Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-30 00:00:00

До Дергачівського районного суду Харківської області звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про визнання права власності на Ѕ частину майна, нажитого подружжям під час шлюбу. В обґрунтуванні позову позивач посилається на те, що 25.11.1995 року між нею, [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований Слатинською селищною радою Дергачівського району Харківської області за актовим записом № 52, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER]. Під час шлюбу [PERSON] та [PERSON] було на спільні кошти був придбаний автомобіль Volkswagen Caddy 2007 року випуску, державний номер [NUMBER] та зареєстрований 23.05.2013 року на підставі договору купівлі-продажу. Вказаний автомобіль зареєстрований за [PERSON] У 2015 році [PERSON] покинув сім'ю, проживає окремо, а позивач залишилась проживати з двома дітьми: [PERSON], [INFO] та неповнолітньою [PERSON], [INFO]. Автомобіль [PERSON] забрав з собою. Позивач просить визнати за нею право власності на Ѕ частину спільно нажитого майна, а саме: на Ѕ частину автомобіля Volkswagen Caddy 2007 року випуску, державний номер [NUMBER], придбаний під час шлюбу та зареєстрований 23.05.2013 року на підставі договору купівлі-продажу. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, відповідно до поданої заяви просить суд розглядати справу у її відсутність, без фіксації технічними засобами, на задоволені позову наполягає. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, просив суд розглядати справу у його відсутність та без фіксування технічними засобами та не заперечував проти задоволення позову. Суд вважає за можливе слухати справу відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксування технічними засобами. Суд дослідивши матеріали справи прийшов до висновку про задоволення позову. Судом встановлено, що 25.11.1995 року між [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований Слатинською селищною радою Дергачівського району Харківської області за актовим записом № 52, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER]. Під час шлюбу [PERSON] та [PERSON] на спільні кошти був придбаний автомобільVolkswagen Caddy 2007 року випуску, державний номер [NUMBER], зареєстрований 23.05.2013 року на підставі договору купівлі-продажу за [PERSON] Статтею 16 Цивільного кодексу України передбачено право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, одним із способів такого захисту згідно з указаною нормою Кодексу є визнання права. Стаття 41 Конституції України гарантує кожному право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. За статтею 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Ст. 69 СК України передбачено право подружжя на поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно зі ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Доказів про наявність домовленості або шлюбного договору сторони суду не надали. Пленум Верховного Суду України в п. 23 своєї постанови №11 від 21.12.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", роз'яснив судам, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Відповідно до ст. 141 ч.2 п.1 ЦПК України …судові витрати, пов'язані з розглядом справи у разі задоволення позову, покладаються на відповідача. Згідно ст. 158 ч.1 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи чи за вмотивованим клопотанням учасника справи. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку про задоволення позову [PERSON] про визнання права власності на Ѕ частину майна, а саме вищевказаного автомобіля придбаного подружжям під час шлюбу. На підставі Постанови №11 п. 23 від 21.12.2007 року Пленуму Верховного Суду України в "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", ст.ст. 16, 41, 328 ЦК України,

Outcome: approved