Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-15 00:00:00

Позивач [PERSON] медичний коледж Буковинського державного медичного університету звернувся в суд з позовом , в якому просить стягнути із [PERSON] його на користь вартість навчання в сумі 20583 грн. та судові витрати в розмірі 243,60 грн.. В обгрунтування вимог послається на те, що 09.09.2010 року між позивачем та [PERSON] була укладена угода №243 про підготовку фахівця із неповною вищою освітою. Відповідно до наказу №42 від 15.08.2010 року [PERSON] зараховано студентом медичного коледжу за спеціальністю "Сестринська справа" на денну форму навчання та після закінчення навчання позивач забезпечив направленням на роботу в ЛПЗ Кельменецького району Чернівецької області . Однак відповідачка взяті зобов'язання за вказаною угодою не виконала. Навчання відповідачки фінансувалось з державного бюджету України за період з 2009 - 2012 рік і складає 18583 грн.. Крім цього студентка [PERSON] отримувала стипендію, що за вказаний період навчання вона становить 2000 грн.. 07.08.2014 року відповідачці була направлена претензія про добровільне погашення суми навчання та стипендії, але дана претензія залишилась без відповіді. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задовольнити. Просить справу розглянути без його участі. У разі неявки в судове засідання відповідача не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачка в судове засідання не з"явилася, не подала суду заяву із проханням проводити розгляд справи у її відсутності, хоча в установленому порядку повідомлялася про розгляд справи, а тому судом допущено заочний розгляд справи. Відповідно до ст. 197 ч. 2 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Встановлено, що 09.09.2010 року між [PERSON] медичним коледжом Буковинського державного медичного університету та [PERSON] була укладена угода про підготовку фахівців із неповною вищою освітою. Згідно умов даної угоди позивач забезпечив навчання та підготовку відповідачки за спеціальністю «Сестринська справа». 29.06.2013 року [PERSON] закінчила [PERSON] медичний коледж Буковинського державного медичного університету, здобула кваліфікацію медичної сестри , та їй видано диплом молодшого спеціаліста РН №45671973 . На підставі розподілу державного замовлення [PERSON] направлена на роботу в ЛПЗ Кельменецького раойну Чернівецької області, про що свідчить її підпис в журналі обліку направлень, де відповідачка була зобов'язана відпрацювати не менше трьох років. Однак [PERSON] взяті зобов'язання за вказаною угодою не виконала. Відповідно до п.6 Угоди про підготовку фахівця з неповною вищою медичною освітою №243 від 09.09.2010 року , у разі неприбуття молодого фахівця за напрвленням або відмови без поважної причини приступити до роботи за призначенням, звільнення його з ініціативи адміністрації за порушення трудової дисципліни, звільнення за власним бажанням протягом трьох років випускник зобов"язаний відшкодувати у встановленому порядку до державного бюджету вартість навчання та компенсувати замовникові всі витрати. Згідно ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Згідно довідки-розрахунку [PERSON] медичного коледжу Буковинського державного медичного університету навчання відповідачки фінансувалось з державного бюджету та складає 18583 грн. . Крім цього, студентка [PERSON] отримувала стипендію, що за вказаний період навчання з 2009 - 2012 рік становить 2 000 грн.. Встановлено, що 07.08.2014 року [PERSON] була направлена претензія про добровільне погашення суми навчання, але дана претензія залишилась без відповіді. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати, а тому вимога про повернення витрат на сплату судового збору в розмірі 243,60 грн. підлягає задоволенню. Враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають до задоволення.

Outcome: approved