Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою 06.09.2018 року,яку в подальшому уточнював останній раз 19.04.2019 року та просив суд: визнати за ним, [PERSON] , [INFO] , право особистої власності на автомобіль марки «Opel Omega», державний номер [NUMBER] з правом подальшого користування та розпорядження, шляхом державної реєстрації. Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що в серпні 2013 року він познайомився на Інтернет-сайті з громадянином на ім`я [PERSON] , коли підшуковував для себе автомобіль. Вони домовились про зустріч біля стели при в`їзді в м. Дніпро, де він купив у нього автомобіль марки "Opel Omega", державний номер [NUMBER] за 50 000 грн. Продавець на ім`я [PERSON] передав йому у присутності свідків: [PERSON] та [PERSON] автомобіль і свідоцтво про його реєстрацію, а він у свою чергу передав йому 50000 грн. Після чого вони розійшлись і більше не зустрічались. Весь час з моменту купівлі і експлуатації вказаного автомобіля у нього не виникало жодних проблем. 25.09.2014 року його зупинили працівники ДАІ біля готелю «Аврора» і при перевірці по системі «АІПС Автомобіль» з номерами вузлів та агрегатів даного автомобіля на вище вказаний автомобіль встановлено, що номер кузова не відповідає даним бази, що викликало підозру в зміні номерів кузова або їх перебиття. По виявленому факту 25.09.2014 року Дзержинським РВ було зареєстрованого в ЄРДР за №12014040710002279 кримінальне провадження за ч.1 ст. 290 КК України. В ході досудового розслідування не встановлено, що свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 12.03.2009 року, видане Прилуцьким ВРЕР УДАІ УМВС України в Чернігівській області є підробним. Згідно висновку експерта в документі відсутні будь-які зміни його первісного змісту та захисні елементи, реквізити бланка, вихідні друкарські дані, номер бланка, друкований текст, документа, виконанні способом струменеві-крапкового друку та номер кузову є первинним і відповідає заводському способу нанесення , первинний зміст змінам не підлягав. Вважає, що слідчим незаконно утримується його автомобіль, в якому ні один вузол, ні агрегат не замінені. Спірний автомобіль є його особистою приватною власністю. Він не має жодного відношення до злочину передбаченого ст.. 209 КК країни. Виходячи з наведеного, вважає, що є всі підстави для задоволення його позовних вимог, тим більше ніхто не пред`являє до нього ніяких претензій та даний автомобіль в розшуку не знаходиться. Ухвалою суду від 25.04.2019 року за результатами повторного автоматизованого розподілу відкрито провадження та справу прийнято до провадження суддею Гринем Н.Г. з призначенням підготовчого засідання за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суд від 15.01.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Не погоджуючись з пред`явленими вимогами, відповідач - територіальний сервісний центр 1243 Регіонального сервісного центру МВС в Дніпропетровській області подав вдзив, в якому просив суд відмовити у позовних вимогах, оскільки вважать позовні вимоги передчасними, безпідставними та необґрунтованими. Відповідно до Постанови КМУ від 28.10.2015 року №889 «Про утворення територіальних органів з надання сервісних послуг МВС» територіальний сервісний центр №1243 не є окремою юридичною особою, а є структурним підрозділом Регіонального сервісного центру МВС в Дніпропетровській області і тому не може бути учасником цивільного процесу, оскільки не має цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності, якими наділені виключно фізичні та юридичні особи, а не ї х структурні підрозділи. Крім того, в позовній заяві не наведено жодних обґрунтувань того, що ТСЦ №1243 оспорюється чи не визнається право власності позивача на транспортний засіб. Зазначене свідчить по відсутність предмету спору між ними. Отже, ТСЦ №1243 є неналежним відповідачем та може бути залучений до участі у справі у якості третьої особи. Особи, які беруть участі по справі, в судове засідання не з`явились, повідомлялись про розгляд справи у встановленому законом порядку. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, пред`явлені вимоги підтримали. Представник відповідача - територіальний сервісний центр 1243 Регіонального центру МВС в Дніпропетровській області правом на участь в судовому засіданні не скористався, подавши заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с.43). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. Відзив на позовну заяву остання не подав, заяв про відкладення розгляду справи від нього на адресу суду не надходило. Третя особа - Дзержинське відділення поліції Криворізького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, у судове засідання не з`явилась. Враховуючи позицію учасників справи, подані ними заяви, належне повідомлення, з метою дотримання розумних строків розгляду справи, суд вважає за можливе справу розглянути за їх відсутності, оскільки їх неявка не перешкоджає цьому. В ході розгляду справи представник позивача подавав заяву про витребування доказів (а.с.59), яку задоволено ухвалою суду від 25.07.2019 року (а.с.63). Інші процесуальні дії судом не вчинялись, заходи забезпечення позову/доказів, зупинення/відновлення провадження не застосовувались. Інших заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Дослідивши матеріали справи, письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд дійшов наступних висновків. З листа територіального сервісного центру №1243 РСЦ МВС в Дніпропетровській області вбачається, що у відповідності до Єдиного державного реєстру транспортних засобів, власником автомобіля Opel Omega, державний номерний знак [NUMBER] був [PERSON] , [INFO] . 07.11.2017 року автомобіль Opel Omega, державний номерний знак [NUMBER] (попередній номерний знак [NUMBER] ) за договором купівлі-продажу укладеному у суб`єкта господарювання перереєстрований на гр. [PERSON] , [INFO] (а.с. 73). Згідно витягу з ЄРДР №12014040710002729 від 25.09.2014 року працівниками поліції ДАІ Дзержинського РВ КМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області було виявлено автомобіль Opel Omega, державний номерний знак [NUMBER] , який рухався по пр. Металургів в Дзержинському районі м. Кривого Рогу, в ході перевірки якого було виявлено невідповідність номера кузова автомобіля згідно відомостями про вказаний автомобіль по базі НБД ДАІ (а.с. 5). З висновку експерта №70/09-191 від 05.12.2014 року вбачається, що клеймо номера кузову представленого на дослідження Opel Omega, державний номерний знак [NUMBER] на момент дослідження є первинним і відповідає заводському способу нанесення, первинний зміст змінам не підлягав. Бланк, представленого на дослідження свідоцтва пр реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , виданий на автомобіль марки Opel Omega, державний номерний знак [NUMBER] на ім`я [PERSON] не відповідає бланкам встановлених зразків і виготовлений не на підприємстві, яке має на це дозвіл (а.с. 7). Звертаючись до суду з позовом про визнання за позивачем права власності на автомобіль Opel Omega, державний номерний знак [NUMBER] , позивач посилався на те, що він сплатив [PERSON] грошові кошти у сумі 50000 грн. у присутності свідків, у зв`язку із чим набув право власності на автомобіль. Більш того, його перебування у Дзержинського в ПКВП ГУНП у Дніпропетровській області є незаконним, оскільки змін в номер кузова не вносились, а в свідоцтві відсутні зміни первісного змісту. Інформацію щодо результатів досудового розслідування кримінального провадження №12014040710002729 від 25.09.2014 року, відкритого за ознаками кримінального правопорушення за ч.1 ст.290 КК України, суду не надано. Разом із тим, питання зміни та пошкодження первинного номеру кузова автомобілю Opel Omega, державний номерний знак [NUMBER] та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, або відсутності таких, не впливає на вирішення питання визнання права власності на автомобіль з урахуванням наступного. Загальний порядок укладення договорів будь-якими учасниками цивільних відносин визначено у главі 53 ЦК України. До принципово важливих складових цієї процедури відносяться зміст та форма договору, спосіб, місце укладення. Згідно з ч.1 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Згідно з ч.1 ст.205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч.1 ст.209, ч.1 ст.210 ЦК України правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін. Такий правочин є вчиненим з моменту його нотаріального посвідчення та державної реєстрації. Згідно з п.3 ч.1 ст.208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу. За ч.1 ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Як слідує зі ст.655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ч.5 ст.656 ЦК України, особливості договору купівлі-продажу окремих видів майна можуть встановлюватися законом. Правове регулювання відносин, пов`язаних з купівлею-продажем транспортних засобів, здійснюється на підставі положень ЦК України з урахуванням спеціальних правил, закріплених у Порядку здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.11.2009 року №1200 (далі за текстом - Порядок №1200 від 11.11.2009 року) та Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 року №1388 (далі за текстом - Порядок №1388 від 07.09.1998 року). Належною формою договору купівлі-продажу автомобіля є письмова, що відповідає п.3 ч.1 ст.208 ЦК України та узгоджується з позицією Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, що висловлена в п.2 листа від 28.01.2013 року №24-150/0/4-13 "Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав". Згідно з Порядком №1200 від 11.11.2009 року, продаж транспортного засобу, що має ідентифікаційний номер, передбачає відповідне оформлення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу, зняття його з обліку, отримання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт). У разі зняття з обліку транспортного засобу покупцеві видається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) та копія реєстраційної картки, що додається до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на пластиковій основі. Крім того, з п.п.8, 11 Порядку №1388 від 07.09.1998 року слідує, що державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто або уповноваженим представником, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують повноваження представника (для фізичних осіб - нотаріально посвідчена довіреність), а також правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення транспортних засобів. Документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є не тільки: договори, укладені на товарних біржах; укладені та оформлені безпосередньо в сервісних центрах МВС у присутності адміністраторів таких органів договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб; нотаріально посвідчені договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб; договір комісії; свідоцтва про право на спадщину, видані нотаріусом або консульською установою, чи їх дублікати але і копія рішення суду, засвідчена в установленому порядку, із зазначенням юридичних чи фізичних осіб, які визнаються власниками транспортних засобів, марки, моделі, року випуску таких засобів, а також ідентифікаційних номерів їх складових частин. Відповідно до ст.220 ЦК України, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Разом з тим, купівля-продаж автомобілю Opel Omega, державний номерний знак [NUMBER] відбулася без будь-якого письмового договору, а лише на підставі усної домовленості, не підтверджує укладення такого договору відповідно до закону, та не є підставою для набуття права власності на транспортний засіб особою, яка передала грошові кошти на підставі усної домовленості. Разом з тим, позов про визнання права власності є спеціальним або допоміжним речово-правовим засобом захисту права власності. Цивільне законодавство визначає особливості реалізації правомочності власника. За правилами статті 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності. Позивачем у позові про визнання права власності є власник - особа, яка має право власності на майно (тобто вже стала його власником, а не намагається ним стати через пред`явлення позову). Отже, враховуючи, що відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний механізм, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному статтею 392 ЦК України. Такого висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 15.02.2018 року у справі №640/7052/16-ц, провадження № 61-4678св18. Згідно вимог ЦПК України, учасники справи мають передбачені процесуальним законом права і обов`язки. Обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень. Недоведеність обставин, на наявності яких наполягає позивач - є підставою для відмови у позові; а у разі, якщо на тому наполягає відповідач - для відхилення його заперечень проти позову. У випадку невиконання учасником справи його обов`язку із доведення відповідних обставин необхідними доказами, такий учасник має усвідомлювати та несе ризик відповідних наслідків, зокрема, відмови у задоволенні позовних вимог, у зв`язку із їх недоведеністю. На підставі викладеного,оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності,та враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, не знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а позовні вимоги не ґрунтуються на вимогах закону, суд відмовляє у задоволенні позову, оскільки позивачем не надано жодного доказу, який би свідчив про укладення договору купівлі-продажу автомобіля, тому відсутні правові підстави для визнання за позивачем права власності на спірний автомобіль. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ст.141 ЦПК України, суд враховує відмову у задоволенні позовних вимог у зв`язку із чим витрати по справі покласти на позивача.

Outcome: dismissed