Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-16 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернулася в суд із позовом до відповідача Житлово-Будівельного кооперативу №62, Територіальної громади м.Чернівці в особі Чернівецької міської ради про визнання права власності на спадкове майно, мотивуючи позовні вимоги тим, що [INFO] померла його дружина, [PERSON] та після її смерті відкрилась спадщина до якої входить квартира, що складається з трьох житлових кімнат, загальною площею 67,20 кв.м., житловою площею 37,70 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є він - її чоловік, син [PERSON] та донька [PERSON] . Проте, він є єдиним спадкоємцем який претендує на спадщину після смерті [PERSON] , він вчасно прийняв спадщину, оскільки постійно проживав разом із спадкодавицею на момент її смерті, від спадщини у визначений законом строк не відмовлявся, за його заявою до Першої чернівецької державної нотаріальної контори була заведена спадкова справ № 473/2019. Інший спадкоємець за законом, син спадкодавиці, [PERSON] відмовився від прийняття спадщини у встановлений законом шестимісячний строк, про що подав відповідну заяву до Першої чернівецької державної нотаріальної контори. Донька спадкодавиці, [PERSON] , на спадщину після смерті матері не претендує, до державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини не зверталася, незважаючи на те, що вона нотаріусом належним чином була повідомлена про відкриття спадщини. Він звернувся до Першої Чернівецької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті дружини, проте нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, так як, при встановленні факту належності майна, що підлягає успадкуванню, було встановлено, що у спадкоємця на підтвердження права власності за спадкодавцем на вказане нерухоме майно, не було належних правовстановлюючих документів. Посилаючись на норми законодавства, просить позовні вимоги задовольнити. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином, надавши право представляти його інтереси представнику, адвокату Спіжавка А.Ю. (а.с.21), від позивача до суду поступила письмова заява з клопотанням справу розглянути в його відсутність та відсутність представника позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити (а.с.36). Відповідач, представник Житлово-Будівельного кооперативу №62 Місько Г.Й. в судове заідання не з`явився, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином, до суду поступила письмова заява з клопотанням справу розглянути без його участі, позовні вимоги визнав, не заперечував проти задоволення позовних вимог (а.с.31). Відповідач, представник Територіальної громади м.Чернівці в особі Чернівецької міської ради Осовська М.М. в судове засідання не з`явилася, про дату та час розгляду справи була повідомлена належним чином, до суду поступила письмова заява з клопотанням справу розглянути без їхньої участі, не заперечувала проти задоволення позовних вимог, просила винести рішення у відповідності до вимог чинного законодавства (а.с.23). Вивчивши матеріали справи, розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. Положеннями ст. 4 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України", суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права… Договірних держав. У справі Bellet v. France, Суд зазначив, що"стаття 6 § 1 Конвенції, містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права". Судом, належними доказами по справі встановлено, що місце проживання позивача зареєстровано за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорта громадянина України (а.с.8). У відповідності до свідоцтва про укладення шлюбу, позивач перебував у зареєстрованому 19.06.1982 року у міськвідділі ЗАГС за актовим записом №892 шлюбі з [PERSON] (а.с.16). [INFO] померла дружина позивача - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.9). Згідно довідки №353 від 26.09.2019 року, позивач [PERSON] проживає в будинку Житлово-будівельного кооператива №62 за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 63,5 кв.м., жилою площею 37,7 кв.м. Сума пайових внесків за мінусом амортизаційних відрахувань 13550,00 крб. виплачена повністю 24.10.1993 року. Громадянка [PERSON] була членом Житлово-будівельного кооператива №62 з 28.08.1991 року (а.с.19), що також підтверджується квитанцією про сплату коштів із зазначенням за 3-х кімнатну квартиру - 4480,00 крб. (а.с.20) та технічним паспортом на квартиру (а.с.11-14). Інвентаризаційна вартість квартири[ADDRESS] з врахуванням коефіцієнтів індексації становить 238180,00 грн. (а.с.15). У відповідності до довідки Житлово-будівельного кооператива №62 №349 від 25.09.2019 року, позивач [PERSON] перебуває на реєстраційному обліку в [ADDRESS] ; також дружина [PERSON] перебувала на реєстраційному обліку з 16.11.1990 року по [INFO], тобто по день її смерті, знята з реєстрації у зв`язку зі смертю. На день смерті [PERSON] разом з нею в одній квартирі були зареєстровані та проживали [PERSON] - її чоловік (а.с.10). З Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №64633005 вбачається, що власником квартири [ADDRESS] є спадкодавець [PERSON] (а.с.17). Позивач [PERSON] 21.08.2019 року звернувся із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті дружини [PERSON] до Першої Чернівецької державної нотаріальної контори, проте постановою №1574/02-31 від 18.09.2019 року державний нотаріус Першої Чернівецької державної нотаріальної контори відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину з причини відсутності правовстановлюючих документів, які є необхідними для вчинення нотаріальної дії. Інший спадкоємець за законом, син спадкодавиці, [PERSON] відмовився від прийняття спадщини у встановлений законом шестимісячний строк, про що подав відповідну заяву до Першої чернівецької державної нотаріальної контори. Донька спадкодавиці, [PERSON] , із заявою про прийняття спадщини не зверталась, до державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини не зверталася, нотаріусом належним чином була повідомлена про відкриття спадщини (а.с. 18), що також підтверджується копією спадкової справи (а.с.38-52). Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Статтею 16 ч.2 п.1ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Крім того, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, згідно ст. 1220 ч.1 ЦК України. У відповідності до ст. 1216 ч. 1 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частиною 1 ст. 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У відповідності до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1221 ЦК України, визначено місце відкриття спадщини за останнім місцем проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна. Згідно з ч.1 та ч.2 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. 1261-1265. Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ст.1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 1297 ЦК України, спадкоємець який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Спадкоємець - позивач [PERSON] звертався з письмовою заявою до нотаріуса про видачу свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, проте йому було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, оскільки відсутні правовстановлюючі документи, що підтверджують право власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] . Згідно ст. 67 Закону України «Про нотаріат», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Без звернення спадкоємців до нотаріальної контори за одержанням свідоцтва про право на спадщину збільшується ймовірність порушення прав інших осіб, спадкоємців за заповітом, спадкоємців, які прийняли спадщину (п.3.1. Інформаційного листа ВССУ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 ). У відповідності до спадкової справи №473/2019 інших спадкоємців після смерті [PERSON] на квартиру [ADDRESS] , крім позивача [PERSON] - не має (а.с.28-52). Стаття 41 Конституції України проголошує, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Крім того, судом встановлено, що спадкоємець - позивач [PERSON] за законом, в установлений строк для прийняття спадщини, подав заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії ( а.с.18). Таким чином, судом встановлено, що позивач є спадкоємець після померлої дружини [PERSON] , не може оформити спадщину за відсутністю правовстановлючих документів, а тому слід визнати в порядку спадкування за законом, після смерті [INFO] [PERSON] на майно, що складається з квартири [ADDRESS] . Згідно із частиною першою статті 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. При цьому, суд звертає увагу на те, що згідно з ч. 1 ст. 2 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є справедлививий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ. Згідно положень ст. 12, 13 ЦПК України, учасники справи, мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обгрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства. На основі всебічно з`ясованих обставин, на які посилається позивач, як учасник справи, як на підставу заявлених вимог підтверджених доказами, перевіреними в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги грунтуються на законі і підлягають до задоволення. На підставі викладеного та

Outcome: approved