Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-28 00:00:00

В провадженні Малиновського районного суду м.Одеси знаходиться справа за позовом Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» до [PERSON] Фірона Сейяф огли, треті особи Моторне (транспортне) страхове бюро України, [PERSON] про визнання договору страхування недійсним. Обґрунтовуючи заявлені вимоги позивач, посилався на те, що 16.02.2015 року Товариством з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» було отримано повідомлення від ТОВ «Фірма «Одяг» про ДТП, що сталося 13.02.2015 року о 12 год. 40 хв. в м. Одеса, за участю транспортного засобу «Хюндай», д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON] Фірона Сейяф огли і транспортного засобу «Субару», д.н.з. [NUMBER], під керуванням водія ТОВ «Фірма «Одяг» [PERSON] Разом із повідомленням, позивачу було надано копію поліса обовязкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії №АС/6903108, проте, зазначений бланк поліса було передано [PERSON], начальнику управління страхування в м. Одесі та Одеській області 18.02.2014 року за актом передачі полісів №АГ00116. Станом на 25.04.2015 року бланк № АС/6903108 втрачено, інформацію про що було подано в Моторне (транспортне) страхове бюро України, а також було опубліковано відповідне повідомлення в газеті «Урядовий курєр» 21.10.2014 року № 194. Товариству з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» не надходило жодної інформації про його реалізацію, як також не надходило за ним грошових коштів, в якості сплати страхового платежу. Отже, оскільки бланк поліса АС/6903108 було втрачено і відповідно він не укладався ТДВ СК «Альфа-Гарант» з жодною особою, і як наслідок його не було оплачено, його місцезнаходження до цього часу ТДВ СК «Альфа-Гарант» не відомо. У звязку із зазначеними обставинами представник позивача звернувся до суду із зазначеною позовною заявою. Представник позивача в судовому засіданні вимоги позову підтримала у повному обсязі та вказувала на те, що на момент укладення спірного полісу [PERSON] дійсно працював начальником управління страхування в м.Одесі та Одеській області та до його повноважень входило укладення та видача страхових полісів. Також представник позивача вказувала на те, що багато бланків страхових полісів їх страхової компанії було викрадено з автомобіля [PERSON], про що було повідомлено правоохоронні органи. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, просив суд відмовити у задоволені позову з наступних підстав. 08.03.2014 року між відповідачем [PERSON] Фіроном Сейяф огли та позивачем було укладено договір/поліс № АС/6903108 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, даний поліс має посилання на те, що його було видано позивачем, про що свідчить печатка ТДВ СК «Альфа-Гарант», таким чином письмова форма договору страхування була дотримана, що підтверджується печаткою товариства з назвою страховика та круглою печаткою товариства «Для договорів №44». Окрім того, відповідачем було здійснено страховий платіж розміром 421,34 грн., про що він має документальні докази, тому відповідач не повинен нести відповідальність за дії представника ТДВ СК «Альфа-Гарант» щодо передачі коштів безпосередньо у власність ТДВ СК «Альфа-Гарант». Інформації щодо здійснення заходів, які передбачаються п. 3.5 глави 3 Порядку замовлення, виготовлення, дистрибуції, обліку бланків страхових документів з обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, затвердженого протоколом Президії МТСБУ від 07.07.2010р. № 238/2010, позивачем до суду не надано, а лише інформацію щодо опублікування повідомлення про втрату полісу від 21.10.2014р. в газеті «Урядовий крєр» № 194 . Представник третьої особи в судовому засіданні просив відмовити в заявлених позовних вимогах. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з»явився, сповіщався за наявною у справі адресою. \~ Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, їх представників, проаналізувавши у сукупності надані докази, суд вважає, що позовні вимоги Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант»\~\~до [PERSON] Фірона Сейяф огли, треті особи Моторне (транспортне) страхове бюро України, [PERSON] про визнання недійсним договору страхування, необхідно\~\~- залишити без задоволення за наступних обставин. В судовому засіданні встановлено, що 08.03.2014р. між сторонами було укладено договір страхування, оформлений полісом № АС/6903108 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, за яким [PERSON] Фірон Сейяф огли застрахував свою цивільно-правову відповідальність, як володільця автомобіля HYUNDAI, державний номерний знак [NUMBER]. Згідно з договором страхування [PERSON] Фірон Сейяф огли, як страхувальник, зобов'язався сплатити на користь Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» (страховика) страховий платіж взамін зобов'язання останнього протягом одного року відшкодовувати завдану третім особам шкоду під час дорожньо-транспортної пригоди, яка відбудеться за участю забезпеченого транспортного засобу HYUNDAI, державний номерний знак [NUMBER]. На підтвердження укладення договору страхування відповідачеві 08.03.2014 року було видано поліс № АС/6903108, в якому зазначено, що страховий платіж в сумі 421,34грн. сплачений 08.03.2015р. о 11.05. 16.02.2015 року Товариством з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» було отримано повідомлення від ТОВ «Фірма «Одяг» та від [PERSON] Фірона Сейяф огли про ДТП, що сталося 13.02.2015 року о 12 год. 40 хв. в м. Одеса, за участю транспортного засобу «Хюндай», д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON] Фірона Сейяф огли і транспортного засобу «Субару», д.н.з. [NUMBER], під керуванням водія ТОВ «Фірма «Одяг» [PERSON]. Звертаючись до суду з позовом про визнання договору страхування недійсним, позивач, як на підставу задоволення своїх вимог послався на те, що спірний договір не відповідає внутрішній волі позивача, був укладений особою, яка не мала необхідного обсягу цивільної дієздатності представника позивача, що бланк страхового полісу не був реалізований та страхувальником не було внесено страховий платіж. Відповідно до ст. 16 Закону України "Про страхування " від 07 березня 1996 року (з відповідними змінами) договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно з ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно зі ст. 981 ЦК України договір страхування укладається в письмовій формі. Договір страхування може укладатися шляхом видачі страховиком страхувальникові страхового свідоцтва (поліса, сертифіката). Відповідно до ст. 982 ЦК України істотними умовами договору страхування є предмет договору страхування, страховий випадок, розмір грошової суми, в межах якої страховик зобов'язаний провести виплату у разі настання страхового випадку (страхова сума), розмір страхового платежу і строки його сплати, строк договору та інші умови, визначені актами цивільного законодавства. Статтею 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). На підтвердження факту укладення договору страхування відповідач надав суду оригінал полісу № АС/6903108 обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, який був досліджений в судовому засіданні, зі змісту якого вбачається, що сторони під час укладення договору страхування дійшли згоди з усіх істотних умов договору, даний договір містить необхідні реквізити, в тому числі підпис страхувальника і агента страховика та печатку страховика. Таким чином, наведене вище спростовує доводи позивача щодо фактичного неукладення договору страхування між сторонами. Відповідно до ст. 983 ЦК України договір страхування набирає чинності з моменту внесення страхувальником першого страхового платежу, якщо інше не встановлене договором. Відповідно до ст. 998 ЦК України договір страхування є нікчемним або визнається недійсним у випадках, встановлених цим Кодексом. Договір страхування також визнається судом недійсним, якщо: 1) його укладено після настання страхового випадку; 2) об'єктом договору страхування є майно, яке підлягає конфіскації. Наслідки недійсності договору страхування визначаються відповідно до положень про недійсність правочинів, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.1, ч. 3 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Згідно з вимогами ч.2, ч.3 ст. 203 ЦК України особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності та волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Суд вважає, що посилання позивача як на підставу задоволення своїх вимог на те, що спірний договір старахування від імені позивача був укладений якоюсь фізичною чи юридичною особою, яка не мала необхідного обсягу цивільної дієздатності представника позивача, є необґрунтованим та спростовується дослідженими в судовому засіданні доказами. За актом передачі полісів №АГ00116 від 18.02.2014 року Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» передало бланки полісів добровільного страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів в тому числі бланк полісу АС/6903108 - начальнику управління страхування в м. Одесі та Одеській області [PERSON] Враховуючи, що бланк полісу АС/6903108 було передано за актом передачі полісів №АГ00116 від 18.02.2014 року начальнику управління страхування в м. Одесі та Одеській області [PERSON], який на момент укладення спірного договору страхування перебував у трудових відносинах з позивачем та обіймав посаду начальника управління страхування в м. Одесі та Одеській області, і що відповідно до положення про Управління страхування в м. Одесі та Одеської області основним завданням та функцією Управління були організація та здійснення страхування в регіоні, та з врахуванням того, що на дату укладення договору страхування з [PERSON]М у начальника управління страхування в м. Одесі та Одеській області [PERSON]М знаходилася кругла печатка "Для договорів №44", яка міститься на договорі страхування, то суд дійшов висновку, що спірний договір страхування був укладений уповноваженою особою страховика, який мав необхідний обсяг цивільної дієздатності представника позивача. \~ Посилання позивача на невідповідність договору страхування ч.3 ст.203 ЦК України також є необґрунтованим та безпідставним, оскільки з полісу № АС/6903108 обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів вбачається, що від імені страховика його підписано агентом. Строк його дії починається з 00 годин 00 хвилин 09.03.2014 року до 08.03.2015 року. Страховий платіж у розмірі 421,34 грн. сплачено 08.03.2014 року. Також вказано, що договір набирає чинності з початку зазначеного строку його дії, в примітці зазначено, що страхувальнику видано спеціальний знак АС № 6903108. Наведене свідчить про те, що сторонами в договорі страхування узгоджені усі істотні умови та містяться всі необхідні реквізити. Згідно з ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтетю 61 цього Кодексу. З урахування встановленого та відповідно до положень вказаних вище норм законодавства суд приходить до переконання, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження недійсності правочину, а тому суд вважає, що відсутні підстави для задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed