Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-21 00:00:00

Позивач Акціонерне\~товариство комерційний\~банк ПриватБанк\~пред`явив до\~суду позов\~до відповідача\~ [PERSON] \~про стягнення\~заборгованості за\~кредитним договором\~б/н\~від 21\~липня 2011\~року у\~сумі 33556,62\~гривень. В обґрунтування\~позовних вимог\~покликається на\~те,\~що [PERSON] \~звернувся до\~АТ КБ\~«Приватбанк» з\~метою отримання\~банківських послуг,\~у зв`язку\~з чим\~підписав Заяву\~№б/н\~від 21\~липня 2011\~року,\~згідно якої\~отримав кредит\~у розмірі\~15000\~гривень у\~вигляді встановленого\~кредитного ліміту\~на картковий\~рахунок. Шляхом підписання\~вказаної заяви,\~відповідач підтвердив\~свою згоду\~на те,\~що дана\~заява разом\~із "Умовами\~та правилами\~надання банківських\~послуг"\~та "Тарифами\~банку",\~які викладені\~на сайті\~банку,\~свідчить про\~укладення \~між ними\~договору про\~надання банківських\~послуг. Банк свої\~зобов`язання\~за кредитним\~договором виконав\~в повному\~обсязі,\~надавши відповідачу\~кредит у\~відповідних розмірах\~згідно доданого\~розрахунку. Однак, в порушення виконання зобов`язань відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, у зв`язку із чим станом на 04 листопада 2018 року відповідач має заборгованість у розмірі 33556,62 гривень, з яких: 6885,03 гривень тіло кредиту; 13085,09 гривень нараховані відсотки за користування кредитом; 11512,38 гривень штраф (фіксована частина); 1574,12 гривень штраф (процентна складова). З цих підстав просить позов задовольнити. Від відповідача\~ [PERSON] \~надійшов до\~суду відзив\~на позов,\~у якому\~ відповідач\~вказує,\~що визнає\~позовні вимоги\~лише в\~частині стягнення\~тіла кредиту\~та нарахованих\~відсотків за\~користування кредитом,\~покликаючись на\~те,\~що він справді користувався наданим Банком\~кредитним лімітом,\~не надаючи\~згоди його\~збільшення,\~ яке\~відбулось шляхом\~збільшення Банком\~в односторонньому\~порядку вказаного\~кредитного ліміту\~до 15\~000\~гривень.\~При цьому\~зазначає,\~що він\~систематично проводив\~оплату кредиту,\~проте у\~ зв`язку\~із скрутним\~фінансовим становищем,\~втратою місця\~роботи,\~виникненням проблем\~у особистому\~житті,\~наявністю зобов`язань\~зі сплати\~аліментів на\~двох малолітніх\~дітей в\~розмірі 1560\~гривень,\~щомісячно,\~перебуванням у\~нього на\~утриманні батька\~з інвалідністю,\~та здійснення\~ним значних\~витрат на\~сплату житлово-комунальних\~послуг,\~у нього\~утворилась заборгованість.\~Окрім цього,\~ставить під\~сумнів правдивість\~та правомірність\~нарахованої суми\~пені та просить суд\~застосувати термін\~позовної давності\~в один\~рік в\~частині нарахування\~та стягнення\~пені та\~додаткових штрафів. З цих підстав просить відмовити в задоволенні позовних вимог в частині стягнення нарахованої пені, штрафу (в т.ч. фіксованої частини та процентної складової), а також, покликаючись на незадовільний матеріальний стан просить в частині стягнення тіла кредиту та нарахованих відсотків за користування кредитом розстрочити виконання рішення суду на 24 місяці, шляхом щомісячної оплати розстроченої суми боргу рівними частинами, виходячи із розміру задоволених судом позовних вимог. Представник позивача Акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк у судове засідання не з`явився, попередньо подавши заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, подавши заяву про розгляд справи за його відсутності, згідно якої позовні вимоги визнає частково та просить розстрочити йому виконання рішення суду на 24 місяці, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву . Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 лютого 2019 року провадження у зазначеній справі було відкрито, та справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін. Клопотань від учасників справи про розгляд справи у поряду загального позовного провадження до суду не надходило. За вказаних обставин, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. Судом установлено: 21 липня 2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем [PERSON] укладено договір кредиту б/н, шляхом підписання відповідачем анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку, в якій вказано, що заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та Банком договір про надання банківських послуг, він ознайомлений та згідний з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді, зобов`язалася виконувати вимоги Умов та правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися із їх змінами на сайті ПриватБанку, що підтверджується підписом у заяві. Вказана заява підписана позичальником та представником банку, що не заперечується сторонами спору. Судом установлено, що Банк виконав свої зобов`язання згідно з умовами договором та надав [PERSON] кредит в сумі 300 гривень, ліміт якого в подальшому був збільшений до 15000 гривень, із сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36% - за період з 21 липня 2011 року по 31 грудня 2012 року; 30% - починаючи з 01 січня 2013 року по 29 серпня 2014 року; 34,80 % - починаючи з 01 вересня 2014 року по 31 березня 2015 року; 43,20% - починаючи з 01 квітня 2015 року по 31 травня 2015 року, що підтверджується долученими до позову Довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти та розрахунок заборгованості. Факт отримання кредитних коштів, відкриття та використання карткового рахунку, користування кредитними коштами відповідачем визнається, про що зазначено ним у відзиві на позов. З розрахунку заборгованості по рахунку відповідача вбачається, що останній користувався встановленим банком кредитним лімітом та частково сплачував заборгованості, останній раз вніс платіж на погашення заборгованості 19 лютого 2018 року на суму 1000 гривень. Відповідно до вимог п.2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Згідно умов п. 2.1.1.5.6 боржник зобов`язаний у разі невиконання зобов`язань за договором, на вимогу банку виконати зобов`язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку. В силу умов п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, при порушення позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов`язань, передбачених даним договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити Банку штраф, розмір кого встановлений тарифами договору. Відповідно до умов п. 1.1.7.11 Умов та правил надання банківських послуг, договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього терміну жодна із сторін не проінформує другу сторону про розірвання даного договору, він автоматично пролонговується на такий же термін. Згідно з умовами п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4. Умов та правил надання банківських послуг, після отримання від клієнта необхідних документів, а також заяви, банк приймає рішення про можливість встановлення кредитного ліміту на кредитну картку, а клієнт дає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку. Клієнт дає право банку в будь -який момент змінити кредитний ліміт. Підписання договору є прямою і безумовною згодою клієнта щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Відповідач [PERSON] належним чином не виконував свої зобов`язання згідно Умов і правил надання банківських послуг , внаслідок чого виникла заборгованість за кредитом, яка станом на 04 листопада 2018 року складає 33556,62 гривень, з яких: 6885,03 гривень - заборгованість по тілу кредиту; 13085,09 гривень заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 11512,38 гривень пеня, 500 гривень штраф (фіксована частина), 1574,12 гривень штраф (процентна складова). Факт наявності заборгованості підтверджується розрахунком заборгованості за договором №б/н від 21 липня 2011 року станом на 04 листопада 2018 року, який не спростований відповідачем. Згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що відбулась зміна назви товариства з ПАТ КБ «ПриватБанк» на Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк». Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. В силу вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу,в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. За вимогами ст.ст. 263,264 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Положенням ст.610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Відповідно до вимог ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частинами першою, другою статті 10561 ЦК України встановлено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною; тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Згідно з частинами першою та другою статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов`язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору. Відповідно до вимог ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідач [PERSON] отримав картку, користувався наданими йому позивачем кредитними коштами та частково сплачував заборгованість, а також сплачував проценти за користування кредитним коштами. На підтвердження факту укладення кредитного договору, отримання платіжної картки та користування нею, часткової сплати заборгованості за кредитом позивачем надано розрахунок заборгованості по кредиту, з якого вбачаться факт використання коштів та часткове погашення відповідачем заборгованості. Більше того, відповідач не заперечив сам факт укладення договору, отримання кредитних коштів, користування кредитним лімітом часткове погашення боргу. Останній платіж на погашення заборгованості за кредитом та процентами відповідачем був внесений 19 лютого 2018 року на суму 1000 гривень. За таких обставин, відповідач [PERSON] зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти відповідно до умов договору. Суд не приймає до уваги доводи відповідача про те, зазначені ним у відзиві на позов про те, що ним не вживалися жодні дії з метою збільшення кредитного ліміту до 15000 гривень, який збільшено Банком в односторонньому порядку. Так, п.1.1.3.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, передбачено, що Банк вправі вносити зміни тарифів та інших умов обслуговування рахунків. Банк має право в односторонньому порядку збільшити, зменшити або анулювати кредитний ліміт, без попереднього повідомлення клієнта. При цьому банк, за винятком випадків зміни розміру кредиту, зобов`язаний не менше ніж за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта, зокрема у виписці по картрахунку. Якщо протягом 7 днів банк не отримував повідомлення від клієнта про свою незгоду зі змінами, рахується, що клієнт приймає нові умови. Право зміни розміру наданого на платіжну картку кредиту (кредитного ліміту) Банк залишає за собою в однобічному порядку, за власним рішенням Банку без попереднього повідомлення клієнта. Встановлено, що кредитний договір підписаний сторонами, їх волевиявлення було вільним і відповідало внутрішній волі. Відповідач на момент укладення договору не заявляв додаткових вимог щодо умов спірного договору, не скористався правом на відкликання згоди на укладання договору та в подальшому виконував його умови, сплачував кредитні кошти, тобто визнавав їх. Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, висловлених за результатами перегляду справи №164/3576/15-ц від 06 лютого 2018 року. Так, з матеріалів справи вбачається, що по картковому рахунку відповідача кредитний ліміт було збільшено та відповідач погодився на збільшення кредитного ліміту, продовжуючи користуватись кредитними коштами та будь-яких заперечень не висловлював. Таким чином, суд приходить до висновку, що сума заборгованості по тілу кредиту у розмірі 6885,03 гривень підлягає поверненню відповідачем банку. Суд також погоджується з нарахованими позивачем процентами за користування кредитом відповідачем на суму 13085,09 гривень, оскільки вони є обґрунтованими, такими що відповідають відсотковій ставці відповідно до умов договору №б/н від 21 липня 2011 року, Правил надання банківських послуг та встановленим тарифам банку. Відповідачем власний розрахунок процентів за користування кредитними коштами, на спростування доводів позивача, суду не подавався. Відтак, суд, виходячи із принципу змагальності, вважає, що відповідач зобов`язаний повернути банку проценти за користування коштами на суму 13085,09 гривень. Доказів на спростування вказаного розрахунку відповідачем суду надано не було. Оскільки доказів належного виконання [PERSON] своїх зобов`язань за договором матеріали справи не містять, а сума заборгованості останнього підтверджується розрахунком заборгованості, який наданий суду та ніким не спростований, позовні вимоги в частині стягнення кредиту та процентів за користування кредитними коштами є обґрунтованими та підлягають до задоволення. Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача пені у розмірі 11512,38 гривень, суд зазначає наступне: Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до вимог ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч.2 ст.549 ЦК). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 ЦК). За положеннями ст.61 Конституції, ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те сааме правопорушення. Умовами спірного договору, а саме - пп.1.1.5.21, 1.1.5.25, передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення. У той самий час згідно з пп.1.1.5.20, 2.1.1.12.7.4, 2.1.1.12.8.1 Умов та правил надання банківських послуг передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за невиконання або неналежне виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, процентів за користування кредитом, комісії за обслуговування. Враховуючи вищевикладене та відповідно до вимог ст.549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те сааме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.61 Конституції щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне й те саме порушення. Аналогічна правова позиція висловлена ВСУ у постановах від 21.10.2015 №6-2003цс15 та за №347/1910/15-ц від 11.10.2017 року. Таким чином, позовні вимоги про стягнення з відповідача [PERSON] пені у сумі 11512,38 гривень не підлягають до задоволення, виходячи із заборони застосування подвійної відповідальності за одне й те саме правопорушення Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення шляхом стягнення з [PERSON] в користь банку заборгованості за кредитним договором на загальну суму 22044,24 гривень, з яких: 6885,03 гривень заборгованість за кредитом; 13085,09 гривень заборгованість по відсотках за користування кредитом; 500 гривень штраф (фіксована частина); 1574,12 гривень штраф (процентна складова). Щодо застосування позовної давності в частині стягнення пені та додаткових штрафів, заявленої відповідачем у відзиві на позов, слід зазначити наступне. Згідно зі ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила ( ч.1 ст.261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. У правовідносинах, в яких використовуються платіжні картки як спосіб надання/отримання кредитних коштів, якщо умовами договору визначено щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту у повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України № 6-167цс14 від 12 листопада 2014 року. Останній платіж відповідач здійснив 19 лютого 2018 року на суму 1000 гривень, що підтверджується розрахунком заборгованості та не спростовано жодними доказами відповідачем. Відтак,\~оскільки останній\~платіж здійснений\~відповідачем 19\~лютого 2018\~року,\~а банк\~звернувся до\~суду із\~позовом 12\~листопада 2018\~року строк\~позовної давності\~позивачем не\~пропущено. Щодо заявленого відповідачем клопотання про розстрочення виконання рішення суду в частині стягнення із нього тіла кредиту та нарахованих відсотків за користування кредитом на 24 місяці, суд зазначає наступне. Частиною 1 ст. 435 ЦПК України передбачено, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Згідно п. 2 ч. 7 ст. 265 ЦПК України у разі необхідності в резолютивній частині рішення також вказується про надання відстрочення або розстрочення виконання рішення. Відповідно до ч. 4 ст. 435 ЦПК України, вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. У поданому відзиві на позов відповідач заявив клопотання про розстрочення виконання рішення суду на 24 місяці, у якому покликається на скрутне матеріальне становище, труднощі у сім`ї, через хворобу його батька, сплату ним аліментних зобов`язань на утримання неповнолітніх дітей, понесення ним значних витрат на оплату житлово-комунальних послуг. До поданого клопотання відповідачем долучено витяг судового\~наказу із\~Єдиного державного\~реєстру судових\~рішеньпро стягнення із нього ( [PERSON] ) на користь [PERSON] аліментів на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] у розмірі 1/3 частини усіх видів його (заробітку) доходу, але не менше 50% прожиткового віку для дитини відповідного віку. Також відповідачем надано довідку про доходи за №7 видану 22 квітня 2019 року ФОП [PERSON] , якою стверджується, що [PERSON] працює у ФОП [PERSON] та займає посаду торгового агента, загальна сума його доходу за період з 01 жовтня 2018 року по 31 березня 2019 року за винятком аліментів становить 17303 гривень, сума аліментів сплачених за вказаний період складає 6504 гривень. За вимогами ч.5 ст. 435 ЦПК України розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови. За вказаних обставин, суд дійшов висновку про можливість розстрочення заборгованості за кредитним договором у розмірі 22044,24 на 12 місяців, шляхом сплати відповідачем вказаної заборгованості рівними частинами, зокрема по 1837, 02 гривень, щомісячно. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі наведеного та

Outcome: partial