Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-28 00:00:00

В лютому 2015 року позивач звернувся до суду з позовом [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, в якому вказав, що 07 серпня 2014 року відповідач позичив у нього в борг 150000 гривень. Відповідно до нотаріально посвідченого договору позики, відповідач зобовязався повернути суму позики до 10 вересня 2014 року. У вказаний строк відповідач борг не повернув. У звязку з цим позивач звернувся до суду та просить стягнути з відповідача борг в розмірі 150000 гривень, 27900 гривень інфляції та 2502,74 грн. три проценти річних, а також судові витрати. В судове засідання позивач не зявився, подав до суду письмову заяву, в якій просив справу слухати за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив задоволити в повному обсязі, проти заочного розгляду не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, рекомендованим поштовим відправленням з повідомленням про вручення. Подав до суду заяву про відкладення розгляду справи на місяць, оскільки потребує лікування, проте документів на підтвердження вказаних в заяві обставин не надано, у звязку з чим суд визнав неявку відповідача в судове засідання без поважних причин. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вищевикладене, оскільки позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає необхідним винести заочне рішення у справі. Судом встановлені факти та відповідні їм правовідносини. Між сторонами був укладений договір позики від 07 серпня 2014 року, який посвідчений приватним нотаріусом хмельницького міського нотаріального округу [PERSON], зареєстровано в реєстрі за № 2503. Відповідно до п. 2.1. вказаного договору сума позики становить 150000грн., позикодавець передав позичальникові суму позики готівкою до моменту підписання договору. Пунктом 4.1 договору визначено, що позика підлягає поверненню до 10 вересня 2014 року. Між сторонами склались відносини цивільно-правового характеру, що регулюються ст.ст.1046-1050 ЦК України про договір позики. Відповідно до ст. 1046-1047 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов"язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір є укладеним з моменту передання грошей. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник повинен повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві або зарахування грошової суми, що позичалася на його банківський рахунок. Згідно ст. 526 ЦК України зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливістю виконання ним грошового зобов"язання. Відповідач [PERSON] не виконав своє зобов"язання про повернення грошових коштів у сумі 15000грн., а тому з нього на користь [PERSON] слід стягнути зазначену суму коштів на виконання умов договору позики. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України задоволенню підлягають вимоги позивача про стягнення суми інфляційних збитків за період прострочення виконання зобовязання та 3 % річних (11.09.2014 року по 01.04.2015 року). Зазначені суми, складають: сума інфляційних збитків 27900грн., сума 3% річних 2502,74грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягає задоволенню вимога позивача про стягнення з відповідача на його користь коштів сплаченого ним судового збору в розмірі 1804,02грн.

Outcome: approved