Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, про стягнення аліментів на утримання дитини. Вказала, що 16.09.2014 між нею та відповідачем було укладено шлюб. Від спільного проживання народився син [PERSON], [INFO]. Зазначила, що шлюбні відносини із відповідачем припинені, так як вони мають зовсім різні погляди на спільне подружнє життя. Відповідач не цікавиться інтересами сім'ї, не займається вихованням дитини. Дитина проживає разом із нею, а також перебуває на її утриманні та вихованні. Примирення із відповідачем та подальше спільне життя є неможливим. Позивач у зв'язку зі скрутним матеріальним становищем не має змоги забезпечити сина. Вказала, що відповідач проживає окремо, має гарний стан здоров'я, працює та має великий дохід Зазначила, що дитина часто хворіє та потребує витрат на лікування. Вважаючи права дитини порушеними позивач просить суд стягнути на її користь аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття та розірвати шлюб із [PERSON] 11.12.2017 представник позивача [PERSON] - адвокат Жук А.А. надав суду письмову заяву (вх. №8162 від 11.12.2017), в якій просив справу розглянути без участі позивача. Позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] 22.01.2018 за вх..№523 подав заяву про розгляд справи без його участі. Проти розірвання шлюбу не заперечує. Просив стягнути аліменти у сумі 1000 гривень. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають до задоволення. Із досліджених судом письмових доказів - копії свідоцтва про шлюб, виданого 16.09.2014 встановлено, що [PERSON] зареєструвала шлюб із [PERSON], після реєстрації шлюбу прізвище залишила «[PERSON]». Із копії свідоцтва про народження, І виданого 07.04.2016 встановлено, що [INFO] народився [PERSON], батьками якого є [PERSON] та [PERSON] Оцінюючи усі докази, суд вважає встановленим, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення, а тому шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають до задоволення. Оцінюючи усі докази, що є у справі у їх сукупності, суд вважає встановленим, що між сторонами також виникли спірні правовідносини, що полягають у обов'язку матері, батька утримувати дитину. Відповідно до положень ст.ст.1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Відповідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а оскільки дитина проживає із позивачем і перебуває на її утриманні, суд має підстави для стягнення з відповідача аліментів на утримання його дитини. Відповідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Оскільки суду не надано доказів про наявність у відповідача постійного заробітку, що би давало підставу визначити аліменти у частці від заробітку (доходу), суд має підстави для визначення їх твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Відповідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а оскільки [PERSON] звернулася до суду із позовом про стягнення аліментів 13.11.2017 за вхід.№73911, тому суд має підстави для стягнення аліментів із 13.11.2017. Дослідивши усі докази, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги про стягнення аліментів, виходячи із наступного. При вирішенні питання про розмір аліментів на утримання дитини, суд виходить із того, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину відповідно до ч.2 ст.182 СК України, не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд враховує матеріальне становище сторін: позивача, на утриманні якої перебуває дитина. Відсутні докази про стан здоров'я відповідача чи наявність у нього інших утриманців, а тому суд вважає, що відповідач може і повинен надавати матеріальну допомогу дитині. Щомісячну суму коштів 2000 гривень на дитину, із якої в рівних частках (по 1000 гривень) кожен із батьків зобов'язаний утримувати дитину, суд вважає достатньою для належного забезпечення дитини, що включає харчування, повноцінний розвиток та догляд, необхідність придбання одягу та взуття, іграшок та інших необхідних товарів для дитини цього віку, оздоровлення дитини. Із врахуванням якнайкращих інтересів дитини, суд має підстави визначити розмір аліментів, які підлягають стягненню із відповідача, у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 (одна тисяча) гривень щомісячно, до досягнення сином повноліття. З урахуванням наведеного, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і має підстави для їх задоволення. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що позивач на підставі п.3 ч.1 ст.5 ЗУ "Про судовий збір" звільнена від сплати судового збору при подачі позову до суду, а тому в порядку ст.141 ч.6 ЦПК України має підстави стягнути із відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі ставки судового збору, встановленого п.п.1 п.1 ч.2 ст.4 ЗУ "Про судовий збір", на дату подання позову у сумі 640 (шістсот сорок) гривень 00 копійок. Відповідно до ст. 430 ч.1 п. 2 ЦПК України у справі суд має підставу допустити негайне виконання рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Спірні правовідносини, що виникли між сторонами врегульовані ч.2 ст.51 Конституції України, ст.ст. 4, 110, 112, 113, 180, 181, 182, 183, Сімейного Кодексу України.

Outcome: approved