Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-05 00:00:00

В серпні 2015 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом, який в процесі розгляду справи уточнила, мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] помер її рідний брат [PERSON] і після його смерті відкрилась спадщина на житловий будинок в [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0,125 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташовану за тією ж адресою. 15 квітня 2015 року вона (позивачка) звернулася до приватного нотаріуса Пікущої Г.Д. із заявою про прийняття спадщини після смерті брата, однак, нотаріус роз'яснила їй, що вона є спадкоємцем другої черги, а діти спадкодавця спадкують у першу чергу та 11 серпня 2015 року надала листа про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину. Позивачка не згодна з таким визначенням черговості спадкування, оскільки покійний [PERSON] більше 18 років не спілкувався зі своїми дітьми та не отримував від них ніякої допомоги. Протягом останніх років життя брат перебував у безпорадному стані в зв'язку з хворобою, не бачив на ліве око, на його лікування вона (позивачка) витрачала кошти, діти не брали участі у витратах на лікування батька та на його поховання. Крім того, за домовленістю з братом вона вкладала кошти на перебудову спадкового будинку, частина якого мала бути оформлена на неї. Тому просила визнати за нею (позивачкою) право на спадкування за першою чергою разом з відповідачами [PERSON] та [PERSON] після смерті [PERSON], визнати за нею право власності на 1/3 частину спадкового будинку та 1/3 частину земельної ділянки. [PERSON] і [PERSON] подали до суду зустрічний позов до [PERSON] і [PERSON] та, з урахуванням уточнюючої позовної заяви, поданої 15 червня 2016 року, і ухвали суду від 26 серпня 2016 року про прийняття відмови від частини позовних вимог, просили визнати за ними право власності на спадкове майно, яке залишилось після смерті їх батька [PERSON], в рівних частинах по ? частині за кожним, а саме: на житловий будинок по [ADDRESS], земельну ділянку площею 0,1250 га за цією ж адресою, причіп, державний номерний знак [NUMBER], а також, на автомобіль Hundai Tucson, витребувавши його з незаконного володіння [PERSON], так як нотаріусом відмовлено їм у видачі свідоцтв про право на спадщину через відсутність правоустановлюючих документів на спадкове майно. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] позов підтримали та викладене підтвердили, зустрічний позов не визнали, посилаючись на право спадкування позивачкою разом зі спадкоємцями першої черги. Представники відповідачів [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] - [PERSON] позов [PERSON] не визнали, вважали його безпідставним, оскільки спадкодавець [PERSON] ніколи не перебував у безпорадному стані та не потребував сторонньої допомоги, проживав сам, до самої смерті займався підприємницькою діяльністю, керував автомобілем, перебудовував будинок, вів активний спосіб життя, фінансово був забезпечений, так як отримував пенсію в розмірі більш ніж 3000 грн. та дохід від підприємницької діяльності, в 2012 році продав належну йому квартиру в м.Києві за 85500 доларів США. Позивачка ж проживала в м.Києві, [PERSON] відвідувала рідко, необхідності в наданні нею йому будь-якої допомоги не було. Зустрічний позов підтримали та просили його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов [PERSON] і [PERSON] щодо витребування з його володіння автомобіля не визнав, посилаючись на те, що спірний автомобіль ще за життя [PERSON], десь в жовтні 2014 року, був ним (спадкодавцем) проданий сторонній особі, для чого ним була видана відповідна довіреність, однак, автомобіль залишався у володінні [PERSON], а після його смерті, в квітні 2015 року, на прохання тієї ж сторонньої особи на ім'я [PERSON], він (відповідач) віддав цей автомобіль покупцю та погодився тимчасово оформити його на своє ім'я. Пісківська селищна рада свого представника в судове засідання не направила, просила справу розглядати без його участі. Реєстраційна служба Бородянського районного управління юстиції свого представника в судове засідання також не направила, просила справу розглядати без його участі. Приватний нотаріус Пікуща Г.Д. в судове засідання не з'явилась, просила справу розглядати без її участі. Вислухавши пояснення позивачки та її представника [PERSON], представників відповідачів [PERSON] і [PERSON], відповідача [PERSON], покази свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов [PERSON] не підлягає задоволенню, а зустрічний позов підлягає задоволенню частково. Судом встановлено, що [INFO], у віці 63 років, помер рідний брат позивачки [PERSON] та батько відповідачів [PERSON] і [PERSON] - [PERSON] і після його смерті відкрилась спадщина на житловий будинок в [ADDRESS], земельну ділянку площею 0,125 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташовану за тією ж адресою, та причіп, державний номерний знак [NUMBER], що підтверджується матеріалами справи (а.с.67,68,200-223 т.1, а.с.9,10,15-23,26,29,43 т.2) та визнається сторонами. Також за [PERSON] був зареєстрований автомобіль марки Hundai Tucson, 2011 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], який вже після його смерті, 22 квітня 2015 року, на підставі довідки-рахунка ТОВ «БМ-Груп» від 22 квітня 2015 року був перереєстрований на нового власника - чоловіка позивачки [PERSON], при цьому за транспортним засобом був закріплений новий номерний знак [NUMBER], що підтверджується повідомленнями Управління державної автомобільної інспекції від 22 липня 2015 року, Регіонального сервісного центру МВС в Київській області від 16 травня 2016 року (а.с.71-72 т.1,43-44,87,95,138 т.2) та визнається сторонами. 28 березня 2015 року син померлого [PERSON] - [PERSON] подав приватному нотаріусу Бородянського районного нотаріального округу Пікущій Г.Д. заяву про прийняття спадщини після батька. З такими ж заявами про прийняття спадщини до нотаріуса звернулись: 15 квітня 2015 року - сестра померлого [PERSON] та 29 квітня 2015 року - його дочка [PERSON] (а.с.2,13,24 т.2). Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст.1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Таким чином, відповідачі [PERSON] і [PERSON] є спадкоємцями першої черги, а позивачка [PERSON] - спадкоємцем другої черги. Відповідно до ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст.1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Відповідно до п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. В обгрунтування своїх вимог позивачка [PERSON] посилається на те, що померлий [PERSON] протягом останніх років життя перебував у безпорадному стані в зв'язку з хворобою, потребував сторонньої допомоги, а його діти ухилилися від надання такої допомоги, вона ж (позивачка) допомагала брату та доглядала за ним, надавала йому матеріальну допомогу та вкладала кошти в добудову його будинку. Однак, дані обставини не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні та суперечать зібраним по справі доказам, зокрема, показам свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], які посвідчили, що з 2012 року і до самої смерті [PERSON] проживав сам у власному будинку в с.Пісківка Бородянського району Київської області, до 2013 року ще працював на ДП «Антонов» в м.Києві, куди їздив з с.Пісківки громадським транспортом, після виходу в 2013 році на пенсію почав займатись підприємницькою діяльністю, біля свого будинку збудував магазин-кафе, керував автомобілем та разом з продавцем здійснював закупівлю товарів для торгівлі, по кілька разів на день навідувався до магазину та контролював його діяльність, здавав звітність до податкової інспекції, вів активний спосіб життя, на здоров'я ніколи не скаржився, раніше, ще до переїзду в с.Пісківка, дійсно переніс операцію на оці, але бачив добре, окуляри надягав лише коли читав чи дивися телевізор. [PERSON] мав цивільну дружину, яка постійно приїздила до нього на вихідні та серед тижня, готувала йому їжу, прала та виконувала інші необхідні роботи по дому, позивачка [PERSON] навідувала його рідко, так як жила в м.Києві. Матеріально [PERSON] був повністю забезпечений, отримував пенсію близько трьох тисяч гривен, мав дохід від підприємницької діяльності, навіть сам допомагав односельцям як грошима, так і фізично. Вказані обставини також підтверджуються і матеріалами справи, зокрема, згідно копій довідок ДП «Антонов» від 29 червня 2010 року, 4 грудня 2015 року та 8 грудня 2015 року [PERSON] працював на підприємстві з 22 серпня 1972 року на посаді техніка з технічного обслуговування повітряних суден, звільнений з роботи з 7 серпня 2013 року за п.1 ст.40 КЗпП України (скорочення штату), останні роки отримував заробітну плату в середньому від 5 до 10 тисяч гривень щомісячно, в період роботи проходив медичний огляд та за станом здоров'я протипоказань для виконання службових обов'язків у нього не виявлено (а.с.73-75,112-115). Як вбачається з повідомлень УПФУ в Оболонському районі м.Києва від 28 березня 2016 року та 13 квітня 2016 року, [PERSON] з 25 вересня 2006 року отримував пенсію за віком із застосуванням норм ст.55 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (зі зниженням пенсійного віку), розмір якої на час його смерті становив 3068,44 грн. (а.с.239,242 т.1). Згідно копії договору купівлі-продажу від 20 квітня 2012 року [PERSON] продав належну йому квартиру в м.Києві за 684 855 грн., що було еквівалентно на той час 85 500 доларів США (а.с.191). Як вбачається з копії рішення виконкому Пісківської селищної ради від 27 лютого 2014 року, копії трудового договору від 1 квітня 2014 року, копії довідки Бородянського відділення Ірпінської ОДПІ від 20 листопада 2015 року [PERSON] був фізичною особою-підприємцем, мав власний магазин-кафе і його дохід від підприємницької діяльності за 2013 рік склав 120124 грн., а за 2014 рік - 157630 грн. (а.с.77-79). Згідно листа Пісківської гуманітарної гімназії [PERSON] в 2014 році надав гімназії матеріальну допомогу у вигляді телевізора (а.с.174). За таких обставин, приймаючи до уваги вищевикладене, суд вважає, що [PERSON] за своїм станом здоров'я не перебував у безпорадному стані та не потребував в зв'язку з цим сторонньої допомоги, матеріально також був забезпечений, а тому підстав для задоволення позову [PERSON] не вбачається і в позові їй необхідно відмовити. Відповідно до ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Як вбачається з копій листів приватного нотаріуса Пікущої Г.Д. від 23 листопада 2015 року та від 12 березня 2016 року, відповідачам [PERSON] і [PERSON] нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину в зв'язку з відсутністю у них правоустановлюючих документів на спадкове майно, які знаходяться у позивачки [PERSON] і яка відмовляється їх надавати нотаріусу (а.с.58,85 т.2). За таких обставин, так як відповідачі [PERSON] і [PERSON] належним чином прийняли спадщину після смерті батька, але не можуть оформити своїх спадкових прав у нотаріуса, то суд вважає за необхідне, задовольняючи в цій частині зустрічний позов, визнати за ними право власності на належні спадкодавцю жилий будинок, земельну ділянку та причіп, в рівних долях, по ? частині за кожним. Відповідно до ч.1 ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.3 ст.1223 ЦК України право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Таким чином, оскільки на час відкриття спадщини автомобіль Hundai Tucson належав на праві власності спадкодавцю [PERSON], то всі права на цей автомобіль перейшли до його спадкоємців [PERSON] і [PERSON] Відповідно до ч.1 ст.390 ЦК України власник майна має право вимагати від особи, яка знала або могла знати, що вона володіє майном незаконно (недобросовісного набувача), передання усіх доходів від майна, які вона одержала або могла одержати за весь час володіння ним. Так як спадковий автомобіль Hundai Tucson 22 квітня 2015 року, тобто, більше, ніж через два місяці після смерті [PERSON], був перереєстрований на відповідача [PERSON], який, як сам визнав в судовому засіданні, знав про смерть [PERSON] та розумів неправомірність дій щодо відчуження автомобіля, жодних доказів на підтвердження своїх заперечень та існування третьої особи, яка нібито заволоділа цим автомобілем, суду не надав, згідно витягу з Єдиного реєстру довіреностей ніяких довіреностей на даний автомобіль [PERSON] не видавав (а.с.192 т.2), то суд вважає, що [PERSON] є недобросовісним набувачем даного майна і автомобіль підлягає витребуванню з його незаконного володіння на користь спадкоємців померлого. Враховуючи викладене, суд визнає за необхідне, задовольняючи і в цій частині позовні вимоги за зустрічним позовом, визнати за [PERSON] і [PERSON] право власності, по ? частині за кожним, на автомобіль Hundai Tucson, 2011 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] (раніше - [NUMBER]) в порядку спадкування за законом після померлого [INFO] батька [PERSON] та витребувати даний автомобіль з незаконного володіння [PERSON] на їх користь. В частині вимог щодо визнання за відповідачами [PERSON] і [PERSON] права на введення в експлуатацію спадкового будинку в зв'язку з його добудовою суд визнає за необхідне в зустрічному позові відмовити, оскільки таке право належить їм як спадкоємцям [PERSON], ніким не оспорене та їм не відмовлено у здійсненні таких дій в позасудовому порядку. Відповідно до ст.88 ЦПК України з позивачки [PERSON] на користь [PERSON] і [PERSON] необхідно стягнути на відшкодування витрат по сплаті судового збору по 3039 грн. кожному.

Outcome: partial