Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-04 00:00:00

ПАТ акціонерний банк «Укргазбанк» звернулося в суд з позовом, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог просили ухвалити рішення, яким виселити відповідачів [PERSON], [PERSON] та [PERSON] з предмету іпотеки - домоволодіння [ADDRESS] з наданням іншого жилого приміщення з фондів житла для тимчасового проживання в примусовому порядку із зняттям з реєстраційного обліку у територіальному органі Державної міграційної служби України та стягнути з відповідачів судові витрати. Свої вимоги мотивували тим, що 22.03.2012 року Долинським районним судом Івано-Франківської області ухвалено рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки - домоволодіння [ADDRESS], що належало відповідачам [PERSON] та [PERSON] на праві власності в рахунок погашення їхньої заборгованості перед банком в сумі 31492,16 долари США згідно кредитного договору № 04-ІФ/08-17 від 08.09.2008 року та договору іпотеки від 08.09.2008 року. З метою реалізації вищевказаного майна відповідачам направлялася письмова вимога про необхідність звільнення займаного житлового приміщення, однак дана вимога ними проігнорована, а тому виникла необхідність звернутися до суду з цим позовом. Представник позивача за довіреністю № 249 від 15.05.2013 року [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задоволити, однак на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» відстрочити виконання рішення суду в порядку ст. 217 ЦПК України на час дії вищевказаного Закону. Представник відповідачки [PERSON] адвокат [PERSON] позов не визнав та просив відмовити в його задоволенні, пояснивши, що іншого житла у відповідачів не має і на дані правовідносини поширюється дія Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Також вважає, що даний спір вже вирішено рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 22.03.2012 року. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з»явилися та не повідомили про причини своєї неявки, хоч були належно повідомлені про час та місце розгляду даної справи. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши інші, здобуті й перевірені в судовому засіданні докази, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного: Згідно зі ст. 40 ч.1 Закону України «Про іпотеку», звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться в порядку, встановленому законом. У частинах 2 і 3 ст. 40 цього ж Закону законодавець встановлює певний порядок дій Банку: після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільнять житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Відповідно до ч.1 ст. 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03.06.2014 року за № 1304-VII, протягом дії цього Закону: не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: - таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; - загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. Згідно зі ст. 4 даного Закону, протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм. Судом встановлено, що відповідно до кредитного договору № 04-ІФ/08-17 від 08.09.2008 року, ПАТ «Укргазбанк» надав [PERSON] кредит у розмірі 30000,00 доларів США зі сплатою 14,40% річних з кінцевим терміном повернення до 07.08.2028 року. В забезпечення зобов'язань за кредитним договором між банком та відповідачами [PERSON] та [PERSON] було укладено іпотечний договір від 08.09.2008 року, згідно якого останні передали банку в іпотеку належне їм на праві власності нерухоме майно: домоволодіння, яке складається з житлового будинку літ. «А», загальною площею 191,8 кв.м., стайні літ. «Б», загальною площею 17,4 кв.м., гаража літ. «В», загальною площею 24,1 кв.м., вбиральні літ. «Г», що знаходяться по [ADDRESS] (а.с. 9-19). Рішенням Долинським районним судом Івано-Франківської області від 22.03.2012 року задоволено позов ПАТ АБ «Укргазбанк» до [PERSON], звернуто стягнення на нерухоме майно, предмет іпотеки: домоволодіння по [ADDRESS], що належить на праві власності [PERSON] та [PERSON] в рівних частках - для стягнення заборгованості з [PERSON] на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» за кредитним договором № 04-ІФ/08-17 від 08.09.2008 року в сумі 31492,16 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 08.11.2010 року складає 249 251,00 грн. Згідно надісланого позивачем повідомлення від 14.01.2014 року, відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] були попереджені про добровільне виселення з предмету іпотеки, на який звернуто стягнення, в місячний термін з часу отримання цього повідомлення (а.с. 29). Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що на дані правовідносини поширюється дія Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», оскільки, незважаючи на рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 22.03.2012 року, предмет іпотеки - будинковолодіння [ADDRESS] не реалізовано, вищевказане майно було надано в іпотеку як забезпечення зобов'язань відповідача за споживчим кредитом 04-ІФ/08-17 від 08.09.2008 року, наданим в іноземній валюті, та використовується відповідачами [PERSON], [PERSON] та [PERSON] як місце їх постійного проживання, що підтверджується їх реєстрацією за даною адресою, загальна площа будинку становить 191,8 кв.м., відомостей про наявність іншого житла у відповідачів суду не надано. За таких обставин суд вважає, що виселення відповідачів є таким, що суперечитиме вимогам Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», а тому в задоволенні позову слід відмовити. При цьому суд не приймає до уваги посилання представника позивача на можливість задоволення позову та відстрочення виконання рішення на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03.06.2014 року з підстав застосування ст. 217 ЦПК України, оскільки це суперечитиме вимогам вказаного Закону та ст. 373 ЦПК України. На підставі викладеного, ст. 40 Закону України «Про іпотеку», ст. 4 Закону України «Про заставу», ст.ст. 1,4 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті»,

Outcome: dismissed