Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-03 00:00:00

Лікар-психіатр Полтавської обласної клінічної психіатричної лікарні ім. О.Ф. Мальцева [PERSON] звернулась до суду із заявою про визнання госпіталізації недієздатного [PERSON] до психіатричного стаціонару та його стаціонарного лікування за згодою опікуна доцільними. Заява обґрунтована тим, що 28 квітня 2018 року о 09 год. 45 хв. за направленням лікаря-психіатра бригади екстреної медичної допомоги [PERSON] та заявою опікуна недієздатного [PERSON] в психіатричну лікарню поступив хворий [PERSON], [INFO], недієздатний, інвалід ІІ групи безтерміново, з діагнозом: психічний шизофреноподібний розлад органічного походження, обумовлений дисфункцією головного мозку внаслідок судинної патології головного мозку обумовленої перенесеною ЗЧМТ (2006 рік), дисциркуляторною енцефалопатією (ГПМК 2015 рік) з афективно-параноїдним синдромом, рецидив. Враховуючи наявність тяжкого психічного розладу, маячних ідей відношення, спрямованих на дружину-опікуна, що не виключає можливості суспільно-небезпечних дій з боку хворого, неспроможність самостійно задовольняти свої життєві потреби на рівні, що забезпечують життєдіяльність, лікар просив суд винести рішення про визнання госпіталізації недієздатного [PERSON] до психіатричного стаціонару та його стаціонарного лікування за згодою опікуна доцільними. В судовому засіданні лікар [PERSON] заяву підтримала в повному обсязі, пославшись на обставини, викладені в заяві. Просила її задовольнити. Прокурор в судовому засіданні заяву підтримав, проти її задоволення не заперечує. Хворий [PERSON], повідомив, що проти лікування заперечує, вважає себе здоровою, дієздатною людиною. Опікун [PERSON] звернулась до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності. Суд, заслухавши пояснення лікаря, хворого, думку прокурора, вивчивши докази у справі, приходить до наступних висновків. Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 26 грудня 2014 року, яке набрало законної сили 06 січня 2015 року, [PERSON], [INFO], визнаний недієздатним. Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 11 червня 2015 року опікуном недієздатного [PERSON] призначено його дружину [PERSON]. Як встановлено судом, хворий [PERSON] з діагнозом: психічний шизофреноподібний розлад органічного походження, обумовлений дисфункцією головного мозку внаслідок судинної патології головного мозку обумовленої перенесеною ЗЧМТ (2006 рік), дисциркуляторною енцефалопатією (ГПМК 2015 рік) з афективно-параноїдним синдромом, рецидив поступив в психіатричну лікарню 28 квітня 2018 року о 09 год. 45 хв. за направленням лікаря-психіатра бригади екстреної медичної допомоги [PERSON] та заявою опікуна [PERSON] Як вбачається з матеріалів заяви лікаря, [PERSON] в 2006 році переніс ЗЧМТ з втратою свідомості, лікувався у лікарні Південної залізниці. В 2007 році потрапив під потяг, переніс перелом п'яточної кістки та вивих крижового суглобу. Є інвалідом II групи до 01 січня 2018 року. У 2007 році почав поводитись неадекватно, висловлював ідеї переоцінки власної особистості, особливого значення, конфліктував з оточуючими. Проходив курс лікування в ПОКПЛ у 2007 році. Повторно лікувався з 05 березня 2008 року по 11 квітня 2008 року у зв'язку з загостренням хвороби. З 03 квітня 2011 року по 21 травня 2011 року знаходився на лікуванні в ПОКПЛ з діагнозом: «Психічний афективний розлад органічного походження, внаслідок перенесеної ЗЧМТ (2004р)». Протягом тривалого часу почував себе задовільно, ліки не приймав, до лікаря-психіатра не звертався. Стан погіршився на початку березня 2014 року. Почав висловлювати маячні ідеї переоцінки власної особи, став агресивним, виносив речі з дому, поводився неадекватно. Неодноразово знаходився на лікуванні в ПОКПЛ, востаннє з 01 січня 2018 року по 23 березня 2018 року. Після виписки приймав підтримуюче лікування. Стан погіршився близько тижня тому, коли відмовився від прийому ліків. Поступово погіршився сон. Поведінка стала невпорядкованою. Почав висловлювати маячні ідеї переоцінки власної особи, відношення, ревнощів на адресу дружини. Конфліктував з дружиною-опікуном, як відомо з її заяви, погрожував їй фізичною розправою, 28.04.18 р. вдарив її. Втікав з дому, вів асоціальний спосіб життя. Був оглянутий лікарем-психіатром бригади екстреної медичної допомоги [PERSON], госпіталізований на стаціонарне лікування в ПОКПЛ. 28 квітня 2018 року [PERSON] оглянутий комісією лікарів-психіатрів, якою йому встановлено діагноз: психічний шизофреноподібний розлад органічного походження, обумовлений дисфункцією головного мозку внаслідок судинної патології головного мозку обумовленої перенесеною ЗЧМТ (2006 рік), дисциркуляторною енцефалопатією (ГПМК 2015 рік) з афективно-параноїдним синдромом, рецидив. Враховуючи наявність тяжкого психічного розладу, маячних ідей відношення, спрямованих на дружину-опікуна, що не виключає можливості суспільно-небезпечних дій з боку хворого, неспроможність самостійно задовольняти свої життєві потреби на рівні, що забезпечують життєдіяльність, письмову заяву опікуна, комісією зроблений висновок про доцільність госпіталізації [PERSON] Крім пояснень осіб, які беруть участь в судовому засіданні, зазначене підтверджується письмовими доказами висновком комісії лікарів-психіатрів, заявою опікуна хворого [PERSON], рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 26 грудня 2014 року та від 11 червня 2015 року. Відповідно до ст.13 Закону України Про психіатричну допомогу особа, визнана у встановленому законом порядку недієздатною, госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна. Рішенням Конституційного суду України від 1 червня 2016 року № 2-рп/2016 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення третього речення частини першої статті 13 Закону України "Про психіатричну допомогу" (справа про судовий контроль за госпіталізацією недієздатних осіб до психіатричного закладу) визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення третього речення частини першої статті 13 Закону України "Про психіатричну допомогу" від 22 лютого 2000 року № 1489-III з наступними змінами у взаємозвязку з положенням частини другої цієї статті стосовно госпіталізації особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю. Оскільки [PERSON] хворіє на тяжкий психічний розлад, враховуючи висновок комісії лікарів-психіатрів, заяву опікуна, суд вважає за необхідне поміщення [PERSON] до психіатричного стаціонару визнати доцільним. За таких обставин суд приходить до висновку, що заява лікаря-психіатра підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved