Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-19 00:00:00

Позивач 09.02.2015 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. 13.02.2015 року змінивши предмет та підставу позову, остаточно просить суд: розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 12.10.2003 року виконавчим комітетом Старокозацької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області за записом № 27, визначити місце перебування та проживання доньки [PERSON], [INFO] із матір'ю [PERSON], а сина [PERSON], [INFO] року з батьком [PERSON] Позивач в судове засідання не з'явилася, надавши суду заяву, відповідно до якої свої позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, розглянувши справу у її відсутність (а.с.21). Відповідач в судове засідання не з'явився, надавши суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримує та просить розглянути справу у його відсутність (а.с.20). Згідно ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, може заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Враховуючи також вимоги ст.157 ЦПК України та ст.6 Конвенції "Про захист прав людини та основних свобод", ратифікованої Законом України 17.07.1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести за відсутності сторін без фіксування судового процесу, що відповідає положенням ст.ст.158, 174, 197ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що 12.10.2003 сторони зареєстрували шлюб (актовий запис №27), що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим виконавчим комітетом Старокозацької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області 12.10.2003 року (а.с.15). Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей -[PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження (а.с.18,19). Відповідно до ст.ст. 21, 24 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. За таких обставин суд прийшов до висновку, що подальше спільне проживання і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсному волевиявленню сторін і після розірвання шлюбу не будуть порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей, і шлюб може бути розірваний. Щодо вимог про місце проживання та виховання дітей , суд виходить з наступного. Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до положень ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; батьки зобов'язані поважати дитину. У Декларації прав дитини зазначено, що "дитина, внаслідок її фізичної і розумової незрілості, потребує спеціальної охорони і піклування, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження". Згідно зі ст.157 Сімейного кодексу України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Відповідно до ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Зважаючи на той факт, що під час розгляду справи батьки дійшли взаємної згоди, щодо виховання та місце проживання дітей та не заперечують проти подальшого проживання доньки з матір'ю , а сина з батьком, суд вважає за доцільним визначити місце проживання [PERSON] [INFO] з матерью [PERSON], а сина [PERSON] [INFO] з батьком [PERSON]

Outcome: approved