Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-27 00:00:00

із позовною заявою про визнання за заповітом права власності на спадкове майно, а саме: на земельну ділянку загальною площею 0,0746 га, у межах згідно з планом, призначену для ведення особистого селянського господарства, на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 731633, розташовану в с. Лихолітки, Козелецького району Чернігівської області; на земельну ділянку загальною площею 0,1324 га, у межах згідно з планом, призначену для ведення особистого селянського господарства, на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 731634, розташовану с. Лихолітки, Козелецького району Чернігівської області; на земельну ділянку загальною площею 0,2500 га, у межах згідно з планом, призначену для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 731632, розташовану по вул. Жовтнева, 3, с. Лихолітки, Козелецького району Чернігівської області, у суд звернулася [PERSON] до Лихолітської сільської ради Козелецького району Чернігівської області. В матеріалах справи міститься: - заява позивача про розгляд справи за її відсутності; - заява за підписом сільського голови Лихолітської сільської ради Козелецького району Чернігівської області про розгляд справи за відсутності представника ради та визнання позовних вимог; - заява Відділу Держгеокадастру у [PERSON] районі Чернігівській області за відсутності представника та не заперечення щодо задоволення вимог позивача. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України в разі визнання позовних вимог відповідачем суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України з причин неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, обєктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи, що визнання відповідачами позову не суперечить закону, суд дійшов наступних висновків. При судовому розгляді цивільної справи встановлено, що [PERSON] помер 10 березня 2016 року, згідно копії свідоцтва про смерть І-ЕЛ № 272676. Після смерті [PERSON] [PERSON] районною державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа згідно з якою: -25 березня 2008 року [PERSON] залишив заповіт відповідно якого все своє майно де б воно не було та з чого б не складалося заповідав племінниці [PERSON]; -25 серпня 2016 року [PERSON] подала заяву про прийняття спадкового майна після смерті [PERSON]. Відповідно до довідки,виданої виконкомом Лихолітської сільської ради Козелецького району Чернігівської області,[PERSON] на день смерті (10.03.2016 року) проживав та був зареєстрований за адресою: [INFO], та мав такий склад сім'ї: проживав один. Таким чином, позивач прийняв спадщину в установленому законом порядку після смерті [PERSON], що підтверджується матеріалами справи. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 Про судову практику у справах про спадкування розяснено, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. 21 травня 2010 року на імя [PERSON] на підставі рішення Лихолітської сільської ради від 22 лютого 2009 року 14 сесії 5 скликання виготовлено та видано державний акт на право власності на земельну ділянку загальною площею 0,1324 га, для ведення особистого селянського господарства, що підтверджується копією Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 731634. 21 травня 2010 року на імя [PERSON] на підставі рішення Лихолітської сільської ради від 12 лютого 2009 року 14 сесії 5 скликання виготовлено та видано державний акт на право власності на земельну ділянку загальною площею 0,0746 га, для ведення особистого селянського господарства, що підтверджується копією Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 731633. 21 травня 2010 року на імя [PERSON] на підставі рішення Лихолітської сільської ради від 12 лютого 2009 року 14 сесії 5 скликання виготовлено та видано державний акт на право власності на земельну ділянку загальною площею 0,2500 га, для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що підтверджується копією Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 731632. Згідно зі ст. ст. 81, 126 ЗК України право власності громадяни України набувають на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності, прийняття спадщини. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. У відповідності до ст. 152 ч.3 п. "а" ЗК України -" захист прав громадян та юридичних осіб здійснюється шляхом визнання прав". При розробленні технічної документації щодо встановлення меж земельної ділянки та внесенні до автоматизованої системи відомостей про земельні ділянки, належні [PERSON] на підставі: - Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 731633, було встановлено, що фактична площа земельної ділянки становить 0,0746 га (кадастровий номер 7422085100:01:001:0305); - Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 731634, було встановлено, що фактична площа земельної ділянки становить 0,1324 га (7422085100:01:001:0306); - Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 731632, було встановлено, що фактична площа земельної ділянки становить 0,2500 га (7422085100:01:001:0304). Відповідно до п. 2 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 17 жовтня 2012 року, відомості Державного земельного кадастру є офіційними і вважаються об'єктивними та достовірними, якщо інше не доведено судом, тому суд вважає, що саме в витягах з Державного земельного кадастру більш повно та достовірно визначено площі земельних ділянок. Згідно з витягами з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 27 вересня 2016 року за земельними ділянками (кадастрові номери: 7422085100:01:001:0305, 7422085100:01:001:0306, 7422085100:01:001:0304) відомості про обмеження у використанні земельної ділянки не зареєстровані. Таким чином, суд дійшов висновку, що за позивачем в порядку спадкування підлягає визнанню право власності на згадані вище земельні ділянки.

Outcome: approved