Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з первісним позовом до [PERSON] про стягнення грошових коштів. Свої вимоги мотивував тим, що 31 травня 2006 року в офісі по [ADDRESS] [PERSON] склав розписку про отримання від позивача та відповідача грошових коштів в сумі 1 600 000,00 доларів США в розрахунок за 134 земельних ділянок, які знаходяться на території Громадської організації Садове товариство «Українська земля». Влітку 2006 року [PERSON] передав грошові кошти в сумі 1 600 000,00 доларів США представнику продавця і 134 укладених та нотаріально завірених договорів купівлі-продажу земельних ділянок. 01 червня 2011 року [PERSON] надав [PERSON] розписку про відсутність будь-яких з його боку претензій щодо виконання останнім домовленостей. Про дану розписку позивач дізнався 02 липня 2014 року під час ознайомлення з матеріалами справи № 2/4356/2011 у Вищому спеціалізованому суді України з розгляду цивільних та кримінальних справ. Тому відповідач став боржником позивача на суму 800 000,00 доларів США. Просить стягнути з відповідача на його користь грошові кошти в сумі 21 512 000,00 грн. та судові витрати по справі. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 25 січня 2017 року прийнято первісну позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. 09 березня 2017 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва прийнято зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про стягнення грошових коштів у порядку зворотної вимоги (регресу) до спільного розгляду з первісним позовом. Зустрічна позовна заява мотивована тим, що 31 травня 2006 року в офісі [PERSON] по [ADDRESS] він передав [PERSON] особисті грошові кошти у розмірі 1 600 000 доларів США як гарантовану суму для придбання 134 земельних ділянок, що знаходяться на території Громадської організації Садове товариство «Українська земля», про що [PERSON] написав розписку. На прохання [PERSON] він зазначив у вказаній розписці і його прізвище для того, щоб у подальшому [PERSON] , як його діловий партнер, міг оформити частину землі на себе чи довірених осіб з виплатою йому їхньої вартості. [PERSON] , як кредитор по завдатку, оформленому вказаною розпискою від 31 травня 2006 року, виконав свій обов`язок із забезпечення укладення договорів купівлі-продажу земельних ділянок на його користь та на користь [PERSON] , а солідарний обов`язок [PERSON] та [PERSON] по сплаті грошових коштів у рахунок належних платежів за такими договорами виконав останній самостійно. Отже, відповідач набув статусу кредитора по відношенню до [PERSON] за розпискою від 31 травня 2006 року, а [PERSON] набув статусу боржника по сплаті йому рівної частки переданого завдатку, що становить 800 000 доларів США. Для внесення завдатку [PERSON] отримав кредит у Закритому акціонерному товариству «Банк НРБ» за договором про відкриття кредитної лінії № 09-10-05/ФО від 31 жовтня 2005 року з розрахунком на те, що [PERSON] як солідарний боржник по розписці від 31 травня 2006 року поверне йому 800000,00 доларів США. Згідно заяв на видачу готівки та довідки банку [PERSON] по кредитному договору отримано 7 187 500, 00 доларів США зі сплатою 13% річних, які сплачував протягом трьох років. Сума сплачених відсотків складає 312 000,00 доларів США, що еквівалентно 8 458 320, 00 грн. по національному курсу НБУ станом на 06 березня 2017 року. [PERSON] порушив своє солідарне зобов`язання та не повернув внесені, як завдаток, грошові кошти, тому відповідач змушений понести витрати для відновлення свого фінансового становища шляхом укладення нового кредитного договору із Закритим акціонерним товариством «Дочірній банк Сбербанку Росії» № 02-07-08/ФО від 01 липня 2008 року з виплатою процентів у розмірі 21,5 % річних, за яким отримав 12 000 000, 00 грн. Із вказаної суми кредиту частка грошових коштів, які були внесені в якості завдатку за [PERSON] становить 12 000 000,00 грн.-((800 000,00 доларів США+ 312 000,00 доларів США)* 5,09=5 660 080,00 грн.) = 6 339 920,00 грн. Сума кредиту та відсотків по ньому сплачувалася з 2008 року по 2011 рік та становить у розмірі 4 089 248,40 (1 363 082,8*3) грн. Просив стягнути з [PERSON] на свою користь 800 000 доларів США, що еквівалентно 21 688 000 грн. у порядку зворотньої вимоги та збитки у розмірі 12 547 568 грн 40 коп., а всього 34 235 568 грн 40 коп. 04 вересня 2017 року в задоволенні клопотання представника позивача [PERSON] - [PERSON] про залишення зустрічних позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про стягнення грошових коштів у порядку зворотної вимоги (регресу) без розгляду відмовлено. Ухвалою суду від 20 вересня 2018 року визнано заявлений представником відповідача [PERSON] - [PERSON] відвід головуючому судді необґрунтованим, провадження у справі зупинено на час розгляду заяви про відвід головуючого у справі. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва у задоволенні заяви представника відповідача [PERSON] - [PERSON] відвід головуючого судді Арапіної Н.Є. відмовлено. 03 жовтня 2018 року ухвалою суду відновлено провадження по справі. 29 жовтня 2018 року ухвалою суду у задоволенні заяви представника відповідача [PERSON] - [PERSON] про забезпечення позову відмовлено. Ухвалою суду від 12 березня 2019 року провадження у справі зупинено на час розгляду заяви про відвід головуючого у справі. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 21 березня 2019 року у задоволенні заяви представника позивача [PERSON] - [PERSON] про відвід головуючого судді Арапіної Н.Є. відмовлено. 21 березня 2019 року ухвалою суду відновлено провадження по справі. 10 грудня 2020 року ухвалою суду у задоволенні клопотання позивача [PERSON] , представника позивача [PERSON] про залишення первісного позову без розгляду відмовлено. 10 грудня 2020 року ухвалою суду первісну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про стягнення грошових коштів залишено без розгляду. 10 грудня 2020 року розгляд справи закінчено ухваленням рішення по суті вимог. Позивач підтримав свої заперечення проти зустрічного позову. Пояснив, що [PERSON] одержав кошти від [PERSON] та [PERSON] для придбання земельних ділянок. Кошти знімалися з рахунку дружини позивача, що підтверджується виписками банку. Представник позивача [PERSON] підтримав пояснення позивача. Додатково пояснив, що право власності на земельні ділянки позивачу не передано. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Представництво інтересів здійснювала [PERSON] . Представник відповідача [PERSON] підтримала зустрічні позовні вимоги та дала пояснення, аналогічні викладеним у зустрічному позові. Свідок [PERSON] пояснив, що він разом з [PERSON] забрав з банку 1 600 000,00 доларів США, які привезли в офіс. Ці кошти [PERSON] передав [PERSON] , який написав розписку. Під час складання розписки зателефонував [PERSON] , який знаходився в Ізраїлі, та попросив зафіксувати його прізвище. Свідок [PERSON] пояснив, що 31 травня 2006 року в офісі по [ADDRESS] ним було отримано грошові кошти в сумі 1 600 000,00 доларів США від [PERSON] на придбання 134 земельні ділянки, про що написано відповідну розписку. Прізвище [PERSON] ним було вписано у розписку за проханням [PERSON] , при цьому [PERSON] був відсутнім, оскільки знаходився в цей час за межами України. 01 червня 2011 року [PERSON] надав [PERSON] розписку про відсутність будь-яких з його боку претензій щодо виконання останнім домовленостей. Свідок [PERSON] пояснив, що в травні 2006 року [PERSON] написав розписку про отримання від [PERSON] 1 600 000,00 доларів США (по 800 000,00 доларів США з кожного) на придбання 134 земельних ділянок. [PERSON] знаходився за кордоном, свідком були отримані грошові кошти з рахунка дружини [PERSON] , які особисто [PERSON] він не передавав. Яка сума отримана [PERSON] від [PERSON] йому не відомо. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні правовідносини. 31 травня 2006 року [PERSON] складено розписку про отримання від [PERSON] та [PERSON] грошових коштів в сумі 1 600 000,00 доларів США, в розрахунок за земельні ділянки в кількості 134 штуки, що знаходяться на території Громадської організації Садове товариство "Українська земля", та [PERSON] зобов`язався гарантувати повернення суми коштів до оформлення [PERSON] довіреностей на купівлю-продаж земельних ділянок (а.с.6, том 1). 01 червня 2011 року [PERSON] надав [PERSON] розписку про відсутність будь-яких з його боку претензій щодо виконання останнім домовленостей. Про цю розписку він дізнався 02 липня 2014 року під час ознайомлення з матеріалами справи № 2/4356/2011 у Вищому спеціалізованому суді України з розгляду цивільних та кримінальних справ. Тому [PERSON] став його боржником на суму 800 000 доларів США (а.с. 7 ). Відповідач просив про стягнення грошових коштів у порядку зворотної вимоги (регресу). В обґрунтування позовних вимог відповідач посилається на неповернення позивачем сплачених за нього по розписці від 31 травня 2006 року коштів у розмірі 800 000,00 доларів США, що понудило відповідача до сплати відсотків за укладеними ним кредитними договорами, що є збитками, понесеними в результаті порушеного права позивача. На підтвердження позовних вимог надано договір про відкриття кредитної лінії № 02-07-08/ФО від 01 липня 2008 року, укладеного між ним та Закритим акціонерним товариством «Дочірній банк Сбербанку Росії» з виплатою процентів у розмірі 21,5 % річних, за яким отримав 12 000 000, 00 грн. (а.с.48-56, том 1), додаткову угоду № 1 до договору про відкриття кредитної лінії № 02-07-08/ФО від 01 липня 2008 року (а.с.57, том 1), виписки по особовим рахункам за період з 01 липня 2008 року по 08 вересня 2015 року (а.с. 58, том 1), квитанції про погашення заборгованості за кредитом (а.с.59-80, том 1), договір про відкриття кредитної лінії № 09-10-05/ФО від 31 жовтня 2005 року, укладений між ним та Закритим акціонерним товариством «Банк НРБ» з виплатою процентів у розмірі 13% річних (а.с. 81-91, том 1), заяви про видачу готівки (а.с. 92-97, том 1), довідку про розмір заборгованості та сплачених процентів за період з 31 жовтня 2005 року по 08 вересня 2015 року (а.с.98-99, том 1), постанову Судової палати у цивільних та господарських справах Верховного Суду України від 02 жовтня 2013 року (а.с.100-111, том 1), інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо суб`єкта (а.с.112-121), Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Позивач [PERSON] скористався своїм правом подачі відзиву на зустрічний позову, відповідно до якого заперечує проти задоволення позовних вимог в повному обсязі та зазначає, що по розписці від 31 травня 2006 року він разом з [PERSON] не є боржниками в розумінні положень ст. ст. 509, 510 ЦК України. Крім того, відповідачем не доведено, що кошти, отримані за кредитними договорами, залучені на цілі виконання обов`язку з боку [PERSON] за рахунок [PERSON] . Посилання на норми ст.544 ЦК України є безпідставним. До вказаної позовної заяви мають бути застосовані за правилами частини 4 ст.267 ЦК України (184-188, том 1). Відповідно до ч.1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Як вбачається з п.1 ч.2 ст. 22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно положень ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтями 525, 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк згідно з вказівками закону та договору. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги (ст. 527 ЦК України). Зобов`язання не створює обов`язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов`язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора. (ст. 511 ЦК України). Боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього (ч. 1 ст. 544 ЦК України). Судом встановлено, що 31 травня 2006 року [PERSON] складено розписку про одержання від [PERSON] та [PERSON] грошових коштів в сумі 1 600 000,00 доларів США, в розрахунок за земельні ділянки в кількості 134 штуки, що знаходяться на території Громадської організації Садове товариство "Українська земля". Однак позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження наявності у позивача грошових зобов`язань щодо повернення відповідачу коштів у розмірі 800 000,00 доларів США та спричинення збитків, чим не виконано вимоги ст. 12 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Представник позивача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову та подав заяву про застосування строків позовної давності (а.с. 177 том 1). Згідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Частинами першою, п`ятою статті 261 ЦК України встановлено, що перебіг починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення, сплив позовної давності є підставою для відмови у позові. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (ст. 253 ЦК України). Як роз`яснено у п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року за № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», установивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для нього. Виходячи з наведеного, позовна давність застосовується лише у випадку обґрунтованості позову. У разі якщо вимоги позову є необґрунтованими, то суд має відмовити в його задоволенні за необґрунтованістю. За встановлених обставин відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог про стягнення з [PERSON] у порядку зворотної вимоги коштів у розмірі 800 000 доларів США, що еквівалентно 21 688 000 грн., та збитків у розмірі 12 547 568 грн 40 коп., а всього 34 235 568 грн 40 коп.

Outcome: dismissed