Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON] та просить суд визначити їй додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті батька [PERSON], який помер [INFO]. Свої вимоги мотивує тим, що 17 квітня 2002 року її батько [PERSON] в установленому законом порядку посвідчив заповіт, яким призначив її, як дочку, спадкоємцем на випадок його смерті. За змістом даного заповіту до неї переходить право власності на житловий будинок батька, який знаходиться в [ADDRESS] [INFO] у віці 76 років помер її батько [PERSON] Після його смерті, вона, як спадкоємець за заповітом, не звернулася до нотаріуса з відповідною заявою на протязі шести місяців після відкриття спадщини. Тому на даний час для реалізації своїх спадкових прав після смерті батька їй необхідно визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. Рахує, що пропустила строк для прийняття належної їй спадщини з поважної причини. В першу чергу, це її правова необізнаність в питаннях спадкового права. У судовому засіданні позивач позов підтримала. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися. В своїх заявах просять справу розглянути без їхньої участі, позовні вимоги визнають повністю. Суд вважає, що справу можливо розглянути без участі відповідачів, оскільки в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Вислухавши позивача, дослідивши докази по справі, суд у задоволені позову відмовляє з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON], батько позивача [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть [NUMBER], виданим Соломіївською сільською радою Дубровицького району Рівненської області 30 березня 2005 року. За життя, [PERSON] склав заповіт, який посвідчений 17 квітня 2002 року секретарем сільської ради, яким заповів свій житловий будинок, все майно, що в ньому знаходиться, всі надвірні споруди своїй дочці [PERSON] Відповідно дост. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини, згідно вимог ст. 1270 ЦК України, встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Наслідки пропущення строку для прийняття спадщини передбачені ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. У свою чергу, позивач [PERSON], відповідних дій, спрямованих на прийняття спадщини