Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-02 00:00:00

ПАТ «Альфа-Банк» звернулось до Пятихатського районного суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за договором про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб від 29.07.2014 року на загальну суму 71524,64 грн., з яких 23166,36 грн. тіло кредиту, 40514,13 грн. просрочка по тілу, 228,51 грн. відсотки за кредитом, 7615,64 грн. - неустойка, та судових витрат в сумі 715,25 грн. сплаченого судового збору. В обґрунтування заявлених вимог позивачем вказано, що 29.07.2014 року між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] укладено договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб шляхом акцептування клієнтом публічної пропозиції банку на комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (в рамках обслуговування продукту «Максимум»). Відповідно до умов договору позивач відкрив відповідачеві картковий рахунок з видачею міжнародної платіжної картки DMC Gold строком дії два роки з моменту її випуску, відповідач зобовязалася в порядку та на умовах, що визначені договором, повернути отримані в кредит грошові кошти з виплатою процентів за користування кредитом та інших, передбачених угодою платежів, проте оскільки відповідачем отримані кредитні кошти за відповідною кредитною карткою, проте взятих зобов'язань що повернення коштів відповідач належним чином своєчасно не виконала, станом на 09.07.2015 року перед позивачем виникла заборгованість на загальну суму 71524,64 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача разом із сплаченим судовим збором в сумі 715,25 грн. В судове засідання представник позивача не зявився, 26.11.2015 року надав клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала з тих підстав, що кредитні кошти отримані іншою особою внаслідок незаконних шахрайських дій, якій вона віддала кошти, у звязку з чим у жовтні 2014 року відповідач звернулася до право охоронюваних органів з відповідною заявою. Вважаючи, що кредитні кошти за вказаним договором отримані не нею, а іншою особою, відповідач просить суд відмовити у позові повністю. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 29.07.2014 року між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] укладено договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб шляхом акцептування клієнтом публічної пропозиції банку на укладання договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (в рамках обслуговування продукту «Максимум»). Відповідно до умов договору та додатку до нього на підставі анкети-заяви про акцепт публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в рамках продукту «Максимум» банк надав [PERSON] кредит в розмірі встановленого кредитного ліміту, відкривши рахунок №25259002186148 у гривні та видав відповідачеві міжнародну платіжну карту DMC Gold строком дії два роки з моменту її випуску. Пунктом 3.1. вищевказаного договору вбачається, що згідно з умовами цього договору банк у разі акцептування відповідачем умов цього договору зобов'язується відкривати поточні рахунки відповідачу, на підставі заяв про відкриття рахунку та обслуговувати такі рахунки з урахуванням особливостей, визначених цим договором, та/або відкривати карткові рахунки відповідачу, на підставі заяв про відкриття рахунку та обслуговувати такі рахунки з урахуванням особливостей визначених цим договором, видати відповідачу картку/картки зі строком дії, зазначеному на її лицьовій стороні, та ПІН- код до неї та/або відкривати депозитні рахунки та приймати від відповідача депозити, внесені ним в порядку та на умовах, визначених угодами на розміщення вкладів, що укладаються між банком та відповідачем, на підставі цього договору. Відповідно до п.2.1. додатку до договору про комплексне обслуговування фізичних осіб ліміт відновлювальної кредитної лінії становить 75000,00 грн. Пунктом 2.1.1. вищевказаного додатку встановлено, сума кредиту, що є доступною клієнту на момент видачі карти та підписання цього додатку, встановленого договором про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб та вказаного в цьому додатку ліміту відновлювальної кредитної лінії, складає 45700.00 грн. Відповідно до п.2.2. додатку до договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, процентна ставка за користування коштами відновлювальної кредитної лінії складає 36% річних на торгові операції та на операції зняття коштів. Повернення заборгованості за кредитом та сплата відсотків за користування відновлювальної кредитної лінії та/або інших платежів за цим договором, в тому числі у випадку застосування умов програми "Моментальна розстрочка на картку", здійснюється відповідачем відповідно до договору, графік та розрахунок сукупної вартості кредиту міститься в тарифах, які є невід'ємною частиною договору на транзитний рахунок № 2924701, відкритий у ПАТ "Альфа-Банк" (п. 3 додатку до договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб). Окрім цього, відповідно до довідки про умови кредитування з використанням картки «Максимум» строк дії кредитної лінії зазначено терміном в один рік з можливістю його пролонгації на новий строк за умови дотримання клієнтом умов договору. Згідно з п.2.3. додатку розмір обовязкового мінімального платежу складає 7% від суми загальної заборгованості за відновлювальною кредитною лінією, при цьому сторони домовилися, що розмір обовязкового мінімального платежу не може бути меншим за 50 грн. Дата сплати обовязкового мінімального платежу за кредитом до останнього дня платіжногопереоду, який починається з дня наступного за останнім днем попереднього розрахункового періоду ці закінчується на 25 день з моменту закінчення попереднього розрахункового періоду. Відповідно до п.4.2.8. договору - клієнт зобов'язується своєчасно та повністю відшкодовувати банку кошти, сплачені ним. Згідно з п.4.3.16 договору, банк має право вимагати дострокового виконання зобов'язань держателя за договором у випадках та порядку передбаченому договором. Перед укладенням вказаного договору відповідач повідомлена про умови кредитування, даний факт підтверджується особистим підписом відповідача у анкеті - заяві про акцепт, публічній пропозиції на укладання договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, додатку до договору, довідки про умови кредитування з використанням картки «Максимум», тарифах на видачу та обслуговування картки «Максимум» для фізичних осіб-нових клієнтів. Відповідно до розрахунку заборгованості відповідача перед ПАТ «Альфа-Банк», який узгоджується та підтверджується дослідженими в судовому розгляді матеріалами цивільної справи, станом на 09.07.2015 року у [PERSON] перед позивачем на підставі положень договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб від 29.07.2014 року виникла заборгованість на загальну суму 71524,64 грн., з яких 23166,36 грн. тіло кредиту, 40514,13 грн. просрочка по тілу, 228,51 грн. відсотки за кредитом. Вимоги позивача щодо погашення заборгованості у вищевказаному розмірі, в т.ч. частково, на час розгляду справи відповідач не виконала, доказів іншого до суду не надано. Відповідно до вимог ст.ст.6,\~ 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагентів та визначенні умов договору з урахуванням вимог\~ Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Норми ст.628 ЦК України передбачають, що зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно\~ з ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Відповідно до\~ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливості виконання ним грошового зобов'язання. Щодо посилань відповідача на обставини, того, що кредитні кошти за вищевказаним договором отриманої не нею а іншими особами, які шахрайським способом заволоділи грішми, суд зазначає наступне. Згідно положень ч.ч.2-4 ст.10 ЦПК України, яка закріплює зміст принципу змагальності цивільного судочинства, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з положеннями ч.ч.2,3 ст.58 ЦПК України сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2 ст.59 ЦПК України). Положення ст.60 ЦПК України встановлюють, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Ч.1 ст.137 ЦПК України передбачає, що у випадках, коли щодо отримання доказів у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, є складнощі, суд за їх клопотанням зобов'язаний витребувати такі докази. Клопотання про витребування доказів має бути подано до або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться, - до початку розгляду справи по суті із долученням відомостей про неможливість отримання таких доказів особисто стороною або іншою особою, яка бере участь у справі. Розяснивши права особам, які беруть участь у справі, в т.ч. право витребування доказів на підтвердження заявлених вимог чи заперечень, жодною особою, яка бере участь у справі, клопотання/заяви про витребування доказів до суду не надано, як і не зазначено жодною особою, яка бере участь у справі, про підстави для звільнення від доказування обставин, на які вони посилаються в обґрунтування вимог/заперечень. Відповідно до ст.179 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Для встановлення у судовому засіданні фактів, зазначених у частині першій цієї статті, досліджуються показання свідків, письмові та речові докази, висновки експертів. Згідно з п.п.1),2) ч.1 ст.214 ЦПК України суд під час ухвалення рішення суд окрім іншого вирішує чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження. Розмір заборгованості за позовною заявою відповідачем не оспорювався, доказів щодо неправомірного визначення суми заборгованості за договором до суду не надано. В судовому засіданні відповідач [PERSON] визнала, що є дієздатною особою, та підтвердила факт підписання нею кредитної угоди сторін від 29.07.2014 року. Також відповідач в судовому розгляді визнала, що гроші на підставі вищевказаної кредитної угоди сторін шляхом зняття готівкових коштів з рахунку через банкомат отримувались саме нею в присутності інших осіб, прізвищ яких відповідач не зазначила, пояснивши при цьому, що мала усну домовленість при укладення кредитної угоди з якимись особами щодо зняття нею коштів з подальшою передачі частини ним. В якості обґрунтування обставин щодо заволодіння грошима іншими особами шахрайським способом відповідач послалася лише на лист прокуратури Пятихатського району Дніпропетровської області №41-64-15 від 11.09.21015 року, згідно з яким 13.10.2014 року до Пятихатського РВ ГУМВС України у Дніпропетровській області звернулася [PERSON], яка повідомила про те, що 25.07.2014 року по 03.10.2014 року невідома особа шахрайським способом заволоділа грошовими коштами в розмірі 90520 грн. шляхом оформлення кредитного договору на імя заявниці. Відповідно до зазначеного листа прокуратури від 11.09.2015 року за вказаним фактом СВ Пятихатського РВ ГУМВС України у Дніпропетровській області 14.10.204 року внесено відомості до ЄРДР за №12014040550001523 з правовою кваліфікацією ч.1 ст.190 КК України, на час складення листа триває досудове слідство. Су приймає до уваги посилання відповідача на шахрайські дії невідомої особи, проте зазначає, що відповідачем визнано, що гроші з банкомату без тиску жодної особи отримувала безпосередньо вона, прізвища жодної особи, яка начебто заволоділа грошима, відповідач не вказала, як і не вказала в судовому засідання яким чином (в який спосіб) та при яких обставинах у неї невідомі особа (особи) заволоділи грошовим коштами. Згідно до принципу невинуватості особи, викладеному в ст.17 КПК України, особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Суд зазначає, що факт внесення відомостей до ЄРДР за заявою відповідача не є належним доказом в обґрунтування обставин заволодіння грошовим коштами відповідача іншою особою (особами) у звязку з виконання кредитної угоди сторін від 29.07.2014 року, як і не є доказом визнання винуватості будь-якої особи та притягнення до кримінальної відповідальності за фактом отримання коштів за угодою сторін від 29.07.2014 року. З урахуванням викладеного, суд вважає посилання відповідача на обставини того, що кредитні кошти за угодою сторін від 29.07.2014 року нею фактично не отримувались, угода укладена іншою особою від її імені та/або заволодіння коштів іншою особою (особами) такими, що є необґрунтованими та непідтвердженими дослідженими в судовому розгляді доказами. На підстав викладеного, оскільки сума заборгованості підтверджується наданими до суду матеріалами, доказів погашення заборгованості відповідачем за укладеною сторонами кредитною угодою та доказів припинення договору сторін не надано і під час судового розгляду не встановлено, суд вважає заявлений позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі. Оскільки позовні вимоги задоволено у повному обсязі, суд керується\~ положеннями ст.88 ЦПК України\~ та стягує з відповідача на користь позивача судові витрати по справі в розмірі 715,25 грн. сплаченого позивачем у встановленому законом розмірі судового збору. В судовому засіданні за згодою відповідача відповідно до ч.1 ст.218 ЦПК України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Outcome: approved