Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-29 00:00:00

Заступник прокурора Києво-Святошинського району Київської області звернувся до суду даним з позовом в інтересах держави Київського обласного управління лісового та мисливського господарства, Державного підприємства «Київське лісове господарство» з даним позовом посилаючись на те, що розпорядженням голови Києво-Святошинської районної державної адміністрації від 04.06.2010 року за №3025 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність [PERSON] для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Гатненської сільської ради та передано у власність відповідачу земельну ділянку загальною площею 1,9300 га для ведення особистого селянського господарства. В подальшому, розпорядженням Києво-Святошинської РДА №3304 від 16.07.2010 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в межах Гатненської сільської ради відповідачу на підставі якого виданий державний акт на право приватної власності серії ЯЛ №364222. Тому просив визнати недійсним, протиправним та скасувати розпорядження голови Києво-Святошинської районної державної адміністрації № 3304 від 16.07.10 в частині затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність [PERSON] для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Гатненської сільської ради та передання у власність [PERSON] земельної ділянки площею 1,9300 га для ведення особистого селянського господарства. Визнати недійсним державний акт серії ЯЛ номер 364222 на право власності на земельну ділянку площею 1,9300 га, яка розташована в адміністративних межах Гатненської сільської ради Києво-Святошинського району, з кадастровим номером № 3222481600:02:010:0419, виданий [PERSON] Витребувати з незаконного володіння [PERSON] на користь Державного підприємства «Київське лісове господарство» земельну ділянку площею 1,9300 га, яка розташована в адміністративних межах Гатненської сільської ради Києво-Святошинського району, з кадастровим номером № 3222481600:02:010:0419. В судовому засіданні прокурор позов підтримав. Позивачі в судове засідання не з»явились, від представника позивача ДП «Київське лісове господарство» надійшла заява про слухання справи у їх відсутність, позов підтримують у повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не з»явилися, про день слухання справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, своїх заперечень проти позову не надали. Зі згоди прокурора суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд вислухавши осіб, які приймають участь в справі, вивчивши матеріали справи, позов задовольняє з наступних підстав: Судом встановлено, що Розпорядженням Києво-Святошинської РДА № 3025 від 04.06.10 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність [PERSON] для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Гатненської сільської ради. Розпорядженням Києво-Святошинської РДА № 3304 від 16.07.10 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в межах Гатненської сільської ради [PERSON] (ідентифікаційний код [NUMBER]), на підставі якого виданий державний акт на право приватної власності серія ЯЛ номер 364222 на земельну ділянку з кадастровим номером 3222481600:02:010:0419, площею 1,9300 га, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства. Розпорядження № 3304 від 16.07.10 в частині затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність відповідача для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Гатненської сільської ради та передання у власність [PERSON] земельної ділянки площею 1,9300 га для ведення особистого селянського господарства та виданий на його підставі державний акт на право приватної власності на земельну ділянку суперечать вимогам чинного законодавства та повинен бути визнаним недійсним з наступних підстав. Ст. 7 Лісового кодексу України визначено, що ліси, які знаходяться в межах території України, є обєктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника на ліси здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією України. Ліси можуть перебувати в державній, комунальній та приватній власності. Статтею 8 Лісового кодексу України передбачено, що у державній власності перебувають усі ліси, крім лісів, що перебувають у комунальній або приватній власності. Відповідно до ч. 1 ст. 17 Лісового кодексу України, у постійне користування ліси на землях державної власності для ведення лісового господарства без встановлення строку надаються спеціалізованим державним лісогосподарським підприємствам, іншим державним підприємствам, установам та організаціям, у яких створено спеціалізовані лісогосподарські підрозділи. Право постійного користування лісами посвідчується державним актом на право постійного користування земельною ділянкою. Пунктом 5 Прикінцевих положень Лісового кодексу України передбачено, що до одержання в установленому порядку державними лісогосподарськими підприємтсвами державних актів на право постійного користування земельними лісовими ділянками, документами, що підтвержують це право на раніше надані землі, є планово-картографічні матеріали лісовпорядкування. Згідно інформації ДП «Київське лісове господарство» від 25.06.12 встановлено, що земельна ділянка, передана у власність [PERSON] відносяться до земель лісового фонду та знаходяться в кварталі 2, виділ 3 Васильківського лісництва. Згідно ч. 1 ст. 149 ЗК України в редакції на час прийняття оскаржуваного розпорядження, земельні ділянки, надані у постійне користування із земель державної та комунальної власності, можуть вилучатися для суспільних та інших потреб за рішеннями органів державної вдади та органів місцевого самоврядування. В частині 2 даної статті Кодексу вказано, що вилучення земельних ділянок провадиться за згодою землекористувачів на підставі рішень місцевих державних адміністрацій, відповідно до їх повноважень. З вказаної інформації ДП «Київське лісове господарство» від 25.06.12 встановлено, що погодження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність вказаним особам не надавалось, проте, вилучення спірних земельних ділянок відповідно до вимог ст. 149 Земельного кодексу України не відбувалось. Відповідно до ст. 32 Лісового кодексу України, районні державні адміністрації у межах своїх повноважень на їх території забезпечують реалізацію державної політики у сфері лісових відносин. Враховуючи положення ЗУ «Про місцеві державні адміністрації» місцева державна адміністрація є місцевим органом виконавчої влади і входить до системи органів виконавчої влади, у своїй діяльності керуютється актами Кабінету Міністрів України, тобто районна державна адміністрація є складовою частиною єдиної системи органів державної виконавчої влади, яка підпорядковується Кабінету Міністрів України, отже чинні акти Кабінету Міністрів України повинні виконуватись в обовязковому порядку першочергово РДА, як підпорядкованою ланкою Кабінету Міністрів України, в тому числі дотримання положень актів КМУ є реалізацією державної політики. Вираженням державної політики у сфері лісових відносин є розпорядження Кабінету Міністрів України від 10.04.08 № 610-р «Про деякі питання розпорядження земельними лісовими ділянками», в якому зазначено, що з метою недопущення фактів порушення інтересів держави і суспільства під час відчуження та зміни цільового призначення земельних лісових ділянок Мінприроди, Мінагрополітики, Міноборони, Держкомлісгоспу та Держкомзему до законодавчого врегулювання питань запобігання зловживанням у цій сфері: зупинити прийняття рішень про надання згоди на вилучення ділянок, їх передачу у власність та оренду із зміною цільового призначення; відкликати раніше надану згоду на вилучення ділянок, їх передачу у власність та оренду із зміною цільового призначення у разі, коли місцевими органами виконавчої влади чи органами місцевого самоврядування не прийнято відповідні рішення або коли за результатами перевірки встановлено, що такі рішення прийняті з порушенням вимог законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 117 Конституції України та ст. 53 Закону України "Про Кабінет Міністрів України" Кабінет Міністрів України в межах своєї компетенції видає постанови і розпорядження, які є обов'язковими до виконання. Повноваження Кабінету Міністрів України в галузі земельних відносин визначені статтею 13 Земельного кодексу України. Розпорядження Кабінету Міністрів України від 10.04.2008 № 610-р "Деякі питання розпорядження земельними лісовими ділянками" є чинним, не визнано у встановленому законом порядку протиправним чи незаконним. Відповідно до п.3 ч.1 ст.32 Лісового кодексу України, районні державні адміністрації передають у власність, надають у постійне користування для нелісогосподарських потреб земельні лісові ділянки площею до 1 гектара, що перебувають у державній власності, у межах сіл, селищ, міст районного значення та припиняють права користування ними. Проте в порушення вказаної статті кодексу, на момент прийняття Києво-Святошинською районною державною адміністрацією розпоряджень [PERSON] виділено земельну ділянку площею 1,9300 га., що перевищує передбачену площу. Тобто, спірні розпорядження Києво-Святошинської районної державної адміністрації прийняті з превищенням повноважень з порушенням вимог законодавства України. Частиною 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до п. а ст. 21 Земельного кодексу України, порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для визнання недійсними рішень органів місцевого самоврядування про надання (передачу) земельних ділянок громадянам та юридичним особам. Акти органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з мотивів невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку (частина десята статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»). Відповідно до ст. 155 Земельного кодексу України у разі видання органом виконавчої влади акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Згідно зі ст. 393 Цивільного кодексу України правовий акт органу державної влади, Автономної республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним і скасовується. Відповідно до ст. 152 Земельного кодексу України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю. Статтею 373 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності на землю (земельну ділянку) набувається та здійснюється відповідно до закону. Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України одним із способів захисту цивільного права є відновлення становища, яке існувало до порушення. Власник майна, права якого порушені внаслідок видання правового акта органом державної влади, Автономної республіки Крим або органу місцевого самоврядування, має право вимагати відновлення того становища яке існувало до видання цього акта. В статті 387 Цивільного кодексу України вказано, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Згідно ч. 3 ст. 388 Цивільного кодексу України якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках. Право власності держави на спірні земельні ділянки передбачено ст.ст. 80, 84 Земельного кодексу України. Земельні ділянки вибули з державної власності всупереч законодавству, що дає підстави для предявлення вимог про витребування їх із чужого незаконного володіння. Така ж позиція висвітлена в постанові Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними». З урахуванням наведеного, для відновлення становища, яке існувало до порушення, повинно бути визнано недійсним розпорядження Києво-Святошинської районної державної адміністрації № 3304 від 16.07.10 та виданий на його підставі державний акт серії ЯЛ номер 364222 на право власності на земельну ділянку, а земельну ділянку витребувати з чужого незаконного володіння. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Отже, суд, оцінюючи докази в їх сукупності, дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність вимог позивача, оскільки вони відповідають вимогам ст.57-59 ЦПК України. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved