Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-12 00:00:00

в обгрунтування своїх вимог позивач зазначає, що йому на праві власності належить будинковолодіння №15а по вул.Озаркевича, в м.Коломиї Івано-Франківської області. У вказаному будинку зареєстроване місце проживання брата дружини позивача - відповідача, зареєструвати яке позивач дозволив на прохання дружини у зв'язку з виїздом відповідача за кордон та необхідністю постійної прописки. Відповідач в 2003 році виїхав на роботу в Ірландію, де залишився проживати, та з того часу в Україну не повертався. Отже, з того часу він фактично не проживає у вказаному будинку, не бере участі у витратах по його утриманні, не сплачує комунальні послуги, у цьому будинку відсутні будь-які його речі. Проте, добровільно зняти з реєстрації своє місце проживання в цьому житлі відповідач не бажає. Тому позивач просить визнати останнього таким, що втратив право на користування зазначеним будинком. Позивач в судовому засіданні позов підтримав з підстав, викладених в позовній заяві, та просить вказаний позов задовольнити. Він також зазначив, що згідний на заочний розгляд справи. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про час та місце розгляду справи був двічі повідомлений належним чином - за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем його проживання у спірному будинку, про що свідчить поштове повідомлення про одержання ним судової повістки-виклику в судове засідання (а.с. 24). Надісланий на адресу відповідача судовий виклик в судове засідання 13.05.2016 року відповідачу не вручений в зв'язку з тим, що за вказаною адресою відповідач не проживає (а.с. 27). Інших причин своїх неявок відповідач суду не повідомив та не звернувся із заявою про розгляд справи в його відсутності. Тому відповідно до положень ч.1 ст.224 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, заслухавши пояснення позивача, свідка, перевіривши матеріали справи, та, оцінивши досліджені докази в сукупності, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що згідно із відміткою на технічному паспорті, виданому 23.06.1999 року Коломийським МБТІ, позивач вказаний власником вищевказаного будинку (а.с.9-12). Довідкою №512, виданою абонентним відділом комунального підприємства «Житлоінфоцентр» 25.03.2016 року, та довідкою, виданою Коломийським РВ УДМС України в Івано-Франківській області 01.04.2016 року №17/1916, стверджується факт реєстрації місця проживання відповідача в спірному будинку (а.с.8, 23). Домовою книгою для прописки громадян, що проживають в спірному будинку, виданою 16.08.1999 року Коломийським відділом РВ міліції, стверджується, що в зазначеному будинку зареєстроване місце проживання відповідача (а.с.4-7). Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно з ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання. Ст.391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Ст. 72 ЖК України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 163 ЖК України у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Тимчасова відсутність наймача та членів його сім'ї не звільняє їх від виконання обов'язків за договором найму жилого приміщення. Згідно з вимогами ч.1 ст.6 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов'язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена з одночасним зняттям з реєстрації попереднього місця проживання. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] підтвердив факт непроживання відповідача у спірному будинку впродовж останніх чотирьох років. На підставі досліджених доказів суд приходить до висновку, що відповідача слід визнати таким, що втратив право на користування вказаним житловим приміщенням. Тому позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі наведеного, ст.317, 391 ЦК України, ст.с.71, 72, 163 ЖК України, ст.6 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" та,

Outcome: approved