Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-26 00:00:00

Орган опіки та піклування виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області звернувся до суду з позовною заявою в інтересах малолітньої дитини [PERSON], [INFO] до [PERSON], третя особа: [PERSON] про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що відповідач [PERSON], [INFO] є матір'ю [PERSON], [INFO]. Малолітня [PERSON] перебуває під опікою [PERSON], згідно рішення виконавчого комітету Ізюмської міської ради від 22.04.2009 року № 0384 у зв'язку з тим, що мати дитини на час слідства знаходилась під вартою в слідчому ізоляторі м. Харків, за вчинення злочину та в подальшому була засуджена. 22.01 2016 [PERSON] була звільнена з місць позбавлення волі, та не створила умов для повернення їй дитини: не працює, на обліку у центрі зайнятості не перебуває, жодного разу не приходила та не поцікавилась вихованням та утриманням своєї доньки, її фізичним та духовним розвитком, матеріально дитину не утримує, не дбає про нормальне самоусвідомлення дитини, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, ухиляється від виконання батьківських обов'язків. Представник позивача Мойсеєнко В.А. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позбавити [PERSON] батьківських прав стосовної малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала, пояснила, що не заперечує проти позбавлення її батьківських прав. Вважає, що її доньці краще проживати з опікуном [PERSON] Третя особа [PERSON] підтримала позовну заяву. Вислухавши сторони, третю особу, дослідивши наявні у справі докази, суд прийшов до висновку що позов підлягає задоволенню. Частиною 1 статті 12 Закону України "Про охорону дитинства" встановлено, що виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. [PERSON], [INFO], уродженка м. Ізюм Харківської області, що проживає без реєстрації за адресою : [ADDRESS] є матір'ю [PERSON], [INFO]. (а.с.5) В актовому записі про народження [PERSON] № 437 від 29 листопада 2006 року відомості про батька зазначені відповідно до частини першої ст. 135 Сімейного кодексу України (а.с.6) Відповідно до вимог ст.ст. 150, 155, 180 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, що є найважливішими обов'язками матері і батька, а також повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.4 ст.155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно ч. 1 ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Як вбачається з ч. 1 ст. 11 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» органами опіки та піклування є районні, районні у містах Києві та Севастополі місцеві державні адміністрації, виконавчі органи міських чи районних у містах, сільських, селищних рад. Рішенням виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області №0380 від 22.04.2009 року надано малолітній [PERSON], [INFO] статус дитини, позбавленої батьківського піклування, в зв'язку з там, що її мати [PERSON] на час слідства перебуває під вартою, відповідно до постанови Ізюмського міського суду Харківської області від 06.06.2008 року. (а.с.8) Рішенням виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області №0384 від 22.04.2009 року [PERSON] призначено опікуном малолітньої [PERSON] (9) Згідно повідомлення Ізюмського МВ ГУМВС України в Харківській області від 13.07.2016 року [PERSON] 22 січня 2016 року була звільнена з місць позбавлення волі та направлена до місця проживання за адресою : [ADDRESS] (а.с.17) Відповідно довідки з місця проживання [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] без реєстрації з братом та невісткою. (а.с.19) Обстежити матеріально побутові умови не вдалось, оскільки ніхто із членів сім'ї не відкриває двері (а.с.20) Відповідач [PERSON] після звільнення з місць позбавлення волі не працює, на обліку в Ізюмському міськрайонному центрі зайнятості не перебуває (а.с.18) Згідно довідки №47 Ізюмської гімназії №3 від 22.04.2016 мати дитини [PERSON], учениці 4-А класу Ізюмської гімназії №3 Ізюмської міської ради Харківської області, [PERSON], не бере участі у вихованні доньки, не відвідувала жодних батьківських зборів, не спілкувалася з вчителями, не цікавилась справами та навчанням доньки, зі школи не забирала. Всіма питаннями виховання і навчання [PERSON] займається опікун [PERSON] Відповідно до ст. 164 СК України підставами для позбавлення батьківських прав батьків є: якщо вони не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Пленум Верховного Суду України в пунктах 15 та 16 Постанови № 3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав" роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Як вбачається з матеріалів справи, позивач довів, що відповідач своїми умисними діями, свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків відносно малолітньої [PERSON] і не бажає їх виконувати. Оцінивши докази які містяться у матеріалах справи, суд дійшов висновку, що в інтересах дитини, яка позбавлена батьківського піклування, позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно ч. 3 ст.88 ЦПК України судовий збір суд стягує з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved