Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-02 00:00:00

В квітні 2014 року ПАТ " Райффайзен Банк Аваль" звернулося до суду з позовом про позбавлення права користування житловим приміщенням. В обґрунтування позову позивач вказав, що 12 лютого 2008 року [PERSON] оформив з ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» кредитний договір № 014/3251/36306/74, відповідно до якого йому було надано кредит у сумі 29 320 доларів США на придбання 3-х кімнатної квартири розташованої за адресою: [ADDRESS]. Того ж дня [PERSON] придбав зазначену квартиру з оформленням договору купівлі - продажу. На підставі зазначених договорів ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] 12 лютого 2008 року уклали договір іпотеки № 014/08/05-01/032/08 про передачу Відповідачем Банку в іпотеку придбаної квартири. У зв'язку з системним порушенням [PERSON] умов кредитного договору, а саме не сплатою коштів за своїми зобов'язаннями, Банк був вимушений звернутись до суду з позовними вимогами до [PERSON] щодо стягнення заборгованості. За результатами розгляду цивільної справи 19.01.2012 року судом винесено рішення яким вирішено стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] 304 810,21 грн. Відповідно до вказаного рішення ТОВ «Райффайзен Банк Аваль» отримано 10.04.2012р. виконавчий лист та подано для виконання до Жовтневого ВДВС Криворізького МУЮ. 22.05.2012 р. державною виконавчою службою відкрито виконавче провадження та розпочато процедуру стягнення заборгованості шляхом примусової реалізації заставленого майна: [ADDRESS]. Однак ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» стало відомо, що в квартирі, яка є предметом іпотеки, зареєстровані [PERSON], його дружина [PERSON] та їх неповнолітній син [PERSON] [INFO]. При цьому [PERSON] зареєструвався в квартирі 06.03.2008 року, а його дружина та син були зареєстровані 08.07.2008 року, тобто після складання кредитного договору та договору іпотеки. З огляду на викладене наявність зареєстрованих в квартирі відповідачів є суттєвою перешкодою у проведенні реалізації залогового майна, тим самим порушуються права банку щодо звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме реалізувати його відповідно до п. 5 Договору Іпотеки та за рахунок вирученої від реалізації суми задовольнити свою вимогу - п. 3.1.4. Договору Іпотеки, тому просять позо задовольнити. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про день на місце розгляду справи повідомлені належним чином шляхом оголошення в СМІ, на час розгляду справи клопотань про відкладення розгляду до суду не надходило. Представники третіх осіб в судове засідання не з'явилися, попередньо надавши заяви про розгляд справи за їх відсутністю. Допитавши представника позивача, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступними підставами. У судовому засіданні встановлено, що згідно кредитного договору № 014/3251/36306/74 від 12 лютого 2008 року, [PERSON] був виданий кредит в сумі 29320,00 доларів США, на придбання 3-х кімнатної квартири розташованої за адресою: [ADDRESS]. Згідно договору іпотеки № 014/08/05-01/032/08 від 12 лютого 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу [PERSON], [PERSON] та ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» уклали договір іпотеки. Відповідно до п.1.2 договору іпотеки № 014/08/05-01/032/08 від 12 лютого 2008 року, в забезпечення виконання [PERSON] зобов'язань за Кредитним договором, він надав в іпотеку нерухоме майно, а саме квартиру [ADDRESS]. Як вбачається з матеріалів справи, у зв'язку з системним порушенням [PERSON] умов кредитного договору, а саме не сплатою коштів за своїми зобов'язаннями, Банк був вимушений звернутись до суду з позовними вимогами до гр. [PERSON] щодо стягнення заборгованості. За результатами розгляду цивільної справи 19.01.2012 року судом винесено рішення яким вирішено стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] заборгованість в сумі 304 810,21 грн. Відповідно до вказаного рішення ТОВ «Райффайзен Банк Аваль» отримано 10.04.2012р. виконавчий лист та подано для виконання до Жовтневого ВДВС Криворізького МУЮ. 22.05.2012 року державною виконавчою службою відкрито виконавче провадження та розпочато процедуру стягнення заборгованості шляхом примусової реалізації заставленого майна: [ADDRESS]. Як вбачається з довідки ПП "Домінімум" № 218 від 04.04.2014 року, у квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] з 06.03.2008 року як власник, [PERSON] з 08.07.2008 року як дружина, [PERSON] 3 08.07.2008 року як син. Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Верховного суду України №9 від 01.11.1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», зазначено, що «При розгляді спорів про право користування жилим приміщенням необхідно брати до уваги, що ст. 33 Конституції гарантує кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, свободу пересування та вільний вибір місця проживання. Це означає, що наявність чи відсутність прописки самі по собі не можуть бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім'ї наймача (власника)приміщення, або ж для відмови їй у цьому». Відповідно до ч. 4 ст. 319 ЦК України власність зобов'язує та власник згідно зі ст. 322 ЦК України зобов'язаний утримувати майно що йому належить, якщо інше не встановлено договором або Законом. п. 4.1.11. Іпотечного Договору передбачено, що Іпотекодавець зобов'язаний сплачувати передбачені законодавством податки, збори та інші необхідні платежі, пов'язані з предметом іпотеки. п. 2.1.6. Договору Іпотеки зазначено, що на час складання Договору Іпотекодавець не має заборгованості за комунальними та іншими платежами, пов'язаними з користуванням Предметом Іпотеки. Тобто на час оформлення кредитного договору та договору іпотеки яка не будь заборгованість з оплати комунальних платежів по вказаному предмету іпотеки була відсутня. Відповідно до довідки наданою ПП «Домініум» № 217 від 04.04.2014 року, [PERSON] має заборгованість з оплати комунальних платежів на суму 7596 грн. 56 коп.. Як встановлено судом, [PERSON] та члени його родини, які зареєстровані в квартирі вже тривалий час в помешканні не проживають, майно не утримують та фактично їм не цікавляться. Відповідно до п. 2.1.4. Договору Іпотеки визначено, що предмет іпотеки не знаходиться у спільній частковій власності, не є часткою, паєм, є особистою власністю Іпотекодавця. Тобто на момент складання Договору крім [PERSON] на предмет іпотеки ніхто не мав права власності (часткової власності) в тому числі і його дружина [PERSON] в тому числі і їх неповнолітній син [PERSON] Відповідно до п. 44 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України № 5 від 30.03.2012 року зі змінами від 07.02.2014 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» визначено що: згідно зі статтею 32 ЦК, статтею 177 Закону України від 26 квітня 2001 року № 2402-III «Про охорону дитинства» батьки не мають права без дозволу органу опіки і піклування укладати договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати розподіл, обмін, відчуження житла, зобов'язувати від імені дитини порукою, видавати письмові зобов'язання. У зв'язку із наведеним суди повинні виходити із того, чи мала дитина право власності на предмет іпотеки чи право користування предметом іпотеки на момент укладання договору іпотеки. Будь-які дії, вчинені без згоди іпотекодержателя після укладання договору іпотеки (наприклад, реєстрація неповнолітньої дитини в житловому будинку, народження дитини після укладання договору іпотеки) не є підставою для визнання такого договору недійсним із підстав невиконання вимог Закону про отримання згоди органу опіки та піклування. Як вбачається з матеріалів справи неповнолітній [PERSON] зареєстрований в квартирі вже після укладання Іпотечного договору, також згідно того ж Договору неповнолітній і не мав на предмет іпотеки права власності (часткової власності). Таким чином, права неповнолітнього при позбавленні права користування житловим помешканням в контексті ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства» - право дитини на житло, порушені не будуть. Дії [PERSON] щодо реєстрації в квартирі неповнолітньої особи свідчать про штучне створення умов, що унеможливлюють виконання рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року № 1382-ІV передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживанням особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві посилання позивача є обґрунтованими, та відповідно такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved