Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-05 00:00:00

позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення на її користь аліментів з відповідача, з дати звернення до суду та до досягнення нею двадцяти трьох років. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідач є її батьком, вона навчається на 2 курсі денному відділенні у Дніпропетровському радіоприладобудівельному коледжі за спеціальністю «Конструювання, виробництво та технічне обслуговування радіотехнічних пристроїв», не працевлаштована, у зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги. Тому, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти у розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з 16 березня 2015 року до досягнення нею двадцяти трьох років, зазначає, що проживає окремо від відповідача, винаймаючи житло останній матеріальної допомоги не надає, грошей, які вона отримує в якості стипендії не вистачає на життя та навчання. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи в її відсутність, зазначивши, що позов підтримує та просить задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засіданні не з'явився, надав заяву про розгляд справи в його відсутність, зазначивши, що позов визнає, але просить врахувати, що має на утриманні малолітнього сина та матір похилого віку, яка потребує постійного лікування та догляду. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги частково з огляду на наступні обставини. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є рідним батьком позивача [PERSON] що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 5). Позивач є студенткою 2 курсу денному відділенні у Дніпропетровському радіоприладобудівельному коледжі за спеціальністю «Конструювання, виробництво та технічне обслуговування радіотехнічних пристроїв», навчається на бюджетному відділенні, але не знаходиться на повному державному забезпеченні (а.с.9). Термін навчання з 01 вересня 2014 р. по 30 червня 2017 р. Відповідно до ст. ст. 199, 200 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. У п. 20 постанови Пленуму від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" Верховний Суд України роз'яснив, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років, продовження ними навчання, потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі, наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно змісту ст. 199 СК України обов'язок утримувати повнолітню дочку, яка продовжує навчання, покладено на обох батьків. Законодавець зобов'язує батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу. Отже, відповідач, як батько позивача, повинен довести, у відповідності до ст. 10 ЦПК України за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст. ст. 57-59 цього ж Кодексу, обставини щодо відсутності можливості надавати допомогу, відсутності потреби позивача в отриманні допомоги. Однак з урахуванням доходів відповідача, наявності у нього на утриманні матері пенсіонерки (довідка а.с. 13) та неповнолітнього сина, що підтверджено копією свідоцтва про народження (а.с.14), віку відповідача та відсутності доказів на підтвердження його хворобливого стану, суд не вбачає відсутності можливості виплачувати аліменти позивачу. Водночас, при визначенні розміру аліментів суд враховує розмір доходів відповідача, та виходить з того, що позивач навчається, не працює, про що позивачем зазначено в позові, внаслідок чого вважає, що достатнім та необхідним є визначення аліментів в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця, до закінчення навчання у вищому навчальному закладі. Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд приймає до уваги, що згідно з п.3 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" позивача було звільнено від сплати судового збору при зверненні до суду, тому відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави у розмірі 243,60 гривень. Згідно п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial