Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-24 00:00:00

В жовтні 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Східно-Промислова Логістика" звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення шкоди, завданої працівником. Позивач посилається на те, що згідно наказу по ТОВ «Східно-Промислова Логістика» №2к від 19.04.2016 року та на підставі заяви [PERSON] від 18.04.2016 року останній був прийнятий на посаду водія вантажного автомобіля з 19.04.2016 року. Згідно наказу по ТОВ «Східно-Промислова Логістика» №21-1 від 29.08.2016 року водій [PERSON] був відряджений з метою виконання вантажних перевезень по території України та за кордон. 08.10.2016 року водій [PERSON], керуючи вантажним автомобілем (сідловий тягач) VOLVO FH 1242Т реєстраційний номер [NUMBER] з напівпричепом (бортовий тентований) KOGEL SN24 реєстраційний номер [NUMBER], що належать ТОВ «Східно-Промислова Логістика», під час руху по автодорозі сполученням Танюшівка-Старобільськ-Бахмут поблизу с. Берестове Бахмутського району Донецької області, виїхав за межі проїжджої частини на праву відносно напрямку свого руху сторону, де допустив перекидання керованого ним вантажного автомобіля з напівпричепом, чим спричинив шкоду позивачу пошкодженням вантажного автомобіля та напівпричепу. Згідно результатів обстеження [PERSON] на стан алкогольного сп'яніння «Alcotest №04955» від 08.10.2016 року, проведеного Бахмутською ЦРЛ після дорожньо-транспортної пригоди, останній перебував у стані алкогольного сп'яніння з показником 1,68 промілє. Вказані обставини дорожньо-транспортної пригоди були встановлені під час досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12016050150003068 від 09.10.2016 року, за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, яке здійснював СВ Бухмутськго ВП ГУ НП в Донецькій області та знайшли відображення у постанові про його закриття від 12.10.2016 року. Дане кримінальне провадження було припинено у зв'язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України, оскільки ніхто, крім [PERSON], не постраждав. Копію постанови та копії матеріалів кримінального провадження направлено начальнику територіального відділу поліції в м. Ізюм Харківської області для притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП. Матеріальний збиток, завданий позивачу пошкодженням відповідачем внаслідок ДТП вантажного автомобіля та напівпричепа відповідно складає 341234,82 грн. та 41615,59 грн. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, однак не заперечував факт ДТП, просив в задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає заявлений позов таким, що підлягає до задоволення в повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до пункту 13 Постанови Пленуму ВССУ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 року № 4 судам роз'яснено, що враховуючи, що відповідно до статей 386, 395, 396 ЦК положення щодо захисту права власності поширюються також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором (речове право), такі особи також мають право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України). Згідно зі статтею 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. З огляду на зазначені положення ЦК України факт завдання шкоди майну потерпілого джерелом підвищеної небезпеки, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах з особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не пов'язане з виконанням цими особами обов'язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов'язання. Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка її завдала. Сторонами деліктного зобов'язання класично виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник). За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України). Зі змісту п. 4 Постанови пленуму ВСУ «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» вбачається, що джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати буді-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену імовірність заподіяння шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність по використанню, транспортуванню, зберіганню предметів, речовин і інших об'єктів виробничого, господарського чи іншого призначення, які мають такі ж властивості. Майнова відповідальність за шкоду, заподіяну діями таких джерел, має наставати як при цілеспрямованому їх використанні, такі при мимовільному прояву їх шкідливих властивостей (наприклад, у випадку заподіяння шкоди внаслідок мимовільного руху автомобіля). Під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Виходячи зі змісту ст. 30 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до вимог п. 5 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, цивільно-правова відповідальність за шкоду, завдану діяльністю, що є джерелом підвищеної небезпеки, настає у разі її цілеспрямованості (наприклад, використання транспортних засобів за їх цільовим призначенням), а також при мимовільному проявленні шкідливих властивостей об'єктів, що використовуються в цій діяльності (наприклад, у випадку завдання шкоди внаслідок мимовільного руху автомобіля). В інших випадках шкода відшкодовується на загальних підставах, передбачених статтею 1166 ЦК України, особою, яка її завдала. В судовому засіданні встановлено, що 08.10.2016 року водій [PERSON], керуючи вантажним автомобілем (сідловий тягач) VOLVO FH 1242Т реєстраційний номер [NUMBER] з напівпричепом (бортовий тентований) KOGEL SN24 реєстраційний номер [NUMBER], що належать ТОВ «Східно-Промислова Логістика», під час руху по автодорозі сполученням Танюшівка-Старобільськ-Бахмут поблизу с. Берестове Бахмутського району Донецької області, виїхав за межі проїжджої частини на праву відносно напрямку свого руху сторону, де допустив перекидання керованого ним вантажного автомобіля з напівпричепом. Згідно результатів обстеження [PERSON] на стан алкогольного сп'яніння «Alcotest №04955» від 08.10.2016 року, проведеного Бахмутською ЦРЛ після дорожньо-транспортної пригоди, останній перебував у стані алкогольного сп'яніння з показником 1,68 промілє. (а.с.97). Вказані обставини дорожньо-транспортної пригоди були встановлені під час досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12016050150003068 від 09.10.2016 року, за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, яке здійснював СВ Бухмутськго ВП ГУ НП в Донецькій області та знайшли відображення у постанові про його закриття від 12.10.2016 року. (а.с.94). Постановою слідчого СВ Бахмутського відділу поліції ГУ НП в Донецькій області старшим лейтенантом поліції Бліновим Є.О. кримінальне провадження закрито у зв'язку з відсутністю в діях [PERSON] складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України. Копію постанови та копії матеріалів кримінального провадження направлено начальнику територіального відділу поліції в м. Ізюм Харківської області для притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП. (а.с.106,107). Згідно звіту № 46/16 від 11.11.2016 року, виконаним суб'єктом оціночної діяльності ФОП [PERSON], про оцінку автомобіля VOLVO FH1242Т держномер [NUMBER], матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля в результаті його пошкодження складає 341234,82 грн. (а.с.13-35). Згідно звіту № 47/16 від 29.11.2016 року, виконаним суб'єктом оціночної діяльності ФОП [PERSON], про оцінку напівпричепа KOGEL SN24 держномер [NUMBER], матеріальний збиток, завданий власникові напівпричепа в результаті його пошкодження складає 41615,59 грн. (а.с.36-52). У Постанові пленуму ВССУ № 4 судам роз'яснено, що якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України). Відповідно до положень статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч. 1 ст. 95 ЦПК України). Отже, позивач правомірно звернувся до суду з зазначеним позовом до відповідача, оскільки з вини останнього сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої позивачу спричинена матеріальна шкода. З урахуванням вказаного суд приходить до висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Східно-Промислова Логістика" підлягають задоволенню. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання як розподілити між сторонами судові витрати. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 5742,76 грн. згідно платіжного доручення № 2301 від 03.10.2017 року.

Outcome: approved