Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вказаною позовною заявою, в якій просить стягнути з ПАТ «Шахтоуправління «Донбас» заборгованість по заробітній платі у розмір 49023,15 гривень, середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 167605,35 гривень. Позовні вимоги обґрунтовані наступним. Позивач [PERSON] в період часу з 01.03.2009 року по 07.11.2017 року перебував у трудових відносинах з публічним акціонерним товариством «Шахтоуправління «Донбас», звільнений з роботи на підставі ст. 36 КЗпП України (за згодою сторін). З часу припинення трудових відносин, в супереч ст. 116 КЗпП України, позивачу не надано остаточного розрахунку, що й зумовило звернутися до суду за захистом порушених прав. На день звільнення у відповідача перед позивачем утворено заборгованість по виплаті заробітної плати за січень - грудень 2017 року в сумі 49023,15 гривень. Також, за позицією позивача, за затримку розрахунку при звільненні відповідач повинен понести відповідальність, тому заявляє вимогу стягнення - середнього заробітку в порядку ст. 117 КЗпП України. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, що узгоджується з ч. 4 ст. 19, ст. 274 ЦПК України. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, в порядку п. 3 ч. 1 ст. 43, ч. 3 ст. 211 ЦПК України, надіслав на адресу суду письмове клопотання про розгляд справи в його відсутність, при чому позовні вимоги підтримані, заперечень проти ухвалення заочного рішення не має. Відповідач ПАТ «Шахтоуправління «Донбас» участь представника у судовому засіданні не забезпечив, правом подачі відзиву на позовну заяву не скористався, судом вжито максимальні заходи для повідомлення про розгляд справи з дотриманням ст. ст. 128, 130 ЦПК України. Інформацію про судові засідання для відповідача ПАТ «Шахтоуправління «Донбас» з огляду на те, що місцем розташування юридичної особи є тимчасово непідконтрольна територія (Донецька область, м. Донецьк), - розміщено на сторінці Красноармійського міськрайонного суду Донецької області офіційного веб-порталу "Судова влада в Україні" в мережі Інтернет (здійснити повідомлення поштою за місцезнаходженням, шляхом надсилання телеграми, телефонограми, з використанням факсимільного зв`язку чи електронною поштою або з використанням інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення не видалося можливий). Повідомлення учасника процесу про судовий розгляд у наведений спосіб слід вважати належним в контексті статті 1-1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції» та ч. 11 ст. 128 ЦПК України. З огляду на вказане, в розумінні ст. 280 ЦПК України наявні умови для проведення заочного розгляду справи. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог, дослідивши докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, - приходить до наступних висновків. Матеріалами справи встановлено такі факти та відповідні правовідносини. Позивач [PERSON] , [INFO] , адреса реєстрації місця проживання - [ADDRESS] (відомості підтверджено копією паспорта - а.с. 5-9) З трудової книжки позивача [PERSON] серійний номер [NUMBER] вбачається здійснення таких записів: - 01.03.2009 року - прийнятий по переведенню на ПАТ «Шахтоуправління «Донбас» інженером програмістом І категорії; - 01.04.2017 року - провідний інженер-електронник; - 07.11.2017 року - звільнений за згодою сторін на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України (а.с. 11 - 12). Згідно довідки № 53 від 30.07.2019 року - [PERSON] працював в ПАТ «Шахтоуправління «Донбас» з 01.03.2009 року по 01.04.2017 року, по 07.11.2017 року в якості інженера-програміста, провідного інженера-електронника (наказ про прийом № 67-к від 01.03.2009 р.), звільнений 07.11.2017 року за згодою сторін на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України (наказ № 248-к від 07.2017 р.) - а.с. 15. Згідно довідки № 5519, виданої 30.07.2019 року публічним акціонерним товариством «Шахтоуправління «Донбас» - заборгованість по заробітній платі перед [PERSON] складає: січень 2017 року - 3488,60 гривень, лютий 2017 року - 8327,20 гривень, березень 2017 року - 2350,54 гривень, квітень 2017 року - 3420,89 гривень, травень 2017 року - 3899,80 гривень, червень 2017 року - 41,43 гривень, липень 2017 року - 1753,33 гривень, серпень 2017 - 3099,41 гривень, вересень 2017 року - 4435,07 гривень, жовтень 2017 року - 658,47 гривень, листопад 2017 року - 1376,17 гривень, грудень 2017 року - 16172,24 гривень, всього - 49023,15 гривень (а.с. 16). Надаючи оцінку обґрунтованості позовних вимог в частині стягнення належних при звільненні виплат (заборгованості із заробітної плати), - суд приймає до уваги наступне. Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею. Кожен має право на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до ст. 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини (справа «Суханов та Ільченко проти України») «майно» може являти собою «існуюче майно» або засоби, включаючи «право вимоги» відповідно до якого заявник може стверджувати, що він має принаймні «законне сподівання» / «правомірне очікування» стосовно ефективного здійснення права власності. Відповідно до частини 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Статтею 116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Згідно правового висновку, який викладено у постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 18.01.2017 року у справі № 6-2912цс16, всі суми (заробітна плата, компенсація за невикористану відпустку, оплата за час тимчасової непрацездатності тощо), належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день звільнення цього працівника. Закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. Спірні відносини між сторонами виникли з підстав того, що при звільненні позивача розрахунок з ним не проведено. В обґрунтування позовних вимог суду надано довідку ПАТ «Шахтоуправління «Донбас» № 5519 від 30.07.2019 року про заборгованість по заробітній платі перед [PERSON] в загальній сумі 49023,15 гривень (січень - грудень 2017 року) - а.с. 16. Жодних заперечень по суті позовної заяви відповідачем не надано. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ст. 81 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом; кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу для своїх вимог. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, при з`ясуванні, якими доказами кожна сторона буде обґрунтовувати свої доводи чи заперечення щодо невизнаних обставин, суд повинен виходити з принципу змагальності цивільного процесу, за яким кожна сторона несе обов`язки щодо збирання доказів і доказування тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, якщо інше не встановлено процесуальним законом. Повно і всебічно з`ясувавши обставини по справі, надані сторонами докази, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону в розумінні їх належності та допустимості, - суд приходить до висновку, що сума заборгованості з заробітної плати перед позивачем [PERSON] , що підлягає стягненню з ПАТ «Шахтоуправління «Донбас» складає 49023,15 гривень без урахування утримання прибуткового податку з громадян, внесків й інших обов`язкових платежів. Надаючи оцінку обґрунтованості позовних вимог в частині стягнення з публічного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Донбас» суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, - суд приймає до уваги наступне. За позицією позивача [PERSON] дії ПАТ «Шахтоуправління «Донбас» по несвоєчасній виплаті заробітної плати при звільненні є протиправними, в зв`язку з порушенням строків виплати відповідач повинен понести відповідальність. Посилаючись на положення ч. 1 ст. 117 КЗпП України, абз. 4 п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 року «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» позивач проводить наступний розрахунок суми середнього заробітку за період затримки. Дата звільнення позивача - 07.11.2017 року, останніми календарними місяцями є вересень 2017 року, жовтень 2017 року. Розрахунок середньоденного заробітку = (заробітна плата за вересень 2017 року + заробітна плата за жовтень 2017 року) / кількість фактично відпрацьованих днів у вересні 2017 року + кількість фактично відпрацьованих днів у жовтні 2017 року, тобто (5097,78 гривень + 4866,06 гривень) / (14 + 14 ) = 355,85 гривень. Розрахунок кількості робочих днів затримки розрахунку при звільненні - з 07.11.2017 року по 25.09.2019 року (звернення до суду): 2017 рік - 38 робочих днів (листопад 18 днів, грудень 20 днів); 2018 рік - 250 робочих днів (січень - 21 день, лютий - 20 днів, березень - 21 день, квітень - 19 днів, травень - 21 день, червень - 20 днів, липень - 22 дні, серпень - 22 дні, вересень - 20 днів, жовтень - 22 днів, листопад - 22 дні, грудень - 20 днів); 2019 рік - 183 робочих дня (січень - 21 день, лютий - 20 днів, березень - 20 днів, квітень - 20 днів, травень - 22 дні, червень - 18 днів, липень - 23 дні, серпень - 21 день, вересень - 18 днів). Судом приймається висновок про слушність аргументів [PERSON] , наведених в позовній заяві та про часткове задоволення заявлених вимог про стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні з огляду на наступні норми права. Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Тобто, проведення повного розрахунку зі звільненим працівником проводиться не на вимогу такого працівника, а закріплено законодавством. Відповідно до абз. 5 п. 6 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24.12.999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Згідно роз`яснень п. 20, п. 25 Постанови Пленуму ВС України № 13 від 24.12.1999 року, - встановивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку з затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Судом встановлено, що відповідач ПАТ «Шахтоуправління», оформивши 07.11.2017 року звільнення позивача [PERSON] та видавши йому трудову книжку, - обов`язок із проведення з працівником розрахунку не здійснив, остаточний розрахунок не проведено і на дату ухвалення рішення по даній цивільній справі. Аналіз норм ст. ст. 47, 116 КЗпП України, Закону України «Про оплату праці» свідчить про те, що всі суми (заробітна плата, вихідна допомога, компенсація за невикористану відпустку, тощо), належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день його звільнення. Закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать; в разі невиконання такого обов`язку з вини власника або уповноваженого ним органу наступає передбачена статтею 117 КЗпП України відповідальність. Така правова позиція викладена в поставі Верховного Суду України № 6-1395цс16 від 26 жовтня 2016 року, та № 6-788цс16 від 14.12.2016 року. Враховуючи вказане, з огляду, що відповідачем у день звільнення розрахунок з позивачем не проведено, - підприємство має відповідати згідно за ст.117 КЗпП України. Розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку суд проводить за правилами, встановленими «Порядком обчислення середньої заробітної плати», затв. Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року. Згідно п. 2 розділу II «Порядку обчислення середньої заробітної плати» № 100 від 08.02.1995 року - обчислення середньої заробітної плати за час затримки розрахунку при звільненні провадиться виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Згідно з пунктом 8 вказаного Порядку, середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин). Згідно довідки № 102, виданої 20.09.2019 року ПАТ «Шахтоуправління «Донбас» середньоденна заробітна плата складає - 355,85 гривень, з розрахунку 9963,84 гривень (сума заробітної плати за останні два місяці, що передували звільненню позивача (07.11.2017 року), тобто за вересень 2017 року - 5097,78 гривень, жовтень 2017 року - 4866,06 гривень) / 28 (загальна кількість фактично відпрацьованих днів за вересень 2017 року - 14 днів, жовтень 2017 року - 14 днів) - а.с. 17. Кількість днів затримки розрахунку при звільненні за вимогами позивача - 471 день, тобто з 07.11.2017 року по 25.09.2019 року. Так, в постанові ВСУ у справі № 6-2807цс16 від 01.03.2017 р. зазначено, що при обчисленні розміру середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку слід використовувати формулу, за якою обрахуванню підлягає період затримки саме за робочі дні виходячи із середньоденного заробітку, обчисленого відповідно до положень Порядку, якщо іншого не передбачено чинним законодавством. Таким чином, суд визначає кількість робочих днів затримки розрахунку при звільненні з 08.11.2017 року (наступний день за звільненням) по 25.09.2019 року (в межах заявлених позовних вимог). З урахуванням роз`яснень Мінсоцполітики з розрахунку норм тривалості робочого часу на 2017 рік, 2018 рік, 2019 рік (лист від 05.08.2016 р. № 11535/0/14-16/13, лист від 19.10.2017 р. № 224/0/103-17/214, лист від 08.08.2018 р. № 78/0/206-18), - суд зазначає, що кількість робочих днів, за які позивачу затримано виплату заробітної плати при звільненні з 08.11.2017 р. по 25.09.2019 р. складає 470 днів. Таким чином, сума компенсації за час затримки розрахунку складає: 355,85 грн. (середньоденна заробітна плата) х 470 (кількість днів затримки розрахунку) = 167249,50 гривень. Саме вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Приймаючи таке рішення, суд акцентує увагу на прийняту позицію відповідача щодо відсутності будь-яких заперечень, та не надання жодних пояснень по суті причин затримки виплати позивачу розрахункових сум у зв`язку із його звільненням з метою надання оцінки наявності / відсутності вини підприємства для підтвердження / спростування підставності застосування до спірних відносин сторін положення ст. 117 КЗпП України. Суд, надавши правову оцінку позовній заяві, ухвалюючи рішення про присудження до стягнення з ПАТ «Шахтоуправління «Донбас» на користь [PERSON] сум коштів - нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні - зазначає наступне. Згідно з абз. 5 п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» від 24.12.1999 року № 13 задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян (податку на доходи фізичних осіб) є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку і інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. Відповідно до ст. 67 Конституції України визначено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Порядок оподаткування доходів, отриманих фізичними особами, врегульовано розділом IV Податкового кодексу України, яким визначено види отриманих фізичними особами доходів, які включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу (стаття 164 ПК України), та доходів, що не включаються до розрахунку загального (річного) оподатковуваного доходу (стаття 165 ПК України). Відповідно до п. п. 168.1.1 п. 168.1 ст.168 Податкового Кодексу України податковий агент, що нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену ст.167 Кодексу. Згідно п. 167.1 ст. 167 Податкового кодексу України встановлено ставка податку становить 18 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2-167.5 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі: заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв`язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами). Відповідно до п. 16-1 підрозділу 10 розділу XX ПК України до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України встановлено оподаткування заробітної плати військовим збором. Ставка військового збору складає 1,5% об`єкта оподаткування, визначеного пп. 1.2 п. 16-1 підрозділу 10 розділу XX Кодексу. Таким чином, роботодавець має виконати функції податкового агента щодо нарахування, утримання та сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору з доходу у вигляді заробітної плати, присудженої до стягнення, середнього заробітку, нарахованого на підставі рішення суду за час затримки розрахунку при звільненні (правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25.07.2018 року справа № 180/683/13-ц). Згідно п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України резолютивна частина рішення суду повинна містити зазначення розподілу судових витрат. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до частини 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. п. 1 п. 1 частини 2, частини 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру сплачується судовий збір у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду. Тобто, з позовної заяви про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в заявленому позивачем розмірі 216628,50 гривень підлягав сплаті судовий збір у розмірі 2166,28 гривень. Позовні вимоги задоволено частково на суму 216272,65 гривень (на 99 %), тому розмір судового збору, що підлягає стягненню з відповідача в дохід держави складає 2144,62 гривень (2166,28 грн. х 99 % / 100 %). При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір в сумі 1676,05 гривень (квитанція - а.с. 1). Враховуючи, вказане, з відповідача ПАТ «Шахтоуправління «Донбас» на користь [PERSON] підлягає стягненню судовий збір - 1676,05 гривен, на користь держави - 468,57 гривень. На підставі вищевикладеного, ст. ст. 47, 83, 116, 117, 233 КЗпП України, ст. ст. 9, 263, 617 ЦК України,

Outcome: partial