Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області із вказаним позовом до відповідача [PERSON] сільської ради Хмільницького району Вінницької області, відповідно до якого просить визнати за нею право власності на спадкове майно. Позов мотивовано тим, що 24.11.2015 року померла її мати - [PERSON]. Після смерті [PERSON] залишився житловий будинок з господарськими будівлями під № 31 по вул. Польова в с. Уланові Хмільницького району Вінницької області. Позивач вчасно звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак отримати свідоцтво про право на спадщину, яка відкрилась після смерті 24.11.2015 року [PERSON], не представляється можливим, оскільки правовстановлюючі документи на спадкове майно відсутні. За таких обставин позивач просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями під № 31 по вул. Польова в с. Уланові Хмільницького району Вінницької області. 14.09.2016 року позивач [PERSON] подала до суду уточнюючу позовну заяву відповідно до якого просить встановити факт прийняття спадщини [PERSON] після смерті 25.11.1997 року її чоловіка [PERSON] та визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями під № 31 по вул. Польовій в с. Уланові Хмільницького району Вінницької області та на присадибну земельну ділянку біля зазначеного будинку в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] 03.10.2016 року було задоволено клопотання позивача, та ухвалою суду до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача залучено [PERSON]. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просить позов задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності та зазначив, що з позовними вимогами та уточненими позовними вимогами ознайомлений. Справу просить розглядати за наявними документами. Третя особа у судовому засіданні зазначила, що не заперечує проти задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. Свідоцтвом про смерть серії І-АМ № 353739 від 23.08.2016 року підтверджується, що 25.11.1997 року у віці 70 років, в с. Уланів Хмільницького району Вінницької області помер [PERSON], про що складено відповідний актовий запис № 65 (а.с. 20). Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, серед якого житловий будинок з відповідними господарськими будівлями та спорудами, за адресою: вул. Польова, 31 (колишня Польова, буд. 8), с. Уланів, Хмільницького району, Вінницької області. Вказане підтверджується довідкою [PERSON] сільської ради Хмільницького району Вінницької області №3062 від 13.09.2016 року (а.с.55), витягом з погосподарської книги №3 [PERSON] сільської ради Хмільницького району Вінницької області (а.с. 57), а також технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виданий КП "Вінницьке обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації" від 04.07.2016 року (а.с. 12-16). При цьому суд враховує, що у технічному паспорті відсутні відмітки про те, що дане нерухоме майно є самочинно побудованим, наявний запис про відсутність правовстановлюючих документів. Як видно з технічного паспорта житловий будинок був збудований 1961 році, а господарські будівлі в 1964, 1965, 1980, 1963 роках. На час виникнення спірних правовідносин діяла Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена Міністерством комунального господарства Української РСР від 31 січня 1966 року, згідно із ст. 1, ст. 6 якої встановлено, що реєстрацію будинків з обслуговуючими їх будівлями і спорудами та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР проводять бюро технічної інвентаризації виконкомів місцевих Рад депутатів трудящих. Не підлягають реєстрації будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані. Відповідно до пп. 6-7 Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених ЦСУ СРСР 12.05.1985 року № 5-24/26, дані погосподарських книг були звітом про житлові будинки, що знаходяться на праві власності громадян. Отже, судом встановлено, а також доведено належними та допустимими доказами факт належності вищевказаного будинку з господарськими будівлями та спорудами [PERSON] Здобуті докази свідчать про те, що за життя він володів, користувався та розпоряджався вищевказаним будинковолодінням, який перебував у його власності, відповідно до вимог діючого на той момент законодавства. В судовому засіданні, встановлено, що [PERSON] який помер 25.11.1997 р. на час смерті володів житловим будинком з господарськими будівлями під № 31 по вул. Польовій (колишня вул. Польова, буд. 8) в с. Уланові Хмільницького району Вінницької області (а.с. 55,57). Після смерті [PERSON] в 1997 році спадщину прийняла його дружина [PERSON], як спадкоємець який постійно проживав з спадкодавцем по день його смерті, відповідно до ст. ст. 548, 549 ЦК Української РСР 1963 року (діяли на момент відкриття спадщини). В 2000 році [PERSON] звернулася до [PERSON] сільської ради Хмільницького району Вінницької області з заявою про передачу у її власність земельної ділянки по вул. Польовій, буд. 31 (колишня вул. Польова, буд. 8) на якій побудовано житловий будинок. Рішенням 12 сесії 3 скликання [PERSON] сільської ради Хмільницького району Вінницької області від 05.12.2000 року, земельна ділянка яка розташована в с. Уланіві Хмільницького району Вінницької області по вул. Польовій, 31 (колишня вул. Польова, буд. 8) передана безкоштовно у приватну власність [PERSON], та надано дозвіл на розробку технічної документації по виготовленню та видачі державного акта на право приватної власності на землю (а.с. 56). Свідоцтвом про смерть серії І-АМ № 335220 від 24 листопада 2015 року підтверджується, що 24.11.2015 року у віці 84 роки, в м. Хмільнику Вінницької області померла [PERSON], про що складено відповідний актовий запис № 307 (а.с. 7). На підставі абз. 2 п 1 розділу X Перехідні положення ЗК України рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМУ 26 грудня 1992 року Про приватизацію земельних ділянок (втратив чинність на підставі Закону України від 14 вересня 2006 року № 139-V), є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що засвідчують право на земельну ділянку (пункт 1 розділу X доповнено абз. 2 згідно із Законом від 16 вересня 2008 року № 509- VI). Тобто, якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно ст.125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовом про визнання відповідного в порядку спадкування-права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім'я спадкоємця. Таким чином, якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМУ від 26 грудня 1992 року Про приватизацію земельних ділянок, до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Зазначений порядок встановлений законодавством у разі набуття права власності на земельні ділянки шляхом їх приватизації громадянами відповідно до ч. 3 ст. 116 ЗК. Оскільки спадкодавець розпочав процедуру приватизації про що свідчить відповідне рішення сесії сільської ради (а.с. 56), однак її не закінчив у зв'язку зі смертю, спадкоємець має право на завершення розпочатої спадкодавцем приватизації земельної ділянки та отримання свідоцтва про право власності на землю. Право на спадкування за законом, відповідно до ст. 1261 ЦК України, виникло в дочки - [PERSON] та синів: [PERSON]І , який спадщини не приймав та на її прийняття не претендує, а [PERSON] помер 01.05.1995 року (а.с. 64). Факт родинних зв'язків [PERSON] із спадкодавцем підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 8) та свідоцтвом про одруження, відповідно до якого позивач змінила прізвище на [PERSON] (а.с. 9). З приводу оформлення спадщини, у визначений законом термін протягом 6-ти місяців з моменту смерті матері, а саме 29.04.2016 року позивач звернулася до Хмільницької міської державної нотаріальної контори. Вказане підтверджується витягом № 43749013 про реєстрацію у спадковому реєстрі (спадкова справа № 58920360). Листом в.о. державного нотаріуса Хмільницької районної державної нотаріальної контори [PERSON] №696/01-16 від 22.09.2016 року повідомлено, що після смерті [PERSON], який помер 25.11.1997 року, у Хмільницькій районній державній нотаріальній конторі спадкова справа не заводилася, а після смерті [PERSON], яка померла 24.11.2015 року, у Хмільницькій районній державній нотаріальній конторі заводилася спадкова справа. Заяву про прийняття спадщини подала [PERSON] Листом в.о. державного нотаріуса Хмільницької районної державної нотаріальної контори [PERSON] №534/02-17 від 27.07.2016 року [PERSON] повідомлено, що видати свідоцтво на право на спадщину на нерухоме майно, за відсутності правовстановлюючих документів, неможливо. Рекомендовано звернутися за вирішенням даного питання до суду. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справі про спадкування", судам роз'яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 5 статті 1268 ЦК України передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. А згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. За таких обставин, наявні підстави для часткового задоволення позовних вимог, оскільки матеріалами справи, дослідженими судом, доведено, що [PERSON] є спадкоємцем за законом та у строк, визначений статтею 1270 ЦК України, подала заяву про прийняття спадщини, однак отримати свідоцтво на право на спадщину на нерухоме майно, за відсутності правовстановлюючих документів, не має можливості. Відповідач просить розглянути справу за наявними документами, третя особа [PERSON] спадщини після смерті матері не приймав та на її прийняття не претендує. Задоволення позову не суперечить вимогам та законним інтересам сторін та відповідає чинному законодавству України, а тому перешкод в прийнятті позивачем спадщини суд не вбачає. При цьому довідкою [PERSON] сільської ради Хмільницького району Вінницької області за № 3062 від 13.09.2016 року підтвердження прийняття спадщини [PERSON], за [PERSON], у відповідності до вимог ст. ст. 548, 549 ЦК Української РСР 1963 року, ця обставина ніким не оспорюється, а тому відсутні підстави для задоволення позову в частині встановлення факту прийняття спадщини. Також, враховуючи встановлені судом обставини не підлягає задоволенню позовна вимога позивача про визнання права власності на земельну ділянку щодо якої спадкодавцем розпочато, але не завершено процедуру приватизації. Так, якщо спадкодавець не набув право власності на земельну ділянку згідно ст. 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду з позовом про визнання відповідного права в порядку спадкування - право на завершення приватизації та одержання державного акту про право власності на землю на ім'я спадкоємця, а не право власності на земельну ділянку. Вказане роз'яснення міститься в п.3.5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування». Таким чином, позивач як спадкоємець померлої [PERSON] має право на завершення приватизації та одержання державного акту про право власності на землю. Судові витрати залишити за сторонами.

Outcome: partial