Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-22 00:00:00

Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (надалі - АТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 17 серпня 2012 року між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №б/н (далі - Договір), за умовами якого остання отримала кредит у розмірі 300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 15000 грн. Відповідач особистим підписом підтвердила, що заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку» складає між нею та банком кредитний договір. Відповідно до Умов та правил надання банківських послуг (п.2.1.1.5.5) позичальник зобов`язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Оскільки відповідач свої зобов`язання належним чином не виконала, станом на 20.05.2020 року має заборгованість за договором у розмірі 22688,48 грн., із яких: 16364,99 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 5234,70 грн. - заборгованість за простроченими відсотками;\~ 1088,79 грн. заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 ЦК України. Просить суд стягнути з відповідача 22688,48 грн. заборгованості по кредитному договору та судові витрати у розмірі 2102 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву в якій просить розглянути справу у відсутність представника банку, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити в повному об`ємі (а.с.53). Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнала частково та пояснила, що дійсно нею було отримано кредитну картку в АТ КБ «Приватбанк» на якій було встановлено кредитний ліміт 15000 грн. Кредитними коштами користувалася та вносила кошти на погашення заборгованості, вважає, що нею було повністю виплачено суму кредиту. Умови та Правила надання банківських послуг не підписувала та з відсотковою ставкою за користування кредитом її банк не ознайомлював. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про те, що позов не підлягає задоволенню, встановивши наступні факти та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що 17 серпня 2012 року між Публічним акціонерним товариством, правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладено договір б/н про надання банківських послуг шляхом підписання відповідачем анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг (а.с.12). Своїм підписом у заяві відповідач підтвердила, що підписана нею заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, складає договір про надання банківських послуг. За умовами вказаного договору позичальник отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 15 000,00 грн, що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки (а.с.11). Дана обставина відповідачем визнана та не заперечується. Відповідно до довідки, виданої АТ КБ «Приватбанк», [PERSON] 10.05.2017 року отримала кредитну картку № [NUMBER] , термін дії цієї картки до 03/21 (а.с. 10). Згідно з наданим позивачем розрахунком відповідач станом на 20.05.2020 року має заборгованість перед АТ КБ «ПриватБанк» у розмірі 22688,48 грн., із яких: 16364,99 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту; 5234,70 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 1088,79 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 ЦК України (а.с.9 зворот). Відповідно до частин першої, другої статті 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у даному випадку ПАТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. У підписаній сторонами заяві-анкеті позичальника від 17 серпня 2012 року не зазначена процентна ставка за користування кредитними коштами, розмір кредиту, а також інші витрати позичальника за надані банком послуги. Крім того, вказана заява не містить умов договору щодо тарифів банківських послуг. Звертаючись до суду із вимогою про стягнення кредитної заборгованості, позивач просив стягнути заборгованість за простроченим тілом кредиту, процентів за порушення строків виконання кредитного зобов`язання, вказуючи на те, що їх розмір та порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 17.08.2012 року, обґрунтований позивачем наданими ним текстовими копіями витягів із Тарифів обслуговування кредитної картки «Універсальна» чотирьох видів карт, Умов та Правил надання банківських послуг, без зазначення дати їх затвердження, текст яких розміщений на сайті: https://privatbank.ua./, як невід`ємні частини спірного договору, в яких визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, у тому числі, пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, та інші умови. Проте, як встановлено судом, матеріали справи не містять належного підтвердження, що саме ці Витяги з Тарифів та Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема щодо сплати процентів за користування кредитним коштами та\~ встановлювали розмір процентів, які відповідач зобов`язаний сплатити у випадку прострочення грошового зобов`язання. Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» і Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які містяться в матеріалах справи не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 17.08.2012 р. шляхом підписання заяви-анкети. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила банківських послуг, відсутність у заяві-анкеті домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами та несвоєчасне погашення кредиту, надані банком витяги з Тарифів та Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, як більш слабкої сторони, враховуючи, що пересічний споживач банківських послуг, з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та Правил надання банківських послуг, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил, тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору, який фактично сторонами не визначений. У зв`язку з вище викладеним, суд прийшов до висновку про те, що без наданих підтверджень про конкретні погоджені з відповідачем Умови та Правила надання банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату процентів за користування кредитними коштами та встановлений розмір процентів, які відповідач зобов`язаний сплатити у випадку прострочення грошового зобов`язання, надані банком Витяг з Тарифів, який містить умови чотирьох видів кредитних карт «Універсальна», і не підтверджує, за якою із них укладено договір та витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Тому позовні вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості за простроченими відсотками в розмірі 5234,70 грн. задоволенню не підлягають. Стосовно позовних вимог про стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту в сумі 16364,99 грн., суд дійшов таких висновків. У відповідності до вимог ч. 2ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав. Таким чином, кредитор (позивач) має право вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконання боржником (відповідачем) обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Згідно виписки по картковому рахунку [PERSON] , з якої вбачається, що позичальник користувалася кредитним лімітом в розмірі 15000,00 грн, здійснюючи різні банківські операції, як зняття коштів так і їх повернення (а.с.48-50). Відповідно до наданого АТ КБ «ПриватБанк» розрахунків заборгованості за договором б/н від 17.08.2012 року, укладеного між Банком та [PERSON] , позичальником всього сплачено на погашення заборгованості 19 410,32 грн, розмір заборгованості за простроченим тілом кредиту складає 16364,99 грн, а сума погашених процентів за рахунок кредиту складає 17792,21 грн. Тобто, фактично на вказану суму (17792,21грн) було збільшено розмір кредитної заборгованості. Отже, враховуючи, що розмір заборгованості за простроченим тілом кредиту (16364,99грн) є менший від суми погашених процентів за рахунок кредиту (17792,21грн), тобто від суми процентів, розмір яких включено до тіла кредиту, слід дійти висновку, що за відсутності останніх заборгованість за простроченим тілом кредиту була б відсутня (а.с.6-9). Таким чином, фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» повернуті в повному обсязі. Крім того, банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім простроченого тіла кредиту, стягнути 1088,79 грн заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 ЦК України. Позивач, обгрунтовуючи право зазначеної вимоги посилався на п.2.1.1.2.12 Умов та правил надання банківських послуг із змінами від 01.04.2019 року, відповідно до якого в разі порушення зобов`язань щодо повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, неустойки та виконання інших зобов`язань, починаючи з 181-го дня з моменту порушення зобов`язань клієнта з погашення кредиту клієнт зобов`язується сплатити на користь банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч.2 ст.625 ЦК України встановлюються за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі: - 86,4% - для картки "Універсальна"; - 84,0% - для картки "Універсальна голд". При цьому, матеріали справи не містять обгрунтованих підтверджень прийняття відповідачем цих умов, а тому суд не вбачає підстав для задоволення вимог щодо стягнення з відповідача заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит. На підставі вищевикладеного, суд прийшов до висновку, що у задоволенні позовних вимог позивача слід відмовити в повному обсязі. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволенню не підлягають, тому вимоги про стягнення з відповідача судових витрат також не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed