Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-03 00:00:00

В листопаді 2018 року позивачі [PERSON], [PERSON] звернулися в суд з позовом до відповідача [PERSON] селищної ради Чортківського району Тернопільської області, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, приватного нотаріуса Чортківського районного нотаріального округу [PERSON] про визнання права власності на спадкове нерухоме майно. В позовній заяві вони зазначили, що [PERSON] та [PERSON] народились в м. Копейськ Челябінської області (Росія). Їхні батьки: батько - [PERSON], мати - [PERSON], які уклали шлюб 14 січня 1965 року. В звязку з відсутністю інших спадкоємців як за законом, так і за заповітом відповідачем по справі є [PERSON] селищна рада Чортківського району Тернопільської області як орган територіальної громади. Їхні батьки мали на праві приватної власності однокімнатну квартиру № 1 загальною площею 35,4 кв. м, яка розташована в смт. Заводське по вул. Галицька, буд. №6 Чортківського району Тернопільської області, що стверджується Договором купівлі-продажу, нотаріально посвідченим 29 листопада 2007 року та Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого 30.11.2007 року Чортківським ОК МБТІ. Право власності зареєстровано на матір позивачів - [PERSON] Дана квартира придбана під час перебування батьків у шлюбі, а тому згідно ст. ст. 60, 70 Сімейного кодексу України вона належить їм на праві спільної сумісної власності подружжя і частки дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Отже, кожному з батьків належало по ? частині вказаної квартири. 27 січня 2014 року помер батько позивачів - [PERSON] в смт. Заводське Чортківського району Тернопільської області. 13 лютого 2018 року померла мати позивачів - [PERSON] в смт. Заводське Чортківського району Тернопільської області, яка залишила заповіт в користь [PERSON] Після смерті кожного з батьків відкрилась спадщина на нерухоме майно, зокрема на 1/2 частину квартири [ADDRESS], спадкові права вони не можуть оформити через необхідність виділення часток в спільному майні подружжя та відсутність правовстановлюючих документів, що змусило звернутися до суду. Представник позивачів [PERSON] позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. У випадку визнання позову відповідачем, просить повернути позивачам 50 відсотків сплаченого судового збору. Представник відповідача в судове засідання не зявився, в суд поступила заява про слухання справи за відсутності представника [PERSON] селищної ради Чортківського району Тернопільської області, позовні вимоги визнають, не заперечують проти їх задоволення. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, приватний нотаріус\~ Чортківського\~районного нотаріального\~округу [PERSON] в судове засідання не зявилася, від неї надійшла заява, про слухання справи за її відсутності, при ухваленні рішення покладаються на розсуд суду. Вислухавши представника позивачів, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Позивачі [PERSON], [PERSON] народились в м. Копейськ Челябінської області (Росія), зареєстровані [INFO]. Їхні батьки: батько - [PERSON], мати - [PERSON], що стверджується записами в їх свідоцтвах про народження. 14 січня 1965 року батьки позивачів: [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який було зареєстровано в ЗАГС м. Копейськ Челябінської області (Росія), після реєстрації шлюбу матері було присвоєно прізвище - "Ковпак" , про що свідчить свідоцтво про шлюб батьків. В звязку з відсутністю інших спадкоємців як за законом, так і за заповітом, відповідачем по справі є [PERSON] селищна рада Чортківського району Тернопільської області як орган територіальної громади. Батькам на\~праві приватної\~власності належала\~однокімнатну квартиру\~№ 1\~загальною площею\~35,4\~кв.\~м,\~яка розташована\~в смт.\~Заводське по\~вул.\~Галицька,\~буд.\~№6\~Чортківського району\~Тернопільської області,\~що стверджується\~Договором купівлі-продажу,\~нотаріально посвідченим\~29\~листопада 2007\~року та\~Витягом про\~реєстрацію права\~власності на\~нерухоме майно,\~виданим 30.11.2007\~року Чортківським\~ОК МБТІ.\~Право власності\~зареєстровано на\~матір позивачів\~-\~[PERSON]\~Дана квартира\~придбана під\~час перебування\~батьків у\~шлюбі,\~а тому\~згідно ст.\~ст.\~60,\~70\~Сімейного кодексу\~України вона\~належить їм\~на праві\~спільної сумісної\~власності подружжя\~і частки\~дружини та\~чоловіка є\~рівними,\~якщо інше\~не визначено\~домовленістю між\~ними або\~шлюбним договором.\~Отже,\~кожному з\~батьків належало\~по 1/2 частині вказаної квартири. 27 січня 2014 року помер батько позивачів - [PERSON] в смт. Заводське Чортківського району Тернопільської області, про що 28 січня 2014 року [PERSON] селищною радою Чортківського району Тернопільської області складено відповідний актовий запис №02 та видане свідоцтво про смерть. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на нерухоме майно, зокрема на 1/2 частину квартири [ADDRESS]. Згідно ст. ст. 1222, 1223, 1258, 1261 ЦК України позивачі та [PERSON] були спадкоємцями за законом першої черги як дружина та діти померлого [PERSON] П,Л. так як померлий заповідального розпорядження (заповіту) не залишав. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини також входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті. Видача свідоцтва про право на спадщину, яка підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України [PERSON] прийняв спадщину після смерті [PERSON], так як постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини (на день його смерті), що стверджується відповідною довідкою №787 від 01 листопада 2018 року, виданою [PERSON] селищною радою, однак спадщину нотаріально не оформив. Отже, після смерті [PERSON] власниками квартири [ADDRESS] стали: [PERSON] (мати позивачів) і їй належало 1/2 частини вказаної квартири та [PERSON] - також 1/2 частина квартири. 13 лютого 2018 року померла позивачів мати - [PERSON] в смт. Заводське Чортківського району Тернопільської області, про що 14 лютого 2018 року [PERSON] селищною радою Чортківського району Тернопільської області складено відповідний актовий запис №07 та видане свідоцтво про смерть. Після смерті матері відкрилась спадщина на нерухоме майно: на земельну ділянку та на 1/2 частини квартири [ADDRESS]. 02 грудня 2014 року мати позивачів - [PERSON] зробила заповідальне розпорядження, яким все належне їй майно заповіла [PERSON], що стверджується заповітом, посвідченим 02.12.2014 року в Чортківській районній державній нотаріальній конторі та Витягом про реєстрацію заповіту в Спадковому реєстрі. Спадщину після смерті матері [PERSON] прийняв повністю, подавши нотаріусу відповідну заяву, що стверджується Витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі від 11 травня 2018 року та частково оформив спадщину - на земельну ділянку. В листопаді 2018 року у встановленому законом порядку позивачі звернулись до приватного нотаріуса [PERSON] по питанню оформлення спадщини після смерті батька і матері на вказану вище квартиру та видачі свідоцтва про право на спадщину за законом та за заповітом. Нотаріус ознайомився з поданими документами і повідомив про те, що оформити спадщину на квартиру неможливо, так як майно набуте під час шлюбу батьків і є спільною сумісною власністю подружжя, а частка покійного батька та матері не виділена, про що додатково повідомлено листом від 07 листопада 2018 року за № 1448/02-16 " Щодо визнання права власності на спадкове майно" та рекомендовано звернутись до суду з даним позовом. Відповідно до ст. 182 ЦК України право власності на нерухомі речі підлягають державній реєстрації. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до абзацу 3 ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на нерухоме майно виникає з моменту його державної реєстрації. Виходячи з ст. ст. 25, 30 ЦК України мати та набути цивільне право (право власності на нерухоме майно) може лише жива та дієздатна особа. Із змісту ст. ст. 391, 392 ЦК України вбачається, що у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватись у судовому порядку. Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. За положеннями статті 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно із частиною 1 статті 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з ч. 4 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову в даній справі не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідно до ч. 3 ст. 200 Цивільного процесуального кодексу України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України, ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання представника позивачів та повернення позивачам з державного бюджету по 50 відсотків сплаченого судового збору.

Outcome: approved