Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з названим позовом. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що з 14.01.2012 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу дітей не мають. Шлюбні відносини з відповідачем припинені з березня 2013 року і розійшлися вони , перестали вести спільне господарство , вона бажає створити нову сім'ю з іншим чоловіком , з яким проживає в цей час у цивільному шлюбі. Позивач вважає, що сім'я розпалася остаточно, відновлена бути не може, тому просить позов задовольнити. Майнового спору не має. Судові витрати відшкодовувати не просить. Позивач [PERSON] позов підтримує в повному обсязі і просить задовольнити. В зв'язку з здоров'ям дитини , котра є інвалідом , не має змоги приїхати в судове засідання в призначений час , тому просить суд справу розглянути за її відсутності , заява та копія посвідчення а.с. 21-22 . Відповідач [PERSON] позов не визнає . Разом не проживають з березня 2013 року , спільних дітей не мають , майнового спору не має , просить справу розглянути письмовим провадженням за його відсутності а.с. 23 . Згідно ч.2 ст. 158 ЦПК України , особа , яка бере участь у справі , має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності . Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Так, відповідно до свідоцтва про шлюб, серія [NUMBER] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Широківського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 02, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 14.01.2012 року (а.с. 16). Шлюбні відносини з відповідачем припинені з березня 2013 року, сторони мешкають окремо, майнового спору між ними немає, до примирення не прагнуть, позивачка наполягає на розірванні шлюбу, посилаючись , що вона бажає створити нову сім'ю з іншим чоловіком , з яким проживає в цей час у цивільному шлюбі , тому суд вважає, що сім'я розпалася остаточно і не може бути збережена, тому задовольняє позовні вимоги. Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Відповідно до ст.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Судом було встановлено, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин являється те, що між сторонами втрачено почуття любові одне до одного , як вказує позивачка , вона бажає створити нову сім'ю з іншим чоловіком , з яким проживає в цей час у цивільному шлюбі. Сім'я розпалася та існує формально. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, шлюб підлягає розірванню. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред'явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка при реєстрації шлюбу змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON], при цьому вона не просить залишити їй прізвище [PERSON] , або відновити на [PERSON]. Позивач зазначає прізвище [PERSON] , однако доказів такого прізвища суду не надано і в матеріалах справи документи відсутні , які б якимось чином підтверджували прізвище [PERSON] , тому у суду не має підстав для вказівки про зміну прізвища на [PERSON] . Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. На підставі ст. 88 ЦПК України враховуючи, що позов задоволено, суд вважає, що понесені позивачем при зверненні до суду судові витрати, а саме: судовий збір у розмірі 243,60 грн. не відшкодовувати , так як такої вимоги не заявлено в позовній заяві . На підставі викладеного,

Outcome: approved