Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-06 00:00:00

Комунальний заклад охорони здоров'я «Обласна психіатрична лікарня № 1» в особі головного лікаря [PERSON] звернувся до суду із заявою, якою просить госпіталізувати [PERSON] у психіатричний комунальний заклад охорони здоров'я «Обласна психіатрична лікарня №1» для проведення обстеження та лікування. В обґрунтування заяви посилався на те, що [PERSON] був госпіталізований 06 червня 2017 року до комунального закладу охорони здоров'я «Обласна психіатрична лікарня №1» на підставі направлення на госпіталізацію за медичними показаннями, після чого оглянутий лікарем-психіатром [PERSON], який за результатами такого огляду та на підставі відомостей, які надійшли від [PERSON], зробив висновок щодо необхідності госпіталізації хворого до психіатричного закладу для обстеження та лікування у зв'язку з наявністю у нього тяжкого психічного розладу, який обумовлює його небезпеку для себе і оточуючих; його безпорадність і неможливість самостійно задовольняти основні життєві потреби; суттєву шкоду його здоров'ю внаслідок погіршення психічного стану у разі, якщо особі не буде надана психіатрична допомога, 06 червня 2017 року о 22 годині 20 хвилин [PERSON] був оглянутий комісією лікарів-психіатрів КЗОЗ «Обласна психіатрична лікарня №1» у складі заступника головного лікаря з лікувальної роботи [PERSON], завідувача лікаря-психіатра вищої категорії [PERSON], лікаря-психіатра вищої категорії к.м.н. [PERSON], яка підтвердила рішення про необхідність госпіталізації [PERSON] до психіатричного закладу в умовах стаціонару. У судовому засіданні лікар-психіатр [PERSON] підтримав заяву у повному обсязі, просив її задовольнити та пояснив про обставини, викладені вище. Законний представник особи, щодо якої розглядається питання, пов'язане з наданням психіатричної допомоги [PERSON], яка є опікуном хворого, у судове засідання не з'явилася, надала заяву, відповідно до якої просила розглядати питання, щодо госпіталізації [PERSON] за її відсутності /а.с. 13/. Прокурор Ростовцева Ю.А. проти госпіталізації [PERSON] до психіатричного закладу не заперечувала. Особа, у відношенні якої розглядається питання, пов'язане з наданням психіатричної допомоги [PERSON] у судове засідання не викликався, оскільки згідно рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 25 серпня 2005 року є недієздатною особою та у цей час не може приймати участь у судовому засіданні за станом здоров'я, про що вбачається з повідомлення заступника головного лікаря з медичної частини КЗОЗ «Обласна психіатрична лікарня №1» лікаря-психіатра [PERSON] та завідувача лікаря-психіатра 7 відділення [PERSON] /а.с. 14/. Суд, вислухавши пояснення представника заявника та думку прокурора, перевіривши матеріали справи, вважає заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 25 серпня 2005 року [PERSON] визнано недієздатним та призначено йому на підставі рішення Виконавчого комітету Русько-Лозівської сільської ради Дергачівського району піклувальника - [PERSON] /а.с. 8-9/. За змістом ч. 1 ст. 13 Закону України «Про психіатричну допомогу», особа, визнана у встановленому законом порядку недієздатною, госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна. Частиною другою вказаної статті встановлено, що госпіталізація особи у випадках, передбачених частиною першою цієї статті, здійснюється за рішенням лікаря-психіатра. Судовим розглядом встановлено, що на підставі відомостей про поведінку [PERSON], які надійшли від його піклувальника [PERSON], 06 червня 2017 року о 22 годині 20 хвилин його госпіталізовано до КЗОЗ «Обласна психіатрична лікарня № 1». В той же час, рішенням Конституційного Суду України від 01 червня 2016 року № 2-рп/2016, положення третього речення частини першої статті 13 Закону України "Про психіатричну допомогу" від 22 лютого 2000 року № 1480-ІІІ з наступними змінами у взаємозв'язку з положенням частини другої цієї статті стосовно госпіталізації особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним). Конституційний Суд України зазначив, що до моменту законодавчого врегулювання питання забезпечення судового контролю за госпіталізацією до психіатричного закладу недієздатної особи на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра така госпіталізація можлива лише за рішенням суду. Як вбачається з виписки з історії хвороби [PERSON], який мешкає за адресою: [ADDRESS], який є інвалідом ІІ групи до 01 квітня 2019 року. Останній поступив на стаціонар 06 червня 2017 року. Госпіталізований МСП, за заявою піклувальника [PERSON] Згоден на госпіталізацію та стаціонарне лікування. Скарги не пред'являє. Народився в сім'ї робітників третьої дитиною з трьох дітей. Спадковість обтяжена: батько зловживав алкоголем. Закінчив 8 класів, працював на підсобних роботах. Служив в армії в будівельній частині. В 2000 році впав з крана, втрачав свідомість, лікувався з приводу черепно-мозкової травми. З 2001 року не працює. Інвалід ІІ групи по психічному захворюванню. Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 25 серпня 2005 року його визнано недієздатним та на підставі рішення Виконавчого комітету Русько-Лозівської сільської ради Дергачівського району його піклувальником призначено його сестру [PERSON] Хворіє з листопада 2001 року. Течія захворювання у вигляді психотичних епізодів з кататоничною та параноідною симптоматикою: голоси усередині голови, галюцинаторна поведінка. Ремісії біологічні, наростає замкнутість, пасивність, емоційно тускл, знижається якість ремісій з появою тривалих субдепресій. В листопаді 2001 року виносив речі з будинку, закидав стелю глиною. 14 грудня 2001 року наніс матері в'язальними спицями колючі рани, від котрих вона померла. Труп матері викинув в колодязь. Проходив примусове лікування в різних психіатричних закладах. Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 08 серпня 2013 року примусові міри медичного характеру відмінені. Лікувався в ОПБ №1 з 17 жовтня 2013 року по 20 серпня 2014 року на загальних підставах. Мала місце депресивна симптоматика, був бездіяльний. Погіршення стану з 10 лютого 2015 року, перестав спати, з'явилися «голоси» усередині голови, побив меблі, порвав шпалери. Був госпіталізований в ОПБ №1 для лікування, де знаходився з 26 лютого 2015 року по 12 грудня 2016 року з діагнозом: шизофренія кататонічна форма, течія епізодична з наростаючим дефектом. Останнє лікування в ОПБ №1 з 13 грудня 2016 року по 29 травня 2017 року з тим же діагнозом. Справжня госпіталізація відбулася за проханням сестри піклувальника [PERSON] в зв'язку з тим, що хворий не спить, підозрілий, чує «голоси» в голові. Психичний статус. На питання не відповідає. Інструкції не виконує, робить протилежне тому, про що просять. При проханні показати язик - стискає зуби. При проханні відкриті очі - щільно стискає віка. При примусовому відкриванні очей - підіймає очі вгору, «подкатывает их под лоб». Під час підйому потилиці над подушкою голова зберігає підведене положення «симптом воздушной подушки». Періодично витягує губи хоботком. Діагноз: F 20.21 Шизофренія кататонична, течія епізодична з наростаючим дефектом. Хворий недієздатний. Хворий потребує стаціонарного лікування в умовах психіатричного стаціонару /а.с. 6/. Згідно висновку комісії лікарів-психіатрів психіатричного стаціонару КЗОЗ «Обласна психіатрична лікарня № 1» [PERSON], 1975 року народження, страждає тяжким психічним розладом в формі шизофренії кататоничної, течія епізодична з наростаючим дефектом внаслідок чого він: може обумовлювати небезпеку для себе та оточуючих, не в змозі самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність, може спричинити значну шкоду своєму здоров'ю в зв'язку з погіршенням психічного стану внаслідок ненадання йому психіатричної допомоги. [PERSON] потребує надання психіатричної допомоги в умовах психіатричного стаціонару. [PERSON] у зв'язку з психічним станом та недієздатністю не може надати усвідомленої згоди на госпіталізацію /а.с. 5/. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви Комунального закладу охорони здоров'я «Обласна психіатрична лікарня № 1» та на необхідність госпіталізації [PERSON] до психіатричного стаціонару згідно ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» та відповідно до рішення Конституційного Суду України від 01 червня 2016 року № 2-рп/2016 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України окремих положень статті 13 Закону України "Про психіатричну допомогу". Відповідно до статті 14 Закону України «Про психіатричну допомогу», якою визначено підстави для госпіталізації особи до психіатричного закладу в примусовому порядку, особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є недієздатним, що виключає можливість отримання його усвідомленої згоди на госпіталізацію до психіатричного закладу. Також встановлено, що саме на підставі відомостей про поведінку [PERSON], які надійшли від його піклувальника [PERSON], недієздатного госпіталізовано до психіатричного закладу, тобто госпіталізацію проведено за згодою його законного представника. На підставі викладеного,

Outcome: approved