Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-25 00:00:00

В січні 2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом, в якому просила передати їй в порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка [PERSON], померлого 02.10.2015 року, всі права та обов'язки забудовника, в тому числі, право здачі та введення обєкта нерухомого майна в експлуатацію, реєстрації права власності на нерухоме майно, отримання свідоцтва про право власності на нерухоме майно, цілого житлового будинку з усіма господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться на земельній ділянці площею 480 кв.м, за адресою: м. Миколаїв, провулок Колективний, 19. В обґрунтування свого позову позивач зазначила, що рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради депутатів трудящих від 06.01.1976 року за № 25 її чоловіку - [PERSON], як працівнику ПТЗ "Заря", була відведена земельна ділянка площею 480 кв.м. для будівництва індивідуального житлового будинку по провулку Колективному, 23 в м. Миколаєві (нині провулок Колективний, 19). Проте за життя [PERSON] так і не оформив своє право власності на побудований ним житловий будинок. Заповіту чоловік не залишив. Спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] є вона, як дружина, яка на момент смерті проживала разом із спадкодавцем та була зареєстрована у спадковому житловому будинку, а тому вважається такою, що прийняла спадщину. В судовому засіданні позивач та її представник заявили клопотання про зміну предмета позову та просили суд визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок № 19 по провулку Колективному в м. Миколаєві, в порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка [PERSON], який помер 02.10.2015 року. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні заперечувала щодо задоволення позову, посилаючись на те, що вона не знала що її брат перебуває у шлюбі, він проживав разом з нею, вона його доглядала до його останніх днів та зверталася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Представник третьої особи - П'ята Миколаївська державна нотаріальна контора просив слухати справу у його відсутність. Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши та оцінивши в сукупності письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи із наступного. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається із матеріалів справи, 02 жовтня 2015 року в м. Миколаєві помер чоловік позивачки - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.9). Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку з усіма господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: м. Миколаїв, провулок Колективний, 19. Із копії спадкової справи № 25/2016, заведеної приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області [PERSON], до майна померлого [PERSON] вбачається, що на випадок своєї смерті останній заповіту не залишив. Спадщину прийняли його дружина, позивачка по даній справі [PERSON], як спадкоємець першої черги за законом, та рідна сестра спадкодавця [PERSON] Згідно ст. ст. 1216, 1218 ГК України спадкуванням є перехід прав і обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії приватний нотаріус [PERSON] відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], посилаючись на відсутність у спадкоємиці правовстановлюючих документів на спадкове майно. Судовим розглядом встановлено, що згідно рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради депутатів трудящих від 06.01.1976 року за № 25 [PERSON], як працівнику ПТЗ "Заря", була відведена земельна ділянка площею 480 кв.м. для будівництва індивідуального житлового будинку по провулку Колективному, 23 в м. Миколаєві (нині провулок Колективний, 19). В подальшому спадкодавцем було побудовано житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, але правовстановлюючі документи на дане будівництво належним чином не оформив. Відповідно до технічного паспорту на спірний житловий будинок, він був побудований у 1972 році, а прилеглі до нього господарські та побутові будівлі і споруди були побудовані протягом 1983-1991 років. Із довідки Миколаївського МБТІ № 2-3714 від 18.08.2016 року вбачається, що за адресою - м. Миколаїв, провулок Колективний 19, об'єкти самочинного будівництва відсутні. За таких обставин, відповідно до вимог п.п. 1,5 ч.2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права власності. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України Про судову практику у справах про спадкування від 30.05.2008 року № 7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved