Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-02 00:00:00

Заявник звернулася до суду із вказаною заявою в якій просить встановити факт належності її на праві приватної власності майна вказаного в позовній заяві, при цьому пояснивши, що 11 лютого 2008 року на підставі рішення третейського суду для вирішення конкретного cпopу (ab hoc) між заявником, заінтересованою особою по справі [PERSON] та [PERSON] було врегульовано цивільно-правовий спір, щодо визнання, зокрема, за заявником в порядку спадкування права власності на земельну ділянку площею 3,691 га., що розташована на території Тхорівської сільської ради Сквирського району Київської області, посвідченої державним актом на право приватної власності на землю серії І-КВ № 047811, виданого Тхорівською сільською радою Сквирського району Київської області 11.01.2002 року. Ухвалою Сквирського районного суду Київської області 01.04.2008 року було затверджено рішення третейського суду для вирішення конкретного cпopу та був виданий виконавчий лист по справі № 6-151/2008 року, яким, зокрема визнано за заявником [PERSON] право власності на відповідне нерухоме майно. Вказане рішення компетентного суду набрало законної сили 01 квітня 2008 року, строк пред`явлення виконавчого документу до виконання до 02 квітня 2011 року. Заявник [PERSON] виконавчий лист до виконання до 02 квітня 2011 року не пред'являла, строк пред`явлення виконавчого листа до виконання із вказаним строком сплив, а поновленню пропущеного строку виконавчий документ не підлягає, оскільки 05.03.2009 р. Верховною Радою України прийнято Закон України № 1076-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо діяльності третейських судів та виконання рішень третейських судів» (набрав чинності 31.03.2009р.), яким внесено зміни та доповнення до Господарського процесуального кодексу України, Закону України «Про виконавче провадження» та Закону України «Про третейські суди». Згідно п. 2 розділу 11 «Прикінцеві та перехідні положення» закону не підлягають примусовому виконанню рішення третейських судів, прийняті до набрання чинності Законом і не виконані на день набрання чинності Законом, у справах, які відповідно до Закону не підвідомчі третейським судам. Заявник змушена звернутися до суду із заявою про встановлення юридичного факту, оскільки іншим шляхом на її думку встановити факт права власності на нерухоме майно неможливо. Заявник в судове засідання не з'явилася, про дату, місце та час розгляду справи повідомлена належним чином, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, заявлені вимоги підтримала повністю. Судом встановлено, що 11 лютого 2008 року на підставі рішення третейського суду для вирішення конкретного cпopу (ab hoc) між заявником, заінтересованою особою по справі [PERSON] та [PERSON] було врегульовано цивільно-правовий спір, щодо визнання, зокрема, за заявником в порядку спадкування права власності на земельну ділянку площею 3,691 га., що розташована на території Тхорівської сільської ради Сквирського району Київської області, посвідченої державним актом на право приватної власності на землю серії І-КВ № 047811, виданого Тхорівською сільською радою Сквирського району Київської області 11.01.2002 року. Ухвалою Сквирського районного суду Київської області 01.04.2008 року було затверджено рішення третейського суду для вирішення конкретного cпopу та був виданий виконавчий лист по справі № 6-151/2008 року, яким, зокрема визнано за заявником [PERSON] право власності на відповідне нерухоме майно. Вказане рішення компетентного суду набрало законної сили 01 квітня 2008 року, строк пред`явлення виконавчого документу до виконання до 02 квітня 2011 року. Заявник [PERSON] виконавчий лист до виконання до 02 квітня 2011 року не пред'являла, строк пред`явлення виконавчого листа до виконання із вказаним строком сплив. Вказані обставини встановлені матеріалами справи. При вирішенні заявлених вимог суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 371 ЦПК України стягувачам, які пропустили строк для пред'явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява про поновлення пропущеного строку подається до суду, який видав виконавчий лист, або до суду за місцем виконання і розглядається в судовому засіданні з повідомленням сторін, які беруть участь у справі. 05.03.2009 року Верховною Радою України прийнято Закон України № 1076-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо діяльності третейських судів та виконання рішень третейських судів» (набрав чинності 31.03.2009р.), яким внесено зміни та доповнення до Господарського процесуального кодексу України, Закону України «Про виконавче провадження» та Закону України «Про третейські суди». Згідно п. 2 розділу 11 «Прикінцеві та перехідні положення» закону не підлягають примусовому виконанню рішення третейських судів, прийняті до набрання чинності Законом і не виконані на день набрання чинності Законом, у справах, які відповідно до Закону не підвідомчі третейським судам. Таким чином, суд вважає, що у заявника [PERSON] у зв`язку із пропуском строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання об'єктивно відсутні можливості поновити пропущений строк у зв`язку із набранням чинності 31.03.2009 року Закону України № 1076-VI від 05.03.2009 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо діяльності третейських судів та виконання рішень третейських судів», а відтак, зареєструвати право на земельну ділянку в органах державного земельного кадастру та зареєструвати речові права на нерухоме майно в органах реєстрації прав на підставі та у порядку встановленому чинним законодавством. Згідно ст. 202 ЗК України, державна реєстрація земельних ділянок здійснюється у Державному земельному кадастрі в порядку, встановленому Законом. Статтею 24 Закону України «Про державний земельний кадастр» від 07.07.2011 року (зі змінами), який діє з 01.01.2013 року, передбачено, що державна реєстрація земельної ділянки здійснюється при її формуванні шляхом відкриття поземельної книги на таку ділянку. Державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за місцем їх розташування відповідним державним кадастровим реєстратором центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. А згідно ч. 3 цієї статті, державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за заявою, зокрема, особи, якій за рішенням органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою, що є підставою для формування земельної ділянки при передачі її у власність чи користування із земель державної чи комунальної власності, або уповноваженої нею особи. Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, щодо спірної земельної ділянки посвідченої державним актом на право приватної власності на землю серії І-КВ №047811, внесено відомості до державного реєстру земель відповідно до законодавства, що діяло на момент ведення державного реєстру, проте, земельній ділянці не присвоєно відповідного кадастрового номеру. Абзацами 1, 2 п. 2 розділу VII Прикінцевих та Перехідних положень ЗК України передбачено, що земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера. У разі якщо відомості про зазначені земельні ділянки не внесені до Державного реєстру земель, їх державна реєстрація здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за заявою їх власників (користувачів земельної ділянки державної чи комунальної власності). Частиною першою ст. 182 ЦК України передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до ст. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно зі ст. 126 ЗК України, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", який набрав чинності з 01.01.2013 року. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього закону, виникають з моменту такої реєстрації. Як передбачено в ст. 15 цього Закону, правовстановлюючим документом на земельну ділянку є свідоцтво про право власності на нерухоме майно та витяг з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", п. 37 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою КМУ від 17.10.2013 року № 868, документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, є: в т.ч. і рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Право власності визнане за заявником [PERSON] на вищевказану земельну ділянку на підставі рішення третейського суду для вирішення конкретного спору (аb hoc) від 11 лютого 2008 року, рішення третейського суду затверджене Сквирським районним судом Київської області 01.04.2008 року (справа № 6-151/2008 року), проте відділом Держземагенства у Сквирському районі Київської області та реєстраційною службою Сквирського районного управління юстиції у Київській області не можливо на даний час зареєструвати право на вказане нерухоме майно та відповідні речові права, а заявник позбавлена можливості розпоряджатися майном за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що передбачено ч. 1 ст. 316, ч. 1 ст. 317 ЦК України. Іншим чином, крім визнання факту права власності в судовому порядку на нерухоме майно за заявником, встановити факт належності майна заявнику, неможливо. Заінтересована особа - Тхорівська сільська рада Сквирського району Київської області подала до суду довідку про відсутність заперечень щодо заявлених вимог заявника. Заінтересована особа - [PERSON] до суду не подавала будь-яких заперечень проти заявлених вимог заявника. Таким чином, заява є обґрунтованою та підлягає до задоволення.

Outcome: approved