Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-12 00:00:00

В липні 2014 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав відносно її малолітніх дітей , призначення опікуна та стягнення аліментів. В своїй заяві позивач зазначила, що відповідач по справі є матір»ю малолітніх дітей - [PERSON] та [PERSON] . Відповідач [PERSON] ухиляється від обов»язку виховувати своїх малолітніх дітей , матеріальної допомоги на їх утримання не надає , уваги дітям не приділяє. Діти проживають окремо від матері - у баби [PERSON] та діда [PERSON] . Відповідачка наміру забирати дітей не має, їх піклуванням не займається. Прохала позбавити батьківських прав відповідача відносно її малолітніх дітей , встановити опіку , призначивши позивача опікуном малолітніх дітей. Крім того, прохала стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів доходу відповідача на утримання дітей . В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги та просить суд їх задовольнити. Відповідач позов визнала , прохала його задовольнити. Представник третьої особи за дорученням проти задоволення позовних вимог не заперечував, прохав задовольнити позов. Суд, заслухавши пояснення сторін, показання свідка, дослідивши письмові матеріали справи, прийшов до наступних висновків. Матеріалами справи встановлено, що згідно свідоцтва про народження [PERSON] народилася [INFO] ; [PERSON] народився [INFO] . Батьками дітей у вказаних свідоцтвах про народження записані [PERSON] та [PERSON]. Діти на даний час на протязі тривалого часу проживають разом зі своєю бабою [PERSON] та дідом [PERSON] по [ADDRESS] . Як вбачається з акту обстеження матеріально - побутових умов , складений в складі комісії від 12.12.2013 року та 7 травня 2014 року , санітарно - гігієнічні умови проживання в будинку , де проживають діти , задовільні. Для виховання , розвитку та проживання дітей створені умови : окремі ліжка , шафа для речей. Мати дітей [PERSON] не має постійного місця проживання , з дітьми не проживає, веде бродяжницький спосіб життя , піклуванням та вихованням дітей не займається. Судом встановлено , що мати дітей [PERSON] зареєстрована [ADDRESS] , але проживає [ADDRESS] разом зі своїм співмешканцем [PERSON]. Відповідач по справі ніде не працює, на обліку в Краснокутському РЦЗ як безробітня не перебуває, інших доходів не має. На обліку у лікаря- нарколога та лікаря психіатра Краснокутської ЦРЛ не перебуває. Згідно висновку органу опіки та піклування Коломацької РДА від 12 травня 2014 року, [PERSON] вихованням, матеріальним забезпеченням дітей не займається, їх життям та здоров»ям не цікавиться, діти проживають у діда та баби та перебувають на обліку у службі у справах дітей Коломацької РДА з березня 2014 року як такі , що опинилися у складних життєвих обставинах. З метою захисту прав та інтересів малолітніх дітей , орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно її малолітніх дітей. В судовому засіданні було встановлено, що дитина [PERSON] відвідував Шелестовський дитячий садок , а з 1 вересня 2014 року буде навчатися в Шелестовському навчально-виховному закладі. Малолітня дитина [PERSON] з вересня 2014 року буде відвідувати дитячий садок по місцю проживання. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON], пояснив, що він проживає по сусідству з позивачкою та підтвердив , що дійсно малолітні діти проживають разом з дідом та бабою . Мати дітей [PERSON] їх вихованням не займається, проживає окремо від них. Пленум Верховного Суду України в п.п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Статтею 1 СК України передбачено забезпечення кожної дитини сімейним вихованням , можливістю духовного та фізичного розвитку. Відповідно до принципу шостого Декларації прав дитини , прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року малолітня дитина повинна , коли це можливо рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і у всякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості … Вище зазначена Декларація прав дитини, як принципове положення визначила , що дитина повинна зростати в умовах турботи. Конвенція про права дитини , виходячи із рівності прав матері та батька , у пункті 1 статті 9 проголосила правило , за яким дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню , за винятком випадків , коли таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. В силу п. 2 ч. 1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов"язків по вихованню дитини. Таким чином ,суд прийшов до висновку, що мати дітей [PERSON] не піклується про здоров?я своїх малолітніх дітей ,не цікавиться їх фізичним , духовним та моральним розвитком , не забезпечує дітей сімейним вихованням та здобуттям освіти , не поважає дітей та не має бажання виховувати дітей. Відповідач , маючи можливість, не проявляє до дітей щонайменшої батьківської турботи . Суд вважає, що розлучення дітей з матір»ю необхідне в найкращих інтересах дітей, так як мати свої обов»язки щодо виховання дітей не виконує . Суд враховує те, що наявність бабусі , дідуся як найрідніших для дітей людей, спільне проживання з ними - це найкраще середовище для розвитку дітей, а малолітні діти мають право брати активну участь у вирішенні своєї долі. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину (ч. 2 ст. 166 СК України). Як передбачає ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В силу ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька, або у твердій грошовій сумі. В силу ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів суд врахував стан здоров"я та матеріальне становище дітей, стан здоров"я та матеріальне становище відповідача, а також визначив відсутність у [PERSON] стягнень за іншими виконавчими листами про стягнення аліментів та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] аліменти у розмірі 1/3 частини всіх видів її доходу, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення [PERSON] повноліття , а потім по ? частині всіх видів доходу відповідача , але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення [PERSON] повноліття . На думку суду аліменти у вказаному розмірі будуть достатні для забезпечення потреб дітей в продуктах харчування, одязі, засобах гігієни, навчанні, відпочинку тощо, а також не будуть ставити у скрутне становище платника аліментів. Крім того, позивачка, на підставі п.3 ст.5 Закону України „ Про судовий збір" від 08.07.2011 р., звільнена від сплати судового збору при поданні позову про стягнення аліментів, а тому з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. Поряд з тим, згідно з положеннями п.1 ч.1 ст.367 Цивільного процесуального кодексу України, суд допускає негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць. Крім того, відповідно до ст. 243 СК України опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених ЦК України. Згідно з правилами ч.ч. 3, 4 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над малолітньою особою (піклування над неповнолітньою особою), якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна (піклувальника) за поданням органу опіки та піклування. Опіка (піклування) над неповнолітніми дітьми встановлюється у випадку, якщо батьки померли, невідомі, визнані в судовому порядку безвісно відсутніми або померлими, а також може бути встановлена і при житті батьків, зокрема, коли батьки позбавлені судом батьківських прав або прийнято рішення про відібрання дитини і передачу її під опіку незалежно від того, позбавлені вони батьківських прав чи ні, оскільки перебування із ними небезпечне для життя дитини (п. 2.2 Правил опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім'ї та молоді, Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров'я України, Міністерства праці та соціальної політики України від 26 травня 1999 року № 34/166/131/88 (далі - Правила опіки та піклування). Враховуючи , що в матеріалах справи відсутнє подання органу опіки і піклування про призначення опікуна [PERSON] , тому суд вимоги позивача в частині призначення її опікуна над малолітніми дітьми вважає залишити без задоволення. Позов [PERSON] в частині позбавлення батьківських прав відповідача , стягнення аліментів та призначення опіки , суд вважає законний, обґрунтований , підтверджений належними доказами та такий , що підлягає задоволенню.

Outcome: partial