Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-20 00:00:00

із позовною заявою про визнання за законом права власності на спадкове майно, а саме: на земельну ділянку загальною площею 3,0031 га, з яких: рілля 1,9537 га, кормові угіддя 0,9486 га, сад 0,1008 га, у межах згідно з планом, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЧН № 034952, розташовану на території Хрещатенської сільській раді Козелецького району Чернігівської області, у суд звернулася [PERSON] до Хрещатенської сільської ради Козелецького району Чернігівської області. В матеріалах справи міститься: - заява позивача про розгляд справи за її відсутності та визнання позовних вимог; - заява за підписом голови Хрещатенської сільської ради Козелецького району Чернігівської області про розгляд справи за відсутності представника ради та визнання позовних вимог; - заява Відділу Держгеокадастру у [PERSON] районі Чернігівської області за відсутності представника та не заперечення щодо задоволення вимог позивача. За таких підстав суд визнав за можливе розглядати справу за відсутності позивача та відповідача на підставі доказів, наявних в матеріалах справи. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України з причин неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України в разі визнання позовних вимог відповідачем суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, обєктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, суд дійшов наступних висновків. При судовому розгляді цивільної справи встановлено, що [PERSON] помер 06 вересня 2007 року, згідно копії свідоцтва про смерть 1-ЕЛ № 072783. Після померлого [PERSON] залишилось спадкове майно, а саме земельні ділянки. Після смерті [PERSON] [PERSON] районною державною нотаріальною конторою спадкова справа не заводилась. Відповідно до довідки, виданої виконавчим комітетом Хрещатинської сільської ради Козелецького району Чернігівської області № 90 від 06.07.2015 року вбачається, що [PERSON] проживав та був зареєстрований в [INFO], і на день смерті мав наступний склад сім'ї дружина [PERSON]. Таким чином, [PERSON] прийняла спадщину в установленому законом порядку після смерті свого чоловіка [PERSON], що підтверджується матеріалами справи. Тобто, [PERSON] є єдиною хто прийняв спадщину після смерті [PERSON]. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 Про судову практику у справах про спадкування розяснено, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. 22 грудня 2005 року на імя [PERSON] на підставі розпорядження [PERSON] районної державної адміністрації від 08 вересня 2004 року № 391 було виготовлено та видано державний акт на право власності на земельну ділянку загальною площею 3,00 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується копією Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЧН № 034952. Згідно зі ст. ст. 81, 126 ЗК України право власності громадяни України набувають на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності, прийняття спадщини. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. У відповідності до ст. 152 ч.3 п. "а" ЗК України -" захист прав громадян та юридичних осіб здійснюється шляхом визнання прав". При розробленні технічної документації щодо встановлення меж земельної ділянки та внесенні до автоматизованої системи відомостей про земельні ділянки, належні [PERSON] на підставі: - Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЧН № 034952, було встановлено, що фактична площа земельної ділянки становить 3,0031 га, з яких: рілля 1,9537 га (кадастровий номер 7422084700:03:001:0407), кормові угіддя 0,9486 га (кадастровий номер 7422084700:03:002:0407), сад 0,1008 га (кадастровий номер 7422084700:03:003:0407). Відповідно до п. 2 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 17 жовтня 2012 року, відомості Державного земельного кадастру є офіційними і вважаються об'єктивними та достовірними, якщо інше не доведено судом, тому суд вважає, що саме в витягах з Державного земельного кадастру більш повно та достовірно визначено площі земельних ділянок. Згідно з витягами з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 18 червня 2015 року за земельними ділянками (кадастрові номери: 7422084700:03:002:0407, 7422084700:03:003:0407) відомості про обмеження у користуванні не зареєстровані. Згідно з витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 17 вересня 2015 року за земельною ділянкою (кадастровий номер 7422084700:03:001:0407) зареєстровані відомості про обмеження у користуванні земельної ділянки, а саме: земельна ділянка площею 1,3861 га, на яку поширюєтьс дія обмеження відноситься до охоронної зони навколо (вздовж) об'єкта транспорту; строк дії обмеження безстроково. Таким чином, суд дійшов висновку, що за позивачем в порядку спадкування підлягає визнанню право власності на згадані вище земельні ділянки.

Outcome: approved