Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-06 00:00:00

до суду звернулася [PERSON] до [PERSON] з позовною заявою про стягнення аліментів на неповнолітню дитину. У своїй позовній заяві позивач вказує, що 6 грудня 2013 року шлюб між нею та [PERSON] розірвано. Від спільного шлюбу з відповідачем вони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Спільним подружнім життям проживали до вересня 2013 року. На даний час їх сім`я розпалась, дитина проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач припинив надавати їй матеріальну допомогу на утримання спільної дитини, тому вона звернулася до суду з позовом про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання сина у розмірі ? частини всіх видів його заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала свої позовні вимоги у повному обсязі та просила їх задовольнити, суду пояснила, що відповідач, який є батьком дитини сина [PERSON], не надає матеріальної допомоги необхідної на утримання їх сина. Окрім того, позивач підтвердила, що батько частково забезпечує сина речами, але без домовленості з нею щодо необхідності у першочергових потребах для дитини, та робить це не систематично, а тому у звязку з відсутністю компромісу з відповідачем щодо матеріального забезпечення їх сина вона просить стягнути з нього аліменти у судовому порядку. Відповідач [PERSON] не визнав позовні вимоги позивача [PERSON], суду пояснив, що після розлучення з дружиною він не припинив матеріально забезпечувати сина, а саме: надає гроші на харчування у школі, купує одяг та канцелярські товари необхідні для школи, приймає участь в оздоровленні сина, якого влітку возив на море, надає благодійну допомогу школі, в якій навчається син. Крім того, відповідач вважає, що заявлені позовні вимоги не є результатом невиконання його обов`язку щодо утримання дитини, а навпаки є бажанням позивача мати більший власний дохід. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитинупідлягає задоволенню з таких підстав. Згідно свідоцтва про народження, батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO], є позивач [PERSON] та відповідач [PERSON]. Відповідно до рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 06 грудня 2013 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON]розірвано. Неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] залишено проживати з матірю [PERSON]. У відповідності до п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» значиться, що відсутність домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину є підставою для звернення до суду з відповідним позовом того із них, з ким вона проживає. У матеріалах цивільної справи міститься довідка № 8012 від 05.08.2015 року, видана виконавчим комітетом Гадяцької міської ради, з якої вбачається, що позивач [PERSON]дійсно зареєстрована за адресою: [INFO], разом з неповнолітнім сином [PERSON], [INFO]. Як значиться в акті обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 10.09.2015 року за підписом депутата Гадяцької міської ради [PERSON], син [PERSON] проживає разом з нею за адресою: [ADDRESS]. Батько у вихованні дитини участі не приймає. Відповідно до положень ст. 3 Конвенції "Про права дитини" від 20.11.1989 року - в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню її інтересів, зокрема передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" також передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, духовного та соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини. Згідно ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Частиною 1 ст. 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Примусовий порядок стягнення аліментів має бути способом захисту, а не способом зведення рахунків. Тому, якщо батько добровільно сплачує дитині аліменти у сумі, достатній для задоволення її розумних потреб, у позові матері має бути відмовлено. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] свій обов`язок щодо утримання неповнолітнього сина частково виконує, придбаваючи одяг та шкільні приналежності, але без домовленості з матірю дитини, з якою син проживає, щодо першочергових витрат на дитину, оскільки не всі речі, придбані ним для дитини, є речами першої необхідності. Домовленості між батьками щодо утримання дитини не було досягнуто, в звязку з чим позивач звернулася до суду з даним позовом, як не було досягнуто такої домовленості і в ході розгляду справи у суді. А тому враховуючи, що створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, тому суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення аліменти на утримання неповнолітнього сина. Згідно довідки, виданої Гадяцькою обєднаною державною податковою інспекцією відповідач [PERSON] перебуває на обліку в ОДПІ з 13.08.2013 року. Відповідно до поданої декларації платника єдиного податку за період 2014 року обсяг виручки від реалізації становить 500000 гривень. Частиною 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини\~\~(аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У відповідності до ст. 182 СК України - при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1 ст. 183 Сімейного Кодексу України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Судом встановлено, що відповідач є працездатним, іншим особам аліментів не сплачує, а тому має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання свого неповнолітнього сина. Підстави, які б унеможливлювали надання відповідачем матеріальної допомоги, передбаченої законодавством, та у розмірі визначеному позивачем, відсутні. Суд, приймаючи до уваги те, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати їй сприятливі умови для проживання та розвитку, а також враховуючи, що між сторонами відсутня домовленість про сплату аліментів на утримання сина, вважає, що позовні вимоги позивача [PERSON] про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, підлягають до задоволення. Згідно ч. 1 ст. 191 Сімейного Кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. У відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи, що позивач на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору при подачі даного позову до суду, тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп., так як позовна заява подана до 01.09.2015 року, тобто до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» № 484-VIII від 22.05.2015 року. У відповідності до ст. 367 ЦПК України - суд допускає рішення про стягнення аліментів до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved