Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до КП "Головний інформаційно обчислювальний центр" Київської міської державної адміністрації про визнання дій протиправними та повернення незаконно витребуваних сум, мотивуючи свої вимоги тим, що за надані житлово-комунальні послуги відповідач забажав отримати подвійну оплату в частині оплати за утримання будинку і прибудинкової території, за централізоване постачання холодної води та водовідведення, за централізоване водовідведення гарячої води, зазначивши у квитанції про сплату житлово-комунальних послуг за лютий місяць 2015 року наявність у позивача боргу. Так, 24.02.2015 року позивачем сплачено за житлово-комунальні послуги на рахунок відповідача 192,72 грн. за січень місяць. Станом на 25.01.2015 року заборгованість за січень 2015 року у позивача як отримувача комунальних послуг - відсутня. 10.03.2015 року позивачем було отримано квитанцію про оплату комунальних послуг за лютий місяць 2015 року, в якій нараховано до сплати: 99,18 грн., за утримання будинку та прибудинкової території без врахування знижки тарифів за своєчасну оплату комунальних послуг споживачем в сумі 09,08 грн. ; борг за утримання будинку та прибудинкової території на суму 97,89 грн.; борг за централізоване постачання холодної води та водовідведення на суму 82,10 грн.; борг за централізоване водовідведення гарячої води на суму 12,52 грн. Вимоги відповідача щодо оплати утримання будинку та прибудинкової території в лютому 2015 року за тарифами без врахування знижки за своєчасну оплату позивачем задоволені та підлягають стягненню з відповідача, оскільки оплата за наданні послуги відповідача в січні 2015 року позивачем була здійсненна до 25.01.2015 року, а саме 24.01.2015 року. Представником відповідача до суду було подано заперечення відповідно до яких позовні вимоги позивача є необґрунтованими та незаконними, оскільки КП ГІОЦ не надає позивачу послуг, так як між ними відсутні договірні стосунки про надання позивачеві будь-яких послуг; позивач здійснив платіж 24.02.2015 року фактично прострочивши час виконання платежу, встановлений розпорядженням № 140 на 4 дні, однак рішенням комісії 20 числа, платіж позивача було визнано таким, що здійснений своєчасно. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився про день, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином. Надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача в судове засідання не з'явився про день, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 24.02.2015 року позивачем [PERSON] сплачено за житлово-комунальні послуги на рахунок відповідача 192,72 грн. за січень місяць 2015 року. 10.03.2015 року позивачем було отримано квитанцію про оплату комунальних послуг за лютий місяць 2015 року, в якій нараховано до сплати: 99,18 грн., за утримання будинку та прибудинкової території без врахування знижки тарифів за своєчасну оплату комунальних послуг споживачем в сумі 09,08 грн.; борг за утримання будинку та прибудинкової території на суму 97,89 грн.; борг за централізоване постачання холодної води та водовідведення на суму 82,10 грн.; борг за централізоване водовідведення гарячої води на суму 12,52 грн. Аналізуючи все в сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 68 Житлового кодексу Української РСР, наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Квартирна плата та плата за комунальні послуги в будинках державного і громадського житлового фонду вносяться щомісяця в строки, встановлені Радою Міністрів Української РСР. Відповідно до частини 7 статті 18 Закону України "Про місцеві державні адміністрації", місцева державна адміністрація регулює ціни та тарифи за виконання робіт та надання житлово-комунальних послуг підприємствами, а також визначає і встановлює норми їх споживання, здійснює контроль за їх додержанням. Згідно п. 35 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року №572, обов'язок по сплаті за обслуговування і ремонт будинку, комунальні та інші послуги покладається на власника, наймача, орендаря житлового приміщення. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до розпорядження КМДА від 03.0202011 року № 140 споживачам встановлений тариф за житлово-комунальні-послуги в залежності від терміну оплати за спожиті послуги, а саме при оплаті до 20 числа наступного місяця споживачам нараховується знижка. Позивач здійснив оплату 24 лютого 2015 року у зв'язку з чим знижка йому не була нарахована. Враховуючи протокол № 8 від 20.02.2015 року засідання Комісії з розгляду спірних питань, пов'язаних із застосуванням тарифів для здійснення розрахунків з населенням за спожиті послуги в залежності від терміну оплати Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації позивачу було здійснено перерахунок заборгованості та зараховано суму в розмірі 9 грн. 38 коп. В силу ст.1167 ч.1 цього Кодексу моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Таким чином, право особи на відшкодування моральної шкоди виникає за умов порушення права цієї особи, наявності такої шкоди та причинного зв'язку між порушенням та моральною шкодою. При цьому, обов'язок доведення наявності підстав для відшкодування моральної шкоди покладається на особу, що вимагає її відшкодування, що відповідає змісту ст.ст. 10, 60 ЦПК України. Позивачем з урахуванням заявлених позовних вимог не було доведено наявності передбачених ст. ст. 23, 1167 ЦК України підстав відшкодування відповідачем моральної шкоди. Враховуючи вищевикладене, повно та всебічно дослідивши обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача [PERSON] не підлягають задоволенню, оскільки заборгованість позивачу була перерахована з врахуванням протокол №8 від 20.02.2015 року та було здійснено зарахування суму в розмірі 9 грн. 38 коп.

Outcome: dismissed