Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-30 00:00:00

Позивач 27.03.2017 звернувся до суду з позовом і просить стягнути з відповідача на свою користь суму завданого збитку у розмірі 150 000 грн., судові витрати покласти на відповідача. Посилається в позові на те, що 25 червня 2015 року на автомобільній дорозі Бориспіль-Гоголів сталася дорожньо-транспортна пригода за автомобіля [NUMBER], під керуванням [PERSON] та участю автомобіля [NUMBER] під керуванням [PERSON]. Зазначено, що постановою судді Бориспільського районного суду Київської області від 24.07.2015 [PERSON] було визнано винним у вчинені ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Позивач вказав, що цивільно-правова відповідальність винної особи була застрахована у ПрАТ «СК «Провідна» згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності № АС/4986648 (страхова сума - 50 000 грн.) та Договору добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів за умовами «Автоцивілка плюс» № АП/0056085 від 18.06.2015 року (страхова сума - 100 000 грн.). Позивач пояснив, що 25 червня 2015 року він звернувся до відповідача з заявою про настання події, яка має ознаки страхового випадку за наслідками ДТП, яка сталася за участю забезпеченого відповідачем транспортного засобу та надав усі необхідні документи для виплати страхового відшкодування. Вказав, що 26 січня 2016 року відповідачем було відмовлено у виплаті страхового відшкодування, своє рішення страховик аргументував тим, що відповідачем було замовлено проведення експертизи щодо дослідження обставин і механізму утворень пошкоджень автомобіля [NUMBER]. Позивач вказав, що на підставі зазначеного замовлення судовим експертом [PERSON] 20.01.2016 було підготовлено висновок № 002-01/Д (16) у якому експерт прийшов до висновку, що «Наявні механічні пошкодження правого борту автомобіля [NUMBER] не відповідають механізму перехресного зіткнення з передньою частиною автомобіля [NUMBER] і обставинам, щодо зіткнення автомобілів, заявлених [PERSON] та [PERSON] до ПрАТ «СК «Провідна». Відповідно, пояснення, надані гр. [PERSON] та [PERSON], щодо обставин утворення комплексу пошкоджень автомобіля [NUMBER], є технічно неспроможними. В той же час весь комплекс механічних пошкоджень автомобіля [NUMBER] за загальними зовнішніми ознаками пошкоджень та деформацій не суперечить заявленим обставинам виїзду автомобіля Ford в кювет. Позивач вважає, що зазначений документ не може бути взятий до уваги, як належний для відмови у виплаті страхового відшкодування у зв'язку з тим, що ДТП мало місце 25.06.2015, при цьому, акт огляду транспортного засобу Renault Kangoo, д.н.з. [NUMBER] був складений лише 11.11.2015, тобто, майже через півроку після настання ДТП. Крім того, позивач звертає увагу суду на ту обставину, що постановою Бориспільського районного суду Київської області від 24.07.2015 водія транспортного засобу Renault Kangoo, д.н.з. [NUMBER] було визнано винним у вчиненні ДТП внаслідок якої було завдано шкоди майну позивача та встановлено усі факти завдання шкоди, у тому числі, що транспортний засіб Ford Fiesta д.н.з. [NUMBER] зазнав пошкоджень внаслідок зіткнення з Renault Kangoo, д.н.з. [NUMBER]. Позивач вказав, що відповідачем було замовлено проведення оцінки завданого збитку автомобілю [NUMBER], на підставі чого ФОП [PERSON] склав звіт № 490/15 від 30.07.2015, відповідно до якого, вартість завданого позивачу збитку становить 244 655,61 грн. Беручи до уваги ліміти відповідальності відповідача згідно укладених договорів у розмірі 150 000, то відповідач, на думку позивача, і повинен відповідати саме в межах зазначених лімітів. Ухвалою судді від 31 березня 2017 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. У судовому засіданні 04.09.2017 представником позивача було заявлено клопотання про збільшення позовних, в якому останній, окрім суми завданого збитку у розмірі 150 000 грн., просив також стягнути з відповідача на користь позивача пеню у розмірі 21 092, 25 грн. та 3 % річних та інфляційних нарахувань у розмірі 37 900,53 грн. Прокольною ухвалою суду 04.09.2017 до матеріалів справи долучено клопотання про збільшення позовних вимог. 29.01.2018 на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив, в якому останній просив відмовити у задоволенні позову з наступних підстав. Вказав, що при огляді транспортних засобів учасників ДТП співробітниками ПрАТ «СК «Провідна» встановлено ознаки невідповідності наявних пошкоджень заявленим обставинам, адже, на автомобілях відсутні сліди взаємного контакту, який заявлено як причину виїзду з дороги автомобіля Ford. Відповідач прийшов до висновку, що відомості надані [PERSON] та [PERSON] щодо обставин утворення комплексу пошкоджень автомобіля [NUMBER] є технічно неспроможним, у зв'язку з чим відмовив позивачу у виплаті страхового відшкодування на підставі висновку №002-01/Д (16) від 20.01.2016 експертного дослідження експертного трасологічного дослідження механізму отримання пошкоджень «Ford Fiesta», д.н.з. [NUMBER], виконаного судовим експертом [PERSON] Сторона відповідача стверджує, що постановою судді встановлено факт дтп та вина [PERSON] у його вчиненні, однак, вказаною постановою не встановлено які саме технічні пошкодження автомобіль отримав при обставинах, на які вказує позивач. Зазначено, що слідчим відділом Бориспільського ВП ГУНП в Київській області відкрито кримінальне провадження №42016111100000177 щодо вчинення шахрайських дій [PERSON] та [PERSON], які полягали в інсценуванні ознак страхового випадку з метою незаконного отримання чужого майна. Крім того, сторона відповідача вказала, що згідно Звіту №490/15 про оцінку вартості майнової шкоди вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля [NUMBER], складає 300 772,54 грн., однак, позов пред'явлено лише до ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» у розмірі 150 000 грн. Крім того, відповідач вважає помилковою позицію позивача щодо можливості застосування до спірних правовідносин положень ч. 2 ст. 625 ЦК України, на його думку, вказані положення застосовуються лише при порушенні страховиком своїх зобов'язань перед страхувальником за договором добровільного страхування. У судове засіданні позивач не з'явився, представник позивача подав заяву до суду про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи. Третя особа судове засідання не з'явилася, будучи належним чином повідомленою про розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Згідно з ч.ч.2, 5 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Судом встановлено, що 25 червня 2015 року на автомобільній дорозі Бориспіль-Гоголів сталася дорожньо-транспортна пригода за автомобіля [NUMBER], під керуванням [PERSON] та автомобіля [NUMBER] під керуванням [PERSON]. Постановою судді Бориспільського районного суду Київської області від 24.07.2015 [PERSON] було визнано винним у вчиненні ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП (а.с. 4-5). Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. В п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» роз'яснено, що відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, що набрав законної сили, або постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, цей вирок або постанова обов'язкові для суду лише з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи чи зі справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. Інші прийняті в рамках кримінальної справи чи справи про адміністративне правопорушення постанови оцінюються судом згідно з положеннями статті 212 ЦПК. Такими чином, вина третьої особи [PERSON] в дорожньо-транспортній пригоді доказуванню не підлягає. Відповідно до ст.ст.1 та 5 Закону України "Про страхування" страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів та доходів від розміщення коштів цих фондів. Згідно зі ст. 7 Закону України "Про страхування" страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є обов'язковим видом страхування, що здійснюється в Україні. Таким чином, відповідно до наведених положень чинного законодавства, у випадку укладення між страховою організацією та юридичними або фізичними особами договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів, особою, відповідальною за завдані збитки у межах, передбачених договором, є страховик (страхова організація). Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» метою обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Згідно зі ст. 6 Закону страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. За змістом п. 22.1 ст. 22 даного Закону при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 35 Закону для отримання страхового відшкодування, особа яка має право на відшкодування, подає страховику відповідну заяву та інші документи, передбачені п. 35.2 ст. 35 Закону у заяві, зокрема, мають міститися: розмір шкоди, обставини, якими заявник обґрунтовує свою вимогу та докази, що підтверджують її, відповідно до законодавства. Встановлено, що цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Renault», д.н.з [NUMBER], була застрахована у ПрАТ «СК «Провідна» згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності № АС/4986648 (страхова сума - 50 000 грн., розмір франшизи - нуль) (а.с. 6) та Договору добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів за умовами «Автоцивілка плюс» № АП/0056085 від 18.06.2015 року (страхова сума - 100 000 грн.) (а.с. 7). Судом встановлено, що на виконання вимог закону 25 червня 2015 року [PERSON] звернувся до відповідача з повідомленням про настання події, яка має ознаки страхового випадку за наслідками ДТП, яка сталася за участю забезпеченого відповідачем транспортного засобу (а.с. 93-94), а також звернувся із заявою про виплату страхового відшкодування (а.с. 95-96). З матеріалів справи вбачається, що 26 січня 2016 року відповідачем було відмовлено позивачу у виплаті страхового відшкодування (а.с. 8-9). У своїй відмові відповідач посилався на Висновок №002-01/Д (16) від 20.01.2016 за результатами проведення експертного трасологічного дослідження механізму отримання пошкоджень а/м Ford Fiesta д/н [NUMBER], проведеного судовим експертом [PERSON] (а.с. 10-21), в якому зазначено, що наявні механічні пошкодження правого борту автомобіля [NUMBER], не відповідають механізму перехресного зіткнення з передньою частиною автомобіля [NUMBER], і обставинам щодо зіткнення автомобілів, заявлених водіями [PERSON] та [PERSON] до ПрАТ «СК «Провідна». Відповідно, пояснення, надані гр. [PERSON] та [PERSON] щодо обставин утворення комплексу пошкоджень автомобіля [NUMBER], [NUMBER], є технічно неспроможними. В той же час, весь комплекс механічних пошкоджень автомобіля Ford Fiesta д.нз. [NUMBER] за загальними зовнішніми ознаками пошкоджень та деформацій не суперечить заявленим обставинам виїзду автомобіля Ford в кувет. Так, позивач стверджує, що вказаний висновок не може бути взятий до уваги, як належний для відмови у виплаті страхового відшкодування, оскільки, був складений майже через півроку після настання ДТП. В обґрунтування заявлених вимог позивач надав суду копію звіту №490/15 про оцінку вартості майнової шкоди, завданої власнику транспортного засобу Ford Fiesta д.н.з. [NUMBER], від 30.07.2015, складеного ФОП [PERSON], відповідно до якого, вартість завданого позивачу збитку становить 244 655,61 грн. (а.с. 22-50). У зв'язку з наведеним, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь суму завданого збитку в межах ліміту відповідальності відповідача в розмірі 150 000 грн., а також пеню у розмірі 21 092, 25 грн. та 3 % річних та інфляційних нарахувань у розмірі 37 900,53 грн., на що суд зазначає наступне. Згідно з абз.3 п. 3 ч.1 ст. 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Відповідно до п. 1 ч.2 ст. 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Відповідно до ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 29 Закону у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Згідно ст. 36 цього Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ),

Outcome: approved