Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-10 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: визначити їй додатковий строк в два місяці з моменту вступу рішення в законну силу для прийняття спадщини на спадкове майно [PERSON], померлого [INFO] року. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що [INFO] року помер її син - [PERSON] Після смерті її сина відкрилася спадщина на належне йому майно, до складу якого входить ?? частини квартири [ADDRESS]. Вона являється матір'ю померлого [PERSON] Вона звернулась до Першої київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після померлого сина. 22 жовтня 2014 року Перша київська державна нотаріальна контора надала їй відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв'язку із тим, що вона пропустила 6-ти місячний строк для прийняття спадщини та було запропоновано звернутися до суду для визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Факт смерті сина став для неї сильним моральним потрясінням, її здоров'я істотно погіршилось, у такому тяжкому стані вона перебувала досить тривалий час та не мала фізичної можливості звернутись до нотаріальної контори. Крім цього, вона не була обізнана юридично, що для прийняття спадщини існують відповідні законодавчі вимоги. Крім цього, вона фактично прийняла спадщину, адже проживала із сином у квартирі. Також, вона постійно сплачувала та сплачує рахунки за комунальні послуги по даній квартирі. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явилася, подала до суду пояснення, в яких просила прийняти рішення згідно норм чинного законодавства та слухати справу у відсутність представника. Представник третьої особи Головного управління юстиції у м. Києві в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність представників відповідача, третьої особи. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи докази, приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи, [INFO] року народився [PERSON], батьками якого записані [PERSON] та [PERSON] (а.с.6). 26 квітня 2003 року між [PERSON] та [PERSON], [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу частини квартири, відповідно до умов якого [PERSON] продала, а [PERSON], [PERSON] купили квартиру під номером 126, що знаходиться в будинку під номером [ADDRESS] в таких частках: [PERSON] - ? частка, [PERSON] - ? частка (а.с.8-9). [INFO] року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.5). Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За час свого життя, [PERSON] заповіту не склав. За вимог ст. 1223 Цивільного кодексу України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Статтею 1261 Цивільного кодексу України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. 22 жовтня 2014 позивач звернулася до Першої Київської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [INFO] року [PERSON] Згідно відповіді Першої Київської державної нотаріальної контори від 22 жовтня 2014 року № 9954/02-14, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на ? частину квартири [ADDRESS] після померлого [INFO] року [PERSON], оскільки останньою було пропущено шестимісячний строк для прийняття спадщини (а.с.7). Відповідно до ст. 1270 Цивільного кодексу України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 3 ст. 1272 Цивільного кодексу України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Як роз'яснено в п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30 травня 2008 року № 7, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Враховуючи викладене, правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Як встановлено судом, позивачем було пропущено шестимісячний строк для прийняття спадщини через пережиті моральні страждання та значні проблеми зі здоров'ям, що підтверджується випискою ДУ "Національного інституту фтизіатрії і пульмонології ім. Ф.Г. Яновського НАМН України" про проведений огляд 15 жовтня 2013 року. Виходячи з наведеного, суд вважає, що позивачем пропущено строк прийняття спадщини з поважних причин, враховуючи, що інших спадкоємців майна померлого не має, а тому вважає за можливе визначити позивачу додатковий строк для подання нею заяви про прийняття спадщини після померлого [INFO] року [PERSON] тривалістю в два місяці з дня набрання законної сили рішення суду. На підставі викладеного та

Outcome: approved