Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-01 00:00:00

ПАТ «Банк Петрокоммерц-Україна» звернулось до суду з позовом до ТОВ "Камянка Глобал Вайн", [PERSON], [PERSON] - про стягнення заборгованості. В процесі розгляду справи позивач ПАТ «Банк Петрокоммерц-Україна» був замінений правонаступником - ТОВ «ФК «Централ Капітал». Позивач при зверненні до суду в обґрунтування своїх вимог посилався на те, що 05.07.2013 року між ПАТ «Банк Петрокоммерц-Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Камянка Глобал Вайн» (надалі - відповідач 1) було укладено Кредитний договір № 026-07-13 (з подальшими змінами), відповідно до якого Банк надав позичальникові кредит з лімітом фінансування 297 600,00 доларів США, зі сплатою 12 % річних та кінцевою датою повернення - 03.07.2015 року, а позичальник прийняв та зобов'язався належним чином використати і повернути Банку отриманий кредит, сплатити відповідні проценти, виконати всі інші зобов'язання, зазначені у кредитному договорі. Свої зобов'язання Банк виконав в повному обсязі, що підтверджується випискою з рахунку, однак, позичальником порушено умови погашення заборгованості за кредитом, умови погашення процентів за користування ним тощо. 05.07.2013 року в якості забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором між Банком та [PERSON] (надалі - відповідач 2) було укладено договір поруки. Цього ж дня в якості забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором між Банком та [PERSON] (надалі - відповідач 3) також було укладено договір поруки. В грудні 2014 року Банк звернувся до відповідачів з письмовими вимогами щодо повернення кредитних коштів, відсотків та сплати неустойки (пені), однак відповідачі борг не погасили. В зв'язку із зазначеним позивач з урахуванням уточнень просив суд стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за Кредитним договором у розмірі 214 595, доларів США 99 центів, що в гривневому еквіваленті (за курсом НБУ 22,015695 грн./дол. США) складає 5 805 219,75 гривень 75 копійок та складається з: 198 345,58 доларів США 58 центів, що еквівалентно 4 366 715,79 гривень 79 копійок - заборгованість за кредитом, термін погашення якого пройшов (прострочена заборгованість за кредитом); 16 250,41 доларів 41 цент, що еквівалентно 357 764,07 гривні 07 копійок - заборгованість по відсотках за користування кредитом, термін оплати яких пройшов (прострочена заборгованість по відсотках за користування кредитом); а також пеню за неналежне виконання зобов'язань за Кредитним договором у розмірі 1 080 739 гривень 89 копійок. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надавши до суду заяву про розгляд справи у відсутність представника позивача. Відповідачі: [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явились, своїх представників до суду не направили, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Відповідач ТОВ "Камянка Глобал Вайн" в судове засідання свого представника не направили, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини неявки в судове засідання представника відповідача суд не повідомили. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які містяться в справі, приходить до висновку про можливість задоволення позову, виходячи із наступного. Судом встановлено, що 05.07.2013 року між Банком та ТОВ «Камянка Глобал Вайн» було укладено Кредитний договір № 026-07-13, зі змінами, внесеними додатковими угодами № 1 від 30.08.2013 року та № 2 від 29.09.2014 року, відповідно до умов якого Банк надав відповідачу 1 кредитні кошти у вигляді відкличної невідновлювальної кредитної лінії з лімітом фінансування 297 600,00 (двісті дев'яносто сім тисяч шістсот) доларів США 00 центів зі сплатою процентів у розмірі 12% (дванадцяти відсотків) річних та кінцевою датою повернення - 03.07.2015 року (відповідно до графи 8 розділу І Кредитного договору), а позичальник прийняв та зобов'язався належним чином використати і повернути Банку отриманий кредит та сплатити відповідні проценти і виконати всі інші зобов'язання, зазначені у Кредитному договорі. Також судом встановлено, що в якості забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором між Банком та відповідачем 2 було укладено Договір поруки №026-07-13/3 від 05.07.2013 року (Договір поруки-1). Окрім того, в якості забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором між Банком та відповідачем 3 було укладено Договір поруки № 026-07-13/2 від 05.07.2013 року (Договір поруки-2). Пунктами 1.1, 1.2 ст. 1 Договорів поруки передбачено, що Поручитель зобов'язується відповідати за повне та своєчасне виконання Боржником його Боргових Зобов'язань перед Кредитором за Кредитним договором, в повному обсязі таких зобов'язань. Поручитель та Боржник відповідають як солідарні боржники, що означає, що Кредитор може звернутись з вимогою про виконання Боргових Зобов'язань як до Боржника, так і до Поручителя, чи до обох одночасно. Відповідно до п. 3.2 ст. 3 Договорів поруки Поручитель приймає на себе зобов'язання у випадку невиконання Позичальником Боргових Зобов'язань перед Банком за Кредитним договором, здійснити виконання Боргових Зобов'язань в обсязі, заявленому Банком, протягом 5 (п'яти) банківських днів з дати відправлення відповідної письмової вимоги Банку. Пунктом 4.2 ст. 4 Договорів поруки передбачено, що порука та відповідальність Поручителя припиняються лише після виконання Боргових Зобов'язань в повному обсязі. Вбачається, що 09.12.2014 року в порядку ч. 2 ст. 1050 ЦК України Банк звернувся до відповідача 1 із вимогою (вих. № 27-07/2271) щодо повернення кредитних коштів, відсотків та сплати неустойки (пені), однак відповідач 1 борг не погасив. Цього ж дня відповідачу 2 та відповідачу 3 було надіслано вимоги Банку (вих. № 27-07/2269 та № 27-07/2270 відповідно) щодо повернення кредитних коштів, відсотків та сплати неустойки (пені), у зв'язку з чим вони повинні були з урахуванням строків, передбачених договорами поруки, сплатити заборгованість за кредитом, включаючи всі нараховані проценти, пеню та штрафні санкції. Проте, відповідачі 2-3 наявний перед Банком борг не сплатили. Встановлено, що 24.07.2015 року між Банком та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЦЕНТРАЛ КАПІТАЛ» було укладено Договір відступлення прав вимоги (договір цесії), відповідно до якого ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЦЕНТРАЛ КАПІТАЛ» набуло право вимоги, в тому числі, до ТОВ «Камянка Глобал Вайн» за Кредитним договором, Договором поруки 1, Договором поруки 2 тощо. З матеріалів справи вбачається, що Шевченківським районним судом м. Києва розглядалась справа № 2-4878/15 (№ 761/10020/15-ц) за позовом [PERSON] до ПАТ «Банк Петрокоммерц-Україна», третя особа: ТОВ «Камянка Глобал Вайн» - про визнання договору поруки припиненим. Позовні вимоги за даною справою мотивовані тим, що 29.09.2014 року між Банком та ТОВ «Камянка Глобал Вайн» було укладено Додаткову угоду № 2 до Кредитного договору № 026-07-13, яким було змінено порядок та терміни повернення кредитних коштів, а отже було збільшено обсяг відповідальності поручителя. З огляду на те, що поручитель не давав згоди на укладення Додаткової угоди № 2 до кредитного договору, внаслідок якої збільшився обсяг його відповідальності, поручитель просив суд визнати договір поруки № 026-07-13/2 від 05.07.2013 року, укладений між ним та Банком таким, що припинив свою дію. Вбачається, що наслідком розгляду справи № 2-4878/15 (№ 761/10020/15-ц) стало ухвалення судом 17.07.2015 року рішення, яким у задоволенні позову [PERSON] до ПАТ «Банк Петрокоммерц-Україна», третя особа: ТОВ «Камянка Глобал Вайн», про визнання договору поруки таким, що припинено - було відмовлено. Відповідно до статті 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків. Солідарний обов'язок боржників передбачений ст. 543 ЦК України, згідно з якою у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов'язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі. Встановлено, що жодних дій щодо виконання вимог позивача про погашення заборгованості за Кредитним договором відповідачі не здійснили. Таким чином, солідарний обов'язок відповідачів по погашенню кредиту, сплати процентів та пені відповідно до Кредитного договору залишається невиконаним до цього часу. Внаслідок невиконання відповідачами зобов'язань за Кредитним договором у позивача виникло право звернутися до суду з позовом про солідарне стягнення заборгованості. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5, оскільки у спорах, що виникають із кредитних правовідносин, сторонами є як юридичні, так і фізичні особи та з урахуванням вимог статей 15-16, частини другої статті 118 Цивільного процесуального кодексу України, при визначенні судової юрисдикції суди мають виходити з того, що такі справи підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства у разі, якщо однією зі сторін є фізична особа, а вимоги взаємопов'язані між собою і окремий їх розгляд неможливий. Зокрема, це можуть бути позови банку (іншої фінансової установи) до фізичної особи-позичальника і до юридичної особи-поручителя чи навпаки, які виникли з одних і тих самих правовідносин - отримання кредиту. Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Намагаючись застосувати таку засаду цивільного судочинства, як змагальність сторін, судом було задоволено клопотання відповідача 2 щодо призначення експертизи, Ухвалою суду від 13.05.2016 року на підставі клопотання про призначення експертизи по справі призначено почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз. Листом від 28.08.2016 року вих. № 9720/16-34 разом із клопотанням про надання необхідних матеріалів для проведення судово-технічної експертизи документів № 9720/16-34 у цивільній справі № 760/28282/14-ц (2-877/16) матеріали справи були повернуті до суду, оскільки в розпорядження експертів не були додані оригінали Договору поруки 1 та додаткової угоди до нього. З моменту повернення матеріалів справи із Київського науково-дослідного інституту судових експертиз разом із клопотанням про надання необхідних матеріалів для проведення судово-технічної експертизи документів, відповідачами по справі не було надано оригіналів витребуваних експертами документів. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства. За умовами ч. 1 ст. 546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою (пеня, штрафи), порукою, гарантією, заставою, тощо, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно із ч. 1 ст. 553, ч. 1 ст. 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Відповідно до ч.2 ст. 556 ЦК України до поручителя, який виконав зобов'язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов'язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання. Відповідно до норм частини 1 статті 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. З огляду на зазначене, припинення договору поруки пов'язується зі зміною забезпеченого зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. Згідно роз'яснень, які містяться в п. 22 постанови пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», відповідно до частини першої статті 559 ЦК припинення договору поруки пов'язується зі зміною забезпеченого зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому обсяг зобов'язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Проте якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов'язанням і строків їх виплати тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору стала результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а, отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобов'язання. Якщо в договорі поруки такі умови сторонами не узгоджені, а з обставин справи не вбачається інформованості поручителя і його згоди на збільшення розміру його відповідальності, то відповідно до положень частини першої статті 559 ЦК порука припиняється у разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. У цьому випадку поручитель має право на пред'явлення позову про визнання договору поруки припиненим. Проте, позивачем надано копію заяви [PERSON] від 29.09.2014 року про надання згоди на укладення додаткової угоди № 2 від 29.09.2014 року до Кредитного договору, яка міститься в матеріалах справи. З огляду на зазначене, суд приходить до висновку про проінформованість відповідача [PERSON] про укладення Додаткової угоди № 2 до Кредитного договору. Також згідно із Правовою позицією Верховного Суду України у справі 6-73цс12 від 18.06.2012 року до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає в разі: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо. У зобов'язаннях, в яких беруть участь поручителі, збільшення кредитної процентної ставки навіть за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя або відповідної умови у договорі поруки, не дає підстав покладення на останнього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов'язань перед банком. Відповідно до 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Встановлено, що позичальник та поручителі умови кредитного договору та договорів поруки належним чином не виконують, в зв'язку з чим станом на 24. 07. 2015 року утворилась заборгованість за Кредитним договором у розмірі 214 595, доларів США 99 центів, що в гривневому еквіваленті (за курсом НБУ 22,015695 грн./дол. США) складає 5 805 219,75 гривень 75 копійок та складається з: 198 345,58 доларів США 58 центів, що еквівалентно 4 366 715,79 гривень 79 копійок - заборгованість за кредитом, термін погашення якого пройшов (прострочена заборгованість за кредитом); 16 250,41 доларів 41 цент, що еквівалентно 357 764,07 гривні 07 копійок - заборгованість по відсотках за користування кредитом, термін оплати яких пройшов (прострочена заборгованість по відсотках за користування кредитом); а також пеню за неналежне виконання зобов'язань за Кредитним договором у розмірі 1 080 739 гривень 89 копійок, що підтверджується наявним в матеріалах справи розрахунком заборгованості. Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Відповідно до ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких обставин та враховуючи, що позичальник та поручителі не виконали свої зобов'язання за кредитним договором, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З урахуванням задоволення позову у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 3654 грн.

Outcome: approved