Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-11 00:00:00

Звернувшись до суду із цим позовом, представник АТ КБ «ПриватБанк» посилався на те, що 16 серпня 2017 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 87 980,00 грн. у виді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, зобов`язавшись слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту та вчасно погашати заборгованість за усіма платежами, сплачуючи відповідні відсотки за користування кредитними коштами. Втім, своїх зобов`язань відповідач не дотримався, внаслідок чого станом на 21 січня 2019 року має заборгованість перед банком на загальну суму 65 813, 58 грн., а саме : за тілом кредиту у розмірі 54 868, 23 грн., за відсотками за користування кредитом у розмірі 7 335, 18 грн., а також за штрафами - його фіксованою частиною у розмірі 500,00 грн. та процентною складовою у розмірі 3 110,17 грн. У зв`язку із таким, позивач через свого представника просив стягнути вказану заборгованість з відповідача на його користь, а так само і сплачений ним судовий збір за подання цього позову у розмірі 1 921, 00 грн. У судове засідання представник позивача не з`явився, про його дату, час і місце повідомлений належно, надав до заяву, в якій просить розглянути справу без його участі і зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, а у разі неявки відповідача - не заперечує проти ухвалення заочного рішення ( а.с. 4, 33). Відповідач у судове засідання жодного разу не прибув, був належно повідомлений про дату, час і місце розгляду справи ( на 06 березня 2019 року, на 25 березня 2019 року та на 12 квітня 2019 року), що підтверджується даними рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, будь - яких заяв, у тому числі й заяв по суті справи, або ж клопотань до суду не направляв, у зв`язку із чим суд вважає наявними одночасно існування всіх умов, визначених ч.1 ст. 280 ЦПК України, і необхідних для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки відповідач неодноразово повідомлений про дату, час і місце судового засідання, проте, на розгляд справи не з`явився, причин своєї неявки не повідомив, відзив на позов не подав, у той час, як позивач не заперечує проти такого порядку вирішення справи, що підтверджується відповідною заявою його представника. При цьому, на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, позаяк, жоден із учасників справи у судовому засіданні присутнім не був. За таких обставин, суд, перевіривши доводи, на які посилається позивач, оцінивши наявні у нього докази з точки зору належності і допустимості, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, за своїм внутрішнім переконанням, прийшов до такого. Так, суд установив, що 16 серпня 2017 року відповідач підписав Анкету - заву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку та погодився із тим, що вона разом із "Умовами та правилами надання банківських послуг", а також "Тарифами Банку"становить Договір про надання банківських послуг, укладений між ним та позивачем. За умовами укладеного між сторонами договору, позивач отримав кредит розмірі 87 980,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок із сплатою відсотків за користування ним у розмірі 37,2 % річних і відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг зобов`язався погашати заборгованість за ним, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Процентна ставка за поточоною заборгованістю із 37,2 % змінювалась протягом строку користування кредитною карткою, а саме : 01 грудня 2018 року була установлена на рівні 74, 4 %, що слідує із наданого позивачем розрахунку заборгованості. Крім того, умовами укладеного сторонами кредитного договору передбачено сплату позичальником штрафів при порушенні строків платежів по будь-якому з зобов`язань ( п. 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку). Статтями 526, 530 ЦК України визначено, що зобов`язання повинно виконуватися належним чином і у встановлений строк. У разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (стаття 611 ЦК України). Та як установив суд у цьому випадку, відповідач свої зобов`язання за кредитним договором виконував не належно, про що свідчать дані наданого позивачем розрахунку заборгованості. Внаслідок такого, у відповідача нього виникла заборгованість перед позивачем на суму 65 813, 58 грн., а саме : за тілом кредиту у розмірі 54 868, 23 грн., за відсотками за користування кредитом у розмірі 7 335, 18 грн. Але частиною 1 статті 1049 ЦК України також передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. А за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (1 статті 1054 ЦК України). При цьому, згідно зі статтею 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. З огляду на ці положення закону та установлені судом фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що вимоги позивача у цьому випадку є обґрунтованими, проте, на переконання суду, вони підлягають частковому задоволенню. Так, суд вважає що заборгованість за тілом кредиту та відсотками за його використання підлягає задоволенню у розмірі, що пред`явлений позивачем, тобто у розмірі 53 868, 23 грн. за тілом кредиту та у розмірі 7 335, 18 грн. за нарахованими відсотками відповідно. Проте, суд вважає такою, що не підлягає до задоволення вимога позивач про стягнення штрафів - як фіксованої частини, так і процентної складової. Зокрема, суд виходив із такого. Пунктом 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку передбачено, що при порушенні позичальником строків платежів по кожному із зобов`язань, передбачених договором, більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити штраф, розмір якого встановлено тарифами договору. Проте, позивач не надав суду Тарифи Банку, які діяли на час виникнення спірних правовідносин, що позбавляє суд можливості пересвідчитись у правильності розміру фіксованої частини штрафу, а також перевірити правильність нарахування його процентної. Таке не відповідає положенням ч.3 ст. 12, ч.1 ст. 81 ЦПК України, за змістом яких кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Тож, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні вимог про стягнення штрафів- і його фіксованої частини і його процентної складової, позаяк, позивач не надав жодного доказу на підтвердження їх розміру, а так само, він не убачається і з наданого позивачем розрахунку заборгованості. Отже, з урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що у цьому випадку з відповідача на користь позивача підлягають стягненню : 54 868, 23 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 7 335, 18 грн.- заборгованість за відсотками за користування кредитом, а як наслідок, позов підлягає частковому задоволенню, тобто, на суму 61 203, 41 грн. (54 868, 23 грн. + 7 335, 18 грн.). Стосовно ж стягнення з відповідача на користь позивача судового збору у розмірі 1 921, 00 грн., то суд виходив із правила, установленого ч.1 ст. 141 ЦПК України, за яким судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. А тому, з відповідача на користь позивача слід стягнути 1 785, 76 грн. судового збору, що становить 92,96 % від сплаченого позивачем судового збору (тобто, від 1921,00 грн.) і є сумою, пропорційною розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial