Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася 18 лютого 2019 року до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача [PERSON] , на її користь борг на загальну суму 37\~481 грн.40 коп., що включає в собі: суму позики в розмірі 27\~247,89 грн., проценти за користування коштами в розмірі 6142,91грн, втрати грошових коштів від інфляції в розмірі 3036,67 грн., та 3% річних в розмірі 1053,93 грн. та судові витрати по справі в розмірі 1152,60 грн. сплаченого судового збору за звернення до суду з вказаним позовом. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначила, що 20.12.2017 рокувона надала в позику грошові кошти [PERSON] у розмірі 1000 доларів США. Відповідачем у письмовій формі складено розписку, в якій остання зобов`язується повернути борг до 15.01.2018, однак відповідач борг їй так і не повернув. У зв`язку з чим, позивач звернулася до суду з вказаним позовом та просила його задовольнити у повному обсязі. Ухвалою суду від 21 березня 2019 року відкрито провадження по вказаній справі в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідач у поданому письмовому відзиві (а.с. 43-46) заперечувала проти позову, посилаючись на те, що між [PERSON] та позивачем по справі [PERSON] укладений договір позики повністю не відповідає дійсності. Натомість, між ними виникли зовсім інші відносини, які у зв`язку з її юридичною необізнаністю були оформлені через розписку. Зазначає, що позивачем надано їй виключно кошти з метою зміни обсягів споживання електричної та проектної потужності в приміщенні, яке вона орендувала у останньої, за адресою [ADDRESS] . Так 01.08.2017 року, приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Болозенко Т.О., була посвідчена відповідна довіреність, зареєстрована за №1174, відповідно до якої [PERSON] уповноважила відповідача представляти її інтереси у підрозділах та відділеннях ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго». Всі необхідні роботи з питань збільшення потужності електроенергії, були виконані, проте позивач у добровільному порядку відмовилася повернути витрачені кошти [PERSON] на збільшення потужності електричному приміщенні в належному їй приміщенні. Також відповідач зазначає у відзиві, що дійсно отримала у грудні 2017 року у борг від позивача 1000 доларів США, проте відповідний договір у письмовій формі не укладався, наявність розписки не є само по собі договором позики, тому з цих підстав просила у задоволенні позову відмовити. Вимогу стосовно стягнення індексу інфляції та трьох проценти річних вважає необґрунтованою, та зазначає що у зв`язку з тим, що курс НБУ змінився і долар США коштує менше, ніж було визначено позивачем у позові, тому позовні вимоги підлягають перерахунку. Позивач та її представник у судове засідання не з`явились, про день та час розгляду справи повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомили. Поза межами судового засідання від представника позивача [PERSON] [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача та її представника, в якій останній зазначив, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі та не заперечує проти винесення по справі рішення. У попередніх засіданнях позовні вимоги підтримали. Відповідач та її представник у судове засідання призначене на 15.05.2020 не з`явились, про дату та час судового засідання належним чином повідомлені, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, що відповідно до правил ст.ст.\~130,131 ЦПК України\~є підставою для висновку про належне повідомлення сторони. У попередніх засіданнях представник відповідача Судом, враховано, що в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України"). З огляду на викладене, суд ухвалив - розглянути справу за відсутності сторін, ухваливши рішення на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши наявні матеріали справи, доводи позивача, викладені в позовній заяві, з`ясувавши повно та всебічно обставини, факти та відповідні їм правовідносини, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що 20 грудня 2017 року відповідачем [PERSON] була складена письмова розписка, з якої вбачається, що позивач [PERSON] позичила відповідачеві в борг строком до 15 січня 2018 року 1000 доларів США (а.с.7,80) Згідно зі ст.\~1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору. За умовами ст.\~1049\~ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на банківський рахунок позикодавця. Статтею 629\~ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. ст. 526, 527, 530\~ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно з ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (ст. 1046 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру, підтверджує як його укладення, так і умови договору, а також засвідчує отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей, тобто є юридичним фактом, який слугує належною правовою підставою виникнення, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків - правочином. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року, 02 липня 2014 року, 11 листопада 2015 року та від 24 лютого 2016 року, які прийняті за результатами перегляду судових рішень з підстави, передбаченої п.1 ч.1 ст. 355 ЦПК України, у справах № 6 63 цс13, № 6 79 цс 14, №6 -1967 цс15, № 6-50 цс16. Судом встановлено, що грошові кошти за договором позики (розписка) повернено не було. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За приписами ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ч. 1 ст.\~1046\~ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ч. 1, 2 ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником у борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передання грошової суми позичальнику. Як вбачається з розписки від 20 грудня 2017 року [PERSON] зобов`язувался повернути борг до 15.01.2018 року (а.с7,80) станом на 18.02.2019 (дату звернення до суду) і на момент винесення рішення кошти позивачеві повернуто не було. Отже, внаслідок неповернення позичальником [PERSON] суми позики своєчасно, її борг складається з наступного: суму позики; проценти за користування коштами, витрати грошових коштів від інфляції та три проценти річних від простроченої суми. Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду України від 02 вересня 2015 року, яка прийнята за результатами перегляду судового рішення з підстави, передбаченої п.1 ч.1 ст. 355 ЦПК України, у справі № 6 - 369 цс15. Доводи відповідача про іншу природу правовідносин між нею та позивачем, аніж боргові зобов`язання, не підтверджено жодними доказами, тому до уваги судом не беруться. \~ \~ \~ \~Відповідно до положень ч. 4 ст.\~263\~ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Аналізуючи викладене, оцінюючи наявні докази за своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог та стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованості в загальному розмірі 34 443 (тридцять чотири тисячи чотириста сорок чотири) грн., 73 коп., що включає в собі позику в розмірі 27\~247 (двадцять сім тисяч двісті сорок сім)згрн. 89 коп., проценти за користування коштами у розмірі 6142(шість тисяч сто сорок дві)91 коп., та 3% річних річних в розмірі 1053 (одна тисяча п`ятдесят три) грн 93 коп.. Разом з тим, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог щодо стягнення інфляційного збільшення суми боргу. Відповідно до ч.2ст.625\~ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов"язання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, зазначена норма права поширюється лише на випадки прострочення грошового зобов"язання, визначеного у гривні, а позика надавалась у іноземній валюті. Вказане узгоджується із постановою Верховного Суду України від 01 березня 2017 року у справі № 6-284цс17. Враховуючи положення ст.141 ЦПК України та п.39 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати в цивільних справах», суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача судовий збір в сумі 1\~058 (одна п`ятдесят вісім) грн. 70 коп. пропорційно частині задоволених вимог.

Outcome: partial