Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 15.06.2013 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб. Стверджує, що від шлюбу у них [INFO] року народився син- [PERSON]. Батьком дитини є відповідач, що підтверджується свідоцтвом про народження. Зазначає, що [PERSON] коштів на утримання дитини не надає, не піклується про здоров'я сина, його фізичний та духовних розвиток. Дитина знаходиться виключно на її утриманні. Вказує, що відповідач офіційно не працює, проте має можливість сплачувати аліменти, оскільки їздить на заробітки в Москву. Позивач заявляє, що вона хоч і працює, однак її дохід не дає можливості повністю забезпечити дитину всім необхідним. А тому просить стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] щомісячно в розмірі 2000,00 грн., але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25.04.2017 року і до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судове засідання не з'явилася, хоча про дату та час судового засідання була повідомлена належним чином, однак подала на адрес суду заяву, у якій просить справу розглядати у її відсутності, зменшила свої позовні вимоги, просить стягувати з відповідача аліменти в розмірі 500,00 гривень на утримання сина. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином, однак подав на адрес суду заяву в якій просить справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги про стягнення аліментів в розмірі 500,00 гривень визнав. А тому судом вирішено розглядати справу у відсутності сторін по справі та на підставі поданих до суду доказів. Оскільки сторони в судове засідання не прибули, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак з'ясувавши дійсні обставини справи суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. 10, 60, 61 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнанні сторонами, не підлягають доказуванню. Позивач та відповідач зареєстрували шлюб 15.06.2013 року у виконавчому комітеті Магерівської селищної ради Жовківського району Львівської області, про що складено відповідний актовий запис № 02, що стверджується оригіналом свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] За час перебування у шлюбі у сторін народилася дитина- син, [PERSON], [INFO]. З копії свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] вбачається, що його батьками є [PERSON] (відповідач) та [PERSON] ( позивач). Суд вважає, оскільки відповідач визнав позовні вимоги, то він фактично визнав той факт, що дитина перебуває на утриманні позивачки. Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог ч. 1, 2 ст. 184 Сімейного кодексу України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до вимог ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи обов'язок батьків утримувати своїх неповнолітній дітей, а також вимоги ст. 182 Сімейного Кодексу України та ч. 3 ст. 70 Закону України "Про виконавче провадження" і роз'яснення, що містяться у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" за якими максимальний розмір аліментів, які стягуються з боржника не повинен перевищувати 50 відсотків розміру заробітної плати /доходів/, а також з врахуванням на час винесення рішення по справі розміру мінімальної заробітної плати /3200,00 гривень/, а також те, що відповідач не заперечує проти позову, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення. З врахуванням зазначених вище правових норм, встановлених обставин, обґрунтованою буде сума до стягнення з відповідача, що відповідатиме 500,00 грн. щомісячно до зміни матеріального становища сторін, як і просить в уточнених позовних вимогах позивач. Висновки суду про те, що відповідач є працездатною особою молодого віку ґрунтуються на матеріалах справи, що свідчить про можливість виконання відповідачем обов'язків по утриманню дитини - сина, [PERSON], що передбачено чинним законодавством. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від оплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частки вимог. Тому, суд прийшов до висновку, що з відповідача [PERSON] в користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 640,00 грн. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог [PERSON].

Outcome: approved