Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-29 00:00:00

ПАТ КБ "ПриватБанк" звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості в сумі 7221 грн. 50 коп., посилаючись на те, що 14.07.2008 року між ним та відповідачкою [PERSON] було укладено кредитний договір, згідно якого відповідачка [PERSON] отримала кредит в розмірі 4400,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Кредитний договір складається із заяви позичальника та умов і правил надання банківських послуг. Відповідачка [PERSON] своїх зобов»язань згідно умов кредитного договору від 14.07.2008 року не виконала. Станом на 30.06.2014 року загальна сума заборгованості склала 7221 грн. 50 коп. Позивач прохав стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ "ПриватБанку" заборгованість по кредитному договору від 14.07.2008 року в розмірі 7221 грн. 50 коп. та витрати понесені по сплаті судового збору. Заявою до суду позивач прохав справу розглядати у відсутності свого представника, позовні вимоги підтримує, та не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з»явилася, про час і місце розгляду справи була належним чином повідомлена через засоби масової інформації, а саме оголошення у газеті «Урядовий кур'єр» . Про причини своєї неявки суд не повідомила. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, надійшов до слідуючого. Згідно ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України сторони зобов'язані довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог. Відповідно до ст. 526, 527, 530, 610, 625, 1050, 1054 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору, боржник зобов'язаний виконувати свій обов'язок, якщо у зобов'язанні встановлений строк( термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), порушення зобов'язання є його невиконанням, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Судом встановлено, що 14.07.2014 року між позивачем та відповідачкою [PERSON] було укладено кредитний договір, згідно якого відповідачка [PERSON] отримала кредит в розмірі 4400,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Кредитний договір складається із заяви позичальника та умов і правил надання банківських послуг В судовому засіданні знайшло своє підтвердження, що [PERSON] кредит отримала, умов кредитного договору в частині погашення кредиту не виконала. Станом на 30.06.2014 року загальна сума заборгованості склала 7221 грн. 50 коп., з яких: - 3501,19 грн. - заборгованість за кредитом, - 2900,24 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, - 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), - 320,07 грн. - штраф (процентна складова), що підтверджується розрахунком суми заборгованості. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала, то суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню повністю в заявленому розмірі. Також суд находить необхідним на підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача в відшкодування понесених витрат по сплаті судового збору.

Outcome: approved