Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-03 00:00:00

Комунальне підприємство по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва звернулось до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за житлово-комунальні послуги на загальну суму 9834 грн. 12 коп. та судового збору, мотивуючи свої вимоги тим, що у квартирі [ADDRESS] проживає [PERSON], який являється споживачем житлово-комунальних послуг, наданих підприємством позивача. В порушення норм діючого законодавства відповідачі не виконували своїх обов'язків по своєчасному внесенню плати за користування квартирою [ADDRESS] та за надані комунальні послуги, внаслідок чого утворилась заборгованість з 01.09.1998 року, яка станом на 01.11.2013 року складає 9834 грн. 12 коп. В порядку досудового врегулювання спору відповідачам було надіслано вимогу-попередження з пропозицією сплати заборгованості в добровільному порядку, однак добровільно погасити борг відповідачі відмовляються, у зв'язку з чим підприємство позивача змушене звернутись до суду з вимогою про стягнення боргу в судовому порядку. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідачк [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, та просить застосувати строк позовної давності. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Згідно статті 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом. Відповідно до статті 24 цього Закону балансоутримувач має право звертатися до суду про звернення стягнення на майно осіб, які відмовляються оплачувати рахунки за споживання житлово-комунальних послуг або відшкодовувати завдані збитки майну, що перебуває в нього на балансі. Отже, слід зазначити, що балансоутримувач житлової будівлі має законне право на звернення до суду в разі несплати особами, що проживають в даній будівлі, кошів за споживання ними житлово-комунальних послуг. Як убачається з матеріалів справи, згідно даних розпорядження Дніпровської районної в м.Києві державної адміністрації від 08 травня 2009 року за № 74-138С на жиле приміщення [PERSON] передано в приватну власність на право квартирі [ADDRESS] (а.с. 8). Відповідно до ст. 68 Житлового кодексу Української РСР, наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Квартирна плата та плата за комунальні послуги в будинках державного і громадського житлового фонду вносяться щомісяця в строки, встановлені Радою Міністрів Української РСР. Відповідно до частини 7 статті 18 Закону України "Про місцеві державні адміністрації", місцева державна адміністрація регулює ціни та тарифи за виконання робіт та надання житлово-комунальних послуг підприємствами, а також визначає і встановлює норми їх споживання, здійснює контроль за їх додержанням. Згідно п. 35 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року №572, обов'язок по сплаті за обслуговування і ремонт будинку, комунальні та інші послуги покладається на власника, наймача, орендаря житлового приміщення. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Судом встановлено, що станом на 01.11.2013 року відповідач заборгував підприємству позивача по сплаті за квартирну плату та житлово-комунальні послуги на загальну суму 9834 грн. 12 коп., що підтверджується представленими підприємством позивача довідками та розрахунками (а.с. 12-17). Відповідно до положення статті 257 Цивільного кодексу України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. (ч. 3, 4 ст. 267 Цивільного кодексу України) Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності приймаючи до уваги що відповідачем заявлено клопотання про застосування загального строку позовної давності до частини вимог позивача, оскільки предмет спору становить суму заборгованості з боку відповідачів, нараховану за період з 01.09.1998 року, та позивачем не заявлено клопотання про подовження строку позовної давності, вказавши причину поважності його пропуску, суд дійшов висновку, що позов Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва підлягає до часткового задоволення, з урахуванням правил загальної позовної давності, та присуджує до стягнення з відповідача суму заборгованості за квартплату та за житлово-комунальні послуги у розмірі 4328 грн. 07 коп. Відповідно до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, суд присуджує з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 243,60 грн.

Outcome: partial