Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-02 00:00:00

ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитом, посилаючись на те, що 14.09.2007 року між банком та відповідачем був укладений кредитний договір, відповідно до якого банк надав останньому кредит на споживчі цілі в розмірі 252500 грн. строком до 14 вересня 2021 року із сплатою 13,75% річних, а відповідач повинен був щомісячно до 15 числа повертати кредит зі сплатою процентів за користування кредитом фіксованими платежами відповідно до графіку погашення кредиту. Оскільки відповідач зобов'язання за укладеним договором належним чином не виконав, після отримання вимоги про дострокове погашення не повернув позивачу кредитні кошти та не сплатив відсотки, то станом на 17.10.2013 року утворилася заборгованість перед позивачем у розмірі 202466,21 грн., які позивач просив стягнути з відповідача разом з понесеними судовими витратами. Сторони у судове засідання не з'явилися. Про час і місце слухання справи повідомлялися належним чином. В позові є клопотання представника позивача про розгляд справи у його відсутності, а також про згоду на заочний розгляд справи у разі неявки відповідача. Відповідач надав заяву про відкладення розгляду справи для надання можливості ознайомитись з матеріалами справи. Оскільки згідно з підписом в рекомендованому повідомленні копію позову з додатками отримав ще 25 листопада 2014 р.(а.с.38), підстави для відкладення розгляду справи відсутні. Оскільки у справі достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд зі згоди представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, на підставі наявних в справі доказів, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено наступні факти і відповідні їм правовідносини. 14 вересня 2007 року між відкритим акціонерним товариством "Райффайзен Банк Аваль", правонаступником всіх прав та зобов'язань якого на теперішній час є публічне акціонерне товариство "Райффайзен Банк Аваль" (а.с.29), та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір №014//2145/74/82000 (а.с.19-26), відповідно до якого банк надає відповідачу грошові кошти у сумі 252500 грн. для придбання машиномісць та для сплати додаткового проценту відповідно до п.1.4 договору строком по 14 вересня 2021 року зі сплатою 13,75% річних, а останній зобов'язаний був щомісячно повертати позику та проценти за користування кредитом платежами у розмірах, порядку і у строки, визначені графіком погашення кредиту, що є невід'ємною частиною договору. Згідно вимог ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Позивач свої зобов'язання за договором кредиту виконав у повному обсязі, надавши [PERSON] вказану суму кредиту шляхом перерахування коштів на поточний рахунок позичальника. У свою чергу відповідач прийняв позику, використавши її за призначенням, але свої зобов'язання щодо повернення кредиту належним чином не виконував. Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Частиною 1 статті 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За порушення строків повернення суми кредиту, процентів за користування кредитом та комісій, передбачених договором, позичальник сплачує кредитору пеню в розмірі 0,5% від суми простроченого платежу за кожний день прострочки. (п.10.1 кредитного договору). У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем [PERSON] взятих на себе зобов'язань станом на 17.10.2013 р. року утворилася заборгованість у сумі 230844,75 грн., з яких заборгованість за кредитом складає 202466,21 грн., заборгованість за відсотками - 14141,25 грн., пеня за прострочення тілу кредиту - 12087,95 грн., пеня за порушення графіку повернення кредиту та сплати відсотків - 14237,29 грн.(а.с.5-8). П.6.5 кредитного договору, що відповідає вимогам ст.1050 ЦК України, передбачає право позивача вимагати від відповідача [PERSON] дострокового повернення позики, сплати процентів та інших платежів за даним договором у разі порушення позичальником зобов'язань щодо погашення кредиту. Отже, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, доказаними та підлягають задоволенню, тому заборгованість за кредитом у сумі 230844,75 грн., підлягає стягненню з відповідача. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України та ст.4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесений ним і документально підтверджений судовий збір у розмірі 2308,50 грн.(а.с.1).

Outcome: approved