Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред"явлення позову до суду і до досягнення сином повноліття. В обґрунтування вимог позивач вказує, що 05 вересня 2000 року уклала шлюб з відповідачем. Від даного шлюбу у них народився син [PERSON], який на даний час проживає разом із позивачем. З моменту фактичного припинення подружніх відносин, відповідач належним чином не виконує батьківський обов'язок по утриманню дитини, а вона самостійно не може надати для сина належне матеріальне утримання, достатнє для його віку та розвитку. Відповідач є працездатною особою, має можливість і матеріальну змогу надавати матеріальну допомогу, однак добровільно цього не робить. Посилаючись на наведене, просить позов задовольнити. У судове засідання позивач не з»явилася, однак від її представника адвоката [PERSON] надійшла на адресу суду заява про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримує з підстав наведених у позові. Відповідач в судове засідання не з"явився, однак надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги визнає та не заперечує проти задоволення позову. Судом встановлено, що сторони з 05 вересня 2000 року уклали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 05 вересня 2000 року, виданого Кременецьким відділом реєстрації актів громадянського стану Тернопільської області, актовий запис № 128 (а.с.6). Від даного шлюбу у сторін народився син [PERSON] [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 20.03.2003 року, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Кременецького районного управління юстиції у Тернопільській області, про що зроблено актовий запис за № 51 (а.с.7). Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов на предмет постійного проживання [PERSON], що проживає по [ADDRESS] від 18.06.2018 року встановлено, що у будинку [ADDRESS] проживають спільно мати [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO]. Син [PERSON] зареєстрований за адресою [ADDRESS]. (а.с. 8). Згідно повідомлення Кременецького районного центру зайнятості від 20.06.2018 року, [PERSON], яка проживає за адресою [ADDRESS], станом на 19.06.2018 року на обліку в Кременецькому РЦЗ не перебуває (а.с.9). Суд, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із наступних підстав. В силу вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненнями фізичних та юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 p., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 p. та набула чинності для України 27 вересня 1991 p., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Положеннями ст. 3 даної Конвенції визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Вимогами ст. 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і обов'язків і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно із вимогами ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України, якщо платник податків має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмірі аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до вимог ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Положеннями ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Враховуючи вищезазначене та те, що відповідач є працездатним, інших утриманців, крім сина не має, приймаючи до уваги інтереси дитини та забезпечення його гармонійного розвитку, суд вважає, що розмір аліментів, який підлягають стягненню з відповідача на утримання сина [PERSON], [INFO] слід визначити в розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи стягувати з дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття. При визначенні розміру аліментів, суд врахував, матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у власності нерухомого майна, його вік, відсутність на утриманні відповідача інших дітей, вік та потреби дитини, фінансове становище матері, а тому прийшов до переконання, що саме такий розмір аліментів буде відповідати потребам дитини та фінансовим можливостям батька. Відповідачем не представлено суду жодних доказів про те, що він за своїм матеріальним становищем чи станом здоровя позбавлений можливості надавати таку матеріальну допомогу малолітньому синові. В силу вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Відповідно до вимог ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача в дохід держави підлягають стягненню витрати судового збору у розмірі 704 грн 80 коп.

Outcome: approved