Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-20 00:00:00

Заявник в квітні 2014 року звернулась до Солом'янського районного суду м. Києва в порядку окремого провадження із заявою про встановлення факту, який має юридичне значення, обґрунтовуючи свою заяву наступним. Заявник зазначає, що вона народилась [INFO], і її прізвище з народження було «[PERSON]». Після одруження в 1985 році Заявник змінила прізвище на «[PERSON]», і у зв'язку з переїздом на постійне місце проживання до Ізраїлю та отриманням громадянства зазначеної держави нею було отримано паспорт громадянина, в якому латиницею її прізвище було зазначене як «[PERSON]». Після розірвання шлюбу та переїзду до Сполучених Штатів Америки, як вказує Заявник, вона вдруге вийшла заміж та змінила прізвище на «[PERSON]» ("[PERSON]"), та в подальшому після надбання громадянства США отримала паспорт на ім'я «[PERSON]» ("[PERSON]"). На початку 2000 років, як зазначає Заявник, вона повернулась до України, і з того часу проживає в м. Києві постійно. [INFO] у Заявника народилась дочка [PERSON], батьком якої став [PERSON], з яким вона протягом тривалого часу проживала у цивільному шлюбі. При цьому, як зазначає Заявник, її ім'я у Свідоцтві про народження [PERSON] було зазначене як «[PERSON]», на відміну від написання її імені у свідоцтві про народження та у посвідці на тимчасове проживання, у яких її ім'я записане як «[PERSON]». Заявник вказує, що на сьогодні у зв'язку зі смертю [PERSON] вона займається оформленням пенсії у зв'язку з втратою годувальника для своєї дочки, проте суперечності, які були допущені під час написання її прізвища та імені в різних документах не дозволяють їй фактично підтвердити своє материнство щодо дочки [PERSON]. Посилаючись на викладене, Заявник просить встановити юридичний факт, яким визнати, що усі зазначені вище документи посвідчують саме її особу, а також те, що вона є рідною матір'ю [PERSON], оскільки її матеріальний стан унеможливлює на даний час приведення у відповідність змісту документів, виданих в інших країнах, у встановленому для цих країн порядку. У судове засідання сторони не з'явились, подали клопотання про розгляд справи у їх відсутність. Розглянувши подані документи, суд встановив наступне. [PERSON], народилась [INFO] в сім'ї [PERSON] та [PERSON] у м. Нікополі Дніпропетровської області. (а.с. 18) 27 квітня 1985 року [PERSON] (Заявник) вийшла заміж за громадянина Ізраїлю [PERSON], у зв'язку з чим взяла собі прізвище «[PERSON]». (а.с. 3) З пояснень Заявника судом встановлено, що після одруження, вона переїхала до Ізраїлю та протягом тривалого часу проживала там, отримавши громадянство Ізраїлю на ім'я «[PERSON]» (паспорт громадянина Держави Ізраїль [NUMBER] від 07.01.1992 року). У відповідності до рішення Окружного суду у місті Тель-Авів від 01.01.1995р. шлюб між Заявником та [PERSON] було розірвано, і у зазначеному рішенні прізвище Заявника також було записане як «[PERSON]», а не «[PERSON]». Після розірвання шлюбу Заявник переїхала до Сполучених Штатів Америки, де 25 вересня 1995 року одружилась з громадянином США [PERSON] ([PERSON]), у зв'язку з чим змінила прізвище на «[PERSON]» ([PERSON]). При цьому у свідоцтві про одруження дошлюбне прізвище Заявника зазначене як «[PERSON]» ([PERSON]). В подальшому Заявник стала громадянкою США, що підтверджується копією паспорту громадянина [NUMBER] на ім'я «[PERSON]» (а.с. 17). Встановлено, що Заявник повернулась до України, і як громадянка Сполучених Штатів України оформила на своє ім'я, яке записане як «[PERSON]», тимчасову посвідку на постійне проживання серії [NUMBER]. (а.с. 6) [INFO] народилась [PERSON], батьками якої у свідоцтві про народження Серії [NUMBER] зазначені «[PERSON]» та [PERSON], з яким Заявник, як вона вказує, протягом тривалого часу проживала у цивільному шлюбі. (а.с. 7) [INFO] батько [PERSON] - [PERSON] - помер. Після його смерті дочка Заявника отримала право на пенсію у зв'язку з втратою годувальника. Проте оформлення необхідних документів для отримання пенсії унеможливлюється наявністю розбіжностей у написанні прізвища та імені Заявника у різних документах, виданих на її ім'я в різних країнах. Встановлено, що з метою внесення виправлень в актовий запис про народження [PERSON], [INFO], в частині написання свого імені, зокрема щодо виправлення його з «[PERSON]» на «[PERSON]», Заявник звернулась до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції в м. Києві, проте Висновком №28 від 23.04.2014р. їй було відмовлено у зв'язку з тим, що свідоцтво про укладення шлюбу з громадянином США [PERSON] належним чином не легалізоване, тобто не містить апостилю, а також у зв'язку з тим, що Заявник сама подавала до органів юстиції переклад свого паспорта з іменем «[PERSON]». Статтею 234 ЦПК України визначається, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно зі ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами, а також інших юридичних фактів, від яких залежить настання юридичних наслідків. Не зважаючи на відмову органу державної реєстрації актів цивільного стану у внесенні змін до актового запису про народження [PERSON], суд, оцінюючи надані документи у їх сукупності, вважає можливим та доцільним задовольнити подану заяву, оскільки наявними у справі матеріалами підтверджується викладені Заявником пояснення, а помилки у написанні її прізвища та імені у різних документах, очевидно, обумовлені лише специфікою здійснення перекладу кириличного їх запису на латиницю та навпаки. При цьому суд бере до уваги пояснення Заявника щодо того, що іншого способу усунути суперечності в документах на території держави Україна, де вона у даний час проживає, немає, а її матеріальний стан не дозволяє усунути їх у відповідності до законодавства тих держав, у яких вони були видані (Ізраїль та США). У відповідності до ст.25 Загальної декларації прав людини (1948) діти мають право на особливе піклування і допомогу. Принципом 8 Декларації прав дитини (1959) визначено, що дитина повинна за будь-яких обставин бути серед тих, хто першим отримує захист і допомогу. Вирішуючи питання про задоволення заяви [PERSON] суд в першу чергу керується необхідністю захисту прав та інтересів її малолітньої дочки [PERSON] в частині забезпечення її гарантованим державою рівнем соціального захисту як особи, яка втратила годувальника. Виходячи з вищевикладеного,

Outcome: approved