Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-29 00:00:00

ПАТ "ВіЕс Банк" звернулося в суд із позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором. Уточнені позовні вимоги мотивовано тим, що між Публічним акціонерним товариством ВіЕс Банк (правонаступник ВАТ «Електрон Банк») та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № KF48840, за яким відповідач [PERSON] отримав кредит в розмірі 12 000 доларів США, зі сплатою 12,00% річних, з кінцевим строком погашення не пізніше 28.04.2023 року. В якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором №KF48840 від 30.04.2008 року з [PERSON] укладено договір поруки від 10.06.2008 року. Рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області від 07 грудня 2015 року, у справі №299/2168/15-ц, яке набуло законної сили, за позовом ПАТ «ВіЕс Банк» до [PERSON] та [PERSON], про стягнення заборгованості за кредитним договором, з останніх стягнуто заборгованість по кредитному договору, станом на 10.07.2015 р., у загальному розмірі 293306,70 грн. та судові витрати на суму 1527,43 грн. В грудні 2016 року дане рішення було виконано боржником в добровільному порядку. Оскільки кредитний договір від 30.04.2008 року діє до повного виконання зобовязань, ПАТ ВіЕс Банк мав право нараховувати відсотки з 10.07.2015 року до повного виконання зобовязань. Станом на квітень 2017 року відповідачі своїх договірних зобовязань не виконали в повній мірі, а тому заборгували банку кошти в розмірі 8408,02 доларів США, що становить 223324,83 грн., які позивач просить стягнути в солідарному порядку разом із судовим збором в розмірі 5303,45 грн. В свою чергу представником відповідачів адвокатом [PERSON] подано до суду письмове заперечення проти позову. Заперечення мотивує тим, що позивачем за рішенням суду від 07.12.2015 року достроково повернуто надані боржнику кредитні кошти, відсотки та пеню. Із ухваленням такого рішення припинилися правовідносини сторін, зокрема сплата чергових платежів, сплата та нарахування відсотків, разом із тим виникло грошове зобовязання із повернення кредитних коштів в повному обсязі та нарахованих на цей час відсотків. Посилаючись на постанову Пленуму ВСС України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30.03.2012 року №5 Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин зазначає, що по договору кредиту всі суми заборгованості рішенням суду стягнуті і повторного вирішення це питання не потребує. Представник позивача ПАТ ВіЕс Банк в судове засідання не зявився, однак подав до суду письмові заяви про розгляд справи без участі представника банку. Позовні вимоги підтримує повністю разом із поданими 15.06.2017 року додатковими поясненнями по суті позовних вимог. Вказує, що кредит не погашено повністю і досі. Банком було відмовлено відповідачу [PERSON] у позасудовому врегулюванні питання погашення боргу по його кредиту у не конкретизований спосіб, запропонований позичальником у заяві від 16.06.2017 року. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні повністю заперечили відносно заявлених уточнених позовних вимог банку та просили суд в задоволенні їх відмовити повністю. Пояснили, що за рішенням суду від 07.12.2015 року вже сплатили суму боргу за кредитним договором від 30.04.2008 року, хоч і не вчасно. Представник відповідачів адвокат [PERSON] в судове засідання не зявився, повідомлений про час та місце розгляду справи. Заяв та клопотань про відкладення розгляду справи не надсилав. Заслухавши пояснення відповідачів, дослідивши матеріали справи, розглядаючи позов в межах заявлених вимог, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. 30.04.2008 року між Публічним акціонерним товариством ВіЕс Банк (правонаступник ВАТ «Електрон Банк») та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № KF48840 (далі - кредитний договір) на суму 12 000 доларів США зі сплатою 12,00% річних, з кінцевим строком погашення не пізніше 28.04.2023 року. 10.06.2008 року сторонами внесено зміни до кредитного договору, зокрема, збільшено суму кредиту до 22 000 доларів США. Відповідно до умов Кредитного договору №KF 48840 від 30.04.2008 року, а саме п.5.2.9 Позичальник зобов'язаний: повністю повернути кредит та сплатити нараховані проценти, а також можливі пеню та штрафні санкції, незалежно від строку зобов'язання у наступних випадках: - затримання сплати частини кредиту та/або відсотків щонайменше на один календарний місяць; - перевищення сумою заборгованості суми кредиту більш як на десять відсотків; - утворення в позичальника простроченої заборгованості за кредитом та/або процентами. Також згідно п.5.3.1. Кредитного договору, Банк має право у разі невиконання або неналежного виконання Позичальником зобов'язань за кредитним договором списати з рахунків Позичальника суми боргу на підставі наказу на примусову сплату боргового зобов'язання, звернутися до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, вимагати виконання зобов'язань за кредитним договором від поручителя (гаранта). В якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № KF48840 від 30.04.2008 року між Публічним акціонерним товариством ВіЕс Банк (правонаступник ВАТ «Електрон Банк»), позичальником [PERSON] та поручителем [PERSON] укладено договір поруки від 10.06.2008 року. Згідно п.2 ст.554 ЦК України Поручитель відповідає перед Кредитором у тому ж обсязі, що і Боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків та інших витрат. Межі відповідальності фінансового поручителя передбачені також і в п.п. 1.2, 1.3, 2.2, 2.3, укладеного з Відповідачами [PERSON] поруки від 10.06.2008 року. Згідно п.1.3 [PERSON] поруки у випадку порушення Боржником своїх зобов'язань перед Кредитором за кредитним договором Боржник і Поручитель згідно цього договору відповідають перед Кредитором, як солідарні боржники. Рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області від 07 грудня 2015 року, у справі № 299/2168/15-ц, яке набуло законної сили, за позовом ПАТ «ВіЕс Банк» до [PERSON] та [PERSON], про стягнення заборгованості за кредитним договором, з останніх стягнуто заборгованість по кредитному договору № KF48840 від 30.04.2008 року, станом на 10.07.2015 р., у загальному розмірі 293306,70 грн. та судові витрати на суму 1527,43 грн. Вказану суму заборгованості ПАТ «ВіЕс Банк» просив стягнути як існуючу на той час, за їх розрахунками, заборгованість за вищевказаним кредитним договором, в тому числі, і суму основного боргу до повного погашення кредитних коштів. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Факт укладання між ПАТ "ВіЕс Банк" та [PERSON] кредитного договору KF48840 від 30.04.2008 року, отримання ним коштів за даним договором, та факт порушення умов Кредитного договору, що потягло за собою набуття позивечем права достроково вимагати повернення усієї суми кредиту підтверджується рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області 07.12.2015 року, а тому дані обставини доказуванню не підлягають. Зазначене рішення суду [PERSON] виконано і на користь ПАТ «ВіЕс Банк» ним повністю сплачено присуджену судом заборгованість по договору про надання споживчого кредиту, а також судові витрати, що підтверджується квитанціями №782273, №ПН2208, №ПН2210 від 27.12.2016 року. Як вбачається із письмової заяви представника позивача про уточнення позовних вимог станом на 03.05.2017 року відповідачі заборгували Банку кошти за кредитним договором від 30.04.2008 року в сумі 8408,02 доларів США, що становить 223324,83 грн., а саме 4589,01 доларів США тіло кредиту, 301,75 доларів США заборгованість по відсотках, 3517,26 доларів США пеня. Відповідно до п.7.1 кредитного договору KF48840 від 30.04.2008 року Кредитний договір вступає в силу з моменту його підписання і діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань, у зв'язку з чим Банк має право нарахувати відсотки з 10.07.2015 року (дата, станом на яку Банком було сформовано розрахунок заборгованості розміром 13424,77 доларів США, яку рішенням суду було стягнуто із відповідачів) до повного виконання зобовязань за Кредитним договором. Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно із статтею 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до п. 17 постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобовязання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобовязання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК. Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обовязки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. За змістом ст.ст. 525, 526 ЦК України зобовязання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається. У статті 611 ЦК України зазначено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. У відповідності до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Виходячи із системного аналізу ст.ст. 525, 526, 599, 611 ЦК України, змісту кредитного договору слід дійти висновку про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобовязання й не позбавляє права на отримання сум, передбачених ч.2 ст.625 ЦК, оскільки зобовязання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог ст.ст.526, 599 ЦК України. Зазначені висновки відповідають правовим позиціям ВСУ від 23.09.2015 року у справі 6-1206цс15, від 21.09.2016 р. у справі № 6-2739цс15, від 21.09.2016 р. у справі № 6-1252цс16, від 21.09.2016 р. у справі № 6-2631 цс15. Як вбачається із матеріалів справи рішення Виноградівського районного суду від 07.12.2015 року у справі №299/2168/15-ц про стягнення з [PERSON] та [PERSON] кредитної заборгованості в розмірі 293306,70 грн. останні виконали 27.12.2016 року в добровільному порядку через касу банку із цільовим призначенням надходження готівки в погашення кредиту згідно кредитного договору №KF48840 від 30.04.2008 року згідно рішення суду. Із розширеного розрахунку заборгованості станом на 03.05.2017 року, який подано представником позивача, вбачається, що внесені відповідачами 27.12.2016 року кошти в розмірі 293306,70 грн. в межах п.3.5 кредитного договору від 30.04.2008 року були направлені в послідовній черговості на погашення простроченої заборгованості за нарахованими процентами, на погашення простроченої заборгованості за кредитом, на погашення простроченої комісії, на погашення строкової заборгованості за нарахованими процентами, на погашення строкової заборгованості за кредитом, на погашення пені за порушення строків повернення кредиту та сплати процентів, на погашення штрафних санкцій. З огляду на вищевикладене, суд вважає наявність фактів та обставин, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, встановленою та приходить до висновку про наявність законних підстав для задоволення позову в частині стягнення з відповідачів в солідарному порядку відповідно до умов укладеного кредитного договору та договору поруки на користь Банку існуючої станом на 03.05.2017 р. заборгованості за договором кредиту від 30.04.2008 року в розмірі 8408,02 доларів США, що становить 223324,83 грн. У відповідності до вимог ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем у заяві про уточнення позовних вимог ставиться вимога про стягнення з відповідачів 223324,83 грн. боргу та сплаченого при поданні позовної заяви судового збору в розмірі 5303,45 грн. Однак, з відповідачів\~\~підлягає стягненню сума судового збору, що становить 3349,87 грн., в рівних частинах, що становить 1,5 відсотки ціни позову, у звязку з чим уточнені позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.

Outcome: partial