Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-22 00:00:00

Лікар-психіатр 4-А відділення Полтавської обласної клінічної психіатричної лікарні ім. О.Ф. Мальцева [PERSON] звернулась до суду із заявою про визнання госпіталізації недієздатної [PERSON] до психіатричного закладу за згодою опікуна доцільною. Заява обґрунтована тим, що 18 жовтня 2017 року за направленням ПОПНД та заявою опікуна недієздатної в психіатричну лікарню поступила хвора [PERSON], [INFO], з діагнозом: помірна розумова відсталість з судомним синдромом та порушеннями поведінки. Враховуючи почастішання судомних нападів, плаксивість, конфліктність, агресивні тенденції до рідних, недієздатність хворої, письмову заяву опікуна про прохання госпіталізації, лікар просив суд винести рішення про визнання госпіталізації недієздатної [PERSON] до психіатричного закладу за згодою опікуна доцільною. Лікар звернулася з заявою про розгляд справи за її відсутності. Також зазначила, що заяву про визнання госпіталізації доцільною підтримує в повному обсязі. Прокурор в судовому засіданні заяву підтримав, проти її задоволення не заперечує. Суд, заслухавши думку прокурора, вивчивши докази у справі, приходить до наступних висновків. Рішенням Котелевського районного суду Полтавської області від 03 травня 2007 року, яке набрало законної сили 15 травня 2007 року, [PERSON] визнана недієздатною, її опікуном призначено [PERSON] (а.с.5). Як встановлено судом, хвора [PERSON] з діагнозом: помірна розумова відсталість з судомним синдромом та порушеннями поведінки поступила в психіатричну лікарню 18 жовтня 2017 року за направленням ПОПНД та заявою опікуна [PERSON]. Опікун хворої [PERSON] [PERSON] звернулась до Полтавської обласної клінічної психіатричної лікарні ім. О.Ф. Мальцева з заявою, в якій просила госпіталізувати [PERSON] у звязку з почастішанням судомних нападів, проявами агресії, конфліктності, плаксивості (а.с.8). Як вбачається з матеріалів заяви лікаря, [PERSON] у 1,5 роки перенесла менінгоенцефаліт, після чого невдовзі зявилися судомні напади з втратою свідомості. Почала відставати в розумовому розвитку від однолітків. В девятирічному віці пішла до допоміжної шкоди, де навчалася протягом шести місяців, була забрана батьками додому, і більше ніде не навчалася. З дитинства перебуває на обліку у лікарів невролога та психіатра. Інвалід ІІ групи за психічним захворюванням. В ПОКПЛ лікувалася у 2002 році. На даний час в клінічній картині судомні напади з втратою свідомості під час сну частотою до чотирьох на місяць, дисфорії, наростаючі зміни особистості за епітипом, явища інтелектуально-мнестичного зниження. Направлена на стаціонарне лікування у звязку з почастішанням судомних нападів, плаксивістю, агресивними тенденціями до рідних. 19 вересня 2017 року [PERSON] оглянута комісією лікарів-психіатрів, якою їй встановлено діагноз: помірна розумова відсталість з судомним синдромом та порушеннями поведінки (а.с.3). У звязку з почастішанням судомних нападів, плаксивістю, агресивними тенденціями до рідних комісією зроблений висновок про доцільність госпіталізації [PERSON] Крім пояснень осіб, які беруть участь в судовому засіданні, зазначене підтверджується письмовими доказами висновком комісії лікарів-психіатрів, заявою опікуна хворої [PERSON], рішенням Котелевського районного суду Полтавської області від 25 березня 2008 року. Відповідно до ст.13 Закону України Про психіатричну допомогу особа, визнана у встановленому законом порядку недієздатною, госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна. Рішенням Конституційного суду України від 1 червня 2016 року № 2-рп/2016 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення третього речення частини першої статті 13 Закону України "Про психіатричну допомогу" (справа про судовий контроль за госпіталізацією недієздатних осіб до психіатричного закладу) визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення третього речення частини першої статті 13 Закону України "Про психіатричну допомогу" від 22 лютого 2000 року № 1489-III з наступними змінами у взаємозвязку з положенням частини другої цієї статті стосовно госпіталізації особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю. Оскільки [PERSON] хворіє на тяжкий психічний розлад, у звязку з почастішанням судомних нападів, плаксивістю, агресивними тенденціями до рідних, враховуючи недієздатність хворої, письмову заяву опікуна про прохання госпіталізації, висновок комісії лікарів-психіатрів, суд вважає за необхідне поміщення [PERSON] до психіатричного стаціонару визнати доцільним. За таких обставин суд приходить до висновку, що заява лікаря-психіатра підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved