Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-14 00:00:00

Позивач [PERSON] через свого представника - [PERSON] звернулася до суду з позовом до ЗАТ «Альфа-Банк», третя особа: Постійно діючий Третейський суд при Всеукраїнській Громадській організації, «Всеукраїнський фінансовий союз» про визнання недійсним кредитного договору в частині третейського застереження та скасування рішення Третейського суду. Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що 27.06.2008 року між ним та ПАТ «Альфа Банк» був укладений було укладено кредитний договір № 490080255, предметом якого було надання банком позичальнику грошових коштів у розмірі 11 385 (одинадцять тисяч триста вісімдесят п'ять) доларів США 28 центів строком до 27.06.2013 року. Кредитні кошти були призначені для придбання автомобіля. Пункт 11 вищезазначеного договору містить третейське застереження, в якому передбачено, що всі спори, розбіжності та вимоги, які виникають при виконанні цього договору чи у зв'язку з ним або випливають з нього, підлягають, за вибором позивача розгляду у Постійно діючому третейському суді при Всеукраїнської громадської організації «Всеукраїнський фінансовий союз», згідно з його регламентом. Посилаючись на несправедливість умов договору в частині вказівки у Договорі про вирішення спору Третейським судом при Всеукраїнської громадської організації «Всеукраїнський фінансовий союз», що порушує істотний баланс договірних прав і обов'язків на шкоду позивача, [PERSON] просив суд визнати недійсним пункт 11 Договору від 27.06.2008 року та скасувати рішення Постійно діючого Тритейського суду при Всеукраїнської громадської організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 16.05.2013 року. Сторони в судове засідання не з'явились, про день, місце та час розгляду справи були повідомлені належним чином. 14 січня 2014 року представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача про причини неявки суду не повідомив. Зважаючи на неявку відповідача до судового засідання, суд ухвалює рішення на підставі наявних у справі даних та доказів, при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 169, 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 27.06.2008 року між [PERSON] та Закритим акціонерним товариством «Альфа-Банк» було укладено кредитний договір № 490080255, предметом якого було надання банком позичальнику грошових коштів у розмірі 11 385 (одинадцять тисяч триста вісімдесят п'ять) доларів США 28 центів строком до 27.06.2013 року. Згідно до умов п. 2.4 вищезазначеного договору кредиту, грошові кошти були отримані позичальником для придбання транспортного засобу - автомобіля марки Daewoо, FSO, Lanos TF69Y, 2008 року випуску, чорного кольору в Філіалі «АвтоЗаз-сервіс» АТ «Українська Автомобільна Корпорація». Згідно до умов п. 2 вищезазначеного договору кредиту, Банк надав позичальнику кредит та прийняв у заставу в якості виконання зобов'язань за договором предмет застави, яким є вищезазначений транспортний засіб. Згідно до умов п. 11 вищезазначеного договору, судовий захист прав та законних інтересів, які мають Сторони в зв'язку з Договором, в тому числі розгляд та вирішення спорів, які виникають при виконанні або припиненні даного Договору, включаючи спори про відшкодування завданих порушенням Договору збитків та недійсність (неукладеність) Договору, підлягають остаточному вирішенню у Постійно діючому Третейському суді при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз». Справа розглядається одним третейським суддею, який призначається головою Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнської громадської організації «Всеукраїнський фінансовий союз» у відповідності до його Регламенту. Такий порядок призначення Третейського суду встановлюється для кожного спору, що може виникнути у зв'язку з наданням, обслуговуванням або поверненням кредиту. Якщо від однієї із сторін третейського розгляду не надійде письмових заяв про інше, то розгляд спору у Третейському суді буде проходити виключно на підставі наданих сторонами спору письмових матеріалів, без проведення усного слухання і виклику сторін. 16.05.2013 року рішенням Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» у справі № 917-5/133/13 за позовом Закритого акціонерного товариства «Альфа-Банк» було вирішено стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором в сумі 85 997 (вісімдесят п'ять тисяч дев'ятсот дев'яносто сім) грн. 08 коп., заборгованість по процентах в сумі 55 245 (п'ятдесят п'ять тисяч двісті сорок п'ять) грн. 94 коп., пеня в сумі 121 846 (сто двадцять одна тисяча вісімсот сорок шість) грн. 28 коп., судові витрати по сплаті третейського збору в сумі 400 грн., а всього в сумі 263 489 (двісті шістдесят три тисячі чотириста вісімдесят дев'ять) грн. 30 коп. Представник ЗАТ «Альфа-Банк» звернувся до Шахтарського міськрайонного суду Донецької області з заявою про видачу виконавчого листа щодо примусового виконання зазначеного вище рішення Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз». За результатами розгляду вказаної заяви Шахтарським міськрайонним судом Донецької області було видано виконавчій лист № 2н-247. Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Згідно ст. 5 Закону України «Про третейські суди» юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону. Пунктом 14 ч. 1 ст. 6 зазначеного закону визначено, що третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки). Відповідно до рішення Конституційного суду України від 10.11.2011 року, прийнятого за результатами розгляду справи за конституційним зверненням громадянина [PERSON] щодо офіційного тлумачення положень пункту 23 статті 1, абзацу другого частини четвертої, пункту 2 частини сьомої статті 11, частини восьмої статті 18, частини третьої статті 22 Закону України "Про захист прав споживачів" від 12 травня 1991 року N 1023-XII (1023-12) (Відомості Верховної Ради Української РСР, 1991 р., N 30, ст. 379) з наступними змінами (далі - Закон) у взаємозв'язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України, встановлено, що в аспекті конституційного звернення положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" від 12 травня 1991 року N 1023-XII (1023-12) з наступними змінами у взаємозв'язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України (254к/96-ВР) треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору. Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною(сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. З огляду на зазначене та зважаючи на те, що розгляд справ у спорах про захист прав споживачів, у тому числі споживачів банківських послуг не підвідомчий третейським судам, п. 11 Кредитного договору № 490080255 від 27.06.2008 року, укладеного між [PERSON] та Закритим акціонерним товариством «Альфа-Банк» суперечить Закону України «Про третейські суди» та на підставі ст.ст. 203, 215 ЦК України має бути визнаний недійсним. Відповідно до вимог ч. 1, 3 ст. 3895 ЦПК України рішення третейського суду може бути скасовано у разі якщо справа, в якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону; третейську угоду визнано судом недійсною. Отже, позовні вимоги [PERSON] щодо визнання недійсним п. 11 Кредитного договору № 490080255 від 27.06.2008 року та скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 16.05.2013 року є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до п. 1. ч. 1. ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. На підставі наведеного,

Outcome: approved