Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-30 00:00:00

Позивач [PERSON], [INFO], звернувся 31.08.2017 року в суд з цим позовом, вказуючи, що 25 листопада 2006 року він придбав у [PERSON] нежитлову будівлю під №1 (один), що знаходиться за адресою: Одеська область, Подільського району (колишній Котовський район), с. Гонората, вулиця Центральна. 25 листопада 2006 року він особисто передав [PERSON] 30000 гривень. Відповідач написав власноруч розписку про отримання від нього грошей. З 2006 року по 2017 року, ним було зроблено капітальний ремонт будівлі та зроблено всі умови для використання будівлі за призначенням. В 2006 році вони звернулись в сільську раду, де по господарській книзі зареєстрували його власником майна, та він вважав, що є власником та йому звертатись вже нікуди не потрібно. В 2017 році у нього з відповідачем виник спір з приводу сплати податків на вищевказане нерухоме майно, відповідачу прийшов лист з податкової, згідно якого він повинен сплатити податок на нерухомість, тоді він дізнався, що згідно реєстру нерухомості власником числиться [PERSON] Тоді вони 15 серпня 2017 року з відповідачем звернулись до приватного нотаріуса Подільського міського нотаріального округу Одеської області [PERSON] яка письмово відмовила їм в посвідченні купівлі-продажу та порадила звернутися до суду, що підтверджується листом нотаріуса від 15. 08. 2017 року №32/01-16. Нежитлова будівля належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна №625-К від 21 червня 2006 року посвідченого Одеською товарною біржею. Законодавством України не передбачено такої форми угоди, як біржова. Позивач просив суд визнати за ним, [PERSON], ІПН [NUMBER], в порядку набувальної давності, право приватної власності на нежитлову будівлю яка складається з свинарника літ. «А», службового приміщення літ. «а, а1», позначений в плані літ. «А», загальною площею 397,8 кв. м., яке розташоване: вулиця Центральна, 1, с. Гонората, Подільського району (колишній Котовський район), Одеська область. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, але надав заяву про розгляд справи у його відсутність в якій позов визнав та не заперечував у його задоволенні. Вислухавши пояснення позивача, покази свідка та дослідивши обставини справи, суд приходить до висновку про задоволення позову. Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Крім відсутності заперечень з боку відповідача стосовно обставин цієї справи, зазначені обставини підтверджуються наявними у справі письмовими доказами. Як вбачається з копії Зведеного акту вартості будівель та споруд, виготовленого на імя [PERSON] в натурі є: нежитлова будівля, яка складається з свинарника літ. «А», службового приміщення літ. «а, а1», загальною площею 397,8 кв. м., яке розташоване: вулиця Центральна, 1, с. Гонората, Подільського району (колишній Котовський район), Одеська область. Згідно висновку про вартість обєкта оцінки, ринкова вартість нежитлової будівлі загальною площею 397,8 кв. м., яка розташоване: вулиця Центральна, 1, с. Гонората, Подільського району (колишній Котовський район), Одеська область, складає 152750,00 грн. Нежитлова будівля, яка розташоване: вулиця Центральна, 1, с. Гонората, Подільського району (колишній Котовський район), Одеська область, належить [PERSON] ВС. на підставі Договору купівлі-продажу№625-к від 21 червня 2006 року, зареєстрованого на Одеській товарній біржі. Право власності зареєстровано за відповідачем [PERSON] підприємством Котовське бюро технічної інвентаризації від 21.06.2006 року за р.№15132425. Листом приватного нотаріуса Подільського міського нотаріального округу Одеської області №32/01-16 від 15.08.2017 року, було відмовлено у посвідченні договору купівлі-продажу нежитлової будівлі, яка розташоване: вулиця Центральна, 1, с. Гонората, Подільського району (колишній Котовський район), Одеська область, оскільки право власності на будівлю за [PERSON] зареєстровано Одеською товарною біржою, а законодавством України не передбачено такої форми угоди, як біржова. Частиною 1 ст.344 ЦК України передбачено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено Цивільним кодексом України. Відповідно п. 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" роз'яснено, що відповідно до частини першої статті 344ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. - вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Стаття 41 Конституції України зазначає, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. У відповідності до п. 13 Постанови пленуму ВССУ "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" № 5 від 07.02.2014 року можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15,16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Факт правомірного заволодіння позивачем спірним нежитловим приміщенням та відкритого володіння ним більше 10 років підтверджується довідкою виконкому Гоноратської сільської ради Подільського району Одеської області, згідно якої [PERSON] дійсно з 2006 році користується нежитловою будівлею, яка розташоване: вулиця Центральна, 1, с. Гонората, Подільського району (колишній Котовський район), Одеська область. Доглядає за вказаною будівлею та прилеглою територією, робить поточні ремонти. Допитаний судом свідок з боку позивача [PERSON] свідчив, що є сусідом позивача по фермі. Його, свідка, ферма розташовується поблизу ферми позивача. Позивач більше десяти років утримує і володіє спірною фермою, яку позивач, як йому свідку, відомо він отримав від відповідача за боргові зобовязання. Ніхто право позивача на цю ферму не оскаржує. Згідно ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Отже, враховуючи, що позивач добросовісно заволодів чужим майном і понад 10 років продовжує відкрито, безперервно володіти нежитловою будівлею, яка розташоване: вулиця Центральна, 1, с. Гонората, Подільського району (колишній Котовський район), Одеська область, суд вважає за можливе визнати за ним право власності за набувальною давністю.

Outcome: approved