Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-29 00:00:00

Позивач 08 жовтня 2019 року звернувся до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області з зазначеним позовом, посилаючись на такі обставини. Відповідач [PERSON] є споживачем послуг, які надає позивач за адресою [ADDRESS] . Також з відповідачем було укладено договір № 1312147 про користування електричною енергією від 06 липня 2017 року. Відносини між\~сторонами до\~26\~червня 2018\~року були\~врегульовані Правилами\~користування електричної\~енергії для\~населення,\~затвердженимиПостановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357 із змінами та доповненнями. Відповідач за спожиту електричну енергію, яку використовувала на власні потреби, повністю не розрахувалася. Станом на 10.09.2019 року залишок несплаченої суми складає 22 048,52 грн. Обсяг спожитої електроенергії підтверджується обходами контролерів, які робили контрольні зняття, дані відображені у розрахункових даних абонента. Крім того, на підставі заяви відповідача від 06 липня 2017 року між позивачем та відповідачем було укладено договір № 72/07 про реструктуризацію заборгованості за спожиту електричну енергію від 06 липня 2017 року, згідно умов якого відповідачем було взято на себе зобов`язання щодо сплати заборгованості за спожиту електроенергію за вказаною вище адресою у сумі 23097,26 грн. до 15 червня 2019 року щомісячними платежами до 15 числа кожного місяця в розмірі 962,38 грн. згідно графіку, починаючи з липня 2017 року . Відповідач належним чином не виконала взяті на себе зобов`язання, сплатила всього суму 1050,00 грн. у період липня-серпня 2017 року, після цього оплати припинила. За заявою енергопостачальника 08 травня 2018 року судом було видано наказ про стягнення з відповідача заборгованості за спожиту електроенергію, який ухвалою суду від 02 травня 2019 року було скасовано за заявою відповідача. У зв`язку з викладеним, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь вартість заборгованість за спожиту електроенергію в сумі 22\~048, 52 грн. та понесені ним судові витрати по справі. Ухвалою про відкриття провадження від 15 листопада 2019 року позовна заява прийнята до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше, що відповідає вимогам\~ст. 279 ЦПК України. Відповідачу був наданий строк 15 днів з дня отримання ним такої ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву. 19 грудня 2019 року на адресу суду від [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву (а.с. 51- 61), згідно якого відповідач просила вважати її побутовим споживачем з 06 липня 2017 року, коли був укладений договір про користування електричною енергією; вважати побутовим споживачем з травня 2012 року по 06 липня 2017 року [PERSON] ; визнати недостовірними дані; визнати як службову недбалість порушення енергопостачальником п. 3 ПКЕЕН про необхідність укладення договору на користування електричною енергією з [PERSON] як побутовим споживачем з травня 2012 року до липня 2017 року; визнати як службову недбалість порушення енергопостачальником п. 2.1. ПКЕЕН; визнати енергопостачальника винним у ненаданні необхідної та достовірної інформації; розірвати договір про реструктуризацію боргу, який був укладений під впливом морального тиску; залишити без змін ухвалу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 травня 2019 року про скасування судового наказу. В обґрунтування вимог посилалася, що з травня 2012 року по липень 2017 року користувачем електроенергії та всіх інших комунальних послуг за адресою [ADDRESS] був [PERSON] , оскільки він проживав там у вказаний період, маючи намір придбати його, що підтверджується доданим нею договором купівлі-продажу від 21 вересня 2012 року, укладеним між нею та [PERSON] та нею. Лише у червні 2017 року, після розірвання вказаного договору купівлі-продажу будинку за рішенням суду [PERSON] за допомогою працівників поліції було виселено з її будинку. Саме з його вини виникли великі борги за комунальні послуги. Тому саме зазначена нею особа є побутовим споживачем електроенергії у період з 2012 по 2017 роки. Вона ніколи не була зареєстрована за адресою [ADDRESS] , не проживала та не проживає, та стала побутовим споживачем електроенергії саме з моменту підписання договору від 06 липня 2017 року. Зазначає, що нею було підписано договір реструктуризації під впливом тиску, а рахунки за електроенергію, надані позивачем не відповідають дійсним обставинам. Просить врахувати всі викладені обставини при розгляді даної справи. 24 грудня 2019 року на адресу суду від представника позивача, [PERSON] на адресу суду надійшла відповідь на відзив [PERSON] (а.с. 79-80), згідно якої просять позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, мотивуючи тим, що саме [PERSON] є споживачем електроенергії, тому з неї і підлягає до стягнення сума заборгованості у розмірі 22048, 52 грн. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється за відсутністю сторін, що відповідає положенням ч.2\~ст.247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. У судовому\~засіданні встановлено,\~що відповідач\~ [PERSON] \~у відповідності\~до Закону\~України «Про\~електрогенергетику»,\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» є\~споживачем електричної\~енергії,\~яка постачається\~позивачем за\~адресою: [ADDRESS] та на її ім`я відкрито особовий рахунок № [NUMBER] . 06 липня 2017 року між сторонами було укладено договір № 1312147 про користування електричною енергією, згідно п. 1.1. якого Електропостачальник взяв на себе зобов`язання надійно постачати електричну енергію на об`єкт споживача житловий будинок, який розташований за адресою [ADDRESS] та який належить на праві власності/користування відповідно до витягу про державну реєстрацію прав № 28142602 від 26.11.2010 року у необхідних йому обсягах відповідно до потужності 3,0 кВТ, з гарантованим рівнем надійності, безпеки і якості, а споживач зобов`язується оплачувати спожиту електричну енергію за тарифами, встановленими НКРЕКП, у строки, передбачені цим договором (а.с. 7-11). Згідно п. 4.6. у разі заборгованості, що існує на час укладення договору, сторони погоджують графік її погашення за умови обов`язкової оплати поточних платежів. Заборгованість на 06.07.17 року за показами приладу обліку 033638 становить згідно особового рахунку 23097,26 грн. Графік погашення заборгованості на 24 місяці від 06 липня 2017 року (а.с. 11). Також між сторонами 06 липня 2017 року було укладено договір № 72/07 про реструктуризацію заборгованості за спожиту електричну енергію (а.с. 13) згідно якого споживач зобов`язалася сплатити заборгованість за спожиту електричну енергію за адресою - [ADDRESS] в сумі 23097 грн. 26 коп. до 15 червня 2019 року щомісячними платежами до 15 числа кожного місяця в розмірі 962,38 грн., згідно графіку: щомісячно, починаючи з липня 2017 року по 962, 38 грн. по червень 2019 року включно. Вказаний договір було укладено на підставі заяви [PERSON] від 06 липня 2017 року, що мається в матеріалах справи (а.с. 16). Також судом встановлено, що [PERSON] у рахунок погашення заборгованості було сплачено у липні та серпні 2017 року грошову суму у розмірі 1050 грн., 00 коп., що підтверджується відповідними квитанціями (а.с. 69), доданими відповідачем до матеріалів справи. Крім того, судом встановлено, що ухвалою судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 травня 2019 року судовий наказ від 08 травня 2018 року, виданий Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за заявою Публічного акціонерного товариства «Дніпрообленерго» про стягнення з [PERSON] заборгованості за спожиту електричну енергію в сумі 18\~835 грн. 87 коп. та судовий збір у розмірі 176,20 грн. було скасовано (а.с. 12). Згідно розрахунку заборгованості за спожиту електроенергію, за відповідачем рахується заборгованість у розмірі 22 048,52 грн. (а.с. 4). Викладеним обставинам відповідають правовідносини, які витікають зі ст. ст. 526, 625, 610 ЦК України. На підставі ст.ст. 12,13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках,кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, кожна сторона також несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до п. 19 Правил користування електричною енергією, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1357 від 26 липня 1999 року, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, розрахунки населенню за спожиту електричну енергію здійснюються за діючими тарифами (цінами) для населення на підставі фактичних показань приладів обліку. Згідно з п. 20 Правил користування електричною енергією розрахунковим періодом для встановлення розміру оплати спожитої електричної енергії є календарний місяць. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну. Відповідно до ст. 26 Закону України "Про електроенергетику", що діяв на час виникнення спірних правовідносин, споживач енергії несе відповідальність за порушення умов договору з енергопостачальником та правил користування електричною і тепловою енергією та виконання приписів державних інспекцій з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної та теплової енергії згідно із законодавством України. Правила користування електричною і тепловою енергією для населення затверджуються Кабінетом Міністрів України. Згідно з ст. 27 Закону України "Про електроенергетику" правопорушення в електроенергетиці тягне за собою встановлену законодавством України цивільну, адміністративну і кримінальну відповідальність. Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить. Згідно з ст. 162 ЖК Української РСР плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Пунктом 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 2 ст. 7 цього Закону обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 20.04.2016 р. № 6-2951цс15 та у постанові колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 17.01.2019 року у справі № 486/156/17. Положеннями ст.ст. 12, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що саме відповідач [PERSON] є споживачем електричної енергії за адресою [ADDRESS] , оскільки вона є власником вказаного майна, до якого позивач постачає електричну енергію у відповідності до укладеного договору про користування електричною енергією від 06 липня 2017 року та зобов`язана до сплати заборгованості у розмірі 22 048, 52 грн. З огляду на викладене, суд не приймає доводи відповідача, що необхідно вважати побутовим споживачем до 06 липня 2017 року іншу особу та що заборгованість у визначеному позивачем розмірі сформувалася у період з 2012 року по 2017 рік та з вини іншої особи, оскільки вони є необґрунтованими з огляду на вищезазначене, належних та допустимих доказів на підтвердження іншого суду не надано. Матеріали справи також не містять доказів, що відповідач [PERSON] у відповідності до вимог п. 42 ПКЕЕН, що діяли на час виникнення спірних правовідносин, письмово повідомила у встановлений строк про припинення користування електричною енергією у належному їй будинку. Крім того, підписуючи договір про користування електричною енергією та договір про реструктуризацію заборгованості за спожиту електричну енергію 06 липня 2017 року, відповідач не заперечувала про розмір заборгованості та її наявність станом на час їх укладення, зобов`язалася сплатити таку заборгованість. Доказів на підтвердження укладення вказаних договорів під впливом морального тиску матеріали справи не містять. Відповідачем розрахунок\~заборгованості не\~спростований,\~контррозрахунок суду\~відповідачем не\~наданий.Обставин, які б доводили необхідність звільнення її від сплати заборгованості судом не встановлено. Відповідно до ч. 2\~ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно ч. ч. 1, 6 ст.81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких обставин, позовні вимоги Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпровські електромережі» є доведеними, заявлений розмір заборгованості згідно з наданим розрахунком є обґрунтованим, відповідачем не спростований, а тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за спожиту електричну енергію в сумі 22 048,52 грн. Вимоги відповідача щодо визнання енергопостачальника винним у ненаданні необхідної та достовірної інформації; розірвання договору про реструктуризацію боргу, який був укладений під впливом морального тиску; залишення без змін ухвали Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 травня 2019 року про скасування судового наказу судом не приймаються до уваги, оскільки такі вимоги не стосуються предмета даного спору. В той же час, суд вважає за необхідне роз`яснити, що відповідач не позбавлена можливості звернутися з відповідним позовом про відшкодування матеріальної шкоди у порядку, передбаченому ЦК України, якщо вважає, що протиправними діями інших осіб їй спричинено матеріальну шкоду. Також, на підставі\~ ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1 921 грн. 00 коп., сплачений останнім при подачі позову (а.с.1). \~\~

Outcome: approved