Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Рішенням Підгаєцького районного суду Тернопільської області від 25 жовтня 2021 року, шлюб між сторонами розірвано. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір в сумі 454 гривні, а також витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1500 гривень (консультація клієнта, підготовка позовної заяви). В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено. Представником позивача відповідно до вимог ЦПК України подано до суду заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення з [PERSON] витрат на професійну правничу допомогу в сумі 6 000 гривень (відповідь на відзив - 3000 гривень та участь в розгляді справи - 3000 гривень), із розрахунку за одну годину роботи адвоката 1000 гривень, при цьому вказано, що адвокатом затрачено 6 годин її роботи. В судове засідання сторони не з`явились, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. Представником позивача подано до суду клопотання у якому вона просить заяву про ухвалення додаткового рішення, розглядати у її відсутності. Відповідачем [PERSON] подано до суду заперечення проти заяви про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, у якій остання просить відмовити у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення у справі про стягнення витрат на професійну правничу допомогу. Відповідно до вимог п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, судом не вирішено питання про судові витрати. Частиною 3 статті 270 ЦПК України передбачено, що додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Однією з основних з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). Частиною першою статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. При цьому, пункт 1 частини третьої статті 133 ЦПК України відносить витрати на професійну правничу допомогу саме до витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим законом визначено критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу. Статею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Пунктами 1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Таким чином, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження), а також документи, що свідчать про фактичне надання таких послуг. Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: - надано договір на правову допомогу, - акт приймання-передачі наданих послуг, - платіжні документи про оплату таких послуг, - розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні цих витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Наявність договірних відносин між адвокатом Гриців О.Я. та Костецьким П.І. підтверджується договором про надання правової допомоги від 19 липня 2021 року. Згідно вказаного Договору, сторони погодили, що послуги адвоката з надання правової допомоги у цій справі, є платними. Загальний розмір указаних робіт становить 6 000 гривень. Відповідно до акту виконаних робіт від 19 липня 2021 року, який є додатком до договору про надання правової допомоги від 19 липня 2021 року, адвокат Гриців О.Я. виконала наступні роботи: консультація клієнта - 1000 гривень (з розрахунку за 1 годину роботи адвоката 1000 гривень) та підготовка позовної заяви - 2000 гривень. Щодо відшкодування позивачу вказаних вище витрат на професійну правничу допомогу, то дане питання вирішено рішенням Підгаєцького районного суду від 25 жовтня 2021 року. Відповідно до акту виконаних робіт від 26 жовтня 2021 року, який є додатком до договору про надання правової допомоги від 19 липня 2021 року, адвокат Гриців О.Я. виконала наступні роботи: відповідь на позов - 3000 гривень (з розрахунку за 1 годину роботи адвоката 1000 гривень) та участь в розгляді справи - 3000 гривень (3 години). Згідно змісту квитанції до прибуткового касового ордеру від 08 жовтня 2021 року до договору від 19 липня 2021 року адвокатом Гриців О.Я. прийнято від [PERSON] на підставі договору про надання правової допомоги від 19 липня 2021 року, окрім вищезазначених 3000 гривень, ще 6000 гривень. В силу ч.ч.4-6 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Суд, звертає увагу на те, що в договорі про надання правової допомоги між адвокатом Гриців О.Я. та позивачем [PERSON] не визначено конкретної суми гонорару адвоката за 1 годину його роботи, а лише загальний розмір гонорару за даним договором, який становить 6000 гривень. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. За частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), у тому числі в рішенні від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії»(Lavents v. Latvia) за заявою № 58442/00 щодо судових витрат, зазначено що за статтею 41 Конвенції суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму (див., серед багатьох інших, рішення ЄСПЛ у справах «Ніколова проти Болгарії» та «Єчюс проти Литви», пункти 79 і 112 відповідно). При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268). Нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін. Встановлено, що відповідь на відзив, на підготовку якої, як зазначає представник позивача - адвокат Гриців О.Я., затрачено 3 години її роботи, складається із 3-ох аркушів, у ній в основному цитуються норми чинного законодавства України та практика ЄСПЛ, а також міститься копійований текст з інших документів, а тому за таких обставин, суд переконаний, що на підготовку даної відповіді на відзив, яка датована 25 жовтня 2021 року та надіслана на адресу суду того ж числа, тобто в день ухвалення судом рішення у даній справі, було затрачено адвокатом не більше 30 хвилин її часу. Окрім того, судове засідання з розгляду цивільної справи про розірвання шлюбу, у якому Гриців О.Я. брала участь у режимі відеоконференції з Тернопільського міськрайонного суду, тривало не 3 години, як про це зазначає представник позивача, а лише 7 хвилин. На проголошення рішення у справі представник позивача не очікувала. На підставі вищенаведеного, суд, вирішуючи питання про стягнення із відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу, враховуючи складність справи, яка є малозначною (п.4 ч.6 ст.19 ЦПК України), обсяг виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) та час витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт, виходячи із критерію їх співмірності та розумності, враховуючи заперечення відповідача, вважає, що вимога про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, які позивач поніс, підлягає до часткового задоволення, а саме шляхом стягнення із відповідача на користь позивача витрат пов`язаних з розглядом справи (на професійну правничу допомогу) в сумі 1000 гривень. На підставі наведеного,

Outcome: approved