Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-30 00:00:00

Комунальне підприємство по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва звернулось до Деснянського районного суду міста Києва з зазначеною позовною заявою, в якій просить стягнути на свою користь з [PERSON] заборгованість у загальному розмірі 13674,54 грн. У судове засідання сторони, повідомлені про час і місце розгляду справи, не з'явились. У судове засідання представник позивача не з'явився, звернувшись до суду з заявою, в якій просить розглянути справу за його відсутності, підтримавши позовні вимоги у повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, що підтверджується врученням судової повістки житлово-експлуатаційній організації, поважні причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності або відкладення розгляду справи до суду не надійшло. Відомості адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в місті Києві про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача судом отримані (а.с. 36). Відповідно ч. 5 ст. 74 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Згідно ч. 3 ст. 76 ЦПК України якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім'ї, які проживають разом з нею, а за їх відсутності - відповідній житлово-експлуатаційній організації або виконавчому органу місцевого самоврядування. На підставі ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши та проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, дійшов таких висновків. Судом встановлено, що між Комунальним підприємством по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва та [PERSON] було укладено Договір № 274/415-к про надання послуг від 21.01.2004 року (а.с. 11-17). Відповідно до п. 1.1 даного Договору, позивач на підставі укладених договорів з виробниками і постачальниками комунальних послуг зобов'язався транспортувати по внутрішньо-будинкових мережах за адресою: [ADDRESS] комунальні послуги, а відповідач у відповідності до п.п. 1.2 даного договору зобов'язався прийняти комунальні послуги та своєчасно їх оплатити. Між позивачем та ПАТ "Київенерго" укладений договір № 430023 на постачання теплової енергії у вигляді гарячої води, в тому числі, за адресою: [ADDRESS] (а.с. 19-22). У відповідності до цього договору, постачальна організація надає відповідні послуги та виставляє рахунки у відповідності до об'ємів спожитих послуг, що підтверджується обліковими картками. Комунальне підприємство по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва безпосередньо несе фінансові зобов'язання, а споживачі нежитлових приміщень відшкодовують витрати за фактично спожиті ними послуги, згідно табуляграм постачальних організацій. На підставі облікових карток робляться розробки по груп-рахунках на потреби безпосередніх споживачів і у відповідності до них позивач виставляє рахунки, що є виконанням умов п. 1.1. Договору № 274/415-к від 21.01.2004 року. Відповідно до Переліку комунальних послуг та порядку їх розрахунку з 24.05. 2007 року [PERSON] надаються комунальні послуги з центрального опалення та водопостачання (а.с. 15). Згідно п. 2.2 Договору № 274/415-к від 21.01.2004 року [PERSON] повинна до 10 числа кожного місяця сплачувати платежі за комунальні послуги поточного місяця, що визначаються на рівні сум минулого місяця. У судовому засіданні встановлено, що позивач належним чином виконало зобов'язання за Договором № 274/415-к від 21.01.2004 року, тоді як [PERSON] свої зобов'язання щодо оплати за комунальні послуги не виконувала, у зв'язку з чим виникла заборгованість за період з 01.03.2007 року по 01.06.2010 року у розмірі 7059,36 грн. [PERSON], станом на день подання позовної заяви, має заборгованість за Договором про надання послуг № 274/415-к від 21.01.2004 року у загальному розмірі 13674,68 грн., яка складається з: суми боргу за договором - 7059,36 грн., інфляційної складової - 5344,59 грн., 3% річних - 1270,59 грн., що підтверджується розрахунком (а.с. 5-10). Пунктом 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, що затверджені Постановою Кабінету Міністрів України №5 від 14.01.2009р., власники та наймачі квартири, житлового приміщення у гуртожитку, зобов'язані оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. ст. 156, 162 ЖК УРСРвласники квартир зобов'язані брати участь у витратах по утриманню квартири і придомової території, проведенню ремонту та своєчасно і в повному обсязі вносити плату за отримані комунальні послуги. Згідно зі ст. 179 ЖК УРСРкористування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов'язковим дотриманням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 16 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства. Перелік житлово-комунальних послуг, що надаються споживачу, залежить від рівня благоустрою відповідного будинку (споруди). Згідно ст.ст. 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначені права та обов'язки споживача і виконавця житлово-комунальних послуг, а також визначене коло учасників відносин у сфері житлово-комунальних послуг, якими є власник, споживач, виконавець та виробник. Зокрема, обов'язком виконавця є надання послуг вчасно та відповідної якості, згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладання із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за недотримання умов його виконання, згідно з типовим договором. Правом споживача є одержання вчасно та відповідної якості житлово-комунальних послуг, згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, а обов'язком-оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом. Тобто, особа стає споживачем житлово-комунальних послуг за умови, якщо фактично користується (чи має намір користуватися) цими послугами. Обов'язок оплачувати житлово-комунальні послуги виникає у споживача з моменту користування цими послугами. Судом встановлено, що відповідач від споживання житлово-комунальних послуг не відмовлявся. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 610 ЦК України під порушенням зобов'язання передбачено його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). За змістом ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Згідно з ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, приймаючи визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку, що вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені певними засобами доказування, тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені витрати.

Outcome: approved