Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-03 00:00:00

Позивач [PERSON] 08.02.2016 року звернулася до Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до відповідачки [PERSON] про зменшення розміру аліментів на утримання сина [PERSON] до 1/8 частини від заробітку (доходу) щомісячно до повноліття. В обґрунтування позову зазначив, що вдруге одружився та від шлюбу має дитину на утримання якої сплачує аліменти а також сплачує аліменти на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився. Про час та місце розгляду справи неодноразово повідомлявся належним чином, однак до суду не з'явився. Про причину неявки суду не повідомив. Відповідачка [PERSON] (згідно адресно - довідкової довідки підрозділу ГУДМС, УДМС України в Дніпропетровській області видно, що [PERSON] змінила прізвище на «[PERSON]» ) в судове засідання не з'явилася, 31.03.2016 року надала до канцелярії суду письмові заперечення проти позову та просила суд справу розглянути за її відсутності посилаючись на письмові заперечення. Під час розгляду справи судом встановлено, що [PERSON], перебував в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 21 квітня 2007 року який за Рішенням суду від 27.06.2013 року було розірвано .Від шлюбу сторони мають спільну дитину - сина [PERSON] який народився [INFO] . Після розірвання шлюбу дитина мешкає з відповідачкою [PERSON] (нині [PERSON]) . Рішення Жовтневого районного суду від 10.06.2014 року з [PERSON] на користь відповідачки було стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/5 частки від заробітку (доходу) щомісячно починаючи з 22.11.2013 р. і до досягнення дитиною повноліття. 22.01.2014 року Позивач [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Від шлюбу в них [INFO] народився син - [PERSON]. Згідно копій виконавчих листів , наданих до матеріалів справи видно, що з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на її утримання до досягнення сином [PERSON] трирічного віку - тобто з 18.03.2016 р. до [INFO] а також аліменти на утримання дитини - сина [PERSON] у розмірі ? частини від заробітку (доходу ) щомісячно до повноліття дитини починаючи стягнення з 18.03.2016 року. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, про що також зазначено в п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі». На час звернення до суду [PERSON] зазначив, що перебуває на обліку у Державному центрі Криворізького МЦЗ долучивши до справи довідку № 03-07/7029 яка видана станом на 21.12.2015 року , однак на момент розгляду справи станом на 04.11.2016 року не надав суду доказу перебування на обліку як безробітний . Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини справи, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Також слід зазначити, що на момент розгляду справи позивачем [PERSON] не надано суду у якості доказів оригіналу документу про фактичне стягнення із нього аліментів на підставі виконавчих листів, копії яких долучені до матеріалів справи . Відповідно ч.1ст.192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Так, ст. 180 СК України покладає обов'язок на батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Аналогічне роз'яснення щодо обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів надане Пленумом Верховного Суду України в абз. 3 п. 17 Постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року. Згідно з Законом України "Про прожитковий мінімум" від 15.07.1999 №966-ХIV, прожитковий мінімум - це вартісна величина набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, які необхідні для нормального функціонування організму людини для задоволення основних соціальних та культурних потреб особистості. Відповідно до ст. 6 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" базовим державним соціальним стандартом є прожитковий мінімум, встановлений законом, на основі якого визначаються державні соціальні гарантії та стандарти у сфері доходів населення, житлово-комунального, побутового, соціально-культурного обслуговування, охорони здоров'я та освіти. Прожитковий мінімум включає: 1) набір продуктів харчування 2) набір непродовольчих товарів 3) набір послуг. Перші два набори визначаються в натуральних показниках, третій - у нормативах споживання. Набір продуктів харчування формується з використанням нормативів фізіологічної потреби організму людини в продуктах харчування, з урахуванням їхнього хімічного складу та енергетичної цінності, з урахуванням рекомендацій Всесвітньої організації охорони здоров'я. Вартість такого набору визначається як сума вартостей споживання кожного продукту, включеного до набору продуктів харчування відповідної групи населення. Основними принципами формування набору продуктів харчування є: 1) забезпечення дитини повноцінним харчуванням для розвитку здорового організму 2) забезпечення дитини віком від 6 до 18 років додатковим харчуванням для активного соціального та фізичного розвитку 3) задоволення організму працюючої особи у відтворенні працездатності, збереження працездатності для безробітного, відновлення в необхідних випадках працездатності для особи, яка її втратила 4) підтримання повноцінного функціонування організму людини похилого віку. Набір непродовольчих товарів формується згідно з нормативами забезпечення засобами гігієни, медикаментозними засобами, засобами захисту організму людини від впливу навколишнього середовища, а також засобами для влаштування побуту. Непродовольчі товари бувають індивідуального користування (верхній зимовий одяг, верхній демісезонний одяг, костюм (сукня), натільна білизна, панчішно-шкарпеткові вироби, головні убори, галантерейні вироби, взуття) і загальносімейного користування (текстильні вироби, білизна, посуд, побутові прилади, меблі, предмети першої потреби, предмети санітарії та ліки). Вартість набору складається із суми вартостей споживання непродовольчих товарів індивідуального та загальносімейного користування на одну особу на рік. Основними принципами формування набору непродовольчих товарів є: 1) забезпечення збереження здоров'я та підтримання життєдіяльності організму людини 2) урахування особливостей потреб осіб, які належать до різних соціальних і демографічних груп населення 3) урахування культурно-побутових потреб особистості. До набору послуг включаються житлово-комунальні, транспортні, побутові послуги, послуги зв'язку, закладів культури, освіти, охорони здоров'я та інші. Основними принципами формування набору послуг є: 1) задоволення мінімальної потреби громадян у житлі, організації побуту, користуванні транспортом, закладами культури, у підтриманні зв'язку з навколишнім середовищем 2) задоволення потреби громадян у користуванні закладами освіти, охорони здоров'я 3) визначення житлово-комунальних послуг (з водопостачання, теплопостачання, газопостачання, електропостачання, водовідведення, утримання та експлуатації житла і прибудинкових територій, сміттєзбирання, утримання ліфтів), на основі соціальної норми житла та нормативів споживання зазначених послуг 4) урахування особливостей потреб осіб, які належать до різних соціальних і демографічних груп населення. Таким чином, при визначенні прожиткового мінімуму законодавцем враховано всі необхідні щомісячні потреби фізичних осіб. Суд вважає, що позивачем не надано суду належних доказів як підстави для зменшення розміру стягуваних аліментів згідно рішення суду від 10.06.2014 року, а саме зміна матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них, що відбулися після 10 червня 2014 року, тому в задоволенні позову належить відмовити у зв'язку з необґрунтованістю вимог. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed