Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача про усунення перешкод у здійсненні користування спадковим майном. Свої вимоги позивач мотивує тим, що [INFO] року його батько, [PERSON] , [INFO] , помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії [NUMBER] , видане Виконавчим комітетом Чабанівської селищної ради Києво-Святошинського району Київської області 24.11.2015 року, актовий запис № 92. 08.04. 2016 року, тобто після смерті його батька, він звернувся до Києво- Святошинської районної державної нотаріальної контори із заявою, як спадкоємець за законом першої черги, про прийняття спадщини, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № витягу 43529240 від 08.04.2016 року та довідкою про коло спадкоємців за №252/02-14 від 09.02.2018 року, яка підтверджує, що він [PERSON] , є єдиним спадкоємцем після смерті батька. [PERSON] також звернулась із заявою до Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори, оскільки вважала, що вона також є спадкоємцем за законом першої черги, але згідно рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області у справі № 369/4346/16-ц (провадження № 2/369/994/17) від 15.09.2017 року встановлено факт проживання Відповідача з його померлим батьком з вересня 2015 року по 23 листопада 2015 рік, тобто, за рішенням суду Відповідача не визнано спадкоємцем за законом першої черги, що підтверджується відповідними постановами Апеляційного суду Київської області від 28.12.2017 року у справі № 369/4346/16-ц (провадження № 22-ц/780/4976/2017 р.) та Верховного суду України від 11.03.2019 року у справі № № 369/4346/16-ц (провадження № 61- 11165св18). 18.02.2018 року він звернувся до Відповідача з письмовим повідомленням про звільнення житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] і знаходиться на земельній ділянці за цією ж адресою, добровільно, оскільки Відповідач займає дане житлове приміщення незаконно. Але Відповідач звільняти житловий будинок та земельну ділянку не має наміру, хоча у неї є своя квартира за адресою: [ADDRESS] ., яка належить їй на праві особистої приватної власності. Відповідач чинить йому перешкоди у користуванні спадковим майном, оскільки не надає ключі від успадкованих приміщень, а також постійно залучає третіх (сторонніх) осіб з метою перешкодити йому користуватись майном. Тому на підставі вищевказаного просив суд зобов`язати відповідача, [PERSON] , [INFO] , (паспорт серії [NUMBER] , ІПН [NUMBER] ) вчинити дії по усуненню перешкод в користуванні житловим будинком за адресою: [ADDRESS] , який розташований на земельній ділянці за цією ж адресою шляхом звільнення вищевказаного будинку та земельної ділянки. В судове засідання позивач та його представник не з`явилися. Представник позивача [PERSON] до суду направила заяву про слухання справи у її відсутності, у якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила про їх задоволення. Відповідач судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином,шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті Києво-Святошинського районного суду Київської області https://ks.ko.court.gov.ua/sud. За таких обставин суд вважає за можливе справу по суті розглянути за відсутності відповідача в судовому засіданні на підставі наявних справі доказів в заочному порядку згідно ст.280 ЦПК України, враховуючи думку позивача та його представника. Дослідивши матеріали справи, дослідивши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як встановлено в судовому засіданні і вбачається з матеріалів справи. 23.11. 2015 року його батько, [PERSON] , [INFO] , помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії [NUMBER] , видане Виконавчим комітетом Чабанівської селищної ради Києво-Святошинського району Київської області 24.11.2015 року, актовий запис № 92. 08.04. 2016 року, тобто після смерті його батька, він звернувся до Києво- Святошинської районної державної нотаріальної контори із заявою, як спадкоємець за законом першої черги, про прийняття спадщини, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № витягу 43529240 від 08.04.2016 року та довідкою про коло спадкоємців за №252/02-14 від 09.02.2018 року, яка підтверджує, що він [PERSON] , є єдиним спадкоємцем після смерті батька. [PERSON] також звернулась із заявою до Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори, оскільки вважала, що вона також є спадкоємцем за законом першої черги, але згідно рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області у справі № 369/4346/16-ц (провадження № 2/369/994/17) від 15.09.2017 року встановлено факт проживання Відповідача з його померлим батьком з вересня 2015 року по 23 листопада 2015 рік, тобто, за рішенням суду Відповідача не визнано спадкоємцем за законом першої черги, що підтверджується відповідними постановами Апеляційного суду Київської області від 28.12.2017 року у справі № 369/4346/16-ц (провадження № 22-ц/780/4976/2017 р.) та Верховного суду України від 11.03.2019 року у справі № № 369/4346/16-ц (провадження № 61- 11165св18). Відповідач чинить позивачу перешкоди у користуванні спадковим майном, оскільки не надає ключі від успадкованих приміщень, а також постійно залучає третіх (сторонніх) осіб з метою перешкодити йому користуватись майном. Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Частина 1 ст.16 ЦК України визначає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Стаття 391 ЦК України визначає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 "Про судову практику в справах про захист власності та інших речових прав", власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та може вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, проте при здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник не може завдавати шкоди правам, свободам інших осіб, інтересам суспільства і зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. З урахуванням положень ст.13, ч.3 ст.16, ст. 319 ЦК України, у разі вчинення, зокрема, наведених дій суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу. Як роз`яснено у п.33 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07 лютого 2014 року за №5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав", застосовуючи положення статті 391 Цивільного кодексу України, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей 391, 396 Цивільного кодексу України позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. При цьому суди повинні брати до уваги будь-які фактичні дані (статті 57 - 59 Цивільного процесуального кодексу України), на підставі яких за звичайних умов можна зробити висновок про наявність такої небезпеки. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. (ст. 81 ЦПК України). Отже, в силу вимог ст.ст. 2, 4, 12, 76-81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести належними та допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що обставини, на які посилається позивач, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні. Відтак, оскільки, як вбачається з довідки державного нотаріуса Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори Київської області Яхно М.Є. являється єдиним спадкоємцем після померлого [INFO] [PERSON] , а відповідач дійсно перешкоджає позивачу користуватися житловим будинком, то суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved