Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-10 00:00:00

Заявник 10.08.2018 року звернулась до суду з заявою, в якій просила встановити факт її постійного проживання разом зі спадкодавцем [PERSON] , яка померла [INFO] на час відкриття спадщини. В обгрунтування заяви зазначила, що [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина на належне їй майно. на випадок своєї смерті заповіт не залишила. Вона є єдиним спадкоємцем за законом, оскільки є донькою померлої. На момент смерті [PERSON] , була вдовою, чоловік помер [INFO] . Вказує, що мати проживала разом з нею за адресою: [ADDRESS] по день своєї смерті, була паралізована. Для отримання свідоцтва про право на спадщину їй необхідно встановити факт спільного проживання разом з померлою на день смерті, що в позасудовому порядку неможливо. Ухвалою судді Херсонського міського суду Херсонської області Хайдарової І.О. від 15.08.2018 року відкрито провадження у справі в порядку окремого провадження, витребувано з копію спадкової справи та призначено справу до розгляду по суті. Відповідно до розпорядження керівника апарату Херсонського міського суду Херсонської області від 07.02.2019 року у зв`язку з тим, що суддя Хайдарова І.О. не може продовжувати розгляд справи, через закінчення строку дії повноважень судді, відповідно до п.2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №766/15600/18. Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.02.2019 р., головуючим у справі визначена суддя Дорошинська В.Е. Ухвалою судді Херсонського міського суду Херсонської області Дорошинської В.Е. від 11.02.2019 року прийнято справу до провадження, призначено до судового розгляду. Відповідно до розпорядження керівника апарату Херсонського міського суду Херсонської області від 07.02.2019 року у зв`язку з тим, що суддя Дорошинська В.Е. не може продовжувати розгляд справи, через відсторонення від здійснення правосуддя, відповідно до п.2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №766/15600/18. Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.07.2019 р., головуючим у справі визначена суддя Ус О.В. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 09.07.2019 року справу прийнято до провадження судді Ус О.В. в порядку окремого провадження, призначено судовий розгляд, витребувано з Першої Херсонської державної нотаріальної контори завірену належним чином копію спадкової справи, заведеної після померлої [INFO] [PERSON] . Заявник в судове засідання не з`явилась, подано заяву про розгляд справи за її відсутності, вимоги заяви підтримала, просила їх задовольнити. Представник заінтересованої особи Женишковецької сільської ради Віньковецького району Хмельницької області в судове засідання не з`явився, на адресу суду направлено заяву про розгляд справи без участі представника, проти задоволення заяви не заперечували. За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків. [PERSON] народилась [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 29.08.1959 року (арк. справи 10 зворотній бік). 02 березня 1960 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, внаслідок чого остання змінила прізвище на [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 02.03.1960 року (арк. справи 11 зворотній бік). [PERSON] народилась [INFO] , матір`ю є [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 12.07.1961 року (арк. справи 10). 21 лютого 1971 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, внаслідок чого остання змінила прізвище на [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 21.02.1971 року (арк. справи 11). [PERSON] померла [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 10.10.2017 року (арк. справи 12). Загідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №56859712 від 15.07.2019 р., спадкова справа після померлої [INFO] [PERSON] не заводилась. Згідно довідки №21 від 31.01.2018 р. виданої ЖЕК ЖБК "Дніпровець", в кооперативі "Славутич" за адресою: [ADDRESS] зареєстрована була [PERSON] , 1939 р.н., яка померла [INFO] (арк. справи 6). За довідкою №108 від 31.01.2018 р. виданої головою квартального комітету №7 за адресою: [ADDRESS] а зареєстровані: [PERSON] , на день смерті матері [PERSON] проживали разом за вказаною адресою з 2002 року по день смерті, мати була паралізована (арк. справи 6 зворотній бік). Відповідно до положень ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Здійснення права на спадкування визначено Главою 87 ЦК України. Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Згідно із ч.1ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до абз. 3 п. 3 роз`яснень постанови Пленуму ВСУ України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст. 29, ч. 2 ст.1221 ЦК України. Якщо спадкодавець мав кілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця. Згідно з ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. З цієї норми випливає, що прийняття спадщини має важливе практичне значення: з ним пов`язана можливість оформлення права власності на спадкове майно шляхом видачі нотаріусом правовстановлюючого документа - свідоцтва про право на спадщину та реєстрації, у випадках, визначених законом, прав на неї (наприклад, на нерухоме майно). Акт прийняття спадщини характеризується наступними ознаками: односторонній характер даного правочину, оскільки його здійснення залежить виключно від волі спадкоємця; безумовність та беззастережність передбачають, що не можна поставити факт прийняття спадщини у залежність від настання або ненастання якої-небудь умови, рівно як і не допускається часткове прийняття спадщини з відмовою від прийняття тієї її частини, що залишилася; прийняття спадкоємцем спадщини хоча б у частині свідчить про те, що спадкоємець прийняв її у цілому, незалежно від того, у чому полягає частина, що залишилася, і де вона знаходиться. Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч.1ст.1269 ЦК України). Для того, щоб спадкоємець вважався таким, що прийняв спадщину, самого факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини недостатньо. Необхідно, щоб таке проживання було постійним. При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення. Згідно з п. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем. В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини. Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб. З матеріалів справи вбачається, що до спадкового майна, яке бажає прийняти заявник у спадщину належить земельна ділянка для ведення сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Женишковецької сільської ради Віньковецького району Хмельницької області. Установлення юридичних фактів у порядку окремого провадження сприяє реалізації конституційних прав громадян. Умовами, за наявності яких можливим є звернення до суду для встановлення фактів, що мають юридичне значення є те, що згідно із законом ці факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб; чинним законодавством не передбачено іншого порядку, їх встановлення факту потрібне заявникові для конкретної мети. Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлено, що померла [PERSON] є матір`ю заявника та на час смерті [INFO] постійно проживала з заявником за місцем її реєстрації та не мала можливості пересуватись, оскільки була паралізована. Вказані факти заінтересованою особою не оспорювались, наявність спору про право не встановлено. За приписами ч.7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення у справі окремого провадження судові витрати не відшкодовуються. Підстави для негайного виконання судового рішення відсутні. Заходи забезпечення позову (заяви) судом не застосовувалися. Рішення в повному обсязі складено 21 листопада 2019 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved