Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-30 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернувся з позовом про усунення відповідача - [PERSON] від права на спадкування за законом, обґрунтовуючи свої позовні вимоги наступними обставинами. [INFO] помер батько позивача - [PERSON]. Позивач є спадкоємцем першої черги за законом. Крім нього, спадкоємцями першої черги за законом є його рідна сестра [PERSON] та відповідач [PERSON], яка була другою дружиною [PERSON] Три останні роки до смерті [PERSON] [PERSON] проживала окремо, вони не вели спільного господарства. У 2000 році [PERSON] була встановлена III групу інвалідності та 40% втрати працездатності, 22.04.2013р. було встановлено, що [PERSON] є хворим на онкологічну хворобу (переферичний рак нижньої долі правого легкого І ступеня), а вже через три місяці - станом на 29.07.2013 р. хвороба мала IV ступінь. В результаті онкологічного захворювання у [PERSON] було ускладнене дихання, мав місце сильний кашель, він важко пересувався по квартирі, потребував сторонньої допомоги. Починаючи з липня 2013 року і до смерті - [INFO], спадкодавець знаходився у безпорадному стані, не міг доглядати за собою, займатися пранням одягу, готувати їжу, прибирати квартиру, не виходив на вулицю та потребував сторонньої допомоги. У цей період усім необхідним для підтримання життя [PERSON] займався позивач, його мати - перша дружина [PERSON], частково - рідна сестра позивача. Позивач звертав увагу відповідачки на стан здоров'я [PERSON] та на необхідність її участі у його житті, наданні підтримки хворому, проте, остання ухилилася від надання необхідної допомоги в утриманні спадкодавця, не дзвонила йому та навіть не цікавилася станом його здоров'я. Посилаючись на вищенаведені обставини та з підстав, передбачених ч. 3 ст. 1224 Цивільного кодексу України, відповідно до якої не мають права на спадкування за законом батьки (усиновлювачі) та повнолітні діти (усиновлені), а також інші особи, які ухилялися від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом, позивач просить усунути відповідачку від права на спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер [INFO] Підтримавши в судовому засіданні позовні вимоги з вищезазначених підстав, позивач [PERSON] та його представник просили позов задовольнити, на підтвердження викладених обставин позивач просив допитати його як свідка, а також допитати інших заявлених ним свідків. Допитаний як свідок, позивач [PERSON] показав, що з липня 2013 року до смерті [PERSON] він жив разом з батьком, який вже був лежачим; зазначив, що один раз особисто телефонував відповідачці [PERSON] і повідомив про стан свого батька. Повідомити суду номер телефону, з якого він телефонував і на який номер телефону він телефонував [PERSON], позивач не зміг. Відповідач [PERSON] та її представники в судовому засіданні проти позову заперечували, просили в позові відмовити з огляду на його безпідставність та необґрунтованість. [PERSON] пояснила, що спільно з [PERSON] вона проживала з 1996 року, шлюб зареєстрували у 2002 році, спільно інвестували в квартиру [ADDRESS], до якої потім і вселилися. Згодом її мати, яка проживала в м. Полтава, сильно захворіла і [PERSON] мала часто виїжджати до неї. Поступово фактичні шлюбні відносини між нею та [PERSON] припинилися, вона виїхала з квартири, де проживала разом з [PERSON] до матері та віддала йому ключі від вхідних дверей. Справи про розірвання шлюбу і поділ майна були предметом судового розгляду. Під час розгляду справи про розірвання шлюбу в суді апеляційної інстанції, також розгляду справи про поділ майна в суді першої інстанції, [PERSON] помер, а провадження у справах було закрито. [PERSON] заперечувала факт повідомлення їй будь-яким з родичів [PERSON] про його тяжку хворобу, безпорадний стан, потребу у її допомозі тощо, пояснила, що з самим [PERSON] вона не спілкувалася, оскільки знала про те, що з ним разом в цій квартирі стала проживати його колишня дружина [PERSON], а його донька [PERSON], з якою вона зустрілася на ринку у вересні 2013 року, навіть з нею не поспілкувалася. Про смерть [PERSON] її ніхто з його родичів також не повідомив, про цей факт вона дізналася в суді, тому навіть не змогла попрощатися з людиною, з якою прожила спільно близько 15 років. З урахуванням наведених нею обставин, просила звернути увагу на відсутність будь-яких доказів того, що вона була обізнана про стан здоров'я [PERSON], про її свідоме ухилення від надання допомоги [PERSON], та відмовити у позові. В судовому засіданні були допитані свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Так, допитана свідок [PERSON] показала, що є дружиною позивача [PERSON], разом з чоловіком постійно проживає у м. Мелітополі; з часу, коли батько її чоловіка став почуватися не добре, відвідувала його в м. Києві навесні, влітку та у вересні 2013 року. Коли постало питання про методи лікування і [PERSON] зацікавився нетрадиційною медициною, її чоловік телефонував [PERSON], проте, про такий дзвінок та розмову їй відомо зі слів свого чоловіка. Про [PERSON] [PERSON] говорити особисто з нею не хотів, сказав, що ця тема для нього закрита. Допитана свідок [PERSON] показала, що є рідною сестрою позивача [PERSON] та донькою померлого [PERSON], проживає у м. Мелітополі, тому приїжджати до м. Києва можливості не мала, спілкуючись з батьком по телефону. В кінці серпня 2013 року вона приїхала навідатися до батька в м. Київ, на той час він ще міг вільно пересуватися. Про [PERSON] розмов не з нею не мав. На питання [PERSON] про зустріч на ринку на початку вересня 2013р. та про неповідомлення нею про стан її батька, свідок повідомила, що могла просто не помітити [PERSON] Допитана свідок [PERSON] показала, що у період часу з серпня 2010р. по серпень 2014 р. працювала консьєржем у будинку по [ADDRESS]; сім'ю [PERSON] вона знала з того часу, як він ще проживав разом з [PERSON] Підтвердила, що [PERSON] часто і на тривалий час від'їжджала, а згодом перестала проживати в квартирі. Згодом до [PERSON] вселилася його колишня дружина [PERSON], яка проживала з ним до його смерті. Свідок повідомила, що вона особисто не мала розмови з [PERSON], проте, її колеги казали, що [PERSON] інколи телефонувала та цікавилася тим, хто проживає в квартирі. Допитана свідок [PERSON] показала, що працює консьєржем у будинку по [ADDRESS] з 2005 року і до цього часу, добре знає всіх мешканців. Показала, що з [PERSON] вона мала добрі стосунки, він залишав їй ключі від квартири з тим, щоб вона поливала квіти за час його відсутності. Після того, як [PERSON] пішла від [PERSON], до нього в квартиру вселилася його колишня дружина, яка проживала з ним до його смерті. З того часу, як [PERSON] пішла від [PERSON], до квартири вона більше не приходила, в її зміну роботи особисто не телефонувала, а номера телефону [PERSON], щоб зателефонувати і повідомити про смерть [PERSON]., у свідка не було. Розмов про те, що [PERSON] комусь телефонувала і цікавилася квартирою чи [PERSON], вона не чула. Вислухавши пояснення сторін, показання допитаних свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази в їх сукупності та взаємозв'язку, судом встановлено наступне. [INFO] помер [PERSON]. Спадкоємцями першої черги за законом після померлого [PERSON] є його діти від першого шлюбу: син - позивач [PERSON], донька - [PERSON], а також дружина - [PERSON]. Як вбачається з довідки серії КИЕ-1 № 514458 від 04.10.2000 року, [PERSON] була встановлена ІІІ група інвалідності у зв'язку із професійним захворюванням. 22.04.2013р. було встановлено, що [PERSON] є хворим на онкологічну хворобу (переферичний рак нижньої долі правого легкого І ступеня), а відповідно до Консультативного висновку, наданого лікарем Національного інституту раку від 29.07.2013 року, хвороба досягла IV ступеня [PERSON]. Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування", безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Безпорадний стан слід розуміти як безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично та матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у зв'язку з чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Письмовими доказами, зокрема, медичною документацією, а також показаннями свідків підтверджується те, що з вересня 2013 року [PERSON] в силу хвороби мав складнощі у вільному пересуванні, самообслуговуванні, тобто, був неспроможним самостійно забезпечити умови свого життя, отже, перебував у безпорадному стані та потребував сторонньої допомоги. Сторонами не заперечується той факт, що у цей період з [PERSON] проживала його колишня дружина, яка разом зі своїм сином та донькою - дітьми [PERSON] допомагали йому по господарству, підтримували морально і матеріально допомагали. Сторонами визнається і підтверджується наявними у справі доказами те, що у вказаний період часу [PERSON] не проживала разом з [PERSON], оскільки тривали судові процеси про розірвання шлюбу та про поділ спільного майна. Проте, відповідно до ст. 1224 Цивільного кодексу України, не мають права на спадкування за законом батьки (усиновлювачі) та повнолітні діти (усиновлені), а також інші особи, які ухилялися від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця Згідно п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування", - факт ухилення особи від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому, слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов'язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов'язку. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в її умисних діях чи бездіяльності, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Таким чином, ухилення характеризується наявністю умислу. При розгляді таких справ суду належить з'ясовувати, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб і чи мав спадкоємець матеріальну й фізичну змогу надавати таку допомогу. Відповідно до ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Показання позивача [PERSON] як свідка, який зазначив про те, що він особисто один раз телефонував [PERSON], суд оцінює критично, оскільки свідок не зміг повідомити номерів телефонів, з якого та на який здійснювався вказаний дзвінок, не пояснив причин, з яких він в подальшому, знаючи номер телефону відповідачки, не зміг повідомити [PERSON] про смерть свого батька та про похорон, показання вказаного свідка не підтверджуються показаннями інших свідків, а також з тих підстав, що [PERSON] є заінтересованою у справі особою. Показання свідка [PERSON] про те, що вона знає про телефонний дзвінок її чоловіка відповідачці суд не може прийняти як належний доказ, оскільки про такий дзвінок та зміст розмови свідку відомо зі слів самого позивача, свідок не була очевидцем цієї розмови. Показання свідка [PERSON], на які посилається відповідач, також не є доказом повідомлення відповідачці про стан здоров'я [PERSON], про необхідність з її боку підтримки і надання йому допомоги, оскільки свідок особисто не мала розмови з [PERSON], про телефонні дзвінки [PERSON] свідку відомо зі слів її колег, які не були допитані в судовому засіданні, а враховуючи те, що свідок [PERSON] чергувала наприкінці літа та восени 2013 року через день та спростувала факт розмови з [PERSON], джерело такої інформації є невідомим. Позивачем не доведений належними доказами факт умисного, свідомого ухилення відповідача [PERSON] від надання допомоги [PERSON], оскільки жоден зі свідків не підтвердив факт повідомлення відповідача про стан здоров'я [PERSON], факт звернення [PERSON] особисто або інших родичів до [PERSON] про допомогу, про необхідність підтримки чи надання допомоги, про відмову [PERSON] від надання такої допомоги. В матеріалах справи відсутні також письмові докази на підтвердження обізнаності [PERSON] про стан здоров'я її чоловіка, звернення до неї за допомогою та відмови у її наданні. Відповідно, обставини, викладені позивачем, є недоведеними, позов є необґрунтованим, тому у задоволенні позову слід відмовити. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed