Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Дельта Плюс Україна» про розірвання трудового договору, зобов`язати внести зміни до запису в трудову книжку, стягнення моральної шкоди, в якому просить суд безстроковий трудовий договір № 02/01/14 укладений 02 січня 2004 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Дельта Плюс Україна» та [PERSON] розірвати.; зобовязати відповідача внести запис до трудової книги [PERSON] про звільнення у відповідності до вимог ч. 3 ст. 38 КЗпП України - порушення роботодавцем законодавства про працю, умов колективного та трудового договору.; Стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір та судові витрати, середній заробіток за час вимушеного прогулу з 29 березня 2019 року до дня видачі трудової книжки.; Стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 20 000,00 грн., яка була сприченена в наслідок не видачі позивачу трудової книжки. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що позивач працював заступником генерального директора з охорони праці , транспортної та пожежної безпеки в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Дельта Плюс Україна» з 02.01.2014 року по 29 березня 2019 року. Наказом № 120-к від 12 листопада 2018 року позивач був незаконно звільнений з посади у зв`язку з відсутністю на роботі більше трьох годин (з 09.00 до 14.00) протягом робочого дня ЗО жовтня 2018 року без поважних причин, згідно з п. 4 ст. 40 КЗпП України. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 19 лютого 2019 року по справі №755/18170/18, провадження № 2/755/2256/19 був поновлений на посаді заступника генерального і директора з охорони праці, транспортної та пожежної безпеки. Однак в період з 27 лютого по 12 березня 2019 року позивачу так і не було організоване робоче місце, про що останній повідомляв керівництво підприємства. Таким чином позивачу створювались такі умови, в яких останній не мав можливості працювати. 14 березня 2019 року позивач не витримав такий надвисокий психологічно-емоційний тиск з боку директора підприємства [PERSON] , який скористався обставинами, що склалися - генеральний директор [PERSON] самоусунувся від рішення кадрових питань та забезпечення нормального емоційного та психологічного стану у колективі, - і надав заяву про звільнення згідно ч. З ст. 38 КЗпП України з 14 березня, щоб зберегти своє здоров`я та не допустити чергового (третій) інсульту або інфаркту. 15 березня 2019 року позивач звернувся до головного управління Держпраці у Київській області стосовно перевірки дотримання вимог законодавства про працю відповідачем. У своїй відповіді від 26.04.2019р. № 4.4/2-Б-1185-2001 перший заступник начальника [PERSON] підтвердив факт порушення відповідачем вимог законодавства про працю, які були мною вказані у заяві про звільнення від 14.03.2019 року, а саме вимог частини 7 етапі 6 закону України "Про відпустки" в частині ненадання позивачу додаткової відпустки в період з 2014 року по 2019 рік. - 2 календарні дні за кожен відпрацьований рік станом на 14 березня 2019 року це 10 днів. Таким чином, позивач неодноразово телефонував керівництву підприємства, писав листи як по електронній пошті, так і Укрпоштою та "Новою поштою" [PERSON] та [PERSON] , з проханням видати йому трудову книжку та копію наказу про звільнення, тому що без цих документів він не може стати на обпік як безробітний та влаштуватися на роботу. Вважає, що своїми діями керівництво підприємства в особі генерального директора [PERSON] та директора [PERSON] зловживають своїми правами з метою надати шкоди позивачу та його родині. Крім того, з 30 березня 2019 року позивач не працює. Роботодавці, до яких він звертався з приводу, працевлаштування, не бажають мати з ним трудові відносини дізнаючись, що він не має трудової книжки, інвалід (переніс два ішемічних інсульти та декілька разів на рік змушений проходити відновлювальне лікування у неврологічному та кардіологічному відділеннях), має на утриманні двох дітей, один з яких інвалід, а другий переніс перелом хребта, онука 4 років та дружину, яка змушена доглядати за дітьми та онуком. На даний час у його родині склалася дуже важка, напружена та нервова ситуація у зв`язку з тим, що відсутність трудової книжки перешкоджає моєму працевлаштуванню. Позивач продовжує переносити великі душевні страждання внаслідок усвідомлення неможливості утримувати родину, забезпечити ліками доньку, сина та себе. Змушений постійно приймати заспокійливі ліки та депресанти, що значно впливає на результати його співбесід з потенційними роботодавцями. Зараз позивач втратив нормальні життєві зв`язки з членами родини та родичами, тому що відчуває постійний тягар вини за погіршення моральної обстановки у родині, погіршення стану здоров`я доньки, яка опинилася у лікарні, неможливості забезпечити підготовку сина до випускного (закінчує 11 клас) та змушений витрачати фактично весь час на пошук роботи та докладати значних додаткових зусиль для організації життя родини при значному зменшенні доходу, тільки пенсія, потрібності постійно позичати гроші. Зважаючи на вищенаведене, враховуючи те, що між невидачею позивачу трудової книжки, копії наказу про звільнення та завданою йому, відповідачем моральною шкодою, є прямий причинний зв`язок, враховуючи характер та обсяг завданих позивачу моральних та фізичних страждань, втрат немайнового характеру є усі підстави для стягнення на його користь моральної шкоди у розмірі 20 000,00 грн. 22 травня 2019 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дельта Плюс Україна» про розірвання трудового договору, зобов`язати внести зміни до запису в трудову книжку, стягнення моральної шкоди та постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 02 липня 2019 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва, постановлено розгляд цивільної справи за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дельта Плюс Україна» про розірвання трудового договору, зобов`язання вчинити проводити за правилами спрощеного провадження, з повідомленням сторін. 29 жовтня 2019 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва дану позовну заяву залишено без розгляду. 15 січня 2020 року постаною Київського Апеляційного суду, скасовано ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 29 жовтня 2019 року та справу напралено до суду першої інстанції для продовження розгляду. 17 червня 2020 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва, цивільну справу за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дельта Плюс Україна» про розірвання трудового договору, скасування наказів та стягнення коштів в частині заявлених позовних вимог «Визнати недійсними та такими, що суперечать законодавству накази від 17.04.2019 р. за №15/1 та від 18.04.2019 р. за №16; Обов`язати генерального директора ( [PERSON]), директора ( [PERSON] ), головного бухгалтера ( [PERSON] ) ТОВ Дельта Плюс Україна» покрити шкоду заподіяну підприємству у співвідношенні 20%, 60% та 20% від суми шкоди відповідно - закрити. Позивач у судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі виходячи з підстав викладених у змісті позовної заяви, просив прийняти рішення, яким їх задовольнити. Крім того, позивач в судовому засіданні не міг визначитись з підставами та предметом заявленого ним позову, оскільки в своїх поясненнях по суті заявлених позовних вимог не мав чіткого розуміння, які саме його права, свободи чи законні інтереси були порушені. Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог в повному обсязі з підстав викладених у відзиві на позовну заяву, просив постановити рішення, яким відмовити в задоволенні позову повністю. Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази,

Outcome: dismissed