Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, в обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 2009 року вона перебуває у шлюбі з відповідачем, від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO]. Відповідач [PERSON] не працює, постійного доходу чи заробітку не має, матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, тому, відповідач повинен надавати матеріальну допомогу на утримання двох дітей у твердій грошовій сумі по 760 грн.,щомісячно. На підставі вищевикладеного, позивач просила суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання двох неповнолітніх синів у твердій грошовій сумі, у розмірі 760 грн. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надала суду письмову заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала, заперечень проти заочного розгляду справи, в разі повторної неявки відповідача в судове засідання, суду не надала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча про час і місце судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ст. 224 ч. 1 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки позивач [PERSON] заперечень проти заочного розгляду справи суду не надала, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що відповідач по справі - [PERSON] є батьком [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження [PERSON] та [PERSON], в яких вказані відомості про батька, тобто [PERSON] (а. с. 8, 9). Відповідач [PERSON] не працює, постійного доходу чи заробітку не має, матеріальної допомоги не надає, від утримання дітей ухиляється. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. При ухиленні батьків від обов`язку утримувати своїх неповнолітніх дітей кошти на їх утримання стягуються у судовому порядку. Відповідно до ст. 181 Сімейного кодексу України по рішенню суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частині від доходу (заробітку) або в твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних членів сім`ї, інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 182 ч. 2 СК України встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що з відповідача підлягають стягненню аліменти на користь позивача на утримання двох дітей саме в твердій грошовій сумі, оскільки на момент пред'явлення позову до суду, що встановлено з пояснень позивача, відповідач не працював, постійного доходу чи заробітку не мав. Враховуючи матеріальне становище позивача, потреби неповнолітніх дітей позивача та відповідача у матеріальному забезпеченні, які позивач одноособово забезпечити не має змоги, суд вважає, що відповідач повинен сплачувати аліменти на утримання двох малолітніх дітей у розмірі 760 грн. на двох дітей, на кожну дитину у розмірі 380 грн., щомісячно, на думку суду, такий розмір утримання є співмірним з матеріальними можливостями відповідача, тому позовні вимоги позивача [PERSON] підлягають задоволенню. Згідно з п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору при подачі позову, він стягується з відповідача в дохід держави. Відповідно до ст. 5 ЗУ "Про судовий збір" від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів. З урахуванням вищевикладеного суд вважає, що сплату судового збору необхідно покласти на відповідача у розмірі, встановленому законом. Висновки суду підтверджуються письмовими доказами, дослідженими у судовому засіданні. На підставі ст. ст. 180, 181, 182 Сімейного кодексу України ст. 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2013 рік",

Outcome: approved