Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-10 00:00:00

В травні 2014 року позивач [PERSON] звернувся до відповідачів з позовом, посилаючись на те, що 10.04.2012 року між ним та [PERSON] було укладено договір позики, та 06.07.2012 року додатковий договір №1 до договору позики, які посвідчені відповідачем, приватним нотаріусом [PERSON] Також 10.04.2012 року позивачем [PERSON] та [PERSON] було укладено договір іпотеки, та 06.07.2012 року додатковий договір №1 до договору іпотеки, які також були посвідчені відповідачем, приватним нотаріусом [PERSON] 01.03.2013 року, у зв'язку з тим, що названі документи було укладено під примусом, у рамках кримінального провадження було накладено арешт на домоволодіння [ADDRESS]. 09.04.2013 року відповідачем приватним нотаріусом [PERSON] було вчинено виконавчий напис, стосовно звернення стягнення на предмет іпотеки, відповідно до договору іпотеки від 10.04.2012 року. 27.06.2013 року відділом ДВС Києво-Святошинського РУЮ Київської області було відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса [PERSON] від 09.04.2013 року. Вважає, що приватним нотаріусом [PERSON] незаконно посвідчено (вчинено) правочин за наявності арешту на спірне домоволодіння. Просив: 1.визнати недійсним правочин від 10.04.2014 року щодо набуття права власності [PERSON] у рамках договору іпотеки від 10.04.2014 року, щодо переходу прав власності предмета іпотеки до іпотекодержателя, який посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] 10.04.2014 року, - на домоволодіння, яке складається з земельної ділянки площею 0,2397 га, кадастровий номер 3222488202:02:002:0057, та розташованого на ній домоволодіння [ADDRESS], і застосувати наслідки недійсності такого правочину; 2.визнати недійсним рішення (індексний номер) 12337604 від 10.04.2014 року про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, прийняте приватним нотаріусом [PERSON], стосовно вчинення правочину щодо договору іпотеки від 10.04.2012 року по переходу прав власності предмета іпотеки до іпотекодержателя [PERSON], - на домоволодіння, яке складається з земельної ділянки площею 0,2397 га, кадастровий номер 3222488202:02:002:0057, та розташованого на ній домоволодіння [ADDRESS], і застосувати наслідки недійсності такого правочину; 3.скасувати номер запису 5308738 про право власності у Державному реєстрі прав власності, зроблений приватним нотаріусом [PERSON] відносно [PERSON], щодо домоволодіння, яке складається з земельної ділянки площею 0,2397 га, кадастровий номер 3222488202:02:002:0057, та розташованого на ній домоволодіння [ADDRESS], і застосувати наслідки недійсності такого правочину; 4.у рамках застосування наслідків недійсності оспорюваного правочину від 10.04.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом [PERSON], як відновлення прав [PERSON], визнати за останнім право власності на домоволодіння, яке складається з земельної ділянки площею 0,2397 га, кадастровий номер 3222488202:02:002:0057, та розташованого на ній домоволодіння [ADDRESS]. [PERSON] уточнював позовні вимоги, востаннє просив: 1.визнати недійсним у повному обсязі договір іпотеки від 10.04.2012 року, укладений між [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] 10.04.2012 року за реєстровим №920, і додатковий договір №1 до договору іпотеки від 06.07.2012 року, посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] за реєстровим №1712, (припинити договір іпотеки, через визнання його недійсним у повному обсязі) - і застосувати наслідки недійсності такого правочину, зокрема, зняття обтяження (заборону відчуження) у державному реєстрі іпотек, - стосовно домоволодіння, яке складається з земельної ділянки площею 0,2397 га, кадастровий номер 3222488202:02:002:0057, та розташованого на ній домоволодіння [ADDRESS]; 2.визнати недійсним у повному обсязі договір позики від 10.04.2012 року, укладений між [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] 10.04.2012 року за реєстровим №918, і додатковий договір №1 до договору позики від 06.07.2012 року, посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] за реєстровим №1710; 3.визнати недійсною заяву про реєстрацію прав власності від 10.04.2014 року [PERSON], посвідчену приватним нотаріусом [PERSON] 10.04.2014 року за реєстровим №738, щодо переходу прав власності предмета іпотеки до іпотекодержателя (відповідно до застереження у договорі іпотеки від 10.04.2012 року згідно до ст.37 Закону України «Про іпотеку»), який посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] 10.04.2014 року, - на домоволодіння, яке складається з земельної ділянки площею 0,2397 га, кадастровий номер 3222488202:02:002:0057, та розташованого на ній домоволодіння [ADDRESS]; 4.визнати недійсним правочин від 10.04.2014 року щодо набуття права власності [PERSON] у рамках договору іпотеки від 10.04.2014 року, щодо переходу прав власності предмета іпотеки до іпотекодержателя (відповідно до застереження у договорі іпотеки від 10.04.2012 року згідно до ст.37 Закону України «Про іпотеку»), який посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] 10.04.2014 року, - на домоволодіння, яке складається з земельної ділянки площею 0,2397 га, кадастровий номер 3222488202:02:002:0057, та розташованого на ній домоволодіння [ADDRESS]; 5. визнати недійсним рішення (індексний номер) 12337604 від 10.04.2014 року про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, прийняте приватним нотаріусом [PERSON], стосовно вчинення правочину щодо договору іпотеки від 10.04.2012 року по переходу прав власності предмета іпотеки до іпотекодержателя [PERSON], - на домоволодіння, яке складається з земельної ділянки площею 0,2397 га, кадастровий номер 3222488202:02:002:0057, та розташованого на ній домоволодіння [ADDRESS]; 6. скасувати номер запису 5308738 про право власності у Державному реєстрі прав власності, зроблений приватним нотаріусом [PERSON] відносно [PERSON], щодо домоволодіння, яке складається з земельної ділянки площею 0,2397 га, кадастровий номер 3222488202:02:002:0057, та розташованого на ній домоволодіння [ADDRESS]. У вересні 2014 року третя особа [PERSON] звернулась з самостійними позовними вимогами до суду, мотивуючи це тим, що вона перебуває у шлюбі з позивачем [PERSON] Спірне домоволодіння є їх спільною власністю. У зв'язку з тим, що її, разом з двома неповнолітніми дітьми, було виселено зі спірного домоволодіння внаслідок дій [PERSON] та приватного нотаріуса [PERSON], була змушена звернутись з позовом до суду та просила: 1.визнати недійсною заяву про реєстрацію прав власності від 10.04.2014 року [PERSON], посвідчену приватним нотаріусом [PERSON] 10.04.2014 року за реєстровим №738, щодо переходу прав власності предмета іпотеки до іпотекодержателя (відповідно до застереження у договорі іпотеки від 10.04.2012 року згідно до ст.37 Закону України «Про іпотеку»), який посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] 10.04.2014 року, - на домоволодіння, яке складається з земельної ділянки площею 0,2397 га, кадастровий номер 3222488202:02:002:0057, та розташованого на ній домоволодіння [ADDRESS]; 2.визнати недійсним правочин від 10.04.2014 року щодо набуття права власності [PERSON] у рамках договору іпотеки від 10.04.2014 року, щодо переходу прав власності предмета іпотеки до іпотекодержателя (відповідно до застереження у договорі іпотеки від 10.04.2012 року згідно до ст.37 Закону України «Про іпотеку»), який посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] 10.04.2014 року, - на домоволодіння, яке складається з земельної ділянки площею 0,2397 га, кадастровий номер 3222488202:02:002:0057, та розташованого на ній домоволодіння [ADDRESS]; 3. визнати недійсним рішення (індексний номер) 12337604 від 10.04.2014 року про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, прийняте приватним нотаріусом [PERSON], стосовно вчинення правочину щодо договору іпотеки від 10.04.2012 року по переходу прав власності предмета іпотеки до іпотекодержателя [PERSON], - на домоволодіння, яке складається з земельної ділянки площею 0,2397 га, кадастровий номер 3222488202:02:002:0057, та розташованого на ній домоволодіння [ADDRESS]; 4. скасувати номер запису 5308738 про право власності у Державному реєстрі прав власності, зроблений приватним нотаріусом [PERSON] відносно [PERSON], щодо домоволодіння, яке складається з земельної ділянки площею 0,2397 га, кадастровий номер 3222488202:02:002:0057, та розташованого на ній домоволодіння [ADDRESS]; 5. усунути перешкоди у реєстрації права власності [PERSON] у Реєстраційній службі Києво-Святошинського РУЮ Київської області на домоволодіння, яке складається з земельної ділянки площею 0,2397 га, кадастровий номер 3222488202:02:002:0057, та розташованого на ній домоволодіння [ADDRESS], на підставі визнаного права власності за [PERSON] згідно рішення Ленінського районного суду м.Луганськ від 10.09.2013 року. Уточнювала позовні вимоги, остаточно просила: 1.визнати недійсним у повному обсязі договір іпотеки від 10.04.2012 року, укладений між [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] 10.04.2012 року за реєстровим №920, і додатковий договір №1 до договору іпотеки від 06.07.2012 року, посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] за реєстровим №1712, (припинити договір іпотеки, через визнання його недійсним у повному обсязі) - і застосувати наслідки недійсності такого правочину, зокрема, зняття обтяження (заборону відчуження) у державному реєстрі іпотек, - стосовно домоволодіння, яке складається з земельної ділянки площею 0,2397 га, кадастровий номер 3222488202:02:002:0057, та розташованого на ній домоволодіння [ADDRESS]; 2.визнати недійсним у повному обсязі договір позики від 10.04.2012 року, укладений між [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] 10.04.2012 року за реєстровим №918, і додатковий договір №1 до договору позики від 06.07.2012 року, посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] за реєстровим №1710; 3.визнати недійсною заяву про реєстрацію прав власності від 10.04.2014 року [PERSON], посвідчену приватним нотаріусом [PERSON] 10.04.2014 року за реєстровим №738, щодо переходу прав власності предмета іпотеки до іпотекодержателя (відповідно до застереження у договорі іпотеки від 10.04.2012 року згідно до ст.37 Закону України «Про іпотеку»), який посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] 10.04.2014 року, - на домоволодіння, яке складається з земельної ділянки площею 0,2397 га, кадастровий номер 3222488202:02:002:0057, та розташованого на ній домоволодіння [ADDRESS]; 4.визнати недійсним правочин від 10.04.2014 року щодо набуття права власності [PERSON] у рамках договору іпотеки від 10.04.2014 року, щодо переходу прав власності предмета іпотеки до іпотекодержателя (відповідно до застереження у договорі іпотеки від 10.04.2012 року згідно до ст.37 Закону України «Про іпотеку»), який посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] 10.04.2014 року, - на домоволодіння, яке складається з земельної ділянки площею 0,2397 га, кадастровий номер 3222488202:02:002:0057, та розташованого на ній домоволодіння [ADDRESS]; 5. визнати недійсним рішення (індексний номер) 12337604 від 10.04.2014 року про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, прийняте приватним нотаріусом [PERSON], стосовно вчинення правочину щодо договору іпотеки від 10.04.2012 року по переходу прав власності предмета іпотеки до іпотекодержателя [PERSON], - на домоволодіння, яке складається з земельної ділянки площею 0,2397 га, кадастровий номер 3222488202:02:002:0057, та розташованого на ній домоволодіння [ADDRESS]; 6. скасувати номер запису 5308738 про право власності у Державному реєстрі прав власності, зроблений приватним нотаріусом [PERSON] відносно [PERSON], щодо домоволодіння, яке складається з земельної ділянки площею 0,2397 га, кадастровий номер 3222488202:02:002:0057, та розташованого на ній домоволодіння [ADDRESS]; 7. усунути перешкоди у реєстрації права власності [PERSON] у Реєстраційній службі Києво-Святошинського РУЮ Київської області на домоволодіння, яке складається з земельної ділянки площею 0,2397 га, кадастровий номер 3222488202:02:002:0057, та розташованого на ній домоволодіння [ADDRESS], на підставі визнаного права власності за [PERSON] згідно рішення Ленінського районного суду м.Луганськ від 10.09.2013 року. Позивач [PERSON] у судове засідання з'явилася, свої позовні вимоги та позовні вимоги третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору [PERSON] підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позові. Представник відповідача [PERSON] у судове засідання з»явилась, проти задоволення позову [PERSON] та третьої особи з самостійними вимогами [PERSON] заперечувала, просила суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Відповідач приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання з»явився, проти задоволення позову [PERSON] та третьої особи з самостійними вимогами щодо предмета спору [PERSON] заперечував, просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Представник третьої особи Реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області в судове засідання не з»явився. Повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі. Третя особа, яка заявляє самосійні вимоги щодо предмета позову [PERSON] в судове засідання не з»явилась. Разом із позовом подала до суду клопотання про слухання справи у її відсутність. Дослідивши матеріали справи, письмові докази, вислухавши пояснення сторін, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] та третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета позову [PERSON] не підлягає до задоволенню з наступних підстав. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Виходячи зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Ст. 202 Цивільного кодексу України передбачено, що правочин є дією особи, спрямованої на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ч. 2 ст. 202 ЦК України правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Ст. 203 ЦК України передбачено: 1. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, а також моральним засадам суспільства. 2. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. 3. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. 4. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. 5. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. 6. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Ст.204 ЦК України передбачено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Ч.1 ст.215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою- третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ст. ст. 317, 319 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Ч. 2 ст. 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту такої реєстрації. Судом встановлено, що 10.04.2012 р. між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, що посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за № 918, за яким відповідач отримав від [PERSON] позику. Відповідно до додаткового договору № 1 до договору позики від 06.07.12 р., посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за № 1710 [PERSON] було отримано додаткові кошти. В забезпечення договору позики та додаткового договору № 1 до договору позики між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір іпотеки від 10.04.2012 р., що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за № 920 та додатковий договір № 1 до договору іпотеки від 06.07.12 р., посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за № 1712. За договором [PERSON] передав [PERSON] в іпотеку належне йому на праві приватної власності майно. При укладенні (нотаріальному посвідченні) вказаних вище договорів [PERSON] надав: - договори купівлі-продажу домоволодіння (дублікат договору, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] у ч. 6. п. 6. якого [PERSON] свідчить, що «на момент укладення цього договору, він в зареєстрованому шлюбі або фактичних шлюбних відносинах (проживання однією сім'єю з жінкою) не перебуває. Грошові кошти, що сплачуються ним за домоволодіння, яке є предметом цього договору, належать йому на праві особистої приватної власності та не є об'єктом спільної власності.» в [ADDRESS], які підтверджують, що він є єдиним власником вказаного майна (абзац 6 п. 6 договору купівлі-продажу); - свідоцтво про розірвання шлюбу [NUMBER] від 01.06.2004 р.; - паспорт [PERSON] (серія паспорта [NUMBER] виданий Слов'яносербським РВ УМВС України в луганській обл.) з відміткою про розірвання шлюбу з гр. [PERSON], - заяву від 10.04.12 р. (згідно п. 3.5. договору позики), посвідчену нотаріально та зареєстровану у реєстрі за № 917, що у шлюбі не перебуває; довідку ф. № 3 від 07.04.2012 р. за № 531, видану Шпитьківською сільською радою Києво-Святошинського району Київської області, що в будинку [ADDRESS] малолітні/неповнолітні діти не зареєстровані (зазначається у п. 2.5. договору іпотеки ). У лютому 2004 р. [PERSON] звернулась до Артемівського районного суду м. Луганськ, справа № 2-2517-04, з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. 22.03.2004 р. даний позов було задоволено і шлюб між подружжям [PERSON] розірвано. Свідоцтво про розірвання шлюбу [NUMBER] було видане 01.06.2004 р. про що у книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу зроблено запис за № 293. У 2013 р., [PERSON] звернулась до апеляційного суду Луганської області про скасування рішення Артемівського районного суду по справі № 2-2517-04. Апеляційний суд Луганської області 06.08.2013 р., у зв'язку з відмовою [PERSON] від позовних вимог про розірвання шлюбу, постановив ухвалу про скасування рішення Артемівського районного суду по справі № 2-2517-04 про розірвання шлюбу між подружжям [PERSON], а уже 08.08.2013 р. було отримано повторно Свідоцтво про шлюб. У зв'язку з тим, що апеляційна скарга на рішення Артемівського районного суду від 22.03.2004 р. по справі № 2-2517-04 про розірвання шлюбу між подружжям [PERSON], розглянута у 2013 р., тобто через 9 років після прийняття вказаного рішення, рішення Артемівського районного суду від 22.03.2004 р. по справі № 2-2517-04 про розірвання шлюбу між подружжям [PERSON] набрало законної сили у 2004 р. та діяло до прийняття ухвали Апеляційним судом Луганської області, тобто до 06.08.2013 р.. Положеннями Наказу Мінюсту, від 18.10.2000 р., № 52/5 "Про затвердження Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні" зазначано, що у паспортах або паспортних документах, що посвідчують осіб розлученого подружжя, проставляється штамп про реєстрацію розірвання шлюбу, де зазначаються прізвище, ім'я, по батькові особи, з якою розірвано шлюб, місце і час цієї реєстрації, а вказана відмітка була у [PERSON] при укладенні договорів позики та іпотеки (копію паспорта [PERSON] наявна в матеріалах справи). З огляду на вище наведене на момент укладення вказаних вище договорів, [PERSON] був єдиним власником майна, а отже майно не перебувало у спільній сумісній власності подружжя. Відповідно до п. 2.2. договору іпотеки « 2.2. У випадку пред'явлення будь-яких претензій третіх осіб стосовно предмета іпотеки за цим договором, такі претензії повинні бути врегульовані за рахунок іпотекодавця.», тобто [PERSON]. Предметом даного позову є правочин від 10.04.14 р. про перехід права власності на заставлене майно до [PERSON], а не договір іпотеки, укладений [PERSON] та [PERSON] 10.04.12 року. Згідно ст. 33 Закону України «Про іпотеку»: У разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Ч. 1 ст. 37 Закону № 898-ІV передбачено, що підставою набуття права власності на предмет іпотеки є не лише договір про задоволення вимог іпотекодержателя, а й відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Договір іпотеки в п. 6.4.1. містить застереження про передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки. Відповідно п. 6.4.1 договору іпотеки іпотекодержатель має право звернути стягнення на майно, згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя в позасудовому порядку на підставі цього договору шляхом: « 6.4.1. Переходу до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання зобов'язання згідно з цим застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя відповідно до наведених нижче умов. У випадку набуття іпотекодержателем права звернення стягнення на предмет іпотеки іпотекодавець підписанням цього іпотечного договору підтверджує свою згоду на передачу у власність іпотекодержателю предмета іпотеки. Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності, якого обирає іпотекодержатель для здійснення такої оцінки. Витрати щодо здійснення такої оцінки предмета іпотеки несе іпотекодавець. Підписанням цього договору іпотекодавець засвідчує, що він надає іпотекодержателю згоду на прийняття іпотекодержателем одностороннього рішення про перехід права власності на предмет іпотеки до іпотекодержателя (придбання предмету іпотеки у власність) у випадку виникнення у іпотекодержателя права звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до умов цього договору, договору позики та вимог чинного законодавства України. Іпотекодавець підписанням цього договору також засвідчує, що наявності будь-яких інших документів, крім цього договору та письмового рішення іпотекодержателя про перехід права власності на предмет іпотеки до іпотекодержателя, для реєстрації права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки не вимагається. Цей договір та письмове рішення іпотекодержателя про придбання предмета іпотеки у власність мають силу правовстановлюючих документів та надають право іпотекодержателю подати заяву про реєстрацію права власності на предмет іпотеки. Право власності на предмет іпотеки переходить до іпотекодержателя у порядку, що передбачений чинним законодавством України.» Проводячи реєстрацію права власності на заставне майно за [PERSON] приватний нотаріус [PERSON] вчинив дії щодо задоволення вимог іпотекодержателя на підставі договору іпотеки (у зв'язку із застереженням у договорі іпотеки, що відповідно до чинного законодавства прирівняне до договору задоволення вимог іпотекодержателя - ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про іпотеку») та на підставі заяви щодо вчинення нотаріальної дії. А отже, приймаючи рішення щодо реєстрація права власності на заставне майно за [PERSON] приватний нотаріус Київського нотаріального округу [PERSON] діяв в межах чинного законодавства України. Позивач та третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору просять суд визнати рішення від 10.04.14 р. щодо набуття права власності [PERSON] недійсним. Відповідно до Листа Верховного Суду від 24.11.2008 "Практика розгляду судами цивільних справ про визнання правочинів недійсними" «Відповідно, за правилами недійсності правочинів не можна визнавати документи, які за своїм змістом не є правочинами. Вбачається, що до таких документів слід відносити, наприклад, рішення органів державної влади; свідоцтва (про право власності на житло, про право на спадщину, про придбання майна з публічних торгів, державний акт на земельну ділянку, ордер тощо); рішення, записи про реєстрацію (реєстрація домоволодіння, актів громадянського стану); протоколи загальних зборів господарських товариств, рішення загальних зборів громадських об'єднань, розпорядження про реєстрацію за місцем проживання фізичної особи та багато інших документів (акт приймання-передачі, товарний чек).» Зважаючи на вищенаведене, відповідно до ст.ст. 15, 16, 202-204, 215 ЦК України,

Outcome: dismissed