Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про припинення спільної сумісної власності, про визнання спільної часткової власності, про визнання права власності на 1/5 частину квартири в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позову позивач [PERSON] посилається на те, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 11 лютого 1994 року, виданого Комісією по приватизації відомчого житлового фонду спецгоспу «Агроном» на підставі розпорядження від 25 січня 1994 року № 101: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS] на праві спільної сумісної власності . Вищевказане свідоцтво про право власності зареєстроване в Дергачівському міжміському бюро технічної інвентаризації 17 лютого 1994 року в реєстрову книгу № 1 за реєстровим № 92 Згідно відповіді Слатинського комунального підприємства технічної інвентаризації «Інвентаризатор» № 135 від 14 вересня 2017 року, квартира [ADDRESS] зареєстрована на праві спільної сумісної власності за [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, виданого комісією п приватизації відомчого житлового фонду спецгоспу « Агроном» від 11 лютого 1994 року, розпорядження № 101 від 25 січня 1994 року. Назва вулиці установлена згідно рішення виконкому Козачолопанської селищної ради № 381 від 10 грудня 2002 року. Раніше назва була село « Агроном» без вулиці. [PERSON] є батьком позивача, що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER], виданим Рушанською сільською радою Ісмаіллянського району Азербайджанської РСР за актовим записом № 2. [PERSON] помер [INFO] року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER], виданим Козачолопанською селищною радою Дергачівського району Харківської області за актовим записом № 153 Спадщину після смерті батька [PERSON] позивач прийняла щляхом спільного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, здійснивши його поховання. Спадкова квартира належить співвласникам на праві спільної сумісної власності, без виділення часток, тобто кожному із співвласників належить по 1/5 частині квартири. Спадкове майно, після смерті [PERSON] складається з 1/5 частини квартири [ADDRESS] Позивач звернулася до державного нотаріуса Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської області з заявою про оформлення права на спадщину за законом. 23 серпня 2004 року державний нотаріус Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської області Маренич Г.П. видала позивачу у справі свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку розміром 6,24 га, в межах згідно з планом, що розташована на території Козачо-Лопанської селищної ради Дергачівського району Харківської області за реєстровим № 2-2294 (спадкова справа № 771/2004). 15 квітня 2005 року позивач отримала державний акт на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER], виданий на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 23 серпня 2004 року № 2-2294 на земельну ділянку площею 6,2401 га , розташовану на території Козачо-Лопанської селищної ради Дергачівського району Харківської області для ведення сільськогосподарського виробництва. Акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 281. Нотаріус не видала їй свідоцтво про право на спадщину на спадкову квартиру [ADDRESS] так як частки співвласників в спадковій квартирі не виділені. Згідно звіту про оцінку нерухомого майна, наданого ФОП [PERSON] (сертифікат оціночної діяльності № 408/17 від 05 травня 2017 року) ринкова вартість майна - квартири [ADDRESS] становить 137108 гривень. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, в поданій до суду заяві позов підтримала повністю, просила позов задовольнити. Розгляд справи просила проводити без фіксації технічними засобами, що суд вважає за можливе. Відповідачі у справі [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явилися, в поданих до суду заявах позовні вимоги [PERSON] визнали повністю, не заперечували проти їх задоволення, справу по суті просили проводити в їхню відсутність, без фіксації судового засідання технічними засобами, що суд вважає за можливе . Згідно п. 2 ч. 1 ст. 169 ЦПК України, суд відкладає розгляд справи в межах строків, встановлених статтею 157 цього Кодексу у разі першої неявки в судове засідання сторони або будь-кого з інших осіб, які беруть участь у справі, оповіщених у встановленому порядку про час та місце судового розгляду, якщо вони повідомили про причини неявки, які судом визнано поважними. Відповідно до ч. 3 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки. Всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з'ясувавши обставини на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази в сукупності, суд приходить до наступного. На підставі ст.ст. 10, 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачемвимог та зазначених і доведених сторонами обставин. Доказами, відповідно до ст. 57 ЦПК України, є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Докази мають бути належними (ст. 58 ЦПК України) та допустимими (ст. 59 ЦПК України). Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають ті обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд, вивчивши надані суду докази, приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи,згідно свідоцтва про право власності на житло від 11 лютого 1994 року, виданого Комісією по приватизації відомчого житлового фонду спецгоспу «Агроном» на підставі розпорядження від 25 січня 1994 року № 101: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS], на праві спільної сумісної власності . Вищевказане свідоцтво про право власності зареєстроване в Дергачівському міжміському бюро технічної інвентаризації 17 лютого 1994 року в реєстрову книгу № 1 за реєстровим № 92 Згідно відповіді Слатинського комунального підприємства технічної інвентаризації «Інвентаризатор» № 135 від 14 вересня 2017 року, квартира [ADDRESS] зареєстрована на праві спільної сумісної власності за [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, виданого комісією п приватизації відомчого житлового фонду спецгоспу «Агроном» від 11 лютого 1994 року, розпорядження № 101 від 25 січня 1994 року. Назва вулиці установлена згідно рішення виконкому Козачолопанської селищної ради № 381 від 10 грудня 2002 року. Раніше назва була село «Агроном» без вулиці. [PERSON] - батько позивача, що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER], виданим Рушанською сільською радою Ісмаіллянського району Азербайджанської РСР за актовим записом № 2. [PERSON] помер [INFO] року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER], виданим Козачолопанською селищною радою Дергачівського району Харківської області за актовим записом № 153 Спадщину після смерті батька [PERSON] прийняла щляхом спільного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Спадкова квартира належить співвласникам на праві спільної сумісної власності, без виділення часток, тобто кожному із співвласників належить по 1/5 частині квартири. Спадкове майно, після смерті [PERSON] складається з 1/5 частини квартири [ADDRESS] Позивач звернулася до державного нотаріуса Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської області з заявою про оформлення права на спадщину за законом. 23 серпня 2004 року державний нотаріус Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської області Маренич Г.П. видала позивачу у справі свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку розміром 6,24 га, в межах згідно з планом, що розташована на території Козачо-Лопанської селищної ради Дергачівського району Харківської області за реєстровим № 2-2294 (спадкова справа № 771/2004). 15 квітня 2005 року позивач отримала державний акт на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER], виданий на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 23 серпня 2004 року № 2-2294 на земельну ділянку площею 6,2401 га, розташовану на території Козачо-Лопанської селищної ради Дергачівського району Харківської області для ведення сільськогосподарського виробництва. Акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 281. Нотаріус не видала позивачу свідоцтво про право на спадщину на спадкову квартиру [ADDRESS] так як частки співвласників в спадковій квартирі не виділені. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування»: Спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, законами України від 2 вересня 1993 року № 3425-XII "Про нотаріат", від 23 червня 2005 року № 2709-IV "Про міжнародне приватне право", іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами. Відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Відповідно до ст. 529 ЦК України в редакції 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Згідно ст. 548 ЦК України в редакції 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст. 549 ЦК України в редакції 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно ст. 355 ЦК України майно, що є власності двох або більше осіб (співвласників) належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Згідно ст. 368 ЦК України власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до п. 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою. Позов про визнання права власності подається у випадках, коли належне певній особі право не визнається, оспорюється іншою особою, або у разі відсутності в неї документів, що засвідчують приналежність їй права. Тобто метою подання цього позову є усунення невизначеності у взаємовідносинах суб'єктів, створення необхідних умов для реалізації права й запобігання дій зі сторони третіх осіб, які перешкоджають його здійсненню. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. При таких обставинах, з урахуванням доказів, наданих по справі, а також спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі ст.ст. 529, 548, 549 ЦК України в редакції 1963 року, ст.ст. 355, 368, 392 ЦК України ,

Outcome: approved