Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-16 00:00:00

Згідно поштового відправлення 27.06.2017 [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати за нею, як за спадкоємцем за законом, право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS], мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] року помер її батько - [PERSON], [INFO] року померла її мати - [PERSON], після чого відкрилась спадщина, що складається з вищевказаного будинку, але у зв'язку з відсутністю документу, що посвідчує право власності спадкодавця на вказане нерухоме майно та належним чином оформленого права власності, вона позбавлена можливості оформити спадщину в нотаріальній конторі. У судове засідання позивач не з'явилась, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності, зазначивши про підтримання позовних вимог. Відповідач - Михайло-Коцюбинська селищна рада Чернігівського району та області, будучи повідомленими належним чином про день та час розгляду справи, не забезпечили явку свого представника в судове засідання, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності. Третя особа - Чернігівська районна державна нотаріальна контора надали заяву про розгляд справи за відсутності представника. Третя особа - [PERSON] в судове засідання не з'явився, надавши заяву про розгляд справи без його участі, зазначивши, що не заперечує проти задоволення позовних вимоги позивача. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. [INFO] року помер [PERSON], про що Виконкомом Ведильцівської сільської ради Чернігівського району, Чернігівської області зроблений відповідний актовий запис № 21 (а.с. 9). [INFO] року померла [PERSON], про що Виконкомом Ведильцівської сільської ради Чернігівського району, Чернігівської області зроблений відповідний актовий запис № 35 (а.с. 8). Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS]. Як вбачається з довідки виконкому Ведильцівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області № 03-19/1240 від 06.11.2015, згідно по господарських книг житловий будинок за адресою: [ADDRESS] був зареєстрований на ім'я [PERSON] з 1948 року, який він будував спільно з дружиною [PERSON], володів ним до дня смерті, але свідоцтва на право власності на будинок не отримував (а.с. 13). Згідно довідки виконкому Ведильцівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області № 03-19/1242 від 06.11.2015, [PERSON] помер [INFO] року, на день смерті був зареєстрований і проживав за адресою: [ADDRESS], разом з ним на день смерті була зареєстрована і проживала його дружина [PERSON] (а.с. 13). У відповідності до довідки, виданої старостою сіл Ведильці і Малійки Михайло-Коцюбинської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області № 384 від 21.06.2017 року станом на 01.07.1990 р. і на 15.04.1991 р. господарство [PERSON] відносилось до категорії господарств «колгоспного двору» з 1958 року, де він був його головою. Його дружина [PERSON] була членом колгоспного двору (а.с. 14). Як вбачається з довідки, виданої старостою сіл Ведильці і Малійки Михайло-Коцюбинської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області № 385 від 21.06.2017 року, згідно земельно-кадастрової книги земельна ділянка за адресою: [ADDRESS] була зареєстрована на ім'я [PERSON] з 1958 року і надавалась йому колгоспом під забудову (а.с. 15). Відповідно до ст.120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Колгоспний двір може мати у власності підсобне господарство на присадибній ділянці землі, що знаходиться в його користуванні, жилий будинок, продуктивну худобу, птицю та дрібний сільськогосподарський реманент відповідно до статуту колгоспу. Крім того, колгоспному дворові належать передані в його власність членами двору їх трудові доходи від участі в громадському господарстві колгоспу або інше передане ними у власність двору майно, а також предмети домашнього вжитку і особистого користування, придбані на спільні кошти. Відповідно до ч.2 ст.123 ЦК УРСР частки кожного члена колгоспного двору рівні, включаючи неповнолітніх та непрацездатних членів двору. У відповідності до наданої копії спадкової справи № 662/2015, до Чернігівської районної державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними будівлями, після померлої [INFO] року [PERSON] звернулась [PERSON] [PERSON] звернувся до нотаріальної контори з заявою про відмову від спадщини. Відповідно до п. 4.12 глави 10 Розділу II «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України»: свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів; п. 4.15 глави 10 Розділу II Порядку передбачає, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності на майно щодо належності цього майна спадкодавцеві. 21.04.2016 року винесено постанову про відмову [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з відсутністю документу, що посвідчує право власності спадкодавця на вищевказане нерухоме майно та належним чином оформленого права власності. За повідомленням КП «Чернігівське районне бюро технічної інвентаризації» право власності на житловий будинок з надвірними будівлями № 23, що знаходиться по вул. Механізаторів в с. Ведильці, Чернігівського району, Чернігівської області, не зареєстровано. Відповідно до п. 9 постанови Пленуму ВСУ від 04.10.1991 року "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право власності громадян на житловий будинок" право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній йому в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої Ради. З введенням в дію Закону України "Про власність" та Цивільного кодексу України в редакції 2003 року будь-якого іншого порядку реєстрації збудованих до 15.04.1991 року в сільській місцевості домоволодінь або їх перереєстрації не передбачається, самовільно збудованими вони також не являються, так як будувалися і реєструвалися згідно діючого на той час законодавства. Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», який діє з 01 липня 2004 року, встановлено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно є офіційним визнанням і підтвердженням державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Відповідно до положень ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Ураховуючи, що за життя спадкодавець [PERSON] не оформила та не зареєструвала своє право власності на вказане вище нерухоме майно, це унеможливлює реалізацію спадкових прав позивача, як спадкоємця за законом першої черги та перешкоджає у реєстрації її речових прав. Виходячи з вищезазначеного, суд приходить до висновку, що порушене право позивача підлягає поновленню, а вимоги щодо визнання права власності в порядку спадкування на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS], - задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved