Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до відповідача Чернівецького ліцею №1 математичного та економічного профілів Чернівецької міської ради в особі директора Кінащук Наталії Леонідівни про визнання дій неправомірними. Посилається на те, що він працює на посаді викладача фізики та астрономії у Чернівецькому міському ліцеї № 1 математичного і економічного профілів з 05 вересня 1991 року. До липня 2020 року він працював на умовах безстрокового трудового договору. Вказує, що в травні 2020 року на його адресу надійшов лист від 28 квітня 2020 року, яким відповідач повідомив його про необхідність укладання строкового договору у зв`язку із тим, що 18 березня 2020 року набрав чинності Закон України «Про повну загальну середню освіту» від 16 січня 2020 року. Як правове обгрунтування такої необхідності, відповідач послався на положення підпункту 2 пункту 3 розділу Х «Прикінцеві та перехідні положення» данного Закону, у відповідності до яких «набрання чинності цим Законом є підставою для припинення безстрокового трудового договору з педагогічними працівниками державних і комунальних закладів загальної середньої освіти, яким виплачується пенсія за віком». Вважає, що посилання відповідача на вказаний закон, а також його використання по відношенню до нього, як людини пенсійного віку, є неправомірним через неприкриту дискримінаційність вказаної норми закону, а також заборону дискримінації в Україні на конституційному рівні. Так, згідно з нормами статті 22 вказаного закону, педагогічні працівники закладів загальної середньої освіти, які досягли пенсійного віку та яким виплачується пенсія за віком, працюють на основі трудових договорів, що укладаються строком від 1 до 3 років. Підпунктом 1 пункту 3 Прикінцевих та перехідних положень закону встановлено, що набрання чинності цим Законом є підставою для припинення безстрокового трудового договору з керівниками державних і комунальних закладів загальної середньої освіти згідно з пунктом 9 частини першої статті 36 Кодексу законів про працю України. Підпунктом 2 пункту 3 Прикінцевих та перехідних положень закону передбачено, що набрання чинності цим Законом є підставою для припинення безстрокового трудового договору з педагогічними працівниками державних і комунальних закладів загальної середньої освіти, яким виплачується пенсія за віком, згідно з пунктом 9 частини першої ст. 36 Кодексу законів про працю України. До 01 липня 2020 року керівників державних і комунальних закладів загальної середньої освіти зобов`язано припинити безстрокові трудові договори з педагогічними працівниками, яким виплачується пенсія за віком, з одночасним укладенням з ними трудових договорів строком на один рік. У разі незгоди з продовженням трудових відносин на умовах строкового трудового договору педагогічні працівники, яким виплачється пенсія за віком, звільняються згідно з пунктом 9 частини першої статті 36 Кодексу законів про працю України. Після закінчення строку трудового договору з такими педагогічними працівниками передбачено можливість укладення строкових трудових договорів відповідно до частини другої статті 22 цього Закону. Такого ж припинення безстрокових трудових договорів вимагається підпунктом 1 пункту 3 Прикінцевих та перехідних положень закону стосовно керівників закладів освіти, які отримують пенсію за віком та укладення з ними строкового трудового договору терміном на один рік. Вважає, що застосування відповідачем зазначених положень є неправомірним, так як вони не відповідають нормам статей 24 і 43 Конституції України, оскільки мають дискримінаційний характер стосовно осіб, які досягли пенсійного віку та обмежують їх право на працю. Просить визнати дії відповідача, направлені на примушення його змінити форму трудових відносин із безстрокового трудового договору на строковий трудовий договір неправомірними. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 15 вересня 2020 року відкрито загальне позовне провадження по даній справі та призначено підготовче засідання. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 06 січня 2021 року призначено дану справу до судового розгляду. 24 листопада 2020 року відповідачем надано суду відзив на позовну заяву, в якому останній посилається на те, що директор Чернівецького ліцею №1 Кінащук Н.Л., надіславши 28 квітня 2020 року [PERSON] лист про надання останнім згоди на продовження трудових відносин на умовах строкового трудового договору та укладення з 01 липня 2020 року трудового договору строком на 1 рік, діяла в межах закону. Крім того, позивач 22 червня 2020 року подав до Чернівецького ліцею заяву, якою надав згоду працювати на умовах строкового трудового договору з 01 липня 2020 року по 30 червня 2020 року. Вважає, що доводи позивача про неконституцйність положень підпункту 2 пункту 3 розділу Х «Прикінцеві та перехідні положення» Заокну №463-ІХ є необгрунтованими, оскільки за змістом п. 1 ч. 1 ст. 7 закону України «Про Конституційний Суд України» вирішення питання про відповідність Конституції України (конституційність) законів України віднесено до виключної компетенції Конституційного Суду України. Позовні вимоги не визнає та просить відмовити в задоволенні позову. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити з підстав, вказаних в позовній заяві. Представник відповідача Міцней В.Ф. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити в позові з мотивів, що на його думку, зміна форми трудових відносин із безстрокового трудового договору на строковий трудовий договір, здійснено відповідачем згідно з вимогами закону. Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позову належить відмовити. Суд встановив під час розгляду даної справи такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Ця норма відповідає змісту ст.23 Загальної декларації прав людини й означає, що тільки самому працівникові належить виключне право розпоряджатится своїми здібностями до продуктивної та творчої праці. Статтею 23 Загальної декларації прав людини продекларовано, що кожна людина має право на працю, на вільний вибір роботи, на справедливі і сприятливі умови праці та на захист до безробіття. Відповідно до ст. 4 КЗпП України законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього. Згідно зі статтею 21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення та організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України. Конституційний Суд України у своєму рішенні у справі № 17/81-97 дав такі тлумачення терміну "законодавство", зокрема він вживається у частині третій статті 21 Кодексу законів про працю України щодо визначення сфери застосування контракту як особливої форми трудового договору, й треба розуміти так, що ним охоплюються закони України, чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також постанови Верховної Ради України, укази Президента України, декрети і постанови Кабінету Міністрів України, прийняті в межах їх повноважень та відповідно до Конституції України і законів України. Кожен має право оскаржити у суді неправомірні рішення, дії або бездіяльність органів державної влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб ( стаття 55 Конституції України ). Згідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Судом встановлено, що позивач [PERSON] з 05 вересня 1991 року працював на посаді заступника директора з науково-методичної роботи ліцею № 1, а з 10 січня 1997 року на посаді вчителя фізики у Чернівецькому міському ліцеї № 1 математичного і економічного профілю, що підтверджується відміткою у трудовій книжці, виданої на ім`я [PERSON] та копією наказу від 04.01.97 р. (а.с.13-14, 62). Позивач працював до липня 2020 року на умовах безстрокового трудового договору. 28 квітня 2020 року директором Чернівецького ліцею №1 математичного та економічного профілів Кінащук Н.Л. направлено позивачу лист, у зв`язку з набранням чинності 18 березня 2020 року Закону України «Про повну загальну середню освіту», позивачу запропоновано укласти трудовий договір з 01 липня 2020 року строком на один рік на посаді вчителя фізики та астрономії Чернівецького ліцею № 1. У разі ненадання позивачем до 01 липня 2020 року відповідної письмової згоди на продовження трудових відносин на умовах строкового трудового договору керівник закладу освіти (директор ліцею) має звільнити його на підставі пункту 9 частини 1 статті 36 Кодексу законів про працю України. (а.с.9). Лист попередження про зміну умов праці, підписаний директором ліцею позивач отримав 28 квітня 2020 року (а.с.32). Відповідно до ч. 2 ст. 22 Закону України «Про повну загальну середню освіту» від 16 січня 2020 року №463-ІХ - педагогічні працівники мають права, визначені Законом України "Про освіту", цим Законом, законодавством, колективним договором, трудовим договором та/або установчими документами закладу освіти. Педагогічні працівники закладів освіти приймаються на роботу за трудовими договорами відповідно до вимог цього Закону та законодавства про працю. Педагогічні працівники державних і комунальних закладів загальної середньої освіти, які досягли пенсійного віку та яким виплачується пенсія за віком, працюють на основі трудових договорів, що укладаються строком від одного до трьох років. Підпунктом 2 пункту 3 розділу Х «Прикінцеві та перехідні положення» зазначеного Закону передбачено, що набрання чинності цим Законом є підставою для припинення безстрокового трудового договору з педагогічними працівниками державних і комунальних закладів загальної середньої освіти, яким виплачується пенсія за віком, згідно з пунктом 9 частини першої статті 36 Кодексу законів про працю України. До 1 липня 2020 року керівники державних і комунальних закладів загальної середньої освіти зобов`язані припинити безстрокові трудові договори з педагогічними працівниками таких закладів освіти, яким виплачується пенсія за віком, з одночасним укладенням з ними трудових договорів строком на один рік. У разі незгоди з продовженням трудових відносин на умовах строкового трудового договору педагогічні працівники, яким виплачується пенсія за віком, звільняються згідно з пунктом 9 частини першої статті 36 Кодексу законів про працю України. Після закінчення строку трудового договору з такими педагогічними працівниками можуть укладатися строкові трудові договори відповідно до абзацу третього частини другої статті 22 цього Закону. Згода педагогічного працівника на подальшу роботу за строковим трудовим договором - обов`язкова. Її педагог висловлює одним із трьох способів: подає відповідну заяву; ознайомлюється з наказом про укладання строкового трудового договору; пише, що згоден на примірнику повідомлення, яке залишилося у директора. Наявні у справі дані вказують на те, що позивач надав свою згоду на зміну істотних умов праці шляхом подачі письмової заяви. Так, 22 червня 2020 року [PERSON] заявою на ім`я директора Чернівецького ліцею №1 математичного та економічного профілів Кінащук Н.Л. надав згоду працювати на умовах строкового трудового договору один рік з 01 липня 2020 року по 30 червня 2021 року. Згідно з наказом директора Чернівецького ліцею №1 математичного та економічного профілів Кінащук Н.Л. від 26 червня 2020 року № 19-к, вчителем фізики та астрономії [PERSON] укладено строковий договір з 01 липня 2020 року строком на 1 рік до 30 червня 2021 року (а.с.15). Отже, директор ліцею № 1 Кінащук Н.Л. , надіславши 28 квітня 2020 року [PERSON] лист про надання останнім згоди на продовження трудових відносин на умовах строкового трудового договору та укладення з 01 липня 2020 року трудового договору строком на 1 рік, діяла в межах вказаного Закону. Доводи позивача щодо неконституційності положень підпункту 2 пункту 3 розділу Х «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №463-IХ в частині укладання строкових трудових договорів з педагогічними працівниками, які досягли пенсійного віку, є необґрунтованими. Відповідно до п.1 ч.1 ст.7 Закону України «Про Конституційний Суд України» до повноважень Конституційного Суду належить вирішення питань про відповідність Конституції України (конституційність) законів України та інших правових актів Верховної Ради України, актів Президента України, актів Кабінету Міністрів України, правових актів Верховної Ради Автономної Республіки Крим. Згідно положень ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти визнаються неконституційними з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. Оскільки на час розгляду даного спору, рішення Конституційного Суду України про визнання неконституційним повністю чи в окремій частині Закону України «Про повну загальну середню освіту» від 16.01.2020 року відсутнє, тому визначені даним Законом вимоги є обов`язковими для виконання. Таким чином суд приходить до висновку, що позивачем не доведено та не надано жодних доказів щодо неправомірних дій директора Чернівецького ліцею №1 Кінащук Н.Л. направлених на примушення позивача змінити форму трудових відносин із безстрокового трудового договору на строковий трудовий договір, що є підставою для відмови у задоволенні позову [PERSON] . На підставі викладеного ст.ст.19, 43, 55, 152 Конституції України, ст.ст. 4, 21, 23, 36 КЗпП України, Закону України «Про повну загальну середню освіту» від 16 січня 2020 року №463-ІХ та

Outcome: dismissed