Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-14 00:00:00

До Малиновського районного суду м.Одеси звернувся [PERSON] з позовом до Одеської міської ради, третя особа Пята Одеська державна нотаріальна контора, про визнання права власності у порядку спадкування за законом. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що він є рідним братом [PERSON], який помер 12.02.2014р. За життя брату на підставі договору дарування від 19.06.2009р. було подаровано 176/1000 частин квартири №13 в будинку № 12 «а» по вул. Новікова в м.Одесі. Після підписання договору дарування, брата було знято з реєстрації за попереднім місцем проживання з квартири [ADDRESS] у звязку з переїздом до подарованої йому квартири. Після смерті брата відкрилася спадщина у вигляді 176/1000 частин квартири №13 в будинку № 12 «а» по вул. Новікова в м.Одесі. Позивач зазначає, що після звернення до Пятої Одеської державної нотаріальної контори, йому було відмовлено у праві на прийняття спадщини, оскільки згідно до довідки з КП «БТІ ОМР» за померлим вказане майно не зареєстровано. Посилаючись на викладене позивач просив визнати за ним право власності у порядку спадкування за законом на 176/1000 частин квартири №13 в будинку № 12 «а» по вул. Новікова в м.Одесі, яка належала [PERSON], померлому 12.02.2014р. Позивач підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити, справу розглянути у його відсутності, про що надав письмову заяву. Представник відповідача та третьої особи до суду не зявилися, представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог, про що надав письмову заяву. Розглянувши матеріали справи, дослідивши та перевіривши обставини справи письмовими доказами, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі по слідуючим обставинам. Як вбачається з матеріалів справи згідно до договору дарування від 19.06.2009р., укладеного у Пятій Одеській державній нотаріальній конторі, громадянкою [PERSON], яка діяла за довіреністю від власника [PERSON], [PERSON] було подаровано 176/1000 частин квартири №13 в будинку № 12 «а» по вул. Новікова в м.Одесі. Згідно до довідки про реєстрацію місця проживання/перебування фізичної особи від 19.06.2014р. вбачається, що [PERSON] знятий з реєстрації з 28.07.2009р. [ADDRESS]. 11.02.2014р. [PERSON] помер, відповідно до свідоцтва про смерть, виданого 12.02.2014р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м.Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актова запис № 1680. Згідно до листа КП «Бюро технічної інвентаризації» від 28.04.2015р. вбачається, що станом на 31.12.2012р. право власності на 176/1000 частин квартири [ADDRESS], зареєстровано з 11.07.2008р. за [PERSON] на підставі договору дарування. Дарувальник [PERSON] З копії спадкової справи № 233/2014р. до майна померлого 11.02.2014р. [PERSON] вбачається, що позивач 08.07.2014р. звертався до Пятої Одеської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті його рідного брата [PERSON] Крім нього інших спадкоємців не має. З матеріалів справи вбачається, що позивач є рідним братом померлого [PERSON] відповідно до свідоцтв про їх народження, що є в матеріалах спадкової справи. Відповідно ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Як вбачається з матеріалів спадкової справи позивач 08.07.2014р. звернувся до Пятої одеської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті рідного брата, на підставі якої була заведена спадкова справа № 233/2014 рік. Згідно до листа з Пятої одеської державної нотаріальної контори від 30.07.2014р. вбачається, що видати свідоцтво про право на спадщину не має можливості, оскільки на запит до КП «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради про надання відомостей стосовно належності нерухомого майна, надійшла довідка № 442490.67.14 від 18.07.2014р. про реєстрацію права власності часток квартири під № 13, розташованої в місті Одеса по вулиці Новікова в будинку №12 а, згідно якої за померлим [PERSON] вказане майно не зареєстровано. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1262 ЦК України у другу чергу права на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Згідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, в складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернуться до нотаріальної контори за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Позивач в передбаченому законом порядку звернувся із заявою про прийняття спадщини, однак не має можливості отримати свідоцтва про право на спадщину по незалежним від нього причинам, у зв»язку з чим порушуються права позивача. Відповідно до п.п.5,6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» N 5, від 07.02.2014 р. вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд має враховувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК). Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Проте, якщо права на нерухоме майно підлягають державній реєстрації, то право власності у набувача виникає з дня такої реєстрації відповідно до закону (стаття 334 ЦК) та з урахуванням положення про дію закону в часі на момент виникнення спірних правовідносин (стаття 5 ЦК). До державної реєстрації права власності за новим набувачем покупець за договором про відчуження майна, виконаним сторонами, не має права розпоряджатися цим майном, оскільки право власності на нього зберігається за продавцем, проте має право на захист свого володіння на підставі статті 396 ЦК. При цьому слід мати на увазі, що після оплати вартості проданого майна і передання його покупцеві, але до державної реєстрації переходу права власності, продавець також не має права ним розпоряджатися, оскільки це майно є предметом виконаного продавцем зобов'язання, яке виникло з договору про відчуження майна (пункт 1 частини першої статті 346 ЦК), а покупець є його законним володільцем. У разі укладення нового договору про відчуження раніше переданого покупцю майна без розірвання попереднього договору чи визнання судом його недійсним продавець несе відповідальність за його невиконання у виді відшкодування збитків новому покупцеві. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п'ята статті 1268 ЦК ), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). Разом із тим суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (об'єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об'єкт нерухомого майна. При цьому, наприклад, спадкоємець має право звернутися із заявою про державну реєстрацію переходу права власності до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, після прийняття спадщини в порядку, передбаченому законом. Якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (стаття 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). Як роз'яснив ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ в п.3 Інформаційного листа від 16.05.2013 року «Про практику розгляду судами цивільних справ про спадкування», при вирішенні спорів про спадкування, судам необхідно враховувати, що відповідно до ст. 6\~Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» систему органів державної реєстрації прав становлять: Міністерство юстиції України; центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації прав; органи державної реєстрації прав, утворені Міністерством юстиції України в установленому законодавством порядку. Держателем Державного реєстру прав є центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері державної реєстрації прав. Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майновстановлює, що до 1 січня 2013 року державна реєстрація права власності та права користування (сервітут) на об'єкти нерухомого майна, розташовані на земельних ділянках, права користування (найму, оренди) будівлею або іншими капітальними спорудами, їх окремими частинами; права власності на об'єкти незавершеного будівництва, а також облік безхазяйного нерухомого майна, довірче управління нерухомим майном проводиться реєстраторами БТІ, створеними до набрання чинності\~Законом України від 11 лютого 2010 року «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та інших законодавчих актів України» та підключеними до Реєстру прав власності на нерухоме майно (пункти 1.1, 1.3). Найпоширенішою причиною звернення особи до суду в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім'я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. Перші власники не оформляли документи на належне їм нерухоме майно та не реєстрували його в органах БТІ, а тому спадкоємець не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину і його право має бути визнано в судовому порядку. Посилаючись на вищевикладене, суд прийшов до висновку про те, що позивач не має іншої можливості захистити своє право ніж за зверненням до суду з відповідним позовом, його позовні вимоги є законними та обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved