Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-21 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області 21.03.2018 року надійшла заява Комунального закладу «Вінницька обласна психоневрологічна лікарня ім. академіка [PERSON]» про госпіталізацію [PERSON], [INFO], яка проживає в [INFO], в примусовому порядку без її згоди. Заява мотивована тим, що [PERSON] 20.03.2018 року о 12.10 год. госпіталізована у відділення №11 ВОПНЛ ім.акад. [PERSON] за направленням на госпіталізацію лікаря-психіатра ВОПНЛ [PERSON], яка після особистого огляду [PERSON] зробила висновок про необхідність її госпіталізації у психіатричний стаціонар для обстеження та лікування у звязку із наявністю у неї тяжкого психічного розладу, який обумовлює її небезпеку для себе та оточуючих і суттєву шкоду її здоровю внаслідок погіршення психічного стану у разі, якщо їй не буде надана психіатрична допомога. [PERSON] не може дати усвідомленої згоди на госпіталізацію до лікарні в звязку з її психічним станом, визнана недієздатною, має опікуна [PERSON] (рішення Ленінського районного суду м.Вінниці від 10.07.2012 року у справі №2-о-1036/11). 20.03.2018 року о 12:30 год. [PERSON] була оглянута комісією лікарів-психіатрів ВОПНЛ ім. акад.О.І. [PERSON], яка підтвердила доцільність її госпіталізації для надання психіатричної допомоги. Вищевикладене й стало підставою для звернення до суду з заявою про госпіталізацію в примусовому порядку [PERSON] В судовому засіданні представник лікарні заявлені вимоги підтримала, аргументуючи їх мотивами, викладеними в заяві, просила заяву задовольнити. Прокурор проти задоволення заяви не заперечував. [PERSON] усвідомленої згоди на госпіталізацію до лікарні не надала. Заслухавши пояснення представника лікарні, думку прокурора, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. 20.03.2018 року о 12:30 год. [PERSON] була оглянута комісією лікарів-психіатрів ВОПНЛ ім. академіка [PERSON], яка зробила висновок, що [PERSON] виявляє ознаки психічного розладу у вигляді параноїдної шизофренії, безперервний перебіг (F20.00), потребує госпіталізації в примусовому порядку без її згоди. З матеріалів справи вбачається, що вперше психічні розлади виникли у [PERSON] в 1993 році після пологів, коли стала тривожною, не спала, відчувала страх. Лікувалася в пологовому будинку по рекомендації психіатра. Після виписки почувала себе добре. Психічний стан погіршився в 1998 році. Тоді ж вперше лікувалася в ВОПНЛ з приводу гострої параноїдної реакції, синдром дисморфофобії, виписана з покращенням. Повторно лікувалася в ВОПНЛ в 1999 році. В 2010 році звільнилася з роботи, усамітнювалася, ні з ким не спілкувалася, продала речі. Перестала доглядати за сином-інвалідом, залишила його в реабілітаційному центрі «Промінь». В подальшому неодноразово перебувала на лікуванні в ВОПНЛ з приводу «Параноїдної шизофренії, безперервний перебіг», остання виписка 10.03.2016 року. Вдома приймала підтримуюче лікування. Теперішня госпіталізація повязана з необхідністю відновного лікування та пересвідчення МСЕК, у звязку з чим в супроводі м/с Антопільського ПНБІ [PERSON] доставлена в ВОПНЛ та примусово госпіталізована в 11-те відділення ВОПНЛ. Враховуючи дані медичної документації (акт огляду комісії-психіатрів особи, яка потребує госпіталізації у примусовому порядку, огляд лікарем-психіатром в приймальному відділенні, направлення на госпіталізацію) [PERSON]Л виявляє ознаки психічного розладу у вигляді параноїдної шизофренії, безперервний перебіг (F20.00), неспроможна самостійно задовольнити свої життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність, потребує госпіталізації в примусовому порядку без її згоди. Згідно статті 13 Закону України "Про психіатричну допомогу", особа госпіталізується до психіатричного закладу добровільно - на її прохання або за її усвідомленою згодою. Особа віком до 14 років (малолітня особа) госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її батьків чи іншого законного представника. Особа, визнана у встановленому законом порядку недієздатною, госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна. Згідно з Рішенням Конституційного Суду N 2-рп/2016 від 01.06.2016 положення третього речення частини першої статті 13 не відповідає Конституції України (є неконституційними). Госпіталізація особи у випадках, передбачених частиною першою цієї статті, здійснюється за рішенням лікаря-психіатра. Особа може бути госпіталізована до психіатричного закладу в примусовому порядку на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону, а також у випадках проведення експертизи стану психічного здоров'я особи або застосування до особи, яка страждає на психічний розлад і вчинила суспільно небезпечне діяння, примусового заходу медичного характеру на підставах та в порядку, передбачених законами України. Стаття 14 Закону України "Про психіатричну допомогу" встановлює, що особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи, тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.\~ Враховуючи наведене та

Outcome: approved