Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-13 00:00:00

В квітні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], яка є законним представником неповнолітнього [PERSON], [PERSON], [PERSON] як законного представника неповнолітніх [PERSON] та [PERSON], про визнання дійсним договору купівлі-продажу стояночного місця [ADDRESS] у м.Одесі, укладеного 01.11.2006 року між ним і [PERSON], який помер [INFO] року, та про визнання права власності на вказане стояночне місце, вказуючи, що усі умови вищевказаного договору купівлі-продажу були ним і [PERSON], який помер [INFO] року, повністю виконані, але цей договір не був посвідчений нотаріально. Також позивач зазначає, що спадкоємцями померлого [INFO] року [PERSON] є [PERSON] та неповнолітні [PERSON], [PERSON] і [PERSON] Позивач [PERSON] просив розглянути справу без його участі і задовольнити позов, про що подав адресовану суду свою письмову заяву, які приєднана судом до матеріалів справи. Відповідач [PERSON] веде дану справу в суді через свого представника [PERSON], яка визнала позовні вимоги позивача в повному обсязі і просила розглянути справу без її участі, про що подала адресовану суду свою письмову заяву, яка приєднана судом до матеріалів справи. Направлені судом судові повістки відповідачам [PERSON] та [PERSON], за відомими судові адресами їхнього місця проживання, були повернуті судові з помітками пошти про те, що вони не з'являються на пошту для одержання судових повісток за залишеними для них повідомленнями пошти. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Частиною 1 статті 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно ч.2 ст.220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Судом установлено, що Комунальним підприємством „Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості" 09.11.2005 року було зареєстроване право власності на стояночне місце [ADDRESS] за [PERSON] (номер запису : 3250 в книзі 48неж-1) на підставі рішення Київського районного суду м.Одеси від 29.12.2004 р. по справі № 2-737/04, що набрало законної сили 10.05.2005 року. 01 листопада 2006 року між [PERSON] та позивачем [PERSON] було укладено в простій письмовій формі договір купівлі-продажу нерухомості, за умовами якого [PERSON] продав, а [PERSON] купив стояночне місце [ADDRESS]. У відповідності до п.п.3.1., 3.2. цього договору купівлі-продажу, продаж згаданого стояночного місця вчинено сторонами за цим договором за 16300,00 доларів США, які отримані продавцем від покупця до підписання цього договору. 02 листопада 2006 року продавець [PERSON] і покупець [PERSON] підписали акт прийому-передачі, у якому зазначили, що у відповідності з п.2.2.2. договору купівлі-продажу стояночного місця [ADDRESS], продавець [PERSON] передав, а покупець [PERSON] прийняв у власність вищезазначене стояночне місце, та що [PERSON] отримав від [PERSON] в рахунок сплати за вищевказане стояночне місце 16300,00 дол.США і матеріальних претензій до нього не має. Крім того, своїми листами від 08.11.2006 року та від 16.02.2007 року [PERSON] повідомив ОСББ „Проспект Шевченка, 29-А", яке є обслуговуючою організацією будинку, де розташоване відчужене ним [PERSON] стояночне місце [NUMBER], про те, що новим власником цього стояночного місця є [PERSON], який буде нести усі експлуатаційні витрати за це стояночне місце. Судом не встановлено факту існування між сторонами за згаданим договором купівлі-продажу від 01.11.2006 року будь-яких спорів щодо цього договору та/або щодо відчуженого за цим договором стояночного місця. Наведені обставини дозволяють суду зробити висновок про те, що сторони за цим договором купівлі-продажу досягли згоди щодо усіх його істотних умов та повністю його виконали. Проте сторони за цим договором не оформили цей договір нотаріально, як цього вимагає закон. Водночас суд бере до уваги, що продавець по вищевказаному договору купівлі-продажу стояночного місця від 01.11.2006 року [PERSON], 09 лютого 2011 року змінив ім'я з „[PERSON]" на „[PERSON]" (а.с.24), а [INFO] року він помер (а.с.25), у зв'язку з чим в теперішній час нотаріальне посвідчення згаданого договору купівлі-продажу неможливо. З огляду на наведене, суд доходить висновку, що порушене право позивача підлягає судовому захисту шляхом визнання згаданого біржового договору купівлі-продажу дійсним. На підставі викладеного і

Outcome: approved