Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-04 00:00:00

Заступник прокурора Приморського району м. Одеси в інтересах держави в особі Одеської міської ради звернувся до відповідачки [PERSON] із вказаними позовними вимогами, в обґрунтування яких посилався на таке. Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 07.09.2007 року за відповідачкою було визнано право власності на земельну ділянку, площею 0,1000 га, що розташована по [ADDRESS]. На підставі зазначеного рішення суду відповідачка отримала державний акт на право власності на земельну ділянку, серії ЯЕ №670323, площею 0,1000 га, розташовану за адресою по [ADDRESS]. Зазначений акт виданий та підписаний Управлінням земельних ресурсів у м. Одесі та зареєстрований в установленому законом порядку. Втім, ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 28.05.2009 року рішення Печерського районного суду м. Києва від 07.09.2007 року скасовано та справу направлено на новий розгляд до Приморського районного суду м. Одеси. Під час нового розгляду справи ухвалою суду від 25.10.2010 року по цивільній справі № 2-8452/10 зазначений позов було залишено без розгляду у зв'язку з повторною неявкою сторін позивачів. Таким чином, враховуючи, що рішення суду, на підставі якого відповідачка по цій справі отримала у власність спірну ділянку, на сьогоднішній день є скасованим, позивач просив суд визнати незаконним та скасувати державний акт на земельну ділянку площею 0,1000 га, розташовану по [ADDRESS] (кадастровий номер 5110137500:51:003:0294), витребувати земельну ділянку з її незаконного володіння на користь Одеської міської ради та встановити порядок виконання рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився неодноразово, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся в установленому законом порядку, поважних причин неявки в судове засідання суду не представив. Суд у зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 169 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивача ухвалив слухати справу за відсутності відповідача, які не з'явилися, у порядку заочного розгляду справи. Представник третьої особи - Управління Державного земельного агентства у м. Одесі Одеської області надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник третьої особи - Одеського міського управління юстиції (через його Реєстраційну службу) в судове засідання не з'явився, про час та дату судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Представник Одеської міської ради позов прокурора підтримав у повному обсязі, просив розглянути справу за його відсутності, не заперечував проти розгляду справи у заочному порядку. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із задоволенням позову. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі пояснень сторін, представлених письмових доказів. Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 07.09.2007 року задоволено позов [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], за зазначеними особами визнано право власності на земельні ділянки, розташовані по [ADDRESS]. На підставі зазначеного рішення суду [PERSON] отримала державний акт на право власності на земельну ділянку, площею 0,1000 га, розташовану по [ADDRESS], серії ЯЕ №670323 від 04.10.2007 року, який зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі Одеською регіональною філією Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру" за №010750501610. Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 28.05.2009 року за апеляційною скаргою прокуратури м. Києва рішення Печерського районного суду м. Києва від 07.09.2007 року скасовано, справа направлена на новий розгляд до того ж суду. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 06.11.2009 року зазначена справа направлена за підсудністю до Приморського районного суду м. Одеси, який ухвалою від 25.10.2010 року залишив зазначений позов без розгляду у зв'язку з неявкою в судове засідання позивачів. Таким чином, рішення, на підставі якого [PERSON] отримала у власність спірне нерухоме майно, на сьогоднішній день є скасованим, правові підстави, відповідно до яких відповідач набув право, відпали; інші правові підстави, що б надавали право [PERSON] володіти спірним майном - судом за результатами розгляду цієї справи - не встановлені. Правилами статті 143 Конституції України наділяються територіальні громади правом безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляти майном, що є в комунальній власності. Відповідно до п. 1 ст. 10, п. 5 ст. 16 Закону України "Про місцеве самоврядування в України", ради представляють інтереси територіальної громади та відповідно до ч. 5 ст. 60 цього Закону здійснюють повноваження власника майна. Інтереси територіальної громади є складовою частиною державних інтересів. Згідно з п. 12 Перехідних положень Земельного кодексу України до розмежування земель державної і комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями в межах населених пунктів, крім земель, переданих у приватну власність, здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради. У зв'язку з цим органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах, є Одеська міська рада. Відповідно до ст. 83 Земельного кодексу України землі, які належать на праві власності територіальної громади міст, є комунальною власністю, у комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної та державної власності, а також земельні ділянки за їх межами, на яких розташовані об'єкти комунальної власності. Відповідно до ст. 116 Земельного Кодексу України громадяни та юридичні особи набувають право власності на землі за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування та державних органів приватизації щодо земельних ділянок, на яких розташовані об'єкти, які підлягають приватизації. Пунктом 3 статті 116 Земельного кодексу України передбачено, що безоплатна передача земельних ділянок у власність громадянам проводиться у разі приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян. Судом встановлено, що відповідачу земельна ділянка безоплатно у власність або в користування Одеською міською радою, як уповноваженим власником землі, не надавалася. Згідно зі статтею 81 Земельного кодексу України встановлений вичерпний перелік підстав набуття права власності на земельні ділянки, зокрема, громадяни набувають право власності на земельні ділянки на підставі: придбання за договором купівлі-продажу, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; прийнятті спадщини; виділення в натурі належної їм земельної частки. Таким чином, достатні й правомірні підстави для набуття відповідачем права власності на земельну ділянку не встановлено, а отже вони як такі в цілому відсутні, наведене рішення суду, на підставі якого відповідачка отримала оспорюваний державний акт на землю, на сьогоднішній день є скасованим та втратило свою силу. Згідно з ст. 41 Конституції України та ст. 321 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним. У відповідності до ст. 319 ЦК України власник на свій розсуд володіє, користується та розпоряджається належним йому майном. За статтею 387 ЦК України передбачено право власника витребувати майно від особи, яка незаконним чином ним заволоділа. Під час ухвалення рішення суд також бере до уваги правовий висновок Верховного Суду України, викладений у рішенні від 16 квітня 2014 року по справі № 6-146 цс 13, згідно із яким, майно, яке вибуло з володіння власника на підставі рішення суду, ухваленого щодо цього майна, але в подальшому скасованого, вважається таким, що вибуло з володіння власника поза його волею. Таким чином, судом не може розцінюватись в якості належної правової підстави для набуття права власності відповідне рішення суду, яке в подальшому було скасоване. Наведені обставини свідчать про наявність правових вад під час набуття у власність спірного нерухомого майна у вигляді земельної ділянки, що з огляду на положення ст.387 ЦК України дає підстави для витребування земельної ділянки від відповідача. Отже, встановивши безпідставність подальшого збереження й перебування спірного майна у власності й володінні відповідача, суд вважає за необхідне також задовольнити вимогу позивача про визнання незаконним та скасування державного акту на право власності на земельну ділянку, серії ЯЕ №670323, площею 0,1000 га, яка розташована по [ADDRESS]. Згідно з ч. 2 ст. 399 Цивільного кодексу України право володіння припиняється у разі витребування майна від володільця власником або іншою особою. Суд відповідно, до положення с. 88 ЦПК України має стягнути з відповідача в дохід держави суму судових витрат у вигляді судового збору у розмірі 3 654,0 гривень. При цьому, суд не вбачає підстав для задоволення заяви про встановлення порядку виконання рішення шляхом внесення запису про скасування реєстрації права власності, оскільки, згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №16956306 від 29.01.2014 року (а.с.13) відповідний запис відсутній.

Outcome: approved