Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до [PERSON] , Коростенського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області , в якому просить визнати його батьком дитини [PERSON] , [INFO] , внести відомості до актового запису про народження дитини, зазначивши його батьком дитини. В обгрунтування позову зазначив, що в 2018 році мав інтимні стосунки з відповідачкю [PERSON] , проживали разом однією сім"єю в цивільному шлюбі. Від стосунків за період спільного проживання народився син [PERSON] , [INFO] . Відповідачка не погодилася записати його батьком дитини. На даний час у [PERSON] погіршився стан здоров"я, у неї відібрали дитину та помістили в будинок малютки в м. Житомир. Позивач бажає та має матеріальну та моральну можливість утримувати дитину . Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник позивача адвокат Орлюк С.А. позов просив задоволити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, разом з тим зазначила, що батьком дитини дійсно є [PERSON] . Представник Коростенського міськрайонного відділу ДРАЦС ГТУЮ у Житомирській області , надала заяву, в якій просить справу розглянути у їх відсутність . Вивчивши письмові матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. У відповідності до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно із ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що сторони проживали разом, вели спільне господарство.. [INFO] [PERSON] народила сина [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим виконкомом Ушомирської сільської ради Коростенського району Житомирської області (а.с.9), [INFO] . Відповідно до Свідоцтва про народження батьком дитини зазначено [PERSON] . Саме по собі перебування у фактично шлюбних відносинах не може бути безумовною підставою для висновків про батьківство відповідача. Відповідно до ст. 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 129 СК України особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. Відповідно до ст.128 СК України визнання батьківства за рішенням суду за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до вимог закону. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Щодо предмету доказування у даній категорії справ, то СК України будь-яких особливостей не визначає. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Як вбачається з матеріалів справи, що ухвалою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області в справі була призначена судово-медична генетична експертиза, проведення якої було доручено Київському міському клінічному бюро судово-медичної експертизи. 25 лютого 2020 року надійшов висновок експерта № 103-415-2019, за результатами якого було встановлено, що вірогідність підтвердження біологічного батьківства позивача [PERSON] відносно [PERSON] складає величину не менш ніж 99, 99 %. Відповідачка [PERSON] батьківство позивача щодо дитини підтвердила та зазначила, що після народження дитини вона була впевнена в тому, що батьком її сина є позивач [PERSON] . Також при вирішенні даного спору суд бере до уваги постанову Верховного Суду від 16 травня 2018 року в справі №61-6030св18 , в якій зазначено, що для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства. Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" визначено, що справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні, у таких справах позови осіб, зазначених у ч.3 ст.128 СК України, приймаються до судового розгляду, якщо, зокрема дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері (ч.1 ст.135 СК України). Відповідно до пункту 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року « Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних. Європейський суд з прав людини в рішенні в справі »Калачова проти Російської Федерації» від 07 травня 2009 року зауважив, що на сьогоднішній день ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини, його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердження або спростування факту оспорювання батьківства. Крім того, згідно з усталеною прецедентною практикою Європейського суду, яка була висловлена, в тому числі в рішеннях у справах «Гаазе проти Німеччини» від 08.04.2004 року та «Йогансен проти Норвегії» від 07.08.1996 року, взаємне почуття втіхи батьків і дитини від того, що вони постійно перебувають разом, становить важливий елемент сімейного життя, тому заходи, що перешкоджають реалізації такого почуття, дорівнюють втручанню у право, яке захищається ст. 8 Конвенції. Відповідно до положень ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За положеннями ст.134 Сімейного Кодексу України на підставі заяви осіб, зазначених у ст. 126 та 127 СК України, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове Свідоцтво про народження. Відповідно до п.п.20 п.1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 № 52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Згідно п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 № 96/5, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. З врахуванням наведеного позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved