Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому після уточнень позовних вимог просить розірвати шлюбу між ним та [PERSON], визначити місце проживання [PERSON], 01.08.2014року народження та [PERSON], 30.12.2016року народження, разом з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги [PERSON] мотивує тим, що 27.06.2014року він уклав шлюб з відповідачем [PERSON] Під час шлюбу у них народилися дві доньки - [PERSON],\~01.08.2014року\~ народження\~та [PERSON],\~30.12.2016року\~народження.\~Спільне життя\~між сторонами\~не склалося.\~Відповідач припинила\~опікуватися родиною\~та дітьми,\~почала викрадати\~з будинку\~речі,\~продавати їх,\~а на\~отримані гроші\~купувати наркотичні\~речовини та\~алкогольні напої,\~які вона\~почала систематично\~вживати.\~Внаслідок таких\~дій між\~ними почалися\~сварки та\~непорозуміння.\~З вересня\~2018\~року,\~відповідач \~залишила сімю\~та припинила\~будь-які\~взаємовідношення з\~ним та\~дітьми,\~фактичні сімейні\~відносини припинилися.\~Життям родини\~відповідач не\~переймається та\~не цікавиться.\~Діти мешкають\~разом з\~ним,\~тому їх\~місце проживання\~після розірвання\~шлюбу,\~в інтересах\~дітей,\~ доцільно\~визначити разом\~з ним.\~Він офіційно працевлаштований, отримує достатній заробіток для належного матеріального забезпечення дітей, має належні умови для виховання та розвитку дітей, алкогольними напоями та наркотичними засобами не зловживає, характеризується позитивно, добре відноситься до дітей. Таким чином проживання дітей разом з ним, відповідає їх інтересам. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 07.11.2018року, справу було передано на розгляд до Московського районного суду м.Харкова. Ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 10.12.2018року було прийнято до розгляду та відкрито провадження за позовною заявою. Ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 20.02.2019року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Позивач [PERSON] надав до суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутність, позов задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, про час і місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку. Представник третьої\~особи Департаменту\~служб у\~справах дітей\~Харківської міської\~ради в судове засідання не зявився, надав клопотання, в якому просить справу розглядати за відсутності представника органу опіки та піклування, рішення по справі прийняти з урахуванням висновку Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, яке діє від імені органу опіки та піклування. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши відповідні обставини і визначивши відповідні до них правовідносини, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 27.06.2014 року сторони зареєстрували шлюб у Орджонікідзевському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис № 260, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серії 1-ВЛ № 365508, виданим повторно 28.09.2018 року. Від шлюбу сторони мають дітей [PERSON], 01.08.2014року народження та [PERSON], [INFO]. З позову вбачається, що сторони разом не проживають, шлюбні відносини не підтримують. З копії довідки №2110 від 26.09.2018року вбачається, що позивач [PERSON] працює в адміністрації Індустріального району Харківської міської ради на посаді заступника голови адміністрації району. Відповідно до висновку Департаменту служб у справах дітей №139 від 11.02.2019року, Департамент служб, як представник органу опіки та піклування, вважає за доцільне визначення місця проживання малолітніх [PERSON], 01.08.2014року народження та [PERSON], 30.12.2016року народження, разом з батьком [PERSON]. З вказаного висновку вбачається, що батько, [PERSON] разом з дітьми зареєстровані за адресою: [INFO]. Фактично проживають за адресою: [INFO] в мебльованій квартирі, з усіма зручностями. Діти мають окрему кімнату з усіма необхідним для проживання, розвитку та відпочинку. Батько дітей [PERSON] офіційно працевлаштований, має постійний дохід, позитивно характеризується за місцем роботи. Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Відповідно до ст.109 СК України, шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Згідно зі\~ ст. 24 СК України\~\~ шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої\~\~Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред'явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Таким чином, зважаючи, на те, що сторони сімейних стосунків не підтримують, разом не проживають, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому суд вважає, що шлюб підлягає розірванню. Крім того, відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого1991року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно із статтею 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Стаття 11\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» наголошує, що кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей, однак предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Із системного тлумачення статей 3, 9, 18 Конвенції про права дитини, частин другої та третьої статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», слідує, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. За змістом статей 160-161 СК України, \~місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, а місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Тлумачення частини першої статті 161\~СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов'язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку. Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня2006року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв'язків із сім'єю, крім випадків, коли сім'я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015року). Аналіз наведених норм права та практики ЄСПЛ дає підстави для висновку про те, що рівність прав батьків є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків. При вирішенні\~питання про\~визначення місця\~проживання малолітніх\~дітей [PERSON]\~та [PERSON],\~з урахування\~інтересів дітей,\~враховуючи тривалість\~проживання малолітніх\~дітей з\~батьком,\~забезпечення сталості\~їх соціальних\~зв'язків\~з батьком,\~а також\~відсутність виключних\~обставин,\~які б\~унеможливлювали проживання\~дитини з\~батьком,\~чи негативно\~впливали на\~їх виховання\~та розвиток,\~суд \~дійшов\~висновку \~про визначення\~місця проживання\~[PERSON],\~01.08.2014року\~ народження\~та [PERSON],\~30.12.2016року\~народження,\~разом з\~батьком [PERSON] за адресою його реєстрації: [ADDRESS]. На підставі викладеного та

Outcome: approved