Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в Хмільницький міськрайонний суд з позовом до Лип"ятинської сільської ради та просить визнати за нею право власності на спадкове майно. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що [INFO] року померла [PERSON]. Після її смерті залишилося спадкове майно, а саме: житловий будинок з відповідними господарськими будівлями та спорудами за [ADDRESS]; земельна ділянка загальною площею 0,5921 га, до складу якої входить земельна ділянка площею 0,02500 га призначена для будівництва, обслуговування жилого будинку та господарських споруд та земельна ділянка площею 0,3421 га призначена для ведення особистого особистого селянського господарства, яка розташована на території Лип'ятинської сільської ради, та належала [PERSON] відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 08 травня 2002 року; земельна ділянка площею 1,9510 га, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Лип'ятинської сільської ради, та належала [PERSON] відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 07 листопада 2008 року; земельна ділянка площею 0,0282 га, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Лип'ятинської сільської ради, та належала [PERSON] відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 16 листопада 2009 року. З моменту відкриття спадщини у позивача виникло право на спадкування за заповітом, так, як ще за життя 26 квітня 1993 року спадкодавець - [PERSON] залишила на [PERSON] заповіт на все майно. На час смерті тітки, позивачка проживала разом із нею, оскільки вимушена була її доглядати. Позивач по справі у визначений законом строк не звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини та отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Вказане підтверджується листом виданим державним нотаріусом Хмільницької державної нотаріальної контори від 13.12.2016 року за № 317/01-16, оскільки були відсутні правовстановлюючі документи на вищевказане спадкове майно. Окрім позивача по справі, після смерті [PERSON], спадкоємців немає.Тому позивачка вимушена звернутись до суду з цим позовом. Позивач [PERSON] в судове засідання не з"явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином. Через канцелярію суду подала заяву про розгляд та вирішення справи у їх відсутність, позов підтримала у повному обсязі та просила його задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з"явився. Відповідач у справі Лип"ятинська сільська рада про день, місце і час судового засідання повідомлена належним чином і через канцелярію суду подала заяву, в якій просить розгляд справи проводити у відсутність її представника за наявними у справі документами. Позовані вимоги визнають. Судом встановлено наступні факти, обставини та відповідні їм правовідносини. [INFO] року померла [PERSON], яка проживала в [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим повторно Хмільницьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області 12 травня 2016 року (а.с. 7). Після смерті [PERSON] до успадкування залишилося: - житловий будинок з відповідними господарськими будівлями та спорудами за [ADDRESS], вартістю 169840 грн. Вказане підтверджується технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виданим Хмільницьким АП НВП «ВІЗИТ» 14 листопада 2016 року та довідкою Лип'ятинської сільської ради за № 540 від 04 жовтня 2016 року (а.с. 8-10, 17) ; - земельна ділянка загальною площею 0,5921 га, до складу якої входить земельна ділянка площею 0,2500 га призначена для будівництва, обслуговування жилого будинку та господарських споруд та земельна ділянка площею 0,3421 га, нормативною грошовою оцінкою 44994,74 гривень, призначена для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Лип'ятинської сільської ради Хмільницького району Вінницької області та належала [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 08 травня 2002 року(а.с. 11,14); земельна ділянка площею 1,9510 га, нормативною грошовою оцінкою 73671,12 гривень, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Лип'ятинської сільської ради Хмільницького району Вінницької області та належала [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 07 листопада 2008 року(а.с. 13,15-16). - земельна ділянка площею 0,0282 га, нормативно грошовою оцінкою 1064,85 гривень, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Лип'ятинської сільської ради Хмільницького району Вінницької області та належала [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 16 листопада 2009 року(а.с. 12). 26 квітня 1993 року, [PERSON] було складено заповіт, відповідно до змісту якого, все своє майно вона заповіла мені, [PERSON]. Згідно запису секретаря Лип'ятинської сільської ради від 10 жовтня 2016 року, вказаний заповіт є не змінений та не відмінений (а.с. 6). Спадкоємців, окрім позивачки, які б могли претендували на спадкове майно після смерті [PERSON] немає, оскільки власної сім'ї вона не мала, що підтверджується довідкою Лип'ятинської сільської ради Хмільницького району Вінницької області за № 541 від 24 жовтня 2016 року(а.с. 18). Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. З листа державного нотаріуса Хмільницької державної нотаріальної контори від 13.12.2016 року за № 317/01-16 вбачається, що спадкова справа після смерті [INFO] року [PERSON] у Хмільницькій державній нотаріальній конторі не заводилась (а.с. 26). Суд, враховуючи те, що позивач підтримала заявлені вимоги, відповідач у справі позов визнав, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, приходить до висновку про можливість задоволення заявленого позову в повному обсязі, так як це не суперечить вимогам чинного законодавства, не порушує прав, свобод та законних інтересів інших осіб. Згідно ст. 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та право на захист свого нтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Виходячи зі змісту статей 1296-1299 ЦК України, питання про право на спадкове майно вирішується судом у разі невизнання такого права чи відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до ст. 392 ЦК України, в разі відсутності документів на право власності, власник може вимагати визнання права власності в судовому порядку. За встановлених судом обставин, позивач не може оформити спадщину після смерті [PERSON] у нотаріуса, хоча прийняла її, а тому обґрунтовано звернулася до суду з позовом про визнання в порядку спадкування за заповітом права власності на спадкове майно. Частинами 1,2 ст. 1220 ЦК України визначено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, а часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час прийняття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має право подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Частиною 1 статті 1270 ЦК України визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження, та доведення перед судом їх переконливості, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оскільки позивачем доведено обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, суд дійшов висновку про задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved