Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. В обґрунтування свого позову посилається на те, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], який був зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Старобільського районного управління юстиції Луганської області 07 серпня 2004 року за актовим записом № 70. На даний час нею подано заяву про розірвання шлюбу та справа знаходиться в Старобільському районному суді Луганської області. В період шлюбу до припинення ведення спільного господарства у 2007 році за спільні кошти нею та відповідачем було набуто спірне майно, а саме автомобіль марки ВАЗ-21101, 2005 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], № кузова (шасі) ХТА 21101050849355, колір сірий. На даний час вартість даного транспортного засобу становить 81000 грн. Про порядок розподілу майна вони добровільно домовиться не можуть. Тому просить суд визнати за нею, [PERSON] право власності на 2/3 ідеальних часток автомобілю марки ВАЗ 21101, 2005 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], № кузова (шасі) ХТА 21101050849355, колір сірий, без його реального поділу відступив від рівності часток подружжя збільшивши частку майна дружини та залишити це майно у спільній частковій власності позивача та відповідача та стягнути з відповідача на її користь судові витрати. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] у судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином, надали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутністю, позовні вимоги підтримали, проти заочного рішення не заперечували. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, про причини неявки до суду не повідомив, відзиву на позов до суду не надходило.\~\~ Відповідно до ч. 1\~ст. 280 ЦПК України\~суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за наявності всіх наступних умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечував проти такого вирішення справи. 03 грудня 2018 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. В силу положень ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Главою 8 Сімейного кодексу України\~регулюється право спільної сумісної власності подружжя. Згідно із\~ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно\~ст. 68 Сімейного кодексу України,\~розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.\~\~Розпоряджання майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до\~Цивільного кодексу України. Згідно із ч. 1\~ст. 69 Сімейного кодексу України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до\~\~ст. 70 Сімейного кодексу України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Статтею 71 Сімейного кодексу України\~встановлено, що майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто Використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених\~Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов'язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшення, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім'ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об'єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22\~постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 р. N 11). Зі змісту п.п. 23, 24\~постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»\~вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї. Відповідно до п. 30\~постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об'єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст.\~63, ч. 1 ст.\~65 Сімейного кодексу. При цьому суд враховує правові позиції ВСУ з аналогічних спорів, в яких ВСУ роз'яснює, що у процесі розгляду спорів про поділ майна подружжя необхідно враховувати такі обставини: час придбання майна; кошти, за які таке майно було придбано (джерело придбання); мета придбання майна, яка дозволяє визначити правовий статус сумісної власності подружжя. З матеріалів справи встановлено, що відповідно до довідки № 31/12/4443-7440 від 15.11.2018, відповідно до інформації з ЄДР МВС станом на 14.11.2018 року, за громадянином [PERSON] [INFO], адреса реєстрації: Луганська область, Старобільський район, с. Запорізьке, вул. Степная, 2, зареєстрований автомобіль ВАЗ 21101, номерний знак [NUMBER]. Відповідно до копії свідоцтва про одруження 1-ЕД № 150949, [PERSON] та [PERSON] одружились 07.08.2004 року. Шлюб зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану Старобільського районного управління юстиції у Луганській області за актовим записом № 70. Після реєстрації шлюбу прізвище чоловіка [PERSON], дружини [PERSON]. Від зареєстрованого шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-ЕД № 055569. Отже, судом встановлено, що спірний автомобіль був придбаний сторонами в період перебування у зареєстрованому шлюбі та згідно зі\~ст. 60 СК України\~мають вважатися спільним сумісним майном подружжя. З огляду на зазначене та\~\~на те, що є підстави для відступлення від засад рівності часток подружжя, а саме те, що малолітній син подружжя проживає разом з позивачем, суд, приходить до висновку, що обставини, викладені позивачем в обґрунтування позовних вимог знайшли своє підтвердження в матеріалах справи, а тому позовна заява [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя підлягає задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до\~ст. 141 ЦПК України, суд враховує, що понесення позивачем судових витрат підтверджується квитанцією від 01.08.2018 року про сплату судового збору у сумі 810 грн. 00 коп. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору в розмірі 810 грн. 00 коп., що складає 1 відсоток від ціни позову.

Outcome: approved