Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-29 00:00:00

В вересні 2014 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням - кім. [ADDRESS] та розірвати договір найму житлового приміщення. Заявлені вимоги обґрунтовуються посиланням на те, що відповідач не проживає у вказаному житловому приміщенні без поважних причин понад встановлені Законом строки, з огляду на що має бути визнаний таким, що втратив право користування жилим приміщенням. До суду представник позивача не з'явився, направивши заяву про розгляд справи в його відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився двічі. Про день, час і місце розгляду справи повідомлений відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України. Визнавши наявні у справі докази достатніми для прийняття рішення, приймаючи до уваги також позицію позивача, який не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити у справі заочне рішення. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі договору найму відомчого житлового приміщення, відповідно до ордера № 8 від 18.12.2007 року зареєстрований у спірному житловому приміщенні в гуртожитку Професійного училища - кім. [ADDRESS] (а.с. 5), де значиться зареєстрованим на час розгляду справи судом. Приймаючи до уваги, що спірні відносини не врегульовані Законом, суд відповідно до положень ч. 7 ст. 11 ЦПК України застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини - в даному випадку аналогію закону і погоджується з позицією представника позивача щодо можливості застосування до спірних відносин положень ст.ст. 71,72 ЖК України, які регулюють порядок користування жилими приміщеннями в будинках державного і громадського житлового фонду. Згідно зі ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї, за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, відповідно по положень ст. 72 ЖК України провадиться в судовому порядку. Як вбачається із змісту наданих актів, [PERSON] не проживає в спірній кімнаті понад 6 місяців, по комунальним платежам утворилась заборгованість (а.с.11), і місце роботи та перебування відповідача на даний час не відоме. Здійснюючи судочинство на засадах змагальності сторін, суд, провівши аналіз представлених сторонами доказів, з врахуванням рівності прав сторін щодо їх подання та доведення перед судом їх переконливості, дійшов висновку про те, що в суді знайшов підтвердження факт непроживання відповідача у спірному жилому приміщенні понад встановлені ст.71 ЖК України строки. Відповідно до роз'яснень, що містяться в постанові ПВСУ № 2 від 12.04.1985 року "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" у справах про визнання наймача таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. Судом встановлено, що в спірному жилому приміщенні відповідач не проживає понад 6 місяців. З моменту залишення спірної квартири, протягом такого тривалого строку, в будь-який спосіб не вирішив питання з власником житлового фонду щодо збереження за ним права на житло, що є переконливим свідченням прояву його абсолютної байдужості до спірної квартири, і дає суду підставу дійти остаточного висновку про відсутність у відповідача поважної причини для непроживання в спірному приміщенні та формального збереження житла за собою, що відповідно до положень ст.72 ЖК України є підставою для задоволення вимог позивача в повному обсязі. Вирішуючи питання щодо обґрунтованості вимоги позивача про зняття відповідача з реєстраційного обліку, приймаючи до уваги положеннями ст. 7 ЗУ "Про свободу пересування, вільний вибір місця проживання в Україні" відповідно до якої зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі заяви особи або її законного представника, судового рішення, яке набрало законної сили (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою), свідоцтва про смерть, суд вважає її такою, що не потребує врегулювання в спірному порядку, оскільки процедура та підстави зняття особи з реєстрації прямо передбачені в Законі. Питання про судові витрати по справі вирішено судом відповідно до вимог 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved