Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-15 00:00:00

ПАТ КБ "ПриватБанк" звернувся до П'ятихатського районного суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за договором №DNXRRX93430162 від 04.07.2007 року на загальну суму 64 132,28 грн., з яких 16365,15 грн. - сума заборгованості за кредитом, 1853,28 грн. - сума заборгованості по комісії за користування кредитом, 50497,63 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором , 500 грн. - штраф (фіксована частина), 3030,11 грн. - штраф (процентна складова) (за відрахуванням суми 8113,89 грн., яка задоволена судовим наказом П'ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 09.10.2008 року) та сплачених судових витрат у розмірі 641,32 грн. судового збору. В обґрунтування заявлених вимог позивачем вказано, що 04.07.20107 року сторонами по справі укладено договір, на підставі якого відповідачем отримано кредитні кошти у розмірі 7020,00 грн. із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. При підписанні договору відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана сторонами заява разом з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) та Тарифами банку складає між ним і банком кредитний договір. Оскільки відповідач взятих зобов'язань належним чином не виконав, станом на 15.12.2014 року перед позивачем виникла заборгованість на загальну суму 68716,06 грн., від якої відрахована сума в розмірі 8113,89 грн. згідно судового наказу П'ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 09.10.2008 року, з урахуванням нарахованих штрафів (500 грн. - фіксована частина, 3030,11 грн. - процентна складова) позивач просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 64132,28 грн. разом із сплаченим судовим збором. Представник позивача Резніченко Д.М. в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав, просив задовольнити у повному обсязі на підставі обставин, викладених в позовній заяві, заявивши, що позивачем не пропущено строк позовної давності, оскільки останній переривався на підставі вчинених відповідачем платежів на погашення заборгованості, строк позовної давності сторонами встановлено в п'ять років, всі платежі відповідача враховані в повному обсязі при визначенні позивачем заборгованості за заявленим позовом в даній справі.. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав у повному обсязі, просив в позові відмовити, зазначивши, що перебував тривалий час на лікарняному через зламану шейку стегна, після видужання почав погашати заборгованість з кредиту. Окремо відповідач в судовому розгляді визнав факт отримання грошових коштів від позивача та факт добровільного укладення кредитної угоди сторін, з умовами якої відповідач був ознайомлений під час її укладення. В заяві від 18.02.2015 року просив застосувати строки позовної давності. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 04.07.2007 року закрите акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», що підтверджується статутом ПАТ КБ «ПриватБанк», надало [PERSON] кредитні кошти в розмірі 7020,00 грн. на строк 24 місяці на підставі складеної анкети-заяви позичальника, Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) та Тарифами банку із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1% в місяць (12% річних) на суму залишку заборгованості за кредитом та сплатою щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 84,24 грн. та одноразової винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 1170,00 грн., при чому в анкеті зазначено, що згідно п.4.2 Умов при порушенні позичальником зобов'язань з погашення кредиту, позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом в розмірі 8,5% в місяць, розрахованих від суми залишку непогашеної заборгованості за кредитом. Даний кредитно-заставний договір складається із підписаної сторонами анкети позичальника №DNXRRX93430162 від 04.07.2007, Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) та Тарифів банку, про що зазначено в вищевказаній анкеті від 04.07.2007 року. Відповідно до умов вищевказаного договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом, відсотків, комісії, винагороди, а також інших витрат згідно Умов. Перед укладенням вказаного договору відповідач повідомлений про умови кредитування, даний факт підтверджується особистим підписом відповідача у зазначеній анкеті позичальника від 04.07.2007 року. Відповідно до вимог ст.ст.6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагентів та визначенні умов договору з урахуванням вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Норми ст.628 ЦК України передбачають, що зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. \-\-\-Згідно п.5.1 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) позичальник зобов'язується сплатити пеню в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, при чому при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором більш ніж на 30 днів позичальнику зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. та 5% від суми заборгованості (п.5.3 вказаних Умов). Згідно матеріалів справи відповідачем отримані грошові кошти від позивача у зазначеному в позові та договорі розмірі, проте [PERSON] свої зобов`язання перед ПАТ КБ «ПриватБанк» належним чином не виконав, чим порушив умови договору, що призвело до виникнення заборгованості. Згідно ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливості виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до судового наказу П'ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 09.10.2008 року по справі №2-н-109, який набрав чинності 27.10.2008року, з [PERSON] на користь позивача стягнуто 8113,89 грн. заборгованості за вищевказаним договором. Згідно з розрахунком заборгованості відповідача перед ПАТ КБ "ПриватБанк", який узгоджується та підтверджується дослідженими судом матеріалами цивільної справи, станом на 15.12.2014 року сума заборгованості відповідача перед позивачем за вищевказаною кредитною угодою (із відрахуванням суми заборгованості в розмірі 8113,89 грн., встановленої наказом П'ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 09.10.2008 року) становить 64132,28 грн. (від суми заборгованості в розмірі 68716,06, з яких 16365,15 грн. - сума заборгованості за кредитом, 1853,28 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 50497,63 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язання за договором, віднімається сума боргу в розмірі 8113,89грн. за судовим наказом від 09.10.2008 року), з урахуванням 500,00 грн. - штрафу (фіксована частина) та 3030,11 грн. - штрафу (процентна складова). Відповідно ч.2 ст.551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. Статтями 256 та 257 ЦК України передбачено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. До вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік (ч.2 ст.258 ЦК України). Норми ч.1 ст.259 ЦК України передбачають, що позовна давність встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Згідно до п.5.5 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) терміни позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки-пені, штрафів, витрат позивача встановлюється сторонами тривалістю у 5 (п'ять) років, при чому нарахування неустойки за кожен випадок порушення зобов'язань, передбачених п.п.5.1,5.2,5.3 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт), здійснюється протягом трьох років з дня, коли відповідне зобов'язання повинне бути виконане позичальником. За правилами ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Між тим, згідно з частиною першою ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Представник позивача в судовому засіданні заперечував проти застосування судом наслідків пропуску строків позовної давності, вказавши, що строки давності позивачем не пропущені, оскільки позичальник за період часу з 04.07.2009 року (дата повернення позичальником кредиту) по 15.09.2014 року неодноразово сплачував Банку грошові кошти для погашення заборгованості за відсотками, строк позовної давності встановлений сторонами в п'яить років. З поданих представником позивача копій платіжних доручень вбачається, що відповідач [PERSON] неодноразово сплачував позивачу грошові кошти для погашення заборгованості по вищевказаному кредитному договору - 03.09.2007 року - 854,00 грн. (платіжне доручення №774DR0NL12), 19.08.2010 року - 106,35 грн. (платіжне доручення №А0819Y22UN), 22.02.2011 року - 112,50 грн. (платіжне доручення №и0222SA576), 08.08.2012року-520,00 грн. (платіжне доручення №АТМ08B8FFF), 12.04.2013 року - 520,00 грн. (платіжне доручення №АТМ02ВUZ6J), останній платіж здійснено 15.09.2014 року на суму 300,00 грн. (платіжне доручення №АТМ05ВНКЗК). Частиною третьою ст.264 ЦК України передбачено, що після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. У зв'язку з вищевикладеним, оскільки позивачем вчинювались платежі на погашення заборгованості, за умовами угоди сторін, з якими як визнав відповідач він ознайомлювався під час її укладання, строк позовної давності встановлено в п'ять років, суд вважає позовні вимоги такими, що заявлені в межах строків позовної давності. По закінченні судового розгляду справи особами, які беруть участь у справі, вказано на можливість його закінчення, оскільки сторонами надано всі наявні докази для дослідження судом, будь-яких клопотань, в т.ч. про витребування доказів чи інш., не заявлено. Положення ст.60 ЦПК України встановлюють, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З урахуванням цього суд вважає посилання на наявність третьої групи інвалідності (згідно довідки МСЕК №514745 від 05.07.06р.), перебування на обліку лікаря психіатра згідно довідки поліклінічного відділення КЗ «П'ятихатська ЦРЛ» ДОР №20 від 22.02.2015 року та довідки УПФУ в П'ятихатському районі Дніпропетровської області №101 від 02.02.2015 року в обґрунтування невизнання відповідачем заявлених позовних вимог необгрунтованим, оскільки наявність інвалідності (перебування на обліку лікаря, УПФУ по інвалідності тощо) згідно умов угоди сторін та чинного законодавства не є безумовною підставою для невиконання грошових договірних зобов'язань за кредитною угодою. Окремо суд зауважує, що до суду не надано та відповідно в судовому розгляді не досліджено належних та допустимих доказів обмеження відповідача дієздатності або визнання відповідача недієздатним під час укладення вищевказаної угоди сторін (розгляду судом справи) чи будь-яких інших доказів відсутності добровільного волевиявлення сторін на укладення вищевказаної угоди та/або нерозуміння наслідків її укладення. У зв'язку з вищевикладеним, оскільки заявлена до стягнення сума заборгованості підтверджується наданими до суду і дослідженими судом доказами, доказів погашення заборгованості відповідачем за укладеною сторонами кредитною угодою не надано, позовні вимоги заявлені в межах строків позовної давності, суд вважає заявлений позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі. Розподіляючи судові витрати між сторонами, суд керується положеннями ст.88 ЦПК України та стягує з відповідача на користь позивача судові витрати по справі в розмірі 641,32 грн. сплаченого судового збору. В судовому засіданні за згодою осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.1 ст.218 ЦПК України оголошено вступну та резолютивну частини рішення. На підставі ст.ст.259,526,527,625,1054 ЦК України,

Outcome: approved