Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-05 00:00:00

На розгляд суду пред`явлено вказану заяву, в якій заявлено вимоги встановлення фактів, що має юридичне значення: - факт спільного проживання [PERSON] з чоловіком [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] з [INFO] року та дня смерті останнього ( [INFO] ); - факт перебування [PERSON] на утриманні чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] . Заявлені вимоги обґрунтовано наступним. [INFO] помер чоловік [PERSON] - [PERSON] , з яким заявник перебувала в зареєстрованому шлюбі з 01 вересня 2007 року. Подружжя постійно проживали за адресою місця реєстрації заявника [PERSON] : [ADDRESS] , при цьому [PERSON] перебував на реєстраційному обліку за іншою адресою: [ADDRESS] . З жовтня 2014 року [PERSON] та [PERSON] стали на облік як внутрішньо переміщені особи з району проведення антитерористичної операції, фактичне місце проживання: [ADDRESS] , де мешкали до смерті чоловіка заявника. Подружжя вели спільне господарство, мали єдиний бюджет та разом вирішували важливі життєві питання та побутові потреби. Розмір доходів [PERSON] був вищим за розмір пенсії, отримуваної [PERSON] , заявник знаходилась на утриманні чоловіка. Після смерті чоловіка заявник фактично втратила основне джерело засобів до існування. У відповідності зі ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» [PERSON] вважає себе такою, що має право переходу на пенсію з втратою годувальника, в зв`язку з чим до Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду заявнику необхідно подати документи про проживання однією сім`єю та перебування на утримання померлого чоловіка. За захистом оспорюваних прав [PERSON] звернулася до суду. Заявник [PERSON] в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала. Представник заявника адвокат Ожиганов С.В. (діє на підставі ордеру) в судовому засіданні юридично обґрунтував заявлені вимоги, зазначив що оспорювані права підлягають захисту в порядку п. 5 ч. 2 ст. 293, п. 2 ч. 1, ч. 2 ст. 315 ЦПК України. Заінтересованою особою Покровським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області суду адресовано пояснення на заяву [PERSON] , зі змісту якого вбачається відсутність заперечень по суту заявлених вимог, при цьому зазначено щодо прийняття рішення по справі на розсуд суду. В порядку ч. 3 ст. 294, ч. 3 ст. 211 ЦПК України заявлено клопотання про проведення судового розгляду у відсутність представника ПФ. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог, дослідивши докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, - приходить до наступних висновків. Матеріалами справи встановлено такі факти та правовідносини. Заявник [PERSON] , [INFO] , уродженка м. Горлівка Донецької області, громадянка України, адреса реєстрації місця проживання: [ADDRESS] (відомості підтверджено копією паспорта - а.с. 3). З 14.02.2020 року заявник [PERSON] стала на облік як особа, що переміщена з тимчасово окупованої території України та фактично мешкає за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою № [NUMBER] , виданою управлінням соціального захисту населення Покровської міської ради Донецької області (а.с. 6) Заявник [PERSON] з 01.09.2007 року перебуває в зареєстрованому шлюбі зі [PERSON] (підтверджено свідоцтвом про шлюб - а.с. 8). [PERSON] , [INFO] , уродженець м. Горлівка Донецької області, громадянин України, адреса реєстрації місця проживання: [ADDRESS] (відомості підтверджено копією паспорта - а.с. 4). З 21.10.2014 року [PERSON] став на облік як особа, що переміщена з району проведення антитерористичної операції за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою № 5924000455 (а.с. 27). [INFO] [PERSON] помер (підтверджено свідоцтвом про смерть серія - а.с. 9). Зі змісту розглядуваної заяви [PERSON] вбачається, що єдиним суттєвим джерелом існування сім`ї становила пенсія [PERSON] , оскільки заявник отримувала пенсію яка в декілька разів меншою за пенсію чоловіка. 17 березня 2020 року заявник звернулася до Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області з приводу оформлення пенсії у зв`язку з втратою годувальника. Рішенням Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області № 2095 від 19.03.2020 року [PERSON] відмовлено в призначенні пенсії у зв`язку з втратою годувальника згідно ст. ст. 36, 37 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки відсутній документ, який засвідчує факт перебування заявника на утриманні, а саме довідка з місця проживання (реєстрації) заявника разом з годувальником [PERSON] за однією адресою по день смерті останнього (а.с. 15). Факти, що мають юридичне значення заявник просить встановити в судовому порядку. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до листа Верховного суду України від 01.01.2012 р. «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», виникнення особистих і майнових прав громадян, їх зміну і припинення закон завжди пов`язує з настанням чи зміною певних обставин, тобто з юридичними фактами. У більшості випадків вони підтверджуються різними свідоцтвами, довідками та іншими документами, що видаються громадянам в адміністративному порядку. Проте не завжди заінтересована особа має можливість довести документально, що той чи інший факт мав місце. Тому в певних випадках допускається судовий порядок встановлення фактів, що мають юридичне значення. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються у цивільному процесі в порядку окремого провадження. В судовому засіданні встановлено, що заявник [PERSON] разом з чоловіком [PERSON] постійно проживали в м. Горлівка Донецької області. Указом Президента України № 405/2014 від 14.04.2014 року введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 року «Про невідкладні заходи щодо боротьби з терористичною загрозою і збереження територіальної цілісності України» та розпочато проведення антитерористичної операції на території Донецької і Луганської областей. Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року № 1275-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, згідно із додатком до таких населених пунктів належить м. Горлівка Донецької області. 21 жовтня 2014 року дані про [PERSON] та [PERSON] внесені до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб, за обліками Управління соціального захисту населення Сумської міської ради адресою фактичного місця проживання заявника з чоловіком значиться: [ADDRESS] . Надати довідку органу реєстрації, або місцевого виконавчого органу про постійне спільне проживання з чоловіком [PERSON] на момент його смерті заявник не має можливості з об`єктивних причин. Відповідно до довідки № 1404 від 28.02.2020 року, виданої (далі мовою оригіналу) «Администрацией [PERSON] района г. Горловка Донецкой народной республики» - [PERSON] з 01.08.1974 року по момент смерті ( [INFO] ) зареєстрований за адресою: [ADDRESS] ; на момент смерті [PERSON] фактично проживав та вів спільне господарство зі своєю дружиною [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с. 13). Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Суд зазначає, що місцем проживання фізичної особи згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. При встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства, закріпленому в ст. 1 Закону України «Про Всеукраїнський перепис населення», яке зводиться до сукупності осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] надала покази про спільне проживання її матері [PERSON] разом з [PERSON] до дня смерті останнього. Так, [PERSON] почала мешкати зі [PERSON] коли свідку (доньці заявника) було близько трьох років, в 2007 року матір та вітчим одружилися. Перебуваючи в цивільному шлюбі та після реєстрації одруження [PERSON] та [PERSON] мешкали за адресою: [ADDRESS] , а в 2014 році в зв`язку з антитерористичною операцією та бойовими діями разом перемістилися до м. Суми. [PERSON] свідок сприймала як батька, між ним та матір`ю [PERSON] були місці, добрі стосунки, подружжя піклуватися одне про одного. Показання свідка суд, в розумінні ст. 90 ЦПК України, приймає до уваги, та враховує як такі, що підтверджують обставини справи. З урахуванням вказаного, судом встановлено, що заявник [PERSON] постійно проживала разом з чоловіком [PERSON] , сім`я мала єдиний бюджет, подружжя піклувались один про одного. Інші відомості, які могли спростувати такі доводи заявника, або вказати на сумнівність обґрунтувань цієї частини розглядуваної заяви, - судом не встановлено. Таким чином, судом, з дотриманням положення статті 89 ЦПК України, оцінено докази по справі та прийнято висновок про доведеність спільного проживання заявника [PERSON] однією сім`єю з чоловіком [PERSON] до дня смерті останнього. Встановлення факту такого постійно проживання має для заявника юридичне значення, та є необхідним для оформлення пенсії в зв`язку з втратою годувальника, отримання доходу для належного існування. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утримання. Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону - незалежно від тривалості страхового стажу. Частиною 2 цієї статті визначено хто відноситься до непрацездатних членів сім`ї, у тому числі і чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону. Частина 3 статті визначає, що до членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника. Судом встановлено, що заявник [PERSON] перебуває на обліку в Покровському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Донецької області, отримує пенсію за віком, розмір якої станом на лютий 2020 року складає 2300,62 гривень (підтверджено довідкою № 1254 від 24.03.2020 р. - а.с. 12). [PERSON] перебував на обліку в ПФ та отримував пенсію за віком; місячний розмір пенсії 10400 гривень (згідно обставин, викладених в заяві). З вказаного вбачається, що розмір пенсії [PERSON] був значно більшим ніж отримувані заявником пенсійні виплати. Зі змісту розглядуваної заяви вбачається, що [PERSON] мали з чоловіком спільний бюджет, грошові кошти подружжя витрачали на оплату комунальних платежів, придбання продуктів харчування, одягу, ліків, інше. Пунктом 8 постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995 № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», судам дано роз`яснення, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. За переконанням суду факт перебування [PERSON] на утриманні свого чоловіка підтверджено. Приписами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків … має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Відповідно до ст. 13 Конвенції кожна людина, права і свободи якої, викладені у цій Конвенції, порушуються, має ефективний засіб захисту у відповідному національному органі. Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, в судовому засіданні досліджено кожний доказ, наданий стороною на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п.27 Постанови ПВС України від 12.06.2009 року № 2 "Про практику застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції"). Згідно висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні у справі «Бочаров проти України» суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (рішення у справі «Салман проти Туреччини»)». При вирішенні даного цивільно-правового спору суд також враховує, що одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Суд вважає за необхідне зазначити, що ця позиція ґрунтується, в тому числі, на рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 року № 15-рп/2004 у справі № 1-33/2004. Отже, суд, в сукупності письмових документальних матеріалів, наданих заявником [PERSON] на підтвердження заявлених вимог про встановлення фактів проживання однією сім`єю та перебування на утриманні, проаналізувавши відповідне законодавство, що регулює сферу суспільних відносин в частині виниклих спірних правовідносин, з урахуванням наявних доказів по справі та подальшого належного виконання судового рішення, з урахуванням принципу юридичної визначеності, - вважає, що заява є законною та обґрунтованою, та підлягає задоволенню. Приймаючи такий висновок, суд наголошує, що встановлення фактів проживання однією сім`єю, факту перебування на утриманні, - не породжує наступного спору про право, рішення не встановлює відносин зобов`язального характеру між [PERSON] та Покровським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області (учасниками справи) щодо гарантування пенсійного забезпечення. Відповідно до ст. 23 ЦК України, ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», ст. ст. 4, 13, 18, 293, 315, 316, 352, 354 ЦПК України суд, -

Outcome: approved