Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-17 00:00:00

В ліпні 2016 [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення грошових коштів. З урахуванням уточнених позовних вимог позивач зазначив, що рішенням Апеляційного суду Донецької області від 12 березня 2012 року з нього та [PERSON] на користь [PERSON] солідарно була стягнута заборгованість за кредитним договором на загальну суму 61314,77 грн. та судові витрати в сумі 120 грн. 2 квітня 2012 року Красноармійським міськрайонним судом Донецької області був виданий виконавчий лист № 2-2204, який знаходився на виконані у відділі державної виконавчої служби Красноармійського міськрайонного управління юстиції. У зв'язку зі смертю [PERSON] 18 травня 2015 року державним виконавцем була винесена постанова про зупинення виконавчого провадження до визнання правонаступників стягувача. Ухвалою Красноармійського міськрайннного суду Донецької області від 1 травня 2016 року було замінено сторону виконавчого провадження про стягнення з нього та [PERSON] заборгованості за кредитним договором, а саме стягувача [PERSON] його правонаступником - [PERSON] Він самостійно виконав солідарний обов'язок, покладений на нього та [PERSON] рішенням суду, у зв'язку з чим постановою державного виконавця від 21 червня 2016 року виконавче провадження було закінчено. На підставі наведеного позивач просить стягнути з відповідача 30.717,40 грн. - половину суми, яку складає солідарний обов'язок його та [PERSON] по сплаті заборгованості по кредитному договору, та 6178,48 грн. - виконавчий збір та витрати га проведення виконавчих дій. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, просив позов задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач про час та місце судового розгляду повідомлений належним, в судове засідання не з'явився, не надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій просив справу розглянути за його відсутності, підтвердив повний розрахунок з ним [PERSON] за сумою боргу, яка була стягнута за рішенням Апеляційного суду Донецької області від 12 березня 2012 року. Згідно ст.224 ЦПК України справу розглянуто в заочному порядку на підставі наявних в ній доказів. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Судом встановлені такі обставини та відповідні ним правовідносини. Рішенням Апеляційного суду Донецької області від 12 березня 2012 року стягнуто з [PERSON], [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість за кредитним договором, а саме 13888,84 грн. - тіло кредиту, 44241,10 грн. - проценти за користування кредитом, 832,10 грн. - три відсотка річних, 2352,76 грн. - інфляційні та понесені судові витрати в сумі 120 грн. 2 квітня 2012 року Красноармійським міськрайонним судом Донецької області було видано виконавчий лист про стягнення солідарно з [PERSON], [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість а кредитним договором в сумі 61.314,80 грн. Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Красноармійського управління юстиції від 20 квітня 2012 року було відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2-2204, виданого 2 квітня 2012 року Красноармійським міськрайонним судом Донецької області про стягнення солідарно з [PERSON], [PERSON] суми боргу. 7 травня 2015 року [PERSON] помер, про що 7 травня 2015 року складено відповідний актовий запис про смерть [PERSON] державної реєстрації актів цивільного стану по місту Красноармійську реєстраційної служби Красноармійського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області. Ухвалою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 11 травня 2016 року замінено сторону виконавчого провадження про стягнення солідарно з [PERSON], [PERSON] на користь [PERSON] заборгованості за кредитним договором в сумі 61614,80 грн. та судових витрат в сумі 120 грн. - стягувача - [PERSON] - його правонаступником - [PERSON]. За змістом статті 541 ЦК України солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання. Згідно ст.543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов'язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі. Солідарний боржник не має право висувати проти вимог кредитора заперечення, що групуються на таких відносинах решти солідарних боржників з кредитором, у яких цей боржник не бере участі. Виконання солідарного обов'язку у повному обсязі одним із боржників припиняє обов'язок решти солідарних боржників перед кредитором. Відповідно до положень ст. 544 ЦК України боржник, який виконав солідарний обов'язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього. Якщо один із солідарних боржників не сплатив частку, належну солідарному боржникові, який у повному обсязі виконав солідарний обов'язок, несплачене припадає на кожного з решти солідарних боржників у рівній частці. Частина 1 ст.60 ЦПК України зобов'язує кожну сторону довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Постановою старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Красноармійського міськрайонного управління юстиції [PERSON] від 21 червня 2016 року виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-2204, виданого 2 квітня 2012 року Красноармійським міськрайоним судом Донецької області про стягнення солідарно з [PERSON] 61.434,80 грн. на користь [PERSON] закінчено згідно заяви стягувача у зв'язку зі сплатою боргу у повному обсязі. Таким чином, позивачем надано доказів повного виконання ним солідарного обов'язку, покладеного на нього та відповідача рішенням суду, а тому він набув право на зворотну вимогу (регрес) до відповідача в розмірі 1/2 частки, яка припадає на нього. Отже, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в порядку регресу 30.717,40 грн. (61.434,80 грн. : 2). Разом з тим, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій в сумі 6178,48 грн. задоволенню не підлягають з огляду на наступне. Положеннями ч.1 ст.28 Закону України "Про виконавче провадження", який діяв на момент виникнення спірних правовідносин, передбачено, що виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню чи поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, стягується постановою державного виконавця у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання. Відповідно до ч.ч.2-5 ст.41 Закону України "Про виконавче провадження", який діяв на момент виникнення спірних правовідносин, витрати органів державної виконавчої служби, повязані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України та коштів виконавчого провадження, які використовуються у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. До витрат, повязаних з організацією та проведенням виконавчих дій, належать кошти, за рахунок яких здійснено оплату: 1) перевезення, зберігання і реалізації майна боржника; 2) послуг експертів, субєктів оціночної діяльності - субєктів господарювання та інших осіб, залучених у встановленому законом порядку до провадження виконавчих дій; 3) поштового переказу стягувачу стягнених аліментних сум; 4) проведення розшуку боржника, його майна або розшуку дитини; 5) розміщення оголошення в засобах масової інформації; 6) виготовлення та пересилання документів виконавчого провадження, ведення Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень; 7) інших витрат, необхідних для забезпечення належної організації виконання рішень органами державної виконавчої служби. Постанова про стягнення з боржника витрат, повязаних з організацією та проведенням виконавчих дій, виноситься на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності їх примусового стягнення згідно з вимогами цього Закону. Зазначена постанова надсилається боржнику не пізніше наступного робочого дня після її винесення і може бути оскаржена ним у порядку, встановленому цим Законом. Отже, виконавчий збір є свого роду засобом стимулювання боржника до добровільного виконання ним рішення майнового характеру у визначений законом строк, а витрати органів державної виконавчої служби, повязані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження і не входять до солідарного обов'язку, який встановлений рішенням Апеляційного суду Донецької області від 12 березня 2012 року, а тому за змістом ст.544 ЦПК України зазначені суми не підлягають стягненню з відповідача в порядку регресу. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення,суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні тяжких позивачеві відмовлено. Враховуючи, що сума заявлених позивачем позовних вимог майнового характеру - 36.895 грн. становить 100%, то сума задоволених судом позовних вимог майнового характеру - 30.717 грн. становить 83,26% (30.717,10 грн. х 100% : 36.895 грн.). Отже, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача понесені ним і документально підтверджені витрати по сплаті судового збору в сумі 458,88 грн. за вимогами майнового характеру (551,21 грн. х 83,26% : 100%). За правилами ч.ч.1, 2 ст.84 ЦПК України витрати, повязані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Склад та розмір витрат, повязаних з оплатою правової допомоги, водить до предмета доказування у справі. Відповідно до ст.1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах субєктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в п.47 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо повязаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). З матеріалів справи вбачається, що між позивачем та адвокатом [PERSON] був укладений договір від 14 вересня 2016 року про надання правової допомоги по цивільній справі за позовом до [PERSON] про стягнення грошових коштів. Згідно акту виконаних робіт № 03-ц/п-16 від 14 вересня 2016 року Виконавцем передано, а Замовником прийнято роботи згідно з переліком та оплачено їх вартість у повному обсязі: консультація з питань захисту прав 22.06.2016р. 30 хвилин 100 грн.,виготовлення адвокатського запиту 22 червня 2016 року 30 хвилин 200 грн., вивчення наданих документів 27 червня 2016 року 1 година 300 грн., виготовлення позовної заяви 29 червня 2016 року 4 години 600 грн., виготовлення доповнення до позовної заяви 14 вересня 2016 року 1 година 300 грн., всього на суму 1500 грн. Згідно розяснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, що містяться в п.36 постанови «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014р. № 10, вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову (частина перша статті 88 ЦПК України) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом № 3674-У1). З урахуванням вказаних вимог закону, розмір витрат на правову допомогу, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, становитиме 1248,75 грн., з розрахунку 1500 грн. 100%, х грн.- 83,25 грн. Таким чином, сума, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача на відшкодування витрат по оплаті правової допомоги, становитиме 1248,75 грн. (1500 грн. х 83,25% : 100%.) Відповідно до ст.ст.541, 543, 544 ЦПК України,

Outcome: partial