Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-18 00:00:00

До суду звернулась [PERSON] з позовом про визнання недійсним та скасування свідоцтва про право на спадщину за законом та\~ визнання права власності на спадкове майно. 29 жовтня 2014 року помер її брат - [PERSON]. Після його смерті залишилось спадкове майно, зокрема, земельні ділянки на території Самострілівської сільської ради Корецького району Рівненської області. Вказує, що [PERSON] проживав і був зареєстрований разом з нею, тому в силу ст. 1268 ЦПК України вважає, що спадщину прийняла. 13 лютого 2017 року звернулась із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, проте 20 лютого 2017 року приватним нотаріусом [PERSON] їй було відмовлено у видачі свідоцтва. Зазначає, що 18 січня 2017 року нотаріусом було видано відповідачу свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку (пай). Вважає вказане свідоцтво недійсним, а тому просить його скасувати та визнати за нею право власності на спадкове майно, а саме: на земельні ділянки, які належали померлому [PERSON] В судовому засіданні представники позивача позов підтримали та просили його задоволити. Додатково вказали, що нотаріусом при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом було допущено ряд порушень законодавства України і тому воно підлягає скасуванню. Представник відповідача в судовому засіданні [PERSON] позов не визнала повністю та просила суд відмовити в його задоволенні. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він є головою Невірківської сільської ради та сусідом [PERSON] Вказав, що [PERSON] та померлий [PERSON] переїхали до їх села разом з матір'ю в будинок їх тітки [PERSON] і 2000-2002 році. Вели спільне господарство, тримали корів. Пояснив, що [PERSON] проживав постійно з братом [PERSON] в с.Невірків, хоча фактично був зареєстрований в [INFO]. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що брати [PERSON] переїхали до с.Невірків в 2000-х роках, на той час свідок була сільською головою. [PERSON] та [PERSON] вели спільне господарство, доглядали за матір'ю, оскільки мати була неходяча. Підтвердила той факт, що померлий [PERSON] проживав постійно в с.Невірків разом із [PERSON] Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що працювала соціальним працівником і навідувала сім'ю [PERSON] в с.Невірків двічі на тиждень, оскільки відповідач є інвалідом. Брати [PERSON] проживали разом в будинку тітки, вели спільне господарство. Свідок [PERSON] в судовому засіданні повідомила, що вона є сусідкою [PERSON] через межу. Вказала, що померлий [PERSON] займався господарством, оскільки їх мати не могла ходити. Проживали брати [PERSON] разом в с.Невірків в будинку їх тітки з 2000-х років. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що є чоловіком позивача. Вказав, що померлий [PERSON] був зареєстрований в [INFO] разом з його сім'єю. В с.Невірків їздив доїти корів, оскільки в селі тримав господарство. Проживав частково в м.Корець і в с.Невірків Корецького району Рівненської області. Заслухавши сторін судового процесу, свідків, дослідивши наявні письмові докази, суд дійшов таких висновків. Відповідно дост. 3 ЦПК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Пунктом 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Судом встановлено, що [PERSON] помер 29 жовтня 2014 року, стверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ГЮ № 119555 від 03 жовтня 2011 року, виданого Корецьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області. Після його смерті, відповідно до ст.ст.1216-1223\~ЦК України\~відкрилась спадщина на майно, в тому числі і на вказане нерухоме майно. Відповідно до положень ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.ст.1262, 1266 ЦК України, у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, тобто сестра - [PERSON] та брат - [PERSON] Відповідно до ч.1\~ст. 1270 ЦК України\~для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно\~ст. 1269 ЦК України\~спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Тобто право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття, закон зобовязує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч.1, 3\~ст.1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Прийняття спадщини можливе у два способи: шляхом мовчазного прийняття (ст. 1268 ЦК України) або шляхом подання заяви про прийняття спадщини (ст. 1269 ЦК України). Мовчазний спосіб прийняття спадщини полягає в тому, що спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шести місяців із часу відкриття спадщини він не заявить про відмову від неї. Заявницький спосіб прийняття спадщини (шляхом подання заяви) полягає в тому, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має особисто подати до нотаріуса заяву про прийняття спадщини. Відповідно до довідки № 784, виданої Самострілівською сільською радою Корецького району Рівненської області, [PERSON] проживав разом із [PERSON]. Згідно відповіді приватного нотаріуса Корецького районного нотаріального округу Рівненської області [PERSON] 13 жовтня 2016 року нею було заведено спадкову справу №163/2016 після смерті [PERSON] за заявою [PERSON]. 18 січня 2017 року приватним нотаріусом Корецького районного нотаріального округу Рівненської області [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП "ім. Шевченка" с.Самостріли, розміром 2.50 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі. Постановою приватного нотаріуса Корецького районного нотаріального округу Рівненської області [PERSON] від 20 лютого 2017 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки право на земельну частку (пай) після смерті [PERSON] уже успадковане. Відповідно до ст.1301 ЦК України та роз'яснень, які містяться в п.27 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування, свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв'язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо. Відповідно до довідки КП "Корецьжитловодоканал" від 31.03.2016 року № 724, [PERSON] проживав та був зареєстрований в [INFO] разо зі своєю сестрою [PERSON] Таким чином, у зв'язку з видачею свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно [PERSON], а саме на земельні ділянки, порушені права позивачки, як спадкоємця також другої черги. За таких обставин, свідоцтво про право на спадщину за законом, видане [PERSON] підлягає визнанню недійсним, оскільки порушує права відповідачки. Суд вважає, що показами свідків підтверджено те, що померлий [PERSON] та відповідач постійно проживали разом, тобто в силу ч.3 ст.1268 ЦПК України [PERSON] вважається таким, що прийняв спадщину. Оскільки позивач та відповідач прийняли спадщину, є спадкоємцями другої черги за законом, то спадщина належить їм в рівних частках. Крім того, суд вважає, що позовні вимоги про визнання права власності на земельну ділянку задоволенню не підлягають. Частиною першою статті 1280 ЦК України передбачено, що якщо після спливу строку для прийняття спадщини і після розподілу її між спадкоємцями спадщину прийняли інші спадкоємці (частини 2 і 3 ст.1272 цього Кодексу), вона підлягає перерозподілу між ними. Такі спадкоємці мають право вимагати передання їм в натурі частини майна, яке збереглося, або сплати грошової компенсації. Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження (п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року). З огляду на викладене, позов підлягає до часткового задоволення.

Outcome: dismissed