Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про стягнення матеріальної шкоди. Свої вимоги мотивує тим, що у 2007 року відповідач [PERSON] запропонував йому купити автомобіль «Мерседес-Бенц-Спринтер» 2002 року випуску, який належив [PERSON] Між ними погодивши ціну 31\~000 доларів США. Він заплатив [PERSON] за придбаний автомобіль 10\~000 доларів США, та віддав у рахунок оплати власний автомобіль "Мерседес-Бенц-Спринтер" 1997року випуску. На протязі шести місяців він передав [PERSON], ще 11\~000 тисяч доларів США, таким чином ним був проведений повний розрахунок за придбаний автомобіль. [PERSON] передав йому ключі та генеральну довіреність від імені [PERSON]. 30 квітня 2009 року [PERSON] анулював видану йому від свого імені довіреність на автомобіль «Мерседес-Бенц-Спринтер» 2002 року випуску, реєстраційний номер автомобіля [NUMBER], а 10 листопада 2009 року при сприянні працівників міліції вилучив у нього вказаний автомобіль. Тому просить стягнути солідарно з [PERSON] і [PERSON] на його користь 31 000 доларів США, що у гривневому еквіваленті складає 684 278, 50грн., завданої матеріальної шкоди. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позов зазначивши, що [PERSON] вироком Долинського районного суду від 09.09.2013 року та ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 24.12.2013року засуджено за злочини за ч.2 ст. 190, ч.3 ст. 190 та ч.4 ст.190 КК України. Посилаються, що у даному вироку судом вказано, що між [PERSON], як власником автомобіля «Мерседес-Бенц-Спрінтер» 2002 року випуску, р.н. [NUMBER] та [PERSON], як покупцем, фактично відбулася цивільно-правова угода купівлі-продажу автомобіля, яка була оформлена генеральним доручення. На дії [PERSON] була подана скарга у Долинський РВ УМВС в Івано-Франківській ообласті, 19 квітня 2010 року винесена постанова про порушення відносно [PERSON] кримінальної справи за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст.190 КК України. Однак, постановою від 18.05.2010р. була скасована. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні наголошував, що спільними неправомірними діями [PERSON] та [PERSON]М, було заподіяно [PERSON] матеріальної шкоди у розмір 31000дол.США, посилаючись на те, що [PERSON] вказує, що передав кошти за автомобіль [PERSON] Також представник покликався на Постанову Пленуму ВСУ №9 від 06.11.2009 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" вказуючи на те, що [PERSON] видаючи довіреність мав намір приховати реальний договір купівлі-продажу. А тому, просив позов задоволити та стягнути солідарно з відповідачів кошти. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову зазначивши, що [PERSON] приганяв автомобілі із закордону і для реалізації надавав їх [PERSON] Не заперечує того, що в 2007 році [PERSON] видавав доручення на ім»я [PERSON] на автомобіль «Мерседес-Бенц-Спрінтер» 2002 року випуску, р.н. [NUMBER], так, як і просив [PERSON], який і гарантував оплату за нього. Однак, [PERSON] не виконав своїх зобов»язань та не надав коштів за вказаний автомобіль, і тому в 2009 році [PERSON] скасував довіреність та повернув свій автомобіль. Також зазначив, що між [PERSON] та [PERSON] не було ніяких правовідносин. [PERSON] так як і [PERSON] стали жертвою [PERSON] Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився подав до суду заперечення на позов, в якому зазначив, що Долинським районним судом слухалась кримінальна справа по його обвинуваченню у вчинення злочину, передбаченого ч.2,3,4 ст.190 КК України, в тому числі і по епізоду шахрайства відносно [PERSON] Вироком суду від 09.09.2013 року по епізоду [PERSON] його виправдано за недоведеністю у вчиненні цього злочину. Ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 24.12.2013 року епізод обвинувачення щодо [PERSON] виключено з вироку. Всі показання, які він дав в рамках судового розслідування, підтверджує. Вважає, що у [PERSON] виникли цивільно-правові відносини саме з [PERSON], який і має відшкодувати завдану позивачу матеріальну шкоду. Тому в задоволені позовних вимог позивача щодо нього просить відмовити. Свідок [PERSON] повідомила суду, що у 2007 року [PERSON] запропонував її чоловіку [PERSON] купити автомобіль «Мерседес-Бенц-Спринтер» 2002 року випуску, який належив [PERSON], погодивши ціну 31\~000 доларів США. [PERSON] заплатив [PERSON] за придбаний автомобіль 10\~000 доларів США, та віддав у рахунок оплати свій автомобіль «Мерседес-Бенц-Спинтер» 1997 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], який передав на заправці в м.Стрий [PERSON], на кого і виписав генеральну довіреність, так як казав зробити їм [PERSON] На протязі шести місяців її чоловік передав [PERSON], ще 11\~000 тисяч доларів США, таким чином ним був проведений повний розрахунок за придбаний автомобіль. [PERSON] передав [PERSON]С ключі та генеральну довіреність від імені [PERSON] У квітні 2009 року [PERSON] анулював видану довіреність на автомобіль «Мерседес-Бенц-Спринтер» 2002 року випуску, а в листопаді 2009 року при сприянні працівників міліції вилучив вказаний автомобіль. Суд, заслухавши пояснення сторін, свідка, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позовні вимоги слід задоволити частково з наступних підстав. Статтею 3 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов»язки. Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, та право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Як вбачається зі змісту ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 3, 4 статті 61 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. В судовому засіданні встановлено, що вироком Долинського районного суду від 09.09.2013 р. [PERSON] засуджено, за вчинення шахрайських дій і використання обману чи зловживання довірою, а саме: - за ч. 2 - за ч.2 ст. 190 КК України по епізодах відносно [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON];- за ч.3 ст. 190 КК України по епізоду відносно [PERSON], ; - за ч.4 ст. 190 КК України по епізодах відносно [PERSON], [PERSON] виправдано за недоведеністю його участі у вчиненні даних злочинів. Виключено з обвинувачення [PERSON] за ч.2 ст. 190 КК України по епізоду відносно [PERSON] кваліфікуючу ознаку повторність. [PERSON] визнано винним у вчиненні злочинів передбачених - ч.2 ст.190 та ч.3 ст.190 КК України призначено покарання:- за ч.2 ст. 190 КК України у вигляді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 6(шість) місяців, - за ч.3 ст. 190 КК України у вигляді позбавлення волі на строк 3(три) роки. На підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань визначено [PERSON] остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 6(шість) місяців. В задоволенні цивільних позовів: [PERSON], [PERSON], [PERSON] до [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди; [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] до [PERSON] В про стягнення матеріальної та моральної шкоди відмовлено(а.с.15-16). Ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 24.12.2013р. апеляції прокурора з доповненнями, задоволено частково, а засудженого [PERSON]- залишено без задоволення. Вирок Долинського районного суду від 09 вересня 2013 року щодо [PERSON] змінено. Виключено з вироку обвинувачення [PERSON] за ч.2 ст.190 КК України - епізоди щодо потерпілих: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. [PERSON], [PERSON]; за ч.3 ст.190 КК України - щодо [PERSON]; за ч.4 ст.190 КК України - щодо [PERSON], [PERSON] На думку колегії суддів, провівши судове слідство, необґрунтованими є твердження прокурора у апеляції про те, що суд не навів у вироку переконливих доводів виправдання [PERSON] за ч.2 ст. 190 КК України по епізодах відносно [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]; за ч.3 ст. 190 КК України по епізоду відносно [PERSON]; за ч.4 ст. 190КК України по епізодах відносно [PERSON], [PERSON] [PERSON] вчинив, дії, які направлені на отримання коштів від потерпілих в рахунок позики і ці кошти він частково повернув потерпілим, що свідчить про цивільно-правові відносини між ними. Згідно розписки від 11 листопада 2009 року вбачається, що [PERSON] підтвердив факт отримання від [PERSON] 21\~000 доларів США і автомобіль «Мерседес-Бенц-Спинтер» 1997 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], оціненого у 10\~500 доларів США, а всього коштів у сумі 31\~500 доларів США для передачі [PERSON], в рахунок автомобіля «Мерседес-Бенц-Спинтер» 2002 року випуску власником, якого являвся [PERSON] (а.с.6). Факт отримання коштів [PERSON] від [PERSON] в розмірі 21000 дол. США за автомобіль «Мерседес-Бенц-Спрінтер» 2002 року випуску, р.н. [NUMBER] підтверджується також матеріалами кримінальної справи, письмовим запереченням на позов самого [PERSON], поясненнями позивача та свідка [PERSON] Відповідно до\~ст.22 ЦК України\~особа, якій завдано збитки у результаті порушення її цивільного права, має право на відшкодування. Відповідно до ст. 1166 ЦК України матеріальна шкода відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини цієї особи. Для покладення відповідальності на заподіювача шкоди необхідна сукупність чотирьох умов: наявність шкоди, протиправність дій заподіювача, причинний зв'язок між протиправною поведінкою заподіювача і шкодою, вина в заподіянні шкоди. Отже, для відшкодування шкоди за правилами\~ст. 1166 ЦК\~необхідно довести такі факти: а) Неправомірність поведінки особи. Неправомірною можна вважати будь-яку поведінку, внаслідок якої завдано шкоду. б) Наявність шкоди. Під шкодою слід розуміти втрату або пошкодження майна потерпілого та (або) позбавлення його особистого нематеріального права (життя, здоров'я тощо). У відносинах, що розглядаються, шкода - це не тільки обов'язкова умова, але і міра відповідальності, оскільки за загальним правилом статті, що коментується, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі (мова йдеться про реальну шкоду та упущену вигоду). в) Причинний зв'язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов'язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об'єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди. г) Вина завдавача шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов'язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини. Таким чином, вина [PERSON] у спричиненні позивачу шкоди в розмірі 21 000 дол. США є доведена, підтверджена самим відповідачем у розписці, оскільки [PERSON], отримав від [PERSON] кошти за автомобіль «Мерседес-Бенц-Спинтер» 2002 року випуску, власником, якого являвся [PERSON], який відкликав генеральну довіреність та повернув собі автомобіль. [PERSON]коштів за автомобіль «Мерседес-Бенц-Спинтер» 2002 року випуску [PERSON] не повернув. Частина позовних вимог щодо стягнення матеріальної шкоди у розмірі 10\~500 дол. США, вартості за переданий [PERSON] автомобіль «Мерседес-Бенц-Спинтер» 1997 року випуску, не підлягає до задоволення, оскільки як ствердив і сам позивач, і свідок [PERSON], даний автомобіль переданий був у м.Стрий [PERSON] і [PERSON], та на ім»я [PERSON]. [PERSON] виписав генеральну довіреність. Однак, позивачем не залучено до справи як співвідповідача [PERSON] та не ставляться до нього позовних вимог, а тому суд не може вийти за межі позовних вимог. Факт заподіяння [PERSON] матеріальної шкоди внаслідок спільних дій відповідачів, протиправність дій [PERSON], наявність причинного зв'язку між поведінкою і шкодою, вина [PERSON] у встановленому законом порядку не встановлені. Так, під час розгляду справи позивач чітко надав пояснення, що усі перемови по передачі автомобілів та оплаті за них вів саме з [PERSON] Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставинні, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачем не надано доказів того, що між ним та [PERSON] існували якісь зобов'язання, відсутні документи, які підтверджують як проплату грошових коштів позивачем, так і отримання відповідачем [PERSON] коштів від [PERSON], а також позивач не надав доказу суду, щодо спричинення відповідачем [PERSON] позивачу матеріальної шкоди. Також, суд критично оцінює посилання представника позивача на те, що у розписці від 11.11.209 року та у матеріалах кримінальної справи поясненнях і протоколі допиту [PERSON] міститься підтвердження про, те що [PERSON] отримував від [PERSON] кошти в рахунок оплати за автомобіль Мерседес-Бенц-Спринтер» 2002 року випуску, оскільки дані правовідносини виникли між [PERSON] та [PERSON], і тому останній має право самостійно звернутися до суду із позовом до [PERSON] для захисту своїх прав. Суд, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, з огляду на викладене дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення завданої матеріальної шкоди із [PERSON] підлягають частковому задоволенню. З [PERSON] слід стягнути на користь [PERSON] заподіяну матеріальну шкоду в розмірі 21\~000дол.США, що еквівалентно на день подання позову 463543,50грн. . Взадоволенні позовних вимог до [PERSON] слід відмовити. Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог ст.88 ЦПК України. На підставі наведеного, ст. 11, 15, 16, 22, 1166 ЦК України,

Outcome: approved