Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-04 00:00:00

Позивач 03 травня 2018 звернувся до суду з позовом в інтересах дітей [PERSON], [PERSON], [PERSON] про відібрання дітей від батька [PERSON] без позбавлення його батьківських прав. Позов мотивований тим, що в [ADDRESS] проживає відповідач [PERSON], який має на утриманні трьох малолітніх дітей, мати дітей померла. Батько не виконує батьківські обов'язки, не займається вихованням дітей, зловживає алкогольними напоями, не створив належні санітарно-гігієнічні умови для проживання дітей. Зазначені обставини, на думку позивача, є підставою для відібрання дітей від батька без позбавлення його батьківських прав. Ухвалою суду від 04 травня 2018 року відкрито провадження у справі. Позивач до підготовчого засідання 25 травня 2018 року подав до суду заяву про зміну предмету позову, якою просив відібрати дітей [PERSON], [PERSON], [PERSON] у батька [PERSON], передавши їх органу опіки та піклування; позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його малолітніх дітей та стягнути з нього на користь держави в особі органу опіки та піклування аліменти на дітей у розмірі 50 % прожиткового мінімуму доходів громадян для дітей відповідного віку до їх повноліття. Заява мотивована тим, що після відкриття провадження у даній справі стало відомо, що відповідач неналежним чином виконує свої батьківські обов'язки, що призвело до різкого погіршення стану здоров'я дітей. В судовому засіданні представники позивача [PERSON], [PERSON] позовні вимоги підтримали повністю з підстав, що вказані у позові та заяві про зміну предмету позову, просили позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав, пояснив, що не зловживає алкоголем, дітьми займається, обіцяв навести лад у будинку. Третя особа [PERSON] пояснила, що малолітні [PERSON], [PERSON], [PERSON] є племінниками її чоловіка. [PERSON] неналежним чином виконує батьківські обов'язки, не займається лікуванням дітей, тому бажає забрати хлопців до своєї родини, натомість її чоловік наразі категорично проти цього. Заслухавши сторони, допитавши малолітнього [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову за наступних підстав. Згідно свідоцтв про народження [PERSON] є батьком малолітніх [PERSON], [INFO].н., [PERSON] [INFO].н., [PERSON] [INFO].н. (а.с. 5-7). Мати дітей померла. Згідно ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Згідно ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини (п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України). Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов'язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жеребкування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року N 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Для позбавлення батьківських прав мало впевнитися в невиконанні обов'язків по вихованню. Належить також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо. Згідно п. 16 постанови особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до ч.1 ст. 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. На підтвердження позовних вимог позивач надав характеристику відповідача за місцем проживання (а.с. 4), акт обстеження житлово-побутових умов проживання (а.с. 9), консультаційні висновки спеціалістів щодо стану здоров'я дітей (а.с. 26-28). Суд критично ставиться до висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Голопристанської міської ради №12-34/57 від 27.04.2018, оскільки даний висновок стосується лише питання доцільності відібрання дітей у батька [PERSON] без позбавлення його батьківських прав. Крім того, суду надано копію висновку, не завірену належним чином, не скріплену печаткою. Висновку органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача суду не надано. Не заслуговують на увагу також твердження позивача, що неналежне виконання відповідачем своїх батьківські обов'язків призвело до різкого погіршення стану здоров'я дітей, оскільки згідно консультаційних висновків спеціалістів, захворювання вродженні або мають хронічний характер. Також суду не надано докази щодо зловживання відповідачем алкогольними напоями, наявності підстав для відібрання дітей від батька, як то існування реальної загрози для життя або здоров'я дітей, небезпеки для морального виховання. Крім того, у судовому засіданні третя особа [PERSON] пояснила, що її чоловік не бажає взяти у сім'ю дітей на тимчасове виховання. Допитаний у судовому засіданні малолітній [PERSON], [INFO].н., пояснив, що не бажає, щоб батька позбавляли батьківських прав, оскільки він піклується про нього та братів, та не бажає проживати у дядька. Позбавлення батьківських прав слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних матір та батька. Виходячи з характеру такого засобу, його не можна застосовувати тоді, коли це не викликано необхідністю. У відповідності до приписів ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В порушення зазначених вимог позивачем не надано належних та допустимих доказів винної поведінки відповідача щодо умисного злісного ухилення від виконання батьківських обов'язків. Також позивачем не доведено, в чому будуть полягати позитивні зміни в житті дітей в разі застосування до відповідача такого крайнього заходу впливу як позбавлення батьківських прав. Проаналізувавши всі надані докази по справі у їх сукупності, виходячи із конкретних обставин даної справи, суд дійшов висновку, що позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно дітей [PERSON], [INFO].н., [PERSON] [INFO].н., [PERSON] [INFO].н., не буде відповідати меті такого заходу: захисту інтересів дитини та стимулювання батька щодо належного виконання своїх обов'язків. Разом з тим, судом встановлено, що відповідачу необхідно приймати більш активну участь у вихованні та утриманні дітей. Суд вважає, що сам факт звернення позивача до суду з позовом про позбавлення батьківських прав, є достатнім стимулюючим заходом щодо спонукання відповідача змінити ставлення до виховання дітей, піклування про їх фізичний і духовний розвиток, спілкування з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення, засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі та більш активної участі батька у їх вихованні. Пунктом 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" передбачено, що зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. Враховуючи вищенаведене та

Outcome: dismissed