Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про припинення речового права. В обґрунтування позову зазначив, що 21.02.2020 року рішенням Покровського районного суду Дніпропетровської області позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , третя особа державний нотаріус Покровської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Кривошей О.Г. про визнання недійсним договору дарування житлового будинку задоволено в повному обсязі. Визнано недійсним договір дарування житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] , укладений 02 листопада 2018 року між [PERSON] , як дарувальником та [PERSON] , як обдарованою, посвідчений державним нотаріусом Покровської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Кривошей О.Г. та зареєстрований в реєстрі за №1924. Стягнуто зі [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати по справі, що складаються з судового збору в розмірі 768,40 грн. Вказане рішення суду набрало чинності 24 березня 2020 року. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 16 лютого 2021 року, рішення Покровського районного суду по справі №189/326/19 від 21.02.2020 року залишено без змін, апеляційну скаргу [PERSON] без задоволення. При зверненні до державного реєстратора речових прав на нерухоме майно Виконавчого комітету Покровської селищної ради Дніпропетровської області із заявою про внесення до державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей щодо визнання договору недійсним та поновлення за ним речового права на нерухоме майно здійснити це на даний час неможливо, оскільки потребується припинити речове право [PERSON] на вказаний будинок. Зазначив, що для належної реєстрації його речових прав на нерухоме майно, потрібно вирішити питання щодо припинення речового права [PERSON] на нерухоме майно, яке було внесене до реєстру речових прав при реєстрації визнаного недійсним судом договору дарування житлового будинку. Іншого шляху, окрім як судовий спосіб захисту його прав не існує. У зв`язку з чим, просить винести рішення яким припинити речове право (право власності) [PERSON] в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] , яке виникло на підставі договору дарування житлового будинку, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , посвідченого Державним нотаріусом Покровської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Кривошей О.Г. 02.11.2018 року; стягнути з відповідачки на його користь судові витрати, а саме кошти витрачені на сплату судового збору у розмірі 908,00 грн. В судове засідання сторони не з`явилися. Позивач [PERSON] надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. Відповідачка [PERSON] про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причини неявки не повідомила, відзиву на позовну заяву не надала, тому суд вважає за можливе розглянути справу відповідно правил ст. ст. 280, 287, 288 ЦПК України - заочно. Позивач не заперечує проти винесення заочного рішення. Третя особа Державний реєстратор речових прав на нерухоме майно Виконавчого комітету Покровської селищної ради Дніпропетровської області Лопатін О.І. в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до наступного висновку. Так, відповідно до п.п. 1,3 частини 1 ст. 129 Конституції України, основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно зі статтею 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1). чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2). чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3). які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4). яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5). чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6). як розподілити між сторонами судові витрати; 7). чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8). чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Відповідно до статті 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Як вбачається зі змісту ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що рішенням Покровського районного суду Дніпропетровської області від 21.02.2020 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , третя особа державний нотаріус Покровської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Кривошей О.Г. про визнання недійсним договору дарування житлового будинку задоволено в повному обсязі. Визнано недійсним договір дарування житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] , укладений 02 листопада 2018 року між [PERSON] , як дарувальником та [PERSON] , як обдарованою, посвідчений державним нотаріусом Покровської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Кривошей О.Г. та зареєстрований в реєстрі за №1924. Стягнуто зі [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати по справі, що складаються з судового збору в розмірі 768,40 грн., яке постановою Дніпровського апеляційного суду від 16 лютого 2021 року залишено без змін (а.с. 4-8). 07.09.2020 року державним реєстратором було прийнято рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень №53966646, яке мотивоване тим, що документи, що подані для проведення державної реєстрації не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження. Так, дія Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» поширюється на відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, розміщене на території України, та обтяжень таких прав. Державна реєстрація права власності на об`єкт незавершеного будівництва, обтяжень такого права проводиться у порядку, визначеному цим Законом, з урахуванням особливостей правового статусу такого об`єкта. Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (п. 1 ст. 2 Закону). П.1, п.2 ст.12 Закону визначено, що державний реєстр прав містить відомості про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження, відомості та електронні копії документів, подані у паперовій формі, або документи в електронній формі, на підставі яких проведено реєстраційні дії, а також документи, сформовані за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав під час проведення таких реєстраційних дій, та відомості реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем, отримані державним реєстратором шляхом безпосереднього доступу до них чи в порядку інформаційної взаємодії таких систем з Державним реєстром прав. Відомості, що містяться у Державному реєстрі прав, повинні відповідати відомостям, що містяться в документах, на підставі яких проведені реєстраційні дії. У разі їх невідповідності пріоритет мають відомості, що містяться в документах, на підставі яких проведені реєстраційні дії. Порядок проведення державної реєстрації прав визначений ст. 18 Закону. Абзацом 1 п. 1 ст. 26 Закону визначено, що за результатом розгляду документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор на підставі прийнятого ним рішення про державну реєстрацію прав вносить відомості про речові права, обтяження речових прав до Державного реєстру прав. Відповідно до ч.3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Враховуючи наведені обставини, а також те, що рішенням суду від 21.02.2020 року визнано недійсним договір дарування житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , укладений 02.11.2018 року між [PERSON] та відповідачкою [PERSON] , з метою державної реєстрації права власності на вказаний житловий будинок за позивачем, суд вважає за необхідне врегулювати питання щодо припинення речового права відповідачки [PERSON] . Приймаючи до уваги встановлені в ході судового розгляду фактичні обставини справи та враховуючи вищенаведені норми законодавства, якими урегульовано спірні відносини, суд дійшов висновку про задоволення позову. Відповідно до ст. 141 ЦПК з відповідачки [PERSON] на користь [PERSON] підлягає до стягнення судовий збір в розмірі 908,00 грн., сплачений останнім при подачі позовної заяви. Враховуючи наведене,\~

Outcome: approved