Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-22 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулась до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області із заявою про встановлення факту смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . У своїй заяві вказує на те, що [PERSON] , [INFO] , є батьком її дочки та помер [INFO] . Однак, зареєструвати його смерть заявник у встановленому законом порядку не може. [PERSON] звернувся до Тернопільського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) для того, щоб зареєструвати смерть [PERSON] , однак отримала відмову у проведенні державної реєстрації смерті, оскільки представлені заявником документи оформлені установою, яка розташована на території непідконтрольній українській владі, що ставить під сумнів легітимність оформлення свідоцтва про смерть особи відділом реєстрації актів цивільного стану, місце розташування якого є населений пункт, на території якого органи державної влади тимчасово не здійснюють своїх повноважень відповідно до Додатку 1 розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року № 1085. У зв`язку з наведеним заявник не може зареєструвати смерть [PERSON] , щоб в подальшому звернутися за призначенням дитині пенсії по втраті годувальника. Представник заявника [PERSON] - адвокат Лисенко О.В. в судовому засіданні підтримала подану заяву у повному обсязі. Представник заінтересованої особи Тернопільського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) у судове засідання не з`явився, хоча був повідомлений про дату час та місце розгляду судового розгляду. Суд, повно, всебічно дослідивши та оцінивши у сукупності надані докази, дійшов висновку, що заяву [PERSON] слід задовольнити з наступних підстав. [PERSON] народилась [INFO] , її батьки - [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , яке видано Відділом реєстрації актів цивільного стану Антрацитівського міськрайонного управління юстиції Луганської області 07 липня 2005 року. [PERSON] , [INFO] , місце народження Луганська область м. Антрацит, помер [INFO] в м. Антрацит Луганська Народна Республіка, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , яке видане Відділом ЗАГС Антрацитівського міськрайонного управління юстиції Міністерства юстиції Луганської Народної Республіки 06.02.2020 року та довідкою про причину смерті до форми №106/о № 44 від 05.02.2020 року, яка видана для поховання, однак, відповідні документи на тимчасово окупованій території, які, відповідно до ст. 9 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", не є дійсними і не створюють юридичних наслідків, у зв`язку із чим заявник не може зареєструвати смерть батька своєї дитини у встановленому законом порядку. Тернопільський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) відмовив [PERSON] у проведенні державної реєстрації смерті [PERSON] , який помер [INFO] , на підставі пред`явлених документів, як вбачається з відповіді № 2609/24.16.1-07.6 від 26.12.2020 року. Відповідно п.8 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. За змістом ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; або рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Форма та порядок видачі документа про смерть, на підставі яких здійснюється державна реєстрація смерті, встановлена Наказом Міністерства охорони здоров`я України «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті» від 08.08.2006 року №545. Відповідно до положень наказу, підставами для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть, форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024; б) фельдшерська довідка про смерть, форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024; в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті (п.8 ч.1 ст.315 ЦПК України). Згідно ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Відповідно до Постанови Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України "Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей" запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України. Державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків (ч. 1 - ч. 3 ст. 9 Закону). Відповідно до п. 13 постанови №5 Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов`язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. При цьому слід мати на увазі, що встановлення з зазначених підстав факту смерті відрізняється від встановлення факту реєстрації смерті (яке полягає у з`ясуванні, насамперед, обставин не самої події смерті, а її реєстрації в органах реєстрації актів громадянського стану) та від оголошення особи померлою (п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 року №5). Враховуючи те, що свідоцтво про смерть [PERSON] видане на території, на якій органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, воно є недійсним і не створює правових наслідків, що зумовило неможливість реєстрації його смерті у встановленому законом порядку, і усунення цього порушення іншим шляхом ніж судовим, не вбачається можливим, а також, оскільки заявник [PERSON] не може отримати від закладу охорони здоров`я або судово-медичної установи, що створені за законодавством України, документ встановленої форми про смерть та на його підставі зареєструвати смерть батька своєї дочки, для проведення державної реєстрації смерті, отримання свідоцтва та довідки про смерть [PERSON] згідно чинного законодавства України, суд приходить до висновку про необхідність задоволення заяви про встановлення факту смерті у судовому порядку, що також за правилами ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» є підставою для державної реєстрації смерті органом державної реєстрації актів цивільного стану. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved