Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-28 00:00:00

ПАТ "Державний ощадний банк України" в особі філії - Вінницьке обласне управління публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" звернулося до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, передачу в управління та виселення, мотивуючи свої вимоги тим, що 03.12.2007 року між ВАТ «Ощадбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №1299, згідно якого позичальнику банком було надано кредит в сумі 152 000,00 гривень на споживчі потреби, на 120 місяців зі сплатою 15,5 % річних, з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 03.12.2017 року. 03.12.2007 року в забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором між Банком та Позичальником [PERSON] було укладено Договір іпотеки, посвідчений Нідзельською І.Є., приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу, зареєстрований в реєстрі за №1043, згідно якого Іпотекодавець [PERSON] з метою забезпечення належного виконання зобов'язання, що випливає з Кредитного договору, передає в іпотеку, а Іпотекодержатель цим приймає в іпотеку в порядку і на умовах, визначених у цьому договорі, предмет іпотеки, який належить Іпотекодавцю на праві приватної власності, а саме: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами загальною площею 56,5 кв.м., житлова площа 31,7 кв.м., який належить Іпотекодавцю на праві власності на підставі Договору дарування посвідченого Вінницькою районною державною нотаріальною конторою від 18 квітня 2006 року за реєстровим № 1-560 та зареєстрований в КП « ВООБТІ» 26.04.2007 року, про що зроблений запис у реєстрову книгу №4 за реєстровим № 374, та знаходиться за адресою: [ADDRESS]. У відповідності із відомостями, викладеними у довідці-характеристики виданій КП «ВООБТІ» 27 листопада 2007 року за №195, на земельний ділянці розташовані: житловий будинок, сам обкл. ц. 1965 року побудови, позначений на плані літерою А, веранда а, ґанок, сарай Б, сарай В, погріб з шийкою Г, огорожа №1-3. Зазначений житловий будинок, який є предметом іпотеки згідно договору розташований на земельній ділянці площею 0,25 га, що знаходиться в користуванні іпотекодавця. Позичальник, отримавши кредитні кошти на умовах повернення, строковості та платності систематично порушував свої договірні зобов'язання (пункти 1.1, 1.2, 1.3, 1.5 (Кредитного договору), щодо строків повернення кредиту, процентів за його користування, пені, що призвело до виникнення простроченої заборгованості, у зв'язку з чим Вінницький районний суд Вінницької області 15.03.2009 року задовольнив позов прокурора Ленінського району м. Вінниця в інтересах держави - ВАТ «Ощадбанк» та в рахунок погашення заборгованості по кредитному договору укладеного між [PERSON] та ВАТ «Ощадбанк» в особі Вінницьке міське відділення № 8672 ВАТ «Ощадбанк» в сумі 150958 гривень 94 копійок, з яких: 141865,98 грн. -основного суму боргу; 8741,49 грн. - відсотки за користування кредитом; 351,47 грн.-пеня. Суд задовольнив позов Банку та стягнув з Позичальника на користь Банку заборгованість за Кредитним договором на суму 150 958,94 грн., рішення набрало чинності 07 червня 2009 року. На сьогодні Позичальник продовжує ухилятись від виконання своїх зобов'язань за Кредитним договором, визначених, зокрема, пунктами 1.1, 1.2, 1.5, 1.6, 4.2, 4.3, 5, цього договору щодо повернення кредиту, процентів за його користування та пені. Станом на 08.12.2016 року сума кредитної заборгованості складає 159624,97 грн, з яких: основний борг - 141865,98 грн; проценти за користування кредитними коштами - 15032,74 грн.; пеня - 2726,25 грн. Станом на 08.12.2016 року 3% річних від прострочених сум заборгованості за кредитом складає 35 720,22 грн., сума інфляційних втрат від прострочених сум заборгованості за кредитом складає 153523,10 грн. Загальна сума заборгованості станом на 08.12.2016 року, в рахунок погашення якої звертається стягнення на Предмет іпотеки, складає 348 868,29 грн., з яких: основний борг -141 865,98 грн; проценти за користування кредитними коштами - 15 032,74 грн; пеня - 2726,25 грн.; 3% річних - 35 720,22 грн.; інфляційні втрати - 153 523,10 грн. 29.12.2016 року Банком було направлено Відповідачам вимоги про добровільне звільнення житлового приміщення, однак вимоги у добровільному порядку не виконанні. З метою реалізації предмету іпотеки необхідно провести виселення власників, за яким зареєстровано і належить предмет іпотеки та які проживають у житловому будинку [ADDRESS], а саме: [PERSON] 1973 р.н., [PERSON] 1991 р. н., [PERSON] 1995 р. н., [PERSON] 1989 р.н., [PERSON] 2011 р.н. За наведених обставин позивач звернувся до суду із вказаним позовом. Представник позивача Кришталь О.О. в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, в разі відсутності відповідача, просить розглянути справу в порядку заочного розгляду, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задоволити. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явилися, будучи належним чином і в установлений Законом строк повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, причини неявки суду не повідомили, клопотання про розгляду справи в їх відсутність суду не надали. Зі згоди представника позивача, згідно наданої заяви, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення зі слідуючих підстав. Судом встановлено, що 03.12.2007 року між ВАТ «Ощадбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №1299, згідно якого позичальнику банком було надано кредит в сумі 152 000,00 гривень на споживчі потреби, на 120 місяців зі сплатою 15,5 % річних, з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 03.12.2017 року (а.с.5-10). Згідно пункту 1.5 Кредитного договору, Позичальник зобов'язався до 03 числа місяця проводити погашення кредиту рівними частинами в сумі 1267 грн. та сплачувати проценти, нараховані Банком на залишок заборгованості за Кредитом. Нараховані проценти повинні бути сплачені Позичальником щомісячно в сумі 1963 грн. не пізніше останнього робочого дня звітного місяця, шляхом внесення готівки до каси Банку або шляхом безготівкових перерахувань з рахунків відкритих в Банку. Останній платіж в рахунок погашення кредиту здійснити не пізніше 03.12.2017 року. Пунктом 3.2.2 Кредитного договору передбачено, що при виникненні простроченої заборгованості за кредитом чи процентами, а також в інших випадках, передбачених цим договором, вимагати дострокового повернення кредиту, нарахованих процентів та інших платежів за цим договором, та стягнути заборгованість за цим договором в примусовому порядку, в тому числі, шляхом звернення стягнення на Предмет іпотеки за Іпотечним договором. Згідно пунктів 4.3.1, 4.3.2, 4.3.3 Кредитного договору, Позичальник зобов'язався належним чином виконувати взяті на себе зобов'язання за цим договором. Повернути кредит в сумі 152 000,00 гривень своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, своєчасно сплачувати комісійні винагороди. Встановлені договором, а у випадку невиконання або неналежного виконання взятих на себе зобов'язань по цьому договору сплатити штрафні санкції, у строки та на умовах, що визначені цим договором. Згідно пункту 5 Кредитного договору, за порушення взятих на себе зобов'язань по поверненню основної суми кредиту та своєчасній сплаті процентів за користування кредитом, комісійних винагород та інших платежів за цим договором, Позичальник зобов'язується сплатити на користь Банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла в період, за який сплачується пеня, від суми платежу, за кожний день. 03.12.2007 року в забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором між Банком та Позичальником [PERSON] було укладено Договір іпотеки, посвідчений Нідзельською І.Є., приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу, зареєстрований в реєстрі за №1043, згідно якого Іпотекодавець [PERSON] з метою забезпечення належного виконання зобов'язання, що випливає з Кредитного договору, передає в іпотеку, а Іпотекодержатель цим приймає в іпотеку в порядку і на умовах, визначених у цьому договорі, предмет іпотеки, який належить Іпотекодавцю на праві приватної власності, а саме: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами загальною площею 56,5 кв.м., житлова площа 31,7 кв.м., який належить Іпотекодавцю на праві власності на підставі Договору дарування посвідченого Вінницькою районною державною нотаріальною конторою від 18 квітня 2006 року за реєстровим № 1-560 та зареєстрований в КП « ВООБТІ» 26.04.2007 року, про що зроблений запис у реєстрову книгу №4 за реєстровим № 374, та знаходиться за адресою: [ADDRESS]. У відповідності із відомостями, викладеними у довідці-характеристики виданій КП «ВООБТІ» 27 листопада 2007 року за №195, на земельний ділянці розташовані: житловий будинок, сам обкл. ц. 1965 року побудови, позначений на плані літерою А, веранда а, ґанок, сарай Б, сарай В, погріб з шийкою Г, огорожа №1-3. Зазначений житловий будинок, який є предметом іпотеки згідно договору розташований на земельній ділянці площею 0,25 га, що знаходиться в користуванні іпотекодавця (а.с.11-14). Згідно пункту 3.1.3 Іпотечного договору, Іпотекодержатель має право у випадку невиконання Іпотекодавцем зобов'язань за цим та/або за Кредитним договором - звернути стягнення на предмет іпотеки, реалізувати його відповідно до розділу 6 цього договору, та за рахунок вирученої від реалізації предмета іпотеки суми переважно перед іншими кредиторами задовільнити в повному обсязі свою вимогу, передбачену Кредитним договором та визначену на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, неустойку, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, пов'язаних з реалізацією предмета іпотеки. Позичальник, отримавши кредитні кошти на умовах повернення, строковості та платності систематично порушував свої договірні зобов'язання (пункти 1.1, 1.2, 1.3, 1.5 (Кредитного договору), щодо строків повернення кредиту, процентів за його користування, пені, що призвело до виникнення простроченої заборгованості, у зв'язку з чим Вінницький районний суд Вінницької області 15.03.2009 року задовольнив позов прокурора Ленінського району м. Вінниця в інтересах держави-ВАТ «Ощадбанк» та в рахунок погашення заборгованості по кредитному договору укладеного між [PERSON] та ВАТ «Ощадбанк» в особі Вінницьке міське відділення № 8672 ВАТ «Ощадбанк» в сумі 150958 гривень 94 копійки (а.с.29,30). Рішення набуло законної сили 07.06.2009 року. На сьогоднішній день [PERSON] продовжує ухилятись від виконання своїх зобов'язань за Кредитним договором, визначених, зокрема, пунктами 1.1, 1.2, 1.5, 1.6, 4.2, 4.3, 5, цього договору щодо повернення кредиту, процентів за його користування та пені. Загальна сума заборгованості станом на 08.12.2016 року, в рахунок погашення якої звертається стягнення на Предмет іпотеки, складає 348 868,29 грн., з яких: основний борг -141 865,98 грн; проценти за користування кредитними коштами - 15 032,74 грн; пеня - 2726,25 грн.; 3% річних - 35 720,22 грн.; інфляційні втрати - 153 523,10 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.19-23). 29.12.2016 року Банком було направлено Відповідачам вимоги про добровільне звільнення житлового приміщення, однак вимоги у добровільному порядку не виконанні (а.с.25, 26). Таким чином, відповідачем порушено вимоги ст. 526 ЦК України, згідно якої зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а також вимоги ст. 1054 ЦК України, яка вказує, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. У разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором (ст. 589 ЦК України). Згідно з ч.1 ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 33, ч. 1 ст. 12 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про іпотеку», за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання; якщо інше не встановлено законом або іпотечним договором, іпотекою також забезпечуються вимоги іпотекодержателя щодо відшкодування: витрат, пов'язаних з пред'явленням вимоги за основним зобов'язанням і зверненням стягнення на предмет іпотеки; витрат на утримання і збереження предмета іпотеки; витрат на страхування предмета іпотеки; збитків, завданих порушенням основного зобов'язання чи умов іпотечного договору. Відповідно до ч. 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», звернення стягнення на предмет іпотеки може здійснюватися, зокрема, на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 39 Закону України «Про іпотеку», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення. Оцінюючи обставини справи у їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що внаслідок невиконання відповідачем [PERSON] своїх зобов'язань щодо сплати кредиту позивач має право на звернення стягнення на предмет іпотеки. Позовна вимога позивача про виселення відповідачів з житлового будинку, підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно ст. 40 ЗУ «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Зміст ст. 109 ЖК України зазначає, що виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду. Звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотеко держателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги, якщо сторонами не погоджено більший строк. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Відповідно до п. 43 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» при розгляді позову іпотекодержателя про виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення в разі задоволення вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має враховувати таке. Згідно з частиною четвертою ст. 9, ст. 109 ЖК УРСР, ст. ст. 39-40 Закону України «Про іпотеку» виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення, яке є предметом іпотеки, проводиться в порядку, встановленому законом. При цьому суд за заявою іпотекодержателя одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки за наявності підстав, передбачених законом, ухвалює рішення про виселення мешканців цього житлового будинку чи житлового приміщення. При цьому примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк. Відповідно ст.1039 ЦК України майно, що є предметом договору застави, може бути передане в управління. Врахувавши те, що відповідачі були повідомлені про добровільне звільнення іпотечного майна згідно вимоги про звільнення житлового будинку в місячний термін, добровільно не звільнили житловий будинок на письмову вимогу іпотекодержателя, суд дійшов висновку, що позов законний, обґрунтований та підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідачів слід стягнути на користь позивача 4134 грн. 00 коп. судового збору.

Outcome: approved