Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-06 00:00:00

Лікар-психіатр 8-го відділення Полтавської обласної клінічної психіатричної лікарні ім. О.Ф. Мальцева [PERSON] звернулась до суду із заявою про визнання госпіталізації недієздатного [PERSON] до психіатричного закладу за згодою опікуна доцільною. Заява обґрунтована тим, що 01 лютого 2016 року за направленням Пирятинського психоневрологічного будинку-інтернату, лікаря Пирятинської ЦРЛ та заявою опікуна недієздатного в психіатричну лікарню поступив хворий [PERSON] , [INFO] , з діагнозом: глибока розумова відсталість. Враховуючи наявність тяжкого розумового недорозвитку, відсутність продуктивного мовного контакту внаслідок повної глухонімоти, порушення поведінки, агресія до оточуючих, недієздатність хворого, та тяжку супутню патологію (туберкульоз легень та бациловиділення), лікар просив суд винести рішення про визнання госпіталізації недієздатного [PERSON] до психіатричного закладу за згодою опікуна доцільною. В судовому засіданні представник лікарні Божко А.Ф. заяву підтримала в повному обсязі, пославшись на обставини,викладені в заяві. Просила її задовольнити. Прокурор в судовому засіданні заяву підтримав, проти її задоволення не заперечує. Суд, заслухавши пояснення представника лікарні, думку прокурора, вивчивши докази у справі, приходить до наступних висновків. Рішенням Пирятинського районного суду Полтавської області від 22 серпня 2008 року, яке набрало законної сили, [PERSON] визнаний недієздатним (а.с.5). Рішенням Пирятинського районного суду Полтавської області від 06 квітня 2009 року опікуном [PERSON] призначено [PERSON] (а.с.6). Як встановлено судом, хворий [PERSON] з діагнозом: глибока розумова відсталість поступив в психіатричну лікарню 01 лютого 2016 року за направленням Пирятинського психоневрологічного будинку-інтернату, лікаря Пирятинської ЦРЛ та за заявою опікуна [PERSON] (а.с.4). Опікун хворого [PERSON] [PERSON] звернулась до Полтавської обласної клінічної психіатричної лікарні ім. О.Ф. Мальцева з заявою, в якій зазначала, що не заперечує проти госпіталізації її сина в дану лікарню для обстеження та лікування (а.с.4). Як вбачається з матеріалів заяви лікаря, [PERSON] від народження відставав в розвитку від однолітків (ходити почав в 4 роки, не розмовляв). Дитячий садок, школу не відвідував. Виховувався вдома. З 1997 року знаходився під наглядом в Зіньківському будинку-інтернаті. В 1998 році оглядався ЛОР-лікарем, встановлений діагноз - хронічний неврит слухового нерву, повна глухота. З дитинства визнаний інвалідом І групи безтерміново. Даних за обстеження, лікування в ПОКПЛ немає. З 2007 року перебуває в Пирятинському психоневрологічному будинку-інтернаті. За час перебування в інтернаті лікувався з приводу хронічного бронхіту, хронічного гастриту. В 2012 оперований з приводу перелому шийки правого стегна. В зв`язку з аутоагресивною поведінкою отримував підтримуюче лікування нейролептиками. 30.11.2015 року проведено флюорографічне обстеження, встановлений діагноз: туберкульоз. 21.01.2016 року оглянутий фтизіатром Пирятинської ЦРЛ, діагноз: вперше діагностований туберкульоз\~ в/ч легень (вогнищевий). 01.02.2016 року був консультований лікарем-фтизіатоом ПОТД встановлено діагноз - вперше діагностований туберкульоз (01.02.2016) в/ч обох легень (інфільтративний), Дестр -, МБТ 0, М 0, МГ 0, Риф 0, К 0, [ADDRESS] , рекомендовано стацлікування в психотуберкульозному відділенні ПОКПЛ. Доставлений в ПОКПЛ ім.О.Ф.Мальцева в супроводі медпрацівника будинку-інтернату. 05 вересня 2016 року [PERSON] оглянутий комісією лікарів-психіатрів, якою йому встановлено діагноз: глибока розумова відсталість зі значними порушеннями поведінки (а.с.3). Враховуючи\~ наявність тяжкого розумового недорозвитку, відсутність продуктивного мовного контакту внаслідок повної глухонімоти, порушення поведінки, агресія до оточуючих, недієздатність хворого, та тяжку супутню патологію (туберкульоз легень та бациловиділення), письмову заяву опікуна, комісією зроблений висновок про доцільність госпіталізації [PERSON] . Крім пояснень осіб, які беруть участь в судовому засіданні, зазначене підтверджується письмовими доказами висновком комісії лікарів-психіатрів, заявою опікуна хворого [PERSON] , рішеннями Пирятинського районного суду від 22 серпня 2008 року та від 06 квітня 2009 року. Відповідно до ст.13 Закону України Про психіатричну допомогу особа, визнана у встановленому законом порядку недієздатною, госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна. Рішенням Конституційного суду України\~\~ від 1 червня 2016 року\~ № 2-рп/2016 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення третього речення частини першої статті 13 Закону України "Про психіатричну допомогу" (справа про судовий контроль за госпіталізацією недієздатних осіб до психіатричного закладу) визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення третього речення частини першої статті 13 Закону України "Про психіатричну допомогу" від 22 лютого 2000 року № 1489-III з наступними змінами у взаємозв`язку з положенням частини другої цієї статті стосовно госпіталізації особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю. Зважаючи на наявність у [PERSON] тяжкого розумового недорозвитку, відсутність продуктивного мовного контакту внаслідок повної глухонімоти, порушення поведінки, агресію до оточуючих, недієздатність хворого, та тяжку супутню патологію (туберкульоз легень та бациловиділення), письмову заяву опікуна зі згодою на обстеження та лікування [PERSON] в стаціонарі, враховуючи висновок комісії лікарів-психіатрів, заяву опікуна, суд вважає за необхідне поміщення [PERSON] до психіатричного стаціонару визнати доцільним. За таких обставин\~ суд приходить до висновку, що заява лікаря-психіатра підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved