Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-29 00:00:00

Описова частина Короткий зміст позовних вимог 01.06.2020 до Шполянського районного суду Черкаської області надійшла дана позовна заява, в якій [PERSON] просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом після померлої матері [PERSON] , яка померла [INFO] на земельну ділянку площею 3,9963га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована в адміністративних межах Капустинської сільської ради Шполянського району Черкаської області з кадастровим номером 7125782800:02:001:0273, яка належала померлій на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії 1-ЧР №044468, що виданий 10.06.2005року, зареєстрований в Книзі записів державних актів про право приватної власності на землю за №437. Свій позов позивач мотивує тим, що [INFO] померла її мати [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки площею 3,9963га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована в адміністративних межах Капустинської сільської ради Шполянського району Черкаської області. Кадастровий номер земельної ділянки 7125782800:02:001:0273. На момент смерті [PERSON] проживала разом із позивачкою в м.Кривий Ріг. Таким чином, позивачка вважає себе такою, що прийняла спадщину після померлої матері [PERSON] 10.10.2001 мати позивачки [PERSON] заповіла все своє майно де б воно не було і з чого б воно не складалось своїй доньці. Заповіт посвідчений секретарем Капустинської сільської ради Шполянського району Черкаської області, зареєстрований в реєстрі за №27. В 2017 році позивачка дізналась, що 01.10.2007 її мати склала заповіт, яким заповіла вищевказану земельну ділянку громадянину [PERSON] . У зв`язку з чим позивачка змушена була звертатись до суду за захистом своїх прав, як спадкоємця за заповітом, так як новий заповіт усував її від права на спадкування на земельну ділянку. Рішенням Шполянського районного суду Черкаської області від 17.04.2018 (справа №710/1063/17) позов задоволено повністю. Наразі позивачка звернулась до приватного нотаріуса Шполянського районного нотаріального округу Черкаської області Горбача В.П. з заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлої матері на вищевказану земельну ділянку. Постановою приватного нотаріуса Шполянського районного нотаріального округу Черкаської області Горбач В.П. від 20.03.2020 їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно в зв`язку з тим, що позивачка не подала заяву про прийняття спадщини. При цьому, документи, що підтверджують факт прийняття нею спадщини нотаріус не бере до уваги і рекомендує звертатись до суду. Іншої можливості оформити спадщину позивач не має, а тому змушена звернутись до суду за захистом своїх прав. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав письмову заяву в якій позовні вимоги підтримав, просив справу розглянути без її участі. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву в якій просив справу розглядати без його участі та вказав, що позов підтримує у повному обсязі. Інші процесуальні дії у справі Ухвалою судді Шполянського районного суду Черкаської області від 10.06.2020 було відкрито провадження по справі. Ухвалою судді Шполянського районного суду Черкаської області від 28.07.2020 було запропоновано позивачу [PERSON] в десятиденний строк з моменту отримання даної ухвали, надати суду докази про заведення спадкової справи та наявність чи відсутність інших спадкоємців після смерті [PERSON] , докази їхнього звернення чи не звернення до нотаріуса для прийняття чи відмови від спадщини, також докази на підтвердження родинних відносин із [PERSON] , як то свідоцтво про народження позивача. Ухвалою судді Шполянського районного суду Черкаської області від 01.10.2020 було витребувано від приватного нотаріуса Шполянського районного нотаріального округу Черкаської області Горбача Володимира Павловича Інформаційну довідку зі Спадкового реєстру після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] у віці 96 років, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданого Інгулецьким відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області 20.01.2009. Ухвалою судді Шполянського районного суду Черкаської області від 01.10.2020 було замінено відповідача Капустинську сільську раду Шполянського району Черкаської області на належного Шполянську міську раду об`єднаної територіальної громади. Мотивувальна частина Фактичні обставини, встановлені судом Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд встановив наступне. Згідно зі свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданого Інгулецьким відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області 20.01.2009, [PERSON] померла [INFO] у віці 96 років, про що 20.01.2009 зроблено відповідний актовий запис №57 (а.с.8). Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть для отримання допомоги на поховання № 00000075722 від 20.01.2009 виданого Інгулецьким відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, [PERSON] померла [INFO] , номер актового запису 57, дата складання - 20.01.2009. (а.с.7). Згідно з витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00026378053 від 19.05.2020 наданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Інгулецькому та Металургійному районах у місті Кривому Розі Південно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) [PERSON] , [INFO] , зареєструвала шлюб 21.01.1962 із [PERSON] . Номер актового запису 170. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу змінилося на [PERSON] . (а.с.6). За даними Державного акту на право приватної власності на землю серія І- ЧР №044468 від 10.06.2005, виданого на підставі розпорядження голови Шполянської райдержадміністрації від 10.12.2003 №652, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 4,00 га, яка розташована на території Капустинської сільської ради, ділянка № [NUMBER] , цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Кадастровий номер - 7125782800:02:000:0154. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №437. (а.с.9). Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, номер 204206462 від 16.03.2020, на земельну ділянку площею 3,9963 га, кадастровий номер 7125782800:02:001:0273, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1366628571257, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва адреса: с/рада Капустинська, Шполянський район, Черкаської області, відомості про право власності відсутні. (а.с.10). Відповідно до акту 4-120 від 11.03.2019 м. Кривий Ріг складеного комісією мешканців будинку [ADDRESS] , [PERSON] , 1912 року народження, дійсно проживала без реєстрації за адресою: [ADDRESS] , до дня її смерті, [INFO] в квартирі її дочки - [PERSON] , 1935 року народження, яка доглядала за нею та вела спільне господарство. На день смерті [PERSON] , дочка [PERSON] , постійно проживала і була зареєстрована за даною адресою: [ADDRESS] . (а.с.11). Згідно з рішенням Шполянського районного суду Черкаської області від 17.04.2018 справа № 710/1063/17 визнано заповіт, посвідчений секретарем Матусівської сільської ради Шполянського району Черкаської області Броварською Л.П. 01.10.2007 та зареєстрований в реєстрі за №856, відповідно до якого заповідач [PERSON] , 1913 року народження, народилась с. Капустино, Шполянського району, Черкаської області, заповідала земельну ділянку 4,00 га, що розташована в межах Капустинської сільської ради Шполянського району Черкаської області та належала їй на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку 1-ЧР №044468, виданого 10.06.2005, [PERSON] , 1971 року народження, недійсним в силу закону (нікчемним). Визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом із внесеними змінами, видане та посвідчене приватним нотаріусом Шполянського районного нотаріального округу Черкаської області Горбачем В.П. 30.09.2017 [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер 1985, у спадковій справі №149\\2017, на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку 1-ЧР №044468, виданого Шполянською районною державною адміністрацією 10.06.2005, та скасувано державну реєстрацію прав на вказане в даному свідоцтві спадкове майно. (а.с. 12-17). Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 20.03.2020 винесеної приватним нотаріусом Шполянського районного нотаріального округу Горбачем В.П. вих. №63/02-14 від 20.03.2020 відмовлено гр. [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 3,9963 га., наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована за адресою: Капустинська сільська рада Шполянський район, Черкаської області, кадастровий номер 7125782800:02:001:0273, що залишилася після смерті її матері [PERSON] , яка померла [INFO] , у зв`язку з пропущенням 6- ти місячного строку для прийняття спадщини після померлої [INFO] [PERSON] . В судовому порядку не продовжено строк для прийняття спадщини. (а.с.18). Згідно з заповітом від 01.10.2001, посвідченим Пташником В.І. секретарем Капустинської сільської ради Шполянського району, Черкаської області, зареєстровано в книзі запису нотаріальних дій під №27, [PERSON] , на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: все належне їй майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і все те, що буде належати на день смерті, і на що за законом матиме право, заповіла своїй дочці [PERSON] . Цей заповіт, за даними Капустинської сільської ради не змінено і не відмінено на день смерті заповідача. (а.с. 19). Відповідно до витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки , нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером 7125782800:02:001:0273, яка розташована : Черкаська область, Шполянський район, Капустинська сільська рада, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площа - 3,9963 становить -88 060,18 грн. (а.с.20). Згідно з Інформаційною довідкою зі Спадковго реєстру № 62139571, виданою приватним нотаріусом Шполянського районного нотаріального округу Горбачем В.П., після смерті [PERSON] [INFO] була заведена спадкова справа № 61312413. Відповідно до листа нотаріуса Шполянського районного нотаріального округу Горбача В.П. від 21.10.2020 з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченим Матусівською сільською радою Шполянського району 01.10.2007 за реєстром №856, звернувся [PERSON] , 1971 року народження, спадкова справа №149/2017, яка була заведена 30.09.2017. [PERSON] прийняв спадщину відповідно до чинного законодавства України. Родинні відносини між [PERSON] та [PERSON] відсутні. 30.09.2017 [PERSON] Горбачем В.П., приватним нотаріусом Шполянського районного нотаріального округу, було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку. Рішенням Шполянського районного суду від 17.04.2018, справа №710/1063/17 заповіт, посвідчений Матусівською сільською радою Шполянського району 01 жовтня 2007 року за реєстром №856 на підставі якого було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом та свідоцтво про право на спадщину за заповітом, виданого Горбач В.П., приватним нотаріусом Шполянського районного нотаріального округу 30.09.2017 за реєстром №1985 було скасовано. Інші спадкоємці, які прийняли спадщину, у встановлений законом термін, відповідно до наявних в справі матеріалів, відсутні. 18.03.2020 з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [INFO] [PERSON] звернулася дочка [PERSON] . 20.03.2020 Горбачем В.П. було винесено постанову про відмову [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з пропущенням нею строку у шість місяців для прийняття спадщини. Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права Згідно з п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Пунктом 1 абз.3, Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», акцентовано, на тому, що судам слід звернути увагу на наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до п. 3.5 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. N 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз`яснень, викладених в пунктах 10, 11 ППВСУ від 30 травня 2008 року N 7 про те, що відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут). Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: - ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку Державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст. 1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія п. 1 розділу X "Перехідні положення" ЗК. Згідно зі ст.49 Закону України «Про нотаріат», нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо: вчинення такої дії суперечить законодавству України; не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії; дія підлягає вчиненню іншим нотаріусом або посадовою особою, яка вчиняє нотаріальні дії; є сумніви у тому, що фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, усвідомлює значення, зміст, правові наслідки цієї дії або ця особа діє під впливом насильства; з проханням про вчинення нотаріальної дії звернулась особа, яка в установленому порядку визнана недієздатною, або уповноважений представник не має необхідних повноважень; правочин, що укладається від імені юридичної особи, суперечить цілям, зазначеним у їх статуті чи положенні, або виходить за межі їх діяльності; особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла плату за її вчинення; особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла встановлені законодавством платежі, пов`язані з її вчиненням; в інших випадках, передбачених законом. Нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, не приймає для вчинення нотаріальних дій документи, якщо вони не відповідають вимогам, встановленим у статті 47 цього Закону, або містять відомості, передбачені частиною третьою статті 47 цього Закону. Нотаріусу або посадовій особі, яка вчиняє нотаріальні дії, забороняється безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальної дії. На вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, зобов`язані викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову. Згідно з п.1 Глави 13 розділу І «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії у випадках, передбачених Законом. Пунктом 3 Глави 13 розділу І «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», передбачено, що нотаріус на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, зобов`язаний викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. У цих випадках нотаріус протягом трьох робочих днів виносить постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. У постанові про відмову зазначаються: дата винесення постанови; прізвище, ініціали нотаріуса, який виніс постанову, найменування та місцезнаходження державної нотаріальної контори або найменування нотаріального округу та адреса розташування робочого місця приватного нотаріуса; прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, місце її проживання або найменування і місцезнаходження юридичної особи; про вчинення якої нотаріальної дії просила особа, що звернулася до нотаріуса (короткий зміст прохання); причини відмови у вчиненні нотаріальної дії з посиланням на чинне законодавство; порядок і строки оскарження відмови з посиланням на норми цивільного процесуального законодавства. Згідно з п.4 Глави 13 розділу І «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», нотаріусу забороняється безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальної дії. Відповідно до абз. 1 п. 211 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 №20/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 3.03.2004 за № 283/8882 в редакції станом на 02.11.2008, яка була чинною на дату відкриття спадщини після смерті [PERSON] , свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто тим, які постійно проживали разом зі спадкодавцем чи подали заяву нотаріусу про прийняття спадщини. Доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Згідно зі ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно зі ст.1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. У статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що місце перебування особи - це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини. Таким чином, місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто місця, де вона не проживає, а тимчасово знаходиться. Такий висновок міститься у постанові Верховного Суду справа № 405/7175/15-ц 17.01.2019. Законодавець не пов`язує місце відкриття спадщини з місцем реєстрації спадкодавця, а відповідно до статті 1221 ЦК України ототожнює його з останнім місцем проживання останнього, яке може знаходитися поза межами його реєстраційного обліку. При цьому, відсутність реєстрації спадкодавця за останнім його місцем проживання, зокрема за місцем проживання спадкоємця, не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини частини третьої статті 1268 ЦК України підтверджуються достатністю інших належних і допустимих доказів. Такий висновок міститься у постанові Верховного Суду справа № 633/344/16-ц, від 28.02.2018. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Даний висновок міститься у постанові Верховного Суду у справі №317/2329/15-ц від 21.02.2018. Згідно з ч.ч.5, 6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду Згідно з матеріалами справи 20.01.2009 померла [PERSON] . (а.с.7). [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 19.03.1971 року, що підтверджується штампом у паспорті громадянина України ст.11. (а.с.5). На підтвердження факту постійного проживання із [PERSON] , позивачем надано акт 4-120 складеного комісією мешканців будинку [ADDRESS] , підписи підтверджено начальником участку №3 ТОВ «СІТІ - СЕРВІС КР» (а.с.11). Зі змісту даного документу слідує, що [PERSON] , 1912 року народження, дійсно проживала без реєстрації за адресою: [ADDRESS] , до дня її смерті, [INFO] в квартирі її дочки - [PERSON] , 1935 року народження, яка доглядала за нею та вела спільне господарство. На день смерті [PERSON] , дочка [PERSON] , постійно проживала і була зареєстрована за даною адресою: [ADDRESS] . Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України в редакції станом на 14.01.2009 року яка була чинною на дату відкриття спадщини після смерті [PERSON] , спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Отже, оскільки позивач на час відкриття спадщини після смерті [PERSON] постійно проживала разом із останньою, то відповідно вважається такою, що прийняла спадщину, а отже їй не обов`язково було звертатися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. [PERSON] за життя набула власності на земельну ділянку площею 4,00 га, яка належала їй на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія І-ЧР №044468 від 10.06.2005 року, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Земельна ділянка розташована на території Капустинської сільської ради Шполянського району, Черкаської області, ділянка № [NUMBER] . Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №437. (а.с.9). Нормативно грошова оцінка даної земельної ділянки становить 88060,18 грн. (а.с.20). За життя [PERSON] склала заповіти, один з яких в судовому порядку був визнаний недійсним, що підтверджується рішенням Шполянського районного суду Черкаської області від 17.04.2018, справа № 710/1063/17 (а.с.12-17). Згідно з заповітом від 01.10.2001, посвідченим Пташником В.І. секретарем Капустинської сільської ради Шполянського району, Черкаської області, зареєстровано в книзі запису нотаріальних дій під №27, [PERSON] на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: все належне їй майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і все те, що буде належати на день смерті, і на що за законом матиме право, заповіла своїй дочці [PERSON] . Цей заповіт, за даними Капустинської сільської ради не змінено і не відмінено на день смерті заповідача. (а.с. 19). Статтею 1297 ЦК України визначено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Згідно зі ст. 1298 ЦК України свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 20.03.2020, винесеної приватним нотаріусом Шполянського районного нотаріального округу Горбачем В.П. вих. №63/02-14 від 20.03.2020 відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 3,9963 га., наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована за адресою: Капустинська сільська рада Шполянський район, Черкаської області, кадастровий номер 7125782800:02:001:0273, що залишилася після смерті її матері [PERSON] , яка померла [INFO] , у зв`язку з пропущенням 6- ти місячного строку для прийняття спадщини після померлої [INFO] [PERSON] . В судовому порядку не продовжено строк для прийняття спадщини. (а.с.18). Після смерті [PERSON] із заявою про прийняття спадщини 30.09.2017до приватного нотаріуса Шполянського районного нотаріального округу Горбача В.П. звернувся [PERSON] , із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Свідоцтво про право на спадщину за заповітом, яке було видано за результатами такого звернення було скасовано рішенням Шполянського районного суду Черкаської області від 17.04.2018 справа № 710/1063/17 (а.с.12-17). До того ж вказаним рішенням було визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом із внесеними змінами, видане та посвідчене приватним нотаріусом Шполянського районного нотаріального округу Черкаської області Горбачем В.