Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася з цивільним позовом до [PERSON], в якому просить визнати за нею право власності на будинковолодіння № [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті діда та матері. Свої вимоги мотивує тим, що її дід [PERSON] помер [INFO] року, за ним на праві власності рахувався житловий будинок з господарськими будівлями, які знаходяться в [ADDRESS] Своїм майном на випадок смерті дід не розпорядився, тому його успадковують спадкоємці за законом. Матір позивача, [PERSON], яка являється дочкою [PERSON] вважається такою, що прийняли спадщину після його смерті, оскільки на час відкриття спадщини проживала разом з батьком, за зазначеною адресою. [INFO] року померла матір позивача [PERSON], яка своїми майновими правами на випадок смерті не розпорядилася. Позивач являється єдиним спадкоємцем майна матері, та вважається такою, що прийняла спадщину, оскільки постійно проживала разом із нею на час відкриття спадщини і протягом шести місяців після відкриття спадщини не заявила про відмову від неї. Проте не має можливості здійснити своє право на спадкування в позасудовому порядку з причин відсутності правовстановлюючих документів на будинок так як за життя матір не оформила право власності на успадковане нею після смерті свого батька майно. З цих підстав просить визнати за нею право власності в порядку спадкування на будинок з приналежними господарськими будівлями. Позивач в судове засідання не з'явилася, хоча про час та місце судового розгляду була належним чином повідомлена, однак подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, вказує про те, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, однак подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, в якій зазначила, що не заперечує щоб спадщину після смерті її батька [PERSON] прийняла її племінниця [PERSON], майнових претензій у спадковому майні вона немає. Відповідно до ст. 174 ч. 4 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, враховуючи те, що заява про визнання відповідачем позову не порушує прав, свобод чи законних інтересів інших осіб, а позовні вимоги позивача є законними та обґрунтованими, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] року помер дід позивача - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 28.09.2016 року, яке видане повторно Пустомитівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області. Так, спірні правовідносини регулюються ЦК УРСР 1963 року, який був чинним на момент їх виникнення. Згідно п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР. З листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» випливає, що при вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилась і була прийнята до 1 січня 2004 року, не допускається застосування судами норм ЦК 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР. В рішенні Конституційного Суду України у справі №1-7/99 від 09.02.1999 року, суд дійшов висновку, що положення частини першої статті 58 Конституції України про те, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи, треба розуміти так, що воно стосується людини і громадянина (фізичної особи). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, в склад якої увійшло право власності на будинковолодіння за адресою: [ADDRESS], що стверджується довідкою Винничківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області від 28.09.2016 року № 474, відповідно до якої за [PERSON] згідно погосподарських книг Винничківської сільської ради рахується житловий будинок та господарські будівлі за вказаною вище адресою. Згідно даних Технічного паспорту, який складений 17.10. 2016 року, слідує, що в [ADDRESS] знаходиться житловий будинок загальною площею 67,2 кв.м, житловою площею 37,8 кв.м., допоміжною площею - 29, 4 кв.м, який складається з А-1 житлового будинку, Б - господарські будівлі, В - літня кухня, пг - погріб, Г - вбиральня, № 1- огорожа, № 2 - хвіртка, І, ІІ - сходи. Згідно ст. 524 ЦК УРСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до ст.529 ЦК УРСР, до спадкоємців першої черги за законом належать діти, дружина і батьки померлого, спадкоємці першої черги за законом успадковують майно померлого в рівних частках. Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є його діти [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], яке видане 17.08.1946 року Райбюро ЗАГС Винничківського району. Після відкриття спадщини, [PERSON] не зверталась в державну нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини, при цьому, фактично вступила в управління і володіння спадковим майном, оскільки на момент смерті батька вона постійно проживала разом з ним, що підтверджується довідкою № 474 від 28.09.2016 року, виданою Винничківською сільською радою Пустомитівського району Львівської області. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно п.113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №185 від 14.06.1994 року, яка діяла на момент відкриття спадщини, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто таким, які фактично вступили в управління або володіння спадковим майном чи подали заяву в державну нотаріальну контору про прийняття спадщини (ст.549 ЦК УРСР). Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов'язковому страхуванню, квитанція про сплату податку, страхового платежу; копія рішення суду, що, набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном. Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути наявність у спадкоємців ощадної книжки, іменних цінних паперів, квитанцій про здані в ломбард речі, свідоцтва про реєстрацію (технічного паспорта, реєстраційного талону) на автотранспортний засіб чи іншу самохідну машину або механізм, державного акта на право приватної власності на землю та інших документів, виданих відповідними органами на ім'я спадкодавця на майно, користування яким можливе лише після належного оформлення прав на нього. Ці документи приймаються державним нотаріусом з урахуванням у кожному випадку всіх конкретних обставин і при відсутності заперечень з боку інших спадкоємців. З Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» випливає, що судам слід звернути увагу, що на час відкриття спадщини в період чинності ЦК УРСР його нормами було передбачено певні дії, які свідчили про прийняття спадщини, у тому числі прийняття спадщини шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном (фактичне прийняття спадщини). [INFO] року [PERSON] померла, що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], яке видане Винничківською сільською радою Пустомитівського району Львівської області 21.08.2013 року. За життя своїм майном на випадок смерті [PERSON] не розпорядилася, а тому відповідно до ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкування після її смерті відбувається за законом почергово. До спадкоємців першої черги спадкування після смерті [PERSON] належить її дочка [PERSON]. Факт родинних відносин першої лінії споріднення між спадкодавцем та позивачем (мати - дочка) стверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 03.12. 1983 року, згідно якого [PERSON] народилася [INFO] року, її батьками значаться [PERSON] та [PERSON]. Прізвище "[PERSON]" змінене на "[PERSON]" внаслідок укладення шлюбу з [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюбу серії [NUMBER] від 13.10. 2012 року. Судом встановлено, що [PERSON] на день смерті матері [PERSON] постійно проживала та була зареєстрованою разом з нею за адресою [ADDRESS], що підтверджується довідкою Винничківської сільської ради від 31.10.2016 року № 600 та відміткою у паспорті громадянина України. У відповідності до ч.3 ст.1268 ЦК України, [PERSON] вважається такою, що прийняла спадщину, після смерті матері оскільки постійно проживала разом із нею на час відкриття спадщини і протягом шести місяців після відкриття спадщини не заявила про відмову від неї. Враховуючи викладене, судом встановлено, що спадкодавець [PERSON], яка з підстав, що не заборонені законом а отже правомірно набула право власності на будинковолодіння [ADDRESS], в порядку спадкування після смерті свого батька [PERSON], померла [INFO] року, спадщину якої, як спадкоємець за законом прийняла її донька [PERSON]. За вказаних вище обставин, враховуючи визнання позову відповідачем, беручи до уваги те, що позивач є єдиним спадкоємцем, яка претендує на спадкове майно та фактично прийняла спадщину, однак не може оформити право власності на неї оскільки відсутні правовстановлюючі документи на майно, те, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку; те, що обставини склалися так, що в іншому, крім судового порядку, позивач не має можливості реалізувати своє право на спадщину, те, що визнання права власності за позивачем на спірне майно не порушить прав відповідача, суд прийшов до переконання, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Outcome: approved