Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Вугледарського міського суду Донецької області з позовною заявою про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні до відповідача ДП «ДВЕК». Позовні вимоги позивач мотивує тим, що він працював на підприємстві відповідача та наказом №651 від 30.09.2015 року був звільнений. На момент звільнення відповідач мав заборгованість перед позивачем по заробітній платі яка станом на 03.03.2016 року була виплачена в повному обсязі. Цими діями відповідач порушив строки розрахунку при звільненні встановлені ст. 116 КЗпП України. На підставі цього позивач просить стягнути з відповідача на його користь компенсацію втрати частини доходів, у звязку з порушенням строків виплати заробітної плати, в розмірі 5506,41 гривень, середній заробіток за весь час затримки фактичного розрахунку, що станом на 03.03.2016 року становить 47860,81 гривень та витрати, які сплатив позивач на правову допомогу в розмірі 800 гривень. Позивач в судове засідання не зявився, подав заяву в якій просив справу розглянути за його відсутності. Представник позивача в судовому засіданні змінила позовні вимоги відмовившись від стягнення компенсації втрати частини доходів, у зв'язку з порушенням строків виплати заробітної плати в розмірі 5506,41 гривень, решту позовних вимог залишила без змін. Представник відповідача в судовому засіданні суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу не оспорювала, заперечувала проти задоволення позову з підстав відсутності вини підприємства, оскільки воно фінансується за державні кошти, а фінансування не було, та у зв'язку з перереєстрацією підприємства на підконтрольній території України виникли юридичні складнощі з користуванням банківськими рахунками. Суд дослідивши матеріали справи, вивчивши наявні по справі докази, їх належність та допустимість, вважає що позов слід задовольнити з наступних підстав: Судом встановлено, що позивач працював на підприємстві відповідача з 01.03.2004 року по 30.09.2015 року та був звільнений з підприємства згідно наказу №651-к від 30.09.2015 року. На час звільнення відповідач мав заборгованість перед позивачем по заробітній платі за жовтень 2014 в розмірі 13434,96 гривень та за грудень 2014 року в розмірі 16576,74 гривень, яка була остаточно виплачена 03.03.2016 року (а.с. 7-9, 11-12). Відповідно до довідки ВП «Шахти «[PERSON] №3 ім. М.С. Сургая» ДП «Донецька вугільна енергетична компанія» № 1129 від 08.04.2016 року середня заробітна плата [PERSON] скаладає 10098,99 гривень, що дорівнює 439,09 гривням середньоденної заробітної плати (а.с. 12). Згідно з письмовими запереченнями відповідача та Договором доручення № 2 від 09.02.2015 року між ДП "Донецька вугільна енергетична компанія" (Довіритель) та ДП "[PERSON] № 3 ім. М.С. Сургая" (Повірений) укладено договір на підставі якого Повірений від імені та за рахунок Довірителя здійснює виплату заробітної плати працівникам Довірителя. Як вбачається з договору про надання юридичних послуг, розрахунку суми оплати за надану правову допомогу адвокатом, квитанції до прибуткового касового ордера №3 позивач сплатив за правову допомогу 800 гривень (а.с. 14-16) Згідно ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Статтею 117 КЗпП України встановлено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до Постанови КМУ № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» від 08.02.1995 року, середня заробітна плата, зокрема виплаті вихідної допомоги, оплати вимушеного прогулу та в інших випадках, коли згідно з чинним законодавством виплати провадяться виходячи із середньої заробітної плати, заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці. Спір між сторонами, відповідно до довідки ВП «Шахти «[PERSON] №3 ім. М.С. Сургая» ДП «Донецька вугільна енергетична компанія» № 1129 від 08.04.2016 року, про розмір боргу за заробітною платою та про розмір середньомісячної заробітної плати відсутній. Так вищевказаною довідкою встановлено, що середньомісячний заробіток [PERSON] складає 10098,99 гривень або 439,09 гривень середньоденна заробітна плата (а.с. 12). Відповідно до листа Мінсоцполітики України від 09.09.2014 року № 10196/0/14-14/13 Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2015 рік, кількість робочих днів за час затримки фактичної сплати заборгованості позивачу в 2015 році становить 66 робочих днів, та згідно листа Мінсоцполітики України від 20 липня 2015 р. N 10846/0/14-15/13 Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2016 рік, кількість робочих днів за час затримки фактичної сплати заборгованості позивачу в 2016 році становить 43 робочих дні, а загалом за 2015-2016 роки 109 робочих дня, що з урахуванням 439,09 гривень середньоденної заробітної плати який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача складає 47860,81 гривень. Доводи відповідача не є об'єктивними оскільки договір доручення, предметом якого є виплата заробітної плати працівників підприємства, було укладено 09.02.2015 року, а позивач звільнився 30.09.2015 року. Враховуючи зазначене, у відповідача було достатньо часу та можливість, сплатити [PERSON] заборгованість по заробітній платі за жовтень та грудень 2014 року. Враховуючи викладене, позов [PERSON] необхідно задовольнити та стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку в розмірі 47860,81 гривень. Відповідно до ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, зокрема належать витрати на правову допомогу. Частиною 1 ст. 88 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено, а отже враховуючи, що позов задоволено в повному обсязі з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судові витрати в розмірі 800 гривень. Згідно з ч. 2 ст. 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. На підставі викладеного ст.ст. 115 117 КЗпП України,

Outcome: approved