зміни до п.1.1 основного договору, а саме позикодавець зобов`язався передати позичальникові в тимчасове користування грошові кошти в сумі 5\~800\~000 російських рублів. Позика є безпроцентною. З дати реєстрації НБУ даної угоди, відсотки за користування кредитними коштами не нараховуються. п.1.2 основного договору викладено в новій редакції: «кінцевий термін повернення позики (яка включає повну суму позики і нараховані відсотки) 31 грудня 2018 року (а.с. 90 - 91). 20 листопада 2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Промисловість і Технології» та Приватним акціонерним товариством «Конотопський ремонтно-механічний завод» укладено додаткову угоду № 8 до договору позики № 01/11 від 26 листопада 2010 якою внесено зміни доякою внесено зміни до розділу 8 «Реквізити обслуговуючого банку» (а.с. 92-93). 02 січня 2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Промисловість і Технології» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Конотопський ремонтно-механічний завод» (яке є правонаступником Приватного акціонерного товариства «Конотопський ремонтно-механічний завод» укладено додаткову угоду № 9 до договору позики № 01/11 від 26 листопада 2010 якою внесено зміни до абзацу 4 п.2.1 розділу 2 та до розділу «Реквізити та підписи сторін», зокрема викладено реквізити позичальника в новій редакції (а.с. 94-95). 28\~грудня 2018\~року між\~Товариством з\~обмеженою відповідальністю\~«Промисловість і\~Технології» та\~Товариством з\~обмеженою відповідальністю\~«Конотопський ремонтно-механічний\~завод» укладено\~додаткову угоду\~№ 10\~до договору\~позики №\~01/11\~від 26\~листопада 2010\~якою внесено\~зміни до\~основного договору,\~а саме\~п.1.2\~основного договору\~викладено в\~новій редакції:\~«кінцевий термін\~повернення позики\~(яка\~включає повну\~суму позики\~і нараховані\~відсотки)\~ 31\~грудня 2020\~року.(а.с. 93-94). \~ \~ \~ \~Згідно із свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 21.04.2015 року завод по [ADDRESS] на праві приватної власності належить Відкритому акціонерному товариству «Конотопський ремонтно-механічний завод», загальна площа будівлі заводу 6222,6 кв.м. (а.с. 111). Реєстраційною службою Конотопського МРУЮ 04.09.2014 р. внесено запис про обтяження до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (номер запису про обтяження 6893311, № 6893370), а також 04.09.2014 р. перенесено запис про іпотеку № 11296990 від 17.06.2011 р. з Державного реєстру іпотек до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (номер запису про іпотеку 6892606) (а.с. 109-110). За інформацією АКІБ «Індустріалбанк» від 27.12.2019 року, 26.12.2019 року Національним Банком України 26.12.12.2019 проведено реєстрацію змін до договору позики в іноземній валюті, що передбачає виконання резидентом-позичальником боргових зобов`язань перед нерезидентом, а саме зареєстровано зміни до договору позики №01/11 від 26.11.2010 р., номер реєстрації змін № В3726 від 26.12.2019 року (а.с. 98). Згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб Російської Федерації від 11 травня 2021 р. за № Ю39965-21-142793560, 26 березня 2020 р. Міжрайонною інспекцією Федеральної податкової служби № 46 по м. Москва внесено запис про припинення юридичної особи Товариства з обмеженою відповідальністю «Промисловість і Технології» (ОДРН 1097746726549, ДРН 2207702999117). Спосіб припинення виключення з ЄДРЮО юридичної особи через наявність і ЄДРЮЮ відомостей про неї, щодо яких внесено запис про недостовірність). (а.с. 42-58, 59-74) IV. Норми права. Відповідно до ст.4 ЦПК України та ст.15\~ЦК України кожна особа має право на звернення до суду з метою захисту своїх цивільних прав, свобод чи інтересів у разі їх порушення, невизнання або оспорювання. На підставі ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних або юридичних осіб в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частини першої статті 526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом ч.1 ст. 609 ЦК України зобов`язання припиняється ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно-правовими актами виконання зобов`язання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема за зобов`язаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю Згідно зі ст.\~610\~ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до частини 5 статті 3\~Закону України\~"Про\~іпотеку" іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. У статті 17\~Закону України\~«Про іпотеку» передбачено, що іпотека припиняється у разі:припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється, з інших підстав, передбачених цим Законом. Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку. Частиною другою статті 4\~Закону України\~«Про іпотеку» передбачено, що іпотекодержатель зобов`язаний звернутися до державного реєстратора із заявою про державну реєстрацію припинення іпотеки не пізніше 14 днів з дня повного погашення боргу за основним зобов`язанням, забезпеченим іпотекою. Відповідно до ч.3 ст.44\~Закону України\~"\~Про забезпечення\~вимог кредиторів\~та реєстрацію\~обтяжень" після припинення обтяження обтяжувач самостійно або на письмову вимогу боржника чи особи, права якої порушено внаслідок наявності запису про обтяження, протягом п`яти днів зобов`язаний подати держателю або реєстратору Державного реєстру заяву про припинення обтяження і подальше вилучення відповідного запису з Державного реєстру. У разі невиконання цього обов`язку обтяжувач несе відповідальність за відшкодування збитків. Порядок правового регулювання діяльності нотаріату в Україні встановлено Законом України «Про нотаріат» від 02 вересня 1993 року № 3425-XII. Частиною першою статті 1\~вказаного Закону передбачено, що нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Частиною другою статті 1\~Закону №\~3425-XII встановлено, що вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси). Пунктом 5 глави 15 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, передбачено, що нотаріус знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення, зокрема: кредитора про погашення позики; про припинення ( розірвання, визнання недійсним) договору застави (іпотеки); про припинення договору іпотеки у зв`язку з набуттям іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, після припинення договору іпотеки у зв`язку з відчуженням іпотекодержателем предмета іпотеки; за рішенням суду; в інших випадках, передбачених законом. V. Оцінка суду. Вислухавши представника позивача, дослідивши зібрані в справі докази, оцінюючи докази зібрані у справі кожен окремо, їх достатність та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог. Відповідач є обов`язковим учасником цивільного процесу - його стороною. Основною ознакою сторін цивільного процесу є їхня особиста і безпосередня заінтересованість; саме сторони є суб`єктами правовідношення, з приводу якого виник спір. Крім того, відповідач є тією особою, на яку вказує позивач як на порушника свого права. Тобто, відповідач - це особа, яка, на думку позивача або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. Суд враховує, що нотаріус є публічною особою, якій державою надано повноваження щодо посвідчення прав і фактів, які мають юридичне значення, та вчинення інших нотаріальних дій з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчиняючи нотаріальні дії, нотаріус діє неупереджено, він не може діяти в інтересах жодної з осіб - учасника нотаріальної дії. Нотаріус не стає учасником цивільних правовідносин між цими особами, а отже, не може порушувати цивільні права, які є змістом цих відносин. Відсутня і процесуальна заінтересованість нотаріуса в предметі спору та реалізації прийнятого рішення. Виходячи з норм Закону України «Про нотаріат», у нотаріуса немає спільних чи однорідних прав та обов`язків стосовно позивача. Нотаріус вчиняє нотаріальні дії від імені держави, тому в нього не можуть бути спільні чи однорідні права і обов`язки з особами, які звернулися до нього, або з особами, які вирішили, що їх права порушені нотаріальними діями. Даний висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 14 серпня 2019 року у справі № 519/77/18, яка в силу вимог частини четвертої статті 263\~ЦПК України підлягає врахуванню судом. Суд зауважує, що склад сторін у цивільному процесі завжди зумовлено особливостями матеріальних правовідносин, які є предметом розгляду і вирішення у цивільній справі. Тому, у разі визначення цивільного процесуального статусу нотаріуса у справах слід виходити з предмета спору, який становлять спірні матеріальні правовідносини, а також з того, що відповідати, тобто виконувати визначені судовим рішенням обов`язки, можуть лише суб`єкти цих правовідносин. Нотаріус не є учасником спірних матеріальних правовідносин між сторонами і своїми діями або їх припиненням самостійно не може вплинути на поновлення порушеного, невизнаного або того, яке оспорюють, права позивача. Отже, нотаріуси не стають безпосередніми учасниками матеріальних правовідносин, факт виникнення, зміни чи припинення яких вони посвідчували, і до них не можна пред`являти позовних вимог і залучати їх як відповідачів у цивільних справах, що виникають з відповідних матеріальних правовідносин, - вони лише посвідчують певні правочини, засвідчують певні документи, приймають документи на зберігання, вчиняють протести, виконавчі написи тощо. Суд враховує, що законодавством передбачено порядок та підстави зняття заборони відчуження нерухомого майна. Так, при одержанні заяви та необхідних документів, на виконання пункту 6.1 глави 15 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, нотаріус реєструє таку заяву в журналі реєстрації вхідних документів та робить відповідні відмітки в реєстрі для реєстрації заборон і арештів та в алфавітній книзі обліку заборон відчуження і арештів нерухомого майна. Після зняття заборони відчуження нерухомого майна нотаріус, який зняв заборону, може провести державну реєстрацію припинення обтяження (заборони), а також припинення іншого речового права (іпотеки) - у разі, коли знімається заборона з предмета іпотеки, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Отже, нотаріус вправі зняти заборону відчуження нерухомого майна та здійснити державну реєстрацію припинення права іпотеки лише у разі офіційного звернення до нього осіб, які мають на це відповідні права та повноваження. Матеріали справи не містять доказів отримання нотаріусом документів, визначених Пунктом 5 глави 15 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, які б давали підстави для зняття заборони відчуження нерухомого майна - будівлі та споруди заводу, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , Таким чином, приватним нотаріусом Конотопського міського нотаріального округу Сусліною В.М. жодним чином не порушено права Товариства з обмеженою відповідальністю «Конотопський електровозо-тепловозо-ремонтний завод». Окрім того, суд зауважує, що приватний нотаріус не є стороною договору іпотеки, відтак не може бути належним відповідачем у справі про визнання іпотеки такою, що припинена. Відповідно до частини першої статті 13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За приписами частин другої та третьої статті 51\~ЦПК України якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Таким чином, законодавець поклав на позивача обов`язок визначати відповідача у справі, а суд повинен розглянути позов щодо тих відповідачів, яких визначив позивач. Водночас, якщо позивач помилився і подав позов до тих осіб, які відповідати за позовом не повинні, або притягнув не всіх відповідачів, він не позбавлений права звернутися до суду з клопотанням про заміну неналежного відповідача, яке суд зобов`язаний задовольнити. Відтак, ініціатива щодо заміни неналежного відповідача має виходити саме від позивача, який її реалізує шляхом подачі відповідного клопотання, у якому обґрунтовує необхідність такої заміни та зазначає, чому первісний відповідач є неналежним, а також вказує того, хто є належним відповідачем. Подання позивачем такого клопотання свідчить про те, що він не лише згодний, але й просить про заміну неналежного відповідача належним. З огляду на вищевикладене, суд позбавлений права самостійно замінювати неналежного відповідача на належного або залучити останнього в якості співвідповідача. У постанові від 08 квітня 2020 року у справі № 761/41071/19 (провадження № 61-2192св20) Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду зазначає, що саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Самостійне застосування судом для ухвалення рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження. Встановивши, що позов пред`явлений до неналежного відповідача та відсутні визначені процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє у позові до такого відповідача. Такий правовий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18), від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц (провадження № 14-178цс18), від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц (провадження № 14-392цс18), від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц (провадження № 14-512цс18), від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц (провадження № 14-511цс18), від 05 травня 2019 року у справі № 554/10058/17 (провадження № 14-20цс19). Оскільки позивач пред`явив позов до неналежного відповідача, суд дійшов висновку про те, що у задоволенні позову слід відмовити оскільки позов пред`явлено до неналежного відповідача. Відповідно до ч.1 ст.141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Пунктом 2 частини 2 статті 141 встановлено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі відмови в позові - на позивача. Отже, ухвалюючи рішення про відмову у позові, суд залишає судові витрати за позивачем.

Outcome: dismissed