Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-07 00:00:00

Позивач [PERSON], [INFO], звернувся 22.03.2017 року в суд з цим позовом, вказуючи, що з 1991 року він проживає в житловому будинку по [ADDRESS]. В 1991 році він, як працівник колгоспу «Жовтень» с.Качурівка Котовського району Одеської області викупив у колгоспу свій будинок, уклавши з керівництвом колгоспу типовий договір про передачу господарства робітнику у власність індивідуального житлового будинку з надвірними будівлями в порядку. З 1991 року він безперешкодно відкрито проживає у вказаному будинку, ним було зроблено капітальний ремонт будинку, влаштовано подвір'я будинку, та зроблено всі умови для комфортного проживання своєї родини у будинку. В 2016 році він вирішив приватизувати земельну ділянку на якій розташований будинок та господарчі споруди, але коли він надав документи на будинок йому пояснили, що вищевказаний типовий договір він зобов'язаний був зареєструвати в Виконкомі відповідної місцевої ради народних депутатів. Він вважав, що у нього всі документи є, та він є повноправним власником житлового будинку. В процесі оформлення документів, він загубив вищевказаний договір. Позивач просить суд визнати за ним, [PERSON], іпн [NUMBER], в порядку набувальної давності, право приватної власності на житловий будинок літ. «А», загальною площею 35,9 кв. м, житловою площею 28,1 кв. м, з господарськими спорудами та будівлями: сараї «Б», «В», «Г», «Д», убиральня «Ж», вимощення І, що розташований у [ADDRESS]. Позивач у судовому засіданні позивач та його представник за довіреніст. [PERSON] позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Представник Качурівської сільської ради Подільського району Одеської області у судове засідання не з'явився, надав суду заяву, у якій проти позову не заперечував та просив розглянути справу у відсутність представника. Вислухавши пояснення позивача, покази свідка та дослідивши обставини справи, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з такого. Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Крім відсутності заперечень з боку відповідача стосовно обставин цієї справи, зазначені обставини підтверджуються наявними у справі письмовими доказами. Як вбачається з копії Технічного паспорту на житловий будинок, виготовлений 09.03.2017 року ФОП [PERSON] на ім'я [PERSON] в натурі є: житловий будинок літ. «А», загальною площею 35,9 кв. м, житловою площею 28,1 кв. м, з господарськими спорудами та будівлями: сараї «Б», «В», «Г», «Д», убиральня «Ж», вимощення І, що розташований у [ADDRESS]. Згідно Звіту про оцінку майна від 28.02.2017 року, оціночна вартість житлового будинку з відповідними господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS], становить 24900,00 грн. Відповідно п. 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" роз'яснено, що відповідно до частини першої статті 344ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. - вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Стаття 41 Конституції України зазначає, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Частиною 1 ст.344 ЦК України передбачено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено Цивільним кодексом України. У відповідності до п. 13 Постанови пленуму ВССУ "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" № 5 від 07.02.2014 року можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15,16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Факт правомірного заволодіння спірним будинком та його володінням більше 10 років, а саме з 1991 року і до цього часу підтверджується довідкою виконкому Качурівської сільради Подільського району Одеської області від 12.12.2016 року №493 згідно якої [PERSON] зареєстрований та постійно проживає в цьому будинку з 1991 року. Допитаний судом у якості свідка [PERSON] суду свідчив, що є сусідом позивача. Останній з 1991 року разом із своєю родиною постійно проживає в зазначеному будинку, обробляє присадибну земельну ділянку, проводить ремонтні роботи та утримує будинок за свої кошти, оплачує комунальні послуги. Також йому відомо, що позивач свого часу викупив цей будинок у колгоспі. За весь цей час ніхто претензій до позивача з приводу володіння будинком не пред'являє. Отже, враховуючи, що позивач добросовісно заволодів чужим майном і понад 10 років продовжує відкрито, безперервно володіти житловим будинком з господарчими будівлями та спорудами по [ADDRESS], суд вважає за можливе визнати за ним право власності за набувальною давністю.

Outcome: approved