Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-31 00:00:00

Позивач Акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" (надалі АТ КБ «Приватбанк») звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості та просив суд стягнути з [PERSON] заборгованість в розмірі 279 087,13 грн. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву № б/н від 31.07.2019, згідно якої отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок розмірі 200 000,00 грн. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг. Сторони визначили, що договір складається з Анкети-заяви позичальника, Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку та Тарифів. Проте позичальник не дотримується умов кредитного договору, не сплачує кредит, проценти за користування ним у розмірі та порядку, визначеному договором. Станом на 25.11.2020 заборгованість відповідача складає 279 087,13 грн., з яких: 221 099,80 грн заборгованість за кредитом, у тому числі 146 906,20 грн - заборгованість за поточним тілом кредиту, 74 193,60 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 12 377,16 грн - заборгованість за нарахованими відсотками; 45 610,17 грн - заборгованість за простроченими відсотками. З цих підстав АТ КБ "ПриватБанк" просить суд стягнути з відповідача на його користь 279 087,13 грн. та судові витрати в розмірі 4 186,31 грн. Ухвалою суду від 04.03.2021 за вказаним позовом відкрито провадження у справі №756/2902/21, визначено, що справа підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою суду від 20.04.2021 постановлено задовольнити клопотання відповідача про продовження строку для подачі відзиву та заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. 14.05.2021 на адресу суду від представника відповідача - адвоката Мельниченка С.О. надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого останній просить відмовити у задоволенні позову з огляду на наступне. У паспорті споживчого кредиту дата надання інформації відповідачу не збігається з датою підписання самого паспорту споживчого кредиту. Відповідач підписав паспорт споживчого кредиту 03.12.2019, а інформація була надана відповідачу 05.03.2019. Представник відповідача звертає увагу суду, що паспорт споживчого кредиту, який був підписаний відповідачем не відповідає вимогам встановленим Законом України «Про споживче кредитування» та не може ялятись спеціальною формою, встановленою в Додатку 1 до вказаного Закону. У паспорті споживчого кредиту, який був підписаний відповідачем відсутній підпис в графі сім, де він має бути обов`язково; в графі чотири позивач на свій власний розсуд вказав додаткові відомості щодо базису розрахунку процентної ставки, процентної ставки поза межами пільгового періоду. Таким чином, на думку представника відповідача паспорт споживчого кредиту, який підписаний відповідачем не відповідає вимогам встановленим законом та є нікчемним. Представник відповідача звертає увагу суду, що відповідно до наданої позивачем роздруківки витягу з тарифів обслуговування, які є в матеріалах справи, відповідні тарифи були затверджені на засіданні правління АТ КБ «ПриватБанк» 19.02.2019, тобто після підписання споживчого кредиту. Окрім того, сторона відповідача вказує, що згідно з пунктом 13 прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України в період здійснення в Україні заходів щодо запобігання виникненню, поширенню і розповсюдженню епідемій, пандемій коронавірусної хвороби забороняється підвищення процентної ставки за кредитним договором. Також, представник відповідача просить суд не приймати до уваги в якості доказів копію анкети-заяви на російській мові в якій наявний підпис, візуально схожий на підпис відповідача, оскільки вона не завірена належним чином позивачем. 23.06.2021 від представника позивача на адресу суду надійшла відповідь на відзив, де просять задоводьнити позові вимоги банку в повному обсязі. Представник позивача зауважує, що паспорт споживчого кредиту підписаний відповідачем особисто, а також, відповідач помиляється щодо дійсних обставин справи, адже надання інформації та підписання відповідачем паспорту споживчого кредиту було здійснено 03.12.2019. Згідно тарифу обслуговування кредитних карт «World Black Edition» чітко вбачається, що на момент оформлення кредиту банком встановлено поточну процентну ставку у розмірі 0,01% річних за користування кредитним лімітом в пільговий період та 3,1% (37,2% на рік) за користування кредитним лімітом після закінчення пільгового періоду, вказано розміри комісій та штрафів, розмір щомісячного платежу тощо. Відповідач підписанням анкети-заяви позичальника приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг, Заява разом з Умовами та Тарифами є договором про надання банківських послуг. Окрім того, представник позивача зазначив, що банк не здійснював нарахування пені та процентів по ст. 625 ЦК України в період з 01.03.2020, що підтверджується наданим розрахунком заборгованості. Зауважує, що згідно виписки по рахунку вбачається, що відповідач до певного часу належним чином виконував свої зобов`язання за кредитом, що свідчить про те, що відповідач знав про умови кредитування та визнавав свої зобов`язання за договором. Тому посилання відповідача на те, що він не був ознайомлений з умовами кредитування не мають прийматися до уваги. Ухвалою суду від 02.06.2021 постановлено здійснити перехід з розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін цивільної справи за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] на розгляд справи в порядку загального позовного провадження. При цьому, суд звертає увагу учасників справи на те, що незважаючи на постановлення судом про перехід з розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін на розгляд справи в порядку загального позовного провадження, справа за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості з огляду на положення п. 2 ч. 6 ст. 19 ЦПК України визнана судом малозначною. Ухвалою суду від 19.07.2021 постановлено закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті. Представник позивача Юзипчук М.В. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити з підстав, викладених у позові. Відповідач [PERSON] та його представник Мельниченко С.О. у судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просили відмовити у задоволенні позову з підстав, викдадених у відзиві на позов. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. За приписами ч.ч. 1, 2 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. З матеріалів справи вбачається, що 31.07.2019 між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено договір про надання банківських послуг №б/н, відповідно до умов якого позивачем видано відповідачеві кредитну картку, відкрито картковий рахунок та надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, який у подальшому 09.12.2019 було збільшено до 200 000,00 грн. Повернення кредиту повинно було здійснюватись шляхом сплати щомісячних платежів у розмірі та в порядку, визначеному договором. Сторони визначили, що договір складається з заяви позичальника, Умов та правил надання банківських послуг, тарифів банку. З Анкети-заяви вбачається, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком Договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомлений та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг у Приватбанку і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. На виконання запиту суду від 23.09.2021 від АТ КБ «ПриватБанк» надійшов лист від 27.09.2021, відповідно до якого позивач повідомив, що Анкета-заява клієнта б/н від 31.07.2019 підписана клієнтом в електронному вигляді за допомогою стилуса, на бумажному носії не оформлювалась. Підписання стилусом на планшеті регламентовано Постановою НБУ №78 від 14.08.2019 «Про затвердження положення про застосування електронного підпису в банківській системі України», відповідно до якої власноручний підпис фізичної особи, створений на екрані сенсорного пристрою це цифровий власноручний підпис. Вказаною постановою у п. 6 визначено, що цифровий власноручний підпис має таку саму юридичну силу, як і власноручний підпис та прирівнюється до власноручного підпису, а згідно до п. 7 використання цифрового власноручного підпису клієнтом банку не вимагає наявності попередньо укладеного договору між банком та клієнтом. За таких обставин, суд не вбачає сумнівів у оригінальності підпису відповідача на Анкеті-заяві від 31.07.2019. На підтвердження факту укладення кредитного договору банк надав Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку (ресурс: Архів Умов та Правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/) та Витяг із тарифів. Судом встановлено, що кредитні кошти в обсязі, визначеному договором, були надані АТ КБ «ПриватБанк» відповідачеві [PERSON] , які він використав у повному обсязі. У відповідності до розрахунку позивача борг відповідача перед банком станом на 25.11.2020 становить 279 087,13 грн., з яких: 221 099,80 грн заборгованість за кредитом, у тому числі 146 906,20 грн - заборгованість за поточним тілом кредиту, 74 193,60 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 12 377,16 грн - заборгованість за нарахованими відсотками; 45 610,17 грн - заборгованість за простроченими відсотками (т. 1, а.с. 6-7). Вказаний розрахунок боргу відповідачем та/або його представником жодними належними та достатніми доказами спростовано не було. Власноручний підпис позичальника [PERSON] із зазначенням дати 03.12.2019 міститься на паспорті споживчого кредиту, в якому закріплено, зокрема, строк договору, строк кредитування, мета отримання кредиту, процента ставка за користування кредитними коштами, порядок повернення кредиту, пеня тощо (т. 1, а.с. 12-13). Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Отже, сторонами було погоджено, зокрема процентну ставку, порядок повернення кредиту, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування тощо. Підписавши вказану анкету-заяву, яка є складовою частиною кредитного договору, та паспорт споживчого кредиту [PERSON] відповідно до статей 3, 627 ЦК України добровільно погодився на такі умови кредитного договору, взяв на себе відповідні зобов`язання. Вказане вище узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 грудня 2020 року у справі №284/157/20-ц. Окрім того, судом досліджена виписка по рахунку, відкритому на ім`я відповідача [PERSON] з якої убачається, що він активно користувався кредитними коштами, витрачаючи на власні потреби, періодично погашав заборгованість за наданим кредитом (т. 1, а.с. 74-189). Згідно довідки про зміну умов кредитування, дослідженої судом встановлено, що позичальнику було збільшено кредитний ліміт 09.12.2019 до 200 000,00 грн (т. 1, а.с. 8). Відповідно до довідки АТ КБ «ПриватБанк» на ім`я відповідача [PERSON] видавалися, зокрема, кредитні картки: 4149….2159 зі строком дії до 05/19, 5221….2843 зі строком дії до 04/21, 5363…. 0813 зі строком дії 07/23 (т. 1, а.с. 9). Між сторонами виник спір стосовно належного виконання відповідачем взятих на себе кредитних зобов`язань. За змістом статтей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно статті 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги (ч. 1 ст. 633 ЦК України). За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 530 ЦК України визначено, що, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. У матеріалах справи відсутні посилання на докази на підтвердження того, що одна зі сторін чи обидві сторони зверталися з заявами про припинення дії кредитного договору. Отже, строк дії договору не припинився. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). На підставі частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Стаття 13 ЦПК України встановлює, що суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно зі статтею 89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Саме на позивача покладено процесуальний обов`язок довести заявлені позовні вимоги. У зв`язку з тим, що відповідачем не надано доказів в підтвердження того, що ним належним чином виконувалися умови кредитного договору, суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення заборгованості за кредитним договором є обґрунтованими. Надання банком [PERSON] кредитних коштів шляхом встановлення для користування кредитного ліміту підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості, випискою по картковому рахунку відкритому на ім`я позичальника, з якого видно, що він активно користувався кредитними коштами, здійснював часткове погашення заборгованості за кредитним договором. Заборгованість відповідача за використаними кредитними коштами станом на 25.11.2020 становить 279 087,13 грн. Беручи до уваги вищевикладене в своїй сукупності, суд вважає, що заявлені позовні вимоги є обгрунтованими, доведені належними доказами, іншим не спростовуються, а відтак підлягають задоволенню. Таким чином, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача заборгованість станом на 25.11.2020 за кредитним договором №б/н від 31.07.2019 у розмірі 279 087,13 грн., з яких: 221 099,80 грн заборгованість за кредитом, у тому числі 146 906,20 грн - заборгованість за поточним тілом кредиту, 74 193,60 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 12 377,16 грн - заборгованість за нарахованими відсотками; 45 610,17 грн - заборгованість за простроченими відсотками. Питання щодо стягнення витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору суд вирішує за правилами ст.141 ЦПК України (а.с. 70). На підставі викладеного,

Outcome: approved