Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-11 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою, якою просить визнати за ним, в порядку спадкування за законом, після смерті [PERSON], яка померла [INFO], право власності на: житловий будинок позначений на плані під літерою "А", загальною площею 44,8 м.кв., що складається з приміщень: коридору під №1 площею 7,2 м.кв., кімнати під №2 площею 11,6 м.кв., кімнати під №3 площею 17,2 м.кв., кухні під №4 площею 8,8 м.кв. та земельну ділянку площею 0,0598 га, що знаходяться в [ADDRESS] Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] померла його мати [PERSON] Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається із земельної ділянки та житлового будинку. Своє право на прийняття спадщини після смерті матері він реалізував, звернувшись своєчасно із заявою про прийняття спадщини, однак оформити спадкові права не може через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно. Зокрема зазначив, що даний будинок належав його матері згідно записів погосподарської книги, в ньому вона проживала усе життя по час смерті, однак правовстановлюючі документи на будинок не виготовила. В той же час, оскільки будинок знаходиться в сільській місцевості, тому вважає, що на підставі діючих правил право власності матері на нього підтверджується належними доказами. Також зазначив, що його матір оформила право власності на земельну ділянку під будинком загальною площею 0,1301 га, однак частину з цієї земельної ділянки площею 0,0703 га згодом продала. У зв'язку із тим, що зміни у державний акт матір за життя не внесла, тому на даний час нотаріус не може видати свідотцво про право на спадщину. Одночасно вважає, що спірне майна належало його матері на праві власності на момент смерті, у зв'язку із чим просить позов задовольнити. В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав з підстав наведених в позовній заяві, просить їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, подав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнав, не заперечив проти їх задоволення. Треті особи, представник Сектору державної реєстрації Верховинської РДА Івано-Франківської області та приватний нотаріус Верховинського районного нотаріального округу Мартищук О.Я. в судове засідання не з'явилися, про розгляд справи повідомлялися належним чином. Від представника Сектору державної реєстрації Верховинської РДА Івано-Франківської області надійшла заява про розгляд справи без його участі. А тому, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності представника відповідача та третіх осіб. Заслухавши пояснення позивача, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, на які сторони посилаються, суд ухвалює. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частинами 1 та 2 ст.1220 ЦК України визначено, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи. У відповідності до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з свідоцтвом про смерть (а.с.8), [PERSON] померла [INFO] у с. Верхній Ясенів Верховинського району Івано-Франківської області, про що вчинено актовий запис 01.04.2011 №4 виконкомом Верхньоясенівської сільської ради. Спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON], являється її син - [PERSON], який прийняв спадщину, що підтверджується листом приватного нотаріуса Верховинського районного нотаріального округу Мартищук О.Я. від 09.06.2017 №02-14/183 (а.с.61). Згідно з постановами про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 04.11.2016 та 30.05.2017 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадкове майно після смерті [PERSON] у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно. Дійсно, як вбачається із виписки з інвентаризаційних матеріалів (а.с.14) право власності на житловий будинок в [ADDRESS] ні за ким, не зареєстровано і правовстановлюючих документів на будинок не видавалося. Однак, як вбачається із довідок Верхньоясенівської сільської ради від 07.11.2016 (а.с.13), від 29.05.2017 №580 (а.с.56), покійна [PERSON] протягом свого життя та до часу смерті проживала у власному житловому будинку [ADDRESS] 1956 року побудови. Вказані записи підтверджуються витягом з погосподарської книги. До того ж, як зазначив позивач, вказаний будинок був наданий його батькам для проживання, а перейшов у власність його матері після його викупу у колгоспу у 1992 році, що підтверджується квитанцією (а.с.60). Згідно з технічним паспортом (а.с.15-19), індивідуальний житловий будинок [ADDRESS] позначений на плані під літерою "А", загальною площею 44,8 м.кв., та складається з приміщень: коридору під №1 площею 7,2 м.кв., кімнати під №2 площею 11,6 м.кв., кімнати під №3 площею 17,2 м.кв., кухні під №4 площею 8,8 м.кв. Відповідно до п.1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності в Україні до моменту набрання чинності ЦК України з 01.01.2004 року регулювалися положеннями ЦК України 1963 року та Законом України «Про власність», який введено в дію з 15.04.1991 року. Відповідно до положень ст.12 цього Закону було визначено, що громадянин набуває права власності на доходи від участі в суспільному виробництві, індивідуальної праці, підприємницької діяльності, вкладення коштів у кредитні установи, акціонерні товариства, а також на майно, одержане внаслідок успадкування або укладення інших угод, не заборонених законом. Об'єктами права індивідуальної власності є жилі будинки, квартири, предмети особистого користування, дачі, садові будинки, предмети домашнього господарства, продуктивна і робоча худоба, насадження на земельній ділянці, засоби виробництва, вироблена продукція, транспортні засоби, грошові кошти, акції, інші цінні папери, а також інше майно споживчого і виробничого призначення (ст. 13 Закону). За таких обставин суд вважає, що спірний будинок був належним чином набутий у власність матір'ю позивача, і на момент її смерті входив в об'єм спадкового майна. При цьому суд переконаний, що відсутність реєстрації права власності на нерухоме майно не може бути перешкодою для прийняття спадщини позивачем, так як відповідно до ч.4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Крім цього, у інший спосіб позивач позбавлений можливості захисту свого майнового права на прийняття спадщини в цій частині, оскільки внаслідок смерті власника майна адміністративна процедура здійснення оформлення правовстановлюючих документів на житловий будинок є унеможливлена. Крім цього, в судовому засіданні встановлено, що згідно з державним актом серії [NUMBER] від 13.04.2006 (а.с.22) покійній [PERSON] належала на праві власності земельна ділянка площею 0,1301 га в [ADDRESS] Але, в 2009 році, на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки [NUMBER] реєстр. №190 від 18.02.2009 (а.с.58,59), [PERSON] відчужила частину земельної ділянки площею 0,0703 га [PERSON] В подальшому [PERSON] на підставі вказаного договору оформив відповідний державний акт про право власності на землю. Однак, [PERSON] не внесла зміни у свій державний акт про право влансості на земельну ділянку щодо уточнення площі, що залишилася у її власності. В той же час, оскільки [PERSON] на законних підставах набула у власність земельну ділянку площею 0,1301 га, частину з якої відчужила в установленому законом порядку, тому суд вважає доведеним факт належності на момент смерті [PERSON] земельної ділянки розміром 0,0598 га. А тому, враховуючи, що позивач, будучи спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] прийняв спадщину, однак не може оформити спадкові права з причин, що не залежать від його волі, позовні вимоги слід задовольнити.

Outcome: approved