Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-06 00:00:00

Акціонерне товариство комерційний банк "Приват Банк" звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення з відповідача на їх користь заборгованості за кредитним договором № б/н від 05.12.2007 року в розмір 14 427,26 грн. Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до укладеного договору №б/н від 05.12.2007 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 2700,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, з погашенням кредиту згідно умов та графіку кредитного договору. Відповідач [PERSON] свої зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. Заборгованість відповідача перед АТ КБ "Приват Банк" станом на 31.03.2018 року становить 14 427,26 грн., тому просить позовні вимоги задовольнити повністю та стягнути з відповідача на користь АТ КБ «Приват Банк» суму заборгованості та судовий збір.(а.с.2-3) 06.08.2018 від позивача АТ КБ «Приват Банк» надійшла уточнена позовна заява в якій вони просили стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість по відсоткам за договором б/н від 05.12.2007 року нарахованих на прострочену заборгованість по кредиту за період з 20.04.2015 по 20.04.2018 у розмірі 2809,47 грн. та судовий збір В судовому засіданні представник позивача підтримав уточнені позовні вимоги, надав пояснення аналогічні викладеним в уточненій позовній заяві Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти позову та подав письмовий відзив на позовну заяву в якій зазначив, що відповідно до рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 23 квітня 2014 року з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приват Банк» було стягнуто заборгованість та судові втрати за кредитними договором №CNXRFD03381527 від 05.12.2007 року у розмірі 5428,22 грн. Відповідно до Постанови відділу ДВС Чернігівського міського управління юстиції від 03.02.2015 про звернення стягнення на заробітну плату, стипендію, пенсію та інші доходи боржника, було відкрите виконавче провадження ВП №46343701 та було проведено утримання із заробітної плати [PERSON] в розмірі 20% щомісячно на корить ПАТ КБ «Приват Банк». Згідно звіту про здійснення відрахування та виплати ПАТ «Укртелеком» з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» за період з 01.03.2015 по 25.11.2016 року було стягнуто суму заборгованості та станом на 25.11.2016 заборгованість була відсутня. Крім того, вважає, що додатний позивачем до уточненої позовної заяви розрахунок заборгованості за період з 20.04.2015 по 20.04.2018 є невірним, а вимоги викладені в уточнених позовних вимогах, заявлені поза межами строків позовної давності, оскільки картка була дійсною по жовтень 2009 року і платежі в рахунок погашення заборгованості по ній він не здійснював. Отже, звернувшись до суду з позовом в квітні 2018 року позивач пропустив строк позовної (а.с. 24-89,140) Суд, дослідивши докази і письмові пояснення, викладені в заявах по суті справи, вважає, що позовна заява не підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно до укладеного договору №б/н від 05.12.2007 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 2700,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, з погашенням кредиту згідно умов та графіку кредитного договору (а.с.6-12). Відповідач [PERSON] не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості, таким чином у порушення умов кредитного договору, а також ст.509, 526 ЦК України зобов'язання за вказаним договором не виконував. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором [PERSON] станом на 31.03.2018 року має заборгованість по кредиту у сумі 14 427,26 грн, яка складається з наступного: заборгованості за кредитом - 2096,05 грн; заборгованості по процентам за користування кредитом - 11406,10 грн, а також штрафи відповідно до п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) - 250,00 грн; штраф (процентна складова) - 675,11 грн. (а.с.5-6). Однак як вбачається з матеріалів справи, відповідно до копії рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 23 квітня 2014 року з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» була стягнута сума заборгованості за кредитним договором від 05.12.2007 року в розмірі 5184,62 грн. (а.с.29-30). Відповідно до копії Постанови відділу ДВС Чернігівського міського управління юстиції від 03.02.2015 про звернення стягнення на заробітну плату, стипендію, пенсію та інші доходи боржника, було відкрите виконавче провадження ВП №46343701 та було проведено утримання із заробітної плати [PERSON] в розмірі 20% щомісячно на корить ПАТ КБ «Приват Банк»(а.с.35). Згідно звіту про здійснення відрахування та виплати ПАТ «Укртелеком» з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» за період з 01.03.2015 по 25.11.2016 року було стягнуто суму заборгованості та станом на 25.11.2016 заборгованість була відсутня( а.с.36-37). Згідно копії Постанови Прилуцького міськрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області від 29.05.2018 про закінчення виконавчого провадження у зв'язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення Прилуцького міськрайонного суду від 23.04.2014 року, згідно звіту про здійснення відрахування та виплати ПАТ «Укртелеком»( а.с.89) Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ч.1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Згідно ст. 625 та ст. 1052 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання та у разі невиконання ним обов'язків, встановлених договором позики, позикодавець (позивач) має право вимагати від відповідача дострокового повернення позики та сплати належних йому процентів. Відповідно до частин першої, четвертої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Виходячи із системного аналізу статей 525, 526, 599, 611 ЦК України та змісту кредитного договору можна зробити висновок про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє кредитора права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України, а також сплату боржником процентів, належних кредитору відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Як вбачається з матеріалів справи відповідачем було порушено умови договору б/н від 05.12.2007 року, в зв'язку з чим ПАТ КБ «Приват банк» звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості та на підставі рішення суду з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приват банк» була стягнена заборгованість у розмірі 5184,62 грн. Рішення суду було фактично виконане відповідачем 25.11.2016 року про що свідчить звіт про здійснення відрахування та виплати ПАТ «Укртелеком» (а.с. 36). Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно з приписами ч.1 ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки ( ст.257 ЦК України). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша ст.261 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється у три роки. Частиною 1 ст.264 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Відповідно до приписів ч.3 ст.264 ЦК України після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Оскільки рішення суду про стягнення заборгованості виконано, то у ПАТ КБ «Приват банк» за період з 20.04.2015 по 20.04.2018 року виникло право на стягнення заборгованості по відсоткам за договором б/н від 05.12.2007 року, нарахованих на прострочену заборгованість по кредиту в розмірі 2809,47 грн. Відповідно до частини другої статті 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. АТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з позовом 27.04.2018 року та згідно останньої уточненої позовної заяви просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором б/н від 05.12.2007 року у розмірі 2809,47 грн., яка складається з наступного: заборгованість по відсоткам за період з 20.04.2015 року по 20.04.2018 року. Як вбачається із заявлених позовних вимог позивач просить стягнути з відповідача не заборгованість за кредитним договором, яка вже стягнена за рішенням суду, а заборгованість по відсоткам за договором б/н від 05.12.2007 року нарахованих на прострочену заборгованість по кредиту за період з 20.04.2015 року по 20.04.2018 року, тобто за період, який виник після ухвалення Прилуцького міськрайонного суду рішення про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором від 05.12.2007 року. З даним позовом позивач звернувся до суду 27.04.2018 року тобто після спливу строку позовної давності, який представники відповідача просить застосувати. Виходячи з вищевикладеного суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed