Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-07 00:00:00

в квітні 2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості в порядку регресу. В обґрунтування позовних вимог, позивач вказав, що 21 лютого 2014 року між ПАТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 1/1871806, згідно умов якого Банк надає [PERSON] на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 175032,70 гривень строком користування з 21.02.2014 року по 20.02.2021 року включно на купівлю транспортного засобу "Renault Duster" для особистих потреб у сумі 167000,00 гривень зі сплатою 15,90 % річних за користування кредитом, відновлювальну кредитну лінію на сплату страхових платежів за договором страхування транспортного засобу, що переданий в заставу Банку, за ризиками КАСКО з максимальним лімітом кредитування у сумі 14973,66 гривень зі сплатою 22.00 % річних за користування Кредитною лінією, строком користування з 21.02.2014 року по 20.02.2021 року включно. В забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] перед ПАТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» за Договором Кредиту було укладено наступні договори поруки: Договір Поруки № Р1/1871813 від 21.02.2014 року з [PERSON], Договір Поруки № Р2/1871813 від 23.06.2016 року з [PERSON], які зобов'язалися відповідати перед ПАТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» в тому ж обсязі, що і [PERSON], включаючи сплату основного боргу, процентів, комісій, неустойки, відшкодування збитків тощо. Станом на 12.05.2016 року у [PERSON] виникла прострочена заборгованість перед ПАТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» в загальній сумі 146847,71 гривень, що складається з строкової заборгованості у сумі 138864,91 гривень, штрафних санкцій у сумі 6698,00 гривень та донарахованих відсотків у сумі 1290,81 гривень. Станом на 23.06.2016 року заборгованість [PERSON] перед ПАТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» складала 143306,96 гривень, що свідчить про часткове погашення штрафних санкцій [PERSON]. Згідно п. 7 Договору Поруки № Р2/1871813 від 23.06.2016 року з [PERSON], у разі порушення боргових зобов'язань Клієнт та Поручитель відповідають перед Банком як солідарні боржники, незалежно від того, направлена Вимога до Поручителя чи ні, та незалежно від того, чи направлена вимога до Клієнта чи ні. Поручитель відповідає перед Банком за виконання боргових зобов'язань у тому ж обсязі, що і Клієнт, включаючи оплату основного боргу, процентів, комісій, неустойки, Згідно з положеннями договору поруки № Р2/1871813 від 23.06.2016 року Розділу 3, порукою забезпечене виконання як дійсного зобов'язання, так і задоволення вимог, які можуть виникнути в майбутньому на підставі Договору. Пунктом 2.4. Кредитного договору № 1/1871806 від 21.02.14 року встановлено, що не зважаючи на інші умови Договору, Кредит за Договором може бути погашений повністю або частково будь-якою третьою (іншою) особою, яка виявила бажання та готова погасити Кредит Позичальника на що Позичальник підписанням Договору надає свою згоду. Відповідно з положеннями Розділу 6 Договору поруки № Р2/1871813 від 23.06.2016, якщо Поручитель виконав боргові зобов'язання, до нього переходять усі права кредитора у цих зобов'язаннях, в тому числі й ті, що забезпечували їх виконання. На виконання вищезазначеного, позивачем [PERSON], як Поручителем, 08.07.2016 року було погашено залишок заборгованості [PERSON] за кредитним договором № 1/1871806 від 21.02.2014 року в повному обсязі. Разом з цим 11.08.2016 року, позивачем, було направлено вимоги про сплату заборгованості на адресу [PERSON] та [PERSON], але ніяких дій як з боку [PERSON] так і з боку [PERSON] щодо сплати заборгованості за Кредитним договором № 1/1871806 від 21.02.2014 року не було здійснено. Позивач просить суд стягнути з відповідачів в порядку регресу заборгованість на свою користь у сумі 143306,96 гривень. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовільнити, з підстав, що вказані в позові. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги визнав, не заперечував проти їх задоволення. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги не визнала, вказала на те, що позов безпідставний, так як порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Оскільки зобов'язання було припинено шляхом сплати кредиту іншим поручителем, порука відповідача [PERSON] також є припиненою. Крім того, поручитель, який виконав зобов`язання, має право на звернення лише до основного боржника. За таких обставин просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в частині стягнення суми боргу з [PERSON], та задовольнити їх у повному обсязі в частині стягнення суми боргу з основного кредитора [PERSON] Вислухавши представників сторін, дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши у сукупності докази, надані сторонами в обґрунтування своїх вимог та заперечень, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає частковому задоволенню, за таких підстав. Судом встановлено, що 21 лютого 2014 року між ПАТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» та [PERSON] (далі - Відповідач 1) було укладено кредитний договір № 1/1871806, згідно умов якого Банк надає Відповідачу 1 на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 175032,70 гривень строком користування з 21.02.2014 року по 20.02.2021 року включно на: купівлю транспортного засобу "Renault Duster" для особистих потреб у сумі 167000,00 гривень зі сплатою 15,90 % річних за користування кредитом, відновлювальну кредитну лінію на сплату страхових платежів за договором страхування транспортного засобу, що переданий в заставу Банку, за ризиками КАСКО з максимальним лімітом кредитування у сумі 14973,66 гривень зі сплатою 22.00 % річних за користування Кредитною лінією, строком користування з 21.02.2014 року по 20.02.2021 року включно. Як вбачається з матеріалів справи, у забезпечення виконання зобов'язань Відповідача 1 ПАТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» за Договором Кредиту було укладено наступні договори поруки: Договір Поруки № Р1/1871813 від 21.02.2014 року з [PERSON] (далі - Відповідач 2), Договір Поруки № Р2/1871813 від 23.06.2016 року з [PERSON], які зобов'язалися відповідати перед ПАТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» в тому ж обсязі, що і Відповідач 1, включаючи сплату основного боргу, процентів, комісій, неустойки, відшкодування збитків тощо. Як встановлено у судовому засіданні станом на 23.06.2016 року заборгованість Відповідача 1 перед ПАТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» складала 143306,96 гривень. Відповідно до квитанції № 15397841-1 від 08.07.2016 року заборгованість в сумі 143306,96 грн. за кредитним договором № 1/1871806 від 21.02.2014 року була сплачена в добровільному порядку позивачем [PERSON], як поручителем. Таким чином, позивач сплативши ПАТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» грошові кошти, припинив зобов'язання, які виникли на підставі кредитного договору № 1/1871806 від 21.02.2014 року й відповідно у позивача виникло право вимоги до боржника [PERSON] в порядку регресу. Так, відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно вимог ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов'язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі. До пред'явлення вимоги кредитора поручитель має право виконати зобов'язання, забезпечене порукою, з власної ініціативи. При цьому, відповідно до вимог ст. 544 ЦК України боржник, який виконав солідарний обов'язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього. За змістом вказаної норми право зворотної вимоги одного із солідарних боржників до іншого виникає, коли такий боржник погасив борг повністю. Ознакою регресного зобов'язання є його самостійний, незалежний від основного договору характер, а також те, що воно виникає лише після припинення основного договору. Крім того, відповідно вимог ст. 556 ЦК України після виконання поручителем зобов'язання, забезпеченого порукою, кредитор повинен вручити йому документи, які підтверджують цей обов'язок боржника. До поручителя, який виконав зобов'язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов'язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання. Зазначені наслідки наступають у разі повного виконання поручителем забезпеченого порукою (ч.2 ст. 556 ЦК України) за умовами виконання зобов'язання поручителем у відповідності до умов договору поруки. З матеріалів справи убачається, що позивач виконав грошове зобов'язання самостійно, а тому він має право зворотної вимоги про стягнення з [PERSON] на його користь грошових коштів, яке виникло у нього саме з моменту сплати боргу в повному обсязі й відповідно в цій частині позовні вимоги підлягають задоволення та з [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню 143306 гривень 96 копійок. Стосовно позовних вимог позивача до [PERSON], в цій частині на думку суду позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. У постанові Верховного Суду України від 17.09.2014 року за результатами розгляду справи № 6-53цс14 зроблено такий правовий висновок: виходячи з положень другого речення ч. 4 ст. 559 ЦК, вимога до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинна бути пред'явлена у судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто упродовж шести місяців із моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами), або із дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого ч. 2 ст. 1050 ЦК, або із дня настання строку виконання основного зобов'язання (у разі, якщо кредит має бути погашений одноразовим платежем). Таким чином, закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов'язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя. З договору поруки вбачається, що в ньому не встановлено строк, після якого порука припиняється, а умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед Банком або повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань, не може розглядатися як установлений строк дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України. Умови договору поруки про його дію до повного припинення всіх зобов'язань боржника, не свідчать про те, що договором встановлено строк припинення поруки в розумінні ст.251, ч. 4 ст.559 ЦК України, тому у цьому випадку підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Згідно з правових висновків Верховного Суду України, викладених в постанові від 21.05.2012 року у справі № 6-68цс11, умови договору поруки про припинення поруки після повного виконання позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором не може вважатися встановленим сторонами договору поруки строком припинення поруки. За таких обставин, порука на підставі ч.4 статі 559 ЦК України припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. У даному випадку позивачем було сплачено борг за кредитним договором № 1/1871806 від 21.02.2014 року 08 липня 2016 року, вимога до поручителя про виконання ним солідарного з боржником (позичальником) зобов`язання за договором кредиту повинна бути пред`явлена упродовж шести місяців із моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов`язанням тобто до 08.01.2017 року, позов пред`явлено 04.04.2017 року. Оскільки, строк дії поруки договором не визначено, відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України, вимоги до поручителя могли бути заявлені у межах шести місяців від дня настання строку виконання зобов'язання, забезпеченого порукою. У даному випадку шестимісячний строк сплинув. Враховуючи наведене вище, суд приходить до переконання, що позов до [PERSON] як до поручителя про стягнення заборгованості за кредитним договором подано після закінчення строку дії поруки, що є підставою відмови в заявлених позивних вимогах в цій частині. На підставі ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з [PERSON] на користь позивача судовий збір у сумі 1433,07 грн.

Outcome: partial