Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Мар`їнського районного суду Донецької області з вказаною позовною заявою, в якій просить стягнути з [PERSON] аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісяця, починаючи з дня пред'явлення позову й до повноліття дитини. Позовні вимоги обґрунтовані наступним. Сторони по справі перебувають в зареєстрованому шлюбі, є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини сторін фактично припинено, між сторонами розпочато шлюборозлучний процес, при цьому син [PERSON], 2006 року народження проживає з позивачем, повністю знаходиться на її утриманні. Домовленості про добровільну виплату аліментів на утримання дитини між сторонами не досягнуто. На теперішній час позивач відчуває матеріальні труднощі, відповідач на своєму утриманні неповнолітніх та непрацездатних осіб немає, отже, на думку [PERSON], має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Позивач просить в судовому порядку встановити відповідачу обов'язок сплати аліментів на утримання неповнолітнього сина. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, в порядку ст. 158 ЦПК України, надіслала на адресу суду письмове клопотання про розгляд справи в її відсутність, при чому змінені позовні вимоги підтримані, інших доказів на обґрунтування заявлених вимог позивач не надає, будь-яких клопотань та заяв не заявляє. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, надіслав на адресу суду письмове клопотання про розгляд справи в його відсутність, при чому позовні вимоги визнав, не заперечує проти задоволення позовних вимог. Згідно зі ст. 197 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до частини 4 статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, належно з'ясувавши дійсні обставини справи, права та обов'язки сторін, оцінки їх доводів і наданих ними доказів, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх не повнолітніх дітей до досягнення повноліття та ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При розгляді справи, враховуючи роз'яснення постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", та встановивши наступні відносини: - наявність батьківських правовідносин між неповнолітньою дитиною та [PERSON], до якого пред'явлено вимогу про стягнення аліментів (відповідно до записів в свідоцтві про народження дитини [PERSON], [INFO] батьком останнього є саме відповідач); - знаходження неповнолітньої дитини на утриманні позивача [PERSON], яка пред'явила позов про стягнення аліментів (після фактичного припинення шлюбних відносин дитина мешкає спільно зі своєю матір'ю, що підтверджується довідкою про склад сім'ї); - відсутність між батьками, сторонами по справі, угоди про сплату аліментів (договору про сплату аліментів на дитину відповідно до ч. 1 ст. 189 СК України не укладено); - невідповідність утримання неповнолітньої дитини, що надається, розміру достатньому для нормального розвитку, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо встановлення аліментних зобов'язань відповідачу [PERSON] є обґрунтованими. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд враховує: - стан здоров'я платника аліментів та дитини (будь-якої інформації щодо хворобливого стану дитини не надано, відповідач є інвалідом другої групи загального захворювання, що підтверджується довідкою МСЕК серії 10 ААБ № 403107); - матеріальне становище платника аліментів (на теперішній час офіційно не працевлаштований, отримує пенсію за інвалідністю, з якої може проводитися утримання аліментів відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України "Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб" № 146 від 26 лютого 1993 року); - відсутність у [PERSON] грошових зобов'язань (відповідач не несе утримань за виконавчими листами). Суд, з урахуванням вищевказаного, приходить до висновку щодо стягнення аліментів з [PERSON] щомісячно у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу останнього, що найкращим чином захистить інтереси неповнолітнього сина щодо потреби [PERSON] в матеріальних коштах в зв'язку з вихованням дитини, та не призведе відповідача до скрутного матеріального становища. Окрім того, суд звертає увагу, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Крім того, суд вважає здійснити посилання на ст. 174 ч. 4 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Позивач позовні вимоги підтримав, відповідач з позовом згоден в повному обсязі, тому суд вважає за можливе позовні вимоги задовольнити. Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі ст.ст. 180, 181, 182, 183, 191 СК України,

Outcome: approved