Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-10 00:00:00

Позивач [PERSON] 24.10.2018 р. звернулась до суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнень просила визнати, що домоволодіння [ADDRESS] на праві спільної часткової власності належить [PERSON] з часткою 51/100, [PERSON] з часткою 24/100, [PERSON] з часткою 25/100; визнати за нею право власності на 51/100 частину домоволодіння [ADDRESS] , загальною вартістю 542832,00 грн., яка складається з житлового будинку літ. «В» загальною площею 55,3 кв.м. вартістю 262642,00 грн; ганку до літ. «В» вартістю 265,00 грн., з приміщення в житловому будинку літ. «А»: №1-6 (житлова) площею 17,4 кв.м. вартістю 100829,00 грн; №1-7 (передпокій) площею 15,1 кв.м. вартістю 87501,00 грн.; №1-8 (кухня) площею 5,5 кв.м. вартістю 31871,00 грн.; з приміщень в прибудові літ. «а-1»: №V (санвузол) площею 3,7 кв.м. вартістю 11056,00 грн.; №VI (коридор) площею 6,0 кв.м. вартістю 17928,00 грн.; господарські будівлі та споруди: кухня літ. «Ж» вартістю 18128,00 грн.; хвіртки №2; огорожа №3 загального користування з власником [PERSON] вартістю 6194,00 грн; а ворота №4, вимощення І, водопровід №1 загального користування для трьох співвласників вартістю 6418,00 грн. В обгрунтування позову зазначила, що житловий будинок [ADDRESS] на підставі ухвали Херсонського обласного суду від 28.06.1962р. по цивільній справі №33-36 на праві спільної часткової власності належав її батькам [PERSON] з часткою 62 [ADDRESS] 100, та [PERSON] з часткою 38/100. 27.12.1965р. за нотаріально посвідченим договором [PERSON] подарувала їй належні 38/100 частин житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель і споруд. [INFO] помер батько [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина, спадкування здійснювалось за заповітом. Згідно нотаріально посвідченого заповіту від 02.09.1986р. [PERSON] на випадок своєї смерті зробив розпорядження: належну йому частину житлового будинку, з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться в [ADDRESS] , заповів своїм онукам [PERSON] та [PERSON] (відповідачі по справі) в рівних частках. Спадкоємці прийняли спадщину шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном відповідно до ст. 549 ЦК УРСР, оскільки вони постійно проживали в будинку разом зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини і проживають та зареєстровані за цією адресою до наступного часу. Крім того, 03.09.1991р. спадкоємиця [PERSON] звернулась з заявою до Третьої Херсонської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини (спадкова справа №463\\1991). Разом з тим, відповідачі не оформились в спадкових правах і не отримали свідоцтв про право на спадщину за заповітом і не зареєстрували своє право власності на нерухоме майно. За час експлуатації житлового будинку літ. «А» співвласниками були проведенні переобладнання та реконструкції приміщень. Здійснити перерозподіл часток між співвласниками не видається можливим у зв`язку зі смертю співвласника [PERSON] та припиненням його цивільної правоздатності відповідно до ст. 25 ЦК України, а без визначення часток з урахуванням нового будівництва, має можливості оформити правовстановлюючі документи на частку в спільній частковій власності та здійснити державну реєстрацію свого права власності на нерухоме майно. 22 листопада 2018 року [PERSON] та [PERSON] подано зустрічну позовну заяву у якій просили визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] на 24/100 частини домоволодіння [ADDRESS] , загальною вартістю 259458,00 грн., які складаються з: в житловому будинку літ. «А» приміщення: №1-4 (житлова) площею 13,4 кв.м. вартістю 77650,00 грн.; №1-5 (житлова) площею 7,5 кв.м. вартістю 43461,00 грн.; №1-9 (житлова) площею 11,7 кв.м. вартістю 67799,00 грн.; в прибудові літ. «а» приміщення: №IV (топочна) площею 4,4 кв.м. вартістю 10203,00 грн. + частину приміщення №І (коридор) з внутрішніми розмірами 2,6 м. х 1,8 м. = 4,7 кв.м. вартістю 10900,00 грн.; господарські будівлі та споруди: гараж літ. «Б» вартістю 33257,00 грн.; сарай літ. «Д» вартістю 2511,00 грн.; сарай літ. «Е» вартістю 1065,00 грн.; хвіртка №2; огорожа №3 загального користування з власником [PERSON] вартістю 6194,00 грн., а ворота №4; вимощення І; водопровід №1 загального користування для всіх трьох співвласників вартістю 6418,00 грн.; визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] на 25/100 частини домоволодіння [ADDRESS] , загальною вартістю 264019,00 грн., які складаються з: в житловому будинку літ. «А» приміщення: №1-2 (коридор) площею 5,9 кв.м. вартістю 34189,00 грн.; №1-3 (житлова) площею 23,9 кв.м. вартістю 138496,00 грн.; в прибудові літ. «а» приміщення: №IІ (кухня) площею 4,2 кв.м. вартістю 9740,00 грн.; №ІІІ (санвузол) площею 2,4 кв.м., вартістю 5798,00 грн. + частинку приміщення №Іа (коридор) з внутрішніми розмірами 1,8 м. х 2,8 м. = 5,0 кв.м. вартістю 11595,00 грн.; господарські будівлі та споруди: літня кухня літ. «Г» вартістю 57784,00 грн.; ворота №4; вимощення І; водопровід №І загального користування для всіх трьох співвласників вартістю 6417,00 грн. Ухвалою судді Херсонського міського суду Херсонської області від 06.11.2018 р. відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання на 27.11.2018 р. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 27.11.2018 р. прийнято до розгляду зустрічну позовну заяву [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] про визначення часток у спільній частковій власності, визнання права власності в порядку спадкування за заповітом; витребувано інвентарну справу на домоволодіння [ADDRESS] ; належним чином завірену копію спадкової справи №463/1991 після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , підготовче засідання відкладено на 07.12.2018 р. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 07.12.2018 р. призначено у справі судову будівелльно-технічну експертизу, провадження у справі зупинено. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 25.02.2019 р. поновлено провадження у справі та призначено підготовче засідання. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 25.04.2019 р. закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. Сторони в судове засідання не з`явились, представниками подано заяви про розгляд справи за їх відсутності, просили задовольнити позовні вимоги. Суд ухвалив розглянути справу у відсутність сторін. За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідив матеріали цивільної справи, встановив наступне. Ухвалою Судової колегії по цивільним справам Херсонського обласного суду від 29.06.1962 року змінено рішення народного суду м. Херсона від 14.12.1961 р., визнано право власності за [PERSON] на приміщення відповідно до плану літ. А 1-6/ розміром 17,40 кв.м, 1-7/ розміром 14,50 кв.м, 1-8 розміром 5,5 кв.м; визнано за [PERSON] право власності на приміщення в житловому будинку літ. «А»: 1-1 площею 23,7 кв.м.; 1-2 площею 5,9 кв.м.; 1-3 площею 23,9 кв.м.; 1-4 площею 13,4 кв.м.; 1-5 площею 7,5 кв.м.; 1-9 площею 11,7 кв.м (арк. справи 8). За договором дарування від 27.12.1965 року, зареєстрованого у реєстрі за №2-13340, [PERSON] подарувала [PERSON] належні їй на праві власності 38/100 частин домоволодіння [ADDRESS] (арк. справи 9-10). Згідно заповіту складеного 02.09.1986 року, посвідченого старшим державним нотаріусом Третьої Херсонської державної нотаріальної контори, [PERSON] на випадок своєї смерті зробив розпорядження, що належну йому частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель і споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] заповів [PERSON] , [PERSON] у рівних частках (арк. справи 11). [PERSON] помер [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про смерть виданим повторно серії [NUMBER] від 25.01.1997 р. (арк. справи 12). Рішенням виконавчого комітету Комсомольської районної у м. Херсоні ради від 14.11.2008 р. №166 "Про індивідуальне житлове будівництво", [PERSON] вирішено оформити документи на будівлі та затвердити акти прийняття закінчених будівництвом індивідуальних житлових будинків по [ADDRESS] (арк. справи 14). Відповідно до листа КП "Херсонське бюро технічної інвентаризації" №1244 від 30.03.2018 р., згідно матеріалів інвентарної справи, власниками домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] є [ADDRESS] частин [PERSON] ; 62/100 частин [PERSON] (арк. справи 22) Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , 23 листопада 1968 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, внаслідок чого остання змінила прізвище на Лавочникова (арк. справи 34). [PERSON] народилась [INFO] , батьками є [PERSON] , [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 17.09.1975 р. (арк. справи 37). 22 квітня 1995 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, внаслідок чого остання змінила прізвище на [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 22.04.1975 р. (арк. справи 38). 24 жовтня 2000 року зареєстровано розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 24.10.2000 р. (арк. справи 39). 27 вересня 2002 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, внаслідок чого остання змінила прізвище на [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 27.09.2002 р. (арк. справи 40). [PERSON] народилась [INFO] , батьками є [PERSON] , [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 11.08.1969 р. (арк. справи 42). 11 квітня 1987 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, внаслідок чого остання змінила прізвище на [PERSON] , що підтверджено довідкою про одруження №463/07.57 від 29.07.2003 р. (арк. справи 43). 12 жовтня 1989 року зареєстровано розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 12.01.1995 р. (арк. справи 44). 18 лютого 1995 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, внаслідок чого остання змінила прізвище на [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 18.02.1995 р. (арк. справи 45). 30 листопада 1999 року зареєстровано розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 30.11.1999 р. (арк. справи 46). 11 січня 2008 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, внаслідок чого остання змінила прізвище на [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 11.01.2008 р. (арк. справи 47). 14 квітня 2011 року зареєстровано розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 14.04.2011 р. (арк. справи 48). Відповідно до спадкової справи №463/1991 після смерті [PERSON] , із заявою про прийняття спадщини звернулась [PERSON] (арк. справи 118-119). Згідно проведеної судової будівельно-технічної експертизи №50/18 від 18.02.2019 року, експертом визначено частки співвласників, запропоновано один варіант технічно можливого реального розподілу житлового будинку, господарських будівель та споруд (арк. справи 127-185). Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За змістом ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч.1 ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно дост.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені устаттях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ч.1, ч.3 ст.348 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ст.355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності, згідно ч. 1 ст. 356 ЦК України та ч. 1 ст. 86 ЗК України, є спільною частковою власністю. Виходячи зі змісту загальних засад регулювання права власності, що встановлені ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Норми ст. ст. 317, 319 ЦК України передбачають, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, яке він здійснює на власний розсуд і усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. У відповідності до ч. 1 та ч. 2 ст. 367 ЦК України, майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Наведені вище норми гарантують кожному із співвласників право на поділ (виділ) в натурі того майна, яке знаходиться у їх спільній частковій власності і після здійснення якого, право спільної власності припиняється, кожен із співвласників набуває право особистої приватної власності на майно, що утворюється в результаті його поділу (виділу), і зміст якого проявляється, перш за все, у здійсненні правомочності щодо володіння, користування та розпорядження майном за своєю волею, на власний розсуд, незалежно від волі інших осіб. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 N 7 Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ, визначено, що справах за позовом учасників спільної власності на землю про встановлення порядку володіння й користування спільною земельною ділянкою, на якій розташовані належні їм жилий будинок, господарські будівлі та споруди, суд з`ясовує і враховує можливість нормального користування будинком і здійснення догляду за ним, розташування господарських будівель,споруд, необхідність зведення будівель, розташування плодово-ягідних насаджень співвласників, можливість проходу з вулиці на подвір`я тощо. За п. 22 Постанови, якщо при вирішенні спору суд установить, що співвласники визначили порядок користування й розпорядження земельною ділянкою, для зміни якого підстав немає, він ухвалює рішення про встановлення саме такого порядку. У резолютивній частині рішення в такій справі суд залежно від її обставин повинен вказати розміри й межі тих ділянок, які має використовувати кожна зі сторін, і тих, які виділено для спільного користування, а також зазначити, як сторони мають проходити до будинку, будівель, споруд та на вулицю. Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини та положення законодавства, яким урегульовано спірні правовідносини, суд приходить до висновку, що права позивачів щодо спадкування підлягають захисту шляхом визнання за ними права власності на спадкове майно, з урахуванням висновку експерта, а тому позов слід задовольнити. Підстави для негайного виконання судового рішення відсутні. Заходи забезпечення позову судом не застосовувалися. Рішення в повному обсязі складене 19 липня 2019 року. На підставі наведеного,

Outcome: approved