overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-21 00:00:00

В лютому 2015 року заявник звернулася до суду із вказаною заявою, в якій просила визнати [PERSON], [INFO], недієздатним, встановити над ним опіку та призначити його опікуном [PERSON]. В обґрунтування своїх вимог заявник вказувала, що [PERSON] є її чоловіком та на протязі останніх декілька років є інвалідом 1 "А" групи. За станом здоров'я він не може повною мірою усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними і потребує як медичного нагляду та лікування, так і постійної сторонньої допомоги і контролю. В судове засідання заявник [PERSON] не зявилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, просила заяву задовольнити. Представник зацікавленої особи в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій вимоги [PERSON] підтримав та просив слухати справу у його відстуність. Дослідивши матеріали справи, суд вважає заяву такою, що підлягає задоволенню з огляду на наступне. За випискою із медичної картки стаціонарного хворого неврологічного відділення міської лікарні № 4 м. Миколаєва повний діагноз [PERSON]: "Наслідки перенесеного ішемічного інсульту в басейні лівої середньої мозкової артерії у вигляді вираженого спастичного геміпарезу, моторної афазії, зниження ІМФ. Дісциркуляторна енцефалопатія ІІІ ст., змішаного генезу (гіпертонічна, атеросклеротична) з ХНМК, стадія декомпенсації. Гіпертонічна хвороба ІІІ ст., ст.ІІ, група ризику 4", що було підставою призначення амбулаторної судової психіатричної експертизи в Миколаївській обласній психіатричній лікарні № 1. Згідно висновку № 302 судово-психіатричного експерта від 18.06.2015 року [PERSON], [INFO], страждає хронічним психічним розладом, в зв'язку із чим він не має можливості розуміти значення своїх дій та керувати ними. Поданням № 436/020201-22/09/14/15 опікунської ради при департаменті праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради від 16.02.2015 року запропоновано кандидатуру [PERSON] для призначення її опікуном [PERSON] в разі визнання його недієздатним. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Відповідно до ч. 1 ст. 39 ЦК України суд може визнати фізичну особу недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу нездатна усвідомлювати значення своїх дій або керувати ними. Таким чином, суд вважає доведеними твердження заявника про те, що [PERSON] не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, а томує недієздатною особою. Відповідно до ч. 1 ст. 241 ЦПК України суд, ухвалюючи рішення про визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй опікуна. Суд вважає, що подання органу опіки та піклування про призначення [PERSON] опікуном відповідає вимогам закону та інтересам недієздатного [PERSON], а відтак підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88, ч.2 ст. 240 ЦПК України судові витрати, повязані з провадженням справи про визнання фізичної особи недієздатною або обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, відносяться на рахунок держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-24 00:00:00

В лютому 2015 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський акціонерний банк" на його користь 13 614,52 грн. матеріальної шкоди та 5 000 грн. моральної шкоди. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 16 липня 2013 року між [PERSON] (далі - позивач) та Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський Акціонерний Банк» (надалі - відповідач) було укладено Договір банківського вкладу «Швейцарський «Он-лайн» № 618392/2013, згідно умов якого позивач вніс на депозит грошові кошти до 18 серпня 2014 року під 22 % річних. 24 лютого 2014 року позивач звернулась до Банку із заявою про дострокове розірвання договору банківського вкладу «Швейцарський «Он-лайн» № 618392/2013 та видачу готівкою грошових коштів у сумі 400 000 грн. та нахованих процентів готівкою через касу ПАТ «ВіЕйБі Банк», проте, тільки наприкінці серпня відповідач почав виконувати свої зобов'язання. З метою усунення порушення своїх прав позивач змушена була витрачати грошові кошти на проїзд до Києва, проживання, що вважає реальними збитками. Крім того, зазначає, що діями відповідача позивачеві завдано моральної шкоди. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити з підстав, викладених у позові. Відповідач в судове засідання не з'явився, на адресу суду направив заперечення, у яких проти позовних заперечує та просить відмовити у їх задоволенні у повному обсязі з огляду на ту обставину, що на підставі постанови Правління Національного банку України від 20 листопада 2014 року № 733 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20 листопада 2014 року № 123 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «ВіЕйБі Банк», згідно з яким з 21 листопада 2014 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський Акціонерний Банк», а тому відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку. Суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-13 00:00:00

В лютому 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить визнати дійсним договір № 101 міни нерухомого майна, укладений 10 вересня 1999 року на Товарній біржі "Мегаполис-Инфо", а саме: квартири № 43 по ПГС, 20 в м. Миколаєві на квартиру [ADDRESS]. Сторони в судове засідання не зявились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку. Представник позивача, згідно наданої заяви, просив розглядати справу без його участі, позов підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечував. Про причини неявки в судове засідання відповідача суду не відомо. Суд ухвалив про заочний розгляд справи в порядку ст. 224, 225 ЦПК України на підставі наявних в ній даних та доказів. Дослідивши докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 10 вересня 1999 року на Товарній біржі "Мегаполис-Инфо" між [PERSON] та [PERSON] укладено договір № 101 міни квартири [ADDRESS] на квартиру [ADDRESS]. Сторони за угодою повністю виконали умови договору. До теперішнього часу договір ніким із сторін не оспорений. Відповідно до частини 2 статті 47 ЦК Української РСР за такого вказаний договір слід визнати дійсним, а поданий позов задовольнити. В силу ст. 88 ЦПК України судові витрати сплачені при зверненні до суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-14 00:00:00

В лютому 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідачів, в якому просить визнати договір № 1818 купівлі-продажу квартири № 1, що знаходиться за адресою: м. Миколаїв, вул. Адмірала Макарова, 56, укладений 10 листопада 2000 року на Універсальній біржі "Південь" - дійсним. Сторони в судове засідання не зявились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку. Позивач, згідно наданої заяви, просила розглядати справу без її участі, позов підтримала, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Про причини неявки в судове засідання відповідачів суду не відомо. Суд ухвалив про заочний розгляд справи в порядку ст. 224, 225 ЦПК України на підставі наявних в ній даних та доказів. Дослідивши докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 10 листопада 2000 року на Універсальній біржі "Південь" між [PERSON], [PERSON] та [PERSON] укладено договір № 1818 купівлі-продажу квартири № 1, що знаходиться за адресою: м. Миколаїв, вул. Адмірала Макарова, 56. Раніше спірна квартира належала [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло № 2089, видане Управлінням майном комунальної власності Миколаївської міської ради 18 вересня 2000 року, згідно розпорядження № 6957 від 12 вересня 2000 року, зареєстрованого Миколаївським обласним БТІ, реєстровий № 18067 від 10 листопада 2000 року. Сторони за угодою повністю виконали умови договору, продавці передали зазначену квартиру покупцю у власність, а покупець передав продавцям обумовлену договором суму. До теперішнього часу договір ніким із сторін не оспорений. Відповідно до частини 2 статті 47 ЦК Української РСР за такого вказаний договір слід визнати дійсним, а поданий позов задовольнити. В силу ст. 88 ЦПК України судові витрати сплачені при зверненні до суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-29 00:00:00

В лютому 2016 року позивач звернувся до суду с позовом про визнання угоди дійсною, посилаючись на наступні обставини, що 12 вересня 1998 року між нею та відповідачами укладено договір купівлі-продажу квартири № 36 в будинку № 66 на мкр. 5й Зарічний у м. Кривий Ріг. Договір зареєстрований універсальною товарною біржею "Нерухомість Н". Фактично ними, як сторонами договірних правовідносин, виконано всі умови договору. Станом на теперішній час вона має намір здійснити розпорядження квартирою, однак не може цього зробити ц зв'язку з тим, що договір купівлі-продажу не посвідчений нотаріально. У судовому засіданні представник позивача вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити, визнавши договір купівлі-продажу дійсним. Відповідачі у судове засідання не зявились, надали заяви про визнання позову та просили розглянути справу за їх відсутністю. Представник 3-ї особи у судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, про день розгляду справи повідомлений належним чином. Вислухав представника позивача, дослідив письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступними підставами. В судовому засіданні встановлено, що 12 вересня 1998 року [PERSON] та [PERSON], [PERSON], [PERSON] уклали договір купівлі-продажу квартири № 36 в будинку № 66 на мкр. 5й Зарічний у м. Кривий Ріг. Договір купівлі-продажу зареєстрований універсальною товарною біржею "Нерухомість Н" за № 446 від 12.10.1998 року. Позивачем здійснено реєстрацію права власності на квартиру № 36 в будинку № 66 на мкр. 5й Зарічний у м. Кривий Ріг у комунальному підприємстві ДОР «Криворізьке бюро технічної інвентаризації», про що 19.10.1998 року здійснено запис: 2Н№ 156П, стр. № 47, у реєстровій книзі № КП № 47. Як встановлено судом сторонами цивільних правовідносин досягнуто згоди щодо всіх істотних умов предмету договору. Станом на теперішній час позивач має намір реалізувати своє прав на квартиру, однак їй відмовлено, посилаючись на те, що договори щодо відчудження нерухомості підлягають нотаріальному посвідченню. Одночасно, договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Пунктом 4 перехідних та прикінцевих положень ЦК України (в ред. 2003 року) визнеачено, що цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обовязків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Статтею 220 ЦК України передбачено визнання договору дійсним, щодо якого порушено вимоги нотаріального завірення, якщо сторони договірних правовідносин домовились відносно всіх істотних умов та здійснено повне або ж часткове виконання договору. Фактично сторонами договору купівлі-продажу квартири досягнуто домовленості щодо всіх істотних умов. Аналізуючи зібрані у справі докази, суд вважає, що угоду купівлі-продажу від 12 вересня 1998 року, укладену між [PERSON] та [PERSON], [PERSON], [PERSON] доцільно визнати дійсною. На підставі викладеного й

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-06 00:00:00

В лютому 2017 року заявник звернувся до районного суду з вказаною заявою, обґрунтовуючиїї тим, що йому було видано посвідчення серії [NUMBER] без дати видачі, громадянина, який постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю категорія 4, в якому при написанні було допущено описку - замість прізвища "[PERSON]" вказано " [PERSON] ". Управління соціального захисту населення Бородянської районної державної адміністрації відмовилося видати йому дублікат посвідчення з виправленим прізвищем. Просив встановити факт, що посвідчення громадянина, який постійно проживає або постійно працює на території зони посиленого радіоекологічного контролю (категорії 4), серії [NUMBER], належить йому - [PERSON]. В судове засідання заявник не з'явився, надіслав заяву з проханням розглядати справу без його участі, задовольнити його заяву. Представник заінтересованої особи - управління Пенсійного фонду України у Бородянському районі Київської області в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. Судом встановлено, що заявник - [PERSON] народився [INFO] року в селі Мироцьке Києво-Святошинського району Київської області, що підтверджується копією паспорта серії [NUMBER] виданого Центральним СВМ ГУМВС України в Київській області 28 лютого 1997 року. Як убачається з копії посвідчення громадянина, який постійно проживає або постійно працює на території зони посиленого радіоекологічного контролю (категорії 4), серії [NUMBER] без дати видачі, виданого Київською облдержадміністрацією, посвідчення оформлене на ім'я «[PERSON]». З листа управління соціального захисту населення Бородянської райдержадміністрації № 250/08 від 30 січня 2017 року вбачається, що заявник [PERSON] звертався до управління із заявою про видачу дубліката посвідчення потерпілому від наслідків Чорнобильської катастрофи, але йому було відмовлено з тих підстав, що департаментом соціального захисту населення не приймаються подання райдержадміністрацій та виконкомів на оформлення громадянам первинних та дублікатів посвідчень постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 4. Оцінюючи досліджені докази, суд вважає підтвердженим факт, що посвідчення громадянина, який постійно проживає або постійно працює на території зони посиленого радіоекологічного контролю (категорія 4), серії [NUMBER] без дати видачі, видане Київською облдержадміністрацією на ім'я «[PERSON]», належить [PERSON]. Встановлення даного факту має для заявника юридичне значення, оскільки необхідне йому для оформлення пенсії.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-06 00:00:00

В лютому 2017 року позивач звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що їх сімя розпалася і поновлена бути не може. В судове засідання позивач не зявився, подав до канцелярії суду заяву про розгляд справи у його відсутність (а.с.22). Відповідач в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, заперечень проти позову не подала, просила суд відновити її дошлюбне прізвище "Дзина" (а.с.23). Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову. З досліджених письмових доказів судом встановлено, що сторони зареєстрували свій шлюб 23 листопада 2003 року, місце реєстрації: Білоцерківська сільська рада Великобагачанського району Полтавської області, актовий запис № 10, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 9). Від цього шлюбу сторони мають одну неповнолітню дитину [INFO] (а.с. 10). Позивач та відповідач по справі заяв, клопотань щодо примирення до суду не подали. При встановлених обставинах суд приходить до висновку про те, що між ними склалися і існують такі взаємини, які виключають їх подальше спільне проживання і ця сімя поновлена бути не може. Відповідачка бажає відновити своє дошлюбне прізвище "ДЯДИК" після розірвання шлюбу, право на що передбачене ст. 113 СК України (а.с. 23). Оскільки позивач не заявляє вимоги про стягнення з відповідачки на його користь судових витрат, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-25 00:00:00

В лютому 2017 року позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів, тому що їхня донька продовжує навчання і потребує допомоги, в розмірі 1/4 частини. Позивач в судовому засіданні просила задовольнити позов в повному обсязі. Третя особа в судовому засіданні просила задовольнити позов вповному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав частково, оскільки сплачував аліменти на утримання доньки до 18 років, однак пояснив, що не заперечує проти стягнення з нього 25% його доходу. Суд. вислухавши сторни та вивчивши письмові докази, приходить до наступного. За ст. 199 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть надавати таку допомогу. Кошти на утримання дітей можуть бути стягнуті судом в частці від заробітку(доходу) або твердій грошовйій сумі.. Відповідач є батьком [PERSON], [INFO], яка навчається в Запорізькому національному технічному університеті, на факультеті міжнародного туризму та управління персоналом. Згідно пояснень позивачки та доньки, необхідна допомога на навчання, а саме: на проїзд до інституту, на проживання у гуртожитку, яке коштує 4,500 грн. на рік., на придбання матеріалів та посібників для навчання. Згідно довідки ПАТ "МГЗК", позивачка [PERSON] працює в ПАТ "МГЗК", шахта 8-2, її середньомісячний заробіток складає 3305,06 грн. З пояснень відповідача та наданих ним довідок видно, що його пенсія складає 4600 грн. Таким чином, дохід батька є більшим від доходу матері, яка повністю матеріально утримує повнолітню дитину під час навчання. Крім того, відповідач не має інших утриманців і грошових зобовязань. Суд вважає, що відповідач має можливість надавати доньці матеріальну допомогу на період навчання, оскільки він має таку можлиивість, а донька потребує цієї допомоги, тому позо підлягає задоволенню. Судові витрати підлягають стягненню з Відповідача, на підставі ст.. 88 ЦПК України. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-09 00:00:00

В лютому 2017 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 01.03.2012 року відповідач отримала кредит у розмірі 1300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,40% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку складає між ним і Банком Договір, про що свідчить підпис Відповідача у заяві. Відповідно до умов договору позичальник повинен погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. У порушення зазначених норм закону та умов договору Відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав. У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором Відповідач станом на 31.12.2016 року має заборгованість 26202 грн. 11 коп., яка складається з наступного: - 1541,80 грн. заборгованість за кредитом; - 19526,40 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; - 3410,00 грн. заборгованість за пенею та комісією, - 500,00 грн. - штраф(фіксована частина), - 1223,91 грн.- штраф (процентна складова). Представник позивача у судове засідання не з"явився, надав заяву про розгляд справи в заочному порядку без участі представника позивача, просить суд стягнути з відповідача 26202 грн. 11 коп. та судовий збір у сумі 1600 грн. 00 коп. Відповідач у судове засідання не з"явився, про час розгляду справи повідомлена належним чином, заперечень проти позову не надала. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляду справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до кредитного договору № б/н від 01.03.2012 року відповідач отримала кредит у розмірі 1300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом . Згідно із розрахунком заборгованості відповідач станом на 31.12.2016 року має заборгованість перед банком у розмірі - 26202 грн. 11 коп. (а.с. 5-6). Порядок погашення кредиту встановлений договором. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязуються надати грошові кошти (кредит) позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Наслідки порушення договору, позичальником, передбачені ст. 1050 ЦК України, яка відсилає до ст. 549-552, 625, 1048 ЦК України та відповідає вимогам позивача. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-21 00:00:00

В лютому 2017 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 02.10.2012 року відповідач отримала кредит у розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку складає між ним і Банком Договір, про що свідчить підпис Відповідача у заяві. Відповідно до умов договору позичальник повинен погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. У порушення зазначених норм закону та умов договору Відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав. У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором Відповідач станом на 31.10.2016 року має заборгованість 51410 грн. 55 коп., яка складається з наступного: - 4875,97 грн. заборгованість за кредитом; - 40312,02 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; - 3298,25 грн. заборгованість за пенею та комісією, - 500,00 грн. - штраф(фіксована частина), - 2424,31 грн. - штраф (процентна складова). Представник позивача у судове засідання не з"явився, надав заяву про розгляд справи в заочному порядку без участі представника позивача, просить суд стягнути з відповідача 51410 грн. 55 коп. та судовий збір у сумі 1600 грн. 00 коп. Відповідач у судове засідання не з"явився, про час розгляду справи повідомлена належним чином, заперечень проти позову не надала. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляду справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до кредитного договору № б/н від 02.10.2012 року відповідач отримала кредит у розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Згідно із розрахунком заборгованості відповідач станом на 31.10.2016 року має заборгованість перед банком у розмірі - 51410 грн. 55 коп. (а.с. 7-8). Порядок погашення кредиту встановлений договором. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязуються надати грошові кошти (кредит) позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Наслідки порушення договору, позичальником, передбачені ст. 1050 ЦК України, яка відсилає до ст. 549-552, 625, 1048 ЦК України та відповідає вимогам позивача. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved