Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-18 00:00:00

Заявниця [PERSON] звернулась до суду з заявою, в якій просить суд встановити факт належності їй правовстановлюючих документів, а саме: договору купівлі-продажу квартири від 09.09.1999 серії АВВ № 644062, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Волошко О.М., зареєстрованого в реєстрі за № 1893, щодо придбання нею у [PERSON] квартири [ADDRESS] ; спадкового договору від 22.12.2017 року серії НМТ 480111, НМТ 480112, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Волошко О.М., зареєстрованого в реєстрі за № 839, щодо відчуження на її користь належної [PERSON] квартири [ADDRESS] . В обґрунтування своєї заяви заявниця [PERSON] вказала, що вона ( дошлюбне прізвище [PERSON] ), 17.07.1993 уклала шлюб з [PERSON] , зареєстрований Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №635. Після укладення шлюбу змінила дошлюбне прізвище на « [PERSON] ». Від шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] . У відомостях про батьків я зазначена матір`ю [PERSON] , батько [PERSON] . Рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17.11.2005 шлюб між нею та [PERSON] було розірвано. Ухвалою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05.03.2010 виправлено описку в прізвищі, зазначено « [PERSON] ». Як видно з виданого свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 19.06.2020, прізвище зазначено « [PERSON] ». У шлюбі заявниця [PERSON] з [PERSON] придбали нерухоме майно квартиру [ADDRESS] . Договір купівлі-продажу квартири було укладено нею [PERSON] , як покупцем та [PERSON] , як продавцем 09.09.1999. Право власності зареєстроване на її ім`я КП «Криворізьке БТІ» 15.10.1999 в реєстровій книзі 25-П стр.191 запис 191. Крім того, 22.12.2017 між нею як набувачем та [PERSON] , як відчужувачем було укладено спадковий договір, за умовами якого набувач зобов`язується виконувати передбачені в ньому розпорядження відчужувача і в разі її смерті набуває право власності на належне відчужувачу на підставі свідоцтва про право власності на будову від 12.05.1991 майно, а саме квартиру [ADDRESS] . У вересні 2021 року [PERSON] мала намір подарувати належну їй частку квартири [ADDRESS] своєму синові [PERSON] . Для укладення відповідного договору дарування вона звернулась до нотаріальної контори, де й було виявлено наявність розбіжностей в правовстановлюючому документі в зазначенні мого прізвища з документами, що посвідчують її особу та підтверджують наявність родинних стосунків між нею та сином. Так, в договорі купівлі-продажу квартири її прізвище помилково зазначене як « [PERSON] », в той час як відповідно до паспорта № [NUMBER] , виданого 09.07.2020, Витягу з Демографічного реєстру її прізвище пишеться як « [PERSON] ». Прізвище « [PERSON] » зазначене й у свідоцтві про народження сина та інших документах, що стосуються укладення, розірвання шлюбу з [PERSON] . Заявниця виявила аналогічну описку в зазначенні її прізвища як « [PERSON] » замість вірного « [PERSON] » в спадковому договорі, укладеному з [PERSON] 22.12.2017 року. Обидва правочини посвідчувала приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Волошко О.М. Для усунення виявлених описок в зазначенні її прізвища вона звернулась до зазначеного нотаріуса, яка в усному порядку відмовила у вчиненні таких дій, посилаючись на те, що виправлення описок у виданих нотаріусом правовстановлюючих документах в зазначенні прізвищ сторін правочину не передбачене нормативними актами, що регулюють нотаріальну діяльність, та рекомендувала їй з цього приводу звернутись до суду. Наявність виявлених розбіжностей в зазначенні її прізвища « [PERSON] » замість вірного « [PERSON] » пояснюється особливостями транслітерації, тобто перекладу її прізвища з російської на українську мову та елементарною неуважністю нотаріуса при складанні та видачі документів державного зразку. Встановлення факту належності заявниці, [PERSON] , вказаних правовстановлюючих документів має для неї юридичне значення, оскільки від цього залежить можливість реалізації її прав на нерухоме майно. Встановити вказаний факт чи усунути виявлені розбіжності в іншому, позасудовому порядку, не можливо, у зв`язку з чим для встановлення вказаного факту вона змушена звернутися до суду. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.11.2021 року вищезазначену цивільну справу розподілено головуючому судді Черновій Н.В. 15 листопада 2021 ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Заявниця [PERSON] в судове засідання не з`явилась, однак надала через канцелярію суду клопотання про розгляд справи без її участі, підтримала заяву, наполягала на її задоволенні з підстав зазначених у ній. Представник заінтересованої особи Виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради до судового засідання не з`явилась, про час і місце слухання справи повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи, а саме отриманням судової повістки представником. Заінтересована особа [PERSON] , в судове засідання не з`явився, про час і місце слухання справи повідомлявся належним чином. Згідно з ч. 2\~ст. 247 ЦПК України,\~\~у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши\~\~письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд приходить до висновку про необхідність задоволення вимог заяви з огляду на наступне. Відповідно до ч. 1\~ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав, або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Частиною 3\~ст. 294 Цивільного процесуального кодексу України\~визначено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Як видно з копії паспорта № [NUMBER] , виданого 09.07.2020 року та довідки №497234-2020 про внесення відомостей до Єдиного державного демографічного реєстру від 21.07.2020 року, які видані на її ім`я [PERSON] (а.с.6-7). Згідно копії Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану про шлюб від 12.06.2020 року, заявниця [PERSON] , дошлюбне прізвище « [PERSON] », 17.07.1993 року уклала шлюб з [PERSON] , який зареєстрований Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, про що складено відповідний актовий запис за № 635. Прізвище після державної реєстрації шлюбу заявниці « [PERSON] » (а.с.12). Також встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданого 19 червня 2020 року, та після державної реєстрації розірвання шлюбу прізвище заявниці залишено без змін « [PERSON] » (а.с.11). Відповідно до копії свідоцтва про народження дитини заявниці [PERSON] , [INFO] , зазначено у графі батьки: батько [PERSON] , мати [PERSON] (а.с.8). Отже, як видно з копії Договору купівлі продажу квартири, який укладений між продавцем [PERSON] та покупцем [PERSON] , право власності зареєстровано на ім`я « [PERSON] » в КП «Криворізьке БТІ 15.10.1999 року і записано в реєстрову книгу під №25П стр.191, запис 191 на житловий будинок [ADDRESS] , який посвідчено приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Волошко О.М. 19.09.1999 року, де прізвище заявниці не відповідає\~її паспортним даним (а.с.13-14) Окрім того, відповідно до копії Спадкового договору укладеного між заявницею \~ [PERSON] , як набувачем та [PERSON] як відчужувачем від 22.12.2017 року, посвідченого \~приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Волошко О.М., в якому прізвище заявниці не відповідає\~її паспортним даним. Так, судом встановлено, що при укладенні вищезазначених договорів купівлі-продажу квартири, та Спадковому договорі приватним нотаріусом зазначено помилково прізвище покупця - « [PERSON] », замість вірного « [PERSON] », що підтверджується наявними доказами в матеріалах справи. Відповідно до п.5 ч.2\~ст.293 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Як визначено в п.1\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Згідно з п.6 ч.1\~ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У п.12\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року №5\~зазначено, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по-батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по-батькові або замість імені чи по-батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. \~Згідно з висновками Європейського Суду з прав людини, викладених у п.45 рішення у справі "Бочаров проти України" від 17 березня 2011 року та у рішенні по справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року « … суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів…». З досліджених письмових доказів суд дійшов висновку про те, що розбіжності у написанні прізвища заявниці, внесених до правовстановлюючих документів пов`язуються із помилкою (опискою) у написанні прізвища заявниці приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Волошко О.М., оскільки всі інші її анкетні дані, а саме, ім`я по-батьковій, дата народження, реєстраційний номер облікової картки платника податків співпадають з тими даними, що зазначені у паспорті заявника, свідоцтві про народження дитини, свідоцтві про розірвання шлюбу. Таким чином, приймаючи до уваги, що в написанні прізвища заявниці в правовстановлюючих документах та похідних від нього документах, а саме договорі купівлі продажу квартири, спадковому договорі, дійсно допущено помилку, яку неможливо виправити в позасудовому порядку, тому встановлення факту належності їй правовстановлюючих документів в судовому порядку є єдиним способом, що забезпечить можливість реалізації нею права на нерухоме майно. Відтак суд приходить до висновку про необхідність задоволення вимог із встановленням вказаного факту, який знайшов своє підтвердження належними, допустимими та достатніми доказами в їх сукупності, має для заявниці істотне юридичне значення і не визначає наступне вирішення спору про право. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує ч.7 ст.294 ЦПК України, п.51 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати в цивільних справах», у зв`язку з чим понесені заявником судові витрати по справі відшкодуванню не підлягають.

Outcome: approved