Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-06 00:00:00

Заявник [PERSON] в своїх інтересах та в інтересах малолітнього [PERSON] , [INFO] , звернулась до суду з заявою про видачу обмежувального припису, заінтересована особа [PERSON] Ухвалою суду від 16.04.2019 року провадження по справі було відкрито, залучено до участі у справі у якості заінтересованої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради. В обґрунтування заяви зазначає, що вона з 2011 року перебувала у шлюбі з [PERSON] , який розірвано рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 21.03.2019 року. Від шлюбу вони мають дитину [PERSON] [INFO] . Протягом останніх шести років [PERSON] вчиняв по відношенню до заявника фізичне та психологічне насильство та тримав її у страху. До поліції не зверталась, оскільки боялась чоловіка, який погрожував їй фізичною розправою. [PERSON] тиснув на заявника психологічно, ображав, застосовував фізичну силу, хапав та тягнув за волосся. Дані дії вчинялись у присутності малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] . 15.01.2019 року в результаті вчиненої [PERSON] сварки, під час якої останній висловлювався в адресу заявника нецензурною лайкою та погрожував, заявником було викликано поліцію. [PERSON] звернулась за допомогою на Гарячу лінію з попередження домашнього насильства. Після чого, вона була направлена до КУ ХОР «Кризовий соціальний центр для жінок», де вона перебуває разом із сином, переховуючись від [PERSON] У зв`язку з поведінкою [PERSON] , заявник зверталась по допомогу до психотерапевта. Заявник в судове засідання не з`явилась, в заяві просила суд розглянути справу без її участі. Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні визнав частково, не погодився з вимогою про обмеження спілкування з дитиною. Надав суду пояснення згідно яких насилля до дружини не застосовував. Зазначив, що заявник ходить до якоїсь церкви, віддає туди всі гроші, на думку заінтересованої особи, заявник у зв`язку з цим має психічні відхилення. Представник заінтересованої особи - Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради за довіреністю Кухта О.Г., в судовому засіданні заяву підтримала. Вислухавши пояснення учасників судового розгляду та дослідивши матеріали справи з увагою на їх належність, допустимість і взаємний зв`язок, суд приходить до висновку, що вимоги за заявою підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до правил ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Частиною другою ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання. Судом, на підставі наданих документів - копії свідоцтва про шлюб, та обставин по справі встановлено, що заявник [PERSON] є колишньою дружиною заінтересованої особи [PERSON] . Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Люботинського міського управління юстиції Харківської області, актовий запис № 96, [PERSON] , [INFO] є дитиною [PERSON] та [PERSON] . Тобто, [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] за своїми суб`єктними ознаками є особами на яких, за наявності відповідних обставин, поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству, в тому числі незалежно від факту спільного проживання. Статтею першою Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено значення термінів, які вживаються в цьому ж законі, зокрема: - домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь; - дитина, яка постраждала від домашнього насильства (далі - постраждала дитина), - особа, яка не досягла 18 років та зазнала домашнього насильства у будь-якій формі або стала свідком (очевидцем) такого насильства; - запобігання домашньому насильству - система заходів, що здійснюються органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями, а також громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, та спрямовані на підвищення рівня обізнаності суспільства щодо форм, причин і наслідків домашнього насильства, формування нетерпимого ставлення до насильницької моделі поведінки у приватних стосунках, небайдужого ставлення до постраждалих осіб, насамперед до постраждалих дітей, викорінення дискримінаційних уявлень про соціальні ролі та обов`язки жінок і чоловіків, а також будь-яких звичаїв і традицій, що на них ґрунтуються; - кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі; - обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Обмежувальний припис стосовно кривдника відповідно до ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» відноситься до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству. Згідно з ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; обмеження спілкування з постраждалою дитиною; заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Заявник звертаючись до суду з заявою про застосування спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, як підставу для їх застосування зазначила - вчинення, на її думку, відносно неї заінтересованою особою [PERSON] , домашнього насильства в формі психологічного насильства, яке виразилось у погрозах забрати дитину, постійних образах, та фізичного насильства яке виявилось в тому, що [PERSON] тягав її за волосся, застосовував фізичну силу. Малолітню дитину [PERSON] , 2012 року народження, заявник вважає такою, що постраждала від домашнього насильства, оскільки він був свідком такого насильства. На підтвердження існування домашнього насильства заявником надано суду наступні документи. Відповідь Індустріального ВП ГУНП в Харківській області № 23аз/119-66/15 від 26.03.2019, згідно якої у період з 01.01.2019 року по 14 березня 2019 року до відділу поліції надходили заяви від [PERSON] , в яких вона просить прийняти міри до свого чоловіка [PERSON] . 23.01.2019 року з фактом звернення [PERSON] до відділу поліції, у відношенні [PERSON] було вкладено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173-2 КУпАП. Відомості щодо прийнятого за даним протоколом рішення відсутні. Згідно відповіді № 246 від 02.04.2019 року Центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Індустріального району м. Харкова, 16.01.2019 року до Центру зателефонувала громадянка - [PERSON] , яка повідомила, що довгий час страждає від психологічного та фізичного насильства з боку чоловіка - [PERSON] . 17.01.2019 року на підставі письмової заяви [PERSON] вона разом з дитиною [PERSON] , [INFO] , направлена та того ж дня прибула до КУ ХОР «Кризовий соціальний центр для жінок». З відповіді сертифікованого психотерапевта Української спілки психотерапевтів [PERSON] вбачається, що [PERSON] зверталась до нього за психологічною допомогою 10.01.2019 року. З нею було проведено 12 психолого-психотерапевтичних сесій. Причина звернення полягала в тому, що її чоловік постійно чинив психологічний тиск на неї та погрожував забрати сина. Це призвело до того, що [PERSON] постійно знаходилась у стані постійного стресу. Домашнє насильство має місце в сім`ї [PERSON] , i воно проявляється у виді психологічного та фізичного насильства. Психологічне насильство мало прояв у ігноруванні свободи та гідності, постійних образах i приниженні збоку чоловіка [PERSON] Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Заінтересована особа [PERSON] будь-яких доказів в підтвердження своїх заперечень проти заяви стосовно відсутність фактів домашнього насильства суду не надав. З огляду на встановлені судом конкретні обставини і характер взаємовідносин які склались між заявником і її колишнім чоловіком, суд приходить до висновку, що у відносинах між [PERSON] та [PERSON] має місце домашнє насильство з боку [PERSON] у відношенні [PERSON] Однак, заявником не надано суду доказів в підтвердження факту того, що малолітня дитина [PERSON] , 2012 року народження , постраждав від домашнього насильства, чи був свідком такого насильства. За таких обставин, враховуючи що [PERSON] батьківських прав щодо [PERSON] , [INFO] року [INFO] , не позбавлений, а виходячи з приписів ч. 1 ст. 141 СК України, згідно яких мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, суд не вбачає підстав для задоволення заяви в частині обмеження [PERSON] у спілкуванні з дитиною [PERSON] , 2012 року народження. Обмежувальний припис стосовно кривдника відповідно до ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» відноситься до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству. Частиною 3 ст. 26 Закону встановлено, що рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Під поняттям «оцінка ризиків» розуміється оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Статтею 350-6ЦПК України передбачено, що розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, передбачених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" або Законом України "Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків", на строк від одного до шести місяців. Згідно ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; обмеження спілкування з постраждалою дитиною; заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Відповідно до ч. 4 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Згідно ч. 6 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», про видачу обмежувального припису кривднику суддя у встановлений законом строк інформує уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) постраждалої особи для взяття кривдника на профілактичний облік, а також районні, районні у містах Києві і Севастополі державні адміністрації та виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад за місцем проживання (перебування) постраждалої особи. Відповідно до ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, відносяться за рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial