Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-16 00:00:00

АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В позові зазначено, що 29.04.2008 року АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] уклали кредитний договір №НАU9GK01270072, згідно якого остання отримала кредит у розмірі 23154,96 доларів США на термін до 28.04.2028 року. [PERSON] зобов'язань за кредитним договором щодо погашення кредиту не виконує, в зв'язку з чим станом на 27.11.2018 року має заборгованість - 50931,78 доларів США. Рішенням Валківського районного суду Харківської області від 12.06.2015 року з [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» було стягнуто заборгованість, яка складала 21230,00 доларів США. Як зазначає позивач, законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості. А кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника повернення будь-яку частину суми заборгованості за кредитом. Таким чином, заборгованість до стягнення становить 4580,00 доларів США, яка складається з наступного: 4580,00 доларів США - заборгованість по відсоткам за користування кредитом. Позивач вимагає стягнути із [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором №НАU9GK01270072 від 29.04.2008 року у розмірі 4580,00 доларів США, яка складається з 4580,00 доларів США - заборгованість по відсоткам за користування кредитом та судові витрати в сумі 1921 грн. 02.04.2019 року ухвалою судді Валківського районного суду Харківської області цивільну справу прийнято до свого провадження та вирішено розглядати її за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та прохав задовольнити повністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, хоча була повідомлена належним чином, що підтверджується повідомленням на офіційному веб-сайті Валківського районного суду Харківської області. Враховуючи, що відповідач, будучи належним чином повідомлена, будь-яких клопотань та відзив на позовну заяву не подала, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та зі згоди позивача в порядку, передбаченому ст.ст. 279, 280 ЦПК України. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов задоволенню не підлягає. Судом встановлено, що 29.04.2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» (правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк») та [PERSON] було укладено договір №НАU9GK01270072, згідно змісту якого, відповідач отримала від позивача кредит у розмірі 23154,96 доларів США . Заочним рішенням Валківського районного суду Харківської області від 12.06.2015 року позов ПАТ КБ "Приватбанк" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Рішення не оскаржене та набрало законної сили. Згідно змісту рішення, з [PERSON] вирішено стягнути заборгованість за кредитним договором №НАU9GK01270072 від 29.04.2008 року у розмірі 21230,00 доларів США, яка складається з: 17748,48 дол. США - заборгованість за кредитом; 1860,95 дол. США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 213,06 дол. США - заборгованість по комісії за користування кредитом; 381,49 дол. США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; 15,82 дол. США - штраф (фіксована частина); 1010,20 дол. США - штраф (процентна складова). Як вбачається зі змісту позову, станом на 27.11.2018 року [PERSON] має заборгованість перед позивачем на загальну суму 50 931,78 дол. США. Від зазначеної суми віднімається сума, яка була задоволена вищезазначеним судовим рішення та різниця становить 30 727,80 дол. США. При цьому, позивач вказує, що кредитодавець на власний розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину заборгованості за кредитом та вимагає стягнути 4580 дол. США, що є заборгованістю по відсоткам за користуванням кредитом. Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. З постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №310/11534/13-ц (провадження №14-154цс18) вбачається, що звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред'явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні. Крім того, в Постанові Верховного Суду зазначено, що на час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов'язання, відповідно до частини другої статті 625 ЦК, а не у вигляді стягнення процентів та неустойки. Згідно з вимогами кредитного договору за наявності прострочення виконання основного зобов'язання в обумовлений сторонами строк ПАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є позивач, використав право вимагати дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, та пені за порушення умов договору, шляхом стягнення цих коштів у судовому порядку. Такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов'язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом, із чим погодився й суд, який задовольнив позовні вимоги ПАТ «Приватбанк». Отже, ПАТ КБ "Приватбанк", правонаступником якого є позивач, звернувшись до суду 17.03.2015 року з позовом до [PERSON] про стягнення з неї заборгованості за кредитним договором №НАU9GK01270072 від 29.04.2008 року, використало право вимагати дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів та неустойки. Враховуючи ту обставину, що після ухвалення заочного рішення від 12.06.2015 року про дострокове погашення всієї заборгованості, кредитний договір припинив свою дію та позивач втратив можливість нарахування і стягнення з [PERSON] відсотків за кредитним договором, а тому позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 4580,00 доларів США, як відсотків за користування кредитом після звернення до суду із позовом 17.03.2015 року, задоволенню не підлягають. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір необхідно віднести за рахунок позивача.

Outcome: dismissed