Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-21 00:00:00

Позивач АТ КБ "Приватбанк" (далі - позивач) звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення заборгованості в сумі 51143 грн. 38 коп. В обгрунтування своїх позовних вимог вказав, що 22.08.2008 року між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № CSG0GA0000000031, згідно якого позивач зобов`язався надати відповідачу кредит у розмірі 162900 грн. 00 коп. на термін до 23.08.2018 року, а останній зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановленого даним договором. Відповідно до договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, відповідач повинен надати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. Згідно з договору у випадку порушення зобов`язань за кредитним договором, відповідач сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашені в строк заборгованості за кредитом.. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Позивач зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачкі кредит у розмірі, передбаченому кредитним договором. Відповідачка не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору, не виконавши свої зобов`язання перед банком, а тому позивач має право достроково вимагати від відповідачки повернення всієї суми кредиту. У зв`язку із зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 20.11.2019 року, має заборгованість 51143 грн. 38 коп., яка складається з наступного: 2284,47 грн. - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 46185, 42 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором; а також штрафи відповідно до договору: 250,00 грн. - штраф (фіксована частина); 2423,49 грн. - штраф (процентна складова). На даний час відповідачка продовжує ухилятись від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав ПАТ КБ "Приватбанк". Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У зв`язку з вищевикладеним позивач звернувся до суду з позовною заявою та просив стягнути з відповідачки [PERSON] заборгованість у розмірі 51143 грн.38 коп., судові витрати у розмірі 2102 грн. 00 коп., та не заперечував проти винесення заочного рішення. Ухвалою суду від 21.05.2020 року відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення осіб, у якій роз`яснено відповідачці, право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Відповідно до ч.2 ст.279 ЦПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Згідно ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили. Відзив на позов від відповідачки [PERSON] до Жашківського районного суду Черкаської області не надходив. Оскільки позивач у позовній заяві не заперечував проти винесення заочного рішення, суд, відповідно до ч.1 ст. 281 ЦПК України, постановляє ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Ч.1 ст.4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно з ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Судом установлено, що 22.08.2008 року між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № CSG0GA0000000031, згідно якого відповідачка отримала кредит у розмірі 162900 грн. (а.с. 6-9). Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість [PERSON] за вказаним кредитним договором станом на 20.11.2019 року становить 51143,38 грн. (а.с. 3-5). Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів цього виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (стаття 638 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України). Звертаючись до суду з позовом банк зазначив, що на підставі про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у АТ КБ «Приватбанк», яка підписана сторонами, й умов та правил надання банківських послуг, які погоджені з відповідачем, між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 162900 грн. 00 коп. на термін до 23.08.2018 року. Суд погоджується з позивачем, що між сторонами укладено договір про отримання суми кредиту. Будь-яких доказів на спростування розрахунку заборгованості, відповідач суду не надав. Посилання відповідача на неврахування деяких платежів у розрахунок заборгованості перевірені судом у судовому засіданні та не знайшли свого підтвердження. Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку, що тіло кредиту відповідачем погашено, однак при цьому згідно з розрахунку нараховувалася: заборгованість, яка станом на 20.11.2019 року, має заборгованість в розмірі 51143 грн. 38 коп., що складається з комісії за користуванням кредитом - 2284,47 грн.; пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором - 46185, 42 грн.; а також штрафи відповідно до договору: 250, грн. - штраф (фіксована частина); 2423,49 грн. - штраф (процентна складова). Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 5 наведеної статті докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. У відповідності з ч. 7 наведеної статті суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи і згідно з ч. 2 ст. 13 ЦПК України це не є обов`язком суду. Враховуючи наведене, суд вважає, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами позовні вимоги та стягнення заборгованості за кредитним договором, тому позов до задоволення не підлягає. В зв`язку з тим, що позовні вимоги позивача до задоволення не підлягають, відповідно і вимога про стягнення судового збору не підлягає до задоволення. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються у разі відмови у позові на позивача. Виходячи з викладеного та

Outcome: dismissed