Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-05 00:00:00

ПАТ КБ "ПриватБанк" звернувся до суду з позовом до [PERSON], про стягнення 19680,60 грн. боргу за порушення умов договору кредиту. Позов мотивовано тим, що згідно заяви від 07.05.2012 року ПАТ КБ "ПриватБанк" було надано відповідачу в тимчасове користування на умовах повернення, строковості, платності, грошові кошти в сумі 1200,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Однак, свої зобов'язання, передбачені договором, щодо погашення кредиту та нарахованих відсотків відповідач не виконує, внаслідок чого в нього утворилась заборгованість по кредиту в розмірі 19680,60 грн. Представник позивача у судове засідання не зявився. Надіслав до суду заяву в якій зазначив, що просить провести розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. Пояснив, що дійсно укладав кредитний договір з позивачем. Визнає існуючу заборгованість по кредитному договору в розмірі 1010,58 грн. Не визнає зазначену позивачем заборгованість по процентам в розмірі 13956,66 грн., а вважає, що заборгованість по процентам становить 1208 грн. Крім цього не визнає нараховані позивачем штрафи, оскільки вказує, що минув строк позовної давності по даній вимозі, який складає 1 рік і просить його застосувати. Вислухавши пояснення відповідача, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Згідно умов Договору кредиту, укладеного між сторонами, позивач прийняв на себе зобов'язання надавши відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами в сумі 1200,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту. Відповідач, в свою чергу, прийняв на себе зобов'язання повернути в повному обсязі кредит з нарахованими відсотками за фактичний час його використання та можливими штрафними санкціями в порядку, що визначений умовами договору. Як вбачається з матеріалів справи позивачем виконані зобов'язання щодо надання грошових коштів позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором. Відповідач, передбачені кредитним договором зобов'язання, щодо своєчасності виплат не виконує. В результаті чого прострочена заборгованість по кредитному договору становить 19680,60 грн., з яких заборгованість відповідача по Договору кредиту становить 1010.58 грн., заборгованість по відсотках за користування кредитом становить 13956,66 грн., заборгованість за пенею та комісією становить 3300,00 грн., штраф (фіксована частина) 500 грн., штраф (процентна складова) 913,36 грн. Суд погоджується з розрахунком заборгованості по кредитному зобовязанню, проведеним позивачем та не приймає до уваги заперечення з цього приводу відповідача, оскільки вони не грунтуються на доказах. Щодо стягнення нарахованих штрафних санкцій на загальну суму 1413,36 грн., які оспорюються відповідачем в звязку з пропуском позовної давності, суд виходить з наступного. Згідно ч. 1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Однак цим Кодексом встановлено строк, протягом якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу - позовна давність. До вимоги про стягнення штрафу заявленої позивачем застосовується спеціальна позовна давність, встановлена п.1 ч.2 ст.258 ЦК України, тривалістю в один рік. Виходячи з приписів ч. 1 ст.261 ЦК України суд вважає, що перебіг позовної давності почався від дня, коли позивач міг довідатися про порушення свого права або особу, яка його порушила. Згідно п.2 укладеного між сторонами кредитного Договору, сам Договір складається з: заяви, памятки клієнта, умов і правил надання банківських послуг, тарифів. Відповідно до п.8.6 Договору при порушенні клієнтом термінів сплати платежів по любому з грошових зобовязань, передбачених вищевказаним договором більше чим на 120 днів, клієнт зобовязаний сплатити штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Відповідно до розрахунку заборгованості за Договором наданої позивачем (а.с.4-5) регулярне порушення відповідачем термінів сплати платежів розпочалось з 11.12.2013 року. Відповідно позивач станом на 11.12.2013 року мав інформацію щодо заборгованості відповідача. Згідно розрахунку заборгованості за кредитом термін нарахування штрафу (після спливу 120 днів) 11.04.2014 року. Ця дата являється початком перебігу спеціальної позовної давності, термін якої сплив 11.04.2015 року, а позивач з вимогою про стягнення заборгованості за кредитом та штрафу звернувся до суду лише 19 жовтня 2016 року. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставною для відмови у позові (ч. 4 ст.267 ЦК України). З таким клопотанням про застосування спеціальної позовної давності звернувся відповідач до суду першої інстанції. Підстави зупинення, переривання перебігу позовної давності, а також поважні причини її пропущення відсутні. Таким чином, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову в частині стягнення штрафу на загальну суму 1413,36 грн. у зв'язку зі зверненням позивача до суду після спливу позовної давності. В звязку з частковим задоволенням позовних вимог підлягає частковому задоволенню вимога про стягнення з відповідача судових витрат на суму 1363,87 грн., судового збору. Суд,

Outcome: partial