Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-03 00:00:00

ПАТ КБ « ПриватБанк» \~звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] 11842,14 грн. боргу за кредитним договором №б/н 13.10.2012 року. Позивач вказує, що відповідно до Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт\~\~відповідач [PERSON]\~\~отримав\~\~кредит в сумі 6808,21 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 10,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Оскільки [PERSON] припинив\~\~погашення заборгованості по кредиту відповідно до даної угоди , утворилась заборгованість по платежах суми кредиту , яка станом на 24. 07.2016 року становить 11842,14 грн., з яких 4596,95 грн. - заборгованість за кредитом; 1625,73 грн. - заборгованість по процентами за користування кредитом ; 3861,27 грн. - заборгованість за пенею та комісією, 1758,19 грн. - штраф відповідно до п 2.2 Генеральної угоди. В судове засідання представник позивача [PERSON] акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" не з'явився, просив розглядати справу в його відсутності, щодо заяви відповідача про застосування строків позовної давності зазначив, що позивачем дотриманий строк позовної давності, оскільки строк дії кредитної карти відповідача до останнього дня серпня 2016 року. Відповідач\~\~у судове засідання не з'явився,\~\~надав суду заяву про розгляд справи в його відсутності. В задоволенні позову просив відмовити, оскільки останній платіж ним був здійснений 18.02.2013 року, а позивач звернувся до суду лише 15.08.2016 року, тобто з пропуском строку позовної давності. Суд дослідив письмові докази по справі, дав їм оцінку в їх сукупності, прийшов до наступного. Судом встановлено, що 22 травня 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №SAMDN51000021866870. 02 липня 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №SAMDN14000022361688. 13 жовтня 2012 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до умов та правил надання продукту кредитних карт №б/н, відповідно до якого відповідач отримав кредит в сумі 6808,21 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 0,833 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом строком на 12 місяців, а саме до 31 жовтня 2013 року. Внаслідок неналежного виконання взятих на себе зобовязань, станом на 24 липня 2016 року за боржником утворилась заборгованість в розмірі 11842,14 грн., яка складається з 4596,95 грн. - заборгованість за кредитом; 1625,73 грн. - заборгованість по процентами за користування кредитом ; 3861,27 грн. - заборгованість за пенею та комісією, 1758,19 грн. - штраф відповідно до п 2.2 Генеральної угоди. Відповідно до\~ст. 526 ЦК України\~зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтями\~610,\~611 ЦК України\~визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) та у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 256 ЦК України\~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно дост.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно з ч.4 ст. 267 ЦП України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. За правилами цих норм загальна та спеціальна позовна давність починає перебіг з дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила, а за зобовязаннями з визначеним строком виконання позовна давність починається зі спливом строку виконання ч.ч. 1,5\~ст. 261 ЦК України. Відповідно до п.2.1 генеральної угоди від 13 жовтня 2012 року, банк надає позичальнику кредит в розмірі 6808,21 грн. на строк 12 місяців, з 13 жовтня 2012 року до 31 жовтня 2013 року шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну картку на побутові цілі в розмірі 6808,21 грн. в обмін на зобовязання позичальника по поверненню кредиту, сплаті відсотків в розмірі 0,833% в місяць на суму залишку по кредиту на зазначених в заві умовах та правилах. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з 1 по 25 число кожного місяця, позичальник надає банку грошові кошти в розмірі 598,98 грн. для погашення заборгованості по кредиту, який складається з заборгованості по кредиту, відсотків, а також інших затрат відповідно до умов та правил. Дата останнього погашення заборгованості повинна бути не пізніше 31 жовтня 2013 року. Строк виконання основного зобовязання визначено сторонами у договорі, а саме 31 жовтня 2013 року. Оскільки,умовами договору встановлені окремі самостійні зобовязання, які деталізують обовязок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обовязку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 06 листопада 2013 року у справі №6-116цс13. ПАТ "ПриватБанк" звернувся до суду з позовом 15 серпня 2016 року. 28 листопада 2016 року відповідачем було заявлено клопотання про застосування строку позовної давності (а.с. 51). За таких обставин, суд приходить до висновку, що сума заборгованості за кредитним договором №б/н від 13 жовтня 2012 року, з урахуванням заяви відповідача про застосування строку позовної давності, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 7283,94 грн. та складається з: 1796,94 грн. заборгованості по кредиту за період з 01 серпня по 25 жовтня 2013 року, 3861,27 грн. заборгованості за комісією та пенею, 1625,73 грн.\~заборгованості по відсотках за користування кредитом. Разом з цим, у правовій позиції Верховного Суду України в справі № 6-2003цс15 зазначено, що, цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). За положеннями\~статті 61 Конституції України\~ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Таким чином, відповідно до\~статті 549 ЦК України, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у\~статті 61 Конституції України\~щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Отже, позивачу слід відмовити в задоволенні позовної вимоги про стягнення на користь банку штрафу в розмірі 1758,19 грн., адже даний штраф є несправедливим подвійним нарахуванням неустойки. У зв'язку з чим, позов підлягає частковому задоволенню. Питання судових витрат вирішити відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial