Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-22 00:00:00

До суду 17.12.2020 року надійшов позов Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради до [PERSON] про стягнення надміру виплаченої державної допомоги малозабезпеченим сім`ям, за яким просили стягнути із відповідачки надмірно виплачені кошти у розмірі 17 413, 60 грн. та судові витрати у розмірі 2102 грн.. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] із 05.10.2016 року знаходиться на обліку в Управлінні як одержувач ДСД та у період з 01.04.2016 року по 28.02.2017 року їй була виплачена державна соціальна допомога у загальному розмірі 24 739, 20 грн.. Проте, у результаті проведеної Управлінням перевірки достовірності даних, отриманих від осіб, які звертаються за призначенням державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, було встановлено, що чоловік відповідачки - [PERSON] мав не задекларовані доходи, а саме заробітну плату (працював у ФОП [PERSON] ). Посилались на те, що відповідачка не виконала свої обов`язки, визначені у заявах, та всупереч вимог законодавства, надала неправдиві відомості; не повідомила Управління щодо наявності доходу, а саме заробітної плати її чоловіка. Ураховуючи вищевказане, ну думку позивача [PERSON] не мала права на призначення ДСД за період - 01.04.2016 року по 28.02.2017 року. Управлінням подальше проводилось відрахування з грошової допомоги у розмірі 20% надміру отриманих коштів допомоги та було утримано 7325, 60 грн.. Залишок боргу залишився до сплати складає 17 413, 60 грн.. Зазначили, що 16.10.2019 року [PERSON] звернулась у черговий раз із заявою про призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям на наступний термін. Допомогу було призначено на період із 01.10.2019 року по 31.03.2020 року. Так у ході перевірки Управлінням було отримано відомості з Державної фіскальної служби України та встановлено, що відповідач у 2 кварталі 2019 року здійснила продаж (обмін) нерухомого майна на суму 750 836, 50 грн., про що в декларації про доходи та майновий стан також не зазначила. Отже, вказували, що унаслідок приховування відповідачем інформації про доходи та майновий стан, а також подання неповних даних про доходи сім`ї, відповідачу надміру нараховано кошти державної допомоги у сумі 17 413, 60 грн.. На адресу відповідача 12.03.2020 року було направлено повідомлення про суму переплати та необхідність її повернення. Проте, до теперішнього часу надміру сплачені кошти не повернуті. До суду 06.01.2021 року надійшла відповідь з відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області щодо місця реєстрації відповідача, з якої вбачається, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрована з 09.04.2019 року за адресою: [ADDRESS] . Зазначену відповідь суддя отримала 11.01.2021 року. Ухвалою суду від 16.01.2021 року провадження у справі було відкрито в порядку спрощеного позовного провадження. У зв`язку з перебування судді у відпустці, розгляд справи 16.02.2021 року був відкладений на 19.03.2021 року. Розгляд справи 19.03.2021 року був відкладений на 20.04.2021 року за клопотанням відповідача. У судове засідання 20.04.2021 року сторони не з`явились, були сповіщені про час та місце розгляду справи належним чином. представником позивача до суду було подано клопотання про відкладення у зв`язку з перебування представника на лікарняному. Відповідачем до суду подано клопотання, згідно якого просила справу розглядати за її відсутності та просила застосувати до спірних правовідносин строки давності. Статтею 6 Конвенції передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Верховний Суд у постанові від 1 жовтня 2020 року у справі № 361/8331/18 виходив із того, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору. Отже, зважаючи на строки розгляду справи, а також належне сповіщення сторін, зважаючи на те, що сторона позивача була сповіщена про час та місце судового засідання завчасно, поважність причин неявки не підтверджена належним чином; суд відхиляє клопотання представника позивача щодо відкладення та приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін, сповіщених належним чином. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ст.268 ЦПК України, датою складення цього судового рішення 23.04.2021р.. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Згідно матеріалів справи, [PERSON] із 07.04.2016 року знаходилась на обліку в Управлінні соціального захисту населення в Приморському районі Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради як одержувач державної соціальної допомоги. Рішенням від 06.05.2016 року відповідачу була призначена соціальна допомога як малозабезпеченій сім`ї на період із 01.04.2016 року по 30.04.2016 року у розмірі 1404, 37 грн., на період із 01.05.2016 року по 27.07.2016 року у розмірі 1628, 15 грн., у період із 28.07.2016 року по 30.09.2016 року у розмірі 1937, 21 грн. (а.с.30). При повторному зверненні відповідачки до Управління з відвідною заявою від 05.10.2016 року про призначення соціальної допомоги [PERSON] рішенням від 25.10.2016 року була призначена соціальна допомога на період із 01.10.2016 року по 31.03.2017 року у розмірі 1794, 54 грн. щомісячно (а.с.25). Суд вбачає, що при зверненні до Управління відповідачкою двічі подавалась декларація про доходи та майновий стан осіб, які звернулись за призначенням усіх видів соціальної допомоги, в якій зазначено наступні члени сім`ї: чоловік [PERSON] (інвалід 2 групи), син [PERSON] , 2006 р.н., донька [PERSON] , 2010 р.н.. Серед доходів сім`ї було зазначено лише про пенсію чоловіка та соціальні виплати відповідачки (призначені за доглядом за дитиною-інвалідом). При визначені розмірів соціальної допомоги Управлінням були враховані відомості щодо пенсії чоловіка відповідачки та соціальні виплати відповідачки, пов`язані з доглядом за дитиною-інвалідом), про що свідчать розрахунки середньомісячного сукупного доходу сім`ї для призначення ДСД від 06.05.2016 року та 25.10.2016 року (а.с.26, 30 на звороті). У період з 01.04.2016 року по 28.02.2017 року відповідачу була виплачена державна соціальна допомога у загальному розмірі 24 739, 20 грн.. Згідно позову, у результаті проведеної Управлінням перевірки достовірності даних, отриманих від осіб, які звертаються за призначенням державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, було встановлено, що чоловік відповідачки - [PERSON] мав не задекларовані доходи, а саме заробітну плату (працював у ФОП [PERSON] ). Також, при зверненні відповідача 16.10.2019 року з заявою про призначення відповідної ДСД, нею в декларації про доходи не було повідомлено про продаж майна на суму 750836, 50 грн.. У підтвердження даних обставин представником позивача до позову було додано довідку про завантажені доходи №9377 (а.с.31), згідно якої суд вбачає, що чоловік відповідачки [PERSON] за період із квітня 2015 року по грудень 2015 року отримав дохід у розмірі 8711, 58 грн.. Також було додано довідку про завантажені доходи відповідачки від 21.01.2020 року (а.с.32), згідно яких остання за період квітень 2019 року - червень 2019 року дійсно отримала дохід у розмірі 750 836, 50 грн. (від продажу нерухомого майна). Розпорядженням №611837 від 16.01.2020 року Управлінням було вирішено припинити виплату [PERSON] призначеної соціальної допомоги з 01.02.2020 року у зв`язку з поданням недостовірних даних, що могли вплинути на встановлення права на соціальну допомогу і визначення її розміру (а.с.33). Згідно розрахунку позивача, надміру сплачені кошти відповідачу за період із березня 2016 року по лютий 2017 року склали 24 739, 20 грн.. Згідно позову, Управлінням проводилось відрахування з грошової допомоги у розмірі 20% надміру отриманих коштів дороги та було утримано кошти на суму 7 325, 60 грн.. Залишок боргу, який залишився до сплати, за період із 01.04.2016 року по 28.02.2017 року складає 17 413, 60 грн., про стягнення якого і заявлено вимоги у даному позові. Листом від 12.02.2020 року, який відповідачка отримала 12.03.2020 року, Управлінням було висунуто відповідачу вимогу про повернення вказаної суми надміру виплаченої допомоги, проте до теперішнього часу вона виконана не була. Посилаючись на те, що відповідачка не виконала свої обов`язки, визначені у заявах, та всупереч вимог законодавства, надала неправдиві відомості; не повідомила Управління щодо наявності доходу, а саме заробітної плати її чоловіка, Департамент звернувся до суду з дійсним позовом. Вирішуючи спір суд виходить із наступного. Між сторонами виникли правовідносини щодо стягнення суми переплаченої державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист цивільних прав та інтересів у разі їх порушення. Частиною 2 ст. 16 ЦК України визначено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; відшкодування моральної шкоди, тощо. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною першою статті 1212 ЦК України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Згідно з пунктом першим частини першої статті 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Умови призначення і виплати малозабезпеченим сім`ям державної соціальної допомоги, передбачені Законом України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям» та Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям» № 250 від 24 лютого 2003 року (далі Порядок № 250). У відповідності до ст. 1 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям», малозабезпечена сім`я - це сім`я, яка з поважних або незалежних від неї причин має середньомісячний сукупний доход, нижчий від прожиткового мінімуму для сім`ї. Право сім`ї на цю допомогу залежить не лише від доходів, але і від її майнового стану, зайнятості працездатних членів сім`ї та інших факторів; державна соціальна допомога малозабезпеченим сім`ям (далі - державна соціальна допомога) - щомісячна допомога, яка надається малозабезпеченим сім`ям у грошовій формі в розмірі, що залежить від величини середньомісячного сукупного доходу сім`ї; прожитковий мінімум для сім`ї - визначена для кожної сім`ї залежно від її складу сума прожиткових мінімумів, розрахованих та затверджених відповідно до Закону України "Про прожитковий мінімум" для осіб, які відносяться до основних соціальних і демографічних груп населення; середньомісячний сукупний дохід сім`ї - обчислений у середньому за місяць дохід усіх членів сім`ї, одержаний ними протягом шести місяців, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. При цьому до середньомісячного сукупного доходу сім`ї не включається допомога на дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, які перебувають у дитячих будинках сімейного типу та прийомних сім`ях, допомога на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування, грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, які беруть безпосередню участь в антитерористичній операції, на час її проведення, безпосередню участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, під час здійснення зазначених заходів, а також інші доходи, визначені Кабінетом Міністрів України. У відповідності до ст. 5 Закону, розмір державної соціальної допомоги визначається як різниця між прожитковим мінімумом для сім`ї та її середньомісячним сукупним доходом. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям», Контроль за правильністю призначення і виплати державної соціальної допомоги, використання коштів Державного бюджету України, спрямованих на надання такої допомоги, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням вимог законодавства під час надання соціальної підтримки. Під час надання державної соціальної допомоги проводиться перевірка майнового стану членів сім`ї в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Пунктом 5 Порядку № 250 передбачено, що для призначення державної соціальної допомоги уповноважений представник малозабезпеченої сім`ї, особа якого посвідчується паспортом громадянина України або іншим документом, що підтверджує право на постійне проживання в Україні (для іноземця та особи без громадянства), подає, зокрема: декларацію про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги, складену за формою, встановленою Мінсоцполітики. Для призначення державної соціальної допомоги на наступний строк уповноважений представник малозабезпеченої сім`ї подає нові заяву та декларацію. У відповідності до п.8 Порядку (в редакції станом на час призначення допомоги в квітні 2016 року), соціальна допомога призначається з місяця звернення, якщо протягом місяця подано всі необхідні документи. У разі коли до заяви не додані всі необхідні документи, орган соціального захисту населення повідомляє уповноваженого представника сім`ї, які документи повинні бути подані додатково. У відповідності до п. 9 Порядку, Рішення про призначення соціальної допомоги або про відмову в її наданні приймається органом соціального захисту населення протягом десяти календарних днів. У відповідності до п.14 Порядку, розмір соціальної допомоги визначається як різниця між прожитковим мінімумом для сім`ї та її середньомісячним сукупним доходом, але не може бути більшим ніж 75 відсотків прожиткового мінімуму для сім`ї. Середньомісячний сукупний дохід сім`ї визначається згідно з Методикою обчислення сукупного доходу сім`ї для всіх видів соціальної допомоги, що затверджується Мінсоцполітики, Мінекономрозвитку, Мінфіном, Держстатом, МОНмолодьспортом. Згідно п.12 Порядку, у разі коли особами, які входять до складу сім`ї, навмисно подано недостовірні відомості чи приховано відомості, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на соціальну допомогу та визначення її розміру, виплата соціальної допомоги припиняється з місяця, в якому виявлено порушення. На наступний строк допомога може бути призначена не раніше ніж через шість місяців починаючи з першого числа місяця виявлення порушення. У відповідності до п.25 Порядку, виплата раніше призначеної соціальної допомоги припиняється, зокрема, якщо сім`єю приховано або навмисно подано недостовірні дані про її доходи та майновий стан, що вплинули на встановлення права на соціальну допомогу і визначення її розміру, внаслідок чого були надміру виплачені кошти, - з місяця, в якому виявлено порушення; Згідно п. 27 Порядку, контроль за правильністю призначення і виплати соціальної допомоги здійснює орган соціального захисту населення безпосередньо та через соціальних інспекторів. Органи соціального захисту населення мають право робити запити та у строк до 15 календарних днів з дня надходження відповідного запиту безоплатно отримувати від територіальних органів ДФС, інших органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування інформацію, необхідну для перевірки достовірності даних, отриманих від осіб, які звертаються за призначенням державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям. Для підтвердження даних про доходи (відсутність доходів) використовуються відомості ДФС з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків у порядку, встановленому Мінсоцполітики та Мінфіном. У відповідності до п.28 Порядку, якщо сім`єю приховано або навмисно подано недостовірні дані про її доходи та майновий стан, що вплинуло на встановлення права на призначення соціальної допомоги та визначення її розміру, внаслідок чого були надміру виплачені кошти, органи соціального захисту населення: визначають обсяг надміру виплачених коштів та встановлюють строки їх повернення залежно від матеріального стану сім`ї; повідомляють уповноваженого представника малозабезпеченої сім`ї про обсяг надміру виплачених коштів та строки їх повернення; у разі врахування надміру виплачених коштів при виплаті соціальної допомоги у наступні періоди провадять щомісячні відрахування на підставі своїх рішень у розмірі не більш як 20 відсотків суми, що підлягає виплаті; у разі неповернення надміру виплачених коштів добровільно в установлені строки вирішують питання про їх стягнення у судовому порядку. П.2 ч.1, ч.4 ст.7 Закону України "Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям" було передбачено, що державна соціальна допомога не призначається у випадку, коли з`ясовано, що малозабезпечена сім`я має додаткові джерела для існування. Якщо сім`єю навмисно подано недостовірні відомості чи приховано відомості, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на державну соціальну допомогу та на визначення її розміру, виплата призначеної державної соціальної допомоги припиняється з місяця, в якому виявлено порушення. Дана стаття 7 була виключена на підставі Закону № 646-IX від 02.06.2020 року. Частиною 1 ст.2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За розглядом справи встановлено, що дійсно при зверненні відповідачки в квітні 2016 року до Управління з заявою про призначення соціальної допомоги було додано декларацію про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги, в якій не зазначено про заробітну плату чоловіка, отриману ним за період із квітня по грудень 2015 року, чим порушено положення Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям» та Порядок призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям. Разом із тим, представником позивача даний позов про стягнення надміру виплаченої за період із 01.04.2016 року 28.02.2017 року суми допомоги подано лише 17.12.2020 року. Відповідачкою заявлено про застосування строків позовної давності до даних правовідносин. Суд щодо застосування строків позовної давності зазначає наступне. Статтею 256 ЦК України передбачено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Статтею 260 ЦК України передбачається, що позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу. Порядок обчислення позовної давності не може бути змінений за домовленістю сторін. Згідно ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла дізнатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За статтею 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. З огляду на викладене та враховуючи те, що позивач міг і повинен був дізнатися про порушення свого права з часу призначення відповідачу державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям , тобто з 01.04.2016 року, зробивши відповідний запит та перевіривши майновий стан, що своєчасно не було зроблено, а з даним позовом позивач звернувся лише 17.12.2020 року, тобто більш ніж через 4 роки, суд приходить до висновку, що позивачем пропущений трирічний строк звернення до суду з позовом щодо стягнення надміру виплаченої грошової допомоги, призначеної на підставі заяви [PERSON] від 07.04.2016 року за період з 01.04.2016 року по 28.02.2017 року. За таких обставин, клопотання відповідачки про застосування строку позовної давності, заслуговує на увагу та підлягає задоволенню, при цьому суд враховує, що позивачем не спростовано доводи відповідачки, викладені у заяві щодо застосування строків позовної давності, аргументів щодо поважності причин пропуску строку не наведено. Зважаючи на те, що у задоволенні позову відмовлено, то у відповідності до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати покладаються на позивача. Враховуючи наведене та

Outcome: dismissed