Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-01 00:00:00

ВИМОГИ ПОЗИВАЧА [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просила суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON] . ПОЗИЦІЯ ПОЗИВАЧА Свої вимоги позич, [PERSON] , мотивувала тим, що відповідач є батьком [PERSON] [INFO] .. В 2009 році шлюб між сторонами було розірвано. Рішенням Автозаводського районного суду м.Кременчука з відповідача стягнуто аліменти на утримання сина. Починаючи з 2009 року син проживає разом із нею та перебуває на її утриманні. Відповідач протягом тривалого часу не має бажання опікуватись дитиною, не цікавиться життям сина, його успіхами, станом здоров`я. Вважає, що відповідач свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків відносно сина. В судовому засіданні позивач підтримала позов та просила його задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві. Вказала, що відповідач перестав спілкуватись із сином після того, як вона написала заяву до виконавчої служби про те, що не має претензій щодо заборгованості по аліментах. Вважає, що відповідач може перешкоджати розвитку дитини, а його репутація може завадити у майбутньому працевлаштуванню їх сина. ПОЗИЦІЯ ВІДПОВІДАЧА Відповідач надіслав суду заяву в якій просив справу розглянути за його відсутності у зв`язку із перебуванням та працевлаштуванням у Республіці Польща. Із позовом він не погоджується та бажає спілкуватись із сином. В судовому засіданні представник відповідача проти задоволення позову заперечувала. Вважала, що підстави для позбавлення відповідача батьківських прав відсутні. Вказала, що відповідач бажає виконувати свої батьківські обов`язки, однак має певні труднощі у зв`язку із перебуванням на заробітках за кордоном. На даний час відповідач не має заборгованості по сплаті аліментів. Вважала, що позбавлення [PERSON] батьківських прав не буде відповідати інтересам дитини. ПОЗИЦІЯ ТРЕТЬОЇ ОСОБИ, ЯКА НЕ ЗАЯВЛЯЄ САМОСТІЙНИХ ВИМОГ НА ПРЕДМЕТ СПОРУ Орган опіки і піклування - виконавчий комітет Кременчуцької міської ради надіслав заяву про розгляд справи за відсутності його представника. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ ПО СПРАВІ Ухвалою суду від 01 жовтня 2019 року витребувано від Органу опіки та піклування - Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] та закрито підготовче провадження. В судовому засіданні 05.12.2019 задоволено клопотання представника позивача про допит неповнолітнього свідка - [PERSON] та клопотання представника відповідача про допит свідків. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Крюківським відділом реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис 469(а.с.13). Шлюб між сторонами було розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 05.02.2010 та копією рішення Крюківського районного суду м.Кременчука від 08.12.2009 по справі 2-1981/2009. Адміністрація Кременчуцької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №16 повідомила, що [PERSON] , [INFO] , навчається в 7-б класі даної школи. Зі слів класного керівника ,за час перебування дитини в закладі, батько учня з класним керівником не спілкувався, не цікавився навчанням та поведінкою сина, не відвідував батьківські збори. НОРМИ ПРАВА Відповідно до ч.1-5 ст.150 Сімейного кодексу України(далі - СК України) батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Згідно вимог ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до вимог ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав з підстав, встановлених пунктами 2, 4 і 5 частини першої цієї статті, лише у разі досягнення ними повноліття. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Під час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Якщо суд при розгляді справи про позбавлення батьківських прав виявить у діях батьків або одного з них ознаки кримінального правопорушення, він письмово повідомляє про це орган досудового розслідування, який в порядку, передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України, розпочинає досудове розслідування. Рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили суд надсилає органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини. В пункті 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав: 1) втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; 2) перестає бути законним представником дитини; 3) втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; 4) не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; 5) не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); 6) втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. ОЦІНКА СУДУ Відповідно до ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. В справі «Ilya Lyapin v. Russia», справа №70879/11, Страсбург, 30.06.2020, §44, 47, Європейський суд з прав людини зазначив про те, що в даний час існує широкий консенсус - у тому числі в міжнародному праві - на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їхні найкращі інтереси мають бути першочерговими. Як правило, інтереси дитини диктують, що зв`язки дитини зі своєю сім`єю повинні підтримуватися, за винятком випадків, коли сім`я виявилася особливо непридатною і це може завдати шкоди здоров`ю та розвитку дитини. Розірвати такі зв`язки означає відірвати дитину від коріння, що може бути зроблено лише у виняткових обставинах; необхідно зробити все для збереження особистих відносин і, якщо це необхідно, для відновлення сім`ї. Оцінюючи, чи був оскаржений захід "необхідним у демократичному суспільстві", Суд повинен врахувати, чи були, зважаючи на справу в цілому, причини, виправдані для оскаржуваного заходу, "відповідні та достатні" для цілей § 2 статті 8 Конвенції. З цією метою Суд повинен з`ясувати, чи проводили вітчизняні суди поглиблену перевірку всієї сімейної ситуації та цілу низку факторів, зокрема факторів фактичного, емоційного, психологічного, матеріального та медичного характеру, і чи врівноважена та розумна оцінка відповідних інтересів кожної людини з постійною турботою про визначення того, яке найкраще рішення буде для дитини. Під час вирішення справи суд враховує, що правовою підставою для позбавлення відповідача батьківських прав, обраною позивачем є п.2 ч.1 ст.164 СК України, а саме ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. На спростування вказаних фактів за клопотанням представника відповідача було допитано свідків. Так, свідок [PERSON] вказала, що вона є матір`ю відповідача. Зазначила, що її син працює за кордоном та сплачує аліменти. Її син завжди привозить подарунки для сина. Вказала, що вона також не завжди має можливість спілкуватись із відповідачем через проблеми з його телефоном. Свідки [PERSON] [PERSON] та [PERSON] вказали, що є сусідами відповідача та [PERSON] .. Зі слів [PERSON] їм відомо про те, що відповідач привозив подарунки для [PERSON] . Свідки, [PERSON] та [PERSON] вказали, що бачили відповідача із сином, коли [PERSON] проживав в м.Кременчуці. На думку суду, показання свідків [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] не мають правового значення для вирішення даного спору, оскільки факти на які свідки посилались, зокрема щодо придбання подарунків, самостійно не були виявлені вказаними свідками, а відомі останнім лише зі слів [PERSON] .. У висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області, затвердженого Рішенням виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області від 15.11.2019 №1528, визначено, що орган опіки та піклування дійшов висновку про недоцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його неповнолітнього сина, [PERSON] . Разом із тим, суд вважає за необхідне зазначити, що, на його переконання, за змістом положень ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, пункту 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», сплата аліментів за рішенням суду або раптово виникле бажання батька спілкуватись із дитиною, яке не підкріплюється відповідними діями, не є достатньою підставою для твердження про недоцільність позбавлення батьківських прав. В судовому засіданні було допитано неповнолітнього [PERSON] з метою з`ясування його позиції щодо позбавлення відповідача батьківських прав. [PERSON] підтвердив суду свою позицію, висловлену Органу опіки та піклування, про те, що він не заперечує проти позбавлення [PERSON] батьківських прав. [PERSON] вказав, що із батьком останній раз бачився приблизно 2-3 роки тому. Із батьком він не спілкується, бо останній йому не телефонує, хоча знає номер його особистого телефону. Вважає, що наявність документально закріпленого зв`язку із батьком може негативно вплинути на його подальше майбутнє, завадити його працевлаштуванню, оскільки йому не відомо яка репутація у батька, чим він займається. Особисто він на даний час вже не потребує спілкування із батьком . Отже, суд констатує, що за повідомленням неповнолітнього [PERSON] , фактичний зв`язок із батьком він втратив та поновити його не бажає. Суд приймає до уваги те, що відповідачем не було надано доказів, які б спростовували доводи позивача про те, що життям дитини відповідач не цікавиться. Також, суд враховує те, що відповідач не приділяв уваги навчанню дитини в школі, додаткових гуртках, що підтверджується також висновком органу опіки та піклування. На переконання суду, відповідачем не було доведено, що його поведінка була викликана об`єктивними чинниками, не пов`язаними з його бажанням. Враховуючи наведені обставини, ставлення [PERSON] до вирішення спору щодо позбавлення батьківських прав, приймаючи до уваги невиконання відповідачем батьківських обов`язків, щодо виховання, спілкування з дитиною, суд вважає вимоги позивача про позбавлення [PERSON] батьківських прав обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, які складаються із судового збору в сумі 768,40 грн.

Outcome: approved