Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

До Куйбишевського районного суду Запорізької області звернулася [PERSON] із зазначеною позовною заявою, в якій з врахуванням уточнень викладених в уточненій позовній заяві від 17.10.2017 року, просить визнати за нею право власності на житловий будинок, з усіма надвірними будівлями, розташований за адресою: вул. ім. В. Кіяшка, 57, смт. Більмак, Більмацького району, Запорізької області. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що після смерті її чоловіка [PERSON], який помер 06.02.2017 року, відкрилась спадщина у вигляді вказаного житлового будинку. Позивач вважає, що житловий будинок вона має право отримати у спадщину за законом, оскільки вона є дружиною померлого та більше 43 років проживає в даному будинку. З метою отримання свідоцтва про право власності на спадщину за законом позивач звернулась до приватного нотаріуса Більмацького районного нотаріального округу Запорізької області [PERSON], однак їй було відмовлено, оскільки вона не надала правовстановлюючих документів на вищевказаний будинок. За таких обставин позивач вимушена була звернутись до суду за захистом своїх майнових прав. Сторони у судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Заявник звернулася до суду із заявою про розгляд справи без її участі, просить задовольнити позовні вимоги з підстав зазначених у позові. Відповідач надав заяву в якій прохає розглянути зазначену справу без присутності свого представника на судовому засіданні та врахувати, що позов визнає та заперечень не має. Враховуючи вищевикладене, а також положення ч.2 ст.158 та ч.2 ст.197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового засідання технічними засобами у відсутності сторін на підставі доказів, які є в матеріалах справи. Суд, розглянувши матеріали справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 06.02.2017 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖС № 382646 виданого Більмацьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Запорізькій області від 09.02.2017 року (а.с.13). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що розташований по вул. В. Кіяшка, 57, смт. Більмак, Більмацького району, Запорізької області, який належав померлому, згідно свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 26.12.1980 року (а.с.10). Являючись спадкоємцем за законом після смерті спадкодавця [PERSON], що підтверджується паспортом СА № 699770 від 11.03.1998 року та свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-ЖС № 316025 від 02.09.1973 року (а.с.6, 7, 12), позивач [PERSON] звернулася до приватного нотаріусу Більмацького районного нотаріального округу [PERSON], з заявою про прийняття спадщини, згідно якої нотаріусом була заведена спадкова справа № 20/2017. Крім позивача, іншим спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] являються його донька [PERSON], та син [PERSON], якими 28.03.2017 року були написані заяви про відмову від спадщини після померлого батька (а.с.54-55). Однак, у [PERSON] не має можливості належним чином оформити спадкові права на вище вказаний житловий будинок, оскільки свідоцтво про право особистої власності на житловий будинок від 26.12.1980 року не містить підпису посадової особи та печатки органу, яким видано це свідоцтво, що стало підставою для відмови у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину, яка залишилася після смерті [PERSON], про що свідчить постанова приватного нотаріусу Більмацького районного нотаріального округу [PERSON] від 05.09.2017 року за № 466/02-31 (а.с.18). Суд бере до уваги, що відповідно до п. 4 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP, затвердженої наказом Мінкомгоспу УРСР від 31.01.1966 року (надалі інструкція), реєстрації підлягали всі будинки та домоволодіння в межах міста і селища міського типу Української PCP. Частинами 3, 4 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" визначено, що права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за умов якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. 25.12.1980 року виконавчим комітетом Куйбишевської селищної ради народних депутатів Запорізької області прийняте рішення № 97 про видачу [PERSON] свідоцтва про право особистої власності та затвердження акту приймання в експлуатацію житлового будинку по вул. Ворошилова, 57, що підтверджується архівним витягом з протоколу № 19 від 25.12.1980 року (а.с.40-41). Згідно рішення виконавчого комітету Куйбишевської селищної ради Запорізької області від 21.12.1989 року № 150 вулиця Ворошилова була перейменована на вулицю Кіяшка, про що свідчить довідка № 5126 від 20.11.2017 року (а.с.42). З урахуванням зазначеного, матеріалів справи, враховуючи те, що згідно архівних даних КП "Куйбишевське БТІ", право власності на нерухоме майно за адресою: вул. В. Кіяшка, 57, смт. Більмак, Більмацького району, Запорізької області, було зареєстровано в Реєстровій книзі № 9 за реєстровим № 2865 за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 26.12.1980 року, що підтверджується довідкою № 167 від 09.11.2017 року (а.с.43) суд приходить до висновку, що спірний житловий будинок незважаючи на недоліки, допущені у свідоцтві про право особистої власності на житловий будинок від 26.12.1980 року, належав спадкодавцю на праві приватної власності, і у позивача відсутня можливість виправити ці недоліки оскільки органу, який його видав на цей час не існує, власник майна помер. Відповідно до змісту ст.ст.1216, 1217, 1218, 1220, 1221, 1268, 1296 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а тому прийняття спадщини частинами не можливе. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Частиною 1 ст. 1297 ЦК України встановлено обов'язок спадкоємця, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, звернутися за свідоцтвом про право на спадщину. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, яке є непорушним. Таким чином, сукупність зібраних у справі доказів, дають суду право зробити висновок, що позовні вимоги обґрунтовані і їх слід задовольнити з метою реалізації позивачем своїх законних прав. Питання розподілу судових витрат позивачем не порушувалось. На підставі викладеного,

Outcome: approved