Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про зменшення розміру аліментів. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що він проживав з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від спільного подружнього життя у них народився син - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 01.04.2014 року шлюб між ними було розірвано. На підставі\~рішення Яворівського\~районного суду\~Львівської області\~від 10.10.2016\~року з\~нього на\~користь відповідача\~стягнутоаліменти на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини, починаючи з 25 липня 2016 року. На даний час його матеріальний стан погіршився. Він став безробітнім, тому він змушений заробляти собі на життя за рахунок тимчасових підробітків. Крім цього, у нього на утриманні ще двоє малолітніх дітей та мати, яка є особою похилого віку. Його малолітній син [PERSON] часто хворіє та перебуває на стаціонарному лікуванні, що також потребує значних матеріальних витрат. Просить зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на підставі рішення Яворівського районного суду Львівської області від 10.10.2016 року на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] з 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно на 1/8 частку усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідого віку. Відповідач у відзиві на позов зазначає, що зміна сімейного стану позивача та народження дітей в іншому шлюбі не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів, а батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою, що підтверджується практикою Верховного Суду. Крім цього, відповідач зазначила, що позивач їздить на заробітки за кордон та 08.12.2020 року на ім`я теперішньої його дружини [PERSON] придбав житловий будинок та земельну ділянку, що свідчить про зміну його матеріального стану в кращу сторону. Враховуючи наведене, просить у задоволенні позову відмовити. Ухвалою судді від 05 квітня 2021 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 22 квітня 2021 року закрито підготовче провадження та призначено судовий розгляд. В судовому засідання представник позивача заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просить такі задовольнити. Відповідач та її представник у судовому засіданні просять у задоволенні позову відмовити з мотивів, викладених у відзиві на позовну заяву. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що з 05.02.2016 року вона перебуває у шлюбу з [PERSON] 08.12.2020 року вона дійсно придбала житловий будинок та земельну ділянку у с.Волиця Мостиського району Львівської області. Дане нерухоме майно було придбано на її власні кошти та частково на кошти її батьків. [PERSON] жодним чином у придбанні будинку та земельної ділянки участі не брав. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду та показання свідка, дослідивши матеріали даної справи в їх сукупності, суд виходить з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. Від спільного подружнього життя у сторін народився син - [PERSON] , [INFO] , актовий запис №7, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 11.07.2005 року, виданим Кам`янобрідською сільською радою Яворівського району Львівської області. Рішенням Яворівського районного суду Львівської області у цивільній справі №460/679/14-ц від 01.04.2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Згідно з рішенням Яворівського районного суду Львівської області у цивільній справі №460/3606/16-ц від 10.10.2016 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнено аліменти на утримання дитини: сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини, починаючи з 25 липня 2016 року. Відповідно до довідки за №54 від 24.02.2021 року, виданої Мостиською районною філією Львівського обласного центру зайнятості, [PERSON] , 1981 року народженння, на обліку безробітних не рахується та допомоги по безробіттю не отримує. Як убачається із копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 05.02.2016 року, виданого Тщенецькою сільською радою Мостиського району Львівської області, шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано 05.02.2016 року у Тщенецькій сільській раді Мостиського району Львівської області, актовий запис №01. Після укладення шлюбу прізвище дружини " [PERSON] ". [PERSON] народилася [INFO] , актовий запис №05, її батьками значаться: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 29.06.2016 року, виданого Тщенецькою сільською радою Мостиського району Львівської області. [PERSON] народився [INFO] , актовий запис №07, його батьками значаться: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 24.05.2018 року, виданого Волицькою сільською радою Мостиського району Львівської області. Згідно з відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків, [PERSON] за період з 1 кварталу 2019 року по 4 квартал 2020 року доходів не отримував. Відповідно до довідки про склад сім`ї за №124 від 18.02.2021 року, виданої Виконавчим комітетом Шегинівської сільської ради Мостиського району Львівської області, до складу сім`ї зареєстрованих за адресою: с.Волиця Мостиського району Львівської області, входять: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , 1990 року народження, [PERSON] , 1965 року народження, [PERSON] , 1964 року народження. Із виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №3676, №490, №556 вбачається, що у період з 14.09.2018 року по 17.09.2018 року, з 31.01.2019 року по 05.02.2019 року, з 05.02.2019 року по 12.02.2019 року [PERSON] , [INFO] перебував на стаціонарному лікуванні у Мостиській КЦРЛ. Відповідно до пенсійного посвідчення серії [NUMBER] від 21.03.2013 року, виданого Пенсійним Фондом України, [PERSON] , [INFO] являється пенсіонером за віком. Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. В силу статті 51\~Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 18, ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Як передбачено ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Зі змісту ч.1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» убачається, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно з статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статей 150, 180 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно з положеннями статті 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, позивач посилався на те, що у нього змінився сімейний і матеріальний стан, оскільки народилася двоє дітей від іншого шлюбу з [PERSON] . Однак, зміна сімейного стану позивача, а саме народження дітей не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів. Крім того, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою. Застосування вищенаведених правових норм відповідає висновку, викладеному у постанові Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі №565/2071/19, а тому суд, у відповідності до вимог ч.4 ст.263 ЦПК України, враховує такий при вирішенні даного спору. Що стосується покликання позивача на те, що він не взмозі сплачувати аліменти в повній мірі на утримання сина [PERSON] , оскільки утримує свою матір - [PERSON] , то суд відхиляє таке покликання так як мати позивача являється пенсіонером та одержує пенсію, тобто отримує соціальне забезпечення від держави. Крім цього, жодних належних доказів того, що позивач надає матеріальну допомогу своїй матері до матеріалів справи не було долучено. Суд бере до уваги те, що позивач за період з І кварталу 2019 року по VI квартал 2020 року доходів та допомоги по безробіттю не отримував, однак при цьому суд зауважує, що [PERSON] являється особою працездатного віку, відтак не позбавлений можливості працевлаштуватися. Враховуючи наведене, суд вважає, що аліменти в розмірі 1/4 всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів є необхідні та достатні для забезпечення гармонійного розвитку дитини та покращать належні умови його життя. Стягнення аліментів на одну дитину у розмірі 1/4 частки від усіх заробітків (доходів), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку в місяць є мінімальним гарантованим розміром аліментів визначених законом та відповідає вимогам СК України. Враховуючи наведене, приймаючи до уваги, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, зважаючи на обов`язок обох батьків утримувати дитину, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги про зменшення розміру аліментів суперечать інтересам дитини, її рівню життя, погіршать її матеріальне становище, а тому у задоволенні позову слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed