Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-16 00:00:00

ПАТ КБ Приватбанк звернулося до суду з вищезазначеним позовом, в якому просив стягнути з відповідачів солідарно на свою користь заборгованість у розмірі 3 117 261,42 грн. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що відповідно до кредитного договору № К017-08/В від 07.02.2008 року та додаткової угоди № 1 від 31.01.2009 року ПП «Рольган» отримало кредитний ліміт у розмірі 300 000,00 дол. США зі сплатою за користування ними відсотків, з кінцевим терміном повернення 06.02.2013 року, проте в порушення умов договору свої зобов'язання належним чином не виконав, що стало підставою для звернення до суду. Вимоги, що випливають зі згаданого договору, були забезпечені шляхом укладання з відповідачами ПАТ "Акцент - Банк" договору поруки № 167 від 20.10.2010 року та [PERSON] договору поруки № 1 від 07.02.2008 року, з [PERSON] договору поруки № 2 від 07.02.2008 року, у зв'язку з чим вони є солідарними відповідачами за пред'явленим до стягнення боргом. У судове засідання представник позивача не з'явився, про час і місце його проведення повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив, суду надав клопотання про рогляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник ПАТ «А-Банк» в судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Представник відповідача ПП «Рольган» у судове засідання не з?явився, про час і місце його проведення повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове не з'явилися, про час і місце його проведення повідомлялися належним чином, причину неявки суду не повідомили. Суд, вивчивши матеріали справи, надані докази, вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. Судом встановлено, що 07.02.2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ПП «Рольган» був укладений кредитний договір № К017-08/В. 31.01.2009 року між позивачем та ПП «Рольган» було укладено додаткову угоду № 1 до Кредитного договору. Відповідно до п. А.2. кредитного договору (враховуючі додаткові угоди) позивач надав ПП «Рольган» кредитний ліміт у розмірі - 300,00 дол. США. Згідно п.2.2. Кредитного договору ПП «Рольган» зобов?язався сплатити відсотки за користування кредитом в строки встановлені в Кредитному договорі (19.10.% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 06.02.2013 року). У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем ПП «Рольган» умов зазначеного кредитного договору заборгованість за ним станом на 06.10.2011 року склала 612 194,40 дол. США, що еквівалентно дорівнює 2 394 210,00 грн. ( за курсом 7,9807 грн. за 1 долар США відповідно розпорядження НБУ, станом на 09.11.2011 року) та 116 847,76 грн., з яких: - заборгованість за кредитом - 270 000,00 дол. США, з яких прострочена заборгованість по кредиту - 180 000,00 дол. США; - заборгованість по відсоткам - 234 364,34 дол. США, з яких прострочена заборгованість по відсоткам - 233 886,84 дол. США; - пеня - 107 830,06 дол. США; - заборгованість зі сплати комісії 116 847,76 грн. Зобов'язання позичальника, що випливали зі згаданого кредитного договору, були забезпечені шляхом укладання з відповідачами ПАТ "Акцент - Банк" договору поруки № 167 від 20.10.2010 року та [PERSON] договору поруки № 1 від 07.02.2008 року, з [PERSON] договору поруки № 2 від 07.02.2008 року, у зв'язку з чим вони є солідарними відповідачами за пред'явленим до стягнення боргом. Згідно ст. 1054 ЦК України, обов'язком Позичальника за кредитним договором є зокрема повернення кредиту та сплата процентів за користування ним. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 16 ЦК України, однією із форм судового захисту цивільних прав та інтересів є примусове виконання обов'язку в натурі. Згідно ст. ст. 549, 611 ЦК України однією із форм відповідальності за порушення зобов'язання є сплата неустойки. Відповідно до ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Згідно ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. З урахування вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» не знайшли свого підтвердження, оскільки на підтвердження заявлених позовних вимог, позивачем не надано належного розрахунку заборгованості, не надано докази саме видачі кредиту та докази належного повідомлення боржника щодо здійснення по примусовому стягненню боргу. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ст. 11 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed