Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-15 00:00:00

Лановецьке споживче товариство звернулося до суду з позовом про визнання за ним права власності на нежитлову будівлю (будівлю магазину) [ADDRESS] (далі за текстом -спірне майно). Також, позивач просить суд витребувати спірне майно з чужого незаконного володіння від [PERSON] та повернути його Лановецькому споживчому товариству, як законному власнику; визнати недійсним договір купівлі продажу нежитлової будівлі від 04 березня 2011 року, посвідчений приватним нотаріусом Лановецького районного нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за №246. Свої вимоги позивач мотивує тим, що титульним власником спірного майна було Лановецьке районне споживче товариство, яке у 2004 році передало його своєму правонаступнику -Лановецькому споживчому товариству. Юридичним фактом на підставі якого у позивача виникло право власності на спірне майно є передавальний акт від 1 квітня 2004 року, який є одностороннім правочином. В подальшому дане майно вибуло з володіння позивача всупереч його волі на підставі рішення Чайчинецької сільської ради, яке визнано недійсним та скасовано в судовому порядку. Таким чином, дане майно може бути витребуване у добросовісного набувача, яким є [PERSON]. В судовому засіданні представник позивача Горба В.В. позов підтримав і просив його задовольнити з підстав, що викладені у позовній заяві. Представник приватного сільськогосподарського підприємства «Агрофірма «Чайчинецька» Чаус С.В. в судовому засіданні позов не визнав, мотивуючи відсутністю доказів наявності у позивача права власності на спірне майно. Також, представник відповідача пояснив, що магазин в с. Чайчинці було збудовано колгоспом «Героїчна праця», правонаступником якого є ПСП «Агрофірма «Чайчинецька». На момент укладення договору купівлі-продажу жодних перешкод для відчуження спірного майна не було, а тому вказаний договір є дійсним. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча про день, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, однак, будучи присутнім на попередніх судових засіданях, позов не визнав і пояснив, що він придбав спірне майно за договором купівлі-продажу. Вказаний договір посвідчений нотаріусом і у встановленому порядку зареєстрований та є чинним на даний час. Дане майно він придбав у встановленому законом порядку, а отже є добросовісним набувачем. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд з'ясував наступні обставини. Згідно рішення виконавчого комітету Чайчинецької сільської ради Лановецького району Тернопільської області прийнятого 14 листопада 1997 року №22 право власності на магазин "Продтовари і промтовари" в селі Чайчинці було визнано за Лановецьким районним споживчим товариством, а Лановецькому районному бюро технічної інвентаризації доручено провести його реєстрацію та видати реєстраційне посвідчення. Того ж дня, виконавчим комітетом Чайчинецької сільської ради Лановецького району Тернопільської області прийнято рішення № 21 "Про закріплення земельної ділянки в постійне користування", яким закріплено за Лановецьким районним споживчим товариством право постійного користування земельною ділянкою розміром 0,16 га на якій розташований продовольчий і промисловий магазин в селі Чайчинці. З постанови Зборів уповноважених пайовиків Лановецького районного споживчого товариства від 7 лютого 2003 року слідує, що загальними зборами пайовиків Лановецького районного споживчого товариства прийнято рішення реорганізувати Лановецьке районне споживче товариство шляхом виділення Лановецького та Вишгородецького споживчих товариств, з переходом відповідної кількості пайовиків та передачею відповідної частини майна товариства. 11 грудня 2003 року Лановецькою районною державною адміністрацією зареєстровано Лановецьке споживче товариство, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи серії А00 №217304 та копією Статуту Лановецького споживчого товариства. Згідно пункту 1 розділу І Статуту Лановецького споживчого товариства, воно створене шляхом реорганізації (виділення) Лановецького районного споживчого товариства і є його правонаступником в частині переданих активів та пасивів. Згідно акту передачі основних засобів станом на 01 квітня 2004 року з балансу Лановецького районного споживчого товариства до Лановецького споживчого товариства було передано основні засоби, в тому числі, магазин в селі Чайчинці, 1975 року введення в дію, залишковою вартістю 31290 гривень. В силу вимог ч.1 ст.19 Закону України «Про господарські товариства», ч.1 ст.104 ЦК України виділення слід розглядати, як один із способів реорганізації юридичної особи, не пов'язаний із її припиненням. Відповідно до ч.1 ст.109 ЦК України виділом є перехід за розподільчим балансом частини майна, прав та обов'язків юридичної особи до однієї або кількох створюваних нових юридичних осіб. Юридичним фактом на підставі якого в новоствореної юридичної особи шляхом виділення виникають речові права на майно, в тому числі, право власності, є передавальний акт. Станом на момент створення Лановецького споживчого товариства та передання йому у власність спірного приміщення магазину, Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не містилося норми права, згідно якої права на нерухоме майно, яке підлягає державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникає з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч.1 ст.328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. зокрема із правочинів. 1 червня 2005 року виконавчим комітетом Чайчинецької сільської ради Лановецького району Тернопільської області прийнято рішення № 20 «Про визнання права власності на приміщення магазину», яким визнано право власності на будівлю магазину [ADDRESS] за Лановецьким споживчим товариством. 8 червня 2005 року Лановецьке споживче товариство звернулося до Лановецького районного бюро технічної інвентаризації з відношенням про виготовлення технічної документації на вказане приміщення та проведення права власності на нього з видачею свідоцтва на право власності Лановецького споживчого товариства на будівлю магазину по [ADDRESS]. Рішенням виконавчого комітету Чайчинецької сільської ради № 24 від 9 червня 2005 року «Про визнання права власності на приміщення магазину»за Лановецьким споживчим товариством повторно визнано право власності на спірне майно. Рішенням Чайчинецької сільської ради № 36 від 27 червня 2007 року було скасовано рішення виконавчого комітету Чайчинецької сільської ради за № 24 від 9 червня 2005 року «Про визнання права власності на приміщення магазину», а 18 липня 2007 року виконавчий комітет Чайчинецької сільської ради прийняв рішення №29 «Про визнання права власності на магазин», яким визнав право власності на будівлю магазину по [ADDRESS] за ПСП «Агрофірма «Чайчинецька». 12 вересня 2007 року Лановецьким районним бюро технічної інвентаризації, на підставі рішення виконавчого комітету Чайчинецької сільської ради за № 29 від 18 липня 2007 року, видано ПСП «Агрофірма «Чайчинецька» свідоцтво про право власності на нежитлову будівлю магазину по [ADDRESS] та здійснено державну реєстрацію права власності на зазначений об'єкт нерухомості на підставі виданого свідоцтва за цим підприємством, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру права власності на нерухоме майно № 15892412 від 12 вересня 2007 року. В судовому засіданні встановлено, що приміщення магазину в [ADDRESS] і [ADDRESS] є одним і тим же приміщенням, що підтверджується довідкою Чайчинецької сільської ради від 2 квітня 2012 року №49. З договору купівлі-продажу нежитлової будівлі, посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за №246, слідує що ПСП «Агрофірма «Чайчинецька» 4 березня 2011 року продало спірне майно [PERSON] за 15000 гривень. 24 травня 2011 року рішенням Господарського суду Тернопільської області визнано недійсними та скасовано рішення Чайчинецької сільської ради №36 від 27 червня 2007 року «Про скасування рішення виконавчого комітету Чайчинецької сільської ради № 24 від 09.06.2005 р.» та рішення виконавчого комітету Чайчинецької сільської ради №29 від 18 липня 2007 року щодо визнання за Приватним сільськогосподарським підприємством «Агрофірма «Чайчинецька» права власності на будівлю магазину по [ADDRESS] З матеріалів справи слідує, що зазначене рішення Господарського суду Тернопільської області залишено без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 20 липня 2011 року та постановою Вищого господарського суду України від 28 вересня 2011 року. При прийнятті вищевказаних рішень господарський суд виходив з того, що рішення виконкому сільської ради були спрямовані на незаконне припинення права власності Лановецького споживчого товариства, яке у встановлений законом спосіб не оскаржувалося. Тобто, право власності Лановецького споживчого товариства на спірну будівлю магазину визнано за ним раніше, ніж ПСП «Агрофірма «Чайчинецька» зареєструвало право власності на це майно за собою та відчужило його [PERSON] за договором купівлі-продажу. Згідно приписів ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Таким чином станом на даний час є чинним рішення виконавчого комітету Чайчинецької сільської ради № 24 від 9 червня 2005 року «Про визнання права власності на приміщення магазину»за Лановецьким споживчим товариством, яке сторонами по справі не оспорюється. Згідно частин 1-2 статті 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти. За правилами ст.ст. 317, 319, 658 ЦК України виключно власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном, лише власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, в тому числі реалізує право його продажу. Отже, продавцем майна за договором купівлі-продажу згідно ст.658 ЦК України має бути лише власник або належним чином уповноважений на укладення такого договору представник. Таким чином, суд приходить до висновку, що в даному випадку ПСП «Агрофірма «Чайчинецька» не мала права розпоряджатися спірною будівлею шляхом її продажі [PERSON], так як право продажу належить лише власнику відчужуваного майна. Відповідно до ст.330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до ст.388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього. Згідно ч.1 ст.388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Відповідно до ст.387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Оскільки майно вибуло з володіння позивача поза його волею і без його відома, а ПСП «Агрофірма «Чайчинецька» не мало права відчужувати майно, яке належить на праві власності Лановецькому споживчому товариству, останнє має право витребувати це майно від [PERSON], при цьому він, як набувач за договором купівлі-продажу, може звернутися до суду з вимогою про стягнення витрачених ним коштів на придбання спірної будівлі з продавця, який не мав відповідних повноважень на укладення договору купівлі-продажу. Згідно ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Враховуючи наведені обставини, суд приходить до висновку, що, оскільки право власності Лановецького споживчого товариства на спірну будівлю магазину визнано за ним раніше, ніж ПСП «Агрофірма «Чайчинецька» зареєструвало право власності на це майно за собою та відчужило його [PERSON] за договором купівлі-продажу, ПСП «Агрофірма «Чайчинецька» не мала права відчужувати даний об'єкт нерухомості, тому позов слід задовольнити та визнати недійсним договір купівлі-продажу нежитлової будівлі від 04 березня 2011 року, посвідчений приватним нотаріусом Лановецького районного нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за №246; визнати за Лановецьким споживчим товариством право власності на нежитлову будівлю - будівлю магазину під [ADDRESS]; витребувати з чужого незаконного володіння від [PERSON] нежитлову будівлю - будівлю магазину під [ADDRESS] та повернути її Лановецькому споживчому товариству, як законному власнику. Суд не приймає до уваги твердження представника ПСП «Агрофірма «Чайчинецька», що магазин в с. Чайчинці було збудовано колгоспом «Героїчна праця», правонаступником якого є ПСП «Агрофірма «Чайчинецька», а отже дане підприємство є власником спірного магазину, оскільки даний факт не знайшов свого підтвердження в судовому засіданні. Дані висновки суду також підтверджуються рішенням Господарського суду Тернопільської області від 24 травня 2011 року, яке залишене без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 20 липня 2011 року та постановою Вищого господарського суду України від 28 вересня 2011 року. Крім того, висновок суду про те, що право власності Лановецького споживчого товариства на спірну будівлю магазину визнано за ним раніше, ніж ПСП «Агрофірма «Чайчинецька» зареєструвало право власності на це майно за собою та відчужило його [PERSON] за договором купівлі-продажу, знайшов своє підтвердження в Ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28.11.2012 року по справі за позовом Лановецького споживчого товариства до [PERSON], Приватного сільськогосподарського підприємства «Агрофірма «Чайчинецька», комунального підприємства «Лановецьке районне бюро технічної інвентаризації» про визнання права власності, витребування майна з чужого незаконного володіння та зобов'язання провести державну реєстрацію цього майна, яка наявна в матеріалах справи. Згідно ст. 88 ЦПК України, суд також вважає за необхідне стягнути солідарно з [PERSON], приватного сільськогосподарського підприємства «Агрофірма «Чайчинецька» в користь Лановецького споживчого товариства 487 гривень 24 копійки сплаченого судового збору. При цьому суд бере до уваги квитанцію за №QS21133974 від 06.03.2014 року та квитанцію за №13 від 29.04.2014 року про сплату судового збору. Враховуючи наведені обставини та

Outcome: approved