Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-31 00:00:00

В листопаді 2015 року [PERSON] (далі по тексту - позивач, [PERSON].) звернулась до Шевченківського районного суду міста Києва із позовом до Казенного підприємства "Державний гастрольно-концертний центр України" (далі по тексту - відповідач, КП «Державний гастрольно-концертний центр України»), в якому просила суд стягнути з відповідача середній заробіток за весь час затримки з 01 травня 2015 року, що на момент підписання позову становить 36 968 грн. 44 коп. Позовні вимоги мотивовані тим, що 25 травня 2014 року Шевченківським районним судом м. Києва ухвалено рішення по справі № 761/38704/14-ц за позовом [PERSON] до Казенного підприємства «Державний гастрольно-концертний центр України» про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (далі по тексту- рішення). Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 30 червня 2015 року у справі №22-ц/796/8839/2015 вказане рішення залишено без змін. Рішення набрало законної сили 30.06.2015 року. Відповідачем з моменту звільнення позивача (30 квітня 2014 року) по час звернення позивача до суду з вказаним позовом рішення суду не виконано, та не сплачено заборгованість по заробітній платі, шщо складає 35 896,80 грн. В судове засідання позивач та його представник не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Представник позивача подав заяву, в якій він просить розглядати справу без його участі, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить стягнути з відповідача середній заробіток за весь час затримки по дату винесення судового рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Відповідно до положень ч. 1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України) у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечував, суд, на підставі ч. 1 ст. 224 та відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, заслухавши пояснення свідків, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва по справі № 761/38704/14-ц за позовом [PERSON] до КП «Державний гастрольно-концертний центр України» було стягнено з КП "Державний гастрольно-концертний центр України" на користь [PERSON] суму нарахованої, але невиплаченої заробітної плати в розмірі 35 896,80 грн. та середній заробіток за період затримки розрахунку з 29 квітня 2014 року по 19 лютого 2015 року в розмірі 60 336 грн. Ухвалою Апеляційного суду міста Києва 30 червня 2015 року у справі №22-ц/796/8839/2015 вищезазначене рішення залишено без змін. (а.с. 44-50) При цьому, вказаним судовим рішенням було встановлено розмір середнього заробітку позивача в сумі 303 грн. 02 коп. на день (а.с. 45). Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно із ч. 1 ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Згідно із ч. 1 ст. 83 КЗпП у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - інваліда з дитинства підгрупи А I групи. Згідно з ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Із матеріалів справи вбачається, що Головним управлінням Державної казначейської служби у м. Києві було прийнято на виконання пакет документів по справі №761/38704/15-ц і на даний момент він знаходиться на обліку у Головному управлінні Державної казначейської служби у м. Києві, що підтверджується листом Головного управління Державної казначейської служби у м. Києві від 29.02.2016 №5-12/392-2573 (а.с.55). Також, Головним управлінням Державної казначейської служби у м. Києві було надано виписки з казначейського рахунку [NUMBER], що належить відповідачу, з яких вбачається, що відповідачем до даного часу рішення суду не виконано. Як вбачається із матеріалів справи, розмір середньоденного заробітку позивача складав 303 грн 02 коп. Кількість робочих днів за період із 01 травня 2015 року і по 01 квітня 2016 року складає 213 днів, у зв'язку з чим розмір середнього заробітку позивача за весь час затримки станом на 15 червня 2015 року складає 100 464 грн. (303,02 грн. х 213 днів = 64 543 грн. 26 коп). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1217,48 грн.

Outcome: approved