Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-01 00:00:00

Описова частина Короткий зміст позовних вимог 14.11.2019 до Шполянського районного суду Черкаської області надійшла дана позовна заява, в якій [PERSON] просить витребувати у відповідача автомобіль «CHEVROLET AVEO», білого кольору, 2008 року випуску, кузов № [NUMBER] , та технічний паспорт на нього. Аргументи учасників справи. 22.08.2017 позивачем у м. Черкаси у фізичної особи за власні кошти було придбано в особисту приватну власність автомобіль «CHEVROLET AVEO», білого кольору, 2008 року випуску, номер кузова [NUMBER] . Автомобіль на той час мав реєстраційний номер з Донецької області (починався на «АН»). Того ж дня автомобіль був зареєстрований за позивачем в органах Міністерства внутрішніх справ України відповідним територіальним сервісним центром з державним номерним знаком [NUMBER] . Даний факт підтверджується виданою позивачу Територіальним сервісним центром № 7143 Регіонального сервісного центру в Черкаській області довідкою №31/23/43вих-21 від 13.01.2018. Даний автомобіль у листопаді 2017 року позивач тимчасово передала у користування своєму знайомому [PERSON] , 1957 року народження, з яким тоді зустрічалась та періодично співмешкала. Разом з автомобілем Позивач передала [PERSON] також і документи на автомобіль, і зокрема свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та технічний паспорт на нього. У грудні 2017 року позивач припинила стосунки з [PERSON] , проте останній повертати автомобіль відмовився, через що Позивач змушена була звертатися до суду з метою витребування автомобіля з його незаконного володіння. Рішенням Шполянського районного суду у справі №710/241/18 від 05.07.2018 позов був задоволений. Проте дане рішення було скасовано постановою Черкаського апеляційного суду від 16.04.2019 оскільки вже після закінчення розгляду справи судом першої інстанції з`ясувалося, що за час, що минув до моменту звернення до суду з позовом, автомобіль двічі переоформлений на іншу особу, в тому числі і на відповідача. Вважає, що відповідач набув права власності на автомобіль без законної правової підстави, а тому має бути витребуваний із незаконного володіння відповідача. Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Шполянського районного суду Черкаської області від 19.11.2019 відкрито провадження по справі. Ухвалою судді Шполянського районного суду черкаської області від 15.11.2019 накладено арешт на автомобіль CHEVROLET AVEO, білого кольору, 2008 року випуску, кузов № [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , дата реєстрації 29.03.2018 із забороною [PERSON] , реєстраційний номер облікової картки платників податків - [NUMBER] , адреса проживання: [ADDRESS] , вчиняти дії щодо передачі в користування та розпорядження іншим особам даного транспортного засобу. Ухвалою судді Шполянського районного суду Черкаської області від 27.12.2020 було вирішено питання про проведення засідання в режимі відеоконференції. Ухвалою судді Шполянського районного суду Черкаської області від 09.01.2020 було вирішено питання про проведення засідання в режимі відеоконференції. Ухвалою Шполянського районного суду Черкаської області від 10.02.2020 було закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті. Ухвалою судді Шполянського районного суду Черкаської області від 10.02.2020 було вирішено питання про проведення засідання в режимі відеоконференції. Ухвалою судді Шполянського районного суду Черкаської області від 04.03.2020 було вирішено питання про проведення засідання в режимі відеоконференції. Ухвалою судді Шполянського районного суду Черкаської області від 09.06.2020 було вирішено питання про проведення засідання в режимі відеоконференції. У судове засідання позивач та представник позивача з`явилися, позовні вимоги підтримали повністю. У судове засідання представник відповідача з`явився та заперечував проти позову, мотивуючи тим, що відповідач є власником автомобіля, який придбав на підставі договору дарування. Договір дарування не визнаний недійсним, а тому на законних підставах володіє автомобілем. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору у судове засідання не з`явилася, про дату час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Надала до суду заяву в якій просила справу розглядати без її участі. Крім того, зазначила, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню, оскільки автомобіль, щодо якого заявлено позов, насправді нею не купувався і не дарувався, всім займався [PERSON] , який є рідним батьком відповідачки. Автомобіля не бачила, грошей на його придбання в неї не було і не могло бути. Вказане також було підтверджене [PERSON] в судовому засіданні 04.03.2020. Мотивувальна частина Фактичні обставини, встановлені судом. Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вважає, що позов підлягає до задоволення. У суді встановлено, що згідно з довідкою №31/23/43 вих-21 від 13.01.2018, виданою Територіальним сервісним центром №7143 Регіонального сервісного центру в Черкаській області, відповідно до Єдиного державного реєстру MBС України автомобіль CHEVROLET AVEO, кузов № [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] , 2008 року виготовлення, 22.08.2017 зареєстрований за [PERSON] , [INFO] , проживаючою за адресою: [ADDRESS] (а.с.8). Відповідно до копії договору купівлі - продажу транспортного засобу 3165 укладеного між ТОВ «ЛОГІСТІК - ТРАНС СЕРВІС» (Продавець) та [PERSON] (Покупець), продавець зобов`язується передати у власність Покупцеві транспортний засіб (який підпадає під визначення вживаного транспортного засобу відповідно до п.189.3 ст.189 Податкового кодексу України, марка: CHEVROLET, модель - AVEO, 2008 року випуску, колір - білий, номер кузова (шасі рами) - [NUMBER] , свідоцтво про реєстрацію [NUMBER] , зареєстрований за власником 22.08.2017. Згідно п.2.2 даного Договору Покупець набуває право власності на транспортний засіб з моменту підписання сторонами даного Договору купівлі -продажу. Згідно п. 3.1. даного Договору, за домовленістю сторін ціна транспортного засобу складає 150 900 (сто п`ятдесят тисяч дев`ятсот гривень 00 копійок). (а.с.15). За даними договору дарування транспортного засобу від 23.12.2017 посвідченого приватним нотаріусом Шполянського районного нотаріального округу Горбачем В.П., зареєстровано в реєстрі за № 2927, [PERSON] (дарувальник) безоплатно передаю у власність [PERSON] (обдаровувана) транспортний засіб марки: CHEVROLET, модель - AVEO, 2008 року випуску, колір - білий, номер шасі (кузова, рами) - [NUMBER] , тип ТЗ- загальний легковий седан - В, реєстраційний номер [NUMBER] . (а.с.16-17). Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] виданого ТСЦ 7143, дата реєстрації 29.03.2018, за [PERSON] зареєстровано автомобіль марки CHEVROLET, модель - AVEO, 2008 року випуску, колір - білий, номер шасі (кузова, рами) - [NUMBER] , тип ТЗ- легковий седан - В, реєстраційний номер [NUMBER] (а.с.18). За змістом довідки №31/23/41-2632 від 06.11.2019, виданою Територіальним сервісним центром №7141 Регіонального сервісного центру в Черкаській області, відповідно до автоматизованої інформаційної системи АІС «ДАІ -2000», та НАІС МВС України, за [PERSON] був зареєстрований автомобіль CHEVROLET AVEO, білого кольору, 2008 року випуску, дата реєстрації 22.08.2017, державний номер [NUMBER] . 14.12.2017 року автомобіль перереєстровано на підставі договору купівлі - продажу №3165, від 14.12.2017, складеному в ТОВ (ЛОГІСТІК - ТРАНС СЕРВІС) на іншу особу. (а.с.19). Згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 05.04.2019 зареєстровано кримінальне провадження № 12019251010001639 за заявою [PERSON] , правова кваліфікація - ст. 356 КК України, дата внесення заяви до ЄРДР - 03.04.2019. (а.с.20). Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права. Стаття 41 Конституції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно з ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Статтями 8, 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Необхідність дотримання даних норм Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод знайшло своє вираження в рішеннях Європейського суду з прав людини від 20.06.2013 року у справі " Цибулько та інші проти України" та від 01.06.2006 року "Федоренко проти України". У відповідності до ст.190 ЦК України, майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Згідно з ст. 317 та ч.1 ст.319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном; власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо і те прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним, що передбачено ст. 387 ЦК України. Стаття 330 ЦК України визначає, що якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього. Відповідно до положень ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про витребування майна власником із чужого незаконного володіння. У Постанові Верховного Суду України від 02.11.2016, справа № 6 -2161цс-16, зазначено, що відповідно до статей 317, 319 ЦК України саме власнику належить право розпоряджатися своїм майном за власною волею. Відповідно до закріпленого в статті 387 ЦК України загального правила власник має необмежене право витребувати майно із чужого незаконного володіння. Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово -правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. У цьому разі майно може бути витребуване від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача, з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК України. Згідно ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень. Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках. Відповідно до висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 17.12.2014 у справі № 6-140цс14, власник майна може витребувати належне йому майно від будь-якої особи, яка є останнім набувачем майна та яка набула майно з незаконних підстав, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене попередніми набувачами, та без визнання попередніх угод щодо спірного майна недійсними. Захист порушених прав особи, що вважає себе власником майна, яке було неодноразово відчужене, можливий шляхом пред`явлення віндикаційного позову до останнього набувача цього майна з підстав, передбачених статтями 387 та 388 ЦК України. Верховний Суд у справі № 522/7636/14-ц від 15.05.2019 зробив висновок, що однією з обов`язкових умов для задоволення віндикаційного позову є встановлення під час розгляду спорів про витребування майна, зокрема й тієї обставини, чи перебувало спірне майно у володінні позивача, який указує на порушення своїх прав як власника, на підставах, визначених законодавством, та який на момент подання позову не є власником цього майна, однак вважає себе таким. Згідно до ч.ч.5, 6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. Згідно з ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе ( ч.1 ст. 397 ЦК України). За змістом ст. 398 ЦК України право володіння виникає на підставі договору з власником або особою, якій майно було передане власником, а також на інших підставах, встановлених законом. Згідно ст. 399 ЦК України право володіння припиняється у разі: відмови володільця від володіння майном; витребування майна від володільця власником майна або іншою особою; знищення майна. Право володіння припиняється також в інших випадках, встановлених законом. Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі частини першої статті 388 ЦК України пов`язується з тим, у який спосіб майно вибуло з його володіння. Ця норма передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача. Однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом. Отже, вирішуючи спір про витребування майна із чужого незаконного володіння, суди повинні встановити, чи вибуло спірне майно з володіння власника в силу обставин, передбачених ч. 1 ст. 388 ЦК, зокрема - чи з волі власника вибуло це майно з його володіння. Відповідно до абз. п. 22 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», суди повинні розмежовувати, що коли майно придбано за договором в особи, яка не мала права його відчужувати, то власник має право на підставі статті 388 ЦК звернутися до суду з позовом про витребування майна у добросовісного набувача, а не з позовом про визнання договору про відчуження майна недійсним. Це стосується не лише випадків, коли укладено один договір із порушенням закону, а й випадків, коли спірне майно відчужено на підставі наступних договорів. Судом встановлено, що CHEVROLET AVEO, 2008 року випуску, кузов № [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] , 22.08.2017 був зареєстрований за [PERSON] , що підтверджується довідкою територіального сервісного центру № 7143. (а.с.8). 14.12.2017 даний автомобіль було перереєстровано, на підставі договору купівлі - продажу №3165 складеному в ТОВ «Логістік - транс Сервіс», що підтверджується довідкою ТСЦ МВС №7141. Покупець - [PERSON] (а.с. 15, 19). 23.12.2017 укладено договір дарування транспортного засобу, згідно умов якого [PERSON] (дарувальник) безоплатно передала у власність [PERSON] (обдаровувана) транспортний засіб марки: CHEVROLET, модель - AVEO, 2008 року випуску, колір - білий, номер шасі (кузова, рами) - [NUMBER] , тип ТЗ- загальний легковий седан - В, реєстраційний номер [NUMBER] . (а.с.16-17). Таким чином , відбувся перехід автомобіля від ТОВ «Логістік - Транс Сервіс» до [PERSON] за договором купівлі - продажу транспортного засобу № 3165 від 14.12.2017, після цього право власності на автомобіль перейшло до [PERSON] на підставі договору дарування транспортного засобу від 23.12.2017, посвідченого приватним нотаріусом Шполянського районного нотаріального округу Горбачем В.П., зареєстровано в реєстрі за № 2927. Одночасно позивач [PERSON] повідомила, що жодних договорів з ТОВ «Логістік - Транс Сервіс» не укладала та не уповноважувала жодних осбі на укладення таких договорів, в тому числі і договору комісії № 3795 від 14.12.2017, про який йде мова у договорі купівлі - продажу №3165 складеному в ТОВ «Логістік - транс Сервіс», що підтверджується довідкою ТСЦ МВС №7141. Покупець - [PERSON] . Крім того, позивач зверталась до суду щодо повернення їй автомобіля та до поліції щодо неправомірних дій по розпорядженню автомобілем. Таким чином, оскільки позивач справді є власником автомобіляCHEVROLET AVEO, 2008 року випуску, кузов № [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] , відповідач заволодів зазначеним автомобілем без відповідних правових підстав, оскільки попередній власник ТОВ «Логістик - Транс Сервіс» здійснив відчуження автомобіля без достатній правових підстав [PERSON] , яка в подальшому подарувала автомобіль відповідачці за договором дарування, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення. Згідно ч. 7 ст.158 ЦПК України, у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Згідно з ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Позивач надав до суду попередній розрахунок судових витрат, до яких включив судовий збір в розмірі 1536,8 грн. та 5000,00 грн. за надання правової допомоги. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Доказів сплати коштів за надання правової допомоги не надано, тому суд відмовляє в задоволенні стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 5000,00 грн. Оскільки позов задовольняється суд стягує з відповідача судові витрати по справі, а саме: судовий збір в розмірі 1536,80 грн. На підставі ст. 41 Конституції України, ст.ст. 179,181,190, 317, 319, 321, 330, 387, 388 1212 ЦК України,

Outcome: approved