Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-16 00:00:00

Позивач 05 серпня 2015 року звернувся до Ленінського районного суду м.\~Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором (а.с.1-2). В обґрунтування позовних вимог вказав, що 27 листопада 2009 року між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №\~066-03530-271109, відповідно до умов якого банк відкрив відповідачу картковий рахунок №\~26258903236596 в національній валюті України, випустив та надав платіжну картку, а також ПІН-код до картки. Банк надав відповідачу кредит шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії на загальну суму 30\~000,00 грн., ліміт якої на момент укладення договору встановлено в сумі 3\~487,27 грн. Позивач зазначив, що в порушення взятих на себе зобовязань відповідачка не виконує умови кредитного договору щодо своєчасного повернення сум отриманого кредиту та своєчасної сплати нарахованих за користування кредитними коштами процентів у порядку і на умовах встановлених кредитним договором, у звязку із чим, станом на 26.06.2015 року має заборгованість по кредитному договору в сумі 1\~806,27 грн., з якої: тіло кредиту 1\~806,27 грн. Посилаючись на викладені обставини, позивач просив суд стягнути із [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитним договором на загальну суму 1\~806,27 грн. та судові витрати по справі. Позивач в особі свого представника в судове засідання не зявився. Про день, час та місце судового розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. В змісті позовних вимог просить справу розглядати без присутності представника. Позовні вимоги підтримав. Не заперечував проти ухвалення заочного рішення по справі (з.а.с.2). Відповідачка в судове засідання не зявилась. Про день, час та місце судового розгляду справи повідомлялась у встановленому законом порядку. До суду надала письмову заяву, в якій просила справу розглядати без моєї присутності. Проти позовних вимог заперечувала та просила відмовити у позову у повному обсязі. Просила застосувати строки позовної давності (а.с.34). Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. За ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених позовних ними вимог та на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу. Підставою звернення позивача до суду є захист права сторони за майновим правовідношенням, що виникло в силу укладеного кредитного договору, на вимогу повернення грошових коштів у звязку із порушенням його виконання. Суд, зясувавши обставини справи, перевіривши їх наданими доказами, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. За змістом ст.14 ЦК України, цивільні обовязки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Поряд із засобами заохочення, виконання цивільних обовязків забезпечується відповідальністю, яка встановлена договором або актом цивільного законодавства. Будь-яка особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обовязковим для неї. Згідно ст.2 Закону України «Про банки і банківську діяльність», банківський кредит - будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов'язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. При цьому, якщо кожна із сторін у зобовязанні має одночасно і права, і обовязки, вона вважається боржником у тому, що вона зобовязана вчинити на користь другої сторони, в одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї. В ході судового розгляду справи встановлено, що 27 листопада 2009 року між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №\~006-03530-271109 на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки (а.с.3). Відповідно до п. 1.2. розділу 1 кредитного договору, банк, відповідно до наданого держателем пакету документів, а також згідно з вигодами банку та чинного законодавства України, відкриває держателю картковий рахунок №\~26258903236596 в національній валюті України гривні, далі Рахунок, випускає та/або надає в користування клієнту платіжну картку платіжної системи Дельта, далі Картка, а також ПІН-код до картки; здійснює обслуговування клієнта згідно переліку послуг та на умовах, викладених в Тарифному пакеті «Кмітливий», що міститься в додатку №1 до цього договору, та згідно з умовами цього договору, умовами надання Картки і Правил. Відповідно до п. 1.3. кредитного договору, банком надано клієнту кредит шляхом відкриття держателю невідновлювальної відкличної кредитної лінії на загальну суму 30 000,00 грн., який на день укладення договору встановлено в розмірі 3\~487,27 грн. У відповідності до вимог ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно застосовуються. Але, в порушення умов кредитного договору, відповідачка свої зобовязання не виконує, у зв'язку із чим, станом на 26.06.2015 року має заборгованість по кредитному договору в сумі 1\~806,27 грн., з якої: тіло кредиту 1\~806,27 грн., прострочене тіло кредиту 0,00 грн., заборгованість за відсотками 0,00 грн.; заборгованість за комісіями 0,00 грн. (а.с.5). Відповідно до вимог статті 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Згідно ст..ст. 256, 257 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до вимог статті 259 ЦК України, позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. За ч. 5 ст. 261 ЦК України, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Згідно п.31 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», враховуючи положення пункту 7 частини тринадцятої статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів", суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), положення пункту 7 частини 11 статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" застосовуються й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи). Враховуючи вищевикладене та беручи до уваги клопотання відповідачки про застосування строків позовної давності, суд приходить до висновку, щодо неможливості його задоволення, так як із розрахунку заборгованості вбачається, що останній платіж по кредитному договору був здійснений в грудні 2012 року, а отже строк позовної давності позивачем не пропущено. Відповідно до частини 1 статті 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором. Згідно статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Таким чином, аналізуючи в сукупності наявні по справі докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованим, законними, в повному обсязі доведеними з його боку та підлягають задоволенню, внаслідок чого слід стягнути з [PERSON] на користь позивача суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 1\~806,27 грн. Крім того, вирішуючи питання щодо судових витрат, в силу статті 88 ЦПК України, суд враховує, що позивач на час звернення до суду із заявою від сплати судового збору в силу п.22 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений, позовні вимоги ПАТ підлягають до задоволення, у звязку із чим із відповідачки належить до стягнення на користь держави судовий збір у сумі 1218,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved