Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-28 00:00:00

АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить суд стягнути з відповідача на їх користь заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 03.09.2012 року станом на 30.09.2020 у розмірі 42364,98 грн. та судові витрати у розмірі 2102 грн. В обґрунтування позовної заяви зазначає, що [PERSON] звернулася до АТ КБ "ПРИВАТБАНК" з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 03.09.2012 року, згідно якої їй було відкрито картковий рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт, який в подальшому було збільшено до 12000 грн. та видано кредитну картку. Відповідач користувалася кредитними коштами, але своєчасно не вносила грошові кошти для погашення заборгованості за зобов`язаннями, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 30.09.2020 року становить 42364,98 грн., що складається з: 38132,84 грн. - заборгованість за тілом кредиту у тому числі простроченим тілом кредиту, 4232,14 - нарахована пеня, які позивач просить стягнути з відповідача і судові витрати по справі. Відповідач [PERSON] надала відзив на позов, в якому просила відмовити у задоволенні позовних вимог, застосувати загальний і спеціальний строк позовної давності до основної вимоги та вимоги про стягнення штрафних санкцій. При цьому вона зазначила, що не підписувала як стверджує позивач, Умови та правила надання банківських послуг та Тарифи, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, і для ознайомлення їй їх не надавали. Умови та правила надання банківських послуг та Тарифи, які додані банком до позовної заяви, не містять підпису і дати, а отже неможливо стверджувати, що саме ці Умови та Тарифи начебто надавались їй для ознайомлення під час підписання анкети-заяви. Крім того, в позовній заяві при нарахуванні процентів від суми неповернутого кредиту позивач посилається на Умови та правила в редакції, що почала діяти з 01.03.2019 року. Також в матеріалах справи відсутній детальний розрахунок заборгованості, з якого було б зрозуміло, виходячи з яких обставин формувалися суми грошових коштів, який позивач просить стягнути, а наданий розрахунок кредитної заборгованості за договором б/н від 03.09.2012 року є необґрунтованим. Насамперед позивач в прохальній частині двічі вказав суму у розмірі 38132,84 грн., назвавши її по різному: заборгованість за тілом кредиту та заборгованість за простроченим тілом кредиту. При цьому позивач просить стягнути заборгованість за кредитним договором в розмірі 42364,98 грн., яка складається з 38132,84 грн. заборгованості за тілом кредиту та 4232,14 грн. заборгованості за пенею, а заборгованість за нарахованими та простроченими відсотками, комісія та заборгованість за відсотками, нарахованими за прострочений кредит згідно ст..625, як вказує позивач, складає 0 грн. В той час позивач вводить суд в оману, оскільки в заборгованість за тілом кредиту, як вбачається з Виписки по рахунку станом на 05.10.2020 року, складається з неправомірно нарахованих банком сум: комісії за обслуговування (членський внесок), списання відсотків за використання кредитного ліміту за ставкою 3,5 відсотки, за використання ліміту, штрафу за прострочку, списання відсотків за використання кредитного ліміту за ставкою 3,6 відсотка, списання відсотків за використання кредитного ліміту за ставкою 2,9 відсотка та ставкою 3,6 відсотка, списання відсотків за використання кредитного ліміту, ZA KREDITNYI LIMIT (2,5% NA OSTATOK DOLGA), відсотків за використання кредитного ліміту за ставкою 2,5 відсотка на місяць за кредитними операціями, 2,9 відсотка за операціями, 3,6 відсотка за операціями; відсотків за використання кредитного ліміту, ставка 2,5 відсотка на місяць-за кредитними операціями, 2,9 відсотка-за операціями; списання відсотків за прострочений кредит; списання відсотків за користування кредитним лімітом (2,5% на залищок заборгованості; % за користування кредитним лімітом. Тобто банк просить стягнути заборгованість за тілом кредиту, яка насправді є відсотками за користування кредитними коштами, відсотками на прострочену заборгованість, пенею і штрафом за несвоєчасну сплату кредиту, а також комісією за обслуговування (членський внесок). В той час як у анкеті-заяві від 03.09.2012 року відсоткова ставка не вказана, а також відсутні умови відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання. Більш того, відповідно до вищевказаної виписки по рахунку відповідач внесла на карту кошти в сумі, що на 37296,89 грн. перевищує суму, що була знята з картки, а саме: 77147,41 грн.-сума, що була внесена на карту, 39850,52 грн.-сума, що була знята з карти. При цьому позивач намагається стягнути з відповідача одразу кілька видів неустойки-пеню за прострочку за кредитом, штраф за прострочку, пеню за прострочку за кредитом на суму понад 100 грн. Відповідач просить також застосувати до вимог позивача строк позовної давності. Оскільки позивачем нараховано відсотки на залишок поточної заборгованості за кредитом 23.10.2012 року, відповідач вважає, що з того часу у позивача виникло право на звернення до суду, то з цього часу слід відраховувати строк позовної давності, а по штрафним санкціям з 27.10.2017 року . Представник позивача надав пояснення на відзив, в яких зазначив, що відповідач підписанням анкети-заяви позичальника приєднався до Умов та Правилами надання банківських послуг. Заява разом з Умовами та Тарифами є договором про надання банківських послуг. Банком надано до суду виписку з карткового рахунку, де чітко прослідковується, що відповідачу було встановлено кредитний ліміт та вбачається, що відповідач користувався грошима, отримував кошти через банкомат, здійснював розрахунки через термінали в касах магазинів, а отже й отримав кредитну картку "Універсальна", оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки, а також частково сплачував заборгованість за договором. Відповідно до Правил користування карткою строк дії картки вказано на лицевій стороні Картки (місяць та рік). Картка діє до останнього календарного дня вказаного місяця. Отже, строк випущеної картки до останнього дня 05.2021 року. Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача 26.10.2020 року - до спливу строку позовної давності. У зв`язку з цим, обставини, на які відповідач посилається, не відповідають дійсності, а строк позовної давності позивачем дотримано. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 19 листопада 2020 року провадження по справі відкрито, розгляд справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 02 березня 2021 року суд перейшов від розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до розгляду за правилами загального позовного провадження по цивільній справі; розгляд справи розпочати зі стадії відкриття провадження у справі; призначено підготовче засідання по справі. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 24 травня 2021 року підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Представник Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» в судове засідання не з`явився, повідомлений своєчасно і належним чином, надав суду клопотання про розгляд справи без його участі. Представник відповідача адвокат Дем`яненко О.М. в судовому засіданні проти позову заперечувала, зазначивши підстави, вказані у відзиві на позов. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Як вбачається зі змісту анкети-заяви про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, між Публічним акціонерним товариством Комерційний Банк «ПриватБанк» (далі ПАТ КБ «ПриватБанк») та [PERSON] 03.09.2012 був укладений договір про надання банківських послуг. Відповідно до довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої АТ КБ «ПриватБанк» на ім`я [PERSON] , а також довідки про видачу останній кредитних карток, відповідачка 03.09.2012 року отримала картку № [NUMBER] , зі строком дії до 06/16, в подальшому за кредитним договором їй видавались інші кредитні картки, зі строком дії останньої № [NUMBER] до 05/21. За карткою № [NUMBER] встановлено кредитний ліміт 300 грн, який в подальшому неодноразово збільшувався, останній раз 03.09.2017 року до 12000 грн., 25.07.2018 року кредитний ліміт був зменшений до 0 грн. З наданого банком розрахунку заборгованості за договором №б/н від 03.09.2012 та виписки по картковим рахункам № [NUMBER] та № [NUMBER] вбачається, що [PERSON] користувалася кредитними коштами, останній платіж для погашення заборгованості здійснено відповідачем 02.12.2019 на суму 1654,10 грн. Як вбачається з розрахунку заборгованості, станом на 30.09.2020 року заборгованість за кредитним договором становить 42364,98 грн., що складається з: 38132,84 грн. - заборгованість за тілом кредиту, у тому числі простроченим тілом кредиту, 4232,14 - нарахована пеня. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин та досліджених в судовому засіданні наданих доказів, прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, виходячи з наступних підстав. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У анкеті-заяві позичальника від 03.09.2012 року процентна ставка не зазначена. Крім того, у цій заяві підписаній сторонами, відсутні умови договору щодо комісії і встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути пеню за користування кредитними коштами. При цьому, як вбачається з виписки по картковому рахунку, у розрахунок тіла кредиту позивачем включені відсотки за використання кредитного ліміту, комісія за обслуговування, пеня, пеня за прострочку за кредитом на суму понад 100 грн. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 03.09.2012 року, посилався на копію заяви позичальника, Витяг з Тарифів банку та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг. Витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна CONTRACT», «Універсальна GOLD» та Витягом з Умов та правил надання банківських послуг в Приват Банку розміщених на сайті, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містять додаткові положення. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розуміла відповідачка та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг Приват Банку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачкою кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема, щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та зокрема у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яке може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. У даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч. 1 ст. 634 ЦК України за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача, неодноразово змінювалися самим АТ КБ «Приват Банк» в період із часу виникнення спірних правовідносин (03 вересня 2012 року) до моменту звернення до суду із даним позовом (29 жовтня 2020 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільше сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутності у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного з відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджує вказаних обставин. Надана позивачем анкета-заява сама по собі не є належним та достатнім доказом укладення кредитного договору і такий договір не містить жодних істотних умов, необхідних для договорів кредиту та жодних умов, за якими сторони досягли згоди суми кредиту (кредитного ліміту), строків повернення кредиту, відсоткової ставки та форми сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. В той час користування відповідачкою кредитною карткою підтверджується випискою по рахунку відповідача, тому суд вважає, що підлягає стягненню заборгованість за тілом кредиту. Позивач просить суд стягнути заборгованість за тілом кредиту у розмірі 38132,84 грн. Але, як вбачається з виписки по картковому рахунку, у розрахунок тіла кредиту позивачем також включені відсотки за використання кредитного ліміту, комісія за обслуговування, пеня, пеня за прострочку за кредитом на суму понад 100 грн. При цьому суд частково приймає до уваги розрахунок відповідача щодо внесених і знятих з карти коштів. Так, з часу відкриття карткового рахунку [PERSON] внесла на карту 77147,41 грн., в цій частині суд погоджується з розрахунком відповідача. В той час відповідачою було знято з картки 53914,44 грн. (в розрахунку відповідача 39850,52 грн.). Тобто сума коштів, які внесені відповідачкою на картку на погашення суми кредитних коштів, значно перевищує суму коштів, що були нею зняті з кредитної картки. При цьому кредитна заборгованість визначена Банком на дату останнього користування відповідачем кредитним лімітом у споживчих цілях (08.07.2018 року), за нарахуваннями Банку складала 32351,63 грн. кредитної заборгованості. Після останнього користування кредитними коштами, в період з 09 липня 2018 року по 13 березня 2020 року внесена відповідачем сума на погашення боргу складає 36347 грн. і за цей час відповідачка не користувалася кредитними коштами. В той час як позивачем необґрунтовано продовжено нарахування процентів, комісії та пені, яка в розрахунку заборгованості зазначена як заборгованість за тілом кредиту. Також суд зауважує, що позивач з 25.07.2018 року припинив надавати відповідачу кошти, встановивши на її картку кредитний ліміт 0,00 грн. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що фактично боржником тіло кредиту погашено у повному обсязі, а тому підстав передбачених чинним законодавством для задоволення позовних вимог відсутні. Питання щодо застосування до вимог позивача строків позовної давності судом не вирішувалось, оскільки суд дійшов висновку по суті спору щодо відмови в задоволенні позову. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, судові витрати відносяться за рахунок позивача. Докази щодо судових витрат відповідача в матеріалах справи відсутні. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed