Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-07 00:00:00

До Івано-Франківського міського суду звернулась Івано-Франківська установа виконання покарань Управління Державної Пенітенціарної служби України в Івано-Франківській області до [PERSON] про виселення. В позові вказано, що протоколом спільного засідання житлово-побутових комісій здійснено попередній розподіл кімнат в гуртожитку позивача. Однак позивач без укладення договору найму житла самовільно зайняла спірне приміщення. Тому позивач просив виселити відповідача із спірного приміщення. Представник позивача та опіки та піклування подали заяви про розгляд справи без їх участі, оскільки ними письмово висловлені свої правові позиції і пояснення в даному спорі. В рішенні Європейського суду з прав людини по справі Пономарьов проти України (Заява N 3236/03) вказано: ... сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (mutatis mutandis, рішення у справі "[PERSON] проти України" ( 974_256 ) (Aleksandr Shevchenko v. Ukraine), заява № 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та "Трух проти України" (Trukh v. Ukraine) (ухвала), заява N 50966/99, від 14 жовтня 2003 року). Відповідач належним чином повідомлена судом про час і місце розгляду спору за її участі. Отже вона реалізувала своє право на безпосередню участь в судовому засіданні. Також у відповідача було достатньо часу для подання суду доказів, доводів та обґрунтувань. Задля реалізації принципу юридичної визначеності спір підлягає розглядові. Відповідно до п. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Судом встановлено наступні обставини. 28/01/2014 р. протоколом №01/2014 спільного засідання житлово-побутових комісій управління ДПтС України в Івано-Франківській області та Івано-Франківського слідчого ізолятора ухвалено рішення про попередній розподіл кімнат в гуртожитку позивача. 17/09/2014 р., 06/10/2014 р. позивач надіслав відповідачу вимогу про звільнення самовільно зайнятого спірного приміщення. Відповідно до рішення органу опіки та піклування від 29/05/2015 р. №302 відповідач з сином протягом тривалого часу відсутні в спірному житлі, не проживають в ньому і не користуються ним, не перебувають в списку осіб, які перебувають на житловій черзі. В ст. 10 ЦПК України вказано, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до ст. 11 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст. 109 ЖК України виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Відповідно до ст. 116 ЖК України осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. Таким чином особа, яка самостійно зайняла спірне житло і не має правових підстав на користування спірним житлом підлягає виселенню без надання іншого житла. Усі інші пояснення сторін, їх докази і арґументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надало можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення. Відповідно до зазначеного суд,-

Outcome: approved