Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-22 00:00:00

В позовній заяві [PERSON] вказує, що з відповідачем перебувала у шлюбі з 05 травня 1990 року. В шлюбі у них народилося двоє дітей: син - [PERSON], [INFO] та донька - [PERSON], [INFO]. З 01 вересня 2016 року донька навчається у «Василівському коледжі Таврійського державного агротехнологічного університету» на контрактній основі по спеціальності «Правознавство». Згідно Договору про надання освітніх послуг від 08 серпня 2016 року, позивачкою оплачено 6500 грн. за навчання доньки. Позивачка просить суд: - стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання повнолітньої доньки: [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини його доходу (заробітку) щомісячно, починаючи з дня подання заяви до суду та до закінчення навчання, тобто, до 30.06.2019 року; -стягнути з відповідача на її користь витрати на оплату навчання в сумі 3250 грн. В судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги з підстав, викладених у позові, просить суд їх задовольнити. При цьому, позивачка не заперечує того факту, що відповідач сплачував аліменти на утримання доньки до її повноліття, після чого також інколи надає матеріальну допомогу на її утримання коштами, купує одяг та інші предмети. Стверджує, що кошти за навчання донька оплачувала сама в банку, але давала їх їй вона. В судовому засіданні представник позивачки в особі [PERSON] також підтримала позовні вимоги з підстав, викладених у позові, просить суд їх задовольнити. В судовому засіданні відповідач позовні вимоги визнав частково, не заперечує проти стягнення з нього на користь позивачки аліментів на утримання доньки на час її навчання, хоча й стверджує, що й без судового рішення надавав кошти. Проти стягнення з нього додаткових витрат на користь позивачки заперечує, посилаючись на те, що він теж несе такі витрати, купуючи доньці одяг, золоті вироби, ноутбук та інше. В судовому засіданні [PERSON] підтримала позовні вимоги, пояснивши, що є донькою позивачки та відповідача, проживає разом з матірю, навчається в Василівському коледжі Таврійського державного агротехнологічного університету. Стверджує, що кошти за навчання їй давала мати, а вона вже оплачувала. Не заперечує того факту, що батько надає їй інколи кошти, купує різні речі, предмети. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, прийшов до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав: як було встановлено в судовому засіданні та як вбачається із матеріалів справи, у період перебування позивачки та відповідача у шлюбі у них народилася донька - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, свідоцтвом про шлюб, паспортом позивачки, копії яких є в матеріалах справи. [PERSON] зареєстрована та проживає разом з матірю за адресою: Запорізька область, Василівський район, с.Орлянське, вул.Шкільна,154. Відповідач зареєстрований за вказаною адресою, але не проживає, що підтверджується довідками сільської ради, Актом обстеження та не заперечується сторонами в судовому засіданні. З 01 вересня 2016 року [PERSON] навчається у відокремленому структурному підрозділі «Василівський коледж Таврійського державного агротехнологічного університету», на контрактній основі, за денною формою навчання, по спеціальності «Правознавство», де буде навчатися до 30.06.2019 року, що підтверджується довідкою та Договором, які є в матеріалах справи. [PERSON] є повнолітньою особою, але у звязку з навчанням, не працює та потребує матеріальної допомоги від обох батьків на час навчання. Згідно до ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. При цьому, суд враховує положення п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №-3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", відповідно до якого, обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. При визначенні суми матеріальної допомоги мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Згідно до ст. 201 СК України, до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Таким чином, [PERSON] має право на отримання матеріальної допомоги, як від матері, так і від батька на час навчання. Згідно до ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. Згідно до ст. 182 СК України та п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №-3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Таким чином, проаналізувавши вищевикладені законодавчі норми та обставини справи, виходячи з принципів законності, обєктивності, доцільності, розумності та справедливості, суд вважає можливим стягнути з відповідача аліменти на утримання [PERSON] у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, почавши стягнення з 22.12.2016 року, та до закінчення нею навчання у «Василівському коледжі Таврійського державного агротехнологічного університету» - 30.06.2019 року, але не більше ніж до досягнення нею 23- річного віку та не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму. При цьому, суд виходить з того, що [PERSON] потребує матеріальної допомоги, а відповідач має можливість їй надати таку допомогу, він має постійне місце роботи, за яким отримує стабільний заробіток, є працездатною особою, на тяжкі захворювання не страждає, на утриманні інших дітей чи непрацездатних осіб, не має. Крім того, відповідач позовні вимоги в цій частині визнав повністю. Згідно ст.185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. При цьому, згідно ст.6 СК України, правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років. Неповнолітньою вважається дитина у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Таким чином, проаналізувавши зазначені норми, суд приходить до висновку про те, що право, передбачене ст.185 СК України, стосується осіб, які мають статус «дитини», а [PERSON], яка вже досягла повноліття, втратила такий статус, а отже, й право на додаткові витрати. Крім того, СК України також не передбачено право одного з батьків повнолітньої доньки (сина) на отримання коштів за додаткові витрати на таких дітей. Також, в судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] отримує матеріальну допомогу, як коштами, так і іншими речами, предметами, тощо, як з боку матері, так і з боку батька, що підтверджується квитанціями, довідками, чеком, які є в справі. Також даний факт підтверджується їх поясненнями в судовому засіданні. Таким чином, належні та достатні підстави для задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача - 3250 грн., відсутні. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial