Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-19 00:00:00

В січні 2016 року [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом до приватного сільськогосподарського підприємства ''Фортуна" (а.с.3-5), в якому після уточнення розрахунку розміру орендної плати та пені (а.с.31-32), просила: розірвати договори оренди земельних ділянок від 25.02.2010 року, укладені між нею та ПСП ''Фортуна'' і зареєстровані в Талалаївському районному відділі Чернігівської регіональної філії Центру ДЗК, про що в книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі вчинені записи 22.03.2010року відповідно №0410837100202 та № 0410837100203; зобов'язати відповідача негайно передати позивачу земельні ділянки площею 1,10га і 4,40га, які розташовані на території Української сільської ради, кадастрові номери [NUMBER] та [NUMBER] в стані, придатному для цільового використання. Також позивач просила стягнути на її користь з відповідача 27 509 грн. 08 коп., зокрема: орендну плату за користування земельними ділянками за 2013 рік в розмірі 6006 грн. 17 коп. та пеню в розмірі 4186 грн. 64 коп., а всього 10192 грн. 81 коп.; орендну плату за користування земельними ділянками за 2014 рік в розмірі 6006 грн. 17 коп. та пеню в розмірі 2853 грн. 63 коп., а всього 8859 грн. 80 коп.; орендну плату за користування земельними ділянками за 2015 рік в розмірі 8456 грн. 47 коп. Вимоги заявленого позову [PERSON] обґрунтовувала тим, що у 2012 році вона тричі зверталась до відповідача з питання отримання орендної плати за користування її земельними ділянками. Після відповідних звернень позивача в 2015 році з приводу отримання орендної плати за користування її земельними ділянками нею було отримано лист від відповідача, датований 08.07.2015 року, в якому було описано процес нарахування орендної плати, без наведення відповідних математичних розрахунків. Позивач зазначає, що в даному листі відповідача грошова оцінка землі у 2015 році була занижена на 262 грн. 09 коп. Позивач вказує, що станом на січень 2016 року відповідачем не здійснена виплата орендної плати за користування належними їй земельними ділянками за 2013, 2014, 2015 роки. Оскільки відповідач затримує виплату орендної плати згідно укладених договорів оренди земельних ділянок на строк більше, ніж 3 місяці, позивач звернулась до суду з даним позовом. Рішенням Талалаївського районного суду Чернігівської області від 25.03. 2016 року відмовлено в задоволенні позовних вимог [PERSON] до ПСП ''Фортуна'' про дострокове розірвання договорів оренди землі за несвоєчасну виплату орендної плати за 2013, 2014 та 2015 роки. Як вбачається з мотивувальної частини вказаного рішення суду першої інстанції від 25.03.2016року, окрім мотивів та підстав відмови в задоволенні позовних вимог [PERSON] до ПСП ''Фортуна'' про дострокове розірвання договорів оренди землі за несвоєчасну виплату орендної плати за 2013, 2014 та 2015 роки, в ній також наведені відповідні мотиви та підстави відмови в задоволенні вимог заявленого позову в частині повернення земельних ділянок та стягнення орендної плати за 2013, 2014 та 2015 роки. Також мотивувальна частина рішення суду першої інстанції від 25.03.2016 року містить висновок суду відносно того, що оскільки суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, то згідно статті 88 ЦПК України відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача понесених судових витрат по сплаті судового збору. Ухвалою Талалаївського районного суду Чернігівської області від 11.04.2016року відмовлено в задоволенні заяви [PERSON] про ухвалення додаткового рішення. В апеляційній скарзі [PERSON] просить скасувати рішення суду першої інстанції від 25.03.2016року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити вимоги заявленого позову. Доводи апеляційної скарги зазначають, що рішення суду першої інстанції є необґрунтованим, його висновки не відповідають фактичним обставинам справи, судом неповно встановлені обставини справи, порушені норми матеріального і процесуального права. [PERSON] зазначає, що договори оренди земельних ділянок, які вона просить достроково розірвати, були укладені на умовах, вигідних відповідачу, чим порушено її право, як власника земельних ділянок. [PERSON] вказує, що як вбачається з резолютивної частини оскаржуваного рішення суду першої інстанції, їй відмовлено в задоволенні вимог заявленого позову в частині дострокового розірвання договорів оренди землі за несвоєчасну виплату орендної плати за 2013, 2014 та 2015 роки. Як вбачається з мотивувальної частини повного рішення суду першої інстанції від 25.03.2016 року, судом першої інстанції також наведені підстави та мотиви відмови в задоволенні іншої частини вимог заявленого позову щодо повернення земельних ділянок та стягнення орендної плати, що на думку [PERSON], не узгоджується з ч.2 статті 218, ч.3 статті 220 ЦПК України. [PERSON] також зазначає, що висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог не відповідає положенням: статті 626; ч.2 статті 792; ч.1 статті 759; частинам 1, 5, 6 статті 762 ЦК України, Закону України '' Про оренду землі'', статті 93 Земельного кодексу України. [PERSON] вказує, що з 2013 року відповідач не сплачує орендну плату за користування її земельними ділянками. Доводи апеляційної скарги зазначають, що на ім'я позивача відповідачем направлялись грошові перекази від 16.07.2015 року та від 04.02.2016 року, проте, позивач відмовлялась від отримання вказаних грошових переказів, оскільки вони не містили в собі будь-якої інформації про вказані кошти, період та підстави їх перерахування. [PERSON] вказує, що судом першої інстанції необґрунтовано відмовлено в задоволенні позовних вимог, оскільки в ході розгляду справи знайшли своє підтвердження ті обставини, що відповідач допускає систематичне порушення умов договорів оренди земельних ділянок в частині виконання покладеного на нього обов'язку щодо проведення своєчасної та повної виплати орендної плати. В запереченнях на апеляційну скаргу ПСП ''Фортуна'' просить відхилити апеляційну скаргу, а рішення суду першої інстанції від 25.03.2016 року залишити без змін. В судове засідання апеляційного суду [PERSON], належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, відповідно до повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.141), не з'явилась. В письмовому клопотанні (а.с.134-135) [PERSON] просить розглянути справу у її відсутності. Відповідно до приписів ч.2 статті 305 ЦПК України, неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи. Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасника судового розгляду, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд на підставі приписів п.4 ч.1 статті 309 ЦПК України приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення Талалаївського районного суду Чернігівської області від 25.03.2016року необхідно змінити, виклавши перший абзац його резолютивної частини в наступній редакції: ''В задоволенні позовних вимог [PERSON] до приватного сільськогосподарського підприємства ''Фортуна" про дострокове розірвання договорів оренди землі за несвоєчасну виплату орендної плати за 2013, 2014 та 2015 роки, повернення земельних ділянок, стягнення орендної плати,- відмовити''. В іншій частині рішення Талалаївського районного суду Чернігівської області від 25.03.2016 року підлягає залишенню без змін. Відповідно до п.6 ч.1 статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність. Як вбачається з резолютивної частини рішення Талалаївського районного суду Чернігівської області від 25.03.2016 року (а.с.85-93), судом відмовлено в задоволенні позовних вимог [PERSON] до ПСП ''Фортуна'' про дострокове розірвання договорів оренди землі за несвоєчасну виплату орендної плати за 2013, 2014 та 2015 роки. Разом з тим, в мотивувальній частині вказаного рішення суду першої інстанції від 25.03.2016року, окрім мотивів та підстав відмови в задоволенні позовних вимог [PERSON] до ПСП ''Фортуна'' про дострокове розірвання договорів оренди землі за несвоєчасну виплату орендної плати за 2013, 2014 та 2015 роки, судом першої інстанції також наведені відповідні мотиви та підстави відмови в задоволенні вимог заявленого позову в частині повернення земельних ділянок та стягнення орендної плати за 2013, 2014 та 2015 роки. Доводи апеляційної скарги зазначають, що резолютивна частина оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 25.03.2016року не містить в собі висновків суду щодо вирішення позовних вимог в частині повернення земельних ділянок та стягнення орендної плати. Вказані доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи. Ухвалою Талалаївського районного суду Чернігівської області від 11.04.2016року відмовлено в задоволенні заяви [PERSON] про ухвалення додаткового рішення. Приймаючи до уваги наведене, а також ті обставини, що мотивувальна частина рішення суду першої інстанції від 25.03.2016року, окрім мотивів та підстав відмови в задоволенні позовних вимог [PERSON] до ПСП ''Фортуна'' про дострокове розірвання договорів оренди землі за несвоєчасну виплату орендної плати за 2013, 2014 та 2015 роки, також містить в собі відповідні мотиви та підстави відмови в задоволенні вимог заявленого позову в частині повернення земельних ділянок та стягнення орендної плати за 2013, 2014 та 2015 роки, апеляційний суд на підставі п.4 ч.1 статті 309 ЦПК України вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, змінивши рішення суду першої інстанції від 25.03.2016року. А саме, викласти перший абзац резолютивної частини оскаржуваного рішення суду першої інстанції в наступній редакції: ''В задоволенні позовних вимог [PERSON] до приватного сільськогосподарського підприємства ''Фортуна" про дострокове розірвання договорів оренди землі за несвоєчасну виплату орендної плати за 2013, 2014 та 2015 роки, повернення земельних ділянок, стягнення орендної плати, - відмовити''. В іншій частині рішення Талалаївського районного суду Чернігівської області від 25.03.2016 року підлягає залишенню без змін. В ході судового розгляду даної справи встановлено, і вказані обставини підтверджуються матеріалами справи, що [PERSON] є власником земельних ділянок площею відповідно 4,40 га та 1,1537 га (в т.ч. рілля 1,10 га,сіножаті 0,0537га), які розташовані на території Української сільської ради Талалаївського району Чернігівської області. Зазначені земельні ділянки належать позивачу згідно державних актів на право власності на земельні ділянки від 26.05.2009 року серії [NUMBER] та [NUMBER] (а.с.23,24). Вказані земельні ділянки позивачем передані в оренду ПСП ''Фортуна'' 25.02.2010 року на підставі договорів оренди земельних ділянок (а.с.9-10,11-12). Зазначені договори оренди земельних ділянок підписані сторонами та зареєстровані в Талалаївському районному відділу Чернігівської регіональної філії Центру ДЗК, про що в книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі вчинено записи 22.03.2010 року за №0410837100202 та за №0410837100203 (а.с.9-10,11-12). Пунктом 3.1. вказаних договорів оренди земельних ділянок визначено, що договори укладено на 10 років, починаючи з дати їх реєстрації. Згідно пункту 4.1. договорів оренди земельних ділянок, орендна плата вноситься орендарем в розмірі 3% від грошової оцінки земельної ділянки. Після утримання прибуткового податку виплачується орендодавцю: в грошовому вигляді - 50 грн., решта - у вигляді послуг та натуральної продукції. Порядок внесення орендної плати визначений пунктами 4.2.-4.5. договорів оренди земельних ділянок. Зокрема, пункт 4.2. договорів передбачає, що орендна плата за рік вноситься на протязі виробничого періоду, починаючи з 1 квітня поточного року і не пізніше трьох місяців наступного року. Грошова частина плати вноситься за вимогою орендодавця через касу підприємства. Натуральна частина плати здійснюється сільськогосподарською продукцією, виробленою (переробленою) орендарем, або послугами за вибором та на замовлення орендодавця. Згідно пункту 4.3. договорів оренди земельних ділянок, видача готівки, передача продукції та надання послуг в рахунок орендної плати оформляється відповідними документами. Як вбачається з пункту 4.5. договорів оренди земельних ділянок, у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, чинної на період прострочення, від несплаченої суми за кожний день прострочення. Розділом 9 договорів оренди земельних ділянок передбачені права та обов'язки сторін договору. Зокрема, передбачено право орендодавця вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Пунктом 12.3. договорів оренди земельних ділянок передбачено припинення дії договору шляхом його розірвання за: взаємною згодою сторін; рішенням суду на вимогу однієї із сторін внаслідок невиконання другою стороною обов'язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження об'єкта оренди, що істотно перешкоджає його використанню, а також з інших підстав, визначених законом; розірвання договору в односторонньому порядку не допускається. Згідно витягів про визначення нормативної грошової оцінки земельної ділянки відділу Держземагенства у Талалаївському районі Чернігівської області від 29.04.2015року (а.с.14-19), грошова оцінка земельної ділянки позивача площею 1,10 га станом на 2013 рік становить 21840,62 грн., станом на 2014 рік становить 21840,62 грн., станом на 2015 рік становить 27278, 93грн. Грошова оцінка земельної ділянки позивача площею 4,40 га станом на 2013 рік становить 87362,49 грн., станом на 2014 рік становить 87362,49 грн., станом на 2015рік становить 109115,75грн. Як вбачається з довідки-витягу ПСП ''Фортуна'' з відомостей нарахування орендної плати [PERSON] за 2013, 2014, 2015 роки (а.с.42), за договором оренди земельної ділянки, відповідно до якого передано в оренду 4,40 га ріллі, позивачу за 2013 рік нараховано 2620,87 грн. орендної плати, сума до виплати після утримання податку - 2227,74 грн., за 2014 рік нараховано 2620,87 грн. орендної плати, сума до виплати після утримання податку - 2227,74 грн., за 2015 рік нараховано 3273,47 грн. орендної плати, сума до виплати після утримання податку - 2733,35 грн. За договором оренди земельної ділянки, відповідно до якого передано в оренду 1,10 га ріллі, позивачу за 2013 рік нараховано 655, 22 грн. орендної плати, сума до виплати після утримання податку - 556, 22грн., за 2014 рік нараховано 655, 22 грн. орендної плати, сума до виплати після утримання податку - 556, 22 грн., за 2015 рік нараховано 818, 36 грн. орендної плати, сума до виплати після утримання податку - 683, 33 грн. Як вбачається з матеріалів справи (а.с.55-фіскальний чек від 12.10.2013року,а.с.56), на адресу позивача ПСП ''Фортуна'' було направлено лист №322 від 12.10.2013 року, в якому [PERSON] було повідомлено про те, що ПСП ''Фортуна'' розпочинає виплату орендної плати за 2013 рік, яку нараховано за укладеними договорами оренди. Позивачу було запропоновано звернутись до адміністрації підприємства для отримання суми орендної плати або повідомити про інший зручний спосіб її отримання. Також позивачу було запропоновано укласти додаткову угоду про збільшення розміру орендної плати до 4,5% від грошової оцінки земельної частки паю та обговорити умови оренди в подальшому. Листом відповідача №192 від 08.07.2015 року (а.с.54), який було отримано позивачем 11.07.2015року, як вбачається з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення(а.с.53), на звернення позивача від 30.06.2015 року було повідомлено, що нарахування орендної плати було проведено відповідачем за весь період оренди земельних ділянок, відповідно до їх проіндексованої вартості. Відповідач також сповістив позивача, що орендна плата нею не отримана у зв'язку з тим, що позивач не звертається за її отриманням та не повідомляє відповідача про інший зручний спосіб її отримання. Позивачу було запропоновано прибути до адміністрації ПСП ''Фортуна'' за вказаною у листі адресою для отримання орендної плати та укладення додаткової угоди про збільшення її розміру до 8% від грошової оцінки земельної частки паю. Листом відповідача №221 від 24.07.2015 року, направленим на адресу позивача рекомендованим відправленням (а.с.51,52), [PERSON] було сповіщено про те, що орендна плата за весь період оренди земельних ділянок нарахована, але не отримана у зв'язку із тим, що [PERSON] не зверталася за її отриманням та не повідомляла відповідача про інший зручний для неї спосіб отримання орендної плати. В даному листі відповідач також вказує про те, що не отримана позивачем орендна плата за 2013, 2014 роки була направлена позивачу 16.07.2015 року поштовим переказом. Як вбачається з довідки №65/01 від 29.02.2016 року Центру поштового зв'язку №3 Чернігівської дирекції Українського державного підприємства поштового зв'язку ''Укрпошта'' (а.с.50), поштовий переказ №5/0021 від 16.07.2015 року на суму 5506,30 грн. на ім'я [PERSON], відправник- ПСП ''Фортуна'' (а.с.49), повернутий 29.09.2015року на р/р ПСП ''Фортуна'' за закінченням терміну зберігання переказу (а.с.46). Поштовий переказ на сплату орендної плати за користування земельними ділянками за 2015 рік відповідачем було направлено на адресу позивача 29.12.2015 року, згідно фіскального чеку від 29.12.2015 року (а.с.48). Згідно пояснень представника відповідача в судовому засіданні, повідомлень про повернення зазначених коштів у зв'язку з їх неотриманням до ПСП ''Фортуна'' не надходило. 04.02.2016 року відповідачем на адресу позивача було вдруге направлено переказ коштів щодо сплати орендної плати за 2013, 2014 роки та частини орендної плати за 2015 рік в сумі 5645,70 грн., згідно фіскального чеку від 04.02.2016 року (а.с.47). Згідно пояснень представника відповідача в судовому засіданні, повідомлень про повернення вказаних коштів у зв'язку з їх неотриманням до ПСП ''Фортуна'' не надходило. Листом відповідача від 12.02.2016 року, направленим на адресу позивача рекомендованим відправленням (а.с.43-45), ПСП ''Фортуна'' повідомило позивача про вищезазначені поштові перекази щодо сплати орендної плати за користування земельними ділянками позивача за 2013, 2014 роки та частини орендної плати за 2015 рік. В даному листі також міститься відповідний розрахунок сум орендної плати за 2013, 2014, 2015 роки, згідно укладених договорів оренди земельних ділянок від 25.02.2010року. Обґрунтовуючи вимоги заявленого позову, позивач посилалась на систематичне порушення відповідачем умов укладених договорів оренди земельних ділянок щодо проведення оплати коштів орендної плати за користування її земельними ділянками за 2013, 2014, 2015роки. Виходячи з правового аналізу норм права, які регулюють спірні правовідносини, зокрема, статей: 1, 13, 24, 25, 32 Закону України ''Про оренду землі'', п.''д''ч.1 статті 141 Земельного кодексу України, підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати. Вказаний висновок міститься в Постанові Верховного Суду України від 12.12.2012 року у справі № 6-146цс12, який взято до уваги судом при вирішенні даного спору по суті, відповідно до приписів статті 360-7 ЦПК України. Відмовляючи в задоволенні вимог заявленого позову в частині дострокового розірвання договорів оренди землі за несвоєчасну виплату орендної плати за 2013, 2014, 2015 роки, суд першої інстанції обгрунтовано виходив з норм матеріального права, які регламентують спірні правовідносини та фактичних обставин справи. Як вбачається з рішення суду першої інстанції, суд виходив з того, що в ході судового розгляду даної справи встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що починаючи з 2013 року, відповідач - ПСП ''Фортуна'' неодноразово у письмовому вигляді зверталось до позивача [PERSON] з проханням отримати орендну плату відповідно до укладених договорів оренди земельних ділянок або повідомити зручний для позивача спосіб отримання орендної плати, також відповідачем на адресу позивача направлялись поштові перекази з відповідними грошовими сумами орендної плати. Судом першої інстанції також встановлено, що позивач ухилялась від отримання орендної плати з тих підстав, що її не влаштовує розмір орендної плати, визначений умовами укладених з відповідачем договорів оренди земельних ділянок. Суд зазначив в оскаржуваному рішенні, що належними та допустимими доказами по справі підтверджено, що орендна плата нараховувалась відповідачем позивачу [PERSON] регулярно, відповідно до умов укладених між сторонами 25.02.2010 року договорів оренди земельних ділянок, будь-яких змін у встановленому порядку до вказаних договорів сторонами не вносилось, тому незгода позивача з розміром орендної плати не може бути підставою для дострокового розірвання договорів оренди земельних ділянок, оскільки вказані договори оренди були укладені позивачем в добровільному порядку. За даних обставин суд першої інстанції прийшов до висновку, що позивачем в ході судового розгляду даної справи не доведено факту систематичного невиконання відповідачем умов укладених договорів оренди земельних ділянок в частині виплати орендної плати, крім того, судом встановлено наявність обставин щодо ухилення позивача від отримання орендної плати, тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог в частині дострокового розірвання укладених договорів оренди земельних ділянок з тих підстав, на які посилається позивач. Апеляційний суд погоджується з вірним по суті вказаним висновком суду першої інстанції, оскільки вказаний висновок узгоджується з нормами матеріального права, які регламентують спірні правовідносини та фактичними обставинами справи. Доводи апеляційної скарги відносно того, що висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для дострокового розірвання договорів оренди землі суперечить встановленим по справі обставинам та нормам матеріального права, не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення суду у вказаній частині, оскільки зазначені доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи та спростовуються її матеріалами. Доводи апеляційної скарги стверджують, що відповідач з 2013 року не сплачує позивачу орендну плату за користування її земельними ділянками. Вказані твердження апеляційної скарги не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення, оскільки вони спростовуються матеріалами справи. Зокрема, листом відповідача №221 від 24.07.2015 року, направленим на адресу позивача рекомендованим відправленням (а.с.51,52), [PERSON] було сповіщено про те, що орендна плата за весь період оренди земельних ділянок нарахована, але не отримана у зв'язку із тим, що [PERSON] не зверталася за її отриманням та не повідомляла відповідача про інший зручний для неї спосіб отримання орендної плати. В даному листі відповідач також вказує про те, що не отримана позивачем орендна плата за 2013, 2014 роки була направлена позивачу 16.07.2015року поштовим переказом. Як вбачається з довідки №65/01 від 29.02.2016 року Центру поштового зв'язку №3 Чернігівської дирекції Українського державного підприємства поштового зв'язку ''Укрпошта'' (а.с.50), поштовий переказ №5/0021 від 16.07.2015 року на суму 5506,30 грн. на ім'я [PERSON], відправник - ПСП ''Фортуна'' (а.с.49), повернутий 29.09.2015 року на р/р ПСП ''Фортуна'' за закінченням терміну зберігання переказу (а.с.46). Поштовий переказ на сплату орендної плати за користування земельними ділянками за 2015 рік відповідачем було направлено на адресу позивача 29.12.2015 року, згідно фіскального чеку від 29.12.2015року (а.с.48).Згідно пояснень представника відповідача в судовому засіданні, повідомлень про повернення зазначених коштів у зв'язку з їх неотриманням до ПСП ''Фортуна'' не надходило. 04.02.2016 року відповідачем на адресу позивача було вдруге направлено переказ коштів щодо сплати орендної плати за 2013, 2014 роки та частини орендної плати за 2015 рік в сумі 5645,70 грн., згідно фіскального чеку від 04.02.2016 року (а.с.47). Згідно пояснень представника відповідача в судовому засіданні, повідомлень про повернення вказаних коштів у зв'язку з їх неотриманням до ПСП ''Фортуна'' не надходило. Також необхідно зазначити, що відповідно до умов п.4.2. укладених між сторонами договорів оренди земельних ділянок, за 2015 рік відповідач повинен був сплатити орендну плату позивачу не пізніше 01.04.2016 року. Разом з тим, звернувшись до суду першої інстанції з позовом 26.01.2016 року (а.с.3-5), позивач в обґрунтування вимог заявленого позову зазначала про порушення свого права щодо отримання орендної плати за 2015рік. Доводи апеляційної скарги відносно того, що [PERSON] не влаштовує розмір орендної плати, який визначено умовами укладених договорів оренди земельних ділянок, не спростовують висновків оскаржуваного рішення суду першої інстанції про відсутність підстав для дострокового розірвання договорів оренди землі. Оскільки до вказаних висновків суд прийшов на основі з'ясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Твердження апеляційної скарги відносно того, що в поштових грошових переказах відповідача на ім'я позивача від 16.07.2015року та від 04.02.2016року по сплаті орендної плати не містилось інформації відносно вказаних коштів та підстав їх перерахування, не можуть бути підставою для задоволення вимог заявленого позову, оскільки вказані обставини не свідчать про наявність факту систематичної несплати відповідачем орендної плати. Відповідно до приписів статті 60 ЦПК України, яка регламентує обов'язки доказування і подання доказів, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оскільки судом першої інстанції обгрунтовано відмовлено в задоволенні позовних вимог [PERSON] до приватного сільськогосподарського підприємства ''Фортуна" про дострокове розірвання договорів оренди землі за несвоєчасну виплату орендної плати за 2013, 2014 та 2015 роки, то, відповідно, відсутні правові підстави для задоволення вимог заявленого позову в частині повернення земельних ділянок, які є об'єктами укладених договорів оренди. Як вбачається з вимог заявленого позову (а.с.3-5,31-32), позивач також просила стягнути на її користь з відповідача 27 509 грн. 08 коп.-орендну плату за користування земельними ділянками за 2013, 2014, 2015 роки та пеню за несвоєчасну виплату орендної плати за 2013, 2014 роки. Згідно пункту 4.1. договорів оренди земельних ділянок від 25.02.2010 року, орендна плата вноситься орендарем у розмірі 3% від грошової оцінки земельної ділянки (а.с.9-10,11-12). Зміни розміру орендної плати за вказаними договорами оренди у встановленому законом порядку не відбувалось. По справі встановлено, що нарахування позивачу орендної плати за користування земельними ділянками за 2013, 2014, 2015 роки проводилось відповідачем у розмірі, визначеному умовами укладених договорів оренди від 25.02.2010року. Разом з тим, як вбачається з проведеного позивачем розрахунку (а.с.31-32), при визначенні розміру орендної плати за користування земельними ділянками, яку позивач просить стягнути на свою користь з відповідача, за 2013, 2014 роки позивачем застосовано 5,5% від грошової оцінки земельних ділянок, за 2015 рік - 6,2% від грошової оцінки земельних ділянок. Частинами 1,2 статті 21 Закону України '' Про оренду землі'' регламентовано, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі; розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Враховуючи вищенаведене, відсутні підстави для стягнення на користь позивача з відповідача орендної плати у більшому розмірі, ніж це передбачено умовами укладених між сторонами договорів оренди земельних ділянок. За даних обставин не підлягають задоволенню вимоги заявленого позову в частині стягнення на користь позивача з відповідача орендної плати за користування земельними ділянками за 2013, 2014, 2015 роки та пені в розмірі 27 509 грн.08 коп. Виходячи з положень статті 88 ЦПК України, яка регламентує розподіл судових витрат між сторонами, відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача понесених судових витрат, оскільки позивачу відмовлено в задоволенні вимог заявленого позову.

Outcome: partial