Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача, у якому просить:- встановити факт його постійного проживання зі спадкодавцем [PERSON] , померлим [INFO] , з 1997 року по день його смерті, тобто по [INFO] ; - визнати за ним право власності по праву спадкування за законом, як спадкоємцем четвертої черги по закону на право на земельну часту (пай) площею 8,5 умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі, яка перебуває у колективній власності КСП "Костянтинівське" с. Марківка Роздільнянського району Одеської області, яка належала померлому [PERSON] на підставі сертифікату серії ОД №0217556 від 07.02.1997 року. В судовому засіданні [PERSON] та його представник адвокат Магера Р.Ю. вимоги підтримали, суду пояснили, що [INFO] помер [PERSON] . На момент смерті [PERSON] проживав в будинку [ADDRESS] зі співмешканкою [PERSON] , з якою не перебував в офіційному шлюбі. Він постійно проживав без реєстрації з померлим [PERSON] та його співмешканкою в їх будинку з лютого 1997 року по день смерті [PERSON] - [INFO] . З [PERSON] був знайомий давно, а тому переїхав до них і став їм допомагати, вести спільне господарство і піклуватися про них. Після смерті [PERSON] його дружина [PERSON] переїхала проживати до своєї доньки в Крим, де померла в 2005 році. Він залишився проживати в їх будинку, де живе до цього часу. Він здійснив поховання [PERSON] за власні кошти. На момент смерті [PERSON] одружений не був, дітей та близьких родичів не мав. Будь хто зі спадкоємців за законом до нотаріуса протягом встановленого строку з заявами про прийняття спадщини не звертався, спадщина не відкривалась. За життя [PERSON] заповіту не склав, а тому має місце спадкування за законом. Вважає, що він проживав разом з ним більше п`яти років постійно і на час відкриття спадщини однією сім`єю, що по ЦК України, який набрав чинності з 2004 року відносить його до спадкоємців четвертої черги за законом. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді права на земельну частку (пай) площею 8,5 га умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі, яка перебуває у колективній власності колективного с/г підприємства «Костянтинівське» с. Марківка Роздільнянського району Одеської області, що підтверджується сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ОД №0217556 від 07.02.1997 року. За вказаним Кодексом він мав би звернутися до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини до 01.07.2004 року. Вважає, що у зв`язку з тим, що він постійно проживав разом зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини, то він вважається таким, що прийняв спадщину у відповідності до чинного законодавства. Зазначені обставини стали підставою для відмови нотаріусом в оформленні правовстановлюючих документів на спадкове майно та рекомендовано звернутися до суду з відповідною позовною заявою. Посилаючись на дані обставини просив задовольнити його вимоги в повному обсязі. Представник відповідача Марківської сільської ради Роздільнянського району Одеської області, в судове засідання не з`явився. Надали суду заяву, в якій позовні вимоги визнали, просили справу розглядати у їх відсутність. (а.с.22) Суд, на підставі наданих доказів по справі, встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм спірні правовідносини. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть [NUMBER] від 17.09.2020 року. (а.с.5) На момент смерті [PERSON] проживав та був зареєстрований по [ADDRESS] . Вказаний будинок належав співмешканці [PERSON] , [INFO] . Разом з [PERSON] та [PERSON] з вересня 1997 року проживав без реєстрації [PERSON] , [INFO] , що підтверджується довідкою №339/02-07 від 21.09.2020 року Марківської сільської ради Роздільнянського району Одеської області. Окрім того з вказаної довідки судом встановлено, що [PERSON] доглядав за [PERSON] до дня його смерті [INFO] . (а.с.6) Згідно довідки Марківської сільської ради Роздільнянського району від 21.09.2020 року за №338/02-07, співмешканка [PERSON] - [PERSON] була зареєстрована по [ADDRESS] , однак в квітні 2003 року переїхала до м. Саки Автономна Республіка Крим, де і проживала до дня своєї смерті [INFO] . (а.с.7) Також судом встановлено, що при житті [PERSON] належало на праві власності право на земельну частку (пай) площею 8,5 га умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі, яка перебуває у колективній власності колективного с/г підприємства «Костянтинівське» с. Марківка Роздільнянського району Одеської області, що підтверджується сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ОД №0217556 від 07.02.1997 року. (а.с.8) Зазначена земельна ділянка знаходиться на території Марківської сільської ради Роздільнянського району Одеської області (за межами населеного пункту) масив № [NUMBER] ділянка №4. (а.с.9) На момент смерті [PERSON] одружений не був, дітей та близьких родичів не мав. За життя [PERSON] заповіту не склав, а тому має місце спадкування за законом. Будь хто зі спадкоємців до нотаріуса протягом встановленого строку з заявами про прийняття спадщини не звертався, що підтверджується витягом зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 15.12.2020 року №62908903. (а.с.28) [PERSON] у встановленому законом порядку звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Однак нотаріус відмовила у прийнятті заяви, так як факт постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини [PERSON] повинен довести в судовому порядку, що підтверджується листом №263/01-16 від 26.10.2020 року та рекомендовано звернутися до суду з відповідною позовною заявою. (а.с.12) Факт проживання більше п`яти років [PERSON] зі спадкодавцем [PERSON] також підтвердили в суді свідки [PERSON] та [PERSON] , які зазначили, що [PERSON] з 1997 року постійно проживав разом з [PERSON] в належному [PERSON] будинку. Допомагав йому та співмешканці по господарству, купував ліки, доглядав за ним, здійснив його поховання. [PERSON] і на даний час проживає в будинку [PERSON] . Суд визнає покази свідків достовірними і приймає їх в якості доказів, оскільки свідкам достовірно відомо, що позивач [PERSON] з лютого 1997 року проживав разом з [PERSON] по день його смерті - по [INFO] . З урахуванням наведеного, у суду немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками. Грошова оцінка предмету спадщини становить 156704,83 грн.(а.с.34) Дані спірні правовідносини регулюються наступними нормами права. Дані спірні правовідносини виникли та існували протягом дії Цивільного кодексу УРСР в редакції 1963 року та Цивільного кодексу України в редакції 2004 року. Так спадкодавець [PERSON] помер в той час, коли в Україні діяв ЦК 1963 року, відповідно до даних правовідносин належить застосовувати норми щодо відкриття та прийняття спадщини цього кодексу. Так відповідно до ст. 548 ЦК України (в редакції 1963 року) було передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 року) однією з дій, що свідчить про прийняття спадщини, а саме визнається, що спадкоємець прийняв спадщину є фактичний вступ в управління або володіння спадковим майном. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до пункту 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при вирішенні вимог про встановлення факту прийняття спадщини і місця її відкриття суд має керуватися положеннями статей 526 і 549 ЦК УРСР, згідно з якими місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця, а якщо воно невідоме місце знаходження майна або його основної частини. Діями ж, що свідчать про прийняття спадщини, є фактичний вступ заявника в управління чи володіння спадковим майном у межах шестимісячного строку з дня відкриття спадщини або подання ним протягом цього строку до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяви про її прийняття. З 01.01.2004 року набрав чинності новий ЦК України, ст.1264 зазначеного кодексу, передбачено, що в порядку четвертої черги право на спадщину мають особи, які проживали з спадкодавцем однією сім`єю не менше п`яти років до часу відкриття спадщини. Згідно ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо на протязі терміну, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від спадщини. Між тим, при визначенні правового статусу осіб-спадкоємців четвертої та п`ятої черг спадкоємців за законом (статті-1264-1265) судам потрібно враховувати, що коло спадкоємців за законом визначається за нормами ЦК, який діяв на час відкриття спадщини, відповідно до п.5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України. Відповідно до п.5 Перехідних положень ЦК правила книги шостої Цивільного кодексу України (щодо спадкування) застосовуються також до спадщини, яка відкрилась, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим кодексом. Також при вирішення спору про право на спадщину осіб які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, судам необхідно враховувати правила ч.2 ст.3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності ЦК. (п.21 Постанови ПВСУ від 30.05.2008 року №7). Відповідно до частин третьої і четвертої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» відсутність реєстрації місця проживання не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом. Суд, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, на які посилаються сторони, давши оцінку кожному аргументу, наведеному позивачем в позові, прийшов до висновку про задоволення позову виходячи з наступного. Так судом достовірно встановлено, що [INFO] помер [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді права на земельну частку (пай) площею 8,5 га умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі, яка перебуває у колективній власності колективного с/г підприємства «Костянтинівське» с. Марківка Роздільнянського району Одеської області, що підтверджується сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ОД №0217556 від 07.02.1997 року. У зв`язку\~з тим,\~що на\~момент смерті\~ [PERSON] \~одружений не\~був та\~дітей не\~мав,\~заповіту не\~склав,\~тому має\~місце спадкування\~за законом.\~Ніхто із\~спадкоємців \~за законом\~до цього\~часу з\~заявою про\~відкриття спадкової\~справи \~не звертався,\~спадкова справа\~не заводилась.\~При цьому\~ [PERSON] \~відповідно до\~ ЦК України\~в ред. 1963 року до кола спадкоємців [PERSON] не входив. Однак судом встановлено на підставі наданих по справі доказів, що позивач [PERSON] з лютого 1997 року по день смерті [PERSON] [INFO] , постійно проживав разом з ним однією сім`єю по [ADDRESS] . Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] постійно проживав разом зі спадкодавцем [PERSON] більше п`яти років однією сім`єю до дня його смерті. Оскільки до цього часу спадщину після смерті [PERSON] ніхто не прийняв і спадкова справа не заводилась, то відповідно за нормами Цивільного Кодексу України в редакції 2004 року і відповідно до Перехідних положень цього кодексу, [PERSON] набув право на спадкування і відноситься до кола спадкоємців четвертої черги за законом після смерті [PERSON] відповідно до ст.1264 ЦК України в редакції 2004 року. Оскільки спадщина не була ніким прийнята до цього часу, а останній набув право на спадкування з дати введення в дію Цивільного кодексу України 2004 року, то відповідно мав право звернутися з заявою про прийняття спадщини до нотаріуса після смерті [PERSON] до [INFO] або прийняти її відповідно до ст. 549 ЦК України в редакції 1963 року або ст.1270 ЦК України в редакції 2004 року. Нормами ЦК УРСР в редакції 1963 року було передбачено певні дії, які б свідчили про прийняття спадщини. Суд вважає, що позивач в даному випадку вступив в управління спадковим майном, так як згідно наданих доказів проживав зі спадкодавцем на день його смерті, отримав оригінал сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД №0217556 від 07.02.1997 року, а також проживає в будинку спадкодавця до цього часу. Також позивач прийняв спадщину відповідно до вимог ст.1270 ЦК України в редакції 2004 року, так як постійно проживав зі спадкодавцем на день його смерті. Тому суд вважає, що за [PERSON] належить визнати, право власності по праву спадкування за законом як спадкоємцем четвертої черги право на земельну часту (пай) площею 8,5 умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі, яка перебуває у колективній власності КСП "Костянтинівське" с. Марківка Роздільнянського району Одеської області, що належала померлому [INFO] [PERSON] на підставі сертифікату серії ОД №0217556 від 07.02.1997 року. Відповідно до\~ ст.81 ЦПК України,\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Відповідно позовні вимоги позивача належить задовольнити та визнати за ним право власності на заявлене спадкове майно. Судовий збір по справі повністю сплачено позивачем при зверненні до суду. На підставі викладеного та

Outcome: approved