Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-02 00:00:00

Позивач [PERSON], яка діє в інтересах неповнолітньої [PERSON], звернулась до суду з позовом до Покровської міської ради, треті особи: Управління Держземагенства у Покровському районі, орган опіки та піклування виконкому Покровської міської ради про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що [INFO] року померла її матір [PERSON] , що є бабусею [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS], який належав їй на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого старшим нотаріусом Красноармійської державної нотаріальної контори 27.02.1990 року за реєстровим № 1157, та земельної ділянки, що розташована за вищевказаною адресою на підставі державного акту серії [NUMBER], реєстр № 011015900366 від 29.09.2010 року. У зв»язку з втратою державного акту на земельну ділянку її сестра [PERSON] звернулась до суду з позовом про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування після смерті [PERSON] Проте, зареєструвати право власності не встигла у зв»язку з тим, що [INFO] року померла. Просить визнати за її донькою [PERSON], яка є спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON], право власності на земельну ділянку площею 0,058 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, наполягала на їх задоволенні. Представник відповідача Покровської міської ради в судове засідання не з»явився, просив справу слухати без участі відповідача. Представник третьої особи Управління Держземагенства у Покровському районі Донецької області просили справу слухати без участі представника. Представник третьої особи органу опіки та піклування виконкому Покровської міської ради в судовому засіданні підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити. Суд, вислухавши пояснення позивача, представника третьої особи,дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, приходить до наступного. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 09.08.2016 року [PERSON] є власницею житлового будинку, що розташований за адресою: Донецька область, [ADDRESS] ( а.с. 6). Рішенням Красноармійського міськрайонного суду від 10.06.2015 року за [PERSON] визнано право власності на земельну ділянку кадастровий номер [NUMBER] площею 0,058 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] на підставі спадкування за законом після померлої [PERSON] ( а. с. 9-10). [INFO] року [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] ( а.с. 19). Піклувальником її неповнолітньої дитини доньки [PERSON], на підставі рішення виконкому Красноармійської міської ради від 18.11.2015 року за № 276 призначено [PERSON] ( а. с. 6). Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 11.08.2016 року [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, що знаходиться за адресою: Донецька область, [ADDRESS], за тими підставами , що вказана земельна ділянка не зареєстрована на праві власності за спадкодавицею [PERSON] ( а. с. 10). Відповідно до ст.. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Згідно із ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Суд вважає за необхідним зазначити, що при розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було одержано свідоцтво про право на спадщину (ст. 1297 ЦК) або не здійснено державну реєстрацію права на спадщину (ст. 1299 ЦК), слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття "виникнення права на спадщину" та "виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини", і пов'язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно з ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов'язку у вигляді втрати права на спадщину. Частиною першою статті 182 ЦК України передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; Згідно п. 3 ч. 1 ст. 27 зазначеного Закону державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі, зокрема, свідоцтва про право на спадщину, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката. З урахуванням встановленого суд вважає, що [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON], рішенням суду за нею визнано право власності на спірну земельну ділянку, а відсутність реєстрації її права власності на спадщину - спірної земельної ділянки не є підставою для відмови у визнанні права власності за спадкоємицею на спадщину на цю земельну ділянку. Отже, виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкодавця, який не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК). Позовом про визнання права власності є позадоговірний позов власника майна про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, що засвідчує його право власності. Необхідність у даному способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника підлягає сумніву, не визнається іншими особами або оспорюється ними. Право особи на звернення до суду за захистом своїх прав також закріплено у ст. 3 ЦПК України. Таким чином, зважаючи на перешкоди в оформленні свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з відсутністю реєстрації права власності спадкодавця на спадкове майно, право власності на спірну земельну ділянку в порядку спадкування за законом підлягає визнанню за спадкоємцем [PERSON] в судовому порядку. На підставі викладеного,

Outcome: approved