Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-11 00:00:00

Заявник звернулася до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Зазначає, що [INFO] померла [PERSON] . Відповідно до державного акту на право приватної власності на землю від 18.06.2002 року серії ЧР 15-40-2490 [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 2,2002 га, що розташована на території Собківської сільської ради та призначена для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 7124387500:01:605. За життя [PERSON] склала заповіт від 10.02.2011 року в якому належну їй земельну ділянку розміром 2,2002 га заповіла [PERSON] . [PERSON] не встиг прийняти спадщину за заповітом та оформити свої спадкові права, оскільки [INFO] помер. Однак враховуючи те, що [PERSON] проживав разом з спадкодавцем на момент відкриття спадщини, він фактично прийняв її. Оскільки [PERSON] важко хворіла та потребувала постійного догляду [PERSON] допомагав їй по господарству, піклувався про її здоров`я, утримував її домогосподарство у належному стані, так як вона в силу свого віку та хвороб не могла самостійно себе обходити. На сьогоднішній день, вона - [PERSON] є єдиним спадкоємцем після смерті свого сина [PERSON] .Крім того, вона проживала та була зареєстрована із своїм сином на день його смерті, тому також має право фактично успадкувати усе майно, яке йому належало на день смерті. Однак, прийняти спадщину та успадкувати вищезазначену земельну ділянку, не має можливості, оскільки їй потрібно довести факт прийняття спадщини покійним сином після смерті [PERSON] . Просить встановити факт постійного проживання [PERSON] , який помер [INFO] , разом з [PERSON] , яка померла [INFO] , на час відкриття спадщини, за адресою: [ADDRESS] . Позивач [PERSON] та її представник адвокат Гребенюк С.А. в судове засідання не з`явилися, [PERSON] подав до суду заяву про розгляду справи у його відсутність та відсутність заявника, зазначивши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задоволити. Представник Дмитрушківської сільської ради в судове засідання не з`явився, на адресу суду подав заяву в якій вказав, що сільська рада не заперечує щодо задоволення заяви [PERSON] .. Судовий розгляд цієї справи здійснено на підставі наявних у суду матеріалів, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає правилам, встановленим реченням другим ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні фактичні обставини справи. [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 01.04.2011 року (а.с. 9). [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 9.07.2012 року (а.с. 10). [PERSON] народився [INFO] в с. Собківка Уманського району Черкаської області. Матір`ю останнього є [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження, серії [NUMBER] , виданим повторно 20.05.2021 року (а.с. 11). Згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ЧР № 15-40-2490, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 2490 на підставі рішення Собківської сільської Ради народних депутатів №2-4 від 14.05.2001 року, [PERSON] належить земельна ділянка площею 2,2002. Відповідно до заповіту складеного 10.02.2011 року [PERSON] , належну їй земельну ділянку розміром 2,2002га, надану для ведення особистого селянського господарства згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ЧР №15-40-2490, виданий Собківською сільською радою, яка розташована на території Собківської сільської ради Уманського району, Черкаської області 18.06.2002р. заповідала [PERSON] (а.с.13). Відповідно до довідки №16-05/368 від 22.10.2021р. виданої Дмитрушківською сільською радою Уманського району Черкаської області, с. Собківка, про те, що гр. [PERSON] , який помер [INFO] постійно проживав разом із [PERSON] , яка померла [INFO] , без реєстрації за адресою [ADDRESS] і вели спільне господарство по день смерті. Відповідно до акту №1 опитування свідків від 18.10.2021, комісія в складі: сусіди [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] склали акта про те, що гр. [PERSON] , який помер [INFO] постійно проживав разом із [PERSON] , яка померла [INFO] , без реєстрації за адресою [ADDRESS] і вели спільне господарство по день смерті, що стверджують підписами. Процесуальним законом з даного приводу визначено наступне. Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно ч. 6 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Так, відповідно до положень ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 нього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. У відповідності до абз. 3 п. 3 роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування" місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст. 29, ч. 2 ст. 1221 ЦК України. Якщо спадкодавець мав кілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця. Частиною 1 статті 1296 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення. Згідно з пп. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем. В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини (п. 2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013р.) Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб. Як випливає із п.3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Згідно роз`яснень, викладених у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Метою встановлення факту спільного проживання [PERSON] із [PERSON] є необхідністю реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки. Таким чином, враховуючи, що встановлення даного факту необхідно заявнику для оформлення спадкових прав після смерті сина, іншого порядку встановлення даного факту законом не визначено, встановлення даного факту не порушує прав інших осіб, а тому, оцінивши докази в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд вважає, що заявлені вимоги в частині встановлення факту постійного проживання [PERSON] із [PERSON] , за адресою [ADDRESS] , підлягають задоволенню як законні, обґрунтовані та доведені заявником. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved