Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася з вказаним позовом в суд до відповідача [PERSON] про надання дозволу на виїзд за межі України малолітньої особи без згодита супроводу батька мотивуючи свої вимоги тим, що за час спільного проживання з відповідачем, [INFO] року народилася донька [PERSON]. Сторони у шлюбі не перебували , підтримували фактичні шлюбні відносини. З 2011 року відповідач зник із життя позивачки, з вказаного часу з дитиною не бачиться, не виконує належним чином батьківські обов"язки. Мати дитини, позивачка по справі, бажає вивозити дитини на оздоровлення та відпочинок за межі України. При цьому потрібний дозвіл батька на виїзд неповнолітньої дитини за кордон.Однак відповідач по справі [PERSON] такої згоди позивачу не надає, всіляко не бажаючи надавати нотаріальну згоду на виїзд дитини за кордон. Тому позивачка вимушена звернути до суду за захистом прав та законних інтересів своєї доньки , та просила суд постановити рішення,яким надати їй дозвіл на тимчасовий виїзд з 30 лютого 2017 року по [INFO] року . Просить надати дозвіл [PERSON] дозвіл на оформлення та виготовлення проїздного документа для виїзду за кордон малолітньої [PERSON],[INFO] . В судове засідання позивач подала клопотання про розгляд справи за її відсутності. Присила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі . Відповідач до суду повторно не з"явився. Судом повідомлявся про дату судового розгляду належним чином та у встановлений законом порядок. Представник третьої особи до суду також не з"явилися . Судом про дату судового розгляду повдомлялися належнис чином. На підставі наявних в справі доказів суд ухвалив заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справу , судом встановлено наступне . При розгляді справи судом встановлено, що сторони по справі проживали однією сім"єю без реєстрації шлюбу з 2006 року по 2011 рік .Дана обставина встановлена судовим рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 08 червня 2015 року (а.с.13) про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання доньки [PERSON], [INFO]. Згідно Свідоцтва про народження Серії [NUMBER]батьком [PERSON] є [PERSON] (а.с.12 зворот) Судом встановлено, що батько дитини проживає окремо . Дівчинка проживає спільно із своєю матір»ю . Відповідно до ст..313 ЦК України, фізична особа , яка не досягла 16 років , має право на виїзд за межі України за згодою батьків, піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними . Згідно зі ст..2 Закону України «Про порядок виїзду з України і в»їзду в Україну громадян України, документами, що надають право на виїзд з України і в»їзд в Україну та посвідчують особу громадянина під час перебування за її межами, зокрема є паспорт громадянина України для виїзду за кордон, проїзний документ дитини. Відповідно до ст..4 Закону, оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків . За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду . Вказана норма Закону повністю відображена в постанові Кабінету Міністрів України від 31.03.1995 року № 231 « Про затвердження Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення . Проїзний документ дитини видається органом внутрішніх справ за місцем проживання . Судом достовірно встановлено, що батько дитини, відповідач по справі, не бажає в добровільному порядку вирішувати питання виїзду доньки за кордон,тому позивачка позбавлена можливості отримати згоду відповідача . У відповідності до п.2-2 Постанови Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України « чітко визначено , що виїзд за межі України громадян, які не досягли 16 річного віку, у супроводі одного з батьків здійснюється у разі пред»явлення оригіналу або нотаріального посвідчення копії рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16 річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків . Таким чином , виїзд за межі України громадян, які не досягли 16 річного віку у супроводі одного з батьків та при відсутності згоди другого з батьків, здійснюється на підставі рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16 річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Також необхідно зазначити, що із Конвецією про права дитини ( ратифіковані Постановою Верховної Ради № 789 від 27.02.91 р.) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини. У відповідності до вимог ст..ст.7, 155 Сімейного Кодексі України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини . За наведеного вище, з урахуванням наведеного, з метою забезпечення гарантованих державою прав та інтересів дитини вимоги позовної заяви обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі .

Outcome: approved