Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори Київської області, Реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції у Київській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, Боярська міська рада Києво-Святошинського району Київської області, Управління Держземагентства у Києво-Святошинському районі Київської області, [PERSON], про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом, зняття арешту з нерухомого майна, і зобов»язання вчинити дії, посилаючись на те, що вона є спадкоємицею [PERSON] за заповітом, посвідченим приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Нікітенко В.В. 04 грудня 2009 року за реєстровим № 90. Згідно заповіту вона успадкувала все майно після смерті [PERSON], в тому числі і 29/50 частин будинку з надвірними будівлями, що знаходяться в [ADDRESS] Зазначене нерухоме майно належало [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 13 травня 1976 року, виданого Києво-Святошинською державною нотаріальною конторою Київської області за реєстровим № 1527 та зареєстрованого в Києво-Святошинському БТІ за № 1930. [PERSON] подарувала 21/50 частин жилого будинку [PERSON] на підставі договору дарування, посвідченого 25 вересня 1998 року державним нотаріусом Києво-Святошинської державної нотаріальної контори Стратілат за реєстровим № 40. У відповідності до п. 3 договору дарування в користування [PERSON] перейшли житлова кімната площею 8,2 кв.м., житлова кімната площею 16,8 кв.м., кухня площею 6,1 кв.м., комора площею 0,7 кв.м., коридор площею 8,0 кв.м., ванна площею 3,8 кв.м., туалет площею 0,6 кв.м., що зазначено на по поверховому плані під № 3 1-2, 1-3, 1-7, 1-8, 1-9, 1-10, 1-11. З господарських будівель-погріб під пом. 1.9, та ? ч. огорожі. Загальна площа 21/50 частин жилого будинку складає 44,2 кв.м.. Інші 29/50 частин жилого будинку площею 44,9 кв.м., що складаються із житлової кімнати площею 12,2 кв.м., житлової кімнати площею 12,6 кв.м., кухні площею 6,5 кв.м., веранди площею 12,8 кв.м.. шафи площею 0,3 кв.м., шафи площею 0,3 кв.м., шафи площею 0,2 кв.м., горища, погребу під цією частиною будівлі і господарські будівлі і споруди: художня майстерня, сарай, вбиральня, ? частини огорожі, хвіртка, колодязь залишились у власності заповідачки і відображені в технічному паспорті, який був складений Києво-Святошинським бюро технічної інвентаризації 11 квітня 2008 року, інвентарний номер 40, реєстраційний номер 1930. [INFO] року [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 03 червня 2010 року. Після смерті [PERSON] вона звернулась до Києво-Святошинської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Державний нотаріус підготувала на запит до КП «БТІ Києво-Святошинської районної ради Київської області» від 23 травня 2012 року за № 1160/02-14, в якому просила видати їй витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно для оформлення спадщини. Листом від 08 червня 2012 року БТІ було відмовлено їй у видачі витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно, а також у проведенні поточної технічної інвентаризації та виготовленню технічного паспорту для оформлення спадщини на частину домоволодіння в [ADDRESS] Цю відмову було вмотивовано ненаданням співвласником домоволодіння [PERSON] допуску до його частини домоволодіння для її обстеження техніком КП БТІ. 27 лютого 2014 року вона звернулась до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом. На цей лист вона отримала відповідь від 07 березня 2014 року № 486/02-14, в якій їй повідомлено, що за даними інформаційної довідки з Єдиного реєстру заборон відчуження об»єктів нерухомого майна, наданої Реєстраційною службою Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області від 02 листопада 2013 року на житловий будинок накладено арешт ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29 березня 1999 року у справі № 2-357/1999 за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання договору дарування недійсним. Оскільки вона не є стороною у вказаному судовому спорі, вона не має правових підстав для звернення до суду із вказаною вимогою, у зв»язку з чим позбавлена встановленого законодавством права на оформлення права власності на успадковане майно. Враховуючи викладене, позивач [PERSON] просила визнати за нею право власності на 29/50 частин жилого будинку [ADDRESS] м. Боярка, Києво-Святошинського району, Київської області площею 44,9 кв.м., що складається із житлової кімнати площею 12,2 кв.м., житлової кімнати площею 12,6 кв.м., кухні площею 6,5 кв.м., веранди площею 12,8 кв.м., шафи площею 0,3 кв.м., шафи площею 0,2 кв.м., горища, погребу під цією частиною будівлі і господарські будівлі і споруди: художню майстерню, сарай, вбиральню, ? частину огорожі, хвіртку і колодязь, зобов»язати Реєстраційну службу Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області зареєструвати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право власності [PERSON] на 29/50 частин житлового будинку [ADDRESS] м. Боярка, Києво-Святошинського району, Київської області площею 44,9 кв.м., що складаються із житлової кімнати площею 12,2 кв.м., житлової кімнати площею 12,6 кв.м., кухні площею 6,5 кв.м., веранди площею 12,8 кв.м., шафи площею 0,3 кв.м., шафи площею 0,2 кв.м., горища, погребу під цією частиною будівлі і господарські будівлі і споруди: художню майстерню, сарай, вбиральню, ? частину огорожі, хвіртку і колодязь, зняти арешт з житлового будинку [ADDRESS] м. Боярка, Києво-Святошинського району, Київської області, що був накладений згідно з ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29 березня 1999 року у справі № 2-357/1999 за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання договору дарування недійсним, зобов»язати Реєстраційну службу Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області припинити обтяження речового права на житловий будинок [ADDRESS] м. Боярка, Києво-Святошинського району, Київської області в Єдиному реєстрі заборон відчуження об»єктів нерухомого майна. У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала і просила його задовольнити. У судове засідання представник Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори Київської області не з»явився, про дату, час і місце розгляду справи відповідач повідомлявся належним чином, суду надана заява про розгляд справи у відсутності представника нотаріальної контори. У судове засідання представник відповідача Реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції у Київській області не з»явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. У судовому засіданні відповідач [PERSON] і представник відповідача позов визнали в частині визнання за [PERSON] права власності на 29/50 частин жилого будинку [ADDRESS] м. Боярка, Києво-Святошинського району, Київської області в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], у решті вимог позов не визнали і заперечували проти його задоволення. У судове засідання представники третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області, Управління Держземагентства у Києво-Святошинському районі Київської області не з»явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причини неявки суду невідомі. В судовому засіданні 21 квітня 2015 року судом ухвалено залучити до участі у справі в якості співвідповідача [PERSON]. Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, з"ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть [INFO] року померла [PERSON]. За життя 04 грудня 2009 року [PERSON] склала заповіт, згідно якого на випадок своєї смерті вона зробила розпорядження, за яким все її майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде їй належати на день її смерті і на що вона за законом матиме право, вона заповіла [PERSON]. 22 червня 2010 року позивач [PERSON] звернулась із заявою до Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті [PERSON] в порядку спадкування за заповітом. Дані обставини підтверджуються копією спадкової справи № 323 за 2010 рік Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори до майна померлої [INFO] року [PERSON]. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] є спадкоємицею після померлої [INFO] року [PERSON], і до складу спадкового майна входить будинок з надвірними будівлями, що знаходиться [ADDRESS] про що [PERSON] 13 травня 1976 року було видано нотаріусом Києво-Святошинської державної нотаріальної контори Стратілат П.І. Свідоцтво про право на спадщину за законом. Будинок розташований на земельній ділянці розміром 700 кв.м. і має розмір жилої площі в цілому 49,8 кв.м.. За Договором дарування від 25 вересня 1998 року серії ААН № 017560 [PERSON] подарувала, а [PERSON] прийняла у дар 21/50 частин будинку [ADDRESS] м. Боярка, Києво-Святошинського району, Київської області. Будинок розташований на земельній ділянці площею 700 кв.м., має розмір житлової площі в цілому 49,8 кв.м.. Біля будинку є художня майстерня літ. «Б», художня майстерня літ. «В», вбиральня літ. «Д», огорожа І. Ця 21/50 частина будинку належить дарителю [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Києво-Святошинською районною державною нотаріальною конторою 13 травня 1976 року за р. № 1527, зареєстрованого в Києво-Святошинському БТІ за № 1930.В користування обдарованої [PERSON] переходить: житлова кімната площею 8,2 кв.м., житлова кімната площею 16,8 кв.м., кухня площею 6,1 кв.м., комора площею 0,7 кв.м., коридор площею 8,0 кв.м., ванна площею 3,8 кв.м., туалет площею 0,6 кв.м., що зазначено в по поверховому плані під номерами І-2, І-3, І-7, І-8, І-9, І-10, І-11, з господарських будівель: погріб під пом. 1-9, та ? ч. огорожі. За Договором купівлі-продажу 21/50 частини жилого будинку від 10 травня 2000 року [PERSON] продав, а [PERSON] купив 21/50 частину жилого будинку [ADDRESS]. Будинок розташований на земельній ділянці, площа якої 708, має розмір жилої площі 49,8 кв.м.. Біля будинку є: художні майстерні літ. Б, літ. В, сарай літ. Г, вбиральня літ. Д, огорожа. Ці 21/50 частин жилого будинку належать [PERSON] на підставі договору дарування, посвідченого Першою київською обласною державною нотаріальною конторою 05 лютого 1999 року по р. № 1-162, зареєстрованого в К.-Святошинському бюро технічної інвентаризації за № 1930. На ім"я [PERSON] на 29/50 частин жилого будинку [ADDRESS] м. Боярка, і на ім»я [PERSON] в розмірі 21/50 частин вказаного жилого будинку був складений Києво-Святошинським бюро технічної інвентаризації станом на 11 квітня 2008 року Технічний паспорт на житловий будинок індивідуального житлового фонду [ADDRESS] м. Боярка, Києво-Святошинського району, Київської області. За правилами ст. 392 ЦК України власник майна може пред"явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи викладене, суд вважає доведеними позовні вимоги позивача [PERSON] в частині заявлених нею вимог саме щодо визнання за нею права власності на 29/50 частин жилого будинку [ADDRESS] м. Боярка, Києво-Святошинського району, Київської області в порядку спадкування за заповітом після смерті [INFO] року [PERSON], і тому позов в цій частині вимог підлягає задоволенню. Щодо заявлених позивачем [PERSON] позовних вимог про визнання за нею права власності на конкретно визначені приміщення у даному жилому будинку [ADDRESS] м. Боярка, Києво-Святошинського району Київської області площею 44,9 кв.