overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому вимагає визнати дійсним укладений 08.10.2013 року з відповідачем договір купівлі-продажу земельної ділянки для ведення садівництва, розташованої в СТ "Дозвілля" в м.Вільнянськ Запорізької області, та визнати за собою право власності на цю земельну ділянку. Як зазначив позивач у своєму позові, у жовтні 2013 року між ним та відповідачем була досягнута домовленість про продаж зазначеної земельної ділянки; 08.10.2013 року позивач передав відповідачу гроші за земельну ділянку в сумі 8000 (вісім тисяч) гривень, про що відповідач склав письмову розписку, але від нотаріального оформлення договору ухилився. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позов, просить його задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні заявив про визнання позову. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.2 ст.220 ЦК України, якщо сторони погодили всі істотні умови договору, який потребує нотаріальної форми, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може вимагати у судовому порядку визнання його права власності, якщо це право оспорюється чи не визнається іншою особою. Таким чином, визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує прав та охоронюваних інтересів інших осіб, та може бути прийнято судом. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України, абз.6 п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року "Про судове рішення у цивільній справі", у зв'язку із визнанням відповідачем позову, яке прийнято судом, інші мотиви рішення судом не наводяться. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому вимагає визнати за собою в порядку спадкування після померлого [PERSON] право власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення, житловий будинок та інше майно. Як зазначив позивач у позовній заяві, [INFO] помер його родич [PERSON] . Після його смерті залишилося спадкове майно, до складу якого увійшла на земельна ділянка площею 2,4757 га, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і розташована на території Люцернянської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, будинок з земельною ділянкою в с.Богатирівка Вільнянського району Запорізької області, а також акції ВАТ "Дружба". Позивач на момент смерті спадкодавця постійно проживав разом з ним, у зв`язку з чим вважає, що належним чином прийняв спадщину, а тому просить визнати право власності на зазначене майно. У підготовчому засіданні представник позивача адвокат Семенченко Н.В. підтримала позов, просить задовольнити заявлені вимоги. Відповідач [PERSON] у підготовче засідання не з`явився, але надав заяву про визнання позову та про розгляд справи за своєї відсутності. Суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує прав та охоронюваних інтересів інших осіб, та може бути прийнято судом. При цьому суд виходить з того, що: згідно ч.1 ст.1265 ЦК України, у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення; згідно ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. відповідно до ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини воно належить спадкоємцю з часу відкриття спадщини. Таким чином, заявлений позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.4 ст.200, ч.4 ст.206 ЦПК України, абз.6 п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року "Про судове рішення у цивільній справі", у зв`язку із визнанням відповідачем позову, яке прийнято судом, інші мотиви рішення судом не наводяться. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому вимагає визнати за собою в порядку спадкування після померлого [PERSON] право на земельну частку (пай) на землях колишнього КСП "Авангард". Свої вимоги мотивує тим, що є спадкоємцем [PERSON] , померлого [INFO] , згідно його заповіту. У підготовчому засіданні представник позивача адвокат Кравченко В.А. підтримав позов, просить його задовольнити. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, але надала заяву про визнання позову та про розгляд справи за своєї відсутності. Суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує прав та охоронюваних інтересів інших осіб, та може бути прийнято судом. При цьому суд виходить з того, що: відповідно до ч.1 ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, вказані у заповіті. згідно ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. відповідно до ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини воно належить спадкоємцю з часу відкриття спадщини. Таким чином, заявлений позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.4 ст.200, ч.4 ст.206 ЦПК України, абз.6 п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року "Про судове рішення у цивільній справі", у зв`язку із визнанням відповідачем позову, яке прийнято судом, інші мотиви рішення судом не наводяться. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому вимагає визнати за собою в порядку спадкування після померлої матері [PERSON] право власності на майновий пай КСП "Перше Травня" та земельну ділянку сільськогосподарського призначення, розташовану на території Привільненської сільської Ради Вільнянського району Запорізької області. У судовому засіданні представник позивача адвокат [PERSON] підтримав позов, просить його задовольнити, пояснивши, що [PERSON] є сином померлої [PERSON], тобто спадкоємцем першої черги за законом; на момент смерті матері він хоча й був зареєстрований за іншою адресою, але фактично проживав разом із нею та здійснював догляд у зв'язку із її похилим віком. Після смерті матері він не звертався до нотаріальної контори з приводу прийняття спадщини у зв'язку із відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів, але вважає, що позивач є особою, що прийняла спадщину відповідно до закону. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з'явилася, проте надала до суду заяву, згідно якої позов визнає повністю, просить слухати справу за своєї відсутності. Суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Так, 05.11.2012 року померла мати позивача [PERSON] Після її смерті залишилося спадкове майно, до складу якого увійшли: майновий пай КСП "Перше Травня"; земельна ділянка площею 4,0700 га, розташована на території Привільненської сільської Ради Вільнянського району Запорізької області, цільове призначення - ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Позивач [PERSON] на момент смерті спадкодавця [PERSON] постійно проживав з нею. Відповідачка [PERSON] та інші можливі спадкоємці на отримання спадщини не претендують, заповіту померла [PERSON] не складала. Відповідно до ст.1261 ЦК України, діти спадкодавця є спадкоємцями першої черги за законом. Згідно ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини воно належить спадкоємцю з часу відкриття спадщини. Враховуючи викладене, визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому вимагає визнати за собою в порядку спадкування після померлої матері [PERSON] право на земельну частку (пай) із земель колективної власності АТ "Україна". У судовому засіданні представник позивача адвокат [PERSON] підтримав позов, просить його задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з?явився, проте надав заяву, згідно якої позов визнає повністю, просить розглянути справу за своєї відсутності. Суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Так, 15.07.20010 року помер матір позивача [PERSON] Після її смерті залишилося спадкове майно, до складу якого увійшло право на земельну частку (пай) із земель АТ "Україна". Позивач [PERSON] є спадкоємцем майна відповідно до ст.529 ЦК УРСР в ред.1963 року, що діяла на момент відкриття спадщини, як спадкоємець першої черги як син померлої, і прийняв спадщину відповідно до положень п.1 ч.1 ст.549 ЦК УРСР в ред.1963 року, вступивши у фактичне управління та володіння спадковим майном. Відповідач ніяких дій щодо прийняття спадщини не вчиняв. Враховуючи викладене, визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому вимагає зняти арешт з його рухомого та нерухомого майна, що був накладений під час виконавчого провадження щодо стягнення аліментів на користь відповідачки. Як зазначив позивач у своїй позовній заяві, рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 29.04.2013 року з нього були стягнуті аліменти на користь відповідачки у розмірі 1/3 частини заробітку на утримання неповнолітньої дитини. Крім того, згідно рішення Апеляційного суду Запорізької області від 07.08.2014 року з нього на користь відповідачки була стягнута пеня за несплату аліментів у розмірі 2342,97 гривень. При здійсненні виконавчих проваджень двома постановами державного виконавця від 19.0.2014 року був накладений арешт на все його рухоме і нерухоме майно. На теперішній час, як наголосив позивач, ним сплачена заборгованість по аліментам та погашена пеня, при цьому він має необхідність реалізації своїх прав власника, а накладений арешт майна цьому перешкоджає; враховуючи наведене, він й звернувся до суду із зазначеним позовом. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав заявлений позов, просить його задовольнити. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з'явилася, але подала заяву про визнання позову та про розгляд справи за своєї відсутності. Суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволення. Так, з матеріалів позовної заяви вбачається, що рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 29.04.2013 року з позивача [PERSON] на користь відповідачки [PERSON] були стягнуті аліменти у розмірі 1/3 частини заробітку на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO] Крім того, згідно рішення Апеляційного суду Запорізької області від 07.08.2014 року, з позивачка [PERSON] на користь відповідачки [PERSON] була стягнута пеня за несплату аліментів у розмірі 2342,97 гривень. При здійсненні виконавчих проваджень двома постановами державного виконавця від 19.0.2014 року був накладений арешт на все рухоме і нерухоме майно позивача. Станом на грудень 2014 року заборгованість по аліментам та пені по