Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-24 00:00:00

В обґрунтування заявлених вимог позивач у своїй позовній заяві посилається на те, що з відповідачкою по справі він перебував у зареєстрованому шлюбі, їх шлюб розірвано 05.09.2013 року. Від даного шлюбу вони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з матір`ю. Рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 13 лютого 2014 року з нього на користь відповідачки стягнуто аліменти на доньку [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 гривень щомісячно, починаючи з 18 листопада 2013 року і до повноліття дитини. Позивач зазначає, що він є приватним підприємцем, його дохід залежить від багатьох аспектів, однак обстановка в країні змінилась. З урахуванням даних обставин позивач прохає зменшити розмір аліментів на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON], [INFO] з 1500 грн. до 800 грн. на місяць. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав. Уточнив, що згоден сплачувати аліменти на дитину у розмірі 1000 гривень. Просив суд зменшити розмір стягуємих аліментів. Зазначив, що рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 13 лютого 2014 року про стягнення з нього аліментів на користь [PERSON] він не оскаржував, оскільки спочатку ним дійсно було подана апеляційна скарга, потім він її відкликав. Зазначив, що являється приватним підприємцем і працює за єдиним податком. Інших дітей крім доньки [PERSON], [INFO], він не має, інвалідом не являється, хронічними захворюваннями не страждає, на обліку у лікарняних закладах не перебуває. Інших осіб на своєму утриманні не має. Відповідачка у судове засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином (а.с. .20, 28, 54,56,58), надала заяву про розгляд справи за її відсутності, за участю її представника (а.с. 29). Представник відповідача - адвокат [PERSON] подала заперечення проти позову у якому зазначила, що вважає позовні вимоги не обгрунтованими. Згідно рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 13 лютого 2014 року по цивільній справі № 692/5055/13ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання доньки [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі 5000 гривень щомісячно з дня подачі позову до суду і до повноліття дитини, вказані позовні вимоги було зменшено з 5000 гривень до 1500 гривень щомісячно, починаючи з 18 листопада 213 року і до повноліття дитини. Рішення набрало чинності 18.03.2014 року. [PERSON] працездатний, зареєстрований в ОДПІ м. Лозова, як приватний підприємець, середній дохід має 2800 грн. в місяць, даних про те, що він страждає хронічними захворюваннями, є інвалідом не має, нікого більше на утриманні не має. Зазначила, що під час розгляду справи про стягнення аліментів [PERSON], заперечував проти позовних вимог про стягнення з нього аліментів у розмірі першочергово 1/3 частини. Після чого позовні вимоги уточнено і [PERSON], просила стягнути аліменти у твердій грошовій сумі - 5000 грн. Після чого, [PERSON] подав заяву про те, що він не заперечує проти стягнення з нього аліментів у розмірі 1500 грн. надані по цій справі, Довідку і Розшифровку [PERSON] до суду в обгрунтування позовних вимог про зміну розміру аліментів, аналогічні тим, що він надавав по справі про стягнення аліментів.. З урахуванням викладеного прохала відмовити [PERSON] у задоволенні позовних вимог у повному обсязі (а.с. 51-52). Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Відповідно до ст.10 ч.3 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбу з 29 грудня 1999 року по 29 липня 2013 року. Їх шлюб розірвано згідно рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 29.07.2013 року (а.с. 8). Від шлюбу мають дитину [PERSON], батьком якої є [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 7). Згідно рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 13 лютого 2014 року по цивільній справі № 692/5055/13ц за позовом [PERSON] до [PERSON] «Про стягнення аліментів» на утримання доньки [PERSON], з [PERSON] стягнуті аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1500 гривень щомісячно, з дня подачі позову до суду і до повноліття дитини. Рішення набрало чинності 18.03.2014 року. (а.с. 11). Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, а також інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз'яснено, що відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. У п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз'яснено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Згідно ч.3 статті 181 СК України, - за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч.1 ст.183 Сімейного Кодексу України, - частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися, як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи зміст ст.ст. 181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів, матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, не дозволяє йому утримувати дитину, він може зменшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім'ї. Під зміною сімейного стану розуміється з'явлення у сім'ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов'язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, може звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров'я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров'я одержувача аліментів. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно з ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ч. 4 цієї статті, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч.3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно п. 26 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Згідно п. 27 зазначеної Постанови, враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (ст. 58, 59 ЦПК України). Позивач в судовому засіданні підтвердив, що стан його здоров'я не змінився, з часу винесення рішення судом про стягнення аліментів; його дохід не змінився; сімейний стан не змінився; утриманців, окрім доньки [PERSON], не має. У судовому засіданні були досліджені матеріали цивільної справи № 692/5055/13ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, із яких вбачається, що згідно повідомлення Лозівського ОДПІ від 29 січня 2014 року за № 552/10/20-27-17-01-13 [PERSON] є фізичною особою - підприємцем, назва виду діяльності: 56.10 - діяльність: 56.10 - діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування, його дохід за 2012 рік становить - 382398 грн., згідно поданої ним декларації платника єдиного податку фізичної особи - підприємця, за 2013 рік інформацію не було надано у зв'язку з тим, що станом на 29 січня 2014 року [PERSON] не подав до Лозівської ОДПІ податкову звітність за 2013 рік. [PERSON] надавав до суду Довідку про доходи приватного підприємця без номера, без дати з Розшифровкою торгівельної виручки та витрат за 4 квартал 2013 року, за своїм підписом, згідно Довідки сума чистого доходу за жовтень 2013 року становила 2650 грн., за листопад 2800 грн., за грудень 2013 року - 3160 грн., посилаючись на цю Довідку з Розшифровкою, [PERSON] вказав на свій дохід від підприємницької діяльності, який в залишковій сумі складав 2800 грн. в місяць, вказував, що іншого доходу немає. Аналогічні довідки були подані [PERSON] і до даної позовної заяви, як обгрунтування своїх позовних вимог. Судом неодноразово роз'яснювалося позивачеві та було йому запропоновано надати докази у підтвердження своїх вимог. Проте, інших доказів позивачем надано не було. Суд розцінює позовну заяву «Про зменшення розміру аліментів», як фактично перегляд рішення, що не є допустимим. Таким чином, позивач не надав доказів і не довів у суді наявності у нього підстав для зміни розміру присуджених судом аліментів на його неповнолітню дитину. Не довів, що на даний час виникли певні обставини, які є підставою для перегляду розміру аліментів у сторону їх фактичного зменшення і для визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі, вказаній позивачем. Судом не установлено зміни матеріального стану позивача в сторону погіршення. Він проживає один, утриманців, крім доньки [PERSON] [INFO], він не має. Є приватним підприємцем, на обліку у закладах охорони здоров'я не перебуває, не інвалід, не є учасником аварії на ЧАЕС. Інших підстав для зменшення розміру аліментів позивачем не наведено. Суд вважає, що позивач не навів суду обставини, які б могли бути достатніми та суттєвими для зменшення розміру аліментів, а тому відмовляє позивачу у задоволенні позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed