Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-04 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернувся [PERSON] з позовною заявою до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання за ним - [PERSON] право власності в порядку спадкування після смерті [PERSON], померлої 24.06.2015 року, на ? частину житлового будинку за адресою: м. Одеса, вул. Сільська, 24. [PERSON] звернулася з зустрічною позовною заявою до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання за нею - [PERSON] право власності в порядку спадкування після смерті [PERSON], померлої 24.06.2015 року на ? частину житлового будинку за адресою: м. Одеса, вул. Сільська, 24. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач за первісним позовом [PERSON] та позивач за зустрічним позовом [PERSON] посилаються на те, що після смерті їхнього дядька [PERSON] його майно у вигляді житлового будинку за адресою: м. Одеса, вул. Сільська, 24 успадкували в рівних частках кожний по ? частині його дружина [PERSON] та єдина донька [PERSON], та отримали свідоцтво про право власності на спадщину за законом від 24.06.1987 року. [PERSON] померла 01 березня 2015 року. Після її смерті її ? частину зазначеного житлового будинку фактично успадкувала (прийняла спадщину) її донька [PERSON], так як проживала разом зі своєю матірю в цьому ж будинку. Таким чином, їхня двоюрідна сестра по батьковій лінії [PERSON] являлася єдиним власником житлового будинку за адресою: м. Одеса, вул. Сільська, 24. 24 червня 2015 року померла [PERSON]. Після її смерті були подані заяви про прийняття спадщини родичами, а саме: позивачем [PERSON], позивачем за зустрічним позовом [PERSON] та відповідачами по справі [PERSON] і [PERSON]. 01 лютого 2016 року Другою одеською державною нотаріальною конторою була постановлена Постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме, відмовлено спадкоємцям у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку будинку за адресою: м. Одеса, вул. Сільська, 24. Підставою для такої відмови є те, що право власності на ? частину житлового будинку, яке виникло у [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 24 червня 1987 року за р.№ 2-1085, не було за нею зареєстроване. А також, не було оформлено право власності на іншу ? частину житлового будинку, яку вона фактично прийняла у спадок після смерті своєї матері [PERSON]. Факт родинних стосунків та ступінь родинного споріднення в судовому засіданні були перевірені та підтвердженні всіма учасниками процесу. Позивач [PERSON], являється двоюрідним братом [PERSON]. Батько спадкодавця [PERSON] [PERSON], являвся рідним братом [PERSON], який являвся батьком [PERSON]. Позивач за зустрічним позовом [PERSON], також, являється двоюрідною сестрою [PERSON]. Батько спадкодавця [PERSON] [PERSON], являвся рідним братом [PERSON], який являвся батьком [PERSON]. Таким чином, [PERSON] та [PERSON] являються спадкоємцями після смерті їхньої двоюрідної сестри [PERSON]. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявилася, сповіщена належним чином, надала до суду заяву, в якій заявлені позовні вимоги підтримала просить задовольнити їх в повному обсязі, зустрічні позовні вимоги [PERSON] визнає в повному обсязі та просить слухати справу за її відсутності та за відсутності позивача [PERSON] Позивач за зустрічним позовом [PERSON] в судове засідання не зявилася, сповіщена належним чином, надала до суду заяву, в якій позовні вимоги [PERSON] визнає в повному обсязі, свою зустрічну позовну заяву підтримала та просить задовольнити її в повному обсязі, а також, просить слухати справу за її відсутності Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявилися, сповіщені належним чином, надали до суду заяви, в яких заявлені позовні вимоги за первісним позовом [PERSON] та позовні вимоги за зустрічним позовом [PERSON] визнають в повному обсязі та просили слухати справу за їх відсутності. Розглянувши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов [PERSON] та зустрічний позов [PERSON] підлягають задоволенню наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] являвся рідним дядьком позивача за первісним позовом [PERSON] та позивача за зустрічним позовом [PERSON] Після смерті їхнього дядька [PERSON] його майно у вигляді житлового будинку за адресою: м. Одеса, вул. Сільська, 24 успадкували в рівних частках кожний по ? частині його дружина [PERSON] та єдина донька [PERSON], та отримали свідоцтво про право власності на спадщину за законом від 24.06.1987 року. [PERSON] померла 01 березня 2015 року. Після її смерті її ? частину зазначеного житлового будинку фактично успадкувала (прийняла спадщину) її донька [PERSON], так як проживала разом зі своєю матірю в цьому ж будинку. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. Таким чином, їхня двоюрідна сестра по батьковій лінії [PERSON] являлася єдиним власником житлового будинку за адресою: м. Одеса, вул. Сільська, 24. 24 червня 2015 року померла [PERSON]. Від Другої одеської державної нотаріальної контори 05 травня 2016 року до суду надійшла копія спадкової справи № 260/2015 щодо майна [PERSON], померлої 24.06.2015 року. З даної спадкової справи вбачається, що після смерті [PERSON] були подані заяви про прийняття спадщини родичами, а саме: позивачем [PERSON], позивачем за зустрічним позовом [PERSON] та відповідачами по справі [PERSON] і [PERSON]. 01 лютого 2016 року Другою одеською державною нотаріальною конторою була постановлена Постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме, відмовлено спадкоємцям у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку будинку за адресою: м. Одеса, вул. Сільська, 24. Підставою для такої відмови є те, що право власності на ? частину житлового будинку, яке виникло у спадкодавця [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 24 червня 1987 року за р.№ 2-1085, не було за нею зареєстроване. А також, не було оформлено право власності на іншу ? частину житлового будинку, яку вона фактично прийняла у спадок після смерті своєї матері [PERSON]. До суду надійшли заяви від спадкоємців, які являються також відповідачами по даній справі, [PERSON] і [PERSON], про те, що вони повністю визнають позовні вимоги за первісним позовом [PERSON] та позовні вимоги за зустрічним позовом [PERSON] А отже, на спадкове майно у вигляді житлового будинку по вул. Сільській, 24 після смерті [PERSON] відповідачі по справі не претендують, та вважають, що дане майно мають успадкувати в рівних частинах [PERSON] та [PERSON] Частинами 1, 2 ст. 1258 ЦК України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. Відповідно до ст. 1265 ЦК України, у пяту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеню споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступень споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Отже, позивач [PERSON] та позивач за зустрічним позовом [PERSON] являються спадкоємцями за законом пятої черги. Більш того, в них ступінь споріднення ближчий ніж у відповідачів по справі. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 2 ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи. В п. 2 [PERSON] Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначено, що: «…..При розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було одержано свідоцтво про право на спадщину (ст. 1297 ЦК) або не здійснено державну реєстрацію права на спадщину (ст. 1299 ЦК), слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття "виникнення права на спадщину" та "виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини", і пов'язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 1297 ЦК встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов'язку у виді втрати права на спадщину. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК).» Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Судом встановлено, що позивачем [PERSON] та позивачем за зустрічним позовом [PERSON] були подані заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. У відповідності до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до ст. ст. 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). При цьому спадкування здійснюється, у тому числі за законом. Відповідно до ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається у порядку визначеному законом, а відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до абзацу 3 п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину, особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. В частині 16 пункту 3.1. [PERSON] Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначено, що: «Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку…» Згідно ст. 392 Цивільного кодексу України, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке майно оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі, втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ст. 1220 спадщина відкривається внаслідок смерті особи... Часом відкриття спадщини є день смерті особи. Згідно із ст. 1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно ст. 1223 ЦК України, право на спадкування виникає у день відкриття спадщини, тобто у день смерті спадкодавця. У відповідності до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. При цьому ч. 1 ст. 16 ЦК України, передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ч. 2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема: - визнання права. В даному випадку визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування. Враховуючи зібрані по справі докази та встановлені судом фактичні обставини справи, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог позивача [PERSON] та позивача за зустрічним позовом [PERSON]

Outcome: approved