Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд із позовом до [PERSON] , в якому просив стягнути відповідача на його користь моральну шкоду у розмірі 50 000 грн., завданої кримінальним правопорушенням. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 13 жовтня 2015 року, близько 15 години 20 хвилин він з дружиною знаходилися у власній квартирі [ADDRESS] . У дворі біля наших вікон вони почули крики, які супроводжувались нецензурною лайкою. Біля квартири чоловік та жінка розпивали пиво, потім до них приєднались ще два чоловіки. На його зауваження, один із чоловіків, [PERSON] разом з іншим чоловіком, кинувся з ножем, вдарив дверях та забіг до кухні. З метою захисту позивач взяв пневматичну рушницю і почав кричати, що буде стріляти, якщо зробить ще хоч крок, хоч вона була не заряджена. [PERSON] в цей час знаходився в кухні квартири і розмахуючи ножем продовжував кричати, доки йог не забрав товариш. Дружина викликала поліцію, працівники якої в подальшому затримали [PERSON] та вилучили у нього ніж. У кримінальному провадженні №42015170020000042 від 27.10.2015 року він та дружина визнані потерпілими. Ухвалою суду від 26 грудня 2018 року обвинуваченого [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за ст. 162 ч. 1 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, кримінальне провадження закрито на підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України, п.1 ч.2 ст. 284 КПК України, а цивільний позов про відшкодування моральної шкоди залишено без розгляду. Вказаними неправомірними суспільно-небезпечними діями [PERSON] позивачу завдано немайнових втрат, спричинених моральними стражданнями, які позначили негативні зміни у житті: щоденні думки та спогади про наслідки психотравмуючої події, страх можливого повторення подій, негативні переживання та спогади, потреба в униканні аналогічних обставин, насторога, тривога, емоційні реакції при згадуванні, знижений та нестійкий настрій, порушення сну, неприємні сновидіння, емоційна напруга, нервозність, дратівливість, реакції замикання, бажання уникати контактів, почуття образи, обурення, приниженої гідності. Наслідки події, що сталася, потягли за собою нераціональне витрачання життєвого часу, зокрема на проведення правових заходів, обумовили необхідність залучання значних фізичних, душевних та матеріальних ресурсів, дотепер вимагають компенсаторних можливостей задля їх подолання. Моральну шкоду він оцінює в 50 000 грн. Ухвалою суду від 08.02.2019 року було відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав та просив задовольнити повністю. [PERSON] позов не визнав, просив у його задоволенні відмовити. 25.03.2019 року направив відзив, в якому зазначав, що це дружина позивача вдарила його дружину, а потім позивач їм погрожував рушницею. Вказаний позов подано після закінчення строків позовної давності, яку просив суд застосувати. Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до наступного висновку. Відповідно до положень ст.ст. 55, 124 Конституції України, кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно матеріалів справи встановлено, що ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 26 грудня 2018 року обвинуваченого [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за ст. 162 ч. 1 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження - закрито. Цивільні позови потерпілих [PERSON] та [PERSON] про стягнення з [PERSON] моральної шкоди - залишено без розгляду ( а.с.6). Вказаною ухвалою також встановлено, що 13 жовтня 2015 року, близько 15 год. 20 хв., обвинувачений [PERSON] з іншими особами, з метою встановлення осіб, які нібито напередодні здійснили пограбування його співмешканки, зайшли на подвір`я будинку [ADDRESS] , де в квартирі № 1 проживала сім`я потерпілих [PERSON] та [PERSON] , в результаті розмови між останніми та обвинуваченим на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виникла сварка, під час якої [PERSON] , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, погрожуючи фізичною розправою власникам вказаної квартири, самовільно, всупереч забороні потерпілого [PERSON] , незаконно, через вхідні двері, проник до житла сім`ї потерпілих, а саме в квартиру [ADDRESS] , чим порушив недоторканість приватного житла потерпілих Відповідно до ч.6 ст. 82 ЦПК України, зазначені підстави звільнення від доказування, а саме: вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно ч. 7 ст. 128 Кримінального процесуального кодексу України, особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала. Стаття 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Відповідно до положень частини 3 статті 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)" від 31.03.95р.№4 (із змінами та доповненнями) відшкодування моральної шкоди - це вчинення стосовно людини, котрій спричинено таку шкоду порушенням її загально соціальних (природних) прав чи свобод, певних дій, які спрямовані на усунення або ж послаблення у неї негативних психічних станів і процесів, викликаних приниженням її гідності внаслідок цього порушення. Право на відшкодування моральної шкоди виникає за наявності передбачених законом умов або підстав відповідальності за заподіяну шкоду. Як зазначав позивач, кримінальним правопорушенням йому заподіяно моральної шкоди, що виразилась у спричинених моральних стражданнях, які позначили негативні зміни у житті: щоденні думки та спогади про наслідки психотравмуючої події, страх можливого повторення подій, негативні переживання та спогади, потреба в униканні аналогічних обставин, насторога, тривога, емоційні реакції при згадуванні, знижений та нестійкий настрій, порушення сну, неприємні сновидіння, емоційна напруга, нервозність, дратівливість, реакції замикання, бажання уникати контактів, почуття образи, обурення, приниженої гідності. Наслідки події, що сталася, потягли за собою нераціональне витрачання життєвого часу, зокрема на проведення правових заходів, обумовили необхідність залучання значних фізичних, душевних та матеріальних ресурсів. Визначаючи розмір суми, яка підлягає стягненню на відшкодування моральної шкоди, суд виходить із положень ст.ст. 23,1174 ЦК України та враховує характер і обсяг страждань, яких зазнав позивач, враховуючи засади співмірності, виваженості та справедливості та інші обставини, що відповідає роз`ясненням, які містяться в Постанові Пленуму Верховного суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)" від 31.03.95р.№4 , та доходить висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь [PERSON] моральної шкоди. Разом з тим, розмір відшкодування моральної шкоди визначений позивачем, на думку суду, є завищеним, а тому суд вважає необхідним та достатнім стягнути з відповідача на його користь у відшкодування моральної шкоди 1000 гривень. Не заслуговують на увагу твердження відповідача, що відсутні підстави для задоволення позову так як закрито кримінальне провадження без постановлення вироку, оскільки кримінальне провадження закрито у зв`язку з закінченням строків давності що не є реабілітуючою обставиною для відповідача. Окрім того не підлягає застосуванню заявлений відповідачем строк позовної давності, оскільки відповідно до ч.2 ст.265 ЦК України він не є пропущеним, якщо суд залишив без розгляду позов, пред`явлений у кримінальному провадженні, час від дня пред`явлення позову до набрання законної сили судовим рішенням, яким позов було залишено без розгляду, не зараховується до позовної давності.

Outcome: partial