Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом, в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право на користування [ADDRESS]. В обґрунтування свого позову вказала, що на підставі рішення Саксаганського виконавчого комітету №455 від 18.12.1989 року на сім'ю, яка складалась з чотирьох чоловік було надано ордер на житлове приміщення, а саме двох кімнатну квартиру [NUMBER] від 04.07.1980 року, жилою площею 29,92 кв.м., яка знаходиться за адресою квартира [ADDRESS]. В даній квартирі зареєстровані позивач [PERSON]), [INFO] та відповідач. У березні 2005 року відповідач пішов із сім'ї, і створив нову сім'ю, добровільно звільнив постійне місце проживання. [PERSON] ніколи не цікавився квартирою, не сплачував комунальні послуги, що свідчить про втрату ним зацікавленості у даному житлі. Вона самостійно сплачує комунальні послуги, пов'язанні з утриманням житла, робить поточний ремонт квартири, також сплачує нарахування за комунальні послуги, які нараховуються також на відповідача. На теперішній час місце проживання відповідача невідомо. У зв'язку із чим вона вимушена звернутися до суду з даним позовом. Позивач в судове засідання не з'явилась, надала до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила розглянути справу за її відсутності, не заперечувала проти ухвалення рішення в заочному порядку. Відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, однак у судове засідання не з'явився, заяв до суду не надавав. В матеріалах справи маються поштові повідомлення де значиться, що відповідач не проживає за вказаною адресою. На підставі наявних у справі доказів та зі згоди позивача, суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Зі змісту п. 25 рішення Європейського суду з прав людини від 11 квітня 2011 року у справі "Жук проти України", яке підлягає застосуванню відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", вбачається, що суди, розглядаючи справи без участі учасників процесу, повинні пересвідчитися, що їм вчасно повідомлено про дату і час розгляду справи, тобто, що їхнє право бути присутніми під час судового розгляду не було порушено. Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав та основних свобод людини, ратифікованої Україною 11 вересня 1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений, і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, у разі не подання відповідачем відзиву, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.ст. 71,72 ЖК України особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок її відсутності, без поважної причини, понад шість місяців. Оскільки відповідач в спірній квартирі не проживає, житло за призначенням не використовує більш ніж шість місяців без поважних причин, відповідно може бути визнаний таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Суд, дослідивши письмові докази, встановив наступні обставини і визначив відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами ЦК України. Згідно ордеру на житлове приміщення [NUMBER] від 047.07.1980 року на підставі рішення Саксаганського виконавчого комітету №455 від 18.12.1989 року, видано відповідачу [PERSON] з сім'ю з чотирьох чоловік на право заняття жилого приміщення площею 28,92 кв.м., яке складається з двох кімнат за адресою квартира [ADDRESS].(а.с.5) Відповідно до довідки Криворізької об'єднаної міської довідково-інформаційної служби «Нова-Ком» від 18.07.2018 року, зазначено, що сім'я складається з трьох чоловік, де відповідач є квартиронаймачем квартири [ADDRESS].(а.с.6) Відповідно до акту, складеного мешканцями [NUMBER] по проспекту Гагаріна в м. Кривому Розі, відповідач [PERSON] у [ADDRESS] не проживає з березня 2005 року по теперішній час. (а.с.10) Як вбачається із вказаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду, зокрема, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Разом з тим, на підставі ч.1 ст. 141 ЦПК України, враховуючи повне задоволення позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача сплачений позивачем судовий збір у розмірі 704,80 грн. (а.с. 1). Таким чином позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved