Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-19 00:00:00

Орган опіки та піклування - Царичанська районна державна адміністрація звернувся з позовом в інтересах неповнолітнього [PERSON] до [PERSON] , третя особа: [PERSON] , про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позовних вимог вказали, що [PERSON] є батьком неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , згідно зі свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Царичанського районного управління юстиції Дніпропетровської області. [PERSON] , [INFO] (паспорт серії [NUMBER] , виданий Царичанським РВ УМВС України в Дніпропетровській області 02.04.1996 року), зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] проживає в будинку своєї померлої матері, який на даний час знаходиться у занедбаному стані, в ньому відсутні будь-які речі та меблі (акт обстеження матеріально-побутових умов проживання від 04.03.2019 року №75/4.7). Згідно з довідкою-характеристикою Цибульківської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області від 04.03.2019 року №74/4.7 за місцем проживання [PERSON] характеризується негативно, а саме: ніде не працює, систематично зловживає спиртними напоями, веде аморальний спосіб життя. До служби у справах дітей Царичанської райдержадміністрації звернулася [PERSON] із заявою про позбавлення батьківських прав її бувшого чоловіка [PERSON] відносно сина [PERSON] . [PERSON] зловживає спиртними напоями, від алкогольної залежності не лікується (довідка про перебування [PERSON] на обліку у лікаря-нарколога). Також, останній схильний до агресії, неодноразово погрожував [PERSON] та сину фізичною розправою. [PERSON] після розрівання шлюбу між батьками проживає з матір`ю. Батько [PERSON] після розірвання шлюбу з сином не спілкується та не цікавиться його життям, всі питання щодо його виховання, навчання, лікування вирішуються матір`ю самостійно без участі та підтримки з боку батька. Дитина знаходиться на повному утриманні матері, яка для розвитку дитини прикладає всі свої зусилля та можливості. [PERSON] протягом останніх восьми років ніяким чином не піклується про сина, з ним не проживає, не проявляє зацікавленості в подальшій долі дитини, не цікавиться успіхами в школі та станом його здоров`я. Батько не турбується про фізичний та духовний розвиток сина, його навчання, підготовкою для самостійного життя, зокрема - не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом та лікуванням. Згідно з довідкою про неотримання аліментів від 14.03.2019 року №13.44-34/1002 станом на 28.02.2019 року [PERSON] має заборгованість по сплаті аліментів в сумі 111345,18 грн. Згідно з довідкою КЗ "Царичанська ЗОШ І-ІІІ ступенів" Царичанської селищної ради за період навчання [PERSON] з 1 по 8 клас, його батько [PERSON] школу не відвідував, на бітьківські збори не з`являвся, шкільним життям та успіхами у навчанні дитини не цікавився. Вихованням сина займається одна мати [PERSON] [PERSON] погоджується на позбавлення його батьківських прав відносно сина [PERSON] , про що написав письмову заяву від 13.03.2019 року. 15.03.2019 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при райдержадміністрації було розглянуто питання про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] (Висновок райдержадміністрації від 20.03.2019 року №55/0/385-19. Враховуючи інтереси неповнолітнього [PERSON] , виходячи з вищевикладеного, посилаючись на норми ст.ст.164, 165, 166 СК України, прохають позбавити батьківських прав гр. [PERSON] відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Представник позивача органу опіки та піклування - Царичанська райдержадміністрація - Турська О.С. в судове засідання не з`явилася, надіславши до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує повністю та прохає їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи в суді, причини неявки суду не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи чи розгляд справи у його відсутність не надіслав. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилася, наідславши до суду заяву про розгляд справи у її відсутність та вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити і позбавити батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітнього сина [PERSON] . Суд, перевіривши справу, вивчивши всі надані по справі докази, даючи їм оцінку у їх сукупності, приходить до наступного висновку. Згідно ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною першою ст.4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст.2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч.1 ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача Згідно вимог ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до вимог ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] , відповідач в даній справі, є батьком неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане відділом реєстрації актів цивільного стану Царичанського районного управління юстиції Дніпропетровської області). [PERSON] , [INFO] (паспорт серії [NUMBER] , виданий Царичанським РВ УМВС України в Дніпропетровській області 02.04.1996 року), зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] , в будинку своєї померлої матері, який на даний час знаходиться у занедбаному стані, в якому відсутні будь-які речі та меблі (акт обстеження матеріально-побутових умов проживання від 04.03.2019 року №75/4.7). Згідно з довідкою-характеристикою Цибульківської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області від 04.03.2019 року №74/4.7 за місцем проживання [PERSON] характеризується негативно, а саме: ніде не працює, систематично зловживає спиртними напоями, веде аморальний спосіб життя (а.с.8). 13 березня 2019 року до служби у справах дітей Царичанської райдержадміністрації звернулася [PERSON] із заявою про позбавлення батьківських прав її бувшого чоловіка [PERSON] відносно сина [PERSON] , оскільки останній зловживає спиртними напоями, від алкогольної залежності не лікується, схильний до агресії, неодноразово погрожував [PERSON] та сину фізичною розправою (а.с.3, 4). Відповідно до медичної довідки [PERSON] , [INFO] , перебуває на обліку у лікаря нарколога (а.с.16). Неповнолітній [PERSON] після розрівання шлюбу між батьками проживає з матір`ю. Батько [PERSON] після розірвання шлюбу з сином не спілкується та не цікавиться його життям, всі питання щодо його виховання, навчання, лікування вирішуються матір`ю самостійно без участі та підтримки з боку батька. Дитина знаходиться на повному утриманні матері, яка для розвитку дитини прикладає всі свої зусилля та можливості. [PERSON] протягом останніх восьми років ніяким чином не піклується про сина, з ним не проживає, не проявляє зацікавленості в подальшій долі дитини, не цікавиться успіхами в школі та станом його здоров`я. Батько не турбується про фізичний та духовний розвиток сина, його навчання, підготовкою для самостійного життя, зокрема - не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом та лікуванням. Відповідно до довідки Царичанського РВ ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області від 14.03.2019 року №13.44-34/1002 станом на 28.02.2019 року [PERSON] має заборгованість по сплаті аліментів в сумі 111345,18 грн. Згідно з довідкою КЗ "Царичанська ЗОШ І-ІІІ ступенів" Царичанської селищної ради від 12.03.2019 року №01-47/83 за період навчання [PERSON] з 1 по 8 клас, його батько [PERSON] школу не відвідував, на бітьківські збори не з`являвся, шкільним життям та успіхами у навчанні дитини не цікавився, вихованням сина займається одна мати [PERSON] (а.с.9). 13 березня 2019 року [PERSON] написав письмову заяву, відповідно до якої погоджується на позбавлення його батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с.7). Відповідно до частини 3 статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частинами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини, прийнятої 20 листопада 1989 року, яка набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Згідно з Принципом 2 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року дитині законом або іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та у соціальному розумінні здоровим та нормальним шляхом і в умовах свободи та гідності. Відповідно до ст.3 Конвенції ООН про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, а також здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України однією з підстав для позбавлення батьківських прав визначено ухилення батьків від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. З огляду на зміст норми закону (п.2 ч.1 ст.164 СК України), позбавлення батьківських прав може застосовуватися лише тоді, коли один із батьків не просто не виконує свої обов`язки по вихованню дитини, а й ухиляється від їх виконання, тобто за умови доведення винної поведінки того з батьків, який свідомо нехтує здійсненням своїх обов`язків, передбачених ст.150 СК України. Згідно частин 1, 2 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Частиною 1 статті 14 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Згідно з п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками (п. 16). З урахування вищенаведеного, суд вважає, що позивачем надано докази ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків: батько дитини не цікавиться життям та здоров`ям свого сина, його духовним та фізичним розвитком; не приймає участь у забезпеченні дитини харчуванням, одягом, предметами необхідними для його розвитку, медичним доглядом, зовсім не спілкується з дитиною та не виявляє бажання до спілкування; не сприяє доступу дитини до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню дитиною загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до внутрішнього світу хлопчика - тобто не виконує жодного з батьківських обов`язків щодо виховання дитини, що свідчить про його байдуже ставлення до інтересів дитини, тому позбавлення батьківських прав відповідає найкращим інтересам хлопця. 15.03.2019 року на засіданні комісії з питань захисту прав дітей при Царичанській райдержадміністрації було розглянуте питання про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] (висновок Царичанської райдержадміністрації від 20.03.2019 року №56/0/385-19). Правовідносини, які склались між сторонами, відповідають вимогам ст.ст.164,165 Сімейного кодексу України, згідно з якими мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Оцінюючи наведені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , не проявляє батьківської турботи про нього. Оскільки, відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до неповнолітнього сина, не спілкується з ним, не надає матеріальної допомоги на його утримання, не приймає участі у його вихованні тому його необхідно позбавити батьківських прав щодо неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , задовольнивши таким чином позовні вимоги в повному обсязі. Відповідно до вимог п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір у разі задоволення позову покладається на відповідача. Таким чином, судовий збір в розмірі 768,40 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved