Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-15 00:00:00

Заявниця [PERSON], 20.12.2016 року, звернулася до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із заявою, з участю заінтересованої особи Жовтоводської міської ради Дніпропетровської області про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. В обгрунтування своїх вимог заявниця посилається на те, що їй на праві приватної власності належить будинок [ADDRESS], який вона успадкувала в 1998 році, після смерті її чоловіка [PERSON]. Даний факт підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим 20 травня 1998 року державним нотаріусом П'ятихатської державної нотаріальної контори, зареєстрованим в реєстрі за № 1347. При цьому у свідоцтві про право на спадщину за законом помилково зазначено її прізвище як "[PERSON]", в той час як згідно паспорта громадянина України її прізвище "[PERSON]". На час отримання свідоцтва про право на спадщину за законом вона не звернула увагу на допущену помилку в написані її прізвища. Вважає, що вона виникла через довільний переклад її прізвища з російської на українську мову та через те, що оформлення права власності на будинок проводилося у відповідності до її паспорта радянського зразка (чинного до 01.09.2002 року), графи в якому були заповнені лише російською мовою. В досудовому порядку питання вирішити не виявилось можливим. Звернувшись до державного нотаріуса П'ятихатської державної нотаріальної контори з метою виправлення зазначеної помилки, їй було повідомлено про неможливість виправлення такої помилки та роз'яснено про необхідність звернення до суду. Дана помилка перешкоджає їй зареєструвати вказане майно належним чином та володіти і розпоряджатися власністю по закону в повній мірі. В судове засідання заявниця не з'явилася, надавши суду заяву, в якій підтримала заявлені вимоги в повному обсязі та просила задовольнити їх, а також просила розглядати справу за її відсутності. Заінтересована особа - представник Жовтоводської міської ради Дніпропетровської області, про день та час розгляду заяви повідомлявся належним чином, однак до суду не з'явився, надавши суду заяву, в якій просить проводити судовий розгляд без участі їх представника, за наявними у справі доказами та прийняти відповідне рішення. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності заявника та заінтересованої особи, враховуючи те, що вони скористалися своїми процесуальними правами, надавши суду відповідні заяви. Суд, повно й всебічно дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що відповідно до наданої заявницею копії свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 20.05.1998 року державним нотаріусом П'ятихатської державної нотаріальної контори, будинок [ADDRESS] належить [PERSON]. /а.с.6/. При цьому заявниця зазначає, що вказаний вище правовстановлюючий документ належить дійсно їй - [PERSON], оскільки зазначене в свідоцтві про право на спадщину за законом її прізвище є помилковим і в перекладі з російської мови на українську мову буде [PERSON], а не [PERSON]. Посилання заявниці на невірний переклад її прізвища, з російської мови на українську мову, також підтверджується наданою копією паспорта завника, що міститься в матеріалах справи. /а.с.5/. Неправильність прізвища заявниці в правовстановлюючому документі на будинок, а саме невідповідність перекладу прізвища з російської мови на українську мову, перешкоджає їй володіти і розпоряджатися своєю власністю по закону. Різниця у написанні її прізвища є наслідком довільного перекладу з російської на українську мову. Відповідно до п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно листа ВСУ 01.01.2012 р. «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст.256 ЦПК України, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте, сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Предметом розгляду заяви є встановлення факту належності правовстановлюючих документів, який необхідний заявниці для оформлення особистих, майнових прав, що випливають із цього факту. Оскільки даний факт підтверджується письмовими доказами по справі, суд вважає, що є підстави для задоволення заяви і встановлення факту належності заявниці свідоцтва про право на спадщину за законом виданого державним нотаріусом П'ятихатської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за № 1347 на будинок [ADDRESS]. Судові витрати слід віднести за рахунок заявниці.

Outcome: approved