Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-11 00:00:00

В січні 2017 року\~ Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Український фінансовий світ» звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором №025/0006Кс в сумі 5 593 грн. 77 коп. (з урахуванням письмової заяви позивача від 21.03.2017 року про збільшення позовних вимог) та понесені банком судові витрати у справі. Позов мотивує тим, що 08.05.2013 року між Публічним акціонерним товариством комерційним банком «Український фінансовий світ» та [PERSON] було укладено кредитний договір №025/0006Кс, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит в сумі 10 000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25% річних та щомісячною комісійною винагородою за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 0,5 % від первісної суми кредиту, з датою остаточного повернення кредитних коштів 07 травня 2015 року. Позивач зазначає, що взяті на себе зобов'язання за згаданим вище договором належним чином виконав, кредитний ліміт відповідачеві відкрив. Натомість, відповідач протягом тривалого часу зобов'язань щодо повернення коштів за кредитним договором тривалий час не виконує, у зв'язку з чим станом 25.07.2016 року у останнього виникла заборгованість перед банком в розмірі 5 593 грн. 77 коп., з яких 853,11 грн. сума заборгованості за тілом кредиту, 593,09 грн. сума заборгованості по відсотках, 1\~650,00 грн. сума заборгованості з комісії за обслуговування кредиту, 640,52 грн. сума пені за кредитом, 302,92 сума пені по процентах, 830,73 грн. сума пені з комісії за обслуговування кредиту, 136,28 грн. - 3% річних за несвоєчасну сплату кредиту, процентів та комісії, 587,11 грн. інфляційні збитки за кредитом, процентах та комісії. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надіслав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином в газеті "Урядовий кур'єр" №65 від 06.04.2017 року, стор.15, про причини неявки суд не повідомила, заяву про розгляд справи за її\~ відсутності не надавала. У зв'язку з наведеним вище, відповідно до п.4 ст.169, ст.224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу заочно на підставі наявних доказів за відсутності осіб, яка бере участь у справі та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч.2\~ст.197 ЦПК України. З'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, на підставі наданих доказів, судом встановлено наступне: Відповідно до\~ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до\~ст.ст.1048,1049 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Позичальник зобов'язаний, повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. В свою чергу, згідно зі ст.ст.526,536 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином згідно (відповідно) до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати відсотки, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. За ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виник спір. Отже, в якості доказів у справі, на підтвердження обгрунтованості позовних вимог, позивачем суду надано меморіальні ордери: №306_19 від 08.05.2013 року, №306_63 від 06.02.2014 року, №TR.41669.5211.260 від 14.03.2014 року, №306_24 від 08.04.2014 року, що свідчать про надання відповідачеві кредитних коштів згідно кредитного договору №025/0006Кс від 08.05.2003 року в сумі 10000 грн., а також, свідчать про часткове погашення відповідачем заборгованості за даним правочином на суму 1979,21 грн.(а.с.5-8). Окрім того, до початку розгляду справи по суті, в якості доказів до матеріалів справи 12.05.2017 року позивачем надано роздруківку з САБ «Scrooge3» на підтвердження факту укладення між Публічним акціонерним товариством комерційним банком «Український фінансовий світ» та [PERSON] кредитногодоговору №025/0006Кс від 08.05.2013 року. Разом з цим, на вимогу суду банком ані оригінал, ані належним чином засвідчену копію кредитного договору №025/0006Кс від 08.05.2013 року надано не було, з огляду на втрату оригіналів первинних документів. Факт заволодіння оригіналами кредитного договору №025/0006Кс від 08.05.2013 року та оригіналом даної кредитної справи підтверджений наявною в матеріалах справи заявою до Куйбишевського РВ ДМУ ГУМВС України в Донецькій області про вчинення кримінального правопорушення від 23.06.2014 року за вих.№001/1787 та заявою до МВС України від 15.08.2014 року. Однак, 11.01.2016 року позивачем отримано відповідь зі слідчого управління Нацональної поліції в Донецькій області щодо знаходження матеріалів даного кримінального провадження в адміністративній будівлі Куйбишевського РВ ДМУ ГУМВС України в Донецькій області, що на даний час знаходиться на тимчасово непідконтрольній Україні території. У зв'язку із втратою документів, позивачем було опубліковане оголошення в газеті "Голос України" №199(5949) від 16.10.2014 року. Відповідно до п.4 ч.3 ст.129 Конституції України, однією із засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеність перед судом їх переконливості. Виходячи із цього принципу, суд позбавлений права за власною ініціативою збирати докази або робити інші процесуальні дії, спрямовані на збирання доказів, а лише оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Отже, дослідивши наявні у справі докази, надавши останнім правову оцінку за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому їх дослідженні, судом встановлено наступне: Як вбачається з матеріалів справи, 08.05.2013 року між Публічним акціонерним товариством комерційним банком «Український фінансовий світ» та [PERSON] було укладено кредитний договір №025/0006Кс, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит в сумі 10 000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25% річних та щомісячною комісійною винагородою за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 0,5 % від первісної суми кредиту, з датою остаточного повернення кредитних коштів 07 травня 2015 року. Позивач зазначає, що взяті на себе зобов'язання за згаданим вище договором належним чином виконав, кредитний ліміт відповідачеві відкрив. Натомість, як вбачається з наданого банком розрахунку, та як зазначає банк в позовній заяві, відповідач протягом тривалого часу зобов'язань щодо повернення коштів за кредитним договором не виконує, у зв'язку з чим станом 25.07.2016 року у останнього виникла заборгованість перед банком в розмірі 5 593 грн. 77 коп., з яких 853,11 грн. сума заборгованості за тілом кредиту, 593,09 грн. сума заборгованості по відсотках, 1\~650,00 грн. сума заборгованості з комісії за обслуговування кредиту, 640,52 грн. сума пені за кредитом, 302,92 сума пені по процентах, 830,73 грн. сума пені з комісії за обслуговування кредиту, 136,28 грн. - 3% річних за несвоєчасну сплату кредиту, процентів та комісії, 587,11 грн. інфляційні збитки за кредитом, процентах та комісії. Разом з цим, суд враховує, що відповідно до ст.2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року № 1669-VII (із змінами і доповненнями, внесеними Законами України від 12 лютого 2015 року N 189-VIII, від 02 березня 2015 року N 222-VIII), на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] проживає у м.Донецьку, який відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 р. №1275-р віднесено до переліку населених пунктів, на території яких здійснюється антитерористична операція, у зв'язку з чим стягнення з останньої заборгованості з пені та комісії за період, починаючи з 14.04.2014 року, слід визнати безпідставним. За таких обставин, на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, а також з урахуванням, того що відповідач не скористався своїм правом з`явитись в суд і спростувати надані позивачем докази у справі, які підтверджують і факт укладання кредитного договору і наявність заборгованості перед банком з боку відповідача, суд приходить до висновку щодо наявності правових підстав для часткового задоволення позовних вимог, а саме, в частині стягнення з відповідача на користь позивача 853 грн. 11 коп. заборгованості за тілом кредиту, 593 грн. 09 коп. заборгованості за відсотками, 136,28 грн. - 3% річних за несвоєчасну сплату кредиту, процентів та комісії, 587,11 грн. інфляційних збитків за кредитом, процентами та комісією. В решті позову, а саме, в частині в частині стягнення з відповідача пені по кредиту в розмірі 640,52 грн., пені по відсотках в розмірі 302,92 грн., пені з комісії по обслуговуванню кредиту та 1650 грн. заборгованості з комісії слід відмовити на підставі ст.2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». Згідно з ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, в задоволенні яких позивачеві відмовлено. Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 534,47 грн. судового збору, а також, 420 грн. витрат за публікацію оголошення в газеті «Урядовий курєр» №65 від 06.04.2017 року, які законодавцем також віднесено до судових витрат у справі.

Outcome: partial