П. 30.09.2017 [PERSON] у спадковій справі №149\\2017 та скасовано державну реєстрацію прав на вказане в даному свідоцтві спадкове майно. Згідно зі ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Згідно зі ст. 14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Відповідно до ч.1 ст. 51 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Згідно з п. а, ч.3 ст. 152 Земельного кодексу України, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав. Відповідно до п.1 ч.2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права. Згідно з ч.1 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Набуття права власності [PERSON] на земельну ділянку площею 4,00 га, відбулося на підставі розпорядження голови Шполянської райдержадміністрації від 10.12.2003 року №652. Державний акт на право приватної власності на землю серія І-ЧР №044468 був виданий 10.06.2001. Згідно зі ст.22 Земельного кодексу України 1990 року, в редакції від 20.07.2000 року, який був чинним на дату прийняття розпорядження голови Шполянської райдержадміністрації від 10.12.2001 №652 право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Приступати до використання земельної ділянки, в тому числі на умовах оренди, до встановлення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує право власності або право користування землею, забороняється. Відповідно до ч.1 ст. 23 Земельного кодексу України 1990 року, в редакції від 20.07.2000 року, право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. Згідно з п.2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Державний земельний кадастр» земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера. У разі якщо відомості про зазначені земельні ділянки не внесені до Державного реєстру земель, їх державна реєстрація здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) або технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель за заявою їх власників (користувачів земельної ділянки державної чи комунальної власності) або їхніх спадкоємців чи особи, яка подала заяву про визнання спадщини відумерлою, якщо така справа прийнята до провадження судом або іншої, визначеної законом особи. Державна реєстрація таких земельних ділянок може бути здійснена також без подання заяв зазначених осіб центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. У разі відсутності у зазначеного органу документації із землеустрою з визначенням координат поворотних точок меж земельних ділянок цей орган забезпечує організацію проведення робіт з розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок і здійснення державної реєстрації таких земельних ділянок. Згідно з ч.3 ст. 12 ЦПК України та ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Як вказано в ч. 6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Висновки за результатами розгляду позову Право власності на земельну ділянку спадкодавця [PERSON] підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серія І-ЧР № 044468 від 10.06.2005. Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Стаття 1218 ЦК України, передбачає, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Наявні докази в справи фактично свідчать, що позивач є спадкоємцем за заповітом, який було складено [PERSON] , 10.10.2001, посвідченого Пташник В.І. , секретар Капустинської сільської ради Шполянського району, Черкаської області, зареєстровано в книзі запису нотаріальних дій під №27. Зі змісту заповіту випливає, що [PERSON] , на випадок своєї смерті заповіла все майно, дочці [PERSON] .(а.с.19). Факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] був встановлений у рішенні Шполянського районного суду Черкаської області від 17.04.2018 справа № 710/1063/17. [PERSON] народилася [INFO] . Батьками записані [PERSON] та [PERSON] (а.с.12-17). Згідно з ч.4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. [PERSON] 21.01.1962 року одружилася, після одруження змінила своє прізвище на [PERSON] , що підтверджується витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 19.05.2020 №00026378053 (а.с.6). Позивач в установленому законом порядку звернувся до нотаріальної контори для оформлення своїх майнових прав на спадкове майно втім йому було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій. Згідно з п.1 ч.3 ст.3. Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, номер 204206462 від 16.03.2020, на земельну ділянку площею 3,9963 га, кадастровий номер 7125782800:02:001:0273, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1366628571257, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва адреса: с/рада Капустинська, Шполянський район, Черкаської області, відомості про право власності відсутні (а.с.10). Враховуючи, що реєстрація права власності на земельну ділянку, була проведена до 1 січня 2013 року, з дотриманням законодавства, що діяло на момент його виникнення, тому у спадкодавця виникло право власності на земельну ділянку, яка є предметом розгляду в даній справі. Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності наданих сторонами, суд доходить висновку, що встановлені у справі обставини підтверджують позицію позивача, покладену в основу позовних вимог, а відтак, позов підлягає до задоволення. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволені повністю, суд стягує судовий збір із відповідача на користь позивача в розмірі 880,61 грн. Враховуючи викладене та

Outcome: approved