Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-21 00:00:00

ПАТ "Дельта Банк" звернулося в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивує тим, що відповідно до укладеного договору від 21.01.2007 року між ПАТ "Дельта Банк" та [PERSON], остання отримала кредит в розмірі 1440 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 10 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Однак, відповідач свої зобов'язання щодо погашення кредитної заборгованості не виконала і станом на 10.02.2014 року загальна сума її боргу становить 1699,8 грн. У зв'язку з цим, просить суд стягнути з відповідача на користь банку вказану заборгованість та судові витрати, пов'язані з розглядом справи. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні заперечила проти задоволення позову через пропуск строку позовної давності. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази в справі, суд прийшов до висновку, що позов до задоволення не підлягає з наступних підстав. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу. У відповідності до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 611 ЦК Україниу разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч.1 ст.1050 ЦК Україниякщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Статтею ст. 60 ЦПК Українипередбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Як з'ясовано в судовому засіданні із копії договору від 21.01.2007 року, термін його дії 24 місяці, а з розрахунку ціни позову слідує, що останній платіж здійснено у листопаді 2007 року і з вказаної дати та до звернення до суду - 28.04.2014 року погашення заборгованості за кредитним договором не здійснювалось (а.с. 6-7). Відповідно до ст. ст. 257, 267 ЦК Українизагальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки і застосовується судом лише за заявою сторони. Крім цього, у відповідності до висновку Верховного Суду України про застосування ст. 257 ЦК України до правовідносин, у яких використовуються платіжні картки як спосіб надання/отримання кредитних коштів, викладених у постанові від 19.03.2014 року №6-14цс14, за таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу. Таким чином, зважаючи, що останній платіж відповідачем здійснено 21.11.2007 року, а до суду позивач звернувся 28.04.2014 року, то суд вважає, що строк позовної давності пропущено і зважаючи, що представником позивача не подавались суду будь-які заяви чи клопотання про поважність причини його пропуску або його поновлення, то у задоволенні позову з наведених підстав слід відмовити.

Outcome: dismissed