Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-14 00:00:00

АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду із позовом до відповідача, в якому прохає стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором б/н від 14.08.2018 у сумі 383 964 грн 98 коп. та судові витрати у сумі 5 759 грн 47 коп. Позовні вимоги обґрунтовані тим, відповідач звернувся до АТ КБ «Приват Банк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 14.08.2018. Відповідач при підписані Анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. Також, відповідач ознайомлений із Умовами та Правилами надання банківських послуг, які діяли станом на момент підписання анкети-заяви. Відповідно до виявленого бажання, відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт. Крім того, для користування кредитним картковим рахунком відповідач отримав кредитну картку. У подальшому, відповідач, ознайомившись із умовами обслуговування кредитних карток та підписавши 14.08.2018 паспорт споживчого кредиту, отримав картку типу: Преміальна картка Infinite (кредитний ліміт до 800 000 грн). Позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту, однак, відповідач взяті на себе зобов`язання щодо повернення кредитних коштів належним чином не виконував, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка відповідачем у добровільному порядку не погашена. Ухвалою суду від 01.02.2021 позовна заява АТ КБ «ПриватБанк» прийнята до розгляду із відкриттям провадження у справі та призначенням до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. (а.с.96). В установлений судом строк представниця відповідача [PERSON] - адвокатка Кириченко Г.В. подала відзив на позов, в якому просить відмовити позивачу в задоволенні позову в повному обсязі. Зокрема, у відзиві адвокатка зазначає, що вважає позов АТ КБ «ПриватБанк» необґрунтованим. Відповідач не визнає обставини, на які посилається позивач, а також не погоджується з правою оцінкою таких обстави, наданою позивачем. 14.04.2021 на адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив. Відповідно до якої, позивач зазначив, що надані ними додатки до позовної заяви засвідчені належним чином. Всі подані документи є належними та допустимими доказами у справі. Вкотре зазначили, що відповідач належним чином свої зобов`язання за Кредитним договором не виконав, а отже є усі підстави для пред`явлення позову до суду. Ухвалою суду від 08.06.2021 постановлено витребувати від АТ КБ «ПриватБанк» оригіналів електронних доказів, паперові копії яких додані до позовної заяви, а саме: «Анкета - заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку; Паспорт споживчого кредиту. На виконання вказаної ухвали від 08.06.2021 АТ КБ «Приват Банк» повідомило суд про неможливість надання оригіналу анкети-заяви, оскільки такий документ був підписаний відповідачем стилусом на планшеті, що прирівнюється до власноручного підпису. Позивач не має можливості надати оригінал Анкети - заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку від 14.08.2018 та оригінал паспорту споживчого кредиту від 14.08.2018. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги з обґрунтуванням позову аналогічними тим, що зазначено у позові. Пояснив суду, що до позовної заяви долучено паперовий вигляд електронної Анкети - заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку від 14.08.2018 та паперовий вигляд паспорту споживчого кредиту від 14.08.2018. Зауважив, що при здійсненні відповідачем власноручного підпису на планшеті не використовувались ніякі електронні дані в якості аналогів власноручного підпису, натомість було вчинено саме власноручний підпис, але на електронному документі на екрані сенсорного пристрою. Вважає, що позивачем надано суду достатньо переконливих доказів, як то розрахунок заборгованості [PERSON] , виписку по рахунку, довідки про видану картку та інших доказів на підтвердження невиконання боржником своїх зобов`язань перед банківською установою. Крім того, позивачем подано до суду позовну заяву з вимогою, щодо стягнення заборгованості лише за кредитом, без стягнення заборгованості за простроченими відсотками. У судовому засіданні представник відповідача - адвокатка Кириченко Г.В. заперечувала, щодо задоволення позовних вимог, не згодна з заборгованістю відповідача перед банківською установою, прохала у задоволенні позову відмовити повністю. Наголошувала на той факт, що відповідач ставить під сумнів відповідність поданих позивачем паперових копій оригіналів зазначених електронних доказів. Інших належних та допустимих доказів, щоб підтверджували заборгованість відповідача [PERSON] перед позивачем, до суду разом із позовом не надано. Крім того, вважає, що позивач не довів договірних правовідносин між позивачем та відповідачем. Зауважила, що нарахування та списання кредитних коштів позивачем не відповідають дійсності. Підкреслила, що матеріали справи не містять даних, що саме [PERSON] отримав картку. За її припущеннями, можливо, що надані на обґрунтування позову докази, а саме копії документу, що посвідчує особу [PERSON] , взяті банківською установою з інших кредитних зобов`язань її клієнта ( [PERSON] є клієнтом АТ КБ ПриватБанк та користується й іншими картками банківської установи). Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи і давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексу. У силу вимог ст.ст.77, 78 ЦПК України інших належних і допустимих доказів сторони суду не надали. Судом встановлено, що відповідач звернувся до АТ КБ «Приват Банк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 14.08.2018. Відповідач при підписані Анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом [PERSON] (а.с.19-20). Відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі 400 000 грн. Крім того, для користування кредитним картковим рахунком відповідач отримав кредитну картку. Відповідач, 14.08.2018 підписав паспорт споживчого кредиту (а.с.21-23), в якому, зокрема містилися умовами обслуговування кредитних карток. Відповідно до розрахунку, який долучено до позовної заяви, внаслідок невиконання відповідачем умов кредитного договору станом на 05.11.2020 утворилась заборгованість у сумі 480 310 грн 40 коп., що складається із наступного: 383 964 грн 98 коп. - заборгованість за кредитом, в т.ч. 0,00 грн - заборгованість за поточним тілом кредиту; 383964 грн 98 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн - заборгованість за нарахованими відсотками; 96 345 грн 42 коп. - заборгованість за простроченими відсотками. Спір між сторонами стосується стягнення заборгованості за кредитним договором, а саме - заборгованості за простроченим тілом кредиту, заборгованості за простроченими відсотками - позивач не вимагає стягнути від боржника. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до статті 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Суд підкреслює, що Анкета-заява від 14.08.2018 та паспорт споживчого кредиту від 14.08.2018, підписані АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] мають правовий статус електронного документу, тобто підписані клієнтом на електронному сенсорному пристрої (планшеті), та прирівнюється до власноручного підпису в разі дотримання норм Положення НБУ № 151 від 13.12.2019. Суд наголошує, що представницею відповідача Кириченко Г.В. у судовому засіданні ставиться під сумнів лише відповідність поданих позивачем паперових копій оригіналів зазначених електронних доказів. Статтею 100 ЦПК України визначено, що електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема, на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет). Електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис". Законом може бути передбачено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу. Учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених у порядку, передбаченому законом З приводу надання суду оригіналу електронного документа - Анкети-заяви від 14.08.2018 та паспорту споживчого кредиту від 14.08.2018, суд зазначає, що копією документа на папері для електронного документа є візуальне подання електронного документа на папері, яке засвідчене в порядку, встановленому законодавством. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму (Положення ст.ст. 7, 8 Закону України "Про електронний цифровий підпис"). У судовому засіданні представницею відповідача не оспорювався той факт, що дійсно її клієнт звертався до АТ КБ «Приват Банк» з метою отримання банківських послуг. Крім того, представницею відповідача не оспорювався сам факт користування відповідачем грошовими коштами банківської установи. Суд наголошує, що відповідач та його представниця не оспорювала вказаного договору, останній не визнавався судом недійсним, а тому в силу положень Цивільного кодексу України є правомірним та підлягає виконанню. З паспорту споживчого кредиту убачається, що він містить узагальнену інформацію про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту. При цьому, вказаний документ, за загальним правилом, передує укладенню кредитного договору з позичальником, оскільки передбачає проведення оцінки кредитодавцем кредитоспроможності споживача, а також того, чи адаптовано договір до його потреб та фінансової ситуації (а.с.24-28). При цьому, згідно інформації позивача, паспорт споживчого кредиту підписаний відповідачем 14.08.2018 в електронному вигляді та зберігає чинність до 29.08.2018. Відповідач підписавши, 14.08.2018, паспорт споживчого кредиту, отримав картку № [NUMBER] (термін дії 04/22) з установленим кредитним лімітом 400 000 грн (а.с.18). З наданого позивачем розрахунку вбачається, що заборгованість за кредитом становить суму 383 964 грн 98 коп. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. За приписами ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. За змістом частин 1, 2 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ч. 2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України). Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір, є первинні документи, які є підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій та які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи (ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин). Згідно п. 2.1. Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 30 грудня 1998 року № 556, в редакції на момент виникнення спірних правовідносин, бухгалтерський облік ведеться безперервно з часу реєстрації банку до його ліквідації із застосуванням комп`ютерних засобів, за допомогою яких в автоматизованому режимі здійснюється збирання, передавання, систематизація та оброблення інформації. Організація автоматизованої реєстрації і обробки даних повинна забезпечити суцільне і безперервне відображення всіх операцій, доказовість інформації, збереження узагальненої інформації на машинних носіях, а також можливість здійснення будь-якого подальшого контролю і одержання роздруківок на паперових носіях. Відповідно до п. 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, та п. 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою правління Національного банку України від 04.07.2018 року № 75, в редакції, чинній на момент розгляду справи судом, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що виписки за картковими рахунками (по кредитному договору) можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором. До аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 17 грудня 2020 року у справі № 278/2177/15-ц, від 28 жовтня 2020 року у справі № 760/7792/14-ц, від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18. Суд звертає увагу, на той факт, що виконаний банком розрахунок заборгованості за договором від 14.08.2018 укладений між банком та боржником станом на 05.11.2020 є належним доказом, оскільки містить детальний розпис нарахованої заборгованості, дати здійснення платежів боржником, кількість днів за які нарахована заборгованість, залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), дати нарахування складових загальної заборгованості за кредитом. Заперечуючи щодо розміру заборгованості та вірності нарахувань наданих позивачем у розрахунку заборгованості за договором від 14.08.2018 перед АТ КБ «Приватбанк» відповідач та його представниця, в ході розгляду даної справи свого розрахунку, у встановленому законом порядку до суду не надали та із клопотаннями про призначення судової економічної експертизи до суду не звертались. При оцінці доказів суд враховує, що на підтвердження заборгованості за кредитним договором АТ КБ «ПриватБанк» надав копію виписки з карткового рахунку відповідача, з якої вбачається, що [PERSON] активно користувався кредитними коштами, зокрема розраховувався в магазинах, поповнював свою кредитну картку, здійснював переказ коштів зі своєї картки через систему Приват 24. Жодних заперечень до банку щодо не укладення кредитного договору відповідач не подавав. Отже, згідно з вимогами ст.ст.76-81 ЦПК України, відповідачем та його представницею, всупереч їх твердженням, не було спростовано тієї обставини, що наданий позивачем розрахунок заборгованості відповідача за кредитним договором, згідно Заяви № б/н від 14.08.2018 року та виписка за цим же договором є достовірними та належними доказами по справі. Заперечуючи позовні вимоги, боржник та його представниця не надали суду докази, що б спростували як факт надання кредиту у розмірі, визначеним кредитним договором так і розміру боргу, що є процесуальним обов`язком боржника. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 14.07.2020 по справі №367/4970/13-ц. Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що позовні вимоги банку щодо стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором від 14.08.2018 у сумі 383 964 грн 98 коп. належать до задоволення у повному обсязі. Позивачем по справі було понесено судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору в сумі 5 759 грн 47 коп (а.с.88). Питання про судові витрати у справі вирішено судом відповідно до положення ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved