Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-17 00:00:00

І. Зміст позовних вимог. У липні 2021 року [PERSON] звернувся до з позовною заявою до Менської міської ради Чернігівської області про визнання права власності на нерухоме майно. Позовна заява мотивована тим, що [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина на належне їй майно, в тому числі і на житловий будинок з надвірними будівлями, розташований по [ADDRESS] . Позивач, як спадкоємець за заповітом, звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з надвірними будівлями, розташованими по [ADDRESS] , проте у його видачі йому було відмовлено у зв`язку з тим, що у свідоцтві про право особистої власності на вказаний житловий будинок, яке є правовстановлюючим документом, зазначено лише голову колгоспного двору - [PERSON] , як власника будинку, інформація про інших членів вказаного колгоспного двору відсутня, та було запропоновано визнати право власності на нерухоме спадкове майно в судовому порядку. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі. Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 15 липня 2021 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено до підготовчого засідання на 04 серпня 2021 року. Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 04 серпня 2021 року у зв`язку з витребуванням доказів підготовче засідання у даній справі відкладено на 25 серпня 2021 року. Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 25 серпня 2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 14 вересня 2021 року. У зв`язку з участю судді у підготовці суддів місцевих загальних судів, проведеною Національною школою суддів України, судове засідання у даній справі відкладено на 18 жовтня 2021 року. ІІІ. Позиції учасників судового провадження. Позивач, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача - Менської міської ради Чернігівської області, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, до суду надав заяву про розгляд справи без його участі, при ухваленні рішення у даній справі поклався на розсуд суду. За таких обставин, суд дійшов висновку, що справу можливо розглянути без учасників справи за наявними у справі доказами. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. ІV. Фактичні обставини встановлені судом. Згідно з копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 11 листопада 2020 року, [INFO] в м. Мена Менського району Чернігівської області померла [PERSON] (а.с.5) Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне їй майно. Із заповіту, посвідченого 16 березня 2009 року приватним нотаріусом Менського районного нотаріального округу Чернігівської області Новик В.П. та зареєстрованого в реєстрі за №618 вбачається, що [PERSON] все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде їй належати на день смерті і на що вона за законом матиме право заповіла [PERSON] (а.с.6). Як вбачається з матеріалів спадкової справи №41/2020, заведеної заявою [PERSON] , останній, як спадкоємець заповітом, звернувся до приватного нотаріуса Менського районного нотаріального округу Богдановської О.М із заявами про прийняття спадщини після померлої [INFO] [PERSON] та про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом. 31 травня 2021 року нотаріусом були видані [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за заповітом на недоотримані пенсії та земельні ділянки, які належали спадкодавцю [PERSON] (а.с.80, 81). Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, винесеної приватним нотаріусом Менського районного нотаріального округу Богдановською О.М. 31 травня 2021 року за №162/02-31, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з надвірними будівлями, розташованими по [ADDRESS] , в зв`язку з тим, що у свідоцтві про право особистої власності на жилий будинок, вказане лише голову колгоспного дорву - [PERSON] , інформація про інших членів двору відсутня (а.с.44). Відповідно до повідомлення №17-18/363 від 19 травня 2021 року, наданого відділом «Центр надання адміністративних послуг» Менської міської ради, згідно з наявною картотекою за адресою [ADDRESS] , станом на 15 квітня 1991 року інформація відсутня (а.с.41). Судом встановлено, що 23 квітня 1981 року виконавчим комітетом Менської міської Ради народних депутатів Чернігівської області прийнято рішення про встановлення за [PERSON] право власності на домоволодіння [ADDRESS] (а.с.97). На підставі рішення виконкому Менської міської ради депутатів трудящих №80 від 23 квітня 1981 року виконавчим комітетом Менської міської Ради депутатів трудящих 23 квітня 1981 року видано свідоцтво про право особистої власності на жилий будинок, з якого вбачається, що жилий будинок, з приналежними до нього будівлями та спорудами, розташований по [ADDRESS] , на праві особистої власності належить колгоспному двору, голові [PERSON] . 01 липня 1984 року вказаний житловий будинок зареєстрований Чернігівським міжміським бюро технічної інвентаризації за [PERSON] , про що внесено відповідний запис в реєстрову книгу №9 за реєстровим №1814 (а.с.10). Відповідно до інформаційної довідки №122 від 07 квітня 2021 року, виданої КП «Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації» Чернігівської обласної ради, станом на 31 грудня 2012 року право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, розташованими по [ADDRESS] , зареєстровано за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 23 квітня 1981 року, виданого виконкомом Менської міської ради (а.с.11). Як вбачається із записів, які містяться в будинковій книзі, заведеній взамін старої книги на підставі технічного паспорту, свідоцтва про право власності реєстраційний № [NUMBER] від 01 липня 1984 року, [PERSON] є домовласником будинку [ADDRESS] (а.с.33- 40). З технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] вбачається, що дана садиба складається з житлового будинку А-1 (збудований в 1948 році), прибудови А1-1, веранди а-1, л. кухні Б-1, сараїв Б1-1, б-1 (збудовані в 1978 році), погреба - п/г (збудований в 1948 році), воріт №1, огорожі №2. Жодних відміток про наявність самочинного будівництва у садибі технічний паспорт не містить (а.с.12-16). Відповідно до звіту про оцінку майна, проведеного Товариством з обмеженою відповідальністю «Трудовий колектив Чернігівського міського бюро технічної інвентаризації» 07 червня 2021 року, вартість житлового будинку, розташованого по [ADDRESS] , складає 70973 грн. (а.с.17-32). V. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи. Відповідно до положень ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до вимог ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. За Цивільним кодексом Української РСР (1963 року) колгоспний двір визначався, як сімейно-трудове об`єднання осіб, всі або частина яких були членами колгоспу, брали участь у суспільному виробництві колгоспу та спільно вели підсобне господарство. Як суспільна група, колгоспний двір існував до 15 квітня 1991року, тобто, до прийняття постанови Верховної Ради Української РСР № 885 - ХІІ, якою було введено в дію Закон України ''Про власність''. Пленум Верховного Суду України у постанові від 22.05.1995 р. № 15 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» (з наступними змінами) роз`яснив, що до правовідносин, що виникли до 15 квітня 1991 року, застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, що було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, які регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні, розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних (п. 6). Так, відповідно до ст. 120 ЦК УРСР в редакції 1963 року майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Частиною 2 ст. 123 даного кодексу визначено, що розмір часток члена колгоспного двору встановлюється виходячи із рівності часток всіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до положень Закону УРСР "Про сільську Раду народних депутатів трудящих УРСР" (від 02.06.1968 року) кожна сільська рада вела погосподарські книги. В заглавній частині особистого рахунку записувались прізвище, ім`я по батькові глави сім`ї, на ім`я якого відкрито особовий рахунок, він і був власником будинку, іншим чином реєстрація власності в сільській місцевості передбачена не була за виключенням договорів дарування, міни, купівлі-продажу, пожиттєвого утримування, спадкування. З введенням в дію Закону України "Про власність" 1991 року та ЦК України 2003 року будь-якого іншого порядку реєстрації збудованих до 15 квітня 1991 року в сільській місцевості домоволодінь або їх перереєстрації не передбачається, самовільно збудованими вони також не являються так як будувалися і реєструвались згідно діючого на той час законодавства. Отже, виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад. Таким чином, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, а саме на житловий будинок з надвірними будівлями, розташований по [ADDRESS] , належало [PERSON] . Враховуючи, що право на спірний будинок за спадкодавцем підтверджено належними доказами, спірний будинок з господарськими будівлями є об`єктом права власності і за змістом ст. 1218 ЦК України може бути об`єктом спадкування. Враховуючи викладене, суд приходить до переконання про необхідність судового захисту права на спадкування [PERSON] шляхом задоволення його позовної заяви у повному обсязі та визнання за ним права власності на житловий будинок з надвірними будівлями, розташований по [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після померлої [INFO] [PERSON] .

Outcome: approved