Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, у якому просила визнати неправомірною відмову відповідача - відділу освіти Ніжинської районної державної адміністрації у внесенні змін у формулювання наказу від 30 січня 2007 року № 15 «Про переведення [PERSON].» та запису від 01 лютого 2007 року під № 23 у її трудовій книжці та зобов»язати відповідача внести зміни в зазначений наказ та відповідно в запис у трудову книжку з наступним формулюванням: «Залишити на посаді керівника гуртків та довантажити посадою культорганізатора (0,5 ставки)». В подальшому позивач [PERSON] письмово позовні вимоги уточнила і просила визнати незаконними дії начальника відділу освіти Ніжинської районної державної адміністрації Лозової Л.В. щодо відмови у внесенні змін до вищезазначеного наказу та запису у її трудовій книжці та зобов»язати останню внести зміни до наказу від 30 січня 2007 року № 15, виклавши його зміст у наступному формулюванні: «[PERSON] - керівнику гуртків Ніжинського районного центру дитячої творчості та юнацтва, доручити виконання поряд з її основною роботою додаткової роботи з доплатою 50 відсотків за посадою культорганізатора у порядку суміщення посад без звільнення її від основної роботи» та внести відповідні зміни до запису під № 23 від 01 лютого 2007 року у її трудовій книжці. В судовому засіданні за клопотанням позивача [PERSON] відповідно до ч.1 ст.33 ЦПК України до участі в справі у якості співвідповідача було залучено комунальний позашкільний навчальний заклад «Центр дитячої та юнацької творчості Ніжинської районної ради Чернігівської області», який у позові був зазначений третьою особою, оскільки саме ним вносився запис у трудову книжку позивача [PERSON] В обґрунтування заявлених вимог позивач [PERSON] зазначила, що наказом відділу освіти Ніжинської районної державної адміністрації від 31 серпня 2005 року № 107 її з 01 вересня 2005 року призначено на посаду керівника гуртків Лосинівського центру дитячої творчості та юнацтва (наказом від 21 серпня 2006 року № 109 назву змінено на «Ніжинський районний центр дитячої творчості та юнацтва», а наказом від 01 листопада 2013 року назву змінено на «Комунальний позашкільний навчальний заклад «Центр дитячої та юнацької творчості Ніжинської районної ради Чернігівської області» - а.с.92,93, тому далі по тексту - «Центр дитячої та юнацької творчості») на вільну кількість годин, а наказом від 30 січня 2007 року № 15 її 01 лютого 2007 року переведено на посаду культорганізатора (0,5 ставки) та призначено керівником гуртків на вільну кількість годин у цьому ж позашкільному закладі, про що 01 лютого 2007 року внесено відповідний запис у її трудову книжку під № 23. Зазначений наказ вважає незаконним, так як письмової згоди на звільнення її з посади керівника гуртків та переведення на посаду культорганізатора (0,5 ставки), як основну посаду, вона не давала, а фактично просила залишити її на посаді керівника гуртків, на яку її було призначено 01 вересня 2005 року, та надати роботу культорганізатора (0,5 ставки) в цьому позашкільному закладі, як додаткове навантаження до її неповного тижневого педагогічного навантаження, тобто, просила про суміщення професій. Необхідність внесення змін мотивувала тим, що відповідно до формулювання в наказі від 30 січня 2007 року № 15 основною в неї вважається робота на посаді культорганізатора (0,5 ставки), яка не входить до Переліку посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04 листопада 1993 року N 909, в той час як фактично основною роботою в неї залишилася робота на посаді керівника гуртків, яка входить до зазначеного переліку і відповідно повинна входити до стажу, який би давав їй право на пенсію за вислугу років, але управлінням Пенсійного фонду України в м.Ніжині та Ніжинському районі у зарахуванні даного періоду роботи до стажу, який дає право на пенсію за вислугу років, відмовлено та відповідно, відмовлено і в призначенні пенсії за вислугу років, так як із формулювання наказу та запису у трудовій книжці не вбачається, що робота на посаді керівника гуртків, починаючи з 01 лютого 2007 року, є основною. Крім того, її не було попереджено, що згідно зробленого відповідачем запису в наказі, а відповідно і в трудовій книжці, основною буде вважатися посада культорганізатора, яка не входить до стажу, що дає право на пенсію за вислугу років. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала та дала пояснення, аналогічні обставинам, зазначеним нею в позові в обгрунтування позовних вимог, а також пояснила, що про порушення свого права дізналася у вересні 2014 року, коли управлінням Пенсійного фонду України в м.Ніжині та Ніжинському районі їй було відмовлено у призначенні пенсії за вислугу років. Представник третьої особи - управління Пенсійного фонду України в м.Ніжині та Ніжинському районі Ярмоленко Т.К. проти задоволення вимог позивача [PERSON] не заперечувала та пояснила, що у вересні 2014 року остання звернулась із заявою про призначення пенсії за вислугу років, в чому їй було відмовлено за відсутністю достатнього стажу, оскільки період роботи з 01 лютого 2007 року по 29 серпня 2014 року до стажу, який би давав їй право на даний вид пенсії, не міг бути зарахований, так як відповідно до запису в трудовій книжці основною в неї у цей період часу була посада культорганізатора, яка не входить до Переліку посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, а робота в зазначений період часу на посаді керівника гуртків вважалася в неї роботою за сумісництвом, а не за суміщенням, а тому не могла бути зарахована до стажу, який дає право на пенсію за вислугу років. Робота на посаді керівника гуртків зараховується до стажу, який дає право на пенсію за вислугу років у тому разі, якщо вона є основною посадою або за суміщенням, незалежно від тривалості робочого часу на такій посаді протягом робочого дня. Представник відповідача - відділу освіти Ніжинської районної державної адміністрації Скочій Л.В. надала письмові заперечення на позовну заяву, які відповідач обґрунтував тим, що наказ від 30 січня 2007 року № 15 повністю відповідає волевиявленню [PERSON], вираженому в її заяві від 30 січня 2007 року, що даним наказом [PERSON] з керівника гуртків переведена на посаду культорганізатора (0,5 ставки) та призначена на другу посаду - керівника гуртків на вільну кількість годин, що не суперечить законодавству про працю, оскільки робота на зазначених посадах виконувалась позивачем [PERSON] у різний час і оплачувалася за кожною з посад у повному обсязі, тобто, культорганізатора (0,5 ставки) та керівника гуртків - 08 (вісім) навчальних годин на тиждень, що відповідає 0,44 ставки, виходячи з норми годин на одну тарифну ставку керівників гуртків, секцій, клубів, творчих об»єднань позашкільного навчального закладу, яка відповідно до ч.1 ст.22 Закону України «Про позашкільну освіту» становить 18 (вісімнадцять) навчальних годин на тиждень, а відповідно не є суміщенням відповідно до ст.105 КЗпП України. Виходячи з того, що обсяг виконуваних робіт за посадою культорганізатора (0,5 ставки) був більшим за обсяг роботи за посадою керівника гуртків (0,44 ставки), та що саме на посаду культорганізатора (0,5 ставки) з посади керівника гуртків була переведена [PERSON] та призначена керівником гуртків після переведення, то саме посада культорганізатора (0,5 ставки) була основною і записана першою. Жодної юридичної норми по відношенню до [PERSON] відділом освіти не порушено. Крім того, позивачем [PERSON] пропущено трьохмісячний строк для звернення з даним позовом до суду. Дані заперечення представник відповідача Скочій Л.В. у судовому засіданні підтримала і просила саме їх прийняти до уваги в обґрунтування підстав невизнання позову відповідачем та додатково зазначила, що відповідач при прийнятті на роботу чи переведенні на іншу роботу не зобов»язаний роз»яснювати законодавство про пенсійне забезпечення. Відповідач - начальник відділу освіти Ніжинської районної державної адміністрації Лозова Л.В. позовні вимоги не визнала та підтримала надані відділом освіти заперечення на позовну заяву. Представник відповідача - комунального позашкільного навчального закладу «Центр дитячої та юнацької творчості Ніжинської районної ради Чернігівської області» Борщ М.М. позовні вимоги не визнав та пояснив, що години керівника гуртків перезатверджувалися щороку, тобто, могли бути введені на відповідний рік розпорядженням райдержадміністрації, а на слідуючий рік їх могло й не бути, а посада культорганізатора (0,5 ставки) була в штатному розкладі даного позашкільного навчального закладу і на цю посаду претендувало дві кандидатури, але рішенням тарифікаційної комісії було надано перевагу [PERSON], так як у неї був досвід роботи на аналогічній посаді у школі в с.Бурківка, де вона працювала раніше. Переведенням на постійну роботу на посаду культорганізатора (0,5 ставки) [PERSON] була задоволена, оскільки сама цього хотіла. Запис у трудову книжку було внесено на підставі наказу. Заслухавши пояснення осіб, які брали участь у розгляді справи, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до п. «е» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на призначення пенсії за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров'я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку. Постановою Кабінету Міністрів Украї\-ни від 04.11.93 р. № 909 «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здо\-ров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років» (зі змінами, внесеними постановою від 26.09.2002 р. № 1436) затверджено Перелік закладів і установ освіти та посад, робота на яких дає право на пенсію за вислу\-гу років, у якому в розділі 1 підрозділу «Позашкільні навчальні заклади» до посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, віднесені: директори, їх заступники з навчально-виховної, навчальної, виховної роботи, завідуючі відділами (лабораторіями, кабінетами), художні керівники, керівники гуртків, секцій, студій та інших форм гурткової роботи. Як видно з листа управління Пенсійного фонду України в м.Ніжині та Ніжинському районі від 10 вересня 2014 року на а.с.6, позивачу [PERSON] у призначенні пенсії за вислугу років відмовлено за відсутністю стажу роботи за вище зазначеним Переліком та одночасно роз»яснено про наявність у неї права на оскарження такої відмови до органу Пенсійного фонду України вищого рівня або в судовому порядку. Позивач [PERSON] правом на оскарження відмови управління Пенсійного фонду України в м.Ніжині та Ніжинському районі у призначенні їй пенсії за вислугу років не скористалася, а обрала інший спосіб захисту свого, як вона вважає порушеного відповідачами права, а саме, оскаржила відмову у внесенні змін у формулювання запису в наказі та у трудовій книжці (відмова від 09 жовтня 2014 року на а.с.41), винесену за результатами розгляду її заяви від 29 вересня 2014 року, копія якої на а.с.42-43, в якій вона просила змінити записи в наказі від 30 січня 2007 року № 15 та відповідно у трудовій книжці, зазначивши, що посада керівника гуртків є для неї основною посадою. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Як видно з копії заяви [PERSON] від 30 січня 2007 року на а.с.44, остання, перебуваючи на посаді керівника гуртків Ніжинського районного центру дитячої творчості та юнацтва, просила перевести її на посаду культорганізатора (0,5 ставки) 01 лютого 2007 року та призначити керівником гуртків на вільну кількість годин. На заяві є підпис особи, що її подала, погодження переведення: «Директор Борщ М.М.», резолюція: «До наказу, 30.01.2007 року та підпис». Оглянувши в судовому засіданні наданий відповідачами оригінал цієї заяви, позивач [PERSON] визнала, що підпис заявника належить їй, представник відповідача - центру дитячої та юнацької творчості Борщ М.М. також визнав належність йому підпису щодо погодження переведення, а начальник відділу освіти Лозова Л.В. визнала, що резолюція на заяві накладена нею 30.01.2007 року - в перший день її роботи на зазначеній посаді, що підпис належить їй та пояснила, що ведення окремої реєстрації таких заяв у відділі освіти не передбачено, тому на ній відсутній вхідний реєстраційний номер. Наказом відділу освіти від 30 січня 2007 року № 15 керівника гуртків Ніжинського районного центру дитячої творчості та юнацтва [PERSON] на підставі її заяви 01 лютого 2007 року переведено на посаду культорганізатора (0,5 ставки) та призначено керівником гуртків на вільну кількість годин Ніжинського районного центру дитячої творчості та юнацтва (копія наказу на а.с.11). На підставі цього наказу та заяви [PERSON] Ніжинським районним центром дитячої творчості та юнацтва 31 січня 2007 року видано наказ № 6, зміст якого повністю відповідає змісту наказу по відділу освіти від 30 січня 2007 року № 15 (копія на а.с.79), з яким [PERSON] ознайомлена і належність їй підпису у судовому засіданні не заперечувала, тобто, з дотриманням вимог ст.32 КЗпП України, відповідно до якої переведення на іншу роботу допускається тільки за згодою працівника, за винятком випадків, передбачених у статті 33 цього Кодексу та в інших випадках, передбачених законодавством, та 01 лютого 2007 року Ніжинським районним центром дитячої творчості та юнацтва у трудову книжку [PERSON] внесено запис за № 23, який точно відповідає тексту наказу від 30 січня 2007 року № 15, а відповідно і тексту наказу від 31 січня 2007 року № 6, тобто, запис у трудову книжку внесено у відповідності до пункту 2.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерством юстиції України, Міністерством соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року за N 58 (зі змінами та доповненнями). Позивач [PERSON] у позові не просила визнати незаконним наказ відділу освіти від 30 січня 2007 року №15, а лише констатувала, що вона сама вважає його незаконним, як і не просила визнати незаконним виданий на його підставі наказ Ніжинського районного центру дитячої творчості та юнацтва від 31 січня 2007 року № 6. Тобто, на час розгляду справи в суді дані накази є діючими. Відповідно до ст. 29 КЗпП України (у редакції, яка діяла на час видання наказу про переведення [PERSON].) до початку роботи за укладеним трудовим договором власник або уповноважений ним орган зобов'язаний: 1) роз'яснити працівникові його права і обов'язки та проінформувати під розписку про умови праці, наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їх впливу на здоров'я, його права на пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору; 2) ознайомити працівника з правилами внутрішнього трудового розпорядку та колективним договором; 3) визначити працівникові робоче місце, забезпечити його необхідними для роботи засобами; 4) проінструктувати працівника з техніки безпеки, виробничої санітарії, гігієни праці і протипожежної охорони. До зазначеного переліку не входить обов»язок роз»яснювати працівникові норми законів про пенсійне забезпечення, тому посилання позивача [PERSON] на ту обставину, що при переведенні на посаду культорганізатора (0,5 ставки) їй не було роз»яснено, що дана посада не входить до Переліку посад, робота на яких входить до стажу, що дає право на пенсію за вислугу років, не є підставою для внесення змін, про які просить позивач, до наказу та відповідно до запису в її трудовій книжці. Спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства фінансів України від 28.06.1993 року № 43, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 30 червня 1993 року за № 76, затверджено Положення про умови роботи за сумісництвом працівників державних підприємств, установ і організацій, у п.1 якого зазначено, що не є сумісництвом робота, яка визначена Переліком робіт, що додається до цього Положення. Відповідно до зазначеного Переліку усі працівники, крім основної роботи та роботи за сумісництвом, мають право виконувати такі роботи, які відповідно до чинного законодавства не є сумісництвом, а саме: у частині другій п.8 до такої роботи віднесена: робота учителів і викладачів середніх загальноосвітніх, професійних та інших навчально-виховних закладів, а також вищих навчальних закладів, прирівнених до них по оплаті праці працівників, концертмейстерів і акомпаніаторів навчальних закладів по підготовці працівників мистецтв та музичних відділень (факультетів) інших вищих навчальних закладів, у тому самому навчальному закладі понад установлену норму учбового навантаження, педагогічна робота та керівництво гуртками в тому самому навчальному закладі, дошкільному виховному, позашкільному навчально-виховному закладі, а відповідно до п.11 цього Переліку не є сумісництвом інша робота, яка виконується в тому разі, коли на основній роботі працівник працює неповний робочий день і відповідно до цього отримує неповний оклад (ставку), якщо оплата його праці по основній та іншій роботі не перевищує повного окладу (ставки) за основним місцем роботи. Наказом Міністерства праці та соціальної політики від 29 грудня 2004 року № 336 затверджено Випуск 1" Професії працівників, що є загальними для всіх видів економічної діяльності" Довідника кваліфікаційних характеристик професій працівників (із змінами і доповненнями, внесеними наказом Міністерства соціальної політики України від 25 вересня 2013 року № 621), відповідно до п.14 якого, у разі виконання працівником робіт, котрі належать до різних посад, трудовий договір укладається за згодою сторін за посадою, яку визначено основною. При цьому основною вважається посада з найбільшим обсягом виконуваних робіт порівняно з іншими посадами, що й було дотримано при виданні наказу від 30 січня 2007 року №15, оскільки обсяг виконуваних робіт на посаді культорганізатора (0,5 ставки) є більшим за обсяг роботи керівника гуртків, що відповідає 0,44 ставки. За встановлених обставин вимоги позивача [PERSON] в тій частині, що посада культорганізатора (0,5 ставки) зазначена в неї основною безпідставно та без її волевиявлення є необгрунтованими і не є підставою для внесення змін, про які просить позивач, до наказу та відповідно до запису в її трудовій книжці. Частина перша статті 105 КЗпП України передбачає суміщення професій (посад), тобто можливість виконання працівником на тому ж підприємстві, в установі, організації поряд зі своєю основною роботою, обумовленою трудовим договором, додаткової роботи за іншою професією (посадою)або обов»язків тимчасово відсутнього працівника без звільнення від основної роботи, з доплатою за суміщення професій (посад) або виконання обов'язків тимчасово відсутнього працівника. Додаткова робота в порядку суміщення професій (посад) на відміну від сумісництва провадиться в межах установленої тривалості робочого дня. Доручення додаткової роботи в порядку суміщення професій (посад) та розмір доплати за таку роботу обов»язково мають бути погоджені з працівником та оформлені наказом. Наказом Міністерства освіти і науки України від 26 вересня 2005 № 557, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 03 жовтня 2005 року за № 1130/11410, «Про впорядкування умов оплати праці та затвердження схем тарифних розрядів працівників навчальних закладів, установ освіти та наукових установ» доплату за суміщення професій встановлено у розмірі до 50 відсотків посадового окладу (ставки заробітної плати, тарифної ставки)- ( підпункт "а" підпункту 3 пункту 4 із змінами, внесеними згідно з Наказом Міністерства освіти і науки № 614 ( z1361-05 ) від 25 жовтня 2005року ). Роботу культорганізатора та роботу керівника гуртків, починаючи з 01 лютого 2007 року, [PERSON] виконувала у різний час, а не в межах робочого часу однієї з посад, що підтверджується Правилами внутрішнього трудового розпорядку (копія на а.с.94), розкладом занять керівників гуртків (копія на а.с.95), оглянутим у судовому засіданні розкладом занять на перше півріччя 2007-2008 навчального року, і оплата її праці проводилася в повному обсязі за фактично виконувану роботу культорганізатора (0,5 ставки) та фактично виконувану роботу керівника гуртків, що підтверджується копіями особових рахунків за 2007-2008 роки на а.с. 96,97, оглянутими в судовому засіданні тарифікаційними списками на 2005-2006, 2006-2007 навчальні роки, і дані обставини не заперечуються сторонами, а не за суміщенням професій (посад) відповідно до вищезазначеного Наказу Міністерства освіти і науки України від 26 вересня 2005 № 557. За встановлених обставин суд вважає, що позивачем [PERSON] не доведено належними доказами порушення її прав відповідачами, а тому вважає, що її позовні вимоги є необгрунтованими і в їх задоволенні слід відмовити. Пропуск без поважних причин встановленого ст.233 КЗпП України трьохмісячного строку звернення до суду є самостійною підставою для відмови в позові, але так як судом встановлено, що позов є необгрунтованим, то він відмовляє в його задоволенні саме з цих підстав.

Outcome: dismissed