Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про поділ квартири, набутої за час спільного шлюбу і свої позовні вимоги мотивує тим, що з 06 серпня 2004 року перебувала у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають доньку Емілію, [INFO], яка на даний час проживає з нею. Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 26.12.2017 року шлюб з відповідачем було розірвано. За час спільного проживання ними у 2007 році було придбано квартиру: 25 жовтня 2007 року між Сумським регіональним управлінням Держмолодьжитла та її сім»єю, в особі відповідача [PERSON] було укладено кредитний договір №606 (далі кредитний договір). Згідно п.1.1 кредитного договору відповідно до Положення про порядок надання пільгових довготермінових кредитів молодим сім»ям та одиноким молодим громадянам на будівництво (реконструкцію) і придбання житла, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.05.2001 року №584, Сумське регіональне управлінням Держмолодьжитла від імені Держави надало Позичальнику прямий адресний (цільовий) кредит у розмірі 217295,00 грн. на будівництво (реконструкцію) житла загальною площею 68,07 кв.м., що знаходиться за адресою : м. Суми, вул. Інтернаціоналістів, буд.№41-А кв.№61, строком повернення 120 кварталів з дня укладення кредитного договору. Позивач надала згоду на укладення даного договору в інтересах сім»ї, що підтверджується її заявою на кредитному договорі. У зв»язку з наявністю дитини [PERSON], у відповідності до п. 2.7 кредитному договору відповідачу, як представнику сім»ї (у складі 3 осіб) була надана пільга за кредитним договором безвідсотковий кредит. Після введення будинку в експлуатацію на відповідача [PERSON] було оформлене свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 14.04.2009 року серії САС №599612 та отримано технічний паспорт на квартиру. 24.06.2009 року між відповідачем [PERSON] та Сумським регіональним управлінням Держмолодьжитла було укладено договір іпотеки квартири, збудованої за рахунок коштів пільгового довготермінового кредиту, посвідчений приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим №2724. Після розірвання шлюбу, відповідач змінив замки на вхідних дверях в квартирі і вигнав з дому разом з дитиною, що підтверджується матеріалами перевірки Сумського ВП ГУНП в Сумській області. На даний час відповідач добровільно провести поділ спільного майна категорично відмовляється, а тому просить суд визнати об»єктом права спільної сумісної власності подружжя - квартиру, розташовану за адресою: м. Суми, вул. Інтернаціоналістів, буд.№41-А кв.№61 та визнати за нею [PERSON] право власності на 66/100 частин квартири, розташованої за адресою м. Суми, вул. Інтернаціоналістів, буд.№41-А кв.№61, яка має загальну площу 68,07 кв.м., житлову площу 40,1 кв.м. та складається з 3-х кімнат, в тому числі 1-а кімната 17,2 кв.м., 2-а кімната 12,5 кв.м., 3-тя кімната 10,4 кв.м., кухня 8,0 кв.м., коридор 14,6 кв.м., ванна 2,7 кв.м., туалет 1,2 кв.м., відступивши від рівності долєй та стягнути з відповідача судові витрати. Позивач [PERSON], її представник [PERSON] в письмовій заяві позов підтримали повністю, просять суд його задоволити, просять суд слухати справу у їх відсутність. Відповідач [PERSON] про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, до суду не з»явився. Ухвалою від 24 травня 2018 року відкрито провадження у справі і призначено до розгляду справи по суті на 18 липня 2018 року. Справа неодноразово відкладалася в зв»язку з неявкою відповідача, який належним чином повідомлявся. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, так як розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи. Суд, вивчивши матеріали даної цивільної справи, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню виходячи зі слідуючого: Судом при розгляді справи встановлено, що сторони [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 06 серпня 2004 року, що підтверджується копією свідоцтва про одруження (а.с.15). Від шлюбу мають доньку Емілію, [INFO], батьком якої є відповідач (а.с.16) і яка на даний час проживає з позивачем. Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 26.12.2017 року шлюб між сторонами було розірвано, що підтверджується копією рішення суду (а.с.51-52). За час спільного проживання ними у 2007 році було придбано квартиру: \~25 жовтня 2007 року між Сумським регіональним управлінням Держмолодьжитла та сім»єю, в особі відповідача [PERSON] було укладено кредитний договір № 606 (далі кредитний договір) (а.с.24-44). Згідно п.1.1 кредитного договору відповідно до Положення про порядок надання пільгових довготермінових кредитів молодим сім»ям та одиноким молодим громадянам на будівництво (реконструкцію) і придбання житла, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.05.2001 року №584, Сумське регіональне управлінням Держмолодьжитла від імені Держави надало Позичальнику прямий адресний (цільовий) кредит у розмірі 217 295,00 грн. на будівництво (реконструкцію) житла загальною площею 68,07 кв.м., що знаходиться за адресою : м.Суми, вул. Інтернаціоналістів, буд.№41-А кв.№61, строком повернення 120 кварталів з дня укладення кредитного договору. Позивач [PERSON] надала згоду на укладення даного договору в інтересах сімї, що підтверджується її заявою на кредитному договорі. У звязку з наявністю дитини [PERSON], у відповідності до п. 2.7 кредитному договору відповідачу, як представнику сімї (у складі 3 осіб) була надана пільга за кредитним договором безвідсотковий кредит. Після введення будинку в експлуатацію на відповідача [PERSON] було оформлене свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 14.04.2009 року серії САС № 599612 та отримано технічний паспорт на квартиру. 24.06.2009 року між [PERSON] та Сумським регіональним управлінням Держмолодьжитла було укладено договір іпотеки квартири, збудованої за рахунок коштів пільгового довготермінового кредиту, посвідчений приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим №2724 (а.с.45-50). Згідно з вимогами частин 1, 2\~статті 60 Сімейного кодексу України\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до змісту частин 1, 2, 3\~статті 61 Сімейного кодексу України\~об»єктами права спільної сумісної власності подружжя можуть бути будь-які речі, за винятком тих, які виключені з цивільного обороту, а також заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя і внесені до сімейного бюджету або внесені на його особистий рахунок у банківську (кредитну) установу. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім»ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно з частиною 1 статті\~69, частиною 1 статті\~70 Сімейного кодексу України\~дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім»ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім»ї. Статтею 71\~Сімейного кодексу\~України встановлено, що майно, що є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 Сімейного кодексу України). Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України (частина четверта статті 71 Сімейного кодексу України). Згідно ст. 74 Сімейного кодексу України (надалі - СК України) до вимоги про поділ майна, заявленої після розірвання шлюбу, застосовується позовна давність у три роки. Позовна давність обчислюється від дня, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права власності. Відповідно до постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України "Про\~практику застосування\~судами законодавства\~при розгляді\~справ про\~право на\~шлюб,\~розірвання шлюбу,\~визнання його\~недійсним та\~поділ спільного\~майна подружжя"\~від 21\~грудня 2007\~року №11 (надалі - Постанова), сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов»язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. Пунктом 23 Постанови передбачено, що спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов»язальними правовідносинами, тощо. Відповідно до п.30\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»\~при вирішенні спору про поділ майна, що є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з частинами 2, 3\~Сімейного кодексу\~в\~окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а також інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дітей (за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування). Під обставинами, що мають істотне значення для справи, потрібно розуміти не тільки випадки, коли один із подружжя не дбав про матеріальне забезпечення сім»ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім»ї, але і випадки коли один із подружжя не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку чи доходу (ч. 1\~ст. 60 СК). Тобто, за наявності певних обставин суд може відступити від принципу рівності часток подружжя в праві на майно.\~ Сімейний Кодекс України\~передбачає дві можливі підстави для такого відступлення: - наявність обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один з подружжя не дбав про матеріальне забезпечення сім»ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім»ї (ч.2\~ст. 70 СК України); - наявність дитини (дітей), а також непрацездатних повнолітніх сина, дочки, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатні для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування (ч.3\~ст. 70 СК України). Враховуючи положення ст.71 Сімейного кодексу України, суд вважає, що "обставинами, що мають істотне значення" також є ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшення, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім»ї, матеріальне становище співвласників тощо. Рішення суду повинно містити мотиви та обґрунтування відступу від засади рівності часток подружжя у їхньому спільному майні. Згідно висновків за матеріалами ЄО №65790 від 22.12.2017року та ЄО №58087 від 17.11.2017року Сумського ВП ГУ НП в Сумській області [PERSON] вчинив сварку та перешкоду в користуванні спільно нажитим майном, змінив замки вхідних дверей квартири, вигнав позивачку [PERSON] разом з малолітньою дитиною та повідомив про надання доступу позивачу до квартири лише у своїй присутності. Згідно складеного акту від 11.12.2017 року комісією було підтверджено, що [PERSON] разом з малолітньою донькою [PERSON] змушена була покинути квартиру, забравши речі першої необхідності, заливши при цьому всі речі, які були придбані під час шлюбу. Виходячи з вищевказаного, суд приходить до висновку, що поділ квартири не в рівних частках має своє обґрунтовування в наступному, а саме, те що відповідач [PERSON] вчинив дії, що порушили права позивача [PERSON] та їх малолітньої доньки та суперечили інтересам сім»ї (приховав спільне майно подружжя), що підтверджується висновками за матеріалами ЄО №65790 від 22.12.2017 року та ЄО №58087 від 17.11.2017 року Сумського ВП ГУ НП в Сумській області та актом від 11.12.2017 року, тому суд вважає за необхідне відступити від рівності часток. Проаналізувавши встановлені\~фактичні обставини\~у справі,\~оцінивши докази\~в їх\~сукупності,\~суд вважає\~за необхідне\~визнати за\~позивачем [PERSON]\~право власності\~на 66/100\~частин квартири,\~розташованої за\~адресою м.\~Суми,\~вул.\~Інтернаціоналістів,\~буд.№41-А\~кв.№61,\~яка має\~загальну площу\~68,07\~кв.м.,\~житлову площу\~40,1\~кв.м.\~та складається\~з 3-х\~кімнат,\~в тому\~числі 1-а\~кімната 17,2\~кв.м.,\~2-а\~кімната 12,5\~кв.м.,\~3-тя\~кімната 10,4\~кв.м.,\~кухня 8,0\~кв.м.,\~коридор 14,6\~кв.м.,\~ванна 2,7\~кв.м.,\~туалет 1,2\~кв.м.. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача судові витрати в сумі 784 грн.08 коп.. На підставі викладеного,

Outcome: approved