Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою про стягнення аліментів на утримання непрацездатної особи, в якій просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на своє утримання у розмірі 1/4 частини з усіх видів її заробітку, починаючи з дня подання заяви та безстроково. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Мар'їнського районного суду Донецької області від 20 червня 2014 року було розірвано. У 1999 році позивач отримав інвалідність ІІ групи та по теперішній час є непрацездатним, отримує пенсію у розмірі 1224 грн. у місяць та інших доходів не має. Позивач перебуває у скрутному матеріальному становищу, так як за станом здоров'я змушений придбати дорогі ліки, тому просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти. Позивач в судове засідання з'явився, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач та в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, проти заявлених вимог заперечила, пояснивши, що на даний час вона не в змозі сплачувати аліменти на утримання колишнього чоловіка, оскільки має на утриманні повнолітнього сина та не має достатнього заробітку. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони знаходилися в зареєстрованому шлюбі з 31 серпня 1996 року, який розірваний рішенням Мар'їнського районного суду Донецької області від 20 червня 2014 року. Відповідно до акту огляду медико - соціальною експертною комісією серії 10 ААВ № 485189 виданої 23.10.2014 року, позивачу повторно було призначено другу групу інвалідності загального захворювання безстроково. Може виконувати трудові обов'язки в спеціально створених умовах. Згідно довідок управління Пенсійного фонду України в Мар'їнському районі №8647 від 11 жовтня 2016 року, позивач перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Мар'їнському районі і отримує пенсію по інвалідності 2 групи загального захворювання та в період з жовтня 2015 року по квітень 2016 року отримував пенсію в розмірі 1168,06 грн., а з травня 2016 року в розмірі 1224,06 грн. Згідно зі ст. 75 Сімейного кодексу України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той з подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом 1,2 чи 3 групи. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Відповідно до ст. 76 СК України розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу. Після розірвання шлюбу особа має право на утримання, якщо вона стала непрацездатною до розірвання шлюбу, або протягом року після розірвання шлюбу від дня розірвання шлюбу і потребує матеріальної допомоги і якщо її колишній чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність становить: з 1 січня 2016 року - 1074 гривні, з 1 травня - 1130 гривень. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків встановлених ст.61 цього Кодексу. Позивачем суду не надано належних та допустимих доказів на підтвердження його доводів, що відповідач взмозі надавати її матеріальну допомогу, а тому ці доводи суд до уваги не приймає. Також, як вбачається з вищевказаного, позивач отримує пенсію в середньомісячному розмірі 1224,06 грн., що більше встановленого законом розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. А тому, з врахуванням вищенаведеного, положень ст. 75 СК України, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено, що він є особою, що потребує матеріальної допомоги і відповідач може надавати матеріальну допомогу. Таким чином, враховуючи те, що позивач по справі отримує пенсію, розмір якої перевищує встановлений законом прожитковий мінімум для встановленої категорії осіб, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову [PERSON] про стягнення аліментів на утримання непрацездатної особи слід відмовити. Так як позивач відповідно до Закону України "Про судовий збір" звільнений від сплати судового збору за подання позову до суду, то судові витрати слід віднести на рахунок Державного бюджету України.

Outcome: dismissed