Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-25 00:00:00

В обґрунтування заявлених вимог заявниця [PERSON] зазначає, що за рішенням суду її було визнано недієздатною. Цьому передувало те, що вона виховувала племінника, який при досягнення 14-и річного віку став поводити себе незадовільно, що призвело до погіршення самопочуття заявниці. Перебуваючи вдома, вона повернула собі здоровя, випробувавши різні методики очищення організму. Але відбувся суд, де на суді мама заявниці сказала, що «донька є недієздатною». А заявниця вважала, що "коли її завезуть до лікарні, то вона в будь-який час зможе залишити медичний заклад". Зважаючи, що заявниця має хороший стан здоров'я, а вдома перебуває матір, яка потребує стороннього догляду, заявниця просить суд постановити рішення, яким поновити її у дієздатності. В судове засідання, будучи належним чином повідомленою про дату і час розгляду справи, заявниця не зявилася. Від неї не надходили заяви про відкладення розгляду справи чи про слухання справи без її участі. Суд, порадившись на місці, прийняв рішення про розгляд справи без участі заявниці. Адже заявниця не мала перешкод подати суду заяву, згідно якої або просити суд про відкладення розгляду справи, або про розгляд справи за її особистої участі. При цьому враховується, що заявниця вже має досвід листування з судом. Представник Комунального закладу "Рівненський геріатричний пансіонат" Рівненської обласної ради (як орган опіки та піклування) вважає, що немає підстав для задоволення заяви, адже стан заявниці не покращився. Тому просить суд відмовити у задоволенні заяви. Заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи суд вважає, що заява не підлягає до задоволення. Як встановлено в судовому засіданні, рішенням Сарненського районного суду Рівненської області від 02.04.2010 року (справа № 2-о-13/2010) заявниця була визнана судом недієздатною. Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 03.09.2013 року Рівненський геріатричний пансіонат був призначений опікуном над заявницею (справа № 570/1664/13-ц). Згідно статті 42 ЦК України, за заявою опікуна або органу опіки та піклування суд поновлює цивільну дієздатність фізичної особи, яка була визнана недієздатною, і припиняє опіку, якщо буде встановлено, що внаслідок видужання або значного поліпшення її психічного стану у неї поновилася здатність усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Порядок поновлення цивільної дієздатності фізичної особи, яка була визнана недієздатною, встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України. Прийнявши заяву [PERSON] до розгляду (станом на 06.06.2017 року) суд зважав на рішення Європейського суду з прав людини у справі «[PERSON] проти України» № 49069/11, яке 30 серпня 2013 року набуло статусу остаточного. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини застосовувані державою обмеження в доступі особи до національного суду не повинні звужувати чи зменшувати залишені особі можливості доступу до суду в такий спосіб або такою мірою, що буде нівельована сама суть права. Більше того, встановлене державою обмеження суперечитиме пункту 1 статті 6 Конвенції, якщо воно не має законної мети і якщо не буде забезпечено пропорційного співвідношення між застосованими засобами та поставленою метою (рішення від 21 вересня 1994 року у справі «Фаєд проти Сполученого Королівства» (п. 65), рішення від 18 лютого 1999 р. у справі «Вайт і Кеннеді проти Німеччини» (п. 59), рішення від 10 травня 2001 р. у справі «Т.Р. та К.М. проти Сполученого Королівства» (п. 98), рішення від 10 травня 2001 р. у справі «Z. Та інші проти Сполученого Королівства» (п. 93), рішення від 12 липня 2001 р. у справі «[PERSON] Ганс-Адам II проти Німеччині» (п. 45). За положеннями ч.3 статті 300 ЦПК України (станом на час розгляду справи) скасування рішення суду про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи, цивільна дієздатність якої була обмежена, здійснюється за рішенням суду за заявою самої фізичної особи, її піклувальника, членів сімї або органу опіки та піклування. Отже, суд не обмежив право заявниці на звернення до суду. Згідно п. 7\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 28.03.1972 року № 3 «Про судову практику в справах про визнання громадянина обмежено дієздатним чи недієздатним»\~із змінами та доповненнями, в справах про поновлення дієздатності є обов'язковим проведення судово-психіатричної експертизи, яка призначається за ухвалою судді. Громадянина може бути поновлено в дієздатності лише при наявності висновку судово-психіатричної експертизи про значне поліпшення його стану здоров'я або видужання. Тобто, в справах про поновлення дієздатності є обовязковим проведення судово-психіатричної експертизи. Громадянина може бути поновлено в дієздатності лише при наявності висновку судово-психіатричної експертизи про значне поліпшення його стану здоровя або видужання. На виконання ухвали суду від 06.12.2017 року була проведена судово-психіатрична експертиза. Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 15/18 від 23.01.2018 року, [PERSON] страждає на хронічне психічне захворювання параноїдальну шизофренію з безперервним перебігом, вираженим дефектом (F20 за міжнародною класифікацією хвороб 10 перегляду). Ступінь вираженості психічних порушень наявного у заявниці захворювання позбавляє її здатності розуміти значення своїх дій та керувати ними. Таким чином, при розгляді справи було встановлено, що згідно висновку судово-психіатричної експертизи стан здоровя заявниці не дістав значного поліпшення; та цей висновок також свідчить про те, що заявниця не видужала. За наведеного у суду відсутні підстави для задоволення заяви [PERSON] про поновлення її у цивільній дієздатності. Розподіл судових витрат між сторонами відбувається за правилами статті 141 ЦПК України, і вони покладаються на державу.

Outcome: dismissed