Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-23 00:00:00

Золочівська місцева прокуратура Львівської області в інтересах Львівської обласної ради звернулася до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування майнової шкоди завданої кримінальним правопорушенням витрат на лікування, понесених закладом охорони здоровя на стаціонарне лікування потерпілого від злочинних дій. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що згідно вироку Миколаївського районного суду Львівської області від 14.04.2014 року [PERSON] засуджено за ч.1 ст. 122, ч.1 ст.125 КК України. Внаслідок неправомірних дій відповідача потерпілий [PERSON] змушений був знаходитись на стаціонарному лікуванні в Обласній клінічній лікарні- комунальний заклад Львівської обласної ради з 29.12.2013 року по 24.01.2014 року. Згідно розрахунку, проведеного Обласною клінічною лікарнею на лікування [PERSON] понесено витрати в розмірі 2616 грн 22 коп. В добровільному порядку кошти затрачені на лікування потерпілого відповідачем по справі не відшкодовані, тому просить в примусовому порядку стягнути з [PERSON] вартість лікування потерпілого в сумі 2616,22 грн. В судовому засіданні прокурор Журавкін А.О. позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини, які викладені у позовній заяві, просив позов задоволити. Представник Львівської обласної ради в судове засідання не зявився, хоч належним чином повідомлявся про час і місце розгляду справи, жодних клопотань про відкладення судового засідання не надсилав. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позову не заперечив, визнав позов повному обсязі. Представник третьої особи Обласної клінічної лікарні в судове засідання не зявився, хоч належним чином повідомлявся про час і місце розгляду справи, жодних клопотань про відкладення судового засідання не надсилав. Заслухавши пояснення прокурора, відповідача, зясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку. Відповідно до ч.2 ст.1191 ЦК України держава має право зворотної вимоги до фізичної особи, винної у вчиненні злочину, у розмірі коштів, витрачених на лікування особи, яка потерпіла від злочину. Згідно ст.1206 ЦПК України, якщо лікування проводилося закладом охорони здоров'я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Відповідно до ч. 4 ст.61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно вироку Миколаївського районного суду Львівської області від 14.04.2014 року [PERSON] визнано винним в тому, що 28 грудня 2013 року близько 23:55 год. знаходячись в приміщенні кафе бару "Білий Дім", що в м. Миколаєві, Львівської області, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, на грунті раптово виниклих неприязних відносин, умисно наніс потерпілому [PERSON] декілька ударів руками і ногами по різних частинах тіла, зокрема в обличчя, чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді синця в правій орбітальній ділянці та крововилив в білкову оболонку правого ока, які згідно висновку експерта №25/14 від 27.02.2014 року відносяться до легких тілесних ушкоджень. Крім того, 28.12.2013 року близько 23:59 год., після конфлікту в приміщенні кафе бару "Білий Дім", знаходячись на площадці на вулиці, напроти входу у вказане кафе, умисно наніс потерпілому [PERSON] удар рукою в область щелепи, чим спричинив останньому тілесне ушкодження у вигляді закритого двобічного перелому нижньої щелепи, яке згідно висновку експерта №25/14 від 27.02.2014 року відноситься до тілесного ушкодження середньої важкості по ознаці тривалого розладу здоровя. [PERSON] визнано виним у вчиненні кримінальних правпорушень, передбачених ч.1 ст. 125, ч.1 ст. 122 КК України та призначено покарання у виді двох років обмеження волі. На підставі ст.75 КК України [PERSON] звільнено від відбування призначеного покарання із випробуванням, якщо він протягом двохрічного іспитового строку не вчинить нового злочину. Вказаний вирок суду набрав законної сили 15.05.2014 року. Як вбачається з довідки №510/с, виданої 16.02.2016 року Обласною клінічною лікарнею [PERSON] перебував у відділенні щелепово-лицевої хірургії Львівської обласної клінічної лікарні з 29.12.2013 р. по 24.01.2014 р. з діагнозом: травматичний двобічний перелом нижньої щелепи. Посттравматичний субконюктувальний крововилив на правому оці. Гематома правої повіки. Струс головного мозку. Загальна вартість витрат на лікування [PERSON] становить 2616,22 грн. Відповідно до ч.4 ст. 175 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оціннючи в сукупності зібрані у справі докази, враховуючи визнання позову відповідачем [PERSON] суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити в повному обсязі та стягнути в користь держави в особі Львівської обласної ради витрати на лікування потерпілого від кримінального правопорушення [PERSON] в сумі 2616,22 грн. Крім того, відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивач, на користь якого ухвалено рішення, звільнений від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, в даному випадку такі складаються із судового збору в розмірі 551 гривню 20 копійок, а тому їх необхідно стягнути із відповідача.

Outcome: approved