Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-08 00:00:00

В серпні 2015 року позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу з наступних підстав. Сторони перебувають в шлюбі з 08 жовтня 2011 року. Від шлюбних відносин мають неповнолітню дитину, дочку [PERSON], 18 січня 2013 року. Створити міцну подружню сім"ю їм з відповідачем не вдалося, на протязі останніх років сімейне життя погіршувалось, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними сімейних відносин. З вересня 2014 року вони проживають окремо. В судовому засіданні позивачка відсутня. В матеріалах справи є її заява, відповідно до якої вона просить суд розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує, після розірвання шлюбу просить залишити прізвище "Люштей". Відповідач [PERSON] в судовому засіданні відсутній, від нього на адресу суду надійшла телеграма відповідно до змісту якої він просить розгляд справи провести у його відсутності, позовні вимоги визнає, проти розлучення не заперечує. За таких обставин, суд вважає можливим справу розглянути у відсутності сторін на підставі наявних доказів у справі. Суд, дослідивши письмові докази у справі, приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 08 жовтня 2011 року, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернівського міського управління юстиції у Дніпропетровській області. Від спільного сімейного життя мають неповнолітню дитину. Сторони припинили спільне проживання, подальше спільне проживання суперечить інтересам сторін. Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст.114 Сімейного кодексу України - у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивачка наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Таким чином, суд вважає встановленим, що позовна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі подружжя, і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. В зв"язку з задоволенням позовних вимог з відповідача підлягає стягненню на користь позивачки сплачений при зверненні до суду судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. Враховуючи викладене, та

Outcome: approved