Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-22 00:00:00

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 20 листопада 2006 року між ВАТ КБ «НАДРА» правонаступником якого з 04.02.2011 року є ПАТ КБ «НАДРА» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 1111/24/МК- 2006-840 та 29.10.2009 додаткова угода № 1; 05.09.2012 договір про внесення змін та доповнень № 2; 05.09.2012 додаткова угода № 3 відповідно до умов якого Банк надав позичальнику кредит в сумі 20 000,00 дол. США зі сплатою відсотків в сумі 17,0 % річних. Строк дії даного кредитного договору по 19 листопада 2013 року (05.09.2012 строк повернення було продовжено до 19.09.2014). Кредитні кошти було отримано відповідачем 20.11.2006, що підтверджується заявою на видачу готівки № 3 від 20.11.2006. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ст. 1054 Цивільного кодексу України). Попри взяті на себе зобов'язання Позичальник не виконує умови Кредитного договору стосовно своєчасного повернення сум отриманого кредиту та своєчасної сплати нарахованих за користування кредитними коштами відсотків у встановленні Кредитним договором терміни. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Ст. 625 Цивільного кодексу України встановлює, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. У разі порушення зобов'язання настають такі правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, різновидом якої є пеня (ст. 549 ЦК України). При цьому ст. 550 ЦК України наголошує, що право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. З ст. 549 ЦК України). Відповідно до п. 4.1. Кредитного договору (з урахуванням змін внесених договором про внесення змін та доповнень № 2 від 05.09.2012) у разі невиконання позичальником зобов'язань щодо строків та повноти сплати кредиту, процентів та комісій відповідно до умов цього договору. Позичальник сплачує банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення, що діє у період прострочення; сплата неустойки (пені) здійснюється Позичальником шляхом зарахування коштів на відповідні рахунки кредитора в розмірі, нарахованому банком відповідно до п. 4.1. цього Договору, одночасно з погашенням відповідних сумм заборгованості. Станом на 13 липня 2015 року заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором № 1111/24/МК-2006-840 від 20.11.2006 складає: заборгованість за кредитом (в тому числі прострочена) - 6827,31 дол. США (еквівалент у нац.валюті - 149630,62 грн.); заборгованість по сплаті відсотків (у тому числі прострочена) - 1895,02 дол. США (еквівалент у нац.валюті - 41532,17 грн.); пеня за прострочення сплати кредиту - 3187,08 дол.США(еквівалент у нац.валюті- 69849,58 грн.); штраф за порушення умов договору(п. 9.2.) - 257,61 дол.США(еквівалент у нац.валюті- 5645,91 грн.). Загальна сума заборгованості [PERSON] станом на 13.07.2015р. складає 12167,02 дол.США (еквівалент у національній валюті по курсу НБУ станом на 13.07.2015р. - 1 дол.СПІА - 21,916483 грн. = 266658,28 грн.). В якості забезпечення зобов'язань позичальника за кредитним договором 20 листопада 2006 року між банком та [PERSON] було укладено договір поруки, відповідно до умов якого поручитель зобов'язався перед банком відповідати за виконання позичальником взятих на себе зобов'язань, що випливають з кредитного договору. За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання останнім свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником (ст. 553 Цивільного кодексу України). Відповідно до ст. 554 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Відповідно п. 1.2 Договору поруки поручитель відповідає перед кредитором в повному обсязі. Позичальник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, що означає нічим не обумовлене і абсолютне право кредитора вимагати виконання зобов'язань, вказаних в п.1.1 договору поруки повністю (чи у будь-якій його частині) як від Позичальника та Поручителя разом, так і від кожного окремо. Відповідно до ст. 543 Цивільного кодексу України, у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-якого з них окремо. Солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі. Крім того, зазначаємо, Пленум Верховного Суду України в абз. З п. 14 постанови від 18 грудня 2009 p. N 14 "Про судове рішення у цивільній справі" роз'яснив, що суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом (ч. 2 ст. 192 ЦК, ч. З ст. 533 ЦК, Декрет N 15- 93). У зв'язку з наведеним вище слід дійти висновку, що не суперечить чинному законодавству України стягнення заборгованості за кредитним договором чи договором банківського вкладу в іноземній валюті, якщо саме вона надавалась за договором і позивач просить стягнути суму у валюті. Представник позивача в зал судового засідання не з»явився, подав суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просять справу розглядати у їх відсутність. Представники відповідачів позовні вимоги не визнали у повному обсязі та дали пояснення згідно поданих письмових заперечень. Судом встановлено, що 20 листопада 2006 року між ВАТ КБ «НАДРА», правонаступником якого з 04.02.2011 року є ПАТ КБ «НАДРА», та [PERSON] був укладений кредитний договір № 1111/24/МК-2006-840 та 29.10.2009 додаткова угода № 1; 05.09.2012 договір про внесення змін та доповнень № 2; 05.09.2012 додаткова угода № 3 відповідно до умов якого Банк надав позичальнику кредит в сумі 20000,00 дол. США зі сплатою відсотків в сумі 17,0 % річних. Строк дії даного кредитного договору по 19 листопада 2013 року, 05.09.2012 строк повернення було продовжено до 19.09.2014 (а.с.8-9, 12-13, 16-24, 27). З метою забезпечення виконання зобов'язань позичальника за вказаною кредитною угодою 20 листопада 2006 року між банком та [PERSON] було укладено договір поруки, відповідно до умов якого поручитель зобов'язався перед банком відповідати за виконання позичальником взятих на себе зобов'язань, що випливають з кредитного договору (а.с.28-29, 30). На підтвердження існування заборгованість за кредитом станом на 13 липня 2015 року позивач надав довідку розрахунок, згідно якої заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором № 1111/24/МК-2006-840 від 20.11.2006 складає: заборгованість за кредитом (в тому числі прострочена) - 6827,31 дол. США(еквівалент у нац.валюті - 149630,62 грн.); заборгованість по сплаті відсотків (у тому числі прострочена) - 1895,02 дол. США(еквівалент у нац.валюті - 41532,17 грн.); пеня за прострочення сплати кредиту - 3187,08 дол.США(еквівалент у нац.валюті - 69849,58 грн.); штраф за порушення умов договору(п. 9.2.) - 257,61 дол.США(еквівалент у нац.валюті- 5645,91 грн.). Загальна сума заборгованості [PERSON] станом на 13.07.2015р. складає 12167,02 дол. США (еквівалент у національній валюті по курсу НБУ станом на 13.07.2015р. - 1 дол.СПІА - 21,916483 грн. = 266658,28 грн.) (а.с.31-35). Як вбачається з представлених матеріалів справи, позивач самостійно веде облік і здійснює розрахунки заборгованості позичальника відповідно до чинного законодавства та умов договору. В якості певних доказів невиконання зобов'язань позичальника, що мають пріоритетне значення є, виписки про стан заборгованості позичальника, первинні документи (касові документи, платежі, тощо), дані балансу, надані спілкою і т.д., якщо позичальник не доведе недійсність наданих спілкою документів або не надасть інших доказів виконання зобов'язань. Доказами, які б підтверджували наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлювали розмір заборгованості, є первинні документи, оформлені відповідно до вимог ст.9 Закону України від 16 липня 1999 року "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність" . Відповідно до ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Встановлено, що до матеріалів справи не додано розрахунку заборгованості по кредитному договору, докази проведення погашення кредиту [PERSON], первинні документи, а саме квитанції, виписки з особового рахунку, у зв'язку з чим неможливо перевірити правильність нарахування заборгованості по кредиту, процентах та пені. Судом надавалась позивачу можливість подати докази, оголошувалась перерва в судовому засіданні та надсилалась на адресу ПАТ КБ «Надра» відповідна ухвала суду. Однак, позивач в судове засідання не з'явився, хоча явка його представника до суду визнавалась обов»язковою, не надав доказів суду, які б підтверджували розмір заборгованості по кредиту, нарахування процентів за кредитом, штрафних санкцій. Згадана довідка-розрахунок не підтверджує існування заборгованості за кредитом в розмірі 266658,28 гривень. Крім того, суд звертає увагу на те, що представниками відповідачів в судовому засіданні було заявлено клопотання про призначення судово-почеркознавчої експертизи, для вирішення вказаного клопотання судом винесено ухвалу про витребування кредитної справи з наявними в ній оригіналами кредитного договору та додатковими угодами з метою призначення вищевказаної експертизи. Проте, позивачем, вимогу суду не виконано, що позбавило суд можливості перевірити в судовому засіданні твердження представників відповідача. У відповідності до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. З урахування вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позивач не довів наявності по кредитному договору заборгованості у вказаному розмірі 266658,28 гривень і не подав належних та допустимих доказів на її підтвердження.

Outcome: dismissed