Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-18 00:00:00

Орган опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації через свого представника звернувся до суду з позовом до [PERSON] , треті особи: Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, Київський міський будинок дитини «Берізка» про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Просить суд постановити рішення, яким позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Передати Органу опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , для її подальшого влаштування. Стягнути із [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки (але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку) від заробітку відповідача щомісячно, починаючи із дня пред`явлення цього позову і до досягнення дитиною повноліття на особу або установу в якій буде перебувати діти. Свої вимоги мотивувала тим, що на обліку у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації перебуває малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , як дитина яка перебуває у складних життєвих обставинах. Матір`ю дитини є [PERSON] , [INFO] . До служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації надійшло повідомлення Київської міської дитячої клінічної лікарні № 2 міста Києва щодо влаштування на обстеження малолітньої дитини [PERSON] , яку було влаштовано за актом органу внутрішніх справ та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину від 13.11.2019 року, виявлену за адресою: [ADDRESS] . Після проведеного медичного обстеження, за клопотанням служби у справах дітей та сім`ї, дитину було влаштовано до Київського міського будинку дитини «Берізка» де вона перебуває по теперішній час. Відповідно до акту органу внутрішніх справ та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину складеного працівником Деснянського управління поліції Головного управління Національної поліції України в місті Києві від 13.11.2019 року матір`ю дитини було зазначено громадянку [PERSON] , [INFO] . Відповідно до довідки складеної інспектором Деснянського управління поліції Головного управління Національної поліції України в місті Києві «Проведення перевірки по рапорту інспектора Миколи Гірника» 13.11.2019 на вулиці Гагаріна, 1 в місті Києві було виявлено громадянку [PERSON] , проживаючу за адресою: [ADDRESS] , яка перебувала у стані алкогольного сп`яніння, документів на дитину не було, після чого було викликано інспектора сектору ювенальної превенції Деснянського Управління поліції Головного управління Національної поліції України в місті Києві, та швидку медичну допомогу. В подальшому маму та дитину доставлено до Київської міської дитячої клінічної лікарні №2. З пояснення [PERSON] , лікаря Центру «ЕМД та МК» міста Києва відділення № 2, відомо, що 13.11.2019 о 01.08 год. приїхавши на виклик, побачили жінку із ознаками сп`яніння (запах алкоголю із ротової порожнини), яка повідомила, що пила пиво, з нею була малолітня дитина, дівчинка. Жінка повідомила, що в неї не має особистих документів та документів дитини. З пояснення [PERSON] наданих працівникам поліції відомо, що в неї виник конфлікт із співмешканцем, який її вигнав з дому. Після того вона перебувала на зупинпі о 0.44 год. без документів разом із донькою [PERSON] та пила пиво. Крім цього, [PERSON] визнала, що веде асоціальний спосіб життя: вживає спиртні» напої та не має місця проживання. Спеціалістом служби у справах дітей та сім`ї проведено бесіду з [PERSON] під час якої встановлено, що дитина не зареєстрована відповідно до закону, оскільки втратила паспорт. Дніпровським районним Центром соціальних служб для сім`ї дітей та молоді здійснювався соціальний супровід [PERSON] з 10 грудня 2019 року з метою соціально-психологічної підтримки особи, соціальної інтеграції в громаду та сприянні в поновленні втрачених документів. За час здійснення соціального супроводу фахівцем із соціальної роботи було неодноразово домовлено з [PERSON] про зустріч в Центрі з метою отримання направлення на тимчасове проживання, координації спільних дій, на що [PERSON] завжди погоджувалась, але жодного разу на домовлену зустріч не з`являлася. 11.02.2020 на засіданні Комісії з питань взаємодії суб' єктів соціальної роботи з сім`ями, які перебувають у складних життєвих обставинах прийнято рішення про закриття справи соціального супроводу достроково в зв`язку з невиконанням отримувачем умов договору. [PERSON] до служби у справах дітей та сім`ї не з`являлась, дозвіл на відвідування доньки не отримувала, зв`язок з нею відсутній. За інформацією Київського міського будинку дитини «Берізка» [PERSON] дитину не відвідувала. На даний час місце проживання [PERSON] не відоме. За інформацією Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції України в місті Києві за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] не проживає. Оскільки [PERSON] не здійснила реєстрацію народження доньки, реєстрацію народження дитини проведено на підставі розпорядження Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації від 02.06.2020 № 362 «Про реєстрацію народження малолітньої дитини». Відповідно до розпорядження в актовому записі про народження дитини вказано наступні дані: [PERSON] , [INFO] . Реєстрація народження дитини здійснена відповідно до частини 1 ст.135 Сімейного Кодексу України. Викладені факти свідчать, що мати дитини [PERSON] свідомо самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не готує її до самостійного життя, не забезпечує необхідним харчуванням, не спілкується з дитиною, не дає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для отримання дитиною освіти, не створює належних умов для проживання та розвитку дитини, не цікавиться її здоров`ям, нехтує потребами дитини. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення матері від виховання дитини та свідомого нехтування своїми обов`язками. Питання щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] було розглянуто Комісією з питань захисту прав дитини Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації та органом опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації надано висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої доньки [PERSON] (протокол від 23.09.2020 №17). Представник позивача Органу опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації у судове засідання не з`явилася, просила розгляд справи здійснювати у відсутність представника. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Причини неявки суду не повідомила. Будь-яких заяв клопотань зі сторони відповідача на адресу Дніпровського районного суду м. Києва не надходило. Представник третьої особи Служби у справах дітей Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації у судове засідання не з`явився, надав письмову заяву з проханням слухати справу у її відсутність. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Представник третьої особи Київського міського будинку дитини «Берізка» в судове засідання не з`явився, подав заяву про слухання справи у відсутність представника. Відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положення цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, приходить до наступного висновку. Згідно до ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до свідоцтва про народження (запис поновлено) серії [NUMBER] від 16 червня 2020 року батьками малолітньої дитини [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] . Згідно повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 00026695834 від 16 червня 2020 року, відомості про батька дитини зазначено відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. 13 листопада 2019 року було складено акт органу внутрішній справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку, з якого вбачається, що 13 листопада 2019 року о 03 годині 55 хвилин була виявлена дитина жіночої статі за адресою: м. Київ, пр-т Гагаріна. Дитина перебувала разом з [PERSON] , яка назвала себе матір`ю дитини. Дитину доставлено до ДКЛ №2 в інфекційне відділення. З пояснення [PERSON] , лікаря Центру «ЕМД та МК» міста Києва відділення № 2, відомо, що 13.11.2019 о 01.08 год. приїхавши на виклик, побачили жінку із ознаками сп`яніння (запах алкоголю із ротової порожнини), яка повідомила, що пила пиво, з нею була малолітня дитина, дівчинка. Жінка повідомила, що в неї не має особистих документів та документів дитини. З пояснення [PERSON] наданих працівникам поліції відомо, що в неї виник конфлікт із співмешканцем, який її вигнав з дому. Після того вона перебувала на зупинпі о 0.44 год. без документів разом із донькою [PERSON] та пила пиво. Крім цього, [PERSON] визнала, що веде асоціальний спосіб життя: вживає спиртні» напої та не має місця проживання. 09 грудня 2019 року КМДКЛ №2 передали дитину медичній сестрі КМБД «Берізка», що підтверджується актом про факт передачі дитини. Спеціалістом служби у справах дітей та сім`ї проведено бесіду з [PERSON] під час якої встановлено, що дитина не зареєстрована відповідно до закону, оскільки втратила паспорт. Дніпровським районним Центром соціальних служб для сім`ї дітей та молоді здійснювався соціальний супровід [PERSON] з 10 грудня 2019 року з метою соціально-психологічної підтримки особи, соціальної інтеграції в громаду та сприянні в поновленні втрачених документів. За час здійснення соціального супроводу фахівцем із соціальної роботи було неодноразово домовлено з [PERSON] про зустріч в Центрі з метою отримання направлення на тимчасове проживання, координації спільних дій, на що [PERSON] завжди погоджувалась, але жодного разу на домовлену зустріч не з`являлася. 11.02.2020 на засіданні Комісії з питань взаємодії суб' єктів соціальної роботи з сім`ями, які перебувають у складних життєвих обставинах прийнято рішення про закриття справи соціального супроводу достроково в зв`язку з невиконанням отримувачем умов договору. [PERSON] до служби у справах дітей та сім`ї не з`являлась, дозвіл на відвідування доньки не отримувала, зв`язок з нею відсутній. За інформацією Київського міського будинку дитини «Берізка» [PERSON] дитину не відвідувала. На даний час місце проживання [PERSON] не відоме. За інформацією Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції України в місті Києві за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] не проживає. Крім того, оскільки [PERSON] не здійснила реєстрацію народження доньки, реєстрацію народження дитини проведено на підставі розпорядження Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації від 02.06.2020 № 362 «Про реєстрацію народження малолітньої дитини». Відповідно до розпорядження в актовому записі про народження дитини вказано наступні дані: [PERSON] , [INFO] . Реєстрація народження дитини здійснена відповідно до частини 1 ст.135 Сімейного Кодексу України. Відповідно до Наказу № 8 від 23 червня 2020 року «Про постановку на облік дитини, яка перебуває у складних життєвих обставинах», малолітню дитину [PERSON] , [INFO] поставлено на облік, як дитину, яка перебуває в складних життєвих обставинах. Викладені факти свідчать, що мати дитини [PERSON] свідомо самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не готує її до самостійного життя, не забезпечує необхідним харчуванням, не спілкується з дитиною, не дає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для отримання дитиною освіти, не створює належних умов для проживання та розвитку дитини, не цікавиться її здоров`ям, нехтує потребами дитини. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення матері від виховання дитини та свідомого нехтування своїми обов`язками. Питання щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] було розглянуто Комісією з питань захисту прав дитини Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації та органом опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації надано висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON] (протокол від 23 вересня 2020 р. №17). На час розгляду зазначеного питання було встановлено, що малолітня [PERSON] перебуває в службі у справах дітей та сім`ї на обліку, як дитина, яка опинилась у складних життєвих обставинах. До служби надійшло повідомлення Київської міської дитячої клінічної лікарні № 2 міста Києва щодо обстеження дитини, яка була влаштована до лікарні за актом органу внутрішніх справ та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину. Після проведеного медичного обстеження, за клопотанням служби у справах дітей та сім`ї, дитину було влаштовано до Київського міського будинку „ Берізка ", де вона перебуває по теперішній час. Відповідно до акту органу внутрішніх справ та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину, складеного працівником Деснянського управління поліції Головного управління Національної поліції України в місті Києві, матір`ю дитини було зазначено громадянку [PERSON] , 1994 року народження. Спеціалістом служби у справах дітей та сім`ї проведено бесіду з [PERSON] , яка проживала за адресою: [ADDRESS] . Під час бесіди було встановлено наступне, що мати дитини не здійснила своєчасно державну реєстрацію дитини, оскільки втратила паспорт. Під час влаштування дитини до медичного закладу вказала інше Оскільки, [PERSON] не здійснила реєстрацію народження доньки, реєстрацію народження дитини проведено на підставі розпорядження Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації від 02.06.2020 року № 362 „ Про реєстрацію народження малолітньої дитини ". Дніпровським районним Центром соціальних служб для сім`ї дітей та молоді здійснювався соціальний супровід [PERSON] з 10.12.2019 року з метою соціально-психологічної підтримки особи, соціальної інтеграції в громаду та сприянні в поновленні втрачених документів, але жодного разу на домовлену зустріч із фахівцем із соціальної роботи [PERSON] не з`являлась. З моменту влаштування дитини до державного закладу, [PERSON] до служби у справах дітей та сім`ї не з`являлась, дозвіл на відвідування доньки не отримувала, зв`язок з нею відсутній. За інформацією Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції України в м. Києві, на даний час місце проживання громадянки невідоме, за адресою: [ADDRESS] , вона не проживає. Згідно п.п.15,16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Разом з тим, п. 18 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, передбачено у виняткових випадках при доведенні винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням їх характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконання ним батьківських обов`язків. Ухвалюючи таке рішення, суд має право вирішити питання про відібрання дитини у відповідача і передачу органам опіки та піклування (якщо цього потребують її інтереси), але не повинен визначити при цьому конкретний заклад. Відповідно до ч. 2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 152 СК України право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Встановлені обставини свідчать, що відповідач злісно ухиляється від своїх батьківських обов`язків по вихованню й матеріальному утриманню своєї дитини, не забезпечує його законних прав на нормальні умови життя. Зазначені обставини підтверджуються матеріалами справи. Виходячи зі встановлених обставин, суд вважає за необхідне позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з тим, що вона ухиляється від виховання та утримання дитини. Відповідно до ч.3 ст.166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Таким чином, відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюється вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Частиною 2 ст. 51 Конституції України, яка прийнята 28 червня 1996 року, та ст. 180 СК України від 10 січня 2002 року № 2947-III чітко визначено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Аліменти є одним із способів виконання батьками обов`язку по утриманню дітей. Їх стягнення не залежить від того, чи знаходяться в шлюбі батьки, розлучені вони або взагалі не перебували в ньому. Аліменти стягуються на користь одного з батьків, з яким проживає дитина, є його власністю і повинні використовуватись за цільовим призначенням, тобто саме на утримання дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, при чому обов`язком особистим і індивідуальним. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У відповідності із ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів судом враховується стан здоров`я та матеріальне становище дітей; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, встановлених ст. 184 цього кодексу. Сімейні права є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути передані іншій особі. Якщо дитина або особа, дієздатність якої обмежена, не може самостійно здійснювати свої права, ці права здійснюють батьки, опікун або самі ці особи за допомогою батьків чи піклувальника. (ст.14 Сімейного кодексу України) Як передбачено у статі 245 Сімейного кодексу України, якщо дитина постійно проживає у дитячому закладі або закладі охорони здоров`я, функції опікуна та піклувальника щодо неї покладаються на адміністрацію закладу. В свою чергу, Орган опіки та піклування контролює умови утримання, виховання, навчання дитини, над якою встановлено опіку або піклування. (ст.246 Сімейного кодексу України) Порядок стягнення аліментів та інших коштів на дитину, яка перебуває у закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому закладі, регулюється положеннями ст.193 Сімейного кодексу України. Виходячи з положень ч.2 та ч.3 ст.193 Сімейного кодексу України, якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального закладу охорони здоров`я, навчального або іншого закладу, аліменти на дитину можуть бути стягнуті з них на загальних підставах. За рішенням суду аліменти можуть перераховуватися на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. Таким чином, суд враховує, що цивільним процесуальним кодексом України не передбачено ухвалення рішення на майбутнє, у зв`язку з чим суд дійшов висновку, що за відсутності визначеної в установленому законодавством порядку конкретної особи та/або відповідного органу, під опіку якого буде передана неповнолітня дитина, унеможливлює виконання рішення суду про стягнення аліментів на утримання [PERSON] , [INFO] або зробить неможливим його виконання в цій частині. Згідно ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). На підставі вищевикладеного, беручи до уваги належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Органу опіки та піклування Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації до [PERSON] , треті особи: Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, Київський міський будинок дитини «Берізка» про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial