Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-10 00:00:00

До суду з вказаним позовом звернулася [PERSON], посилаючись на те, що відповідно до погосподарських книг [PERSON] сільської ради за 1986 - 1990, 1991 - 1995 роки житловий будинок № 58 по вул. Перемоги в с. Антонівка належав до майна колгоспного двору, головою якого на 15 квітня 1991 року був [PERSON] ([PERSON]) Павлович, який набув права власності на майно вказаного колгоспного двору. 7 вересня 1998 року [PERSON] помер, спадщину після смерті якого прийняла вона, спадкоємиця за заповітом, посвідченим 15 січня 1981 року за реєстром № 3 секретарем виконкому [PERSON] сільської ради, подавши 30 січня 2001 року до Ставищенської районної державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини та отримавши свідоцтва про право на спадщину на частину майна. Її мати, [PERSON], строк для прийняття спадщини пропустила і відмовилася від обовязкової частки спадкового майна. Вважає, що [PERSON] за життя набув права власності на вищевказаний житловий будинок як частку в майні колгоспного двору, і це право увійшло до складу спадщини, яка відкрилася 7 вересня 1998 року внаслідок смерті останнього. Проте, за життя правовстановлюючий документ на вказаний будинок отриманий не був та його право не було зареєстроване, що позбавляє її можливості оформити свої спадкові права в Ставищенській районній державній нотаріальній конторі. Вказаний будинок загальною площею 51,0 м2, житловою площею 26,2 м2, вартістю 59526 гривень. На земельній ділянці розташований житловий будинок літер «А-1». Земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку не приватизована. 30 жовтня 2015 року внесені зміни до актового запису про її народження, яким по-батькові „Валеріївна змінено на „Віталіївна. Позивач просить суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті 7 вересня 1998 року [PERSON] на вказаний житловий будинок. В судове засідання позивач та її представник не прибули, направили до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримали, просять справу розглядати без їх участі (а.с. 44). Представник відповідача [PERSON] сільської ради в судове засідання не прибув, до суду сільська рада подала заяву про визнання позовних вимог та слухання справи у відсутність представника сільської ради (а.с. 45). Суд, розглянувши матеріали справи, письмову заяву відповідача [PERSON] сільської ради про визнання позову та перевіривши письмові докази, вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що відповідно до погосподарських книг [PERSON] сільської ради за 1986-1990, 1991-1995 житловий будинок № 58 по вул. Перемоги в с. Антонівка, 1963 року побудови, належав до майна колгоспного двору (а.с. 23-26). На час припинення колгоспного двору (станом на 15 квітня 1991 року) в ньому проживав та відповідно до ч. 1 ст. 120 ЦК УРСР (1963 р.) не втратив права на частку в його майні [PERSON], який набув право власності на житловий будинок як майно колгоспного двору. Проте, свідоцтво про право власності [PERSON] сільською радою на вищевказаний будинок на імя останнього не видавалось (а..с. 51), реєстрація права власності на даний житловий будинок згідно відповіді КП КОР Південне БТІ до 01.01.2013 р. не проводилась (а. с. 11). 7 вересня 1998 року [PERSON] помер, спадщину після смерті якого прийняла позивач, спадкоємець за заповітом, посвідченим 15 січня 1981 року секретарем виконкому [PERSON] сільської ради за реєстром № 3, подавши 30 січня 2001 року до Ставищенської районної державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини та отримавши свідоцтва про право на спадщину на частину майна (а.с 28-33). Мати позивача, [PERSON], строк для прийняття спадщини пропустила і відмовилася від обовязкової частки спадкового майна. (а.с. 29). Відповідно до технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок (а.с.17-21) загальна площа вказаного будинку 51,0 кв. метри, житлова площа 26,2 кв. метри, вартість його становить 59526 гривень. На земельній ділянці розташований житловий будинок літер «А-1». Земельна ділянка, на якій розташований будинок, не приватизована (а.с. 13). 30 жовтня 2015 року внесені зміни до актового запису про її народження, яким по-батькові „Валеріївна змінено на „Віталіївна (а.с. 14-15, 16). Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЦК УРСР (1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Згідно п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року №20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР України (1963 р.) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР (1963 р.). визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно з ст. 553 ЦК УРСР України (1963 р.) спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому він може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого-небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом, а також на користь держави або окремих державних, кооперативних або інших громадських організацій. Наступне скасування спадкоємцем такої заяви не допускається. Вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини. Статтею 182 ЦК України передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації, а порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість і підстави відмови в ній установлюються законом. Відповідно до статті 2 Закону "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у звязку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення (постанова Верховного Суду України від 13 червня 2012 р. № 6-54 цс 12). З урахуванням положень ч. 1 ст. 15, ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За змістом наведених норм права потреба в такому способі захисту виникає тоді, коли наявність субєктивного права власника не підтверджена відповідними доказами (документами), підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що оскільки [PERSON] за життя набув права власності на житловий будинок № 58 по вул. Перемоги в с. Антонівка, як на майно колгоспного двору, то позивач набув право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті 7 вересня 1998 року [PERSON] на вказаний житловий будинок, і оскільки відповідачем позов визнається, то його слід задовольнити. Оскільки [PERSON] сільська рада до предявлення позову про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом і в судовому засіданні не оспорювала цього права, відповідно до змісту ст. 88 ЦПК України на неї не може бути покладений обовязок по відшкодуванню судових витрат.

Outcome: approved