Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-31 00:00:00

ДП «Українське авіаційно-транспортне підприємство «Хорів-АВІА» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди. Позов мотивований тим, що відповідач перебував на посаді директора ДП «УАТП «Хорів-АВІА» з 27 червня 2013 року по 26 червня 2014 року. 13 травня 2014 року [PERSON] видано наказ про звільнення за прогул без поважних причин [PERSON], який займав посаду заступника директора з якості. Рішенням суду від 25 березня 2015 року вказаний наказ визнано незаконним, поновлено [PERSON] на роботі та стягнуто ДП «УАТП «Хорів-АВІА» на його користь середній заробіток середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 59 661,04 грн., 1 000 гривень моральної шкоди та стягнуто 596,61 грн. судового збору на користь держави. Рішення суду виконане в повному обсязі. Оскільки незаконними діями відповідача позивачу завдано шкоди, ДП «УАТП «Хорів-АВІА» просить суд стягнути з відповідача заподіяну шкоду. В судовому засіданні представник позивача Мішутушкін О.В. підтримав позовні вимоги з підстав, викладених в позові, просив позов задовольнити. Провадження по справі було відкрите за останнім відомим зареєстрованим місцем проживання відповідача, який до 07.04.2016 року був зареєстрований в [ADDRESS], про що свідчить довідка від 16.05.2016 року (а.с.52). На підставі ч.9 ст.74 ЦПК України здійснено виклик відповідача в судове засідання 07.04.2017 року через оголошення у пресі, проте 07.04.2017 року від представника відповідача [PERSON] надійшло клопотання про відкладення справи на іншу дату через перебування відповідача за межами України. В судове засідання 01 серпня 2017 року відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] не з'явився, про час розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. З урахуванням поведінки відповідача та вимог ст.169 ЦПК України, суд ухвалив проводити судовий розгляд без участі відповідача та його представника. Заслухавши представника позивача Мішутушкіна О.В., дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до частини 1 та 4 ст.60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Згідно з ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрали законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] перебував на посаді директора ДП «УАТП «Хорів-АВІА» з 27 червня 2013 року по 26 червня 2014 року, що наказами про призначення на роботу та звільнення з роботи (а.с.7-9). 13 травня 2014 року [PERSON] наказом № 34/ОС від 13.05.2014 року (далі - Наказ) звільнив [PERSON], який займав посаду заступника директора з якості, на підставі п. 4 ст. 40 Кодексу законів про працю України - за прогул без поважних причин. Наказ про звільнення був виданий на підставі акта про відсутність [PERSON] на робочому місці від 13.05.2014 року та пояснень [PERSON] від 13.05.2014 року (а.с.14). З рішення Апеляційного суду м.Києва від 25.03.2015 року вбачається, що зафіксований факт своєї відсутності на робочому місці 13.05.2014 року з 09 год. 50 хв. по 13 год. 00 хв., [PERSON] пояснив необхідністю виконання своїх посадових функцій, а саме передачі необхідних копій документів до Департаменту фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку МВС України, що підтверджується довідкою вищезгаданого Департаменту. Відсутність на робочому місці 13.05.2015 року з 16 год. 45 хв. по 18 год. 00 хв., [PERSON] пояснив тим, що в нього різко погіршилось самопочуття після розмови з відповідачем та він вимушений був звернутись до лікаря, внаслідок чого [PERSON] був госпіталізований у Міську лікарню № 2 в м. Біла Церква. [PERSON] звернувся до суду з позовом до ДП «УАТП «Хорів-АВІА» про визнання вищезгаданого наказу відповідача незаконним та скасування наказу; поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення прямих видатків на ліки, а також стягнення моральної шкоди. Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 25 березня 2015 року визнано незаконним наказ відповідача № 34/ОС від 13 травня 2014 року про звільнення [PERSON] з роботи з посади заступника директора з якості на підставі п.4 ч.1 ст.40 КЗпП України, поновлено [PERSON] на роботі, стягнуто з ДП «УАТП «Хорів-АВІА» на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 26 травня 2014 року по 25 березня 2015 року включно в сумі 59 661, 04 грн., 1 000 грн. моральної шкоди на користь [PERSON], а також стягнуто з ДП «УАТП «Хорів-АВІА» 596,61 грн. грн. судового збору на користь держави (а.с.17-22). Рішення суду було виконане позивачем в повному обсязі, що підтверджується копіями відомості на виплату грошей № 25 [PERSON] від 13.05.2015 року, відомості на виплату грошей № 18 [PERSON] від 27.03.2015 року, а також копіями відповідних видаткових касових ордерів (а.с.23-30). Згідно із ст.237 Кодексу законів про працю України, суд покладає на службову особу, винну в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу, обов'язок покрити шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації у зв'язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижчеоплачуваної роботи. Такий обов'язок покладається, якщо звільнення чи переведення здійснено з порушенням закону або якщо власник чи уповноважений ним орган затримав виконання рішення суду про поновлення на роботі. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно із п. 8 ст. 134 Кодексу законів про працю України, відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли службова особа винна в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу. Пленумом Верховного Суду в п. 33 постанови №9 від 06.11.1992 року "Про практику розгляду судами трудових спорів" роз'яснено, що при незаконному звільненні або переведенні на іншу роботу, невиконанні рішення про поновлення працівника на роботі, що мало місце після введення в дію п. 8 ст. 134 та нової редакції ст. 237 КЗпП (з 11 квітня 1992 року), настає повна матеріальна відповідальність винних у цьому службових осіб і обов'язок покрити шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації у зв'язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижчеоплачуваної роботи, може бути покладено при допущенні ними в цих випадках будь-якого порушення закону, а не лише явного, як передбачалось раніше. Відповідно до п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 грудня 1992 року №14 "Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками", застосовуючи матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди на підставі п. 8 ст. 134 КЗпП, суди повинні мати на увазі, що за цим законом покладається обов'язок по відшкодуванню шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації у зв'язку з оплатою незаконно звільненому чи незаконно переведеному працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижчеоплачуваної роботи, на винних службових осіб, за наказом або розпорядженням яких звільнення чи переведення здійснено з порушенням закону або якими затримано виконання рішення суду про поновлення на роботі. Відповідальність в цих випадках настає незалежно від форми вини. На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що відповідач зобов'язаний відшкодувати шкоду в повному обсязі, заподіяну позивачу, у зв'язку з оплатою незаконно звільненому [PERSON] часу вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди, а також оплати судового збору у розмірі 61 257,65 грн., що складається з 59 661,04 грн. оплата часу вимушеного прогулу, 1000,00 грн. моральної шкоди та 596,61 грн. судового збору. = 61 257,65 грн. Згідно зі ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. За вимогами ст.88 ЦПК України з [PERSON] також слід стягнути на користь позивача 1378 грн. судового збору та 810 грн. 00 коп. (630 грн. + 180 грн.) понесених судових витрат на публікацію в пресі оголошень про виклик відповідача.

Outcome: approved