Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-08 00:00:00

Заявник звернулася до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. В обґрунтування заяви зазначила, що 26.09.2000 р. вона на підставі договору купівлі-продажу придбала квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] . На час укладення договору її анкетні дані, згідно паспорту серії [NUMBER] , виданого Авдіївським МВ УМВС України в Донецькій області 14.04.1999 р., в перекладі на українську мову були записані « [PERSON] . 10.06.2019 р. вона отримала паспорт нового зразку, де її дані записані як « [PERSON] ». Виправлення помилки не є можливим, тому вона вимушена звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності їй правовстановлюючого документу, а саме належності договору купівлі-продажу квартири від 26.09.2000 р. Ухвалою суду від 09.12.2019 р. відкрито провадження по справі та призначено розглядати справу в порядку спрощеного провадження з викликом сторін. Заявник - [PERSON] - у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Представник заінтересованої особи - Військово-цивільна адміністрація м.Авдіївка Донецької області- у судове засідання не з`явився, про день слухання справи повідомлявся належним чином. Надав заяву, в якій просив розглянути справу на розсуд суду у відсутності представника. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що вимоги заявника законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з доказів в матеріалах справи, 14.04.1999 р. Авдіївським МВ УМВС України в Донецькій області було видано паспорт громадянина України серії [NUMBER] на ім`я « [PERSON] , [INFO] , уродженки с.Білицьке м.Добропілля Донецької області» (а.с.7-8). 10.06.2019 р. заявнику видано паспорт громадянина України нового зразка № [NUMBER] , де її дані записані як « [PERSON] , [INFO] , місце народження с.Білицьке Добропільського района Донецької області» (а.с.6). Згідно свідоцтва про укладення шлюбу та його нотаріально засвідченого перекладу, прізвище заявника українською мовою - « [PERSON] » (а.с.9-10). Згідно договору купівлі продажу від 26.09.2000 р. [PERSON] придбала квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] (а.с.11). Відповідно до ст.. 293 ЦПК України в порядку окремого провадження розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або паспорті. Частиною 2 ст. 315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Таким чином, помилка допущена договорі купівлі-продажу квартири не дозволяє заявниці оформити належним чином свої права. Усунути помилку іншим способом, окрім як встановлення у судовому порядку факту належності вказаного документу заявниці, неможливо. Згідно зі ст. 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Відповідно листа ВСУ 01.01.2012 р. "Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення", громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа у відповідності до п. 6 ч. 1ст. 315 ЦПК України. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Предметом розгляду заяви є встановлення факту належності правовстановлюючого документа який, необхідний заявнику для оформлення особистих, майнових прав, що випливають із цього факту. У даному конкретному випадку, виключним способом захисту права заявника є звернення до суду із заявою в порядку окремого провадження про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту належності правовстановлюючого документу особі. Заяву про встановлення факту належності правовстановлюючого документа можуть подавати: особа - власник правовстановлюючого документа, якій необхідно довести належність цього документа їй; спадкоємці померлої особи - власника цього документа для оформлення спадкових прав; утриманці померлого для одержання пенсії; прокурор у порядку статей 45, 46 ЦПК; інші особи, які заінтересовані у встановленні факту. Так, аналізуючи наявні в справі докази у їх сукупності, суд вважає доведеним той факт належності [PERSON] договору купівлі-продажу квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , від 26.09.2000 р. , в якому її прізвище зазначено як " [PERSON] ". З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що заява про встановлення факту належності правовстановлюючого документу є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved