Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-31 00:00:00

До суду з вказаним позовом звернулася [PERSON], посилаючись на те, що житловий будинок [ADDRESS], 1970 року побудови, належав до майна колгоспного двору, на час припинення якого його членами були: вона, її чоловік [PERSON] та його мати [PERSON], які набули право власності на житловий будинок як майно колгоспного двору в рівних частках. Її діти [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які були зареєстровані в даному дворі, при вибутті з нього отримали відповідно до ч. 2 ст. 124 ЦК УРСР вартість своєї частки в дворі грішми, які використали на придбання власного житла в с. Бесідка та в м. Біла Церква. [INFO] року померла її свекруха [PERSON], спадщину після смерті якої прийняв син померлої, її чоловік [PERSON], який вступив у володіння та управління спадковим майном постійно проживаючи разом із спадкодавцею. [INFO] року її чоловік [PERSON], який постійно до дня смерті проживав в с. Бесідка Ставищенського району Київської області, помер, спадщину після його смерті прийняла вона - спадкоємиця за заповітом, посвідченим 23 лютого 2017 року Бесідською сільською радою. [PERSON] та [PERSON] подали до Ставищенської районної державної нотаріальної контори заяви про відмову від спадщини. Вважає, що [PERSON] за життя набув права власності на 1/3 частину даного житлового будинку як частку в майні колгоспного двору та право власності на 1/3 частину цього ж житлового будинку в порядку спадкування після смерті матері, і ці права увійшли до складу спадщини. Відповідно до технічного паспорта вказаний будинок загальною площею 111,9 м2, житловою площею 59,4 м2. На земельній ділянці розташовані: житловий будинок літер «А-1», погріб з шийкою літер «Д/пг», прибудова літер «а», прибудова літер «а1», сарай-прибудова літер «б», сарай-літня кухня літер «Б-1», гараж-прибудова літер «б1», убиральня літер «б2», навіс літер «в», гараж літер «В-1», гараж літер «Г-1», сарай літер «Д-1», ґанок «а2», колодязь питний №1, ворота з хвірткою №2, огорожа №3. Земельна ділянка під будинком приватизована і належить їй на праві власності в порядку спадкування за заповітом. 25 грудня 2015 року третя сесія 7 скликання Бесідської сільської ради рішенням №29«А» вулиця Леніна перейменована на вулицю Шевченко. Позивач з урахуванням уточнених позовних вимог просить суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті [INFO] року чоловіка [PERSON] на 2/3 частини даного житлового будинку та право власності на 1/3 частину вищевказаного житлового будинку, як частку в майні колгоспного двору, загальною площею 111,9 кв. метри, житловою площею 59,4 кв. метри, вартістю 139670 гривень. В судове засідання позивач та її представник не прибули, направили до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримали, просять справу розглядати без їх участі. Представник відповідача Бесідської сільської ради в судове засідання не прибув, до суду сільська рада подала заяву про визнання позовних вимог та слухання справи у відсутність представника сільської ради. Треті особи: [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не прибули, направили до суду заяви, в яких не заперечили проти задоволення позову і просять справу розглядати без їх участі. Суд, розглянувши матеріали справи, письмову заяву відповідача Бесідської сільської ради про визнання позову та перевіривши письмові докази, вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що відповідно до копій погосподарських книг Бесідської сільської ради за 1986-1990, 1991-1995 (а.с. 9-12) житловий будинок [ADDRESS], 1970 року побудови, належав до майна колгоспного двору, на час припинення якого (станом на 15 квітня 1991 року) в ньому проживали не втратили права на частку в його майні позивач, її чоловік [PERSON] та його мати [PERSON], які набули право власності на житловий будинок як майно колгоспного двору в рівних частках, кожен на 1/3 частину. Згідно вказаних виписок з погосподарських книг фактично станом на 15 квітня 1991 року членом двору, крім [PERSON], [PERSON] та [PERSON], також були зареєстровані в даному дворі [PERSON], [INFO], який вибув з нього 10.12.2001 року та [PERSON], [INFO], який вибув з нього 24.02.2005 року, і які більше в нього не поверталися, і через сплив трирічного строку давності, передбаченого статтею 71 ЦК України (1963 р.), втратили право на її витребування. 25 грудня 2015 року рішення третя сесія 7 скликання Бесідської сільської ради № 29 «А» вулиця Леніна була перейменована на вулицю Шевченко (а.с. 15). Відповідно до копій технічного паспорту (а.с. 22-26), державного акту (а.с. 18), свідоцтва про право на спадщину за заповітом (а.с. 19), витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 20), звіту про незалежну оцінку майна (а.с. 36-70) та довідки Бесідської сільської ради від 4 липня 2017 р. № 433 (а. с. 16), вказаний житловий будинок загальною площею 111,9 м2, житловою площею 59,4 м2, вартістю 139670 гривень розташований на приватизованій земельній ділянці, яка належить позивачу на праві власності в порядку спадкування за заповітом. На земельній ділянці за вказаною адресою, крім житлового будинку, позначеного в технічному паспорті літерою «А-1», розташовані погріб з шийкою літер «Д/пг», прибудова літер «а», прибудова літер «а1», сарай-прибудова літер «б», сарай-літня кухня літер «Б-1», гараж-прибудова літер «б1», убиральня літер «б2», навіс літер «в», гараж літер «В-1», гараж літер «Г-1», сарай літер «Д-1», ґанок «а2», колодязь питний № 1, ворота з хвірткою № 2, огорожа № 3. [INFO] року [PERSON] померла, спадщину після смерті якої прийняв син померлої, чоловік позивача [PERSON], який вступив у володіння та управління спадковим майном постійно проживаючи разом із спадкодавцею. Відповідно до копій матеріалів спадкової справи [PERSON] помер [INFO] року в с. Бесідка (а.с. 30-35), спадщину після смерті якого прийняла позивач, спадкоємиця за заповітом, посвідченим 23 лютого 2017 року секретарем Бесідської сільської ради Ставищенського району Київської області за реєстровим № 11, подавши до Ставищенської районної державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини у встановлений шестимісячний строк відповідно до ст. ст. 1223 ч. 1, 1269 ч. ч. 1, 2, ст. 1270 ч. 1 ЦК України. Свідоцтво про право власності Бесідської сільською радою на вищевказаний будинок не видавалось (а. с. 17), реєстрація права власності на даний житловий будинок згідно відповіді КП КОР Південне БТІ до 20.10.2014 р. не проводилась (а. с. 21) та в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомості про речові права на вказане нерухоме майно відсутні. Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЦК УРСР (1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Згідно п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року №20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР України (1963 р.) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Згідно з ч. 1 ст. 529 УРСР України (1963 р.) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР (1963 р.). визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або проголошення її померлою. Згідно ч.1, 3 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Статтею 182 ЦК України передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації, а порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість і підстави відмови в ній установлюються законом. Відповідно до ч. 5 статті 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Відповідно до статті 2 вказаного Закону державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення (постанова Верховного Суду України від 13 червня 2012 р. № 6-54 цс 12). З урахуванням положень ч. 1 ст. 15, ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За змістом наведених норм права потреба в такому способі захисту виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами (документами), підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що оскільки [PERSON] за життя набув права власності на 1/3 частину вищезазначеного житлового будинку як частку в майні колгоспного двору та право власності на 1/3 частину цього ж житлового будинку в порядку спадкування після смерті матері, а позивач набула право власності на 1/3 частину даного житлового будинку як частку в майні колгоспного двору та право власності на 2/3 частини в порядку спадкування за заповітом після смерті [INFO] року чоловіка [PERSON], і оскільки відповідачем позов визнається, то його слід задовольнити. Оскільки Бесідська сільська рада до пред'явлення позову про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом і в судовому засіданні не оспорювала цього права, відповідно до змісту ст. 88 ЦПК України на неї не може бути покладений обов'язок по відшкодуванню судових витрат.

Outcome: approved