несплаті аліментів у позивача відсутня, та заборгованість, яка мала місце, сплачена повністю. Відповідно до ч.1 ст.57 Закону України "Про виконавче провадження", арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Проте матеріали позовної заяви свідчать, що на даний момент реальне виконання судових рішень можливо без додаткового забезпечення. За змістом ч.5 ст.60 Закону України "про виконавче провадження", у випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. Враховуючи викладене, визнання відповідачкою позову не суперечить закону та не порушує прав і законних інтересів інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому вимагає розтлумачити зміст договору купівлі-продажу від 06.06.2018 року, встановивши, що згідно цього договору позивач придбав та прийняв у власність торгівельний павільйон по вул.Перемоги в м.Вільнянськ Запорізької області, та визнати за собою право власності на цей павільйон. Як зазначив позивач у своїй позовній заяві, згідно договору купівлі-продажу від 06.06.2018 року він придбав у відповідача у власність торгівельний павільйон, розташований по вул.Перемоги в м.Вільнянськ Запорізької області. Після укладення договору з'ясувалося, що придбаний павільйон у технічній документації зазначений як торгівельний кіоск; відповідач пояснив, що дійсно придбав це майно як торгівельний кіоск та перебудував його у павільйон, проте вносити зміни до укладеного договору купівлі-продажу відмовився. Враховуючи ці обставини, позивач й звернувся до суду із зазначеними вимогами. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позовні вимоги, просить їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з'явився в судове засідання без повідомлення причин, і не подав відзив. На підставі ст.ст.280-281 ЦПК України, судом проведений заочний розгляд справи. Суд, дослідивши надані йому докази, вважає, що позов є обґрунтованим. Так, згідно договору купівлі-продажу від 06.06.2018 року, укладеного між відповідачем [PERSON] як продавцем, та позивачем [PERSON] як покупцем, продавець [PERSON] продав та передав у власність покупця [PERSON] торгівельний кіоск № 99 по вул.Перемоги в м.Вільнянськ Запорізької області. Проте згідно технічного паспорту, наданого позивачем, на місці торгівельного кіоска по вул.Перемоги, 102а, в м.Вільнянськ Запорізької області фактично знаходиться будівля магазину літ."А" з підвалом літ."пд". Відповідно до ч.2 ст.213 ЦК України, на вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину. Придбаний об'єкт речових прав конструктивно та функціонально є будівлею магазину, а не торгівельним кіоском, тому тлумачити зміст правочину слід таким чином, що позивачем було придбано у власність саме будівля магазину. Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може вимагати у судовому порядку визнання його права власності, якщо це право оспорюється чи не визнається іншою особою. Враховуючи викладене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому вимагає усунути перешкоди у користуванні належним йому житловим будинком [ADDRESS] , визнавши відповідача таким, що втратив право користування цим будинком, та зняти з реєстрації у цьому будинку. Згідно поданої позовної заяви, позивачу на праві приватної власності належить житловий будинок [ADDRESS] . У будинку також зареєстрований відповідач, але він у будинку не проживає, ніяких прав щодо користування житлом не має, його подальша реєстрація перешкоджає позивачу у користуванні будинком; враховуючи наведене, позивачка звернулася до суду за захистом своїх прав із зазначеними вимогами. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, надав заяву про розгляд справи за своєї відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, але надав заяву про визнання позову та про розгляд справи за своєї відсутності. Суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує прав та охоронюваних інтересів інших осіб, та може бути прийнято судом. При цьому суд виходить з того, що: відповідно до ст.405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. згідно абз.5 ч.3 ст.6 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", особа має право на реєстрацію у певному місці тільки у випадку наявності у неї документів, що підтверджують право на проживання в житлі. відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування своїм майном. Відповідно до ч.4 ст.200, ч.4 ст.206 ЦПК України, абз.6 п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року "Про судове рішення у цивільній справі", у зв`язку із визнанням відповідачем позову, яке прийнято судом, інші мотиви рішення судом не наводяться. Враховуючи викладене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] за участю третьої особи Сари /Кахчи/ О.А. про визнання батьківства. Свої вимоги мотивує тим, що з жовтня 2011 року він проживає однією сімєю без шлюбу з Сари /Кахчи/ О.А., оскільки вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 14 березня 2009 року. 24 вересня 2013 року [PERSON] народила дитину [PERSON], про що здійснено актовий запис за №417 від 22 жовтня 2013 року. У звязку з тим, що під час народження дитини Сари /Кахчи/ О.А. перебувала в зареєстрованому шлюбі у свідоцтві про народження дитини в графі батько було зазначено «Кахчи Олександр Петрович». Таким чином, позивач звернувся до суду та просить визнати його батьком дитини [PERSON], [INFO], а також зобовязати відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тарутинського управління юстиції в Одеській області внести зміни в книгу реєстрацій народжень. Рішенням Тарутинського районного суду Одеської області від 24 березня 2014 року позовні вимоги позивача було задоволено та визнано [PERSON], [INFO], уродженця та мешканця [INFO] батьком [PERSON], [INFO]. Крім того, зобовязано внести зміни в книгу реєстрації народжень в актовий запис про народження №417 від 22 жовтня 2013 року, здійснений у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тарутинського районного управління юстиції Одеської області, в графі: - "відомості про дитину", змінивши запис в графі дитини з [PERSON] на [PERSON]; - "відомості про батька", змінивши запис в графі батько з [PERSON] на [PERSON] інші відомості залишити без змін та видати нове свідоцтво про народження [PERSON], де зазначити у графі «прізвище» - [PERSON], у графі «імя» - [PERSON], у графі «по батькові» - Олегович. Однак у вказаному рішенні не було вказано відомості про зміну в книзі реєстрації народжень даних про дату народження та громадянство батька. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Вказане рішення набрало чинності. Сторони в судове засідання не зявилися. В звязку з цим в силу ч. 2 ст.197 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом не здійснюється. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив судове рішення, може з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення якщо суд вирішивши питання про право, не зазначив, які дії треба виконати. У звязку з викладеним, суд вважає наявність суттєвих підстав для задоволення заяви позивача про ухвалення додаткового рішення по справі. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання її втратившою право на користування жилим приміщенням. Мотивує позов тим, що він є власником будинку в [ADDRESS]). У вищевказаному будинку зареєстрована відповідач, його колишня співмешканка, яка з березня 2016 року за місцем реєстрації не проживає, будинком не користується. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, просили його задовольнити. Позивач вказав на те, що з 2016 року відповідач по місцю реєстрації не проживає, за комунальні послуги не сплачує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явилася, про день, час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином за зареєстрованим та фактичним місцями проживання. Причини неявки не повідомила. Виходячи з приписів ст.128, ч. 3 ст. 223 ЦПК України суд ухвалив слухати справу за відсутності відповідача. Суд, заслухавши учасників процесу, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в сукупності, приходить до наступних висновків. Як вбачається з матеріалів справи, позивач [PERSON] являється власником будинку в [ADDRESS], що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 09.07.2009 року ( а.с. 8). Відповідач [PERSON] зареєстрована у вищевказаному будинку, та проживала до березня 2016 року, що підтверджується довідкою Кліщинської сільської ради № 665 від 12.10.2017 року (а.с. 11). Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] вказала на те, що вона знає позивача давно. Останній проживав з [PERSON] однією сім"єю з 2009 року в с. Кліщинці. Потім відповідач в лютому 2016 року виїхала з села і більше вона її не бачила. Свідок [PERSON] в судовому засіданні підтвердив ті обставини, що співмешканка позивача [PERSON] не проживає у будинку позивача вже близько півтора року. На підтвердження зазначеного позивачем надано також акт про встановлення факту не проживання відповідача по місцю реєстрації від березня місяця 2016 року ( а.с. 13 ). Таким чином суд вважає встановленим, що з березня 2016 року відповідач за місцем реєстрації не проживає без поважної причини, не несе тягар по утриманню майна, не веде спільного господарства, домовленості між сторонами з приводу відсутності відповідача за місцем реєстрації не встановлено. Правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються главами 29 та 32 Цивільного кодексу України. Згідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За приписом ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім"ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім"ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домоволеністю між ним і власником житла або законом. За таких обставин, враховуючи зазначені норми матерільного права, суд приходить до висновку, що позов обгрунтований і підлягає до задоволення. Згідно ст. 141 ЦПК України підлягають відшкодуванню понесені та документально підтверджені вимоги позивача про стягнення судового збору в розмірі 640 грн.

Outcome: approved