Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-18 00:00:00

Позивач адвокат [PERSON] посилається в обґрунтування своїх вимог на те, що 03 вересня 2013 року між ним та відповідачем [PERSON] був укладений договір про надання правової допомоги, за умовами якого він прийняв доручення на ведення кримінального провадження № 42013230160000008 в органах досудового слідства, в суді та інших установах незалежно від форм власності та підпорядкованості в інтересах відповідача, за що останній зобов'язався сплатити гонорар в сумі 1000 грн. в строк до 31 жовтня 2013 року. Він повністю виконав свої договірні зобов'язання. Проте, після закінчення обумовленого строку відповідач добровільно гонорар не сплатив. На підставі викладеного, позивач адвокат [PERSON] просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь заборгованість за договором про надання правової допомоги в сумі 1000 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 243,60 грн. В судовому засіданні позивач адвокат [PERSON] підтримав позов. В судовому засіданні відповідач [PERSON] проти позову заперечив та пояснив, що між ним та позивачем адвокатом [PERSON] був укладений договір про надання правової допомоги, за умовами якого позивач прийняв доручення на ведення кримінального провадження № 42013230160000008 в його інтересах. Він власноручно, добровільно підписав договір та додаток до нього, в яких не були заповнені рядки „розмір гонорару" та „відмітка про сплату". Ці рядки адвокат [PERSON] самостійно, без його відому та згоди, заповнив пізніше, вказавши розмір гонорару - „1000 грн.", відмітка про сплату - „сплатити до 31.10.2013 року". Він взагалі не обговорював з позивачем розміру гонорару та строку його сплати. Крім того, адвокат [PERSON] неналежно виконував свої зобов'язання за договором та неналежно представляв його інтереси в кримінальному провадженні. Просить відмовити в задоволенні позову. Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення сторін, суд встановив наступні обставини та визначив відповідно до них правовідносини. Судом встановлено, що 03 вересня 2013 року між позивачем адвокатом [PERSON] та відповідачем [PERSON] був укладений договір про надання правової допомоги, за умовами якого адвокат [PERSON] прийняв доручення на ведення кримінального провадження № 42013230160000008 в органах досудового слідства, в суді та інших установах незалежно від форм власності та підпорядкованості в інтересах відповідача [PERSON], за що останній зобов'язався сплатити адвокату гонорар в сумі 1000 грн. в строк до 31 жовтня 2013 року. Суд критично оцінює пояснення відповідача [PERSON] про те, що позивач без його відому та згоди дописав в договорі розмір гонорару та строк його сплати. Так, відповідач не надав суду жодних доказів на підтвердження цих своїх пояснень, а позивач адвокат [PERSON] заперечив проти них, надавши суду договір про надання правової допомоги, укладений 03 вересня 2013 року між сторонами, та додаток до нього. Жодних виправлень в тексті вказаних документів не має, в установленому законом порядку зміни до договору та додатку до нього не вносились. Відповідач [PERSON] підтвердив, що договір про надання правової допомоги від 03 вересня 2013 року та додаток до нього він підписав власноручно, добровільно, без застосування до нього обману, погрози, насильства та не під впливом тяжких обставин. За таких обставин у суду немає підстав ставити під сумнів достовірність умов, викладених в тексті договору про надання правової допомоги, укладеного 03 вересня 2013 року між сторонами, та додатку до нього. Таким чином, між сторонами був укладений та належним чином оформлений договір про надання послуг. Згідно ч.1 ст.901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Згідно ч.1 ст.902 ЦК України виконавець повинен надати послугу особисто. Згідно ч.1 ст.903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч.1 ст.905 ЦК України строк договору про надання послуг встановлюється за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншим нормативно-правовими актами. Судом встановлено, що позивач адвокат [PERSON] виконав свої зобов'язання за договором про надання правової допомоги від 03 вересня 2013 року, оскільки в інтересах відповідача приймав участь у кримінальному провадженні № 42013230160000008 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.365 КК України, яке постановою старшого слідчого СВ прокуратури Херсонської області від 24 грудня 2013 року було закрите. Суд критично оцінює пояснення відповідача [PERSON] про те, що позивач неналежно виконував свої зобов'язання за договором та неналежно представляв його інтереси в кримінальному провадженні. Так, відповідач не надав суду жодних доказів на підтвердження цих своїх пояснень, а позивач адвокат [PERSON] заперечив проти них. При цьому, пунктом 5 договору про надання правової допомоги, укладеного 03 вересня 2013 року між сторонами, передбачено право сторін на дострокове розірвання договору у випадку порушення його умов. Відповідач [PERSON] підтвердив, що хоча він був незадоволений виконанням позивачем своїх зобов'язань, проте не ініціював розірвання договору. За таких обставин у суду немає підстав ставити під сумнів належність виконання позивачем адвокатом [PERSON] своїх зобов'язань за договором про надання правової допомоги, укладеним 03 вересня 2013 року між сторонами. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] не виконав свої зобов'язання за договором про надання правової допомоги від 03 вересня 2013 року, оскільки у визначений сторонами строк не сплатив позивачеві вартість наданих послуг (гонорар) в сумі 1000 грн. Дана обставина визнана сторонами. Згідно ч.1 ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Згідно п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини. Згідно ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ч.1 ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.1 ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог Цивільного кодексу України та інших актів цивільного законодавства. Згідно ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно ч.1 ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Виходячи з обставин справи та наданих сторонами доказів, суд вважає можливим стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача адвоката [PERSON] заборгованість за договором про надання правової допомоги від 03 вересня 2013 року в сумі 1000 грн. Згідно ст.88 ЦПК України суд вважає можливим стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача адвоката [PERSON] витрати по сплаті судового збору в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved