Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-23 00:00:00

АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 06 лютого 2008 року в розмірі 15297,30 грн., яка складається з наступного: 757,06 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 6709,84 грн. - нараховано відсотки за користування кредитом, 6863,86 грн. - пеня за прострочене зобов`язання, 250 грн. - штраф (фіксована частина), 716,54 грн. - штраф (процентна складова), а також 1762,00 грн. сплаченого судового збору. На обґрунтування позову зазначено, що [PERSON] звернулася до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву б/н від 06 лютого 2008 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 5900,00 грн. у вигляді встановленого кредитну ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", і "Тарифами Банку" складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується її підписом у заяві. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 договору, на підставі яких відповідач при укладенні договору дала свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. Відповідно до п. 2.1.1.5.7 Умов та правил надання банківських послуг, відповідач зобов`язалася слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту. Овердрафт, як це вказано у п. 1.1.1.63 договору, це короткостроковий кредит, який надається банком клієнту у разі перевищення суми операцій по платіжній картці над сумою залишку коштів на його рахунку в розмірі ліміту кредитування. Відносини між банком та клієнтом, які регулюються договором про надання банківських послуг можуть вирішуватися шляхом підписання окремих договорів або додаткових угод до цього договору, так і шляхом обміну інформацією/узгодження по питанням банківського обслуговування з клієнтом через веб-сайт банку або інший інтернет/смс-ресурс, зазначений банком. Відповідно до положень Умов та Правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті позивача, банк публічно пропонує невизначеному колу осіб можливість отримання банківських послуг, для чого публікує «Умови та правила надання банківських послуг», які є публічною офертою, і клієнт отримує доступ до всіх без виключення послуг банку. При укладенні договору сторони керувалися ч.1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Формулярами та стандартними формами є «Умови та правила надання банківських послуг» та «Тарифи банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, згідно яких обслуговується відповідач. Заявою відповідача повністю підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ «ПриватБанк», які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі. Згідно п. 1.1.7.11 Умов та правил передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту його підписання, і якщо на протязі цього строку жодна із сторін не проінформує другу сторону про розірвання даного договору, він автоматично лонгується на той же строк. Згідно п. 1.1.7.43 договору, його дія припиняється у момент закриття останнього рахунку/вкладу клієнта, відкритого у рамках договору або договору, що підпадає під дію, а також при закінченні використання послуг банку, передбачених договором. За наявності у клієнта до моменту закриття останнього рахунку клієнта непогашеної заборгованості перед банком за договором, у тому числі заборгованості за овердрафтом, а також заборгованості з оплати комісій банку, дія договору припиняється після повного погашення заборгованості. В порушення умов кредитного договору та законодавства України, відповідачка свої зобов`язання не виконувала, а саме не здійснювала погашення заборгованості за кредитом у встановленому договором порядку та строки. У зв`язку із зазначеними порушеннями зобов`язань відповідачка станом на 16 вересня 2018 року має заборгованість в розмірі 15297,30 грн., яка складається з наступного: 757,06 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 6709,84 грн. -нараховано відсотки за користування кредитом, 6863,86 грн. - пеня за прострочене зобов`язання, 250 грн. - штраф (фіксована частина), 716,54 грн. - штраф (процентна складова). 21 червня 2019 року у цивільній справі було ухвалено заочне рішення, яким позов АТ КБ «Приват Банк» було задоволено. Ухвалою суду від 09 липня 2020 року, за заявою відповідачки, заочне рішення від 21 червня 2019 року скасовано, а справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. До заяви про перегляд заочного рішення відповідачкою було надано свідоцтво про шлюб, видане Дніпровським районним у місті Кам`янське відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, згідного якого [PERSON] , [INFO] , 28 січня 2017 року зареєструвала шлюб, актовий запис № 31, з [PERSON] , та змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с. 84). Відповідачкою [PERSON] подано відзив на позовну заяву (а.с. 133-138), де зазначено, що вона визнає позовні вимоги позивача частково в частині заборгованості за тілом кредиту, бо в копії заяви-анкети, що надана позивачем, відсутні відомості про строк дії картки, який рахунок відкрито на ім`я позичальника, не зазначено суму кредитного ліміту, розмір відсоткової ставки за користування ним, черговість та порядок здійснення платежів в рахунок погашення отриманих коштів, відповідальність сторін. Таким чином із заяви-анкети не можливо встановити, що сторони погодили надання банківської послуги щодо користування кредитною карткою «Універсальна». Також позивачем не вказано, з якою саме редакцією Умов та Правил надання банківських послуг її було ознайомлено при підписанні заяви- анкети. Вказані позивачем Умови та Правила надання банківських послуг в ПриватБанку та Тарифи обслуговування кредитних карт її підпису не містять, а позивачем не надано доказів на підтвердження того, що долучені до позовної заяви Умови були складовою частиною укладеного між нею та позивачем кредитного договору. Крім того, в заяві-анкеті розмір процентної ставки вказаний 1,9%, а в наданій таблиці-розрахунку заборгованості - 2,9% та 3,6 %, тобто банк самостійно в односторонньому порядку змінив процентну ставку. Також, заявлені банком вимоги щодо одночасно стягнення з неї пені та штрафів є порушенням Конституції України. Вона не підписувала ніяких заяв про збільшення кредитного ліміту і не погоджувала таку істотну умову договору, як зміну креритного ліміту. Отже, позивачем не доведено те, що договір було укладено саме на тих умовах, на яких побудовано позов та доданий до нього розрахунок заборгованості, у зв`язку з чим позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» не підлягають задоволенню. У наданій позивачем довідці про отримання кредитних карток, яка не підписана ніякими посадовими особами банку, відсутня будь-яка інформація відносно особистих даних позичальника, за якими суд може встановити, що саме вона, відповідачка, отримала вказані в довідці картки, тоді як в анкеті-заяві відсутні будь-які відомості щодо отримання нею кредитної картки із зазначенням її номеру, що свідчить про те, що ця довідка не є належним доказом, бо не підтверджує отримання позичальником кредитної картки за договором. Згідно наданого банком розрахунку сума заборгованості за тілом кредиту становить 757,06 грн., а сума заборгованості, що нарахована банком, майже в 20 разів перевищує заборгованість за тілом кредиту (фактично отриманої суми). Враховуючи вказані у відзиві доводи, просить відмовити позивачу в задоволенні позову. Представником позивача подано відповідь на відзив ( а.с 145-156), в якому відповідач посилається на обставини та докази, аналогічні тим, що зазначені у позовній заяві. Також вказує на те, що розрахунок заборгованості є інформаційним документом по факту обробки фактичного операційного руху грошових коштів по рахунку кредитної угоди, а також відображає стан нарахувань в певні періоди часу. Банком надано виписку по рахунку, яка має статус первинного документу, та із якої вбачається, що відповідачка знімала кредитні кошти, потім частково погашала заборгованість і знову користувалася кредитними коштами. Це свідчить про те, що відповідачці були відомі і зрозумілі умови договору та тарифи. Із виписки також вбачається, що відповідачка до певного часу належним чином виконувала свої зобов`язання за кредитом. Просять суд задовольнити позовні вимоги банку в повному обсязі. У вступному слові представник позивача - Березін С.В. стисло виклав зміст та підстави позовних вимог банку та пояснив суду, що просить стягнути з відповідачки на користь банку 15297,30 грн. та сплачений судовий збір. Також зазначив, що відповідачка, отримавши кредитні кошти, до певного часу виконувала умови кредитного договору, а потім припинила, у зв`язку з чим утворилася заборгованість за кредитом. Процентна ставка за наданим відповідачці кредитом дійсно змінювалася, бо в Правилах надання банківських послуг передбачена зміна процентної ставки в односторонньому порядку згідно наказів голови правління. Якщо відповідачка не була повідомлена про зміну процентної ставки, то все одно вона, користуючись кредитними коштами після зміни процентної ставки, визнала нову процентну ставку. Відповідачка була зобов`язана контролювати та цікавитися змінами. Умови та Правила надання банківських послуг відповідачка не підписувала. У вступному слові відповідачка стисло виклала зміст та підстави своїх заперечень проти позову та пояснила суду, що 17 січня 2017 року вона зареєструвала шлюб та змінила прізвище на « [PERSON] ». Позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» визнає частково тільки в частині стягнення з неї тіла кредиту, але заперечує проти стягнення з неї заборгованості за відсотками та пені, бо вони не відповідають розміру, що був вказаний у довідці. Вона отримувала кредитну картку, але до якого року вона дійсна не пам`ятає. Вона користувалася кредитними коштами, але борг повернула частково. Про зміну процентної ставки вона дізналася тільки в суді. У вступному слові представник відповідачки - адвокат Обедзинська М.В. пояснила, що відповідачка визнає позов частково тільки в частині стягнення з неї заборгованості за тілом кредиту. Відповідачка не мала доступу до Приват 24. Нею була підписана лише довідка з процентною ставкою 1,9%, а банк нараховував більші відсотки, без згоди відповідачки. Відповідачка постійно вносила кошти на погашення заборгованості, але ці кошти зараховувалися банком на нараховані збільшені відсотки та подвійні відсотки за кредитом. Відповідачка не підписувала Умови та правила банківських послуг. Вислухавши представника позивача, відповідачу та її представника, дослідивши письмові докази у справі та встановивши фактичні обставини і зміст спірних правовідносин, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що 06 лютого 2008 року [PERSON] , яка змінила прізвище на [PERSON] , звернулася до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву б/н про приєднання до «Умов та Правил надання банківських послуг в КБ «Приватбанк» (а.с 11). У підписаній відповідачкою заяві було зазначено, що вона ознайомилася та погоджується з Умовами та правилами надання банківських послуг і Тарифами Банку, які були надані їй для ознайомлення у письмовому вигляді. Своїм підписом вона підтверджує факт отримання нею інформації про умови кредитування. Вона погоджується з тим, що ця заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку складає між нею та банком договір про надання банківських послуг. Згідно Довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», яка підписана відповідачкою (а.с. 12), відповідачка погодилася на запропоновані банком умови кредитування, зокрема про те, що: базова відсоткова ставка в місяць, яка нараховується на залишок заборгованості виходячи з розрахунку 360 днів = 1,9%; розмір щомісячних платежів = 7% від заборгованості, але не менше 50 грн.; відсоткова ставка (в місяць) на суму несанкціонованого перевищення кредитного ліміту = 2,85%; пеня (1) нараховується за кожен день прострочення кредиту; пеня (2) = 1% від заборгованості, але не менше 10 грн. в місяць, яка нараховується 1 раз на місяць за наявності прострочки на суму більше 50 грн. по кредиту або процентам на 5 та більше днів; штраф за порушення строків платежів більше ніж на 120 днів = 250 грн. + 5% від суми позову. До позовної заяви, крім вказаної вище заяви та довідки, банк додав витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в АТ КБ «ПриватБанк» (ресурс: архів умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/), інші документи (а.с. 13-27). Також банком надана довідка по видані відповідачці кредитні картки (а.с. 98), згідно якої відповідачці в період дії кредитного договору були видані кредитні картки № [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] , з яких дві останні мають термін дії - лютий 2019 року (а.с. 98). Згідно наданого банком розрахунку (а.с. 6-10) розмір заборгованості відповідачки за вказаним кредитним договором станом на 16 вересня 2018 року становить 15297,30 грн. та складається з наступного: 757,06 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 6709,84 грн. - нараховані відсотки за користування кредитом, 6863,86 грн. - пеня за прострочене зобов`язання, 250 грн. - штраф (фіксована частина), 716,54 грн. - штраф (процентна складова). Як вбачається із розрахунку заборгованості та виписки по картковому рахунку (а.с. 120-125), за час дії кредитних карток відповідачка користувався кредитними коштами, погашала заборгованість за тілом кредиту та за нарахованими відсотками. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Враховуючи, що відповідачка за своєю ініціативою звернулася до позивача із заявою для отримання кредиту/кредитної карти, підписала заяву на отримання кредиту із зазначенням своїх персональних даних, підписала довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», отримала на картковий рахунок кредитні кошти та платіжну кредитну карту, використовувала кредитні кошти, погашала заборгованість за тілом кредиту та за нарахованими відсотками, що були обумовлені при підписанні нею заяви та довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», суд вважає, що між сторонами у справі було укладено двосторонній кредитний договір у письмовій формі. За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами, а також пеню і штрафи за несвоєчасну сплату кредиту і процентів за користування кредитними коштами. При цьому банк вимагає від відповідачки сплати заборгованості за відсотками, з урахуванням збільшеної процентної ставки. Із розрахунку заборгованості вбачається, що починаючи з 25 травня 2008 року до 31 грудня 2012 року Банк нараховував позичальнику відсотки в розмірі 22,80% річних (1,9% на місяць), як це було передбачено умовами кредитного договору, а з 01 січня 2013 року банк збільшив відсотки за користування кредитними коштами до 30,00% (2,5% на місяць), з 01 вересня 2014 року до 34,89% річних (2,9% на місяць), з 01 квітня 2015 року до 43,20% річних (3,6% на місяць), а з 01 листопада 2015 року до 20 серпня 2016 року нараховував подвійні відсотки в розмірі 3,6% на місяць та 2,9% на місяць, з 21 серпня 2016 року до 16 вересня 2018 року відсотки нараховувалися в розмірі 3,60% на місяць. В судовому засіданні відповідачка стверджувала, що їй не було відомо про зміну банком в односторонньому порядку процентної ставки за кредитним договором, а банк про зміни процентної ставки її не повідомляв. У відповіді на відзив позивач посилається на те, що зміна банком процентної ставки в односторонньому порядку передбачена Умовами та правилами надання банківських послуг. В судовому засіданні представник позивача підтвердив, що процентна ставка за наданим відповідачці кредитом дійсно змінювалася, бо в Правилах надання банківських послуг передбачена зміна процентної ставки в односторонньому порядку згідно наказів голови правління. Не зважаючи на те, що відповідачка не підписувала Умови та Правила надання банківських послуг і навіть, якщо вона не була повідомлена про зміну процентної ставки банком, вона, користуючись кредитними коштами після зміни процентної ставки, визнала нову процентну ставку і була зобов`язана контролювати та цікавитися змінами. Проте, такі твердження представника позивача спростовуються наданим ним розрахунком заборгованості, з якого вбачається, що відповідачка дійсно користувалася кредитними коштами, сплачувала кошти на погашення заборгованості за кредитним договором, але в менших сумах, ніж ті, що нараховувалися їй банком, а сплачені нею кошти банк у першу чергу зараховував на погашення нарахованих збільшених відсотків, подвійних відсотків, штрафів та пені. А в матеріалах справи відсутні будь-які докази виконання банком своїх зобов`язань за кредитним договором щодо повідомлення клієнта про зміну тарифів. Отже, позивачем не доведено факт отримання відповідачем повідомлення про зміну процентної ставки, тарифів, а розрахунок заборгованості не може бути прийнятий судом як належний та допустимий доказ на підтвердження наявності у банка права в односторонньому порядку, без повідомлення позичальника, збільшувати розмір процентної ставки та інших передбачених договором платежів (розміру подвійної ставки, пені, штрафів), оскільки в довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», яку суд вважає належним та допустимим доказом, вказаний інший розмір процентної ставки, ніж у розрахунку. Що стосується Умов та правил надання банківських послуг в АТ КБ «ПриватБанк» (ресурс: архів умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/), витяг з яких наданий позивачем на підтвердження позовних вимог, і в якому, як стверджує позивач визначені в тому числі: право банку в односторонньому порядку змінювати процентну ставку, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, в яких зокрема визначено дію договору (12 місяців з моменту підписання), позовну давність щодо вимог банку - 50 років (пункт 1.1.7.31 згаданих умов), та інші умови, то позивачем не надано доказів того, що саме цей витяг з Умов та правил розуміла відповідачка та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг банку. Отже, роздруківка Витягу з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку із сайту позивача, яка не підписана позивачкою, не є належним доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. Суд вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови та правила банківських послуг, наданий банком витяг з Умов не можє розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджує вказаних обставин. Згідно до частини 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Крім того, суд вказує, що обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Суд вважає, що надані позивачем правила надання банківських послуг банку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Судом приймається до уваги Довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», яка 06 лютого 2008 року була підписана позивачкою разом із заявою, в якій сторони обумовили у письмовому вигляді визначений розмір відсотків 1,9% на місяць (22,80% річних), відповідальність у вигляді подвійної ставки, неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Враховуючи вказану довідку, суд приходить до висновку, що позивач мав право нараховувати відповідачці відсотки за користування кредитними коштами в розмірі 1,9% на місяць, але не мав прав в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки та розмір відповідальності у вигляді подвійної ставки. В порушення умов кредитного договору, відповідач, з 01 січня 2013 року збільшив процентну ставку і продовжував її збільшувати протягом всього терміну дії кредитного договору. Як вбачається із розрахунку заборгованості, з 01 січня 2013 року банк став нараховувати відповідачці збільшені відсотки, і з цього часу сплачені відповідачкою кошти у першу чергу перерахував на погашення відсотків, пені та штрафів, а не на погашення кредиту. Враховуючи, що лише в період з 01 листопада 2015 року по 16 вересня 2019 року відповідачка сплатила банку 7580 грн.(графа 18 розрахунку), а використала в цей період 2406,79 грн. кредитних коштів (графа 3 розрахунку), суд вважає, що банк, погашаючи за рахунок кредитних коштів нараховані збільшені відсотки та подвійні відсотки, а також пеню і штрафи, порушив права відповідачки, як споживача послуг. Суд також не погоджується з тим, що станом на 31 жовтня 2015 року відповідачка мала заборгованість за тілом кредиту в розмірі 5736,47 грн. (а.с. 8 оберт), бо при збільшеній відсотковій ставці 43,20%, всі сплачені відповідачкою кошти банк також зараховував на погашення збільшених відсотків. Таким чином, суд вважає, що збільшення банком відсотків призвело до збільшення заборгованості за тілом кредиту та виникнення заборгованості за відсотками, пенею та штрафами. Під час розгляду справи позивач мав можливість надати суду розрахунок заборгованості за кредитним договором з урахуванням тих умов, що були визначенні сторонами під час укладення договору, згідно довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» від 06 лютого 2008 року, але такий розрахунок банком наданий не був. З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, а також того, що пересічний споживач банківських послуг, який має звичайний рівень освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг - це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил, тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Тому у суду відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з [PERSON] АТ КБ «ПриватБанк» дотримався вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII, про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк. Посилання позивача на те, що відповідачка ознайомилася та згодна з Умовами та правилами надання банківських послуг, про що зазначено в її особистій заяві, не заслуговують на увагу, оскільки зазначені Умови та правила надання банківських послуг не містять підпису позичальника; не встановлено доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови та Тарифи розуміла позичальник, підписуючи анкету-заяву. Отже, враховуючи, що відповідачка не визнає наявність в неї заборгованості за відсотками, пенею та штрафами, а позивачем належні та допустимі докази на наявність такої заборгованості суду не надані, суд не вбачає правових підстав для стягнення з відповідачки на користь позивача 6709,84 грн. - нарахованих відсотків за користування кредитом, 6863,86 грн. - пені за прострочене зобов`язання, 250 грн. - штрафу (фіксована частина), 716,54 грн. - штрафу (процентна складова), тому в стягненні вищезазначених сум слід відмовити. Оскільки фактично отримані та використані кошти в добровільному порядку відповідачкою позивачу АТ КБ «Приватбанк» не повернуті, що визнається самою відповідачкою, а також враховуючи вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, суд вважає, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів в розмірі 757,06 грн. З урахуванням викладеного, суд вважає, що з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за кредитним договором, яка утворилася станом на 16 вересня 2018 року в розмірі 757,06 грн., яка є заборгованістю за тілом кредиту. В іншій частині позову необхідно відмовити. Відповідно до 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути сплачений позивачем судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Outcome: partial