Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-20 00:00:00

На розгляд суду надійшов позов [PERSON] до [PERSON], третя сторона: Чернівецька державна нотаріальна контора про скасування свідоцтва про право на спадкове майно. Позов обґрунтований тим. що 27.12.1998 в с. Пелинівка померла рідна бабка позивача [PERSON] Після її смерті залишилося спадкове майно у вигляді житлового будинку і земельної частки (паю), які розміщені на території Володіївецької сільської ради. Все спадкове майно мати позивача як дочка покійної [PERSON] [PERSON] і спадкоємець першої черги за законом, успадкувала повністю та отримала свідоцтво про право на спадкове майно, при цьому приховавши той факт, що на період відкриття спадщини після смерті бабки [PERSON] існував її заповіт, яким вона усе своє майно заповіла позивачу. 16.02.2017 в с. Пелинівка померла мати позивача та лише в липні 2017 року від секретаря Борівської сільської ради позивач дізналася про існування заповіту залишеного бабкою. Проте, усе зазначене майно, що мати успадкувала після смерті бабки вона заповіла сестрі позивача [PERSON] Таким чином, з метою відновлення своїх спадкових прав на майно, що залишилось після смерті бабки [PERSON], [PERSON] просить визнати свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 25.12.2012 державним нотаріусом Чернівецької державної нотаріальної контори недійсним. В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги та просили суд їх задоволити. Окрім того, представник позивача суду показав, що в справі наявні два заповіти, складені спадкодавцем [PERSON], в оригіналі заповіту вказано імя заповідача як «Ксеня», в дублікаті як «Ксенія», що є опискою, втім заповіт не змінено та не скасовано, а тому він є дійсним. Відповідач в судовому засіданні заперечила проти задоволення позовних вимог, зазначила, що її мати проживала із спадкодавцем [PERSON] та обходила її , а тому як спадкоємець майна за законом мала право на його успадкування. Представник Чернівецької державної нотаріальної контори завідувач Чернівецької державної нотаріальної контори [PERSON] пояснив, що при видачі оскаржуваного свідоцтва по право на спадщину згідно глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (далі Порядку), нотаріусом будо зясовано відомості стосовно факту смерті спадкодавця, часу і місця відкриття спадщини, кола спадкоємців, наявності заповітів, наявності спадкового майна , його складу та місцезнаходження, необхідність вжиття заходів щодо охорони спадкового майна. Відповідно до вимог п. 2 гл. 10 р. 2 Порядку спадкова справа була заведена нотаріусом за місцем відкриття спадщини на підстав поданої першою заяви [PERSON] про прийняття спадщини після смерті [PERSON] При заведені спадкової справи нотаріусом за даними Спадкового реєстру , було перевірено наявність спадкової справи, спадкового договору, заповіту. Згідно інформаційних довідок зі Спадкового реєстру №31895359 та №31895379 від 04.10.2012 у спадковому реєстрі відсутні спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину, заповіти/спадкові договори від імені [PERSON]. Спадковій справі було присвоєно номер №288/2012, зареєстровано в книзі обліку і реєстрації спадкових справ та у Спадковому реєстрі. При видачі свідоцтва про право на спадщину за законом нотаріусом було перевірено наявність підстав для закликання до спадкування за законом інших осіб, які подали заяви про видачу свідоцтва. Доказом родинних відносин спадкоємця зі спадкодавцем є копія рішення суду від 29.12.2011, що набрала законної сили, про встановлення факту родинних відносин, про те, що [PERSON] є рідною донькою [PERSON], яка померла 27.12.1998. Факт прийняття спадщини стверджується довідкою Володіївецької сільської ради №748 від 06.09.2011. Свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. При видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріусом було перевірено: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини , наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцями спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців були витребувані документи, які підтверджують вказані факти. Відповідно до п. 4.20 гл. 10 р. 2 Порядку видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку нотаріусом була проведена на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку, витягу з поземельної книги, а також витягу з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель. Про видачу свідоцтва про право на спадщину нотаріусом проставлено відмітку у верхньому лівому куті державного акта на право власності на земельну ділянку відповідно до постанови КМУ від 06.05.2009 №439 «Про деякі питання посвідчення права власності на земельну ділянку». Отож, нотаріус не погоджується з твердженнями позивача, що свідоцтво про право на спадщину на майно [PERSON], яка померла 27.12.1998 було видане [PERSON] є незаконним, так як нотаріусом були дотримані вимоги чинного законодавства при видачі цього свідоцтва. Також нотаріус заперечив проти тверджень позивача, що [PERSON]. якій було видане свідоцтво про право на спадщину не мала права на спадкування. Згідно ст.. 524 ЦК УРСР від 18.07.1963 спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено за заповітом. При перевірці наявності заповіту в Спадковому реєстрі від імені [PERSON] було встановлено, що інформація про заповіти в Спадковому реєстрі відсутня. В цьому випадку спадкування здійснюється за законом. Відповідно до ст.. 529 ЦК УРСР від 18.07.1963 при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновителі), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Тобто, [PERSON], як дитина [PERSON] мала права на спадкування її майна. Допитана в судовому засіданні свідок секретар Борівської сільської ради [PERSON] показала, що при видачі дублікату заповіту [PERSON], помилково зазначила імя останньої як «Ксенія» замість вірного «Ксеня». Суд, заслухавши доводи учасників судового процесу, пояснення свідка, дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази дійшов висновку про наступне. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] померла 27.12.1998, що підтверджується повторно виданим свідоцтвом про смерть серії 1-АМ №380558. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складалась з житлового будинку та земельної ділянки, що розташовані в с. Володіївці Чернівецького району Вінницької області. Згідно довідки виданої сільським головою Володіївецької сільської ради №748 від 06.09.2011 [PERSON] єдиним спадкоємцем майна померлої [PERSON], яка спадщину прийняла та фактично вступила в управління та володіння спадковим майном в січні 1999 року, нею було взято все майно спадкодавця. З спадкової справи №288/2012, оглянутої в судовому засіданні вбачається, що 20.05.2011 [PERSON] звернулася до Чернівецької державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом. При заведені спадкової справи згідно поданої заяви спадкоємця нотаріусом за даними Спадкового реєстру, було перевірено наявність спадкової справи, спадкового договору, заповіту. Згідно інформаційних довідок зі Спадкового реєстру №31895359 та №31895379 від 04.10.2012 у спадковому реєстрі відсутні спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину, заповіти/спадкові договори від імені [PERSON]. Спадковій справі було присвоєно номер №288/2012, зареєстровано в книзі обліку і реєстрації спадкових справ та у Спадковому реєстрі. При видачі свідоцтва про право на спадщину за законом нотаріусом було перевірено наявність підстав для закликання до спадкування за законом інших осіб, які подали заяви про видачу свідоцтва. Доказом родинних відносин спадкоємця зі спадкодавцем є копія рішення суду від 29.12.2011, що набрала законної сили, про встановлення факту родинних відносин, про те, що [PERSON] є рідною донькою [PERSON], яка померла 27.12.1998. Факт прийняття спадщини стверджується довідкою Володіївецької сільської ради №748 від 06.09.2011. Свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. При видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріусом було перевірено: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцями спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців були витребувані документи, які підтверджують вказані факти. Відповідно до п. 4.20 гл. 10 р. 2 Порядку видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку нотаріусом була проведена на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку, витягу з поземельної книги, а також витягу з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель. Про видачу свідоцтва про право на спадщину нотаріусом проставлено відмітку у верхньому лівому куті державного акта на право власності на земельну ділянку відповідно до постанови КМУ від 06.05.2009 №439 «Про деякі питання посвідчення права власності на земельну ділянку». Відповідно до п.4\~Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України\~він застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності\~Цивільним кодексом України, положення цього\~Кодексу\~застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Оскільки спадщина після смерті [PERSON] відкрилася до набрання чинності\~ЦК України, суд вважає за необхідне застосовувати до даних правовідносин при вирішенні цього спору норми\~ЦК УРСР 1963 року. Згідно з положеннями ст.524,\~525 ЦК УРСР\~спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Статтею 548 ЦК УРСР\~визначено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. У відповідності до положень\~ст.549 ЦК УРСР\~визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він, зокрема, подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Як встановлено судом та не заперечується сторонами, а відтак, в силу положень ч.1\~ст.61 ЦПК України\~не підлягає доказуванню та обставина, що [PERSON] прийняла спадщину та оформитла свої спадкові права, що стверджується свідоцтвом про право на спадщину. Разом із тим, позивач заперечує законність виданого нотаріусом свідоцтва про право на спадщину, так як спадкодавцем [PERSON], було за життя складено заповіт, який посвідчено секретарем Борівської сільської ради та зареєстровано в реєстрі за №41, відповідно до якого усе своє майно спадкодавець заповіла своїй онуці [PERSON] Окрім того, надала суду дублікат вказаного заповіту, де імя спадкодавця різниться з імям спадкодавця, зазначеним в заповіті, а саме «Ксенія» замість вірного «Ксеня», що відповідає оригіналу заповіту. Також дані доводи про наявність заповіту складеного від імені [PERSON] спростовуються Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 04.10.2012 №31895379, згідно якої інформація про заповіти/спадкові договори в реєстрі відсутня. Статтею 1301 ЦК України\~визначені підстави і порядок визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину. Свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено , що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках встановлених законом. Відповідно до абз.3 п.27\~постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»\~свідоцтво\~про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним; визнання відмови від спадщини недійсною; визнання шлюбу недійсним; порушення у зв'язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо. Відповідно до ч.1\~ст.60 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 61 ЦПК України. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17 червня 2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів. Зважаючи на наведене, суд не вбачає належних та допустимих доказів того, що свідоцтво про право на спадщину за законом від 25.12.2012 було видано з будь-якими порушеннями вимог закону.

Outcome: dismissed