Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-06 00:00:00

Військовий прокурор Дніпропетровського гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України та 385 Дніпропетровського військового госпіталю (Військова частина [NUMBER] ) звернувся до суду із позовом про стягнення з відповідача на користь держави в особі Дніпропетровського 385 військового госпіталю (код ОКПО 08015857, МФО 820172, р/р [NUMBER] ) завдані державі збитки у розмірі 4376 грн. 44 коп. В обґрунтування позову зазначає, що Сержант військової частини польова пошта [NUMBER] [PERSON] 01 січня 2016 року о 14:30 на території військової частини польова пошта [NUMBER] , яка розташована за адресою [ADDRESS] , за наявності відносин підлеглості між ним та потерпілим по військовому званню, наніс один удар ліктем правої руки в обличчя військовослужбовцю військової частини польова пошта [NUMBER] старшому солдату [PERSON] , від чого останній впав. Після чого [PERSON] додатково наніс два удари ногами в область голови останньому. В результаті нанесених ударів [PERSON] отримав тілесні ушкодження у виді закритої черепно-мозкової травми, забій головного мозку першого ступеню, синця у правій пара орбітальній області, субконюнктивальних крововиливів, підшкірних крововиливів на обличчі та на повіках обох очей, які згідно висновку експерта № 294/Е від 27 січня 2016 року відносяться до легких тілесних ушкоджень, як такі, що спричиняють короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад 6 діб, але не більше як 3 тижні (21) день. Відповідно до виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 252 та картки лікувальних призначень № 252/49 в результаті отриманих, по вині [PERSON] , тілесних ушкоджень потерпілий [PERSON] знаходився на лікуванні у Дніпропетровському 385 військовому госпіталю (військова частина [NUMBER] ) в період часу з 06 січня 2016 року по 22 січня 2016 року. На лікування [PERSON] . Дніпропетровським 385 військовим госпіталем витрачено 4376,44 грн., що підтверджується розрахунками з госпіталю, а саме карткою лікувальних призначень № 252/49. Вказує, що кошти, витрачені на стаціонарне лікування потерпілого від злочину [PERSON] в розмірі 4376 грн. 44 коп., підлягають стягненню з [PERSON] , який вчинив злочин, наслідком якого стало витрачання коштів на лікування потерпілого, так як наслідки злочинних дій були завдані збитки державі на суму, що була витрачена на лікування та утримання потерпілого оскільки 385 військовий госпіталь знаходиться на фінансуванні Міністерства оборони України та відповідно витрачені кошти є державними та підлягають відшкодуванню до бюджету. До судового засідання від прокурора надійшла заява про розгляд справи за відсутності представників, згідно з якою прокурор позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Надав суду копію вироку Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 березня 2016 року, [PERSON] визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 426-1 КК України. Представник Військової частини [NUMBER] заявлені позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, надіславши суду відповідну заяву, в якій просив розглянути позов за відсутності представника. Представник Міністерства оборони України в судове засідання не з`явився, підстав неявки не повідомив. Про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідач в судове засідання не з`явився, підстав неявки не повідомив. Про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином. Згідно з ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням зазначених положень закону та думки позивача, яка не заперечила проти проведення заочного розгляду справи, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, надані докази приходить до наступного. Судом встановлено, що 12 серпня 2015 року за наказом командира військової частини польова пошта [NUMBER] № 202, [PERSON] зараховано до списків особового складу зазначеної військової частини. Цим же наказом відповідача призначено на посаду командира відділення-командира машини взводу технічної розвідки евакуаційної роти ремонтно-відновлювального батальйону ВОС 124182А/114, у військовому званні «сержант». 12 липня 2015 року наказом № 171 командира військової частини польова пошта [NUMBER] рядового [PERSON] зараховано до списків особового складу зазначеної військової частини. Цим же наказом [PERSON] призначений на посаду майстра відділення розбирально-складських робіт 2 ремонтного взводу автомобільної техніки 2 ремонтної роти автомобільної техніки ВОС 849244А. Таким чином, станом на 01 січня 2016 року старший солдат [PERSON] перебував у відносинах підлеглості відносно сержанта [PERSON] як до старшого за військовим званням. 01 січня 2016 року, близько 14 години 30 хвилин, на території наметового містечка, майданчика автотранспорту лагерного містечка військової частини польова пошта [NUMBER] , яка розташована у [ADDRESS] , в кунзі № 6747 Е9, у сержанта [PERSON] в ході розмови зі старшим солдатом [PERSON] виник словесний конфлікт, який переріс в особисті образи та сварку. У цей час [PERSON] , з метою продемонструвати свою вдавану перевагу, утвердити свій власний авторитет серед інших військовослужбовців, діючи у порушення вищевказаних статутних обов`язків, усвідомлюючи перевищення своїх повноважень щодо підлеглого, та маючи умисел, спрямований на заподіяння невизначеної шкоди здоров`ю [PERSON] , суб`єктивно усвідомлюючи протиправність та небезпечність своїх дій, бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, наніс удар правою рукою в область обличчя [PERSON] від якого той впав на підлогу, після чого, [PERSON] , продовжуючи реалізацію свого злочинного наміру на завдання шкоди здоров`ю [PERSON] , наніс ще два удари ногами, взутими в гумові чоботи, в область голови останнього. В результаті зазначених дій, [PERSON] отримав тілесні ушкодження у виді закритої черепно-мозкової травми, забій головного мозку 1-го ступеню, синця у правій параорбітальній області, субконюнктивальних крововиливів, підшкірних крововиливів на обличчі та на повіках обох очей, які згідно висновку експерта №294/Е від 27.01.2016 року відноситься до легких тілесних ушкоджень, як такі, що спричиняють короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад 6 діб, але не більше, як 3 тижні (21 день). Таким чином, [PERSON] застосував насильство щодо підлеглого, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, тобто скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 426-1 КК України. Відповідно до копії виписки з медичної карти стаціонарного хворого № 252 неврологічного відділення Дніпропетровського військового госпіталю в/ч [NUMBER] , [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні військової частини [NUMBER] з 06 січня 2016 року по 22 січня 2016 року з діагнозом: ЗЧМТ, забій головного мозку легкого ступеню, перелом латеральної стінки правої очниці, контузія очних яблук, гематоми повік,\~ субкон`юнктивальні крововиливи, підшкірні крововиливи в ділянці обличчя, гемо синус, ретробульбарна емфізема, гострий період. застарілий перелом кісток носу, викривлення перетинки носу. На лікування [PERSON] , який знаходився на стаціонарному лікуванні у військовій частині [NUMBER] у вищезазначений період часу витрачено 4376,44 грн. /а.с.4, 5-6/. Вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 березня 2016 року [PERSON] визнано винним у пред`явленому обвинуваченні за ч. 4 ст. 426-1\~ КК України та призначено йому покарання із застосуванням ст.69 КК України - 3 місяці арешту з відбуванням на гауптвахті. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч. 1 ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 07 липня 1995 року "Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат" Судам слід мати на увазі, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з "Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання", затвердженим постановою Кабінету Міністрів України N 545 (545-93-п) від 16 липня 1993 року. Як передбачено цим Порядком, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування.\~ Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров`я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню в рахунок відшкодування збитків 4376,44 гривень. Також, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 551,20 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved