Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-26 00:00:00

Позивач [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» звернувся з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, в обгрунтування якого зазначив, що за договором № 08/11/16 від 08.11.2016 року про відступлення права вимоги, укладеного між ТОВ « Фінансова компанія «Довіра та гарантія» та ПАТ « ОТП Банк» до нього перейшло право грошової вимоги за договором, який було укладено між ЗАТ «ОТП Банк»(найменування змінено на ПАТ «ОТП Банк») та [PERSON] від 25.03.2008р. про надання кредитної лінії № CrL-SMЕ 103/114/2008. Позивач зазначає, що по договору про надання кредитної лінії № CrL-SMЕ 103/114/2008 від 25.03.2008р. відповідач [PERSON] свої зобов»язання не виконував, в зв»язку із чим у відповідача [PERSON] перед ПАТ « ОТП Банк» виникла заборгованість в розмірі 106\~176грн.87 коп., яка складається з заборгованості по тілу кредита - 72864грн.73 копю та заборгованості за відсотками - 33\~312 грн.14 коп. Позивач зазначає, що заборгованість [PERSON] в розмірі 106\~176грн.87 коп. була зазначена в реєстрі боржників, який є додатком до договору № 08/11/16 від 08.11.2016 року про відступлення права вимоги. Позивач зазначає, що оскільки до нього відповідно до умов договору про відступлення права грошової вимоги перейшли права Банку по договору про надання кредитної лінії № CrL-SMЕ 103/114/2008 від 25.03.2008р, враховуючи, що відповідач не виконував свої обов»язки по кредитному договору, позивачем нараховано згідно ст.625 ЦК України інфляцію за період просрочення виконання зобов»язання з 16.01.2014р. до 16.01.2017р. в розмірі 124109грн.49 коп. та 3% річних за період з 16.01.2014р. до 16.01.2017р. в розмірі 9573грн. 37 коп. Позивач визначив розмір заборгованості відповідача перед ним на час звернення до суду із позовною заявою в розмірі 239\~859 грн.73 коп., з яких : заборгованість по тілу кредита - 72864грн.73 коп. та заборгованість за відсотками - 33\~312 грн.14 коп., збитки від інфляції -124 109 грн. 49 коп., три відсотки річних 9\~573 грн.37 коп. Позивач також зазначає, що в забезпечення виконання зобов»язань по договору про надання кредитної лінії № CrL-SMЕ 103/114/2008 від 25.03.2008р між [PERSON] та ЗАТ « ОТП Банк» було укладено договір іпотеки PM-SME 103/114/2008 від 25.03.2008р., посвідченого приватним нотаріусом Добропільського міського нотаріального округу Донецької області [PERSON], згідно якого відповідач передав в іпотеку належне йому нерухоме майно- будівлю магазину загальною площею 90,8 кв.м., що знаходиться за адресою: Донецька область, м.Добропілля, вул.Рози Люксембург,16. Відповідно до умов договору про відступлення права вимоги від 08.11.2016р. до позивача перейшли також права вимоги за договорами іпотеки, в тому числі й за договором іпотеки № PM-SME 103/114/2008, укладеним між ЗАТ « ОТП Банк» та [PERSON] 25.03.2008р. Враховуючи, що відповідач до цього часу не виконав свої зобов»язання по договору про надання кредитної лінії № CrL-SMЕ 103/114/2008 від 25.03.2008р, позивач просить суд в рахунок погашення заборгованості [PERSON] в розмірі 239\~859 грн.73 коп. звернути стягнення на предмет іпотеки нежитлову будівлю магазин,загальною площею 90,8 кв.м., яка знаходиться за адресою: Донецька область, м.Добропілля, вул.Рози Люксембург,16 та належить [PERSON] на праві власності , що підтверджується договором купівлі-продажу магазину від 24.05.2003р., посвідченого приватним нотаріусом Добропільського міського нотаріального округу Донецької області [PERSON] за реєстровим номером 1591, який згідно витягу про реєтрацію права власності на нерухоме майно, виданного Добропільським БТІ 12.06.2003р. за № 763304, зареєстрованому в реєстрі прав власності на нерухоме майно за № 1184198, шляхом надання [PERSON] з обмеженою відповідальністю « Фінансова компанія « Довіра та гарантія» права на продаж предмета іпотеки будь-якій особі покупцеві за ціною 201\~920 грн.00 коп. та стягнути з відповідача на його користь понесені по справі витрати із сплати судового збору. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Відповідач по справі в судове засідання не з»явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності за участю його представника- адвоката [PERSON]В.(а.с.131 т.1) Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, надав письмові заперечення, в яких зазначив, що в позовній заяві невірно зазначено позивачем дату укладання договору іпотеки між ЗАТ « ОТП Банк» та [PERSON] (замість договору від 25.03.2008 року зазначено договір від 26.03.2008 року), відповідача не було проінформовано про зміну кредитора та не було надіслане іпотечне повідомлення згідно п.6.4.2. іпотечного договору, збитки від інфляції не можуть бути задоволені за рахунок предмету іпотеки згідно ст.7 Закону України « Про іпотеку», не може бути накладено стягнення на предмет іпотеки(магазин), оскільки він є вбудованим в інше приміщення, відповідач не погоджується із зазначеною в позові ціною предмета іпотеки, оскільки на момент укладання договору іпотеки будівля магазину була оцінена в сумі 201\~920 грн., що відповідало 39\~984,16 доларів США і в перерахунку на сьогодняшній курс доллара будівля магазину повинна коштувати 1 052343грн.10 коп., відповідач не виконує свої зобов»язання по кредитному договору, оскільки в зв»язку із проведенням АТО в Донецькій області були порушені його комерційні зв»язки з іншими суб»єктами підприємницької діяльності і оскільки діють обставини непереборної сили, він звільняється від обов»язку виконання своїх зобов»язань по кредитному договору та будь-яких штрафних санкцій до закінчення дії обставин переборної сили, після чого почне слачувати за кредитним договором. У представника відповідача є сумніви в дійсності договору відступлення права вимоги, оскільки під час огляду в судовому засіданні нотаріально посвідченої копії договору відступлення права вимоги він побачив, що відклеїлася склейка нотаріуса, якою скріплені кінці шнура, яким прошито копію договору і є ймовірність заміни аркушів в додатку до договору відступлення права вимоги, оскільки предмет іпотеки знаходиться в зоні АТО, зупинені ст.37,38,40,41,43-47 Закону « Про іпотеку», позивачем не виконанні недоліки, про які зазначив суд в ухвалі про залишення позовної заяви без руху. На підставі вищезазначених обставин представник відповідача просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи приходить до наступних висновків : Судом встановлено, що 25.03.2008 року між ЗАТ « ОТП Банк» та [PERSON] було укладено договір про надання кредитної лінії № CrL-SMЕ 103/114/2008 від 25.03.2008р, згідно якого банк надав [PERSON] в користування грошові кошти шляхом відкриття кредитної лінії з кредитним лімітом - 121\~000 гривень на споживчі цілі, строком дії кредитної лінії до 24.03.2017 року, з фіксованим відсотком 2,5 % річних(а.с. 5 том 1). Зазначена обставина не заперечувалася представником відповідача [PERSON] Суд не приймає до уваги посилання представника відповідача на наявність невірного зазначення позивачем в позові дати укладання договору іпотеки 26.03.2008 замість 25.03.2008р. як на підставу для відмови в задовленні позовних вимог, оскільки суд розцінює таке невірне зазначення в позові дати укладання договору іпотеки як технічну помилку, допущену позивачем під час складання позовної заяви. В судовому засіданні також встановлено, що в забезпечення виконання зобов»язань за договором про надання кредитної лінії № CrL-SMЕ 103/114/2008 від 25.03.2008р між ЗАТ « ОТП Банк» та [PERSON] було укладено договір іпотеки № РМ -SME 103/114/2008 від 25.03.2008р., відповідно до якого [PERSON] було передано в іпотеку будівлю магазину загальною площею 90,8 кв.м. , яка позначена в загальному плані будівлі як літера А(а.с.28) Згідно копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень від 11.11.2016р., виданого за запитом ТОВ « Фінансова компанія « Довіра та гарантія» будівля магазину, розташованого за адресою: Донецька область, м.Добропілля,вул.Рози Люксембург, 16 знаходиться в іпотеці у ТОВ « Фінансова компанія « Довіра та гарантія», боржник [PERSON], строк виконання основного зобов»язання -24.03.2017р.(а.с. 181 том1) Суд не може погодитися із ствердженням представника відповідача [PERSON] про те, що магазин не є відокремленою будівлею і на нього не може бути звернено стягнення відповідно до Закону України « Про іпотеку», оскільки з копії технічного паспорту на будівлю магазину, наданого представником відповідача [PERSON]В.(а.с. 213,214 том 1) вбачається, що будівля магазину має окремий вхід та складається з торгівельного залу, підсобного приміщення, комори та кабінету, всього загальною площею 90,8 кв.м., що відповідає зазначеному в договорі іпотеки № РМ -SME 103/114/2008 від 25.03.2008р. Також суд приймає до уваги обставину, що договір іпотеки № РМ -SME 103/114/2008 від 25.03.2008р. є дійсним та його недійсність, про яку зазначає представник відповідача, на час розгляду справи не визнана в судовому порядку . Згідно п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Як вбачається з матеріалів справи від 08.11.2016р. ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» уклали договір про відступлення права вимоги, відповідно до якого банк передав позивачу права вимоги за кредитними договорами згідно додатку №1, які забезпечені заставами та згідно якого банк передав сукупність своїх прав, включаючи, але не обмежуючись правом звертати стягнення на заставлене майно, у зобов»язаннях які виникли на підставі кредитних договорів забезпечення в обсязі і на умовах, що існують на момент набрання чинності цим договором (включаючи право звернення на предмет застави)(а.с.187 том 1). Згідно договору про відступлення права вимоги від 08.11.2016р., укладеного між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» банк передав позивачу право вимоги за іпотечними договорами, згідно додатку № 1, в тому числі по договору іпотеки, укладеного 25.03.2008р. з [PERSON]В.(а.с.182-185 том 1). Таким чином, з моменту підписання договорів про відступлення права вимоги від 08.11.2016 р. до позивача перейшли права та обов»язки по вищевказаним договорам, укладеним між ЗАТ « ОТП Банк» та [PERSON] Згідно п.1.10. Частини № 2 договору про надання кредитної лінії № CrL-SMЕ 103/114/2008 від 25.03.2008р кредитор має право вимагати дострокового повернення кредиту(а.с. 7 том 1) Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно матеріалів справи, відповідно до умов договору № 08/11/16 від 08.11.2016 року про відступлення права вимоги, укладеного між ТОВ « Фінансова компанія «Довіра та гарантія» та ПАТ « ОТП Банк» та додатку № 1 до нього, позивачу було передано право вимоги заборгованості в розмірі 106\~176грн.87 коп., яка складається з заборгованості по тілу кредита - 72864грн.73 коп. та заборгованості за відсотками - 33\~312 грн.14 коп, на умовах, які передбачені договором про надання кредитної лінії № CrL-SMЕ 103/114/2008 від 25.03.2008р.(а.с. 182-187 том 1). Разом із тим, позивач нарахував та пред»явив відповідачу вимогу про стягнення збитків від інфляції за період з 16.01.2014р. до 16.01.2017р. в розмірі 124 109грн.49 коп., що є безпідставним, оскільки права і обов»язки первісного кредитора (ЗАТ « ОТП Банк») перейшли до позивача з моменту підписання договору відступлення права вимоги , тобто з 08.11.2016 року , і саме з цієї дати позивач має право вимагати повернення кредита, процентів за користування, 3% річних, інфляційних витрат згідно ст.625 ЦК України. Оскільки позивач зазначає кінцевий термін нарахування 3% річних та інфляційних витрат - 16.01.2017р., суд, який діє в межах заявлених позовних вимог, визначає період для застосування до спірних првовідносин норми ст.625 ЦК України - з 08.11.2016р. до 16.01.2017 року, що складає 70 днів. Таким чином, розмір 3% річних від просроченої суми складає: 106176 грн.87 коп. х 70 днів ( з 08.11.2016р. до 16.01.2017р.) х 3%/365 днів = 610 грн.88 коп. Розмір інфляційних витрат, які належить стягнути з відповідача на користь позивача складає 2123грн. 54 коп. виходячи з розрахунку : індекс споживчих цін (індекс інфляції) у січні 2017р відносно листопада 2016 року складає 102% х 106176 грн.87 коп = 108\~300грн.41 коп.- сума із врахуванням індексу інфляції у січні 2017 року відносно листопада 2016 року. Суд не може погодитися із ствердженням представника відповідача про те, що не підлягають задоволенню позовні вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки з огляду на те, що позивач не попередив відповідача про зміну кредитора та не направив іпотечне застереження на адресу відповідача, оскільки за час судового розгляду, а саме з 22.02.2017 року до часу винесення судового рішення -27.09.2017 року, тобто протягом 7 місяців, відповідач [PERSON] не зробив жодної дії щодо погашення існуючої заборгованості або реструктурізації цієї заборгованості. Відповідно до ст.2 Закону України « Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобовязані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Як вбачається з позовної заяви, позивачем взагалі не нараховувалися та не пред»являлися до стягнення штрафні санкції за невиконання умов договору про надання кредитної лінії № CrL-SMЕ 103/114/2008 від 25.03.2008р., на виконання вмог ст.2 Закону України « Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». Окрім того, суд звертає увагу, що відповідач отримав кредитну лінію як фізична особа, а не як суб»єкт підприємницької діяльності, оскільки це вбачається з тексту самого договору та цілей кредитування. Тому посилання представника відповідача на наявність форс-мажорних обставин, які виникли в зв»язку із порушенням комерційних зв»язків через проведення АТО в Донецькій та Луганській областях є безпідставним. Суд розцінює намагання представника відповідача долучити квитанції про купівлю товарів в м.Донецьку в магазині « Метро» та інших магазинах в 2012-2013 роках як спробу долучити до матеріалів справи документи, які не стосуються предмету розгляду справи. Суд критично відноситься до ствердження представника відповідача [PERSON] про недійсність договору відступлення права вимоги на підставі того, що в судовому засіданні під час огляду судом надісланої позивачем нотаріально посвідченої копії договорів представник відповідача нібито побачив, шо було відклеяно частину наліпки, якою скріплювалися кінці нитки, якою прошито нотаріально посвідчену копію договору. Суд, під час огляду нотаріально посвідченої копії договору відступлення права вимоги, не побачив будь-яких ознак того, що в нотаріально посвідчену копію договору будь-хто втручався. Окрім того, оглянута копія нотаріально посвідченої копії договору відступлення права вимоги повністю відповідає змісту копії договору про відступлення права вимоги від 08.11.2016р., яка є в матеріалах справи та її відповідність оригіналу посвідчена посадової особою позивача. Суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ТОВ з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» до [PERSON] підлягають частковому задоволенню, а саме на користь позивача належить стягнути заборгованість по договору про надання кредитної лінії № CrL-SMЕ 103/114/2008 від 25.03.2008р, укладеного між ЗАТ «ОТП Банк»(найменування змінено на ПАТ «ОТП Банк») та [PERSON] в розмірі 108911 грн.29 коп., яка скаладається з : 106176 грн.87 коп. заборгованість за тілом та відсотками за користування кредитом 2123грн. 54 коп-інфляційні витрати за період з 08.11.2016р. до 16.01.2017р. 610грн.88 коп. - 3% річних від просроченої суми Згідно ст.7 Закону України « Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Якщо вимога за основним зобов'язанням підлягає виконанню у грошовій формі, розмір цієї вимоги визначається на підставі іпотечного договору або договору, що обумовлює основне зобов'язання, у чітко встановленій сумі чи шляхом надання критеріїв, які дозволяють встановити розмір цієї вимоги на конкретний час протягом строку дії основного зобов'язання. Якщо інше не встановлено законом або іпотечним договором, іпотекою також забезпечуються вимоги іпотекодержателя щодо відшкодування: витрат, пов'язаних з пред'явленням вимоги за основним зобов'язанням і зверненням стягнення на предмет іпотеки; витрат на утримання і збереження предмета іпотеки; витрат на страхування предмета іпотеки; збитків, завданих порушенням основного зобов'язання чи умов іпотечного договору. Суд не може погодитися із ствердженням представника відповідача про те, що за рахунок звернення стягнення на предмет іпотеки не може бути задоволені вимоги про відшкодування інфляційних витрат та відповідальність в вигляді 3% річних за невиконання зобов»язань за кредитним догвором, оскільки такі ствердження повністю спростовується нормою ст.7 Закону України « Про іпотеку». На підставі ст.24 Закону України « Про іпотеку» відступлення прав за іпотечним договором здійснюється без необхідності отримання згоди іпотекодавця, якщо інше не встановлено іпотечним договором, і за умови, що одночасно здійснюється відступлення права вимоги за основним зобов'язанням. Якщо не буде доведено інше, відступлення прав за іпотечним договором свідчить про відступлення права вимоги за основним зобов'язанням. Іпотекодержатель зобов'язаний письмово у п'ятиденний строк повідомити боржника про відступлення прав за іпотечним договором і права вимоги за основним зобов'язанням. Правочин про відступлення прав за іпотечним договором підлягає нотаріальному посвідченню. Відомості про таке відступлення підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку. Відповідно до роз'яснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в пункті 37 постанови № 5 від 30.03.2012 року « Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», невиконання вимог частини першої ст. 35 Закону України « Про іпотеку»про надіслання іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушення зобовязання не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду (на відміну від інших способів звернення стягнення (частина третя ст.33 Закону), оскільки іпотекодавець у судовому засіданні має можливість заперечувати проти вимог іпотекодержателя, що відповідає положенням\~ст.124 Конституції України. Відповідно до ст.12 Закону України « Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Відповідно до положень ст. 36 вказаного Закону сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно договору про задоволення вимог іпотекодержателя, які визначають можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору, за своїми правовими наслідками, може передбачати передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання в порядку, встановленому ст. 37 Закону України « Про іпотеку». Згідно ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. В судовому засіданні представник відповідача підтвердив, що відповідач перестав сплачувати платежі по кредитному договору в 2014 році. Таким чином, відповідно до ст.12 зазначеного закону у позивача є всі підстави для звернення до суду із позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ч.1 ст.590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Порядок звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду врегульовано ст. 39 вказаного Закону, якою передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, зокрема, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої ст. 38 цього Закону. Зокрема, відповідно до ст. 39 Закону України «Про іпотеку» в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Разом з тим, суд зазначає, що згідно із ч.6 ст. 38 Закону України «Про іпотеку»ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна субєктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. Виходячи зі змісту поняття «ціна» як форми грошового вираження вартості товару, послуг тощо у розумінні норми ст. 39 цього Закону встановлення початкової ціни предмета іпотеки означає встановлення її в рішенні суду в грошовому вираженні, визначеної за процедурою, передбаченою частиною шостою ст. 38 цього Закону. Така ж правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 04 листопада 2015 року у справі №6 - 1120цс15 та постанові № 6-82 від 30.11.2016 року, № 6-2839 цс16 від 21.12.2016 року, які відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковими для усіх судів України. Отже, в даному випадку, у разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки резолютивна частина рішення суду має відповідати вимогам частини шостої статті 38, статті 39 Закону України "Про іпотеку" та положенням пункту 4 частини першої статті 215 ЦПК України й у ній повинна зазначатись, крім іншого, початкова ціна предмета іпотеки в грошовому вираженні для його подальшої реалізації. Як вбачається з матеріалів справи, а саме копії договору іпотеки № РМ -SME 103/114/2008 від 25.03.2008р. ( п. 4.4.) вартість предмету іпотеки, що визначена сторонами, становить 201\~920 грн. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] заявив суду про те, що відповідач не згоден із зазначеною в позові ціною предмета іпотеки - 201\~920грн., оскільки на момент укладення договору іпотеки вартість обєкта хоча і була визначена сторонами в розмірі 201 920 грн., але ця сума за курсом НБУ становила 39984,16 доларів США, а долар на сьогоднішній день виріс і вартість предмету іпотеки повинна становити 1 052343грн.10 коп. Суд, на виконання вимог ст.11 ЦПК України, роз»яснював сторонам про необхідність доведення кожної обствини, на яких грунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, доказами згідно ст.60 ЦПК України, та неодноразово з»ясовував чи не бажають сторони провести оцінку предмета іпотеки на час судового розгляду з метою з»ясування дійсної вартості предмета іпотеки на сьогодняшній день, але відповідного клопотання сторонами заявлено не було. Таким чином, при визначенні вартості предмету іпотеки, суд виходить із погодженої сторонами іпотечного договору від 25.03.2008р. вартості предмета іпотеки в сумі 201\~920грн.00 коп.- п.4.4. іпотечного договору (а.с. 29 том 1) Окрім того, відповідно до ст.9 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» протягом терміну дії цього Закону щодо нерухомого майна, розташованого на території проведення антитерористичної операції, що належить громадянам України (у тому числі фізичним особам - підприємцям) або юридичним особам - субєктам малого і середнього підприємництва та перебуває в іпотеці, зупиняється дія статті 37 (у частині реалізації права іпотекодержателя на набуття права власності на предмет іпотеки), статті 38 (у частині реалізації права іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки), статті 40 (у частині виселення мешканців із житлових будинків та приміщень, переданих в іпотеку, щодо яких є судове рішення про звернення стягнення на такі обєкти), статей 41, 43-47 (у частині реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах) Закону України "Про іпотеку". Враховуючи вищезазначені норми права, обставини справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог, а саме в частині звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості в розмірі 108911 грн. 29 коп, яка виникла у відповідача перед позивачем, з урахуванням норм Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції, щодо зупинення виконання рішення суду на час дії Закону. Відповідно до ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З врахуванням часткового задоволення заявлених позовних вимог на користь позивача з відповідача належить стягнути витрати по сплаті судового збору в розмірі 1633грн.80 коп. На підставі\~ст.ст. 512-514,525,575-577,582, 590-591,612,624,625,1054 ЦК України, Закону України « Про іпотеку», Закону України « Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» та

Outcome: partial