Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-19 00:00:00

ПАТ "Всеукраїнський Акціонерний Банк" звернулося із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. На обґрунтування своїх позовних вимог посилаються на те, що 26.04.2011 року між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір № BLaЖГА00030300, згідно якого позичальником отримано у ПАТ "ВіЕйБіБанк" кредит в розмірі 5500 грн. Кредит надано на споживчі потреби. Строк дії до 26 квітня 2014 року. За користування кредитними коштами встановлюється плата у розмірі 15,00% річних. За обслуговування кредиту встановлюється щомісячна плата у розмірі 96,25 грн., що становить 1,75% від суми. Кредитні кошти було надано на умовах, визначених п.2.1 кредитного договору. Згідно п.2.5.2 кредитного договору позичальник зобов'язався повертати кредит та вносити черговий мінімальний платіж щомісячно до дати встановленої у графіку у сумах визначених тим же графіком. [PERSON] у разі порушення виконання зобов'язань, передбачених кредитним договором, зобов'язаний сплатити банку штрафні санкції, передбачені п.п. 4.1-4.5 кредитного договору. Відповідач порушив свої зобов'язання щодо повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитом, а також плату за управління кредиту, які передбачені п.2.5 кредитного договору. Відповідно до вимог ст. 1050 ЦК України та п.2.7.1 кредитного договору передбачено, що у разі невиникнення відповідачем взятих на себе зобов'язань, кредитор (позивач) має право вимагати дострокового погашення кредиту та інших нарахувань з ним. Станом на 25.08.2015 року заборгованість відповідача за кредитним договором становить 1083 грн. 18 коп., з них: заборгованість за кредитом - 0,00 грн., відсотки за користування кредитом - 0,20 грн., комісія за РО - 0,00 грн., штраф - 1082,98 грн. Посилаючись на норми ст.ст. 526, 527, 530, 543, 610, 611, 625, 1048, 1050, 1052, 1054 ЦК України та враховуючи вищевикладене, позивач прохає стягнути на його користь з [PERSON] суму заборгованості за кредитним договором № BLaЖГА00030300 від 26.04.2011 року в розмірі 1083,18 грн. Представник позивача у судове засідання не з'явився, до суду надійшла заява з проханням розглядати дану справу без їх участі, заявлені позовні вимоги підтримують у повному обсязі і не заперечують проти ухвалення заочного рішення в справі. Відповідач [PERSON] повторно в судове засідання не з'явився, належним чином був сповіщений про день, час та місце розгляду справи в суді, заяви про причину неявки чи про відкладення розгляду справи до суду не надіслав. Оскільки відповідач був належним чином сповіщений про день, час та місце розгляду справи, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення (позивач проти цього не заперечує). Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вивчивши всі надані по справі докази та даючи їм оцінку у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до вимог ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1 статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), у відповідності з вимогами ст. 530 ч.1 ЦК України. Згідно вимог ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У судовому засіданні встановлено, що 26 квітня 2011 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № BLaЖГА00030300, згідно з умовами якого відповідачем отримано кредит в розмірі 5500 грн. Кредит надано на споживчі потреби. Строк дії до 26 квітня 2014 року. За користування кредитними коштами встановлюється плата у розмірі 15,00% річних. За обслуговування кредиту встановлюється щомісячна плата у розмірі 96,25 грн., що становить 1,75% від суми(а.с.8-15). Банк виконав свої зобов'язання згідно кредитного договору № BLaЖГА00030300 від 26.04.2011 року у повному обсязі. Однак відповідач [PERSON] зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконував, в зв'язку з чим за ним станом на 25.08.2015 року утворилась заборгованість згідно розрахунку заборгованості (а.с.4,5), яка складається з наступного: заборгованість за кредитом - 0,00 грн., відсотки за користування кредитом - 0,20 грн., комісія за РО - 0,00 грн., штраф - 1082,98 грн., всього 1083,18 грн., яка підлягає стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача. Відповідно до вимог ч.1 ст. 88 ЦПК України судові витрати повинні бути покладені на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved