Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-13 00:00:00

В березні 2016 року позивач звернувся з позовом до суду в якому уточнивши позовні вимоги просить звільнити заставне майно, а саме 1-но кімнатну квартиру що розташована за адресою: [ADDRESS], що належить на праві власності [PERSON], з- під арешту накладеного постановою Новоград-Волинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 30281801 від 12.12.2011 року та № 47862315 від 13.08.2015 року. Свій позов обґрунтовує тим, що ВДВС Новоград-Волинського міськрайонного управління винесено зазначені вище постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. У постановах зазначено накласти арешт на все майно, що належить [PERSON], в тому числі і на квартиру. 25.12.2007 року між Банком та [PERSON] укладено кредитний договір № ZRW1GК0000000823. В забезпечення виконання зобов`язань між Банком та [PERSON] було укладено договір іпотеки, відповідно до якого Банку було надано в іпотеку 1-но кімнатну квартиру. Відомості про обтяження майна були внесені до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. Під час продажу предмету договору іпотеки ПАТ КБ «ПриватБанк» стало відомо, що відділом ДВС було накладено арешт на майно відповідача, в тому числі на предмет договору іпотеки. Таким чином, арешт заставного майна є неправомірним, оскільки порушує права Банку як заставодержателя. Представник позивача в письмовій заяві до суду позов підтримав, просив задовольнити з підстав зазначених в ньому. Враховуючи те, що про час та місце судового розгляду відповідач [PERSON] була повідомлена вчасно та належним чином, однак про причини неявки суду не повідомила, заперечення проти позову не подала, суд, за згодою позивача, вважає за можливе ухвалити рішення заочно на підставі наявних доказів у справі. Представник Новоград-Волинського МВДВС просила відмовити в задоволенні позову з підстав зазначених в письмовому запереченні зокрема в частині звільнення заставного майна, накладеного постановою № 47862315 від 13.08.2015 року, в іншій частині покладається на розсуд суду. В письмовому запереченні до суду зазначає, що в ДВС на виконанні знаходиться виконавче провадження з виконання рішення суду винесеного на підставі не виконання боржником договору № ZRW1GК0000000823 від 25.12.2007 року, забезпечене заставним майном, яке описане та на яке накладено арешт в рахунок погашення боргу. Арешт по виконавчому провадженні накладений постановою №30281801 від 12.12.2011 року не знято з зв`язку з тим, що виконавче провадження повернуто стягувачу, а також не сплачено судовий збір. Суд, дослідивши матеріали справи та давши їм належну оцінку, дійшов наступного висновку. 25.12.2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № ZRW1GК0000000823, в забезпечення виконання зобов`язань за договором між Банком та [PERSON] було укладено договір іпотеки, згідно якого остання надала в іпотеку банку 1-но кімнатну квартиру що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. На підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30.04.2009 року змінено найменування Позивача з Закритого акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на Публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк". 17.07.2009 року проведено державну реєстрацію вказаних змін (номер запису в ЄДРПОУ 12241050038006727). На підставі виконавчого листа № 2-2576, виданого 30.06.2011 Жовтневим районним судом міста Дніпропетровськ про стягнення в солідарному порядку з [PERSON], [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» суми заборгованості за кредитним договором № ZRW1GК0000000823 від 25.12.2007 р. станом на 01.06.2009 року в розмірі 115 854,03 грн., державним виконавцем ВДВС Новоград-Волинськуого МУЮ було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП № 30281801 від 12.12.2011 року (а.с. 38) 20.07.2012 року винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу (а.с. 39). Дане виконавче провадження знищене. Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду від 12.05.2015 року №285/1120/15-ц, яке набрало законної сили 05.06.2015 року, \~\~стягнуто солідарно з [PERSON], [PERSON], на користь Банку заборгованість за кредитним договором в розмірі 27 537 доларів США 21 цент,\~\~ що в еквіваленті по курсу НБУ станом на 12.05.2015 р. складає 566\~987 грн. 35 коп.(а.с. 40-42) та 08.06.2015 року видано на його підставі виконавчий лист (а.с. 43). На підставі вказаного виконавчого листа, ВДВС Новоград-Волинського МУЮ було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП № 47862315 від 13.08.2015 року. (а.с. 44). На підставі постанови ВП № 47862315 від 01.11.2016 року здійснено опис та арешт майна боржника, а саме зазначеної вище квартири. Згідно зі\~ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження»\~особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення з-під арешту. Відповідно до\~ст. 19 Закону України «Про заставу»\~за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначаться на момент фактичного задоволення. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано. Згідно\~Інструкції «Про проведення виконавчих дій» № 74/5 від 15 грудня 1999 року\~та\~ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження»\~для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставне майно може бути звернено у разі виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; коли вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Стаття 3 ЗУ Про іпотеку\~встановлює виникнення, застосування та пріоритет іпотеки. Відповідно до вказаної норми іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. У разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені ним вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. Відповідно до вказаної норми Закону пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки, відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно, виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації. Згідно ч.1 ст. 7 Закону України Про іпотеку, за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Отже, як вбачається з вищевикладеного, позивач на сьогоднішній день не має можливості реалізувати вказаний вище предмет іпотеки за рішенням суду, оскільки на нього згідно зазначених постанов накладено арешт, що в свою чергу позбавляє права позивача на відновлення порушених його прав за кредитним та іпотечним договорами з боку відповідача [PERSON] Таким чином, враховуючи вищевикладене, а також те, що позивач має вищий пріоритет для задоволення свої вимог за рахунок майна, що є предметом іпотеки, суд вважає позовні вимоги ПАТ КБ Приватбанк про звільнення майна з-під арешту обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню На підставі викладеного,

Outcome: approved