Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-24 00:00:00

Виконавчий комітет Нагірнянської сільської ради Жашківського району Черкаської області звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. В обгрунтування свого позову позивач вказав, що 08.06.2013р. у виконавчому комітеті Нагірнянської сільської ради Жашківського району Черкаської області між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб. Від спільного проживання у шлюбі [PERSON] та [PERSON] мають малолітню дитину: [PERSON] , [INFO] [INFO] малолітня дитина: [PERSON] , [INFO] , за заявою матері [PERSON] була влаштована до КЗ «Обласний міжрегіональний центр соціально-психологічної реабілітації дітей у м. Умані Черкаської обласної ради» як така, що опинилася у складних життєвих обставинах і не в змозі подолати їх за допомогою власних можливостей. [PERSON] зареєстрований у с. Побійна Жашківського району Черкаської області, проте в даний час проживає у с. Баштечки Жашківського району Черкаської області з співмешканкою. Ніде не працює, схильний до вживання спиртних напоїв, вихованням дитини не займається, допомоги по догляду за дитиною не надає. 13.03.2019р. виконавчим комітетом Нагірнянської сільської ради Жашківського району Черкаської області було прийнято рішення про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] . За вказаних обставин позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його малолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] , та стягнути з нього аліменти у розмірі ј частини всіх видів доходу на утримання малолітньої доньки. У судове засідання представник позивача - виконавчого комітету Нагірнянської сільської ради Жашківського району Черкаської області - в.о. старости с. Нагірна Лісецький В.І. не з`явився. При цьому до початку розгляду справи по суті подав до суду заяву, в якій просив позовну заяву в частині позбавлення батьківських прав [PERSON] залишити без розгляду та розглядати справу в його відсутності. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, при цьому подав до суду заяву, в якій просив справу розглядати без його участі, позовні вимоги не визнає. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - служби у справах дітей Жашківської районної адміністрації - Сулима Р.А. не з`явився. Подав до суду заяву, в якій просив розглядати справу в його відсутності, щодо задоволення позовних вимог не заперечував. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно із ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч.1 ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно частин 1, 2 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. У відповідності до положень ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Положеннями ч.1 ст.19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Згідно копії паспорта [NUMBER] [PERSON] народився [INFO] , зареєстрований у с. Побійна Жашківського району Черкаської області. З копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] з 08.06.2013р. перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Відповідач [PERSON] є батьком малолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про її народження серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Нагірнянської сільської ради Жашківського району Черкаської області. У відповідності до довідки виконавчого комітету Нагірнянської сільської ради Жашківського району Черкаської області №171 від 11.09.2019р., [PERSON] зареєстрований у с. Побійна Жашківського району Черкаської області, проте в даний час проживає у с. Баштечки Жашківського району Черкаської області з співмешканкою. Ніде не працює, схильний до вживання спиртних напоїв, вихованням дитини не займається, допомоги по догляду за дитиною не надає. 13 березня 2019 року виконавчим комітетом Нагірнянської сільської ради Жашківського району Черкаської області було прийнято рішення, яким затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно його малолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] , та вирішено за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] у судовому порядку З письмових пояснень жителів с. Побійна Жашківського району Черкаської області вбачається, що [PERSON] з дочкою в одному помешканні не проживає, а проживає у сусідньому селі в іншій сім`ї, вихованням доньки не цікавиться і не займається, матеріальної допомоги не надає, зловживає спиртними напоями. Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Ч.1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Закон України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001р. передбачає, що кожна дитина має право на достатній життєвий рівень. При цьому, виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. У відповідності до п.2 ч.1 ст.164 СК України батько, мати можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Пунктом 16 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» визначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини (справа "Хант проти України" від 7 грудня 2006 року) свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем заяви про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини. Позбавлення батьківських прав має бути виправдане інтересами дитини, і тоді інтереси повинні мати переважний характер над інтересами батьків, між інтересами дитини та інтересами батьків має існувати справедлива рівновага (ухвала Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 20.07.2016 № 760/18209/15-ц та від 14.09.2016 № 216/2914/14-ц). Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин ( фактів ), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ч.1 ст.80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Положенням ч.1 ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст.89 ЦПК України). Згідно із ч.ч.1, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Оцінюючи наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку, що [PERSON] дійсно не виконує свої батьківські обов`язки, передбачені ст.150 СК України, не дбає про духовний і моральний розвиток дитини, матеріально її не забезпечує, а тому погоджується з висновком виконавчого комітету Нагірнянської сільської ради Жашківського району Черкаської області щодо доцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав. Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Як зазначено в Декларації ООН прав дитини (1959р.), «дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості». З огляду на вищевказані обставини, приймаючи до уваги те, що відповідач [PERSON] не визнав позовні вимоги, але при цьому ніяких дій щодо прийняття участі у вихованні та утриманні малолітньої дитини не здійснював і не на даний час не здійснює, враховуючи перш за все інтереси дитини, суд приходить до висновку про небажання батька брати участь у вихованні доньки та вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки позбавлення батьківських прав у даному випадку є доцільним. Статтею 141 ЦПК України встановлено порядок розподілу судових витрат між сторонами. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги позивача задоволено повністю, судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь держави. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved