Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-10 00:00:00

До суду з вказаним позовом звернулися [PERSON] та [PERSON], посилаючись на те, що житловий будинок № 6 по вул. Гагаріна в с. Ясенівка, 1968 року побудови, належав до майна колгоспного двору, на час припинення якого його членами були: [PERSON] та [PERSON], які набули право власності на житловий будинок як майно колгоспного двору в рівних частках. 16 лютого 1991 року її батько [PERSON] одружився з її матірю [PERSON], яка вселилася до вказаного двору 16 березня 1991 року, але через нетривале проживання в ньому та неучасть своєю працею і коштами в його створенні, не набула права на частку в ньому при його припиненні. Вона та її сестра [PERSON] народилися після припинення колгоспного двору, тому права на його майно не набули. 8 грудня 2016 року [PERSON] помер, спадщину після смерті якого прийняла вона та її сестра [PERSON], спадкоємиці за заповітом, посвідченим 17 жовтня 2016 року секретарем Ясенівської сільської ради Ставищенського району Київської області [PERSON], за реєстром № 19, подавши до Ставищенської районної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини. Її батько [PERSON], син спадкодавця, подав до Ставищенської районної нотаріальної контори заяву про відмову від спадщини та про відмову від виділу частки в спільному майні, оскільки вважає все спадкове майно особистою власністю спадкодавця. Вважає, що [PERSON] за життя набув права власності на ? частину вищевказаного житлового будинку, як частку в майні колгоспного двору, і це право увійшло до складу спадщин, яка відкрилися внаслідок його смерті. На земельній ділянці розташовані: житловий будинок «А-1», погріб окремо збудований «В/пг», прибудова «а», убиральня «б», гараж-літня кухня-сарай «Б-1», навіс «б1», ворота з хвірткою № 1, огорожа № 2. Земельна ділянка під будинком не приватизована. Позивачі просять суд визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті 8 грудня 2016 року [PERSON] на 1/2 частину даного житлового будинку та визнати за [PERSON] право власності в порядку визначення частки з майна колгоспного двору на ? частину вищевказаного житлового будинку. В судове засідання позивачі не прибули, направили до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримали, просять справу розглядати без їх участі. Представник відповідача [PERSON] сільської ради в судове засідання не прибув, до суду сільська рада подала заяву про визнання позовних вимог та слухання справи у відсутність представника сільської ради. Суд, розглянувши матеріали справи, письмову заяву відповідача [PERSON] сільської ради про визнання позову та перевіривши письмові докази, вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що відповідно до погосподарських книг [PERSON] сільської ради за 1986-1990, 1991-1995 (а.с. 13-16) та довідки [PERSON] сільської ради від 29 серпня 2017 р. № 293 (а. с. 20) житловий будинок № 6 по вул. Гагаріна в с. Ясенівка, 1968 року побудови, належав до майна колгоспного двору, на час припинення якого (станом на 15 квітня 1991 року) в ньому проживали не втратили права на частку в його майні [PERSON] та [PERSON], які набули право власності на житловий будинок як майно колгоспного двору в рівних частках, кожен на 1/2 частину. 16 березня 1991 року до вказаного двору вселилася дружина [PERSON] - [PERSON], але через нетривале проживання в ньому та неучасть своєю працею і коштами в його створенні, не набула права на частку в ньому при його припиненні. Відповідно до копії технічного паспорту (а.с. 23-28) та довідки [PERSON] сільської ради від 29 серпня 2017 р. № 292 (а. с. 18), вказаний житловий будинок загальною площею 58,5 кв. метри, житловою площею 35,3 кв. метри, вартістю 109652 гривні розташований на не приватизованій земельній ділянці. На земельній ділянці за вказаною адресою, крім житлового будинку, позначеного в технічному паспорті «А-1», розташовані: погріб окремо збудований «В/пг», прибудова «а», убиральня «б», гараж-літня кухня-сарай «Б-1», навіс «б1», ворота з хвірткою № 1, огорожа № 2. Відповідно до матеріалів спадкової справи (а.с. 33-40), копії свідоцтва про смерть (а.с. 10) [PERSON] помер 8 грудня 2016 року, спадщину після смерті якого прийняли позивач та [PERSON], спадкоємиці за заповітом, посвідченим 17 жовтня 2016 року секретарем Ясенівської сільської ради Ставищенського району Київської області [PERSON], за реєстром № 19, подавши до Ставищенської районної державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини у встановлений шестимісячний строк відповідно до ст. ст. 1223 ч. 1, 1269 ч. ч. 1, 2, ст. 1270 ч. 1 ЦК України. [PERSON] оформила свої спадкові права майно, отримавши свідоцтво про право на спадщину за заповітом. [PERSON], син спадкодавця, подав до Ставищенської районної нотаріальної контори заяву про відмову від спадщини (а.с. 34). 27 листопада 2017 року державний нотаріус Ставищенської районної державної нотаріальної контори [PERSON] відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину оскільки остання не надала правовстановлюючий документ на житловий будинок (а.с. 49). Свідоцтво про право власності [PERSON] сільською радою на вищевказаний будинок не видавалось (а. с. 17), реєстрація права власності на даний житловий будинок згідно відповіді КП КОР Південне БТІ до 20.10.2014 р. не проводилась (а. с. 22) та в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомості про речові права на вказане нерухоме майно відсутні. Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЦК УРСР (1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Згідно п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року №20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або проголошення її померлою. Згідно ч.1, 3 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Статтею 182 ЦК України передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації, а порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість і підстави відмови в ній установлюються законом. Відповідно до ч. 5 статті 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Відповідно до статті 2 вказаного Закону державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у звязку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення (постанова Верховного Суду України від 13 червня 2012 р. № 6-54 цс 12). З урахуванням положень ч. 1 ст. 15, ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За змістом наведених норм права потреба в такому способі захисту виникає тоді, коли наявність субєктивного права власника не підтверджена відповідними доказами (документами), підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що оскільки [PERSON] за життя набув права власності на ? частину вищевказаного житлового будинку, як частку в майні колгоспного двору, то позивач [PERSON] набула право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті останнього на ? частину вищезазначеного житлового будинку, а [PERSON] набув права власності на ? частину вищезазначеного житлового будинку, як частку в майні колгоспного двору, і оскільки відповідачем позов визнається, то його слід задовольнити. Оскільки [PERSON] сільська рада до предявлення позову про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом і в судовому засіданні не оспорювала цього права, відповідно до змісту ст. 88 ЦПК України на неї не може бути покладений обовязок по відшкодуванню судових витрат.

Outcome: approved