Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-11 00:00:00

Виконавчий комітет Житомирської міської ради, як орган опіки та піклування звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просить позбавити [PERSON] і [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього [PERSON] і ухвалити рішення щобо стягнення з відповідачів аліментів на утримання неповнолітнього [PERSON] у розмірі 1/4 частини усіх видів їх доходів щомісячно на користь особи чи установи, яка у подальшому буде здійснювати догляд за дітьми. В обґрунтування позовних вимог представник позивача вказує, що відповідачі самоусунулись від виконання своїх батьківських обов»язків. 31 липня 2017 року надали у службу в справах дітей нотаріально посвідчену згоду щодо здійснення [PERSON] догляду за їхнім сином. За період перебування дитини в сім»ї [PERSON], відповідачі жодного разу сина не провідали, про його життя та здоров»я не турбуються, матеріальної і будь-якого іншого виду допомоги на утримання сина не надають, умовами проживання не цікавляться. У судове засідання представники позивача та третьої особи не з'явились, подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, позов підтримали в повному обсязі та просили його задовольнити. Відповідачі у судове засідання не з'явились, надавши суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, проти задоволення позову не заперечили. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до ч.3 ст.51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. В ч.ч.1, 6 ст.12 Закону України "Про охорону дитинства" закріплено, що сім'я є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров'я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Судом встановлено, що [PERSON] і [PERSON] мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а. с. 11). Позов мотивований тим, що батьки [PERSON] злісно ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, а систематична профілактична робота, яка проводилась суб'єктами соціальної роботи, позитивного результату не дала. 31 липня 2017 року відповідачі звернулись у службу в справах дітей і надали нотаріально посвідчену згоду щодо здійснення [PERSON] догляду за їхнім сином (а. с. 14). За період перебування дитини в сім»ї [PERSON], відповідачі жодного разу сина не провідали, про його життя та здоров»я не турбуються, матеріальної і будь-якого іншого виду допомоги на утримання сина не надають, умовами проживання не цікавляться. Наказом служби у справах дітей Житомирської міської ради № 3 від 12.01.2016 [PERSON] взятий на облік служби, з підстав «проживання дитини в сім'ї, в якій батьки або особи, що їх замінюють, ухиляються від виконання батьківських обов'язків» (а. с. 13). Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. У Постанові Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківський прав" від 30 березня 2007 року зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. У відповідності до ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Аналогічні обов'язки батьків передбачені у ст.12 Закону України «Про охорону дитинства». У статті 170 Сімейного кодексу України визначено вичерпний перелік підстав для відібрання дитини від батьків або одного з них (ст.164 СК України), в тому числі у разі залишення дитини у батьків є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. Відібрання дитини від батьків та позбавлення особи батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов'язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. При вирішенні питання щодо відібрання дітей, необхідно впевнитися не лише в невиконанні матір'ю обов'язків по їх вихованню, а також встановити, що мати ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що вона систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов'язки. З огляду на викладене, враховуючи, що у судовому засіданні було доведено, що відповідачі належним чином не виконують свої батьківські обов'язки по вихованню, догляду та утриманню своєї дитини, не турбується про її життя, та відсутність у справі доказів того, що відповідачі не роблять цього з поважних причин, тобто доведеність того, що останні ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків, суд вважає, що з урахуванням обставин даної справи є виправданим застосування такого крайнього заходу як позбавлення [PERSON] і [PERSON] батьківських прав відносно їх неповнолітньої дитини. Відповідно до ч.3 ст.166 СК України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд, враховуючи обов'язок батьків, відповідно до ст.180 СК України, утримувати дитину до досягнення нею повноліття, одночасно приймає рішення про стягнення з відповідача аліментів на утримання її дітей. Оскільки, на час розгляду справи опіка над [PERSON] не встановлена, суд стягує аліменти на користь особи чи установи, яка у подальшому буде здійснювати догляд за ним. Згідно ч.1 ст.183 СК, суд визначає розмір аліментів на неповнолітню дитину з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 СК України, а саме: стан здоров'я та матеріальне становище дітей; стан здоровся та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Суд керується загальними принципами, за якими стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого порівняно із становищем одержувача аліментів. Однією із умов задоволення позову є можливість платника надавати матеріальну допомогу та зобов'язання батьків утримувати дитину, яка потребує матеріальної допомоги, і те, що відповідачі не надали суду жодного доказу того, що вони за станом здоров'я або за іншими підставами не спроможні надавати її своїй неповнолітній дититі. Оцінюючи викладені та встановлені обставини, суд дійшов висновку і ухвалює рішення щодо стягнення з [PERSON] і [PERSON] аліментів на утримання [PERSON]с. по ? частини всіх видів їх заробітку (доходу) щомісячно на користь особи чи установи, яка у подальшому буде здійснювати догляд за дитиною. Крім того, на підставі ст.141 ЦПК України з відповідачів підлягає стягненню судовий збір в дохід державного бюджету України.

Outcome: approved