Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання права власності на самочинно збудований житловий будинок. В своєму позові позивач зазначив, що у 2010 році за адресою: [ADDRESS], ним було побудовано житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами. Будівництво зазначеного будинку проводилося на належній йому земельній ділянці з цільовим призначенням: для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства та відповідно до будівельного паспорту, виданого на підставі рішення [NUMBER] виконкому Глобинської міської ради народних депутатів Глобинського району Полтавської області від 31.01.1997 року. В дозволі на проведення робіт зазначено, що він дійсний до 31.01.2000 року. Ним було побудовано житловий будинок у 2010 році без продовження терміну дії дозволу, що заважає йому на даний час ввести житловий будинок в експлуатацію. За результатом проведення технічного обстеження будинку та надвірних споруд, встановлено можливість їх надійної та безпечної експлуатації. Посилаючись на викладене, позивач просив суд, визнати за ним право власності на самочинно збудовані житловий будинок літ. «А», загальною площею 102,3 кв. м, житловою площею 48,3 кв. м та сарай, літню кухню, гараж, літ. «Б,бн», розташовані за адресою: [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав із зазначених в позові підстав. Представник відповідача та третьої особи в судове засідання не з'явилися, подали до суду заяви, в яких просили справу розглядати у їх відсутність, проти задоволення позову представник відповідача не заперечував, представник третьої особи зазначив, що покладається на розсуд суду. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об'єктивно оцінивши надані докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне. Позивачу на праві приватної власності належить земельна ділянка, розміром 0,15 га, розташована на території Глобинської міської ради, землю передано для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю, серія [NUMBER], вид. Глобинською міською радою 05.08.1997 року (а.с. 18). На підставі Рішення виконкому Глобинської міської (селищної) Ради народних депутатів Глобинського району Полтавської області № 18 від 31.01.1997 року, [PERSON] дозволено будівництво житлового будинку по [ADDRESS] на земельній ділянці 1500 кв. м, видано 31.07.1997 року Будівельний паспорт (а.с. 8,9). Як вбачається з дозволу [NUMBER] на проведення робіт, строк закінчення робіт по будівництву - 31.01.2000 року (а.с. 10). Згідно Рішення виконавчого комітету Глобинської міської ради Полтавської області № 52 від 23 березня 2016 року, земельній ділянці площею 0,15 га, яка розташована по [ADDRESS] та належить на праві приватної власності [PERSON] присвоєно адресу: [ADDRESS] (а.с. 76). Відповідно до дослідженого в судовому засіданні технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок по [ADDRESS], житловий будинок літ. «А» та літня кухня, гараж, сарай, літ. «Б,бн» побудовано у 2010 році та відповідно до штампу збудовані самочинно(а.с.13-17). Також судом встановлено, що [PERSON] після 31.01.2000 року за продовженням дозволу на проведення будівельних робіт не звертався, що свідчить про те, що будівництво будинку після зазначеної дати здійснювалося ним без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, а отже проводилося самочинно. Надаючи правову оцінку викладеним обставинам, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до частини 1 ст. 375 ЦК України, власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Згідно частини 3ст. 375 ЦК України, право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. В ч. 1 ст. 376 ЦК України зазначено, що, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Відповідно до ч. 5 ст. 376 ЦК України, на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Пленум Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 12. Постанови від 30 березня 2012 року № 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)», розяснив, що у справах, пов'язаних із самочинним будівництвом нерухомого майна, суди мають враховувати, що за загальним правилом особа, яка здійснила або здійснює таке будівництво, не набуває права власності на нього (частина друга статті 376 ЦК). Разом із цим власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно (частина друга статті 375 ЦК), тому на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудовано на ній, якщо це не порушує права інших осіб (частина п'ята статті 376 ЦК). При цьому вирішуючи справу за позовом власника (користувача) земельної ділянки про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, суди зобов'язані встановлювати усі обставини справи, зокрема: чи є позивач власником (користувачем) земельної ділянки; чи звертався він до компетентного державного органу про прийняття забудови до експлуатації; чи є законною відмова у такому прийнятті; чи є порушені будівельні норми та правила істотними. Відповідно до п. 10 "Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів" затвердженого постановою КМУ від 13.04.2011 року, у випадку визнання права власності на самочинно збудований об'єкт за рішенням суду він приймається в експлуатацію згідно з цим Порядком за умови можливості його надійної та безпечної експлуатації за результатами проведення технічного обстеження такого об'єкта. Технічне обстеження проводиться суб'єктом господарювання, який має у своєму складі відповідних виконавців, що згідно із Законом України "Про архітектурну діяльність" одержали кваліфікаційний сертифікат, або фізичною особою - підприємцем, яка згідно із зазначеним Законом має кваліфікаційний сертифікат. Як вбачається з дослідженого в судовому засіданні Звіту за результатами проведення технічного обстеження від 18 листопада 2016 року житлового будинку літ. «А» та літньої кухні, гаражу, сараю, літ. «Б,бн», розташованих по [ADDRESS], встановлено можливість їх надійної та безпечної експлуатації (а.с. 35-43). Експерт [PERSON]., який проводив технічне обстеження має кваліфікаційний сертифікат на проведення технічних обстежень будівель і споруд (а.с. 61). Приймаючи до уваги викладене, суд дійшов висновку, що позов є законним та обґрунтованим, а тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved