Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-19 00:00:00

позивач [PERSON] звернулася з позовом до суду, згідно якого просить визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 20.10.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за № 21628, щодо стягнення у безспірному порядку з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» заборгованості за кредитним договором в сумі 5042,56 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що на примусовому виконанні у Бахмутському міськрайонному відділі державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису № 21628 від 20.10.2020 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» заборгованості в розмірі 5042,56 грн. за кредитним договором № 016-04550-100114 від 10.01.2014 року, укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та позивачем по справі. Вважає, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. виконавчий напис № 21628 від 20.10.2020 року вчинено з порушенням норм Закону «Про нотаріат» та постанови КМУ від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безпірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Також позивач звернувся до суду з заявою про забезпечення позову по цивільній справі, в якій просив зупинити стягнення по виконавчому провадженню. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 12.07.2021 року по вказаній справі було відкрите загальне позовне провадження та призначене підготовче судове засідання. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 12.07.2021 року постановлено зупинити стягнення по виконавчому провадженню ВП № 64781881 з примусового виконання виконавчого напису № 21628 від 20.10.2020 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінпром Маркет» заборгованості в розмірі 5 042,56 грн. Ухвалою суду від 07 жовтня 2021 року підготовче провадження по справі закрите та призначене судове засідання для розгляду справи по суті. 10 листопада 2021 року до суду надійшло клопотання директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» Яворського Р.І. про врегулювання спору за участю судді, згідно якого він вказує, що спір можливо вирішити в мирному порядку за умов взаємних поступок, оскільки наявність заборгованості за кредитним договором позивачем не спростовується, містяться лише посилання щодо надмірно великої суми заборгованості, у зв`язку з чим пропонує вирішити спір в мирному порядку. Від позивача до суду надійшла заява щодо клопотання відповідача про врегулювання спору за участі судді, згідно якої позивач зазначив, що не погоджується з пропозиціями відповідача, викладеними в клопотанні про врегулювання спору за участю судді. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 20.12.2021 року у задоволенні клопотання директора ТОВ «Фінпром Маркет» Яворського Романа Ігоровича про врегулювання спору за участю судді по цивільній справі за позовом [PERSON] було відмовлено. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Від позивача до суду надійшла заява, згідно якої вона просить розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач - представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. До суду від директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» надійшла заява про визнання позовних вимог, згідно якої Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» визнає позовні вимоги та просить задовольнити позовні вимоги в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» за подання позовної заяви судовий збір в розмірі 454,00 грн., та подання заяви про забезпечення позову в розмірі 227 грн. В судове засідання третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. З урахуванням ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Руїз Торіха проти Іспанії» від 09 грудня 1994, заява № 18390/91 вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з вимогами частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи чинних інтересів. Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень. Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. На виконання ухвали суду від 07 жовтня 2021 року про витребування доказів приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. не були надані завірені копії матеріалів справи щодо вчинення виконавчого напису № 21628 від 20.10.2020 року. Судом встановлено, що 20.10.2020 року приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Остапенко Є.М. був вчинений виконавчий напис № 21628, зареєстрований в реєстрі за № 21628, про звернення стягнення з [PERSON] , [INFO] , адреса реєстрації: [ADDRESS] , яка є боржником за кредитним договором № 016-04550-100114 від 10 січня 2014 року, укладеним з Публічним акціонерним товариством «Платинум Банк» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром маркет», якому Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» відступлено право вимоги на підставі Договору факторингу № 18102020-ФК від 18 жовтня 2020 року, якому в своє чергу Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» відступлено право вимоги на підставі Договору факторингу № 1/Д від 15 жовтня 2020 року, якому в свою чергу Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» на підставі договору факторингу № 408/К від 27 квітня 2018 року відступлено право вимоги за кредитним договором № 016-04550-1000114 від 10 січня 2014 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та [PERSON] . Стягнення заборгованості проводиться за період з 26.04. 2018 року по 20.10.2020 року включно. Сума заборгованості складає 2 123,52 грн., заборгованість за тілом кредиту; 619,04 заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами; 2 250, 00 грн. заборгованість за нарахованою та несплаченою пенею; 50,00 грн. плата за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму 5 042,56 грн., які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача. Загальна заборгованість боржника становить 5 042,56 грн. (а.с.13). Постановою від 13.03.2021 року державним виконавцем Бахмутського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) відкрите виконавче провадження № 64781881 про стягнення боргу у розмірі 5042,56 грн. з [PERSON] , згідно виконавчого напису № 21628, виданого 20.10.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. (а.с.11). Також, постановою про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 08.06.2021 року головним державним виконавцем Бахмутського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Східного міжрайонного управління Міністерства юстиції (м. Харків) при примусовому виконанні виконавчого напису № 21628 від 20.10.2020 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром маркет» заборгованості в розмірі 5042,56 грн., звернуто стягнення на доходи боржника [PERSON] (а.с.15). Вирішуючи по суті заявлені позовні вимоги суд зазначає, що за загальним правилом статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає у посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Відповідно до підпунктів 3.1, 3.2, 3.4 глави 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року, а також статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи: 1) якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; 2) за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу, а безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Відповідно до п. 1 Переліку документів за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172, для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Відповідно до п. 19 ст. 34 Закону України "Про нотаріат" виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Відповідно до ст. 89 Закону України "Про нотаріат" у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають, витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення, розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. Тобто вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає у посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - це надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення, а нотаріус задля вчинення виконавчого напису повинен дійти висновку, що з дня виникнення права вимоги у стягувача минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року, та, що подані стягувачем документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед ним. Саме такого висновку дійшов Верховний Суд у постановах № 569/8884/17 від 14 серпня 2019 року, № 137/1666/16-ц від 29 березня 2019 року та № 201/11696/16-ц від 10 квітня 2019 року. Щодо такої обов`язкової умови вчинення нотаріусом виконавчого напису як безспірність заборгованості, то характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками, якими є надані стягувачем документи згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається саме за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак само по собі подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Таким чином, захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус не встановлює, а лише підтверджує вже наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Отже суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Крім того, суд зазначає, що безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, з якою останній погоджується, що, відповідно, виключає можливість спору зі сторони боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, а відтак і документи, які підтверджують її безспірність, і на підставі яких нотаріусами здійснюються виконавчі написи, мають бути однозначними, і беззаперечними, та такими, що містять вираз волі стосовно наявності певної заборгованості не тільки кредитора, а й самого боржника, або ж безумовно підтверджують наявність у боржника перед кредитором заборгованості саме в такому розмірі. Відповідач визнав позовні вимоги та не оспорював вказівки позивача про те, що серед документів, які надавалися приватному нотаріусу для вчинення нотаріального напису, були відсутні документи, якими безспірно підтверджується сума заборгованості за кредитом. В позовній заяві позивач зазначив, що вважає, що виконавчий напис вчинений з численними порушеннями законодавства, а тому є таким, що не підлягає виконанню, оскільки нотаріусом не було з`ясовано чи не порушено банком строк позовної давності, не встановлено чи не погашена заборгованість, не надано всіх необхідних документів, що підтверджують безспірність заборгованості. При цьому законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Враховуючи, що виконавчий напис приватного нотаріуса був вчинений в порушення вимог Закону «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, що підтверджено відповідачем, позовна заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. У зв`язку з тим, що представник відповідача до початку розгляду справи по суті, направив до суду заяву про визнання позову, а позивачу сплата судового збору була відстрочена, суд стягує з відповідача на користь держави 50% судового збору, а іншу частину слід компенсувати за рахунок держави.

Outcome: approved