Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-21 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся в суд із заявою та просить встановити факт належності [PERSON] правовстановлюючого документу - державного акту на право власності на земельну ділянку серії РВ №064302 від 04.07.2004 року, що зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за №353 та виданий Дубровицькою райдержадміністрацією на ім'я [PERSON] на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Трипутнянської сільської ради Дубровицького району, площею 2,08 га. Свої вимоги мотивує тим, що 09 січня 2010 року померла його дружина [PERSON] Після смерті дружини відкрилася спадщина на належне їй майно, зокрема на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Трипутнянської сільської ради Дубровицького району площею 2,08 га згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії РВ №064302 від 04.07.2004 року, що була передана їй у власність на підставі розпорядження голови Дубровицької РДА від 21.05.2004 року №178. У зв'язку з відкриттям спадщини, він, як спадкоємець за законом першої черги, звернувся в Дубровицьку районну державну нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини. Нотаріус відкрив спадкову справу, але свідоцтво про право на спадщину на вказану земельну ділянку йому не видав у зв'язку з тим, що у вказаному Державному акті на право власності на земельну ділянку вказано прізвище "Пецько" замість правильного прізвища "Пецко", а також через те, що відомості про спадкову земельну ділянку не внесено до державного реєстру земель і такій земельній ділянці не присвоєно кадастровий номер. У судовому засіданні заявник заяву підтримав. Пояснив, що встановлення даного факту йому необхідне для підтвердження в Дубровицькій державній нотаріальній конторі належності Державного акту його померлій дружині та для отримання свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку. Представник заінтересованої особи - Дубровицької районної державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився. У своїй заяві державний нотаріус просить справу розглянути без його участі. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності представника заінтересованої особи, оскільки у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Дослідивши докази по справі, вислухавши пояснення заявника, суд в задоволенні заяви відмовляє з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України, як це передбачено в ст.4 ЦПК України. Як випливає із ст.25 ЦК України фізичні особи мають здатність бути субєктом цивільних прав і обовязків, мати будь-яке право чи обовязок з тих, що надаються чи допускаються законом, тобто юридичну можливість, що випливає із закону. Набуття конкретних субєктивних прав та володіння ними означає реалізацію правоздатності і здійснюється за наявності певних юридичних фактів. Згідно ч.4 вищевказаної статті цивільна правоздатність особи є невіддільною від неї і припиняється з її смертю. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] померла 09.01.2010 року, про що в Книзі реєстрації смертей зроблено відповідний актовий запис за №2, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ГЮ №088947 (а.с.7), а тому правоздатність останньої припинилась в момент її смерті. Відповідно до п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з імям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. По справах про встановлення факту належності правоустановчого документу заявнику слід подати заяву з доказом того, що цей документ належить йому і що організація, яка його видала, не має можливості внести в нього відповідні виправлення. Виходячи із норм законодавства, можна зробити висновок, що [PERSON] не має права звертатися до суду за захистом прав померлої [PERSON], оскільки до суду за захистом своїх порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів може звернутися лише фізична особа наділена цивільною правоздатністю. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що немає підстав для задоволення заяви [PERSON]

Outcome: dismissed