Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-28 00:00:00

Вказуючи на те, що 03 серпня 2016 року відповідачем - приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] видано виконавчий напис про стягнення з позивача заборгованості в сумі 79 570 грн. за кредитним договором № DNH4KP20181099 від 01. 08. 2006 року укладений між позивачем та відповідачем ПАТ КБ Приват Банк. Далі, вказаний виконавчий напис третьою особою Диканським районним відділом ДВС було пред'явлено до виконання по місцю роботи позивача. Тому, позивач вважає даний виконавчий напис таким, що не підлягає до виконання, так як відповідачу ПАТ КБ Приват Банк рішенням Октябрського районного суду м. Полтава від 12. 09. 2014 року у задоволення стягнення сум заборгованості з позивача по вказаному кредитному договору було вже відмовлено за безпідставністю. Крім цього, рішенням апеляційного суду Полтавської області від 29. 04. 2015 року по вказаній справі рішення Октябрського районного суду м. Полтава було скасовано та ухвалено нове, яким у задоволенні позову ПАТ КБ ПриватБанк до позивача відмовлено за спливом строку позовної давності. А далі, ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу ПАТ КБ ПриватБанк було відхилено, а рішення Апеляційного суду Полтавської області залишено без змін. Крім цього, позивач вказує, що він не укладав із відповідачем ПАТ КБ Приват Банк ніякого кредитного договору щодо отримання вказаної суми кредитних коштів, тому як ще влітку 2006 року ним було втрачено паспорт та ідентифікаційний номер. Тому, він звернувся з відповідною заявою про втрату даних документів до Диканського РВ УМВС України в Полтавській області, а лише 14. 07. 2006 року було отримано новий паспорт. У зв'язку з викладеним позивач звернувся з даним позовом до суду та просить визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] виданий 03. 08. 2016 року та зареєстрований в реєстрі за № 6574 про стягнення з нього грошових коштів в сумі 79 570 грн. за кредитним договором № DNH4KP20181099 від 01. 08. 2006 року, укладеним між позивачем [PERSON] та ПАТ КБ Приват Банк таким, що не підлягає виконанню. У судове засідання представник позивача не з'явився, а до суду надав письмову заяву, в якій просив розгляд справи провести в його відсутність при цьому вказав, що позовні вимоги позивача він підтримує в повному обсязі. Представник відповідача ПАТ КБ ПриватБанк в судове засідання також не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про місце, дату та час розгляду даної справи. Відповідач приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не з'явилася, але на адресу суду надіслала письмове заперечення в якому вказала, що даний позов позивача задоволенню не підлягає з огляду на наступне. Як зазначає відповідач у своєму запереченні, що позов подано до неналежного відповідача, тому як умови вчинення виконавчих написів чітко і дуже коротко визначені у ст. 88 спеціального закону Закону України Про нотаріат і визначають таку дію нотаріуса лише як спеціальну ж, встановлену державною функцію спеціального суб'єкта, що не має власних інтересів ні відносно стягувача, ні відносно боржника. Нотаріус, що вчиняв нотаріальний напис, відповідно до ст. ст. 1, 15, 110 ч. 12 ЦПК України, не може бути відповідачем за даним позовом, а дійсним відповідачем у справі може бути лише стягувач, у кого виникло право на звернення стягнення на предмет застави та який звернувся за вчиненням такого напису. Притягнення ж нотаріуса до цивільної відповідальності в якості відповідача за таких обставин є грубим порушенням норм процесуального права, яке призведе до ухвалення незаконного судового рішення, а це в свою чергу, є прямо передбачено процесуальним законом підставою для скасування цього судового рішення. Далі, відповідач приватний нотаріус - [PERSON] у своєму запереченні вказала, що виконавчий напис був нею вчинений з дотриманням ст. ст. 87, 88 Закону України Про нотаріат, п.п 1.2, 3.1 та ін. Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, на підставі наданих банком документів, що підтверджували безспірність заборгованості. Про будь-які спори щодо розміру заборгованості за даним кредитним договором, неузгодженість розрахунків між кредитором та боржником. Існування кримінальних та інших проваджень стосовно відносин з позивачем кредитор відповідача - приватного нотаріуса не повідомляв. Виходячи з наведеного, відповідач приватний нотаріус [PERSON], вважає вчинення нею виконавчого напиcу цілком правомірним, без порушень строків позовної давності, тому що діяла у повній відповідності до закону України Про нотаріат та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України Крім цього, даний відповідач прохала дану справу розглянути у її відсутність. Представник третьої особи Диканського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області не з'явився, але на адресу суду від даного підприємства надійшов лист про розгляд справи у відстуність їхнього представника. Розглянувши матеріали справи, вислухавши у судовому засіданні пояснення позивача, його представника, дослідивши наявні по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Як встановлено в суді, що 03. 08. 2016 року відповідачем - приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] видано виконавчий напис про стягнення з позивача заборгованості в сумі 79 570 грн. за кредитним договором № DNH4KP20181099 від 01. 08. 2006 року укладений між позивачем та відповідачем ПАТ КБ Приват Банк. Даний виконавчий напис третьою особою Диканським районним відділом ДВС було пред'явлено до виконання по місцю роботи позивача. Відповідно до рішенням Октябрського районного суду м. Полтава від 12. 09. 2014 року відповідачу ПАТ КБ Приват Банк у задоволенні стягнення сум заборгованості з позивача по вказаному кредитному договору було вже відмовлено за безпідставністю. Згідно з рішенням апеляційного суду Полтавської області від 29. 04. 2015 року по вказаній справі рішення Октябрського районного суду м. Полтава було скасовано та ухвалено нове, яким у задоволенні позову ПАТ КБ ПриватБанк до позивача відмовлено за спливом строку позовної давності, а відповідно ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу відповідача ПАТ КБ ПриватБанк було відхилено, а рішення Апеляційного суду Полтавської області залишено без змін. Крім цього, відповідно до довідки про прийняття і реєстрацію заяви було повідомлено слідчим СВ Октябрського РВ ПМУ УМВС України, що [PERSON] Було подано заяву про те, що невідома особа 01. 08. 2006 року, скориставшись паспортом останнього, шляхом обману отримала кредит в ЗАТ КБ Приват Банк (в ТОВ Моцарт/ АБВ в м. Полтава) на суму 3333 грн., і дана заява прийнята та 27. 06. 2014 року зареєстрована в Єдиному реєстрі досудових розслідувань. Відповідно до п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Відповідно до п. 289 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03. 03. 2004 року № 20/5 за заявою кредитора розмір суми, яка підлягає стягненню за виконавчим написом, може бути встановлений з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення та трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом. Неустойка (штраф, пеня) включається до виконавчого напису, якщо це передбачено умовами договору. Вчинення виконавчого напису за договором позики здійснюється з урахуванням вимог ст. 1050 ЦК України. Відповідно до п. 284 цієї Інструкції нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України. Як викладено у правовій позиції Судової палати у цивільних справах Верховного суду України № 6-141цс14, відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно з пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання. Як вбачається з копії виконавчого напису, який мається у матеріалах справи, строк, за який провадиться стягнення, було встановлено з 01. 08. 2006 по 12. 07. 2016, тобто щодо частини нарахованої заборгованості минуло більше трьох років з дня виникнення права вимоги, що є порушенням ст. 88 Закону України "Про нотаріат". Виконавчий напис - це розпорядження нотаріуса про примусове стягнення з боржника на користь кредитора грошових сум або передачі чи повернення майна кредитору, здійснене на документах, які підтверджують зобов'язання боржника. В основі вчинення цієї нотаріальної дії знаходиться факт безспірності відповідальності боржника. Відповідно до п. 7 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів" кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. Це положення стосується позасудової вимоги, в т. ч. щодо вчинення виконавчого напису і є підставою для визнання його таким, що не підлягає виконанню. Строк позовної давності по вимогам щодо стягнення пені становить один рік. На думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Крім цього, суд вважає, що ПАТ КБ «Приват Банк» при зверненні із заявою до приватного нотаріуса за вчиненням виконавчого напису не повідомив про попереднє звернення до суду першої інстанції, та інших судів, що свідчить про спір, так як звернення із позовною заявою до суду вже свідчить про спірні відносини між сторонами, тобто відсутня вимога закону про безспірність заборгованості, що і потягло за собою вчинення виконавчого напису, який протирічить закону і повинен бути визнаний таким, що не підлягає виконанню. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved