Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із зазначеними вимогами, мотивуючи їх тим, що вона є власником квартири [ADDRESS] , на праві приватної власності, що підтверджується Витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень №26664055 від 11.09.2014. В даному будинку зареєстровані: позивач та відповідач - [PERSON] . Відповідач в квартирі з липня 2009 року фактично не проживає, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не приймає, але залишається зареєстрованим в ньому. Крім того, відповідач [PERSON] виїхав до Автономної Республіки Крим, і зв`язку з ним вона не має. Кореспонденція на його ім`я за даною адресою не надходить, особисті речі відповідача в квартирі відсутні. Реєстрація відповідача створює перешкоди позивачу у реалізації її права власності. Тому позивач просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування вищезазначеним житлом. 18 березня 2019 року ухвалою суду прийнято справу до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення осіб, у якій роз`яснено відповідачу, право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали та направлена відповідачу рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення на адресу зареєстрованого місця проживання, але повернуто до суду з відміткою "Укрпошти"- за закінченням встановленого строку зберігання. (а.с. 20, 21) Отже, відповідно до вимог Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), якщо судове рішення про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою і повернуто поштою у зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії. Станом на 01 липня 2019 року відзив на позов та заперечення від відповідача [PERSON] до суду не надійшли. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі, також не надходили. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Так, позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень №26664055 від 11.09.2014. (а.с.13) Відповідно до копії паспорту громадянина України [NUMBER] виданого Шосткинським МРВ УМВС України в Сумській області 25 липня 2002 року вбачається, що [PERSON] народився [INFO] у с. Троіцьк Кунгурського району Пермської області. (а.с. 8-10) В квартирі [ADDRESS] , згідно довідки від 15 лютого 2019 року виданої ПП «Івушка Шостка» зареєстровані: [PERSON] та [PERSON] , [INFO] . (а.с.11) Актом обстеження домогосподарства щодо встановлення факту проживання (не проживання) особи за місцем реєстрації від 14 лютого 2019 року, підтверджується, що [PERSON] зареєстрований та не проживає за адресою: [ADDRESS] , з липня 2009 року. Факт непроживання підтвердили сусіди, затверджено директором ПП «Івушка Шостка» [PERSON] (а.с.12) Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України право приватної власності є непорушним. Згідно ст. 317 Цивілького кодексу України (далі - ЦК України) власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. В силу ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 386, 391 ЦК України власник має право звертатися до суду за захистом свого права власності перед іншою особою та вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" від 11.12.2003 №1382-ІV, зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. З огляду на вищенаведене, позовна вимога про визнання відповідача таким, що втратив право користування житлом, підлягає задоволенню. Крім того, відповідно до ч. 2 ст.141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Із квитанції №0.0.1267832909 виданого 15 лютого 2019 року вбачається, що [PERSON] сплачено судовий збір в сумі 768 гривень 40 копійок. (а.с.1). З врахуванням вищезазначеного, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 768 гривень 40 копійок.

Outcome: approved