Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-23 00:00:00

Головний лікар Хмельницької обласної психіатричної лікарні № 2 с.Городище Шепетівського району Хмельницької області (надалі ХОПЛ № 2) звернувся до суду з заявою про примусову госпіталізацію хворого [PERSON], [INFO], який проживає в [INFO], посилаючись на те, що 22.06.2016 року о 11 год. 00 хв. останній був госпіталізований до ХОПЛ № 2 в супроводі матері. Направлення на госпіталізацію видане лікарем - психіатром Славутської ЦРЛ. Підставою для його госпіталізації стали відомості матері про те, що він на протязі двох тижнів збудливий, не спить, злобний до матері, обзиває її, висловлює погрози в її адресу, намагається її вдарити. У звязку з цим, 22.06.2016 року о 11 год. 00 хв. у приймальному відділенні [PERSON] був оглянутий черговим лікарем-психіатром ХОПЛ № 2 [PERSON], яка зробила висновок про необхідність його госпіталізації у звязку з наявністю в нього тяжкого психічного розладу. 23.06.2016 року [PERSON] був оглянутий комісією лікарів психіатрів ХОПЛ № 2 в складі: голови комісії [PERSON], лікаря - психіатра [PERSON] та лікаря-психіатра [PERSON] Комісія підтвердила обґрунтованість рішення про його госпіталізацію до ХОПЛ № 2, так як він знаходиться у важкому психічному стані, являє небезпеку для себе та оточуючих. У звязку з неможливістю отримати усвідомлену згоду [PERSON], оскільки він є недієздатним і знаходиться у важкому психічному стані, просив госпіталізувати останнього до психіатричного закладу в примусовому порядку. Представник Хмельницької обласної психіатричної лікарні №2 с.Городище Шепетівського району [PERSON] у судовому засіданні заяву підтримав, ствердивши обставини, викладені у ній. Крім того, суду пояснив, що [PERSON] хворіє психічно з 16 річного віку. Захворів під час навчання в школі. Захворювання почалось з появи замкнутості, відгородженості, хворий закривався в кімнаті, нікого не пускав, пролежував в ліжку. Пізніше зявились маячні ідеї відношення, переслідування, фізичного впливу. З приводу цього лікувався неодноразово в Волгоградській психлікарні. Пізніше, у звязку з переїздом батьків до України, [PERSON] лікувався в ХОПЛ №1 та ХОПЛ №2. Рішенням суду визнаний недієздатним, являється інвалідом 1 групи психічного захворювання, опікуном над ним є мати [PERSON] Оскільки, перебуваючи в дома останні дві неділі стан останнього погіршився, у звязку з чим являє небезпеку для себе та оточуючих, просив госпіталізувати його у примусовому порядку, оскільки потребує лікування лише в умовах стаціонару. Лікар-психіатр [PERSON] у судовому засіданні заяву підтримала та суду пояснила, що [PERSON] хворіє шизофренією, параноїчною формою, безперервний тип перебігу, у звязку з чим рішенням суду визнаний недієздатним та неодноразово проходив лікування у ХОПЛ № 2. Стверджувала, що у [PERSON] психіка порушена, випадає емоційний компонент, у нього немає любові, ласки, в тому спрогнозувати його поведінку по відношенню до оточуючих важко. Хвороба протікає практично без ремісії. В даний час стан останнього погіршився, а тому потребує лікування в умовах стаціонару протягом 3-4 місяців. Заінтересована особа [PERSON], яка є матірю [PERSON] та його опікуном, у судове засідання не зявилась, проте подала до суду письмову заяву, у якій просила справу розглядати без її участі, на примусову госпіталізацію сина [PERSON] згідна. Особа, щодо якої ставиться питання про примусову госпіталізацію [PERSON] у судове засідання не зявився. Згідно висновку ЛКК № 17 від 23.06.2016 року ХОПЛ № 2 останній у звязку з важкістю психічного стану приймати участь у судовому засіданні не може. Вислухавши пояснення представника медичного закладу [PERSON], лікаря-психіатра [PERSON], думку прокурора Облог Р.А., зясувавши письмову думку заінтересованої особи [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд вважає заяву підлягаючою задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1\~ст. 13 Закону України «Про психіатричну допомогу»\~особа госпіталізується до психіатричного закладу добровільно - на її прохання або за її усвідомленою згодою. Неповнолітній віком до 15 років госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою його батьків чи іншого законного представника. Особа, визнана у встановленому законом порядку недієздатною, госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна. У разі незгоди одного із батьків або відсутності батьків чи законного представника госпіталізація неповнлітнього до психіатричного закладу проводиться за рішенням (згодою) органу опіки та піклування, яке може бути оскаржено до суду. Згода на госпіталізацію фіксується у медичній документації за підписом особи або її законного представника та лікаря-психіатра. Частиною другою вказаної статті встановлено, що госпіталізації особи у випадках, передбачених частиною першою цієї статті, здійснюється за рішенням лікаря-психіатра. В той же час, рішенням Конституційного Суду України від 01.06.2016 року положення третього речення частини першої статті 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» у взаємозв'язку з положенням частини другої цієї статті стосовно госпіталізації особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю визнано таким, що не відповідає\~Конституції України\~(є неконституційним). Конституційний Суд України зазначив, що до моменту законодавчого врегулювання питання забезпечення судового контролю за госпіталізацією до психіатричного закладу недієздатної особи на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра така госпіталізація можлива лише за рішенням суду. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], житель [INFO], страждає на психічний розлад і його лікування та обстеження можливе тільки в умовах стаціонару. На обґрунтування заяви головний лікар ХОПЛ №2 зазначив, що рішенням Красноармійського районного народного суду м. Волгоград РФ від 09.08.1990 р. [PERSON] визнаний недієздатним. Комісія лікарів-психіатрів ХОПЛ №2, яка оглянула хворого 23.06.2016 року встановила, що [PERSON] на момент огляду комісії лікарів-психіатрів доступний формальному контакту з труднощами. В часі дезорієнтований. Профіль лікарні не виділяє. На більшість запитань не відповідає, закриває обличчя руками, відвертається від співбесідника, щось тихо шепоче сам до себе, потім раптово встає намагається відкрити вікно, повертається на місце і знову закриває обличчя руками. Хворий дратівливий, інструкції виконує примусово, неохайний. Емоційно холодний. Критика до свого стану формальна. На основі вищевикладеного, комісія лікарів 23.06.2016 року прийшла до висновку, що [PERSON] страждає важким психічним розладом шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу, через що хворий становить небезпеку для себе та оточуючих, тому потребує лікування в умовах стаціонару. \~ Дані обставини в судовому засіданні підтвердили лікарі Хмельницької обласної психіатричної лікарні № 2 с. Городище [PERSON] та [PERSON], стверджуючи, що хворий [PERSON] перебуває у важкому психічному стані. Крім того вказане підтверджується рішенням Красноармійського районного народного суду м. Волгоград РФ від 09.08.1990 р; висновком комісії лікарів психіатрів ХОПЛ №2 від 23.06.2016 року. Прокурор Облог Р.А. заяву підтримала, проти примусової госпіталізації [PERSON] до ХОПЛ № 2 не заперечував. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви головного лікаря ХОПЛ № 2 та госпіталізації [PERSON] до психіатричного стаціонару в примусовому порядку. На підставі ст.\~13,\~22 Закону України "Про психіатричну допомогу", рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності\~Конституції України(конституційності) положення третього речення частини першої\~статті 13 Закону України "Про психіатричну допомогу"\~(справа про судовий контроль за госпіталізацією недієздатних осіб до психіатричного закладу) від 01.06.2016 №2-рп/2016;

Outcome: approved