м., що складається із житлової кімнати площею 12,2 кв.м., житлової кімнати площею 12,6 кв.м., кухні площею 6,5 кв.м., веранди площею 12,8 кв.м., шафи площею 0,3 кв.м., шафи площею 0,2 кв.м., а також горища, погребу під цією частиною будівлі і господарські будівлі і споруди: художню майстерню, сарай, вбиральню, ? частину огорожі, хвіртку і колодязь, то суд в цій частині вимог відмовляє у їх задоволенні з огляду на наступне. Згідно вимог ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Відповідно до вимог ст. 356 ЦК України власність двох або більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. За правилами ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Відповідно до вимог ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Згідно вимог ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. Як встановлено судом, реальний розподіл будинку відповідно до ідеальних часток у праві спільної часткової власності не проводився. У зв»язку з цим суд зазначає, що відповідно до вимог ст. 143 ЦПК України для з»ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі, про що позивачу [PERSON] і відповідачу [PERSON] роз»яснено відповідно до вимог ст. ст. 10, 27 ЦПК України їх права заявляти відповідні клопотання. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. З наявних письмових доказів, які містяться у справі, суд дійшов висновку, що для з»ясування вказаних обставин, що мають значення для справи, потрібні спеціальні знання, а в даному випадку неможливо без спеціальних знань визначити які конкретно приміщення, господарські будівлі і споруди належать на праві власності позивачу [PERSON] відповідно до належних їй 29/50 частин у праві власності у вказаному жилому будинку, а тому у задоволенні позову в цій частині вимог слід відмовити. Щодо заявлених вимог позивача [PERSON] про зобов»язання Реєстраційну службу Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області зареєструвати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право власності [PERSON] на 29/50 частин житлового будинку [ADDRESS] м. Боярка, Києво-Святошинського району, Київської області площею 44,9 кв.м., що складаються із житлової кімнати площею 12,2 кв.м., житлової кімнати площею 12,6 кв.м., кухні площею 6,5 кв.м., веранди площею 12,8 кв.м., шафи площею 0,3 кв.м., шафи площею 0,2 кв.м., горища, погребу під цією частиною будівлі і господарські будівлі і споруди: художню майстерню, сарай, вбиральню, ? частину огорожі, хвіртку і колодязь, то суд зазначає наступне. Реєстраційна служба проводить реєстрацію прав власності на об»єкти нерухомого майна відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року № 868. Відповідно до вимог ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов»язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно вимог ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до вимог ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес способом, що встановлений договором або законом. З наявних матеріалів справи вбачається, що позивач [PERSON] не зверталась до Реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області з заявою про державну реєстрацію права власності в державному реєстрі речових прав та їх обтяжень. Позивачем [PERSON] не надано суду доказів, що відповідачем Реєстраційною службою Києво-Святошинського районного управління юстиції в Київській області були порушені її права щодо реєстрації її права власності на 29/50 частин спірного жилого будинку, що б стало підставою звернення до суду. За таких обставин у задоволенні позову в цій частині вимог слід відмовити. З наявних матеріалів справи також вбачається, що ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29 березня 1999 року в справі № 2-357/1999 року за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання договору дарування недійсним на підставі вимог ст. ст. 149-152 ЦПК України накладено арешт на будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] що належить [PERSON]. Виконання ухвали доручено Першій обласній державній нотаріальній конторі, Державній нотаріальній конторі Києво-Святошинського району, БТІ Києво-Святошинського району. Згідно вимог ч. 3 ст. 154 ЦПК України заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу. Відповідно до вимог ч. 6 ст. 154 ЦПК України якщо у задоволенні позову було відмовлено, провадження у справі закрито або заяву залишено без розгляду, вжиті заходи забезпечення позову застосовуються до набранням судовим рішенням законної сили. Проте суд може одночасно з ухваленням судового рішення або після цього постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення позову. Судом встановлено, що заходи забезпечення позову відповідно до ухвали судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29 березня 1999 року вживались судом в рамках іншої цивільної справи, де позивачем була [PERSON] та відповідачем-[PERSON]., і предметом спору було визнання договору дарування недійсним, що унеможливлює розгляд вказаного питання про скасування заходів забезпечення позову в даній цивільній справі, а тому у задоволенні вимог в цій частині позову слід відмовити.

Outcome: partial