Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-13 00:00:00

В провадженні Дзержинського міського суду Донецької області знаходиться цивільна справа за позовом [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «Донецький електрометалургійний завод», Відкритого акціонерного товариства "Енергопром-Новочеркаський електродний завод", третя особа - Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, про визнання права власності, звільнення майна з-під арешту та виключення із розшуку. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 16.11.2015 року між ним та Приватним акціонерним товариством «Донецький електрометалургійний завод» було укладено договір купівлі-продажу автомобіля №502881-А марки VOLKSVAGEN MULTIVAN, 2009 року випуску, чорного кольору, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], що зареєстрований за Приватним акціонерним товариством «Донецький електрометалургійний завод» на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER], виданого Центром ДАІ з обслуговування м.Донецьк №1403 25.12.2013 року. 17.11.2015 року вищевказаний автомобіль, після повної оплати його вартості покупцем, було передано позивачеві, про що свідчать акт прийняття-передачі автомобільного транспортного засобу та квитанція до прибуткового касового ордеру №12. З метою перереєстрації зазначеного автомобіля, Маріупольською філією №1 Товариства з обмеженою відповідальністю «Форвардавто-2» 18.11.2015 року було виписано довідку-рахунок серії ААЕ №464410 про купівлю позивачем транспортного засобу. Однак, перереєстрація автомобілю на ім'я покупця - [PERSON], здійснена не була у зв'язку із відсутністю станом на 18.11.2015 року у МРЕВ ДАІ бланків технічних паспортів, державних номерних знаків. Звернувшись вдруге до МРЕВ ДАІ з питання перереєстрації транспортного засобу, [PERSON] отримав відмову, з огляду на те що постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України [PERSON] від 05.02.2016 року ВП №4972310 з примусового виконання виконавчого листа №2-к/225/4/2015, виданого 27.10.2015 року Дзержинським міським судом Донецької області, на майно боржника - ПрАТ «Донецький електрометалургійний завод», стягувач - Відкрите акціонерне товариство "Енергопром-Новочеркаський електродний завод", у тому числі й на автомобіль марки VOLKSVAGEN MULTIVAN, 2009 року випуску, чорного кольору, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], було накладено арешт. Більш того, 12.03.2016 року, на підставі постанови головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України [PERSON], вищевказаний транспортний засіб був оголошений у розшук. Наведене стало приводом для звернення позивача до суду за захистом порушеного права шляхом визнання права власності на автомобіль марки VOLKSVAGEN MULTIVAN, 2009 року випуску, чорного кольору, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], звільнення даного автомобілю з-під арешту та виключення його із розшуку. Уповноважений представник позивача - адвокат [PERSON], який діє на підставі договору про надання правової допомоги №б/н від 06.07.2017 року, в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, наполягав на їх задоволенні. Уповноважеий представник відповідача - ПрАТ «Донецький електрометалургійний завод», в судове засідання не з'явився, проте, надав до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги визнав у повному обсязі, не заперечував проти їх задоволення, просив розглянути справу за його відсутнстю. Уповноважений представник відповідача - ВАТ «Енергопром-Новочеркаський електродний завод», про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, проте, у судове засідання з невідомих причин не з'явився, заяву про причини неявки чи/або заяву про розгляд справи у його відсутність суду не надав. В свою чергу, уповноважений представник третьої особи - [PERSON], який діє на підставі довіреності №926/20.3-03 від 29.12.2016 року, в судовому засіданні проти позовних вимог не заперечував. В той же час, зауважив на тому, що Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України діяв в межах чинного законодавства України, у зв'язку з чим порушення в діях виконавчої служби відсутні. Суд, заслухавши присутніх у судовому засіданні учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, надавши належну правову оцінку наявним у справі доказам, дійшов наступних висновків: 16.11.2015 року між [PERSON] та ПрАТ «Донецький електрометалургійний завод» був укладений договір купівлі-продажу автомобіля №502881-А марки VOLKSVAGEN MULTIVAN, 2009 року випуску, чорного кольору, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER]. На момент укладення договору вищезгаданий автомобіль був зареєстрований за ПрАТ «Донецький електрометалургійний завод» на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER], виданого Центром ДАІ з обслуговування м.Донецьк №1403 25.12.2013 року. (а.с.9-10). 17.11.2015 року, на виконання умов договору купівлі-продажу, після фактичної сплати вартості транспортного засобу покупцем за допомогою квитанції до прибуткового касового ордера №12 від 17.11.2015 року, останній був переданий покупцю (позивачеві) зідно акту приймання-передачі. (а.с.11,12). З метою перереєстрації зазначеного автомобіля на ім'я покупця (позивача у справі), Маріупольською філією №1 Товариства з обмеженою відповідальністю «Форвардавто-2» 18.11.2015 року було виписано довідку-рахунок серії ААЕ №464410 про купівлю позивачем транспортного засобу. Однак, перереєстрація автомобілю на ім'я покупця - [PERSON], здійснена не була у зв'язку із відсутністю станом на 18.11.2015 року у МРЕВ ДАІ бланків технічних паспортів, державних номерних знаків. За результатами повторного звернення позивача до відповідних державних органів з метою реєстрації автомобіля, останнім було з'ясовано, що постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України [PERSON] від 05.02.2016 року ВП №4972310 з примусового виконання виконавчого листа №2-к/225/4/2015, виданого 27.10.2015 року Дзержинським міським судом Донецької області, на майно боржника (ПрАТ «Донецький електрометалургійний завод»), у тому числі й на придбаний позивачем автомобіль марки VOLKSVAGEN MULTIVAN, 2009 року випуску, чорного кольору, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], було накладено арешт. 12.03.2016 року, на підставі постанови головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України [PERSON], вищевказаний транспортний засіб був оголошений у розшук. З огляду на неможливіть здійснення перереєстрації придбаного автомобіля, з дати укладення договору купівлі-продажу до теперішнього часу позивач користується транспортним засобом, у тому числі здійснює обслуговування та ремонт останнього, на підставі довіреності за вих.№127/А12 від 17.11.2015 року (строк дії до 01.06.2016 року), згідно з якою [PERSON] має право користуватись та розпоряджатись зазначеним вище транспортним засобом, зокрема, вчиняти юридично-значущі дії з відчуження автомобілю марки VOLKSVAGEN MULTIVAN, 2009 року випуску, чорного кольору, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], що належить ПрАТ «Донецький електрометалургійний завод». (а.с.13). Відповідно до ст.655 ЦК України, за договором купівлі-продажу, одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язовується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно ст.ст.319-321 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майно на власний розсуд, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема і з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. В свою чергу, ст.41 Конституції України передбачено непорушність права приватної власності. Всі особи мають утримуватися від безпідставного заволодіння майном власника та завдання йому шкоди. Відповідно до ч.1 ст.334 ЦК України, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Як встановлено судом, 17.11.2015 року, на виконання умов договору купівлі-продажу, після фактичної сплати вартості транспортного засобу покупцем за допомогою квитанції до прибуткового касового ордеру №12 від 17.11.2015 року, останній був переданий покупцю (позивачеві) згідно акту приймання-передачі. (а.с.11,12). Інші підстави набуття права власності на спірний транспортний засіб договором купівлі-продажу від 16.11.2015 року чи/або законом не передачені. Отже, з наведеного вбачається набуття позивачем права власності на автомобіль марки VOLKSVAGEN MULTIVAN, 2009 року випуску, чорного кольору, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER] саме з моменту його передачі за актом приймання-передачі, тобто, з 17.11.2015 року. Однак, встановлений судом факт накладення арешту на належний позивачеві автомобіль марки VOLKSVAGEN MULTIVAN, 2009 року випуску, чорного кольору, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], та подальше оголошення його у розшук, позбавляє фактичного власника ([PERSON]) можливості провести перереєстрацію придбаного ним автомобіля та, як наслідок, можливості здійснювати свої права шляхом користування та розпорядження належним йому на праві власності майном. За положеннями ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України N6 від 27.08.1976 року «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» «за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним. Аналогічна позиція щодо належних відповідачів при розгляді позовів про зняття арешту (боржник та особа, в інтересах якої накладено арешт) викладена в п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.12.2003 року N14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження». Відповідно до ч.1 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. В свою чергу, ст.60 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає підстави та випадки для зняття арешту з майна (особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту, з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. З майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Отже, під час вирішення спору суд виходив з презумпції правомірності правочину №502881-А від 16.11.2015 року, оскільки вищезгаданий договір купівлі-продажу недійсним у встановленому законом порядку не визнаний, докази невідповідності останнього вимогам ст.215 ЦК України суду також представлені не були. В свою чергу, постанова про накладення арешту на вищезгаданий автомобіль, накладення заборони на його відчуження та оголошення останнього у розшук датована 05.02.2016 року, тобто, після укладення між [PERSON] та ПрАТ «Донецький електрометалургійний завод» наведеного договору купівлі-продажу автомобілю №502881-А від 16.11.2015 року та, відповідно, після фактичного набуття покупцем права власності на придбаний транспортний засіб шляхом передання останнього покупцеві за актом примання-передачі від 17.11.2015 року. З огляду на фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що після укладення правочину, сплати вартості автомобілю та його фактичного передання за актом примання-передачі від 17.11.2015 року, у позивача виникли розумні, тобто, легітимні (або законні) і виправдані очікування набути майно або майнове право, які в практиці ЄСПЛ дістають правову охорону як майно. Поняття «законні очікування» (legitimate expectations) слід розглядати як елементи верховенства права та «юридичної визначеності» (legal certainty). Практика Суду ЄС і ЄСПЛ розглядає законні очікування як елемент правової визначеності в умовах відсутності єдиної теорії легітимних (законних) очікувань, придатних для всіх національних правопорядків. Складовою захисту права особи на мирне володіння своїм майном, гарантованого ст.1 Першого протоколу, є превентивні способи захисту права власності. Згідно зі ст.15 ЦК України, суб'єктивне право має бути захищено в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Превентивний захист права власності допускається в разі існування загрози порушення права, яка має носити реальний характер і бути доведена в кожному конкретному випадку. З огляду на викладені вище обставини, суд вважає доведеним факт належності автомобілю марки VOLKSVAGEN MULTIVAN, 2009 року випуску, чорного кольору, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER] (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER], видане 25.12.2013 року Центром ДАІ 1403) [PERSON]. В свою чергу, за результатами розгляду справи встановленим слід визнати також факт позбавлення позивача права користування та розпорядження своїм майном шляхом накладення на автомобіль марки VOLKSVAGEN MULTIVAN, 2009 року випуску, чорного кольору, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER] арешту та оголошення останнього у розшук, що є правовою підставою для задоволення позовних вимог у зазначених частинах. У підсумку, згідно ч.1 ст.88 КАС України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Таким чином, враховуючи задоволення позовних вимог у повному обсязі, понесені позивачем судові витрати підлягають стягненню з відповідачів у справі у повному обсязі. З огляду на викладене,

Outcome: approved