Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-04 00:00:00

В січні 2020 року Територіальна громада м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , треті особи [PERSON] , Головне управління Національної поліції в Запорізькій області, Комунальне підприємство „ Наше місто" Запорізької міської ради про усунення перешкод в користуванні та розпорядженні майном, що є власністю, шляхом виселення. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що двокімнатна квартира [ADDRESS] житловою площею 34,13 кв.м. (загальною 56,68 кв.м.) за рішенням суду була визнана відумерлою спадщиною та передана у власність територіальної громади в особі Запорізької міської ради (рішення Орджонікідзевського районного суду від 13.11.2015). Право власності на вищезазначену квартиру зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно державним реєстратором департаменту реєстраційних послуг Рябошапка І.П. за територіальною громадою в особі Запорізької міської ради. Відповідно до рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради від 21.04.2017 №199/7 «Про службову житлову площу по [ADDRESS] Головного управління Національної поліції в Запорізькій області» квартира [ADDRESS] України включена до числа службової житлової площі Головного управління Національної поліції в Запорізькій області». Рішенням виконавчого комітету Запорізької міської ради від 02.06.2017 №307 «Про надання службової житлової площі по [ADDRESS] працівнику Головного управління Національної поліції в Запорізькій області» затверджено наказ начальника Головного управління Національної поліції в Запорізькій області від 19.05.2017 №1695 про надання службової двокімнатної квартири [ADDRESS] заступникові начальника відділу УКР Головного управління Національної поліції в Запорізькій області, майору поліції [PERSON] , на сім`ю з 4-х осіб. Впродовж 2017-2019 років відповідачами чиняться перешкоди щодо вселення родини [PERSON] , до [ADDRESS] .Зі слів [PERSON] встановлено, що під час вселення у спірну квартиру у нього виникла конфліктна ситуація із [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які перешкоджали його вселенню до квартири. На теперішній час співробітниками КП «Наше місто» складений акт від 28.12.2019 року та встановлено, що зі слів мешканців [ADDRESS] гр. [PERSON] в спірній квартирі мешкає родина : чоловік та жінка. Таким чином відповідачі перешкоджають власнику Запорізькій міській раді розпоряджатися, користуватися своїм майном та мешкають у спірній квартирі без законних підстав. Ордер на квартиру [ADDRESS] на членів родині Коноваленко виконавчим комітетом Запорізької міської ради не видавався. Договір найму житлового приміщення відповідачами з КП «Наше місто» Запорізької міської ради не укладений. На підставі вищевикладеного відповідачі незаконно мешкають та користуються квартирою [ADDRESS] тим самим порушуючи права позивача та користувача [PERSON] . Таким чином, відповідачі вселились в спірну квартиру з порушенням встановленого Житловим кодексом України порядку, незаконно. Враховуючи вищенаведене позивач просить виселити [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] з квартири [ADDRESS] без надання іншого житлового приміщення. Представник позивача у судове засідання не з`явилася, надала на адресу суду заяву про слухання справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачі в судове засідання двічі не з`явилися, причини неявки суду не повідомили, заперечень на позов не надали, з заявою про розгляд справи у їх відсутність до суду не зверталися, про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав заяву розгляд справи за його відсутності, просить задовольнити позовні вимоги Територіальної громади м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради. Представники третіх осіб Головного управління Національної поліції в Запорізькій області, Комунального підприємства „ Наше місто" Запорізької міської ради в судове засідання не з`явилися, причину неявки суду не повідомили, надали письмові пояснення щодо позову та просили задовольнити позовні вимоги Територіальної громади м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради. Суд, за згодою представника позивача, вважає можливим провести заочний розгляд справи, на підставі матеріалів справи, у відповідності зі ст. 280 ЦПК України за відсутністю відповідача. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та вивчивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено що рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 30.06.2015 року визнано недійсним з моменту вчинення договір дарування квартири [ADDRESS] , укладений 10 жовтня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Кукурудз Т.Ю., зареєстрований в реєстрі за № 1844. Право власності на вищезазначену квартиру зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно державним реєстратором департаменту реєстраційних послуг Рябошапка І.П. за територіальною громадою в особі Запорізької міської ради. Відповідно до Рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради від 21.04.2017 №199/7 «Про службову житлову площу по [ADDRESS] Головного управління Національної поліції в Запорізькій області» квартира [ADDRESS] України включена до числа службової житлової площі Головного управління Національної поліції в Запорізькій області». Рішенням виконавчого комітету Запорізької міської ради від 02.06.2017 №307 «Про надання службової житлової площі по [ADDRESS] працівнику Головного управління Національної поліції в Запорізькій області» затверджено наказ начальника Головного управління Національної поліції в Запорізькій області від 19.05.2017 №1695 про надання службової двокімнатної квартири [ADDRESS] заступникові начальника відділу УКР Головного управління Національної поліції в Запорізькій області, майору поліції [PERSON] , на сім"ю з 4-х осіб. Впродовж 2017-2019 років відповідачами чиняться перешкоди щодо вселення родини [PERSON] , до [ADDRESS] . На теперішній час співробітниками КП «Наше місто» складений акт від 28.12.2019 року та встановлено, що зі слів мешканців [ADDRESS] гр. [PERSON] в спірній квартирі мешкає родина : чоловік та жінка. Таким чином відповідачі перешкоджають власнику Запорізькій міській раді розпоряджатися, користуватися своїм майном та мешкають у спірній квартирі без законних підстав. Згідно ст. 58 ЖК України, єдиною підставою для вселення в житлове приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду є ордер, який видається громадянинові виконавчим комітетом районної ради на підставі рішення про надання житлового приміщення. Статтею 61 ЖК України регламентовано, що користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення, який укладається в письмовій формі на підставі ордера. Ордер на [ADDRESS] на членів родині Коноваленко виконавчим комітетом Запорізької міської ради не видавався. Договір найму житлового приміщення відповідачами з КП «Наше місто» Запорізької міської ради не укладений. На підставі вищевикладеного [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] незаконно мешкають та користуються квартирою [ADDRESS] тим самим порушуючи права власника - територіальної громади м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради та користувача [PERSON] . Таким чином, відповідачі вселились в спірну квартиру з порушенням встановленого Житловим кодексом України порядку, незаконно. Статтею 316 ЦК України встановлено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону (ч. 4 ст. 334 ЦК України). Особа, яка зареєструвала право власності на об"єкт нерухомості, набуває щодо нього всі правоможності власника. Факт володіння нерухомим майном може підтверджуватися, зокрема, державною реєстрацією права власності на це майно у встановленому законом порядку. Пунктами 5,8 ст.60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об`єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об`єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду. Право комунальної власності територіальної громади захищається законом на рівних умовах з правами власності інших суб`єктів. Об`єкти права комунальної власності не можуть бути вилучені у територіальних громад і передані іншим суб`єктам права власності без згоди безпосередньо територіальної громади або відповідного рішення ради чи уповноваженого нею органу, за винятком випадків, передбачених законом. Відповідно до ст. 319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснені. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановленому законом. Будь-яких інших підстав для користування його майном без згоди - не існує. Згідно ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; право приватної власності є непорушним. Згідно зі ст.ст. 386, 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Як передбачено ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.ст. 15,16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспарювання, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 86 ЦК України встановлено, що держава забезпечує рівний захист прав всіх суб`єктів права власності. Своїми діями відповідачі створюють власнику спірного приміщення перешкоди в користуванні та розпорядженні нерухомим майном, мешкають в квартирі [ADDRESS] незаконно. Згідно ч. 3 ст. 116 Житлового кодексу України, осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. У разі відмови вони підлягають виселенню в судовому порядку. На підставі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. На підставі вищевикладеного, суд вважає, що відповідачами самовільно зайнято спірне приміщення, а тому вони підлягають виселенню з нього, без надання іншого жилого приміщення. На підставі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладається у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідачів солідарно підлягає стягненню на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 2102 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: approved