Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-04 00:00:00

ПАТ КБ «Приватбанк» у жовтні 2016 року звернулося в суд з позовом про стягнення з відповідачки [PERSON] заборгованості за Генеральною угодою про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 25.03.2016р. в розмірі 51468 грн. 20 коп. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що відповідно до Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 25.03.2016р. [PERSON] отримала кредит у розмірі 21739,58 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з «1» по «25» число кожного місяця відповідач надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом з запропонованими банком Умовами та правилами, Тарифами складають між нею та банком кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві. Банк свої зобовязання за кредитним договором виконав у повному обсязі, а саме надав [PERSON] кредит у розмірі, встановленому кредитним договором. Проте [PERSON] зобовязання по погашенню кредиту та сплаті визначених відсотків за користування кредитними коштами не виконує, чому позивач, відповідно до умов договору, просить стягнути з відповідачки заборгованість за Генеральною угодою про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 25.03.2016р.,\~що станом\~на 15.09.2016р.\~ становить 51468 грн. 20 коп., в тому числі 19863 грн. 20 коп. заборгованості за кредитом, 940 грн. 79 коп. заборгованості по відсотках за користування кредитом, 2383 грн. 56 коп. заборгованості по комісії за користування кредитом, 28280 грн. 65 коп. штрафу відповідно до п.2.2. Генеральної угоди. За наведеного, просить позов задовольнити. [PERSON] подала до\~суду зустрічний\~позов,\~який в\~подальшому уточнила,\~про визнання\~недійсними кредитного договору від 02.11.2006р., укладеного між нею і ПАТ КБ «Приватбанк» та Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 25.03.2016р., яка була підписана сторонами з метою створення сприятливих умов для виконання позичальником обовязків по кредитному договору №DNH4KP24180472. Свої позовні вимоги [PERSON] мотивує тим, що вона жодного кредиту 02.11.2006р. в ПАТ КБ «Приватбанк» не отримувала і жодних кредитних договорів з даним банком не підписувала. У долученій до матеріалів справи копії кредитного договору від 02.11.2006р. стоїть не її підпис, а підпис іншої особи. 25.03.2016р. між нею та банком було підписано Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до умов та правил надання продукту кредитних карт, з метою створення сприятливих умов для виконання позичальником обовязків по кредитному договору №DNH4КР24180472, однак на момент підписання такої в неї не було жодної заборгованості перед ПАТ КБ «Приватбанк», а отже не було чого і реструктуризовувати. Крім того, їй не було надано жодних розрахунків, та в супереч п.2.1 угоди, де вказано, що банк надає їй кредит в сумі 21739,58 грн. на строк 12 місяців, даних коштів їй надано не було. Банк навмисно ввів її в оману відносно неіснуючої заборгованості, чим змусив підписати Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 25.03.2016р. За наведеного, просить зустрічний позов задовольнити. Представник позивача первісний позов підтримав, дав пояснення аналогічно викладеним в позові, а проти зустрічного позову заперечив, зазначивши, що дійсно 25.03.2016р. між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] було укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт. Банк та позичальник уклали дану угоду для створення сприятливих умов для виконання позичальником зобовязань за договором №DNH4КР24180472 від 02.11.2006р. Таким чином, підписавши дану Генеральну угоду від 25.03.2016р. [PERSON] підтвердила, як факт укладення кредитного договору №DNH4КР24180472 від 02.11.2006р., так і заборгованість за вказаним договором. На підставі підписаної позичальником Генеральної угоди у [PERSON] виникло нове зобовязання із погашення заборгованості. [PERSON] не було надано жодного доказу, що під час укладення Генеральної угоди вона не мала можливості прочитати даний договір та детально ознайомилася зі всіма умовами, а [PERSON] навпаки частково стала погашати заборгованість за договором. Щодо висновку експерта від 05.01.2018р., то з таким він погодитися не може, оскільки фактичні дані, що містяться в такому ґрунтується на експертизі, що проведена експертом з недотриманням встановленого порядку, зокрема Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних дослідження та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень МЮУ, а відтак, такий висновок експерта не є належним та допустимим доказом в підтвердження заявлених [PERSON] вимог. Просить первісний позов задовольнити, а в зустрічному позові відмовити. [PERSON]та її представник в судовому засіданні зустрічний позов підтримали, дали пояснення аналогічно викладеним в позові, а проти первісного позову заперечили та зазначили, що 01.11.2006р. [PERSON] в одному із магазинів м.Львова вирішила придбати мобільний телефон марки Nокіа 6300. Оскільки у [PERSON] не було при собі достатньо коштів, то вона звернулася в ПАТ КБ Приватбанк для оформлення кредиту. В подальшому [PERSON] залишила працівникам банку копію свого паспорта, а вони зобовязалися надіслали заявку до Головного офісу банку для уточнення інформації щодо співпраці їх банку з даним магазином та повідомити [PERSON] про результати на наступний день. Однак, по дорозі додому [PERSON] зайшла в ПАТ Дельта банк, де також поцікавилася чи може оформити в них кредит та чи співпрацюють вони з вказаним магазином, на що отримала позитивну відповідь. 02.11.2006р. до [PERSON] зателефонував працівник ПАТ КБ Приватбанк та повідомив, що вони не співпрацюють з даним магазином і запропонував знайти інший магазин. Під час телефонної розмови [PERSON] повідомляла працівника банку, що не має наміру шукати інший магазин, і що вже оформила кредит в іншому банку, а тому відмовляється від їх послуг. Ствердили, що [PERSON] вперше побачила спірний кредитний договір від 02.11.2006р. в матеріалах даної цивільної справи і такий остання ніколи не підписувала. Згідно висновку експерта від 05.01.2018р. запис «[PERSON]В.» та підпис в заяві позичальника №DNH4КР24180472 від 02.11.2006р. про надання строкового кредитного договору виконаний не [PERSON], а іншою особою. Оскільки [PERSON] заяву позичальника №DNH4КР24180472 від 02.11.2006р. не підписувала, а Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 25.03.2016р. [PERSON] підписала через психологічний тиск та введення останньої банком в оману, так як [PERSON] мала непогашену заборгованість в ПАТ КБ Приватбанк за іншим кредитним договором на придбання товарів в ТЦ «Метро», то вважають, що кредитний договір від 02.11.2006р. та Генеральна угода є недійсними. Просять зустрічний позов задовольнити, а в первісному позові відмовити. Судовий експерт [PERSON] висновок експерта № 5939 за результатами судової почеркознавчої експертизи від 05.01.2018р. підтримала та зазначила, що під час проведення експертизи їй було достатньо умовно-вільних та вільних зразків підписів [PERSON], які містилися в матеріалах даної справи, а тому не було потреби для отримання додаткових експериментальних зразків підписів [PERSON] Ствердила, що нею було дотримано вимоги Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних дослідження. Заслухавши пояснення учасників процесу, розглянувши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що первісний позов до задоволення не підлягає, а зустрічний позов - підставний та підлягає до задоволення. Згідно заяви позичальника №DNH4КР24180472 від 02.11.2006р. /а.с.6/ та витягу з Умов та правила надання банківських послуг /а.с.7-30/, [PERSON] 02.11.2006р. в ПАТ КБ «Приватбанк» отримала строковий кредит у сумі 2379 грн. на строк 24 місяці по 03.11.2008р. включно, з умовами сплати відсотків за його користування у розмірі 2,09 % у місяць, на суму залишку заборгованості по кредиту в обмін на зобовязання позичальника по поверненню кредиту, сплати процентів, в обумовлених у заяві та Умовах про надання споживчого кредиту фізичним особам строки, а також сплати комісії, яка зазначена в Умовах. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, за який приймається період з «21» по «28» число кожного місяця позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 127,48 грн. для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов. Відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 25.03.2016р. /а.с.72/ [PERSON] отримала в ПАТ КБ «Приватбанк» кредит у\~розмірі 21739,58\~грн.\~у вигляді\~встановленого кредитного\~ліміту на\~платіжну картку\~зі сплатою\~відсотків за\~користування кредитом\~у розмірі\~10.00\~%\~на рік\~на суму\~залишку заборгованості\~за кредитом,\~з терміном\~остаточного погашення\~заборгованості по\~договору \~31.03.2017р.\~Погашення заборгованості\~здійснюється в\~наступному порядку:\~починаючи з\~«1»\~по «25»\~число кожного\~місяця позичальник\~надає банку\~грошові кошти\~(щомісячний\~платіж)\~для погашення\~заборгованості за\~кредитом. Згідно розрахунку заборгованості за договором від 25.03.2016р. /а.с.4/, заборгованість [PERSON] перед ПАТ КБ «Приватбанк» станом на 15.09.2016р. становить 51468 грн. 20 коп., в тому числі 19863 грн. 20 коп. заборгованості за кредитом, 940 грн. 79 коп. заборгованості по відсотках за користування кредитом, 2383 грн. 56 коп. заборгованості по комісії за користування кредитом, 28280 грн. 65 коп. штрафу відповідно до п.2.2. Генеральної угоди. З листа ПАТ "Дельтабанк" від 22.03.2017р. вих. №05-335620 вбачається, що для уникнення непорозумінь, в день погашення заборгованості за договором № 002-13012-011106 від 01.11.2016р., [PERSON] рекомендовано звернутися до контакт центру ПАТ "Дельтабанк" та уточнити суму заборгованості за договором та реквізити для здійснення оплати. Згідно Висновку експерта № 5939 за результатами судової почеркознавчої експертизи та таблиці №1 до такого від 05.01.2018р. /а.с.122-123, 124/, запис «[PERSON]В.» в заяві позичальника №DNH4КР24180472 [PERSON] про надання строкового кредиту в сумі 2379,00 грн. від 02 листопада 2006р. виконаний не [PERSON], а іншою особою. Підпис від імені [PERSON], розташований в лінійці «(Прізвище, Імя, по Батькові») після слова «Позичальник» заяви позичальника №DNH4КР24180472 [PERSON] про надання строкового кредиту в сумі 2379,00 грн. від 02 листопада 2006р., виконаний не [PERSON], а іншою особою. Відповідно до\~ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. За ч. 1\~ст. 102 ЦПК України, висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Згідно з ч. 1\~ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Таким чином, суд приймає до уваги висновок експерта №5939 за результатами судової почеркознавчої експертизи від 05.01.2018р. як належний\~та допустимий\~доказ,\~що містить\~інформацію,\~яка підтверджує\~зустрічні позовні\~вимоги[PERSON] За наведеного,\~суд критично\~оцінює покликання\~представника ПАТ\~КБ «Приватбанк»\~щодо невідповідності\~висновку судової\~почеркознавчої експертизиІнструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних дослідження та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень МЮУ, оскільки наведене спростовується висновком експерта №5939 за результатами судової почеркознавчої експертизи від 05.01.2018р., поясненнями судового експерта [PERSON], яку було попереджено про кримінальну відповідальність за ст.ст.\~384 і\~385\~КК України, та позивачки за зустрічним позовом [PERSON] Згідно із ч. 1\~ст. 626 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша\~статті 627 ЦК України). Відповідно до ст. ст.\~202,\~203 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Воля сторін полягає в їхній згоді взяти на себе певні обов'язки, вона повинна бути взаємною, двосторонньою і спрямованою на досягнення певної мети. Вільне волевиявлення учасника правочину, передбачене\~ст. 203 ЦК України, є важливим чинником, без якого неможливо укладення договору. Своє волевиявлення на укладення договору учасник правочину виявляє в момент досягнення згоди з усіх істотних умов, складання та скріплення підписом письмового документа. Положення ч.ч.1, 2\~ст.1055 ЦК України\~передбачають, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Посилання представника ПАТ КБ «Приватбанк» на\~ст. 642 ЦК України,\~обґрунтовуючи прийняття позивачкою за зустрічним позовом пропозиції укладення договору виконанням і, відповідно, визнання кредитного договору на підставі цього укладеним, є безпідставними, так як положення ч.ч.1, 2\~ст. 1055 ЦК України\~передбачають, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Інші форми договору кредиту, крім письмової, законодавством не визначено. Відповідно до ч. 2\~ст. 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Статтею 215 ЦК України\~передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою -\~третьою, п'ятою та шостою\~статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Виходячи з положень\~ст. 230 Цивільного кодексу України\~якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша\~статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. При вчиненні правочину під впливом обману відбувається деформація волі особи внаслідок впливу інших осіб на таку особу. При цьому обман є навмисне цілеспрямоване діяння сторонньої особи щодо введення особи, яка вчиняє правочин, в оману щодо обставин, які мають істотне значення для вчинення такого правочину, що також має бути підтверджено належними та допустимими доказами. Установлення у недобросовісної сторони умислу ввести в оману другу сторону, щоб спонукати її до укладення правочину, є обов'язковою умовою кваліфікації недійсності правочину за\~статтею 230 ЦК України. У пункті 20\~постанови пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними»\~судам роз'яснено, що правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення. За наведеного, суд приймає до уваги покликання [PERSON] та її представника, що [PERSON] заяву позичальника №DNH4КР24180472 від 02.11.2006р. не підписувала, а Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 25.03.2016р. [PERSON] підписала через психологічний тиск та введення останньої банком в оману, так як [PERSON] мала непогашену заборгованість в ПАТ КБ Приватбанк за іншим кредитним договором на придбання товарів в ТЦ «Метро». Застосовуючи зазначені положення\~ЦК України\~слідує висновок про наявність підстав для визнання недійсності спірного кредитного договору від 02.11.2006р., оскільки запис «[PERSON]В.» та підпис від імені [PERSON] у спірному договорі кредиту виконано іншою особою, а відтак волевиявлення [PERSON] на укладення правочину не було. Оскільки кредитний договір від 02.11.2006р. [PERSON] не підписувався і був укладений без її волевиявлення, то цей договір слід визнати недійним.\~\~ Відповідно до абз.4 п. 7\~Постанови Пленуму\~\~Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009р. №9\~судам необхідно враховувати, що виконання чи невиконання сторонами зобов'язань, які виникли з правочину, має значення лише для визначення наслідків його недійсності, а не для визнання правочину недійсним. У разі якщо правочин ще не виконаний, він є таким, що не створює жодних юридичних наслідків (частина перша\~статті 216 ЦК). Згідно з ч. 1\~ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. На основі повного та всебічного зясування обставин справи, на які посилаються сторони, як на підставу своїх позовних вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених у судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку про задоволення зустрічних позовних вимог [PERSON] до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» про визнання недійсними договорів. Крім того, в порядку ст.141 ЦПК України з ПАТ КБ «Приватбанк» в користь [PERSON]\~підлягає стягненню3095 грн. понесених витрат за проведення експертизи. На підставі наведеного та

Outcome: approved