Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-09 00:00:00

Лікар-психіатр 6 відділення Полтавської обласної клінічної психіатричної лікарні ім. О.Ф. Мальцева [PERSON] звернувся до суду із заявою про визнання госпіталізації недієздатної [PERSON] до психіатричного закладу та стаціонарного лікування за згодою опікуна доцільною. Заява обґрунтована тим, що 05 липня 2017 року о 16 год. 30 хв. на стаціонарне лікування у 6 відділення даної лікарні за направленням лікаря-психіатра ПОПНД та за заявою опікуна [PERSON], була госпіталізована [PERSON], [INFO] з діагнозом: виражена атеросклеротична деменція. Враховуючи наявність тяжкого психічного розладу, психічний стан на момент огляду, значні порушення поведінки, специфічні розлади в сфері мислення, в емоційно-вольовій сфері, недієздатність хворої, письмову заяву опікуна про прохання госпіталізації та лікування в стаціонарі, лікар просив суд винести рішення про визнання госпіталізації недієздатної [PERSON] до психіатричного закладу та стаціонарного лікування за згодою опікуна доцільними. В судовому засіданні представник ПОКПЛ [PERSON] заяву підтримала в повному обсязі, пославшись на обставини, викладені в заяві. Просила її задовольнити. Прокурор в судовому засіданні заяву підтримав, проти її задоволення не заперечує. Суд, заслухавши думку прокурора, вивчивши докази у справі, приходить до наступних висновків. Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 07 листопада 2011 року, яке вступило в законну силу, визнано [PERSON], [INFO], недієздатною, встановлено над нею опіку та призначено опікуном [PERSON]. Як встановлено судом, хвора [PERSON] з діагнозом: виражена атеросклеротична деменція поступила в психіатричну лікарню 05 липня 2017 року. Як вбачається з матеріалів заяви лікаря, [PERSON] в 2000 році оперована з приводу холециститу, перенесла анафілактичний шок і клінічну смерть, після чого поступово погіршувалася память. В 2010 році оперувалася з приводу базаліоми правої щоки. У звязку з погіршенням стану здоровя швидко прогресували мнестичні розлади, поступово знизилася память, стала дезорієнтованою, безпорадною, неспроможною себе обслуговувати, зверталася в ПОПНД, після курсу лікування позитивного результату не відмічалося. Неодноразово лікувалась в ПОКПЛ. Остання виписка 04 липня 2017 року. Стан погіршився одразу після виписки відмовлялася приймати ліки, перестала себе обслуговувати, намагалася йти з дому потребувала постійного нагляду та догляду. У звязку з цим за направленням ПОПНД та згодою опікуна направляється на стаціонарне лікування в ПОКПЛ. 06 липня 2017 року [PERSON] оглянута комісією лікарів-психіатрів, якою їй встановлено діагноз: виражена атеросклеротична деменція. Зважаючи на наявність у хворої тяжкого психічного розладу, психічний стан на момент огляду, значні порушення поведінки, специфічні розлади в сфері мислення, в емоційно-вольовій сфері, недієздатність хворої, письмову заяву опікуна про прохання госпіталізації та лікування в стаціонарі, комісією зроблений висновок про доцільність госпіталізації [PERSON] Крім пояснень осіб, які беруть участь в судовому засіданні, зазначене підтверджується письмовими доказами висновком комісії лікарів-психіатрів, рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 07 листопада 2011 року, заявою опікуна хворої [PERSON]. Відповідно до ст.13 Закону України Про психіатричну допомогу особа, визнана у встановленому законом порядку недієздатною, госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна. Рішенням Конституційного суду України від 1 червня 2016 року № 2-рп/2016 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення третього речення частини першої статті 13 Закону України "Про психіатричну допомогу" (справа про судовий контроль за госпіталізацією недієздатних осіб до психіатричного закладу) визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення третього речення частини першої статті 13 Закону України "Про психіатричну допомогу" від 22 лютого 2000 року № 1489-III з наступними змінами у взаємозвязку з положенням частини другої цієї статті стосовно госпіталізації особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю. Оскільки [PERSON] хворіє на тяжкий психічний розлад, враховуючи наявність у хворої тяжкого психічного розладу, психічний стан на момент огляду, значні порушення поведінки, специфічні розлади в сфері мислення, в емоційно-вольовій сфері, недієздатність хворої, письмову заяву опікуна про прохання госпіталізації та лікування в стаціонарі,, суд вважає за необхідне поміщення [PERSON] до психіатричного стаціонару та її стаціонарне лікування визнати доцільним. За таких обставин суд приходить до висновку, що заява лікаря-психіатра підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved