Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-14 00:00:00

ПАТ «Дельта Банк» звернувся в Канівський міськрайонний суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В позовній заяві позивач вказав, що відповідно до укладеного договору № 003-23990-120208 від 12.02.2008 року [PERSON] відкрито відновлювальну відкличну Кредитну лінію, ліміт Кредитної лінії розраховується Банком самостійно. Згідно вказаного договору [PERSON] отримала ліміт Кредитної лінії на рахунку в сумі 1650,00 грн. У відповідності до Договору, Держатель картки зобов'язаний щомісяця в строки визначені Правилами, здійснювати погашення частини суми заборгованості за Кредитною лінією, яка виникла за попередній звітний місяць, а також здійснювати погашення в повному обсязі заборгованості за Овердрафтом, яка виникла за попередній звітний місяць, сплачувати всю суму процентів, нарахованих за користування кредитною лінією та/або Овердрафтом за попередній звітний місяць, та всю суму пені, яка нарахована за попередній звітний місяць у разі порушення строків сплати заборгованості за кредитною лінією та/або Овердрафтом та процентів за користування Кредитною лінією та/або Овердрафтом. У порушення зазначених норм закону та умов договору Відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконував і станом на 21.11.2013 р. має заборгованість - 2600,00 грн., яка складається з: тіла кредиту -1650,00 грн., заборгованість за комісіями - 950,00 грн. Позивач просить стягнути з [PERSON] на користь АТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором № 003-23990-120208 від 12.02.2008 року в сумі 2600,00 грн. та судові витрати по справі понесені позивачем при подачі позову до суду. Представник позивача Романченко А.С., яка діє на підставі довіреності від 12.12.2011р. в судове засідання не з'явилася, надала суду письмове дозвіл на розгляд справи без її присутності. Позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовільнить. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, просить суд застосувати строк позовної давності та відмовити в задоволенні позову, оскільки вона повністю виконала умови кредитного договору сплативши позивачу 4800,00грн., та надала суду для копії квитанцій по сплаті, та надала для огляду оригінали цих квитанцій. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, всебічно та повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи приходить до наступного. З матеріалів справи вбачається, що між ТОВ «Комерційний банк «Дельта», правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] укладено договір № 003-23990-120208 від 12.02.2008 року про відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки, відповідач отримала кредит шляхом відкриття відновлювальної відкличної Кредитної лінії на загальну суму 3000грн. та на день укладення кредитного договору встановлено ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 1000,00грн. (а.с.7-9). Даний кредит є споживчим кредитом в розумінні Закону України «Про захист прав споживача», так як кошти надано кредитодавцем споживачеві для розрахунків за товари чи послуги, що придбаваються держателем у суб'єкта господарювання, та зняття готівки, виконання держателем своїх зобов'язань перед банком за цим договором, та вчинення інших операцій, які не заборонені діючим законодавством України (п.1.5 ст.1 приведеного договору). Відповідно до ст. 509 ЦК України одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, сплатити гроші тощо), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору згідно ст.526 ЦК України. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Статті 526, 527 ЦК України зобов'язують боржника належним чином виконувати свої зобов'язання. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася. Згідно розрахунку заборгованості від 25.12.2012р. вбачається, що загальна сума заборгованості, яку необхідно сплатити [PERSON] становить 2600,00 грн, а саме: - тіло кредиту - 1650, грн., та заборгованість за комісіями -950,00 грн. (а.с.13,14). З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що права позивача були порушені відповідачем в зв'язку з неналежним виконанням умов кредитного договору. В той же час суд враховує положення пункту 7 частини тринадцятої статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів", суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), положення пункту 7 частини тринадцятої статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" застосовуються й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи). Дана позиція викладена в листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10-70/0/4-13 від 16.01.2013 року. Ч.ч.1,4 ст. 631 ЦК України визначають, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, а згідно із ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до положень ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідачем [PERSON] було заявлено заяву до ухвалення судового рішення про застосування судом строку позовної давності відповідно до вимог ст. 267 ЦК України. Згідно п.1.4 кредитування Рахунку в межах кредитної лінії здійснюється протягом 364 календарних днів. Кожна наступна кредитна лінія надається після спливу строку надання попередньої, на умовах, погоджених Сторонами у цьому Договорі, та не потребує підписання додаткових угод. Відповідно до п.5.8 Договору № 003-23990-120208 від 12.02.2008 року у разі невиконання та/або неналежного виконання Держателем зобов'язання по сплаті заборгованості за цим Договором понад 91 (дев'яносто один) календарний день, Банк має право в односторонньому порядку достроково розірвати цей Договір, шляхом відправлення на адресу Держателя відповідного Листа. Через 10 (десять) календарних днів з дати відправлення на адресу Держателя Листа, цей Договір вважається розірваним. Розірвання договору не звільняє Держателя від обов'язку погасити в повному обсязі заборгованість, що була нарахована до дати розірвання Договору, включаючи пеню, яка нарахована за порушення зобов'язань по цьому Договору, а також за платежами, які можуть надходити до Банку протягом 30 (тридцяти) календарних днів з моменту розірвання цього Договору. З огляду на викладене суд приходить до висновку про недобросовісне ставлення позивача до своїх прав, та що банк повинен був використати своє право вимоги повернення заборгованості по кредиту, з урахуванням положень кредитного договору визначених (п.5.8), 11.05.09р., що становить 91 календарницй день з дня закінчення дії кредитної картки відповідача та 30 календарних днів, протягом яких банк прийняв би платежі від [PERSON], а тому з цього часу суд вважає, що необхідно застосувати строк позовної давності в три роки, тобто позовна давність сплила 11.05.2009 року, а позов подано 25.12.13р. Суд критично оцінює посилання представника позивача на те, що оскільки є заборгованість за кредитом, а зобов'язання згідно зі ст. 599 ЦК України припиняються належним виконанням, оскільки зазначене положення закону враховується за умови не пропущення строку позовної давності, а строк кредитування Рахунку відкритого на ім'я [PERSON] становить 364 календарні дні (п.1.4 Договору), тобто до 11.02.2009р. У разі неналежного виконання умов Договору відповідачем, з цього часу Банк повинен був використати своє право, передбачене у п.5.8 кредитного Договору, а саме, у разі невиконання та/або неналежного виконання Держателем зобов'язання по сплаті заборгованості за цим Договором понад 91 (дев'яносто один) календарний день, Банк має право в односторонньому порядку достроково розірвати цей Договір, шляхом відправлення на адресу Держателя відповідного Листа. Оцінюючи зібрані по справі докази, вивчивши їх та дослідивши, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити у зв'язку зі спливом строку позовної давності за указаним кредитним договором.

Outcome: dismissed