Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-31 00:00:00

До суду з вказаним позовом звернувся [PERSON], посилаючись на те, що житловий будинок [ADDRESS], належав до майна колгоспного двору, на час припинення якого його членами були його батьки: [PERSON] та [PERSON], які набули право власності на житловий будинок як майно колгоспного двору в рівних частках. [INFO] його батько [PERSON] помер, спадщину після смерті якого прийняла дружина померлого, його мати [PERSON] фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном. [INFO] його мати [PERSON] померла, спадщину після смерті якої прийняв він, спадкоємець за заповітом, подавши до Ставищенської районної державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Станіславчицька сільська рада свідоцтва про право власності на ім'я померлих не видала, що позбавляє його можливості оформити свої спадкові права в Ставищенській районній державній нотаріальній конторі. Реєстрація права власності на вищевказаний житловий будинок до 01.01.2013 року не проводилася. Вважає, що [PERSON] за життя набула права власності на ? частину вищезазначеного житлового будинку, як на майно колгоспного двору та права власності в порядку спадкування за законом на ? частину вищевказаного житлового будинку, після смерті [INFO] чоловіка [PERSON] і це право увійшло до складу спадщини, яка відкрилася [INFO] внаслідок її смерті. Відповідно до технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок, вказаний будинок загальною площею 69,7 кв. метри житловою площею 59,4 кв. метри вартістю 131844 гривень. Земельна ділянка для обслуговування житлового будинку не приватизована. 11 грудня 2015 року рішенням третьої сесії сьомого скликання Станіславчицької сільської ради за № 17 [ADDRESS] була перейменована на [ADDRESS]. Позивач просить суд визнати за ним право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті [INFO] матері [PERSON] на вказаний житловий будинок. В судове засідання позивач не прибув, направив до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просить справу розглядати без його участі. Представник відповідача Станіславчицької сільської ради в судове засідання не прибув, до суду сільська рада подала заяву про визнання позовних вимог та слухання справи у відсутність представника сільської ради. Суд, розглянувши матеріали справи, письмову заяву відповідача Станіславчицької сільської ради про визнання позову та перевіривши письмові докази, вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що відповідно до погосподарських книг Станіславчицької сільської ради за 1986-1990, 1991-1995 житловий будинок [ADDRESS], 1977 року побудови, належав до майна колгоспного двору (а.с. 11-12). На час припинення колгоспного двору (станом на 15 квітня 1991 року) в ньому проживали та відповідно до ч. 1 ст. 120 ЦК УРСР (1963 р.) не втратили права на частку в його майні батьки позивача: [PERSON] та [PERSON], які набули право власності на житловий будинок як майно колгоспного двору в рівних частках, кожен на ? частину. Проте, свідоцтво про право власності Станіславчицькою сільською радою на вищевказаний будинок на ім'я [PERSON] та [PERSON] не видавалось (а. с. 20), реєстрація права власності на даний житловий будинок згідно відповіді КП КОР Південне БТІ до 01.01.2013 р. не проводилась (а. с. 19). [INFO] [PERSON] помер, спадщину після смерті якого прийняла дружина померлого, мати позивача - [PERSON], яка фактично вступила в управління та володіння спадковим майном (а.с. 35-38). [INFO] [PERSON] померла, спадщину після смерті якої прийняв позивач, спадкоємець за заповітом, посвідченим 3 серпня 1998 року секретарем виконкому Станіславчицької сільської ради Погорілою Н.В., за реєстром № 15, подавши до Ставищенської районної державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини (а.с. 28-33). 11 грудня 2015 року рішенням третьої сесії сьомого скликання Станіславчицької сільської ради за № 17 [ADDRESS] була перейменована на [ADDRESS] (а.с. 23). Відповідно до технічного паспорта на садибний (індивідуальний) загальна площа вказаного будинку - 69,7 кв. метри, житлова площа 59,4 кв. метри, вартість його становить 131844 гривень (а.с. 13-17). Земельна ділянка, на якій розташований будинок, не приватизована (а.с. 18). Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЦК УРСР (1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Згідно п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року №20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР України (1963 р.) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Згідно з ч. 1 ст. 529 УРСР України (1963 р.) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР (1963 р.). визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або проголошення її померлою. Згідно ч.1, 3 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Статтею 182 ЦК України передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації, а порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість і підстави відмови в ній установлюються законом. Відповідно до ч. 5 статті 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Відповідно до статті 2 вказаного Закону державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення (постанова Верховного Суду України від 13 червня 2012 р. № 6-54 цс 12). З урахуванням положень ч. 1 ст. 15, ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За змістом наведених норм права потреба в такому способі захисту виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами (документами), підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що оскільки [PERSON] за життя набула права власності на ? частину житлового будинку [ADDRESS], як на майно колгоспного двору та права власності в порядку спадкування на ? частину вищевказаного житлового будинку після смерті [INFO] чоловіка [PERSON], а позивач набув право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті [INFO] матері [PERSON], і оскільки відповідачем позов визнається, то його слід задовольнити. Оскільки Станіславчицька сільська рада до пред'явлення позову про визнання права власності в порядку спадкування за законом і в судовому засіданні не оспорювала цього права, відповідно до змісту ст. 88 ЦПК України на неї не може бути покладений обов'язок по відшкодуванню судових витрат.

Outcome: approved