Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача ТОВ «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «ВЕКТОР ПЛЮС», за участю третіх осіб приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON], приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] про скасування свідоцтва виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] від 09 червня 2015 року, зареєстрованого в реєстрі за №1800, скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації від 18.06.2015 року права власності ТОВ «Факторингова компанія [PERSON] плюс» на квартиру [ADDRESS], витребування у ТОВ «ФК «ВЕКТОР ПЛЮС» та повернення [PERSON] квартири [ADDRESS]. В обґрунтування вимог посилається на недотримання\~ закону при укладанні спірного правочину, а саме\~ вчинення правочину без отримання позивачем, як іпотекодавцем, вимоги про необхідність виконання грошового зобовязання в 30-денний термін, та з ігноруванням вимог Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого в забезпечення кредитів в іноземній валюті», та Закону України "Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей", яким передбачено, що попередній дозвіл органів опіки та піклування необхідний для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти. Представник позивача [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав з підстав і мотивів зазначених у позовній заяві та просить позов задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача ТОВ «ФК «ВЕКТОР ПЛЮС» проти задоволення позову заперечив, про що надав письмове заперечення. Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON] та приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не зявилися з невідомих на те суду причин, хоча своєчасно повідомлялися судом про час і місце судового розгляду. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав: 09 липня 2008 року між ВАТ «Сведбанк» правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк» та [PERSON] (позичальник), укладено кредитний договір №1901/0708/71-158 (далі - Договір) у відповідності до якого [PERSON] надав [PERSON] грошові кошти у вигляді кредиту в розмірі 95 000 доларів США, на строк з 09.07.2008 року по 09.07.2034 року включно з процентною ставкою за користування кредитними коштами в розмірі 11,9% річних, згідно встановленого графіку. Відповідно до п.1.4 Договору кредитні кошти призначені для здійснення позичальником розрахунків по Договору купівлі-продажу з метою придбання чотирикімнатної квартири, загальною площею 78,6 кв.м., за адресою: м. Тернопіль, вул. Данила Галицького, буд.1, кв.І7. Пунктом 2.1 Договору визначено, що забезпечення виконання зобов'язань позичальника по погашенню заборгованості за кредитом, сплаті процентів за користування кредитом, оплаті комісій, пені за несвоєчасну сплату процентів і несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом, відшкодування збитків у випадку порушення умов даного договору та інших витрат Банку, пов'язаних з одержанням виконання, укладається іпотека Об'єкта нерухомості, що придбавається Позичальником за договором купівлі-продажу майна («заставлене майно» або «предмет іпотеки»). 09.07.2008 року між ВАТ «Сведбанк» ( іпотекодержатель) та [PERSON] ( іпотекодавець) укладено Іпотечний договір, яким [PERSON] передав в іпотеку ВАТ «Сведбанк» майно: чотирикімнатну квартиру №17, що знаходиться в будинку №1 по бульвару Д.Галицького в м. Тернополі. Зазначений Іпотечний договір посвідчено приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу [PERSON] 09.07.2008 року за реєстровим номером №2973 та було накладено заборону відчуження на зазначене вище нерухоме майно за реєстровим номером №2974. За умовами Іпотечного договору, іпотекою забезпечується належне виконання [PERSON] вимог банку, що випливають (та/або випливатимуть) з Кредитного договору №1901/0708/71-158 від 09 липня 2008 року, укладеного між Іпотекодавцем та Іпотекодержателем, а також всіх додаткових угод, що будуть укладені до нього, в тому числі щодо суми зобовязань, строків їх виконання, розміру процентів та інших умов, у тому числі щодо: - повернення Іпотекодавцем Іпотекодержателю кредиту у сумі 95\~000,00 доларів США в строк по «09» липня 2034 року; - сплати Іпотекодавцем процентів за користування кредитом у порядку та строки, визначені Кредитним договором; - виконання Іпотекодавцем інших зобовязань, передбачених Кредитним договором в повному обсязі, на умовах і в строк визначені в Кредитному договорі ( у тому числі при зміні строків виконання зобовязань ); а також іпотекою забезпечується відшкодування Іпотекодавцем будь-яких витрат та збитків Іпотекодержателя, повязаних зі зверненням стягнення на предмет іпотеки за цим Договором у тому числі витрат на утримання і збереження такого предмета іпотеки. Згідно довідки ДП «Авторитет» №1-99 від 01.03.2015 року у квартирі №17, житловою площею 48,9 кв.м., що знаходиться за адресою м. Тернопіль, [PERSON] Галицького 1, зареєстровані та проживають: - [PERSON] (17.06.1969 р.н.), [PERSON] (29.11.1976 р.н.) - [PERSON] (06.11.1998 р.н.), [PERSON] (28.11.1999 р.н.); Судом встановлено, що позивач в складі сімї чотирьох осіб проживає в переданій в іпотеку квартирі, котра згідно даних з витягу з Державного реєстру, є єдиним житлом [PERSON] 28 листопада 2012 року між ТОВ «ФК «ВЕКТОР ПЛЮС» та ПАТ «Сведбанк» укладено договір факторингу №15 та договір відступлення прав за іпотечними договорами, за умовами яких ПАТ «Сведбанк», яке виступає правонаступником ВАТ «Сведбанк» відступило свої права за кредитними договорами ТОВ «ФК «ВЕКТОР ПЛЮС», крім того сторони домовилися, що разом з відступленням Прав вимог заборгованостей по кредитних договорах від Боржників, що здійснюється на підставі Договору факторингу від 28 листопада 2012 року №15 укладеного між Сторонами, одночасно відступаються права вимоги за іпотечними договорами, які визначені цим договором, в тому числі по кредитному договору №1901/0708/71-158 від 09.07.2008 року укладеного між ПАТ «Сведбанк» та [PERSON] Договором про відступлення прав за іпотечним договором визначено, що з моменту набуття чинності цим Договором до Нового Іпотекодержателя переходять усі права і зобовязання Первісного Іпотекодержателя як сторони, що іменується «Іпотекодержатель» у зобовязаннях, які виникли на підставі Іпотечних договорів, в обсязі і на умовах, що існують на момент набрання чинності цим Договором. 03.03.2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] посвідчено справжність підпису представника ТОВ «ФК «ВЕКТОР ПЛЮС» на письмовому повідомленні адресованого [PERSON] наступного змісту: 28 листопада 2012 року ПАТ «Сведбанк» правонаступник ВАТ «Сведбанк», яке в свою чергу було правонаступником АКБ «ТАС-КОМЕРЦБАНК», уклало з ТОВ «ФК «ВЕКТОР ПЛЮС» договір факторингу №15, за яким відступило право вимоги по Кредитному договору №1901/0708/71-158, укладеному 09 липня 2008 року та на підставі Договору про відступлення прав за іпотечними договорами, посвідченого 28 листопада 2012 року, [PERSON] приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, за реєстровим № 6970, відступило право вимоги за Іпотечним договором №б/н, посвідченим 09 липня 2008 року, [PERSON] приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу, за реєстровим №2973, які були укладені з [PERSON]. Станом на 23.05.2015 року заборгованість за Кредитним договором складала: - заборгованість за кредитом - 93776,00 (девятсот три тисячі сімсот сімдесять шість,оо) доларів США; - заборгованість за відсотками за користування кредитом - 38 675,16 (тридцять вісім тисяч шістсот сімдесять пять, 16) доллар США. Наявність зазначеної заборгованості підтверджує порушення боржником умов Кредитного договору та невиконання Основного зобовязання за цим договором, що є підставою для звернення стягнення на предмет іпотеки. За таких умов ТОВ «ФК «ВЕКТОР ПЛЮС» вимагає дострокового виконання Основного зобовязання за Кредитним договором та повідомляло про свій намір звернути стягнення на предмет іпотеки, переданий в заставу згідно з Іпотечним договором №б/н, посвідченим 09 липня 2008 року, [PERSON], приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу, за реєстровим №2973-а саме: укласти договір купівлі-продажу та продати предмет іпотеки будь-якій сторонній особі за ціною, встановленою на підставі незалежної оцінки нерухомого майна, що є предметом Договору іпотеки, субєктом оціночної діяльності, відповідно до діючого законодавства та умов Договору іпотеки в порядку та в строки, визначені цим договором та ст.38 Закону України «Про іпотеку» з урахуванням вимог ст. 42 цього Закону. 09.06.2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] на підставі ст.84 Закону України «Про нотаріат» видано Свідоцтво про те, що ним 04.03.2015 року посвідчено заяву ТОВ «ФК «ВЕКТОР ПЛЮС» з вимогою дострокового виконання Основного зобовязання за Кредитним договором та повідомленням про свій намір звернути стягнення на предмет іпотеки, переданий в заставу згідно з Іпотечним договором, яку 04.03.2015 року передано [PERSON] рекомендованим цінним листом із зворотним повідомленням через ДП «УКРПОШТА» та повернута 18.03.2015 року без отримання - за закінченням терміну зберігання. Про, видачу даного Свідоцтва приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON]О за №1800 від 09.06.2015 року внесено відповідний запис в реєстр для реєстрації нотаріальних дій. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, індексний номер витягу 39310581, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 661585761101, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] 18.06.2015 року зареєстровано право власності на об'єкт житлової нерухомості - квартиру за адресою: [ADDRESS] за ТОФ «ФК «ВЕКТОР ПЛЮС» на підставі договору іпотеки від 09.07.2008 року. Будучи Іпотекодержателем нерухомого майна: квартири, загальною площею 78,6 кв.м., за адресою: [ADDRESS], ТОВ «ФК «ВЕКТОР ПЛЮС» 18.06.2015 року звернулося з листом-повідомленням до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу з проханням виключити іпотеку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що є предметом іпотеки за вищевказаним Договором іпотеки та направлено заяву відповідного змісту всім кого це стосується та до компетентних органів про що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] внесено відповідний запис в реєстр за №2172. В силу вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з вимогами ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Зміст права власності складають правомочності власника вільно володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном. Відповідно припинення права власності зумовлює припинення усіх складових його змісту: володіння, користування та розпорядження майном. Цивільним кодексом України передбачені засади захисту права власності. Зокрема, стаття 387 ЦК України надає власнику право витребувати майно із чужого незаконного володіння. Правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації за цим Законом, та їх обтяжень визначені Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Згідно п. 1 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація прав проводиться на підставі договорів, укладених у порядку, встановленому законом. Відповідно до статті 575 Цивільного кодексу України, іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. В силу статті 572 Цивільного кодексу України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Згідно статті 24 Закону України «Про іпотеку», відступлення прав за іпотечним договором здійснюється без необхідності отримання згоди іпотекодавця, якщо інше не встановлено іпотечним договором, і за умови, що одночасно здійснюється відступлення права вимоги за основним зобов'язанням. Іпотекодержатель зобов'язаний письмово у п'ятиденний строк повідомити боржника про відступлення прав за іпотечним договором і права вимоги за основним зобов'язанням. Правочин про відступлення прав за іпотечним договором підлягає нотаріальному посвідченню. Відомості про таке відступлення підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку. Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку», іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Частиною 1 статті 36 Закону України «Про іпотеку» визначено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону (ч. 2 ст. 36 Закону України «Про іпотеку»). При цьому, можливі способи звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку визначені частиною третьою статті 36 Закону України «Про іпотеку». Так, за приписами ч. 3 ст. 36 Закону України «Про іпотеку», договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону. Як вбачається з п. 12 Іпотечного договору від 09.07.2008 року, зареєстрованого реєстрі за №2973, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу, сторони\~ досягли згоди про можливість позасудового звернення стягнення на предмет іпотеки в один з наступних способів звернення стягнення на предмет іпотеки: 12.3 Згідно з договором про задоволення вимог Іпотекодерджателя, укладеним шляхом здійснення застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, яке викладене в пп. 12.3.1. та 12.3.2 цього Договору (при цьому в п.12.3.1 сторони договору іпотеки обумовили, що задоволення вимог здійснюється шляхом передачі іпотекодерджателю права власності на Предмет іпотеки в рахунок виконання Основного зобовязання в пордяку, встановленому ст. 37 ЗУ «Про іпотеку». Відповідно до ст. 37 ЗУ «Про іпотеку» у випадку задоволення вимог Іпотекодержателя шляхом використання процедури, передбаченої в п.12.3 Договору, договір про задоволення вимог Іпотекодерджателя, укладений шляхом здійснення цього застереження, є підставою для реєстрації права власності Іпотекодердателя на предмет іпотеки.) 12.3.2 Отримання Іпотекодержателем права продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу від імені Іпотекодавця на підставі окремого договору про задоволення вимог Іпотекодержателя, у порядку, встановленому ст. 38 ЗУ «Про іпотеку». Із змісту оглянутих в судовому засіданні матеріалів, на підставі яких було здійснено реєстрацію права власності на спірну квартиру за ТОВ «ФК «ВЕКТОР ПЛЮС» вбачається, що останньою було обрано спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки, визначений п. 12.3 Договору іпотеки. Разом з тим, статтею 37 Закону України «Про іпотеку» визначено, що Іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. У разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Так, згідно п. 46 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 р. № 868, передбачено, що для проведення державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог\~ іпотекодержателя, заявник, крім документа, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, подає: 1) завірену в установленому порядку копію письмової вимоги про усунення порушень, надіслану іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця, в якій зазначається стислий зміст порушеного зобов'язання, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш як 30-денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання такої вимоги; 2) документ, що підтверджує завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у письмовій вимозі, надісланій іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; 3) заставну (якщо іпотечним договором передбачено її видачу). Постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 року за № 270, затверджено Правила надання послуг поштового звязку, й згідно змісту цих Правил надано визначення поштового відправлення з оголошеною цінністю це реєстровані лист, бандероль, посилка, прямий контейнер, які приймаються для пересилання з оцінкою вартості вкладення, визначеною відправником, а п. 110 Правил передбачено, що \~у разі коли адресат не з'явився за одержанням реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу протягом трьох робочих днів після доставки першого повідомлення про надходження зазначеного поштового відправлення, поштового переказу, йому під розписку вручається повторне повідомлення (крім повторних повідомлень про надходження рекомендованих поштових відправлень). Згідно листа слідчого СВ Тернопільського ВП ГУНП у Тернопільській області від 25.02.2016 року в матеріалах кримінального провадження №12016210010000112 від 12.01.2016 року порушеного за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.190 КК України, в якому [PERSON] визнано потерпілим, відсутня заява на адресу останнього, яка передавалася рекомендованим цінним листом із зворотнім повідомленням через Державне підприємство «Укрпошта» та повернута 18.03.2015 року без отримання. Окрім цього, вказана заява та будь-яке підтвердження направлення її на адресу [PERSON]В, відсутні в матеріалах вилученої нотаріальної справи, яка стосується переоформлення квартири №17 на [PERSON] Галицького, 1 в м. Тернополі. Таким чином жодного доказу про фактичне вручення вимоги іпотекодержателя іпотекодавцю про усунення порушень в під розписку позивачу [PERSON] чи про відмову його\~ від отримання письмової вимоги відповідачем ТОВ «ФК «ВЕКТОР ПЛЮС» суду не надано. Згідно правової позиції висловленої Верховним Судом України в Постанові від 18.11.2015 року у справі №6-1884цс15, під письмовим повідомленням слід розуміти не тільки направлення відповідних відомостей, а і їх отримання адресатом. Свідоцтво видане приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] від 09 червня 2015 року, за реєстровим №1800, не підтверджує належного вручення повідомлення вимоги\~ від ТОВ «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «ВЕКТОР ПЛЮС»\~ надісланого з оголошеною цінністю про усунення порушень та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки. А тому суд наголошує, що належного\~ та допустимого доказу, який свідчить про фактичне вручення, в порядку, передбаченому Правилами надання послуг поштового звязку, [PERSON] повідомлення вимоги\~ від ТОВ «ФК «ВЕКТОР ПЛЮС» надісланого з оголошеною цінністю про усунення порушень, іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця, в якій зазначається стислий зміст порушеного зобов'язання, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш як 30-денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання такої вимоги стороною відповідачів суду не надано, незважаючи на те, що обовязок доказування обставин покладається на особу, котра доводить відповідні обставини. Також, суд вважає за необхідне зазначити, що реєструючи право власності на належну позивачу квартиру за Іпотекодержателем ТОВ «ФК«ВЕКТОР ПЛЮС», приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] не було дотримано\~ вимог ст.ст. 3, 15, 16 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяження», оскільки вчинена ним дія не була пов'язаною із вчиненням нотаріальної дії з нерухомим майном, що було необхідною правовою умовою реєстрації права власності в реєстрі нотаріусами України до 01.10.2016 року оскільки, заява\~ ТОВ «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «ВЕКТОР ПЛЮС»\~ до приватного\~ нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] про виключення іпотеки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, накладеної відповідно до іпотечного договору, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу в реєстрі за №2973, щодо спірної квартири, та проведення державної реєстрації права власності на спірну квартиру за товариством, не може вважатися вчиненням нотаріусом нотаріальною дією з нерухомим майном в розумінні ст. 15 ЗУ « Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяження» (в редакції до змін, що набули чинності з 01.01.2016 року),\~ та п.2 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ №868 від 17.10.2013 року. Окремо суд зауважує, що підставою для виникнення права власності у ТОВ «ФК «ВЕКТОР ПЛЮС» приватний нотаріус вказав у оскаржуваному рішенні Договір іпотеки (квартири) від 09.07.2008 року. З цього приводу суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку», іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.\~ Відтак, наведені положення Закону дають змогу дійти висновку, що договір іпотеки не може бути\~ підставою, що підтверджує виникнення, перехід або припинення права власності на нерухоме майно. Також суд вважає за необхідне відзначити, що згідно ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку; не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) інше майно (майнові права), яке відповідно до законодавства або кредитного договору підлягає стягненню з позичальника, зазначеного у підпункті 1 цього пункту, при недостатності коштів, одержаних стягувачем від реалізації (переоцінки) предмета застави (іпотеки); кредитна установа не може уступити (продати, передати) заборгованість або борг, визначений у підпункті 1 цього пункту, на користь (у власність) іншої особи. Судом встановлено, що спірна квартира підпадає під дію Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», оскільки виступає предметом іпотеки за споживчим кредитом в іноземній валюті, використовувалася як місце постійного проживання позичальника; загальна площа не перевищує 140 кв. метрів. Відповідно до Роз'яснення Міністерства юстиції України від 22.08.2011 року «Про особливості правового регулювання посвідчення правочинів щодо нерухомого майна за участю малолітніх та неповнолітніх осіб» держава охороняє і захищає права та інтереси дітей під час вчинення правочинів щодо нерухомого майна. Статтею 12 Закону України "Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей" від 2 червня 2005 року передбачено, що попередній дозвіл органів опіки та піклування необхідний для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти. Документом, за яким встановлюється склад сім'ї наймача або власника жилого приміщення може бути довідка за формою №3, яка видається житлово-експлуатаційною організацією, правлінням житлово-будівельного кооперативу або довідка про реєстрацію місця проживання або місця перебування, яка видається органом реєстрації. Враховуючи вищевказане, беручи до уваги, що в квартирі №17 у м. Тернополі, [PERSON] Галицького, буд.1 зареєстровані та проживають неповнолітні діти позивача [PERSON], приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON] шляхом державної реєстрації права власності за ТОВ «ФК «ВЕКТОР ПЛЮС» на квартиру, що є предметом іпотеки, здійснив нотаріальний запис без попередньої згоди органу опіки та піклування в порушення прав на житло неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON], які постійно проживають у даному жилому приміщенні. З урахуванням наведеного суд приходить до переконання про відсутність правових підстав припинення права власності позивача на належну йому квартиру [ADDRESS],\~\~ проведення\~ Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] реєстрації права власності на обєкт нерухомого майна\~ за ТОВ «ФК «ВЕКТОР ПЛЮС», а тому цивільне право позивача підлягає до захисту шляхом скасуванням державної реєстрації права власності Товариства з обмеженою відповідальністю\~«ФК «ВЕКТОР ПЛЮС» на зазначену\~квартиру. Згідно із частиною першою статті 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння;\~ вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Віндикація, як спосіб захисту порушеного права власності на річ обирається, якщо: 1) потерпілий домагається повернення речі у власність від тієї особи (набувача), з якою безпосередньо не перебував\~ і не перебуває в договірних відносинах щодо речі; 2) річ знаходиться у володінні тієї особи, до якої спрямовується вимога потерпілого; 3) річ збереглася в натурі. В судовому засіданні встановлено, що квартира [ADDRESS] перебуває у володінні позивача [PERSON], а тому позовні вимоги про витребування у ТОВ «ФК «ВЕКТОР ПЛЮС» та повернення [PERSON] зазначеної квартири до задоволення не підлягають. На підставі викладеного та

Outcome: partial