Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-09 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось в Тлумацький районний суд Івано-Франківської області з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 135К від 04.08.2008 року та договір про видачу траншу № 135K/2 від 21.08.2008 року, відповідно до яких позивачем надано [PERSON] кредит у сумі 150000,0 грн. [PERSON] одержав та використав за цільовим призначенням кредитні кошти у сумі 150000,0 грн., але він прийняті на себе за договором кредиту зобов'язання щодо своєчасного його погашення не виконував, допустив виникнення заборгованості станом на 01.12.2015 року в розмірі 666144,06 грн., яка складається з наступного: 136404,54 грн. заборгованість за кредитом; 245097,90 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 252682,38 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; 250,00 грн. штраф (фіксована частина); 31709,24 грн. - штраф (процентна складова). В забезпечення виконання зобовязань [PERSON] за кредитними договорами, між банком та [PERSON] та [PERSON] було укладено договора поруки. Просить стягнути з відповідачів в солідарному порядку загальну суму боргу за кредитним договором та договором про видачу траншу в розмірі 666144,06 грн., а також понесені судові витрати. В судове засідання представник позивача не з`явився, однак направив на адресу суду клопотання, в якому зазначив, що позовні вимоги підтримує повністю та просить справу розглянути без його участі. Не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явились, причин неявки суду не повідомили. Про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені шляхом опублікування оголошення в газеті «Галичина», в порядку ч. 9 ст. 74 ЦПК України. Тому, виходячи зі змісту ч. 1 ст. 224 ЦПК України, з врахуванням того, що відповідачі про причини неявки не повідомили, а позивач подав достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, суд постановив про проведення заочного розгляду справи. Судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушеного права на належне виконання умов кредитного договору шляхом стягнення заборгованості за кредитним договором. Дослідивши та оцінивши дані, що містяться в письмових доказах по справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Статтею 1054 Цивільного Кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 04.08.2008 року між ЗАТ КБ "ПриватБанк" (правонаступник ПАТ КБ «ПриватБанк») та [PERSON] було укладено кредитну угоду № 135К, відповідно до умов якої позивачем встановлено [PERSON] загальну суму кредиту в рамках кредитної угоди 380000,0 грн. (п. 1.2. кредитної угоди) (а.с. 11-13). Також 21.08.2008 року між ЗАТ КБ "ПриватБанк" (правонаступник ПАТ КБ «ПриватБанк») та [PERSON]. було укладено договір про видачу Траншу № 135K/2, відповідно до умов якого позивачем надано [PERSON] кредитні кошти в частині загального ліміту, встановленого п. 1.2 кредитної угоди, у виді Траншу в сумі 150000,0 грн. (а.с. 13 зворот -14). За користування кредитними коштами в період з дати списання коштів з позичкового рахунку до дати погашення Траншу кредиту згідно п.п. 2.2.3, 2.3.3, 2.4.1, 4.10 Кредитної угоди № 135К від 04.08.2008 року, п.п. 1.3, 2.2.2, 2.2.3, 2.2.4 Договору про видачу Траншу № 135K/2 від 21.08.2008 року, позичальник зобовязався сплачувати відсотки в розмірі 24,0 % річних, які відповідають п. 4.1. кредитної угоди (п.4.1. Договору про видачу Траншу). Відповідно до п. 4.3 договору про видачу Траншу при порушенні позичальником будь-якого із зобовязань по погашенню Траншу кредиту, передбачених п.п. 1.3, 2.2.3 даного договору, а також п.п. 2.2.3, 2.3.3, 2.4.1, 4.10 Кредитної угоди, позичальник сплачує банку відсотки за користування Траншем кредиту в розмірі 50,0 % річних від суми залишку непогашеної заборгованості. Відповідно до п. 1.3 Кредитної угоди термін повернення кредиту й окремих частин Траншів кредиту, встановлюється договорами про видачу Траншів кредиту, а також Графіками погашення кредиту, відсотків і винагороди, що є невідємними додатками до договорів про видачу Траншів, але не пізніше 31.07.2018 року. Відповідно до п.п. 2.2.2, 2.2.3. Кредитної угоди та договору про видачу Траншу відповідач зобовязався сплатити відсотки за користування кредитними коштами (Траншем кредиту), здійснювати погашення кредиту (Траншу кредиту), відсотків і винагороди в порядку та терміни згідно Графіків погашення кредиту (Додаток № 1), відсотків і винагороди, що складаються з кожним договором про видачу Траншу окремо і є невідємною частиною кожного договору про видачу Траншу. Згідно п.1.4. Кредитної угоди та п.1.4. договору про видачу Траншу кредит (Транш кредиту) надається на придбання основних засобів. Відповідно до п. 2.1.2 договору про видачу Траншу банк зобовязався надати Транш кредиту шляхом видачі готівки через касу у межах суми, обумовленої п. 1.2 даного договору. [PERSON] (відповідач) одержав та використав за цільовим призначенням кредитні кошти в сумі 150000,0 грн., що підтверджується копією видаткового касового ордеру № 1 від 05.08.2008 року (а.с. 16). Для забезпечення виконання даного зобов`язання 04.08.2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», [PERSON] та [PERSON] було укладено договори поруки № 135К, згідно якого [PERSON] та [PERSON] зобовязались відповідати солідарно перед ЗАТ КБ «ПриватБанк» в повному обсязі за своєчасне та повне виконання [PERSON] зобов`язань за кредитним договором № 135К від 04.08.2008 року (а.с. 17, 17 зворот). Ст. 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до п. 6.1. Кредитної угоди при порушенні позичальником якого-небудь із зобовязань по сплаті відсотків за користування кредитом, передбачених п.п. 2.2.2, 2.3.1, 2.3.2, 2.3.3, 2.4.1, 4.1, 4.2, 4.3, 4.4 цієї Угоди, п.п. 4.1, 4.2, 4.3, 4.4 договорів про видачу Траншів, а також Графіку погашення (Додаток № 1 до договорів про видачу Траншів), термінів повернення кредиту, передбачених п.п. 1.3, 2.2.3, 2.3.3 цієї Угоди, п.п. 1.3, 2.2.3 договорів про видачу Траншів, а також Графіку погашення, винагороди, передбаченої п.п. 4.5, 4.6 цієї Угоди, а також п.п. 4.5, 4.6 договорів про видачу Траншів позичальник сплачує банку за кожний випадок порушення пеню у розмірі 0,2 % від суми простроченого платежу за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який виплачується пеня. Сплата пені здійснюється у гривні. У випадку, якщо кредит видається в іноземній валюті, пеня сплачується в гривневому еквіваленті за курсом НБУ на дату щоденного нарахування. У відповідності до п. 6.6. Кредитної угоди при порушенні позичальником будь-якого з грошових зобовязань, передбачених даною Угодою, більше ніж на 120 днів, у звязку з чим банк був змушений звернутись до суду, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 250,0 грн. +5% від суми позову. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього Кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. [PERSON] прийняті на себе зобов'язання за кредитною угодою та договором про видачу траншу щодо своєчасного погашення кредиту не виконував та відповідно до розрахунку позивача допустив виникнення заборгованості станом на 01.12.2015 року в розмірі 666144,06 грн., яка складається з наступного: 136404,54 грн. заборгованість за кредитом; 245097,90 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 252682,38 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; 250,00 грн. штраф (фіксована частина); 31709,24 грн. - штраф (процентна складова) (а.с. 4-6). Будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості [PERSON]. за вказаним кредитним договором, відповідачами по справі суду не представлено. За приписами ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Ст. 530 ЦК України визначено, що, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Згідно з статтею 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. За ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно. Така ж відповідальність поручителів передбачена договорами поруки № 135К від 04.08.2008 року, зокрема згідно п.2 договорів поруки поручителі [PERSON] та [PERSON] зобовязались відповідати перед кредитором по боргових зобовязаннях боржника [PERSON], що виникають з кредитного договору № 135К від 04.08.2008 року, в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків. У відповідності до п. 2.3.3. (а) Кредитної угоди при порушенні позичальником будь-якого із зобовязань, передбачених умовами цієї Угоди, банк має право вимагати дострокового повернення кредиту, сплати відсотків за його користування, виконання інших зобовязань за даною Угодою і договорами про видачу траншів у повному обсязі шляхом направлення повідомлення. Згідно п.5 договорів поруки у випадку невиконання боржником якого-небудь обовязку, передбаченого п. 1 цього договору, кредитор направляє на адресу поручителів письмові вимоги із зазначенням невиконаних обовязків. Відповідно до п. 6 договорів поруки поручителі зобовязані виконати обовязки, зазначені в письмовій вимозі кредитора, впродовж 5 календарних днів з моменту отримання вимоги, зазначеної в п. 5 цих договорів. 11.11.2015 року на адреси відповідачів [PERSON], [PERSON] та [PERSON] було направлено повідомлення про дострокове виконання грошових зобов'язань за кредитним договором та договорами поруки (а.с. 7-10 зворот). Однак, як боржником, так і поручителями (відповідачі по справі) заборгованість по кредитному договору не була погашена у вказані у вимогах строки. У відповідності з ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися в повному обсязі та в установлені строки, відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно з ст.ст. 10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст. 58, 60 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтується на припущеннях. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. З огляду на викладене, з врахуванням того, що позивач подав достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін та наявність заборгованості за кредитною угодою № 135К від 04.08.2008 року та договором про видачу траншу № 135К/2 від 21.08.2008 року, та те, що відповідачі не подали суду жодних доказів, які би спростували позовні вимоги, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідачів в солідарному порядку заборгованості за вищевказаним кредитним договором є обгрунтованою та підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідачів також слід стягнути на користь позивача понесені ним документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 9992,16 грн. На підставі викладеного, відповідно 261, 525, 526, 530, 549, 554, 611, 612, 629, 631, 634, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 58, 60, 61, 88, 208-209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved