Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-31 00:00:00

До Красноармійського міськрайонного суду звернулись [PERSON] , [PERSON] з позовом до Покровської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом. В обґрунтування заявлених вимог позивачі зазначили, що [INFO] помер [PERSON] , який був чоловіком позивачки [PERSON] та батьком відповідача [PERSON] . Після смерті померлого відкрилася спадщина, яка складається із садового будинку загальною площею 39,70кв.м., житловою площею 30,5кв.м., розташованого за адресою: [ADDRESS] на земельній ділянці площею 0,0451га, яка належить по 1/2 частині [PERSON] та [PERSON] на підставі додаткового свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого державним нотаріусом Першої покровської державної нотаріальної контори від 07 лютого 2020 року, кадастровий номер 1413200000:16:099:0601. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 10 лютого 2020 року державним нотаріусом Першої покровської державної нотаріальної контори відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадщину за законом на садовий будинок після смерті [PERSON] , з підстав відсутності у спадкоємців документів, необхідних для видачі свідоцтва, а саме: реєстрацію права власності спадкодавцем. Виходячи із змісту ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до п. 5 статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Виходячи із змісту приписів ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Згідно ст.392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ст. 1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Частина 2 статті 3 цього Закону визначає, що державна реєстрація гарантує достовірність зареєстрованих прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Згідно ч. 4 цього Закону права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Тобто такі права мають підтверджуватися відповідними правовстановлюючими документами, а право власності - бути зареєстрованим належним чином, відповідно до закону, оскільки такою реєстрацію держава визнає наявність цих прав і гарантує їх достовірність. Згідно Постанови КМ України від 17.10.2013 р. № 868 «Про затвердження Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень», яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, документом, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом індивідуального (садибного) житлового будинку, садового, дачного будинку, господарської (присадибної) будівлі та споруди, прибудови до них, побудованих до 5 серпня 1992 р., є технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна. Копією технічного паспорту на садовий будинок, який виготовлено 09.09.2019 року, підтверджено рік побудови - садового будинку - 1985 рік, тобто за життя спадкодавця [PERSON] , який помер [INFO] та державна реєстрація даного садового будинку спадкодавцем не була проведена, оскільки на час його побудови виникнення права власності на нерухомість не залежало від державної реєстрації цього права. Позивачі просять суд визнати за ними право власності в порядку спадкування за законом по 1/2 частині на садовий будинок загальною площею 39,70 кв.м., житловою площею 30,5 кв.м., розташований за адресою: [ADDRESS] , та який складається з: А-1 - садовий будинок (1985 рік побудови), а-1 - веранда (1985 рік побудови), а1-1 - ганок (1985 рік побудови), Мс-1 - мансарда (1985 рік побудови), І - вимощення (1985 рік побудови), №1 - огорожа (1985 рік побудови), №2 - колодязь (1985 рік побудови). Ухвалою суду від 14 травня 2020 року відкрито провадження у справі та визначено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження, розпочато підготовче провадження. Ухвалою суду від 11 червня 2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 29 липня 2020 року. В судове засідання позивачі не з`явились, в прохальній частині позовної заяви просять справу розглядати без їх участі, уповноважили представляти їх інтереси адвоката Голубєву Олену Вікторівну. Представник позивачів адвокат Голубєва О.В. в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача - Покровської міської ради до судового засідання не з`явився. До суду 03.06.2020 року надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника міської ради та винести рішення на розсуд суду. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] 02 жовтня 1970 року, прізвище дружини після реєстрації шлюбу - [PERSON] (а.с.10). [PERSON] помер [INFO] у місті Красноармійськ (нині Покровськ) Донецької області, про що складено актовий запис № 201 (а.с.11). 28 жовтня 2019 року позивачі - [PERSON] та [PERSON] отримали свідоцтва про право на спадщину за законом. Спадщина, на яку видане це свідоцтво позивачам [PERSON] та [PERSON] по 1/2 частині кожному, складається з земельної ділянки площею 0,0451 га, кадастровий номер 1413200000:16:099:0601, що розташована за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення - для індивідуального садівництва (а.с.12,13). Постановою приватного нотаріусу від 10 лютого 2020 року відмовлено [PERSON] та [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на садовий будинок після смерті [PERSON] , у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують право власності на садовий будинок, а саме садовий будинок не зареєстрований (а.с.18). Згідно з технічним паспортом на садовий (дачний) будинок, виготовленим на замовлення позивачки [PERSON] КП «Бюро технічної інвентаризації» станом на 09 вересня 2019 року, будівля та споруди, розташовані за адресою: [ADDRESS] , складаються з: А-1 - садовий будинок, а-1 - веранда, а1-1 - ганок, Мс-1 - мансарда, І - вимощення, №1 - огорожа, №2 - колодязь. Рік побудови споруд - 1985 (а.с.15-17). Згідно з інформацією, наданою Першою покровською державною нотаріальною конторою від 18.05.2020 року, на після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 60197671 від 15.05.2020 року, відкрита спадкова справа за № 116 від 23 лютого 2007 року. З заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом звернулись: дружина померлого - [PERSON] та син померлого - [PERSON] на їх імена, були видані свідоцтва про право на спадщину за законом за реєстровим № 1-262, № 1-264, № 1-266, № 1-268 від 23.02.2007 року на одну третю частину квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] та грошові внески, також 28 жовтня 2019 року були видані свідоцтва про право на спадщину за законом за реєстровим № 2-301 та 07 лютого 2020 року за реєстровим № 2-14 на земельну ділянку, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 60197843 від 15.05.2020 року заповіт від імені [PERSON] , [INFO] , що мешкав за адресою: [ADDRESS] , не посвідчувався. 10 лютого 2020 року була винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії, підстави відмови викладені у Постанові (а.с.33-39). Рышенням виконавчого комітету Красноармійської міської ради народних депутатів від 19.11.1986 року за № 638 дозволено [PERSON] будівництво садового будинку у садівничому товаристві «Гірник» на дільниці № 29. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права. Стаття 1216 ЦК України визначає спадкування як перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ч.1 ст.1218 УК України). Статтею 1296 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язані звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається в порядку встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду у позовному провадженні. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена законом. Згідно ч. 2 ст. 376 ЦК України особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до п. 6 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 6 "Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)" право власності на самочинно збудовані житлові будинки, будівлі, споруди, інше майно не набувають як особи, які здійснили це будівництво, так і їхні спадкоємці. Права спадкоємців щодо самочинно збудованого майна визначаються судом відповідно до положень ст. 1218 ЦК України та з урахуванням роз`яснень, наданих у п. 7 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування". За змістом зазначених роз`яснень спадкоємець не позбавлений права звернутись із позовними вимогами про визнання права власності на об`єкти самочинного будівництва в порядку спадкування. Право вимагати визнання права власності на самочинно збудоване майно відповідно до частин 3, 5 ст. 376 ЦК є суб`єктивним цивільним правом, яке переходить у порядку спадкування відповідно до норм статей 1216, 1218 ЦК України. Відповідно до ст. 379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового приживання в них. Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Пленум Верховного Суду України у своїй Постанові за № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» констатує факт того, що відповідно до ст. 41 Конституції України та п. 2 ч. 1 ст. 3, ст. 321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Основною метою ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. Згідно ч. 1 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Враховуючи викладене, позивачі мають наявність законні підстави для визнання права власності на 1/2 частку садового будинку, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . На підставі викладеного,

Outcome: approved