Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-13 00:00:00

в обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що згідно договору кредиту №07-962/31-621-4 від 23.11.2007 року банком було надано [PERSON] грошові кошти на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання в сумі 32 000,00 дол.США зі сплатою 13.5% річних, з кінцевим терміном повернення заборгованості до 18.11.2022 року. Так, станом на 18.09.2015 року заборгованість позичальника перед кредитором за Договором кредиту становить 44 393,92 доларів США (еквівалентно 958 824,03 грн.) з них: заборгованість за кредитом - 22 719,69 доларів США (що еквівалентно 490 701,98 грн.),заборгованість за відсотками - 14 458, 71 долара США ( що еквівалентно 312 280,55 грн.), пеня за несвоєчасне повернення кредиту -64 805,49 грн. (З000,52 доларів США), пеня за несвоєчасне повернення відсотків - 91 036, 00 грн. (4215,00 доларів США). При проведенні розрахунку заборгованості кредитором враховано, що офіційний курс гривні по відношенню до долара США встановлений Національним Банком України станом на 18.09.2015р. становив - 21,5981 грн. за 1 долар США. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку», основне зобов'язання -це зобов'язання боржника за договорами позики, кредиту, купівлі-продажу, лізингу, а також зобов»язання, яке виникає з інших підстав, виконання якого забезпечене іпотекою. З метою забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] за договором кредиту №07-962/31-621-4 від 23.11.2007р., кредитор (Іпотекодержатель) та [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (Іпотекодавці) уклали іпотечний договір б/н від 23.11.2007 року, згідно якого предметом іпотеки є нерухоме майно - квартира № 111, загальною площею 63,13 кв.м., що в [ADDRESS], яка складається з трьох житлових кімнат площею 17,0 кв.м., 8,0 кв.м. та 11,4 кв.м., кухні площею 9,7 кв.м., ванної кімнати площею 2,6 кв.м., туалету площею 1,3 кв.м., коридору площею 10,7 кв.м., балкону площею 1,0 кв.м., лоджії площею 1,43 кв.м., яка належить іпотекодавцям на праві власності на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, яке видане 12.03.2007 р. Красилівською районною державною адміністрацією, на підставі розпорядження від 27.11.1992 р. №219, право власності на яку зареєстроване Красилівським БТІ та записано у реєстрову книгу за № 31 за номером запису 2 та в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно за реєстраційним №17940911. Відповідно до умов п.1.2. Іпотечного договору заставна вартість предмету іпотеки становить 202 000,00 грн., що в еквіваленті складає 40 000, 00 доларів США за офіційним курсом Національного банку України на дату укладення цього Іпотечного договору. Однак з огляду на теперішню дійсну вартість нерухомого майна, позивач вважає за необхідне здійснити звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу предмета іпотеки в межах процедури виконавчого провадження за ціною, встановленою на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. Позивачем було направлено відповідачам письмові вимоги №08.206-297/96-12491, №08.206-279/96-12488, №08.206-297/96-12490, №08.206-297/96-12487 від 12.09.2014р. щодо заборгованості за договором кредиту №07-962/31-621-4 від 23.11.2007р., та попередженням про звернення до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки. Разом із тим, на зазначену вимогу відповідачі не відреагували. З вище наведених підстав просять в рахунок погашення заборгованості за Договором кредиту №07-962/31-621-4 від 23.11.2007р., в сумі 44 393,92 доларів США (еквівалент 958 824,03 грн.) укладеним між АКБ «Укрсоцбанк» та [PERSON] звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру № 111, загальною площею 63,13 кв.м., що в [ADDRESS], яка складається з трьох житлових кімнат площею 17,0 кв.м., 8,0 кв.м, та 11,4 кв.м., кухні площею 9,7 кв.м., ванної кімнати площею 2,6 кв.м., туалету площею 1,3 кв.м., коридору площею 10,7 кв.м., балкону площею 1,0 кв.м., лоджії площею 1,43 кв.м., яка належить [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Встановити спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом продажу останнього в межах процедури виконавчого провадження за ціною, встановленою на підставі оцінки майна суб»єктом оціночної діяльності, на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, а також стягнути судові витрати по справі. Представник позивача в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав, просить позов задовольнити в повному об»ємі. Представник відповідача [PERSON] заявлені вимоги не визнав, подавши письмові заперечення. Відповідачі [PERSON], [PERSON],[PERSON] в судове засідання не з»явились, повідомлені про розгляд справи належним чином, що дає підстави для розгляду справи у їх відсутності. Дослідивши та проаналізувавши письмові докази по даній справі, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином і відповідно до умов договору. Якщо у зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) - ст.530 ЦК України. Статтею 1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст.612 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання ( ч.3 ст.549 ЦК України). Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. З метою забезпечення виконання зобов»язань [PERSON] за укладеним ним кредитним договором №07-962/31-621-4 від 23.11.2007 року було укладено іпотечний договір б/н від 23.11.2007 року згідно якого кредитор (Іпотекодержатель) та [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (Іпотекодавці) передали в іпотеку нерухоме майно - квартиру № 111, загальною площею 63,13 кв.м., що в [ADDRESS], яка складається з трьох житлових кімнат площею 17,0 кв.м., 8,0 кв.м. та 11,4 кв.м., кухні площею 9,7 кв.м., ванної кімнати площею 2,6 кв.м., туалету площею 1,3 кв.м., коридору площею 10,7 кв.м., балкону площею 1,0 кв.м., лоджії площею 1,43 кв.м., яка належить іпотекодавцям на праві власності на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, яке видане 12.03.2007 р. Красилівською районною державною адміністрацією, на підставі розпорядження від 27.11.1992 р. №219, право власності на яку зареєстроване Красилівським БТІ та записано у реєстрову книгу за № 31 за номером запису 2 та в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно за реєстраційним №17940911. Згідно ст. 7 Закону України "Про іпотеку" та п. 1.4. Договору іпотеки, іпотекодавець передає в іпотеку іпотекодержателю предмет іпотеки у якості забезпечення зобов'язань Позичальника за Договором кредиту (основне зобов'язання), а саме зобов'язань зі сплати суми кредиту, процентів за користування кредитом, сплати можливих сум неустойки (пені, штрафу), відшкодування витрат, пов'язаних з пред'явленням вимог за основним зобов'язанням та збитків завданих порушенням основного зобов'язання. Згідно п.п. 2.4.3. та 4.1 Іпотечного Договору та відповідно до ст. 33 Закону України "Про іпотеку", у разі невиконання або неналежного виконання позичальником основного зобов'язання, іпотекодержатель має право задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється в тому числі на підставі рішення суду. Згідно п. 2.4.7. Іпотечного Договору у разі виникнення права звернення стягнення на предмет іпотеки, іпотекодержатель має право реалізувати його відповідно до чинного законодавства України, зокрема, законів України «Про іпотеку». Згідно п. 4.6 Іпотечного Договору іпотекодержатель за своїм вибором звертає стягнення на предмет іпотеки в один із наступних способів: п. 4.6.1 на підставі рішення суду; або п.4.6.2 на підставі виконавчого напису нотаріуса та іншими способами. У разі звернення стягнення на предмет іпотеки за рішенням суду, реалізація предмета іпотеки здійснюється у спосіб, зазначений у відповідному рішенні суду, у тому числі шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження. У відповідності до вимог ч.11 ЗУ «Про іпотеку» іпотекодавець несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання виключно в межах вартості предмета іпотеки. Згідно ст.589 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання забезпеченого заставою, іставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна; а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до умов п.1.2.Іпотечного договору заставна вартість предмету іпотеки становить 202 000,00 грн., що в еквіваленті складає 40 000, 00 доларів США за офіційним курсом Національного банку України на дату укладення цього Іпотечного договору. Однак з огляду на теперішню дійсну вартість нерухомого майна, позивач вважає за необхідне здійснити звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу предмета іпотеки в межах процедури виконавчого провадження за ціною, встановленою на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. Позивач просить звернути стягнення боргу за кредитом на предмет іпотеки вартість якого визначає згідно висновку експерта в сумі 605227,00 грн. Проте судом встановлено, що позивач в 2009р. звертався до суду з позовом про стягнення з відповідача [PERSON], [PERSON] заборгованості за кредитним договором №07-962/31-621-4 від 23.11.2007р., який було задоволено та стягнуто в солідарному порядку з відповідачів 29702,24 дол.США-заборгованість за кредитом, 2833,99 дол.США -заборгованість по відсоткам, заборгованість по пені в сумі 2624,72 грн.,судові витрати в сумі 1820грн., а всього разом 32536,23 дол. США та 4444,72 грн. При зверненні до суду банком направлялась відповідачам претензія про погашення заборгованості за договором кредиту від 24.02.2009 року в якій зазначалось, що в зв»язку з невиконанням умов, договір кредиту вважається таким, що закінчився і підлягає достроковому поверненню. Також зазначалось, що відповідачі зобов»язані повністю погасити кредит та відсотки за фактичний час використання кредиту, а також відповідні пені і штрафні санкції до 28.02.2009 року,тобто позивач змінив строк виконання основного зобов»язання. Даною претензією позивач визначив укладений кредитний договір закінченим та вказав строк сплати необхідних платежів. По рішенню суду від 03 лютого 2010 року такі платежі були стягнуті з відповідачів. Повторне звернення позивача до суду з позов про звернення стягнення на предмет іпотеки направлено до суду в вересні 2015 року, тобто з порушенням строків позовної давності, визначеної цивільним законодавством в три роки. Представник відповідача [PERSON] та відповідач [PERSON] просять застосувати строки позовної давності до заявлених позовних вимог, що судом визнається обгрунтованим. Аналогічний висновок зроблено Верховним судом України по справі № 585/1512/15-ц в постанові від 11.10.2017 року. Пропущення строку позовної давності при стягненні основного зобов»язання (боргу) є підставою про припиненя похідного зобов»язання, яким є іпотека ( правовий висновок ВСУ №6-3116 цс від 05.07.2017 року). Згідно ст.3 ЗУ « Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов»язання і є дійсною до припинення основного зобов»язання або до закінчення строку дії іпотечного договору ( Постанова ВСУ від 29.10.2014року). Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові ( ч.4 ст.267 ЦК України). На підставі наведеного,

Outcome: dismissed