Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-06 00:00:00

Направленим до суду позовом представник позивача просив ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача витрати на стаціонарне лікування [PERSON] в сумі 1\~822,16 гривень, які було витрачено заявником на лікування останньої, як потерпілої від злочину, що вчинив відповідач. Сторони в судове засідання не зявились, проте від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, проти заочного розгляду справи не заперечував. В свою чергу підстави неявки в судове засідання відповідача суду невідомі, хоча він був завчасно та належним чином повідомлений про день та час слухання справи. За таких обставин, зважаючи на відсутність будь-яких даних про причини неявки в судове засідання відповідача, належне сповіщення останнього про день та час розгляду, беручи до уваги той факт, що представник позивача не заперечує проти заочного порядку розгляду даної справи, суд вважає за можливе відповідно до положень ст. ст. 224, 225 ЦПК України провести судове засідання за правилами заочного розгляду справи. Дослідив матеріали справи судом встановлені наступні фактичні обставини справи і відповідно ним правовідносини. Згідно вироку Житомирського районного суду Житомирської області від 15 липня 2014 року [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, а саме за те, що \~[PERSON] 11 травня 2014 року, о 15 годині 40 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного спяніння в будинку № 31 по вул. Шевчука в с. Глибочиця Житомирського району Житомирської області, під час сварки зі своєю співмешканкою [PERSON], умисно наніс їй один удар ножем в область живота, внаслідок чого заподіяв їй тілесні ушкодження у вигляді проникаючої рани черевної порожнини з ушкодженням брижі, які відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння (а.с.3). У звязку з цим [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні КУ "ЦРЛ" Житомирської районної ради з 11 травня 2014 року по 19 травня 2014 року. Вартість перебування останньої в стаціонарі склала 1\~822,16 гривні (8 ліжко-днів х 227,77 гривень (1 ліжко-день) = 1\~822,16 гривень)) (а.с.4). Правовідносини, що склались між сторонами у даній справі, регулюються наступними положеннями норма матеріального права. Особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого (ч. 1 ст. 1206 ЦК України). Фактичні витрати закладу охорони здоровя на стаціонарне лікування потерпілого від злочину визначаються згідно з "Порядком обчислення розміру фактичних витрат на лікування закладу охорони здоровя на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використанням", затвердженим постановою КМ України від 16 липня1993 року № 545. Як передбачено п. 1 Порядку, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоровя, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоровя або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. Відповідно до п. 2 Порядку, визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць, на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про задоволення позову, адже як встановлено в ході розгляду даної справи, потерпіла від злочину перебувала на лікуванні у відповідача, внаслідок чого закладом охорони здоров'я були понесені витрати, а тому такі витрати підлягають стягненню з відповідача. Крім цього, оскільки позов підлягає до задоволення, на підставі ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача в дохід держави слід стягнути судові витрати за розгляд даної справи, які складаються із судового збору у розмірі 1\~378,00 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved