Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-09 00:00:00

Згідно заяви про збільшення позовних вимог, пояснень позивачки та її представника в судовому засіданні, з 25.09.2010 року по 28.07.2014 року [PERSON] перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого 27.04.2012 року у них народився син [PERSON] [PERSON] Миколайович. Рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 28.02.2014 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі 600 гривень щомісячно, починаючи з 13.02.2014 року і до повноліття дитини. Однак, з часу винесення вищевказаного рішення відповідач аліменти на утримання сина взагалі не сплачує, у зв'язку з чим за ним рахується заборгованість. Водночас позивачці відомо, що [PERSON] з 07.12.2015 року зареєстрований як фізична особа підприємець, здійснює спеціалізовані будівельні роботи і має високий дохід від цієї діяльності, тому спроможний сплачувати аліменти на утримання сина, але ухиляється від виконання рішення суду. Стаття 196 СК України передбачає право одержувача аліментів на стягнення неустойки (пені) за час прострочення сплати аліментів. Згідно розрахунків проведених позивачкою та її представником з дотримання положень правової позиції Верховного Суду України, висловленої в постанові від 02.11.2016 року у справі № 6-1554цс16, сума неустойки (пені) від суми несплачених аліментів за період з 13.02.2014 року по 30.09.2016 року складає 5748 гривень. На підставі наведеного, позивачка та її представник просять стягнути з відповідача на користь [PERSON] неустойку (пеню) від суми несплачених аліментів за період з 13.02.2014 року по 30.09.2016 року в сумі 5748 гривень. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить наявна в матеріалах справи розписка. Про причини неявки суд не повідомив. Заслухавши пояснення позивачки та її представника, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги слід задоволити, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачка та відповідач є батьками [PERSON] [PERSON] Миколайовича, [INFO]. Рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 28.02.2014 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі по 600 гривень щомісячно, починаючи з 13.02.2014 року і до повноліття дитини. Згідно довідки державного виконавця відділу державної виконавчої служби Нетішинського міського управління юстиції Хмельницької області №451 від 10.10.2016 року, за період з 13.02.2014 року по 30.09.2016 року відповідач [PERSON] жодного разу не сплатив аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO] за виконавчим листом №2/679/232/2014 від 02.04.2014 року. Згідно розрахунку проведеного позивачкою, за період з 13.02.2014 року по 30.09.2016 року загальний розмір неустойки (пені) становить 5748 гривень. Відповідно до вимог ч.1 ст.196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Згідно розяснень викладених в п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судом окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" № 3 від 15.05.2006 року, передбачена ст.196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Відповідно до правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 02.11.2016 року у справі № 6-1554цс16, згідно із частиною першою статті 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. З урахуванням правої природи пені, як дієвого стимулу належного виконання обовязку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість зі сплати аліментів за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). Виходячи з наведених норм, розмір неустойки (пені) за період з 13.02.2014 року по 30.09.2016 року становить: за лютий 2014 року 90 грн. (600 грн.*1%*15 днів); за березень 2014 року 186 грн. (600 грн.*1%*31 день); за квітень 2014 року 180 грн. (600грн.*1%*30 днів); за травень 2014 року 186 грн. (600грн.*1%*31 день); за червень 2014 року 180 грн. (600грн.*1%*30 днів); за липень 2014 року 186 грн. (600грн.*1%*31 день); за серпень 2014 року 186 грн. (600грн.*1%*31 день); за вересень 2014 року 180 грн. (600грн.*1%*30 днів); за жовтень 2014 року 186 грн. (600грн.*1%*31 день); за листопад 2014 року 180 грн. (600грн.*1%*30 днів); за грудень 2014 року 186 грн. (600грн.*1%*31 день); за січень 2015 року 186 грн. (600грн.*1%*31 день); за лютий 2015 року 168 грн. (600 грн.*1%*28 днів); за березень 2015 року 186 грн. (600 грн.*1%*31 день); за квітень 2015 року 180 грн. (600грн.*1%*30 днів); за травень 2015 року 186 грн. (600грн.*1%*31 день); за червень 2015 року 180 грн. (600грн.*1%*30 днів); за липень 2015 року 186 грн. (600грн.*1%*31 день); за серпень 2015 року 186 грн. (600грн.*1%*31 день); за вересень 2015 року 180 грн. (600грн.*1%*30 днів); за жовтень 2015 року 186 грн. (600грн.*1%*31 день); за листопад 2015 року 180 грн. (600грн.*1%*30 днів); за грудень 2015 року 186 грн. (600грн.*1%*31 день); за січень 2016 року 186 грн. (600грн.*1%*31 день); за лютий 2016 року 174 грн. (600 грн.*1%*29 днів); за березень 2016 року 186 грн. (600 грн.*1%*31 день); за квітень 2016 року 180 грн. (600грн.*1%*30 днів); за травень 2016 року 186 грн. (600грн.*1%*31 день); за червень 2016 року 180 грн. (600грн.*1%*30 днів); за липень 2016 року 186 грн. (600грн.*1%*31 день); за серпень 2016 року 186 грн. (600грн.*1%*31 день); за вересень 2016 року 180 грн. (600грн.*1%*30 днів). Отже, загальний розмір неустойки (пені) складає 5784 гривні. Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно вимог ч.2 ст.196 СК України, розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Однак, відповідач не надав суду жодних належних та допустимих доказів в підтвердження відсутності його вини у виникненні заборгованості по аліментах, тяжкого матеріального або сімейного становища, або інших доказів неможливості сплати ним аліментів. Відповідач мав таку можливість, однак нею не скористався, в судове засідання не зявився і не повідомив про причини неявки. На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що вимога про стягнення неустойки (пені) є законною та обґрунтованою. Отже, враховуючи вищевикладене, а також вимоги ст.8 Закону України "Про охорону дитинства", відповідно до яких, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку, що батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст.88 ЦПК України, враховуючи те, що позивачці відстрочено сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі, а також те, що позовні вимоги [PERSON]В задоволено повністю, з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір в розмірі 551 гривня 20 копійок.

Outcome: approved