Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-02 00:00:00

В серпні 2015р. позивач [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача УДППЗ «Укрпошта», в якому просив суд: визнати дії відповідача щодо порушення Правил надання послуг поштового зв'язку, пов'язаних з відправленням до Європейського суду з прав людини (Франція) міжнародного реєстрованого поштового відправлення позивача за №4207300023766 від 01 квітня 2015р., незаконними; стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 8000,0 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що він відбуває покарання у вигляді довічного позбавлення волі у Роменській виправній колонії №56 (далі по тексту - РВК №56). 01 квітня 2015р. оператор поштового відділення відповідача, що знаходиться за місцем відбування покарання позивача, прийняв від уповноваженої особи РВК №56, поштову кореспонденцію позивача до Європейського суду з прав людини (Франція, Страсбург) для пересилання адресату як реєстрове поштове відправлення, що підтверджується фіскальним чеком за №4207300023766 від 01 квітня 2015р., зі сплатою за надання послуги відправки поштової кореспонденції 126,63 грн. Враховуючи, що згідно нормативних документів строк пересилання має становити 7 днів, при цьому, позивач не отримав жодної відповіді з Європейського суду з прав людини щодо отримання його поштової кореспонденції, позивач звернувся до відповідача із запитом про надання інформації щодо місцезнаходження поштового відправлення позивача, на що отримав відповідь про неможливість проведення перевірки щодо зазначеного поштового відправлення у зв'язку із відсутністю інформації на сайті УДППЗ «Укрпошта» в On-Line сервісі відстеження пересилання поштових відправлень. На думку сторони позивача, відсутність даного відображення свідчить, що відповідач не зареєстрував поштове відправлення позивача відповідно до нормативних документів, не вручив його адресату під розписку, а втратив. На підставі зазначеного, позивач просив суд визнати зазначені дії відповідача протиправними та відшкодувати завдану йому такими діями моральну шкоду, яка виразилась у позбавленні позивача можливості реалізувати свої права та законні інтереси у Європейському суді з прав людини, у позивача довгий час тривала нервова напруга, останній втратив спокій, сон та працездатність, що призвело до тривалих фізичних і психічних страждань, які позивач оцінює у 8000,0 грн. та просить суд стягнути їх з відповідача. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 19 серпня 2015р., з урахуванням внесених виправлень ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 07 вересня 2015р., участь позивача у розгляді справи ухвалено проводити в режимі відеоконференції з РВК №56 на підставі ст. 158-1 ЦПК України. Позивач, у судовому засіданні в порядку визначному ст. 158-1 ЦПК України, позов підтримав в повному обсязі та з підстав зазначених у ньому просив суд його задовольнити. Сторона відповідача в судове засідання свого уповноваженого представника не направила, про час та місце судового розгляду була оповіщена належним чином, про поважність причин неявки суду повідомлено не було, при цьому, до початку судового засідання, до суду надійшли письмові заперечення проти позову, в яких сторона проти позову заперечувала в повному обсязі з підстав того, що зазначені в позові обставини щодо порушення відповідачем нормативів поштового відправлення позивача є надуманими та безпідставними. Так, на підставі проведеною службової перевірки у відповідача, останнім встановлено, що відсутність в On-Line сервісі відстеження пересилання поштових відправлень інформації щодо поштового відправлення позивача була зумовлена відсутністю у касовому апараті відображення ШКІ без літерних символів, але при цьому 06 квітня 2015р. зазначена кореспонденція була відправлена за межі України, а 09 квітня 2015р. отримана поштовою адміністрацією Франції у задовільному стані. Суд, заслухавши пояснення позивача, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов не підлягає задоволенню виходячи із наступного. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, позивач, відбуваючи покарання у вигляді довічного позбавлення волі у РВК №56, 01 квітня 2015р. через уповноважену особу РВК №56 оформив у СД УДППЗ «Укрпошта» Роменського району, с. Перехрестівка, ВПЗ Перехрестівка поштове відправлення у формі рекомендованого листа до Франції з штриховим кодовим ідентифікатором (далі по тексту - ШКІ) №4207300023766, що підтверджується фіскальним чеком від 01 квітня 2015р. (а.с. 5). 16 червня 2015р. позивач звернувся до відповідача із запитом про надання інформації про надходження його поштового відправлення №4207300023766. Як вбачається з листа-відповіді відповідача від 25 червня 2015р. за №03-21/1-230, здійснити перевірку щодо зазначеного позивачем поштового відправлення немає можливості, оскільки інформація на сайті УДППЗ «Укрпошта» в On-Line сервісі відстеження пересилання поштових відправлень не відображена. Згідно нормативних документів на рекомендоване реєстроване поштове відправлення клеїться ШКІ довжина якого включає 13 символів. Для міжнародних відправлень використовується ШКІ із літерними позначеннями. При цьому, позивачу було запропоновано з метою подальшого розшуку звернутись з відповідною заявою до ЦПЗ№5. Звертаючи до суду позивач наголошував, що відсутність відображення його поштового відправлення в On-Line сервісі відстеження пересилання поштових відправлень свідчить про те, що відповідач не зареєстрував поштове відправлення позивача відповідно до нормативних документів, не вручив його адресату під розписку, а відтак втратив. Однак, дане твердження позивача не знайшло свого підтвердження в процесі судового розгляду з огляду на наступне. У відповідності зі ст. 1 Закону України «Про поштовий зв'язок» послуги поштового зв'язку - продукт діяльності оператора поштового зв'язку з приймання, обробки, перевезення та доставки (вручення) поштових відправлень, виконання доручень користувачів щодо поштових переказів, банківських операцій, спрямований на задоволення потреб користувачів. Основними засадами діяльності у сфері надання послуг поштового зв'язку є: захист інтересів користувачів у сфері надання послуг поштового зв'язку; забезпечення надання послуг поштового зв'язку встановленого рівня якості; доступність до ринку послуг поштового зв'язку; законодавче регулювання відносин у сфері надання послуг поштового зв'язку; забезпечення прав користувачів на таємницю інформації у сфері надання послуг поштового зв'язку; забезпечення прав операторів поштового зв'язку; єдність правил, стандартів і норм у сфері надання послуг поштового зв'язку (ст. 3 Закону України «Про поштовий зв'язок»). У відповідності з п. 1), 2) ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: захист своїх прав державою; належну якість продукції та обслуговування. Згідно положень п. 10 Правил надання поштового зв'язку, затврджених постановою КМУ за №270 від 05 березня 2009р. (далі по тексту - Правила) оператори поштового зв'язку зобов'язані забезпечувати надання послуг поштового зв'язку встановленого рівня якості відповідно до нормативно-правових актів, що регламентують діяльність операторів поштового зв'язку, умов договору. Згідно положень п. 2 Правил рекомендоване поштове відправлення - реєстрований лист, поштова картка, бандероль, секограма, дрібний пакет, мішок "M", які приймаються для пересилання без оцінки відправником вартості його вкладення. Відповідно до п. 25-26 Правил міжнародні реєстровані поштові відправлення можуть прийматися для пересилання лише з простим повідомленням про їх вручення. Міжнародні поштові відправлення можуть прийматися для пересилання з позначкою «З посильним», доставка яких адресатам здійснюється кур'єром відразу після їх прибуття до об'єкта поштового зв'язку, якому доставляється таке поштове відправлення. Міжнародні рекомендовані поштові відправлення з позначкою «Вручити особисто» приймаються для пересилання лише з повідомленням про вручення. Як вбачається із матеріалів справи, позивачем було оформлено відправлення у формі рекомендованого листа, але без відміток «З посильним» чи «Вручити особисто». Крім того, судом встановлено, що поштове відправлення позивача було відправлене за межі України 06 квітня 2015р. з Київ ДОПП та 09 квітня 2015р. отримане поштовою адміністрацією Франції, що цілком узгоджується із Нормативами і нормативними строками пересилання поштових відправлень, затверджених Наказом Міністерства інфраструктури України від 28 листопада 2013р. за №958. Враховуючи, що поштове відправлення позивача було відправлене без відмітки про вручення особисто адресату, надходження позивачу будь-яких додаткових документів про вручення такого відправлення законодавчо не передбачено. При цьому, відсутність відповіді з Європейського суду з прав людини не може бути доказом втрати відповідачем поштового відправлення позивача та невиконання останнім належним чином своїх зобов'язань щодо відправлення рекомендованого листа позивача. У відповідності з ч.1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Частиною 2 ст. 59 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. За змістом ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Водночас, як вбачається із матеріалів справи, у листі-відповіді відповідача від 25 червня 2015р. за №03-21/1-230 позивачу було повідомлено про можливість отримання додаткової інформації про вручення поштового відправлення та його розшуку на підставі п. 121-123 Правил. Так, відповідно до абз. 7, 8 п. 121 Правил до вручення одержувачу поштового відправлення, виплати коштів за поштовим переказом відправник має право за місцем приймання цього поштового відправлення, поштового переказу для пересилання за додаткову плату подати заяву про: розшук відправленого ним реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу; одержання інформації про вручення реєстрованого поштового відправлення, виплату коштів за поштовим переказом. У заяві про випадки, передбачені пунктом 121 цих Правил, зазначається: вид, категорія та номер поштового відправлення або категорія та номер поштового переказу, місце та дата прийняття, прізвище, ім'я та по батькові (для юридичних осіб - найменування) і поштова адреса відправника та адресата, а у відповідних випадках - сума поштового переказу, сума оголошеної цінності поштового відправлення, сума післяплати, дані пред'явленого документа, що посвідчує особу заявника. У разі коли це стосується посилки, прямого контейнера або листа, бандеролі з оголошеною цінністю, у заяві зазначається вид упаковки, детальний перелік та вартість вкладення. У разі коли це стосується згрупованих поштових відправлень, поштових переказів, до заяви також долучається їх список, відправлень "EMS" - копія адресного ярлика (п. 122 Правил). Частиною 1 ст. 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. У відповідності з п.1), 2) ч. 2 цієї статті моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. У відповідності з ч. 1, 2 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. При задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання про відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Згідно роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, даних у п.5 Постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» за № 4 від 31 березня 1995р., обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Враховуючи, що під час судового розгляду не встановлено незаконних дій відповідача при наданні послуг з відправлення зазначеного вище рекомендованого поштового відправлення, на які наголошував позивач, суд не вбачає правових підстав для відшкодування останньому моральної шкоди завданої такими діями. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку по необхідність залишення позовної заяви [PERSON] до УДППЗ «Укрпошта» про визнання дій незаконними, відшкодування моральної шкоди без задоволення.

Outcome: dismissed