Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровськгаз збут" про захист прав споживачів В обгрунтування позовної заяви, позивач вказує, що у вересні 2019 рокуна його адресу надійшло повідомлення від Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаззбут» В тексті повідомлення зазначено, що станом на 28.08.2019 року за його особовим рахунком №. [NUMBER] накопичена прострочена заборгованість за послуги з газопостачання в сумі 941,17 грн.. на показання лічильника №8468266. Позивач вважає, що зазначена інформація не відповідає дійсності та фактичним обставинам, так як, він постійно, своєчасно, в повному обсязі здійснюєвав оплату за послуги газопостачання у відповідності до фактичних обсягів спооживання, покази лічильника перевіряли представники постачальника газу. В період всього споживання ним природного газу, в тому числі з 01.01.2018 року по 09.10.2019 року жодної заборгованості за позивачем не обліковувалося у зв`язку з своєчасною та в повному обсязі оплатою послуг газопостачання у відповідності до фактичних обсягів споживання, про жодну наявну заборгованість його не повідомляли, жодних усних чи письмових зауважень до показань лічильника зі сторони Дніпропетровськгазу до нього не надходило. Просить суд визнати нарахування в розмірі 941,17 грн. такими, що нараховані безпідствано, необгрунтовано та з порушенням положень чинного законодавства та укладеного договору. зобов"язати відповідача здійснити перерахунок щодо безпідставно нарахованих 941,17 грн. Стягнути на користь позивача позива з відповідача моральну шкоду в розмірі 3000,00 грн. Судові витрати покаласти на відповідача. В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги, посилаючичьна обставини викладені у позовній заяві. Представник відповідача в судове засідання не з"явився, надали суду відзив на позовну заяву (а.с.40-45), яким повністю заперечують проти позовних вимог. Посилаються на те, що позивача приєднано до умов Типового договору (акцептування договору) це є фактичне споживання природного газу та його оплата. Відповідно до Правил постачання природного газу споживачу здійснюється за договором постачання природного газу, який укладається відповідно до вимог вказаних Правил. Вважає, що позов необгрунтований та не підлягає задоволенню. Вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, суд дав оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясування обставин справи, прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що відносини, які виникають між постачальником та споживачами, з урахуванням їх взаємовідносин з Операторами ГРМ регулюються Правилами постачання природного газу, затвердженими Постановою НКРЕКП від 30.09.2015 р. № 2496 та реєстрованими в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 року за № 1382/27827. Постановою НКРЕКП від 30.09.2015 р. № 2498 затверджено Типовий договір розподілу природного газу ( надалі - Типовий договір), який є публічним, регламентує порядок та умови переміщення природного газу з метою фізичної поставки Оператором ГРМ обсягів природного газу, які належать споживачам (їх постачальникам), до об`єктів споживачів. У відповідності до п. 1.2. та 1.3. розділу І Типового договору розподілу природного газу, умови цього договору однакові для всіх споживачів та розроблені відповідно до Закону України «Про ринок природного газу» і Кодексу ГРС. Даний договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641 та 642 ЦК України на невизначений строк. Фактом приєднання Споживача до умов цього договором (акцептуванням договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної споживачем заяви-приєднання, сплата рахунка Оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу. Також в розділі III Правил постачання вказано, що договір постачання природного газу споживачу розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. Згідно п. 11 розділу III Правил постачання, постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється за вільними цінами, крім ціни постачальника із спеціальними обов`язками, яка встановлюється відповідно до законодавства. Відповідно до глави 4 розділу IX Кодексу ГРС визначення фактичного об`єму споживання (розподілу/постачання) природного газу (алокації) по об`єкту побутового споживача здійснюється на межі балансової належності між Операторами ГРМ і побутовим споживачем на підставі даних лічильника газу з урахуванням вимог Кодексу ГРС та договору. Доводи прзивача [PERSON] , що йому заподіяно моральну шкоду не підтверджуються матеріалами провадження. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом. За таких обставин, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що позов в частині стгнення моральної шкоди задоволенню не підлягаає , зважаючи на наступне. Статтею 23 ЦК України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частини другої цієї статті моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до роз`яснень, які містяться у пунктах 2, 3Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», спори про відшкодування заподіяної фізичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються лише тоді, коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливає з її положень; у випадках, передбачених законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди, а також при порушенні зобов`язань, які підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобов`язання і передбачають відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності, прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушення стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Позивач обґрунтовує позовні вимоги посиланням на Закон України «Про захист прав споживачів». Право на відшкодування моральної шкоди відповідно до п.5 ч.1 ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі мають, якщо шкода завдана внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що підстав для відшкодування моральної шкоди позивачеві немає, а відтак у задоволенні позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди слід відмовити. У зв`язку із частковим задоволенням позову, суд, приходить до висновку, що на підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідачів слід стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 840,80 грн.. На підставі викладеного,

Outcome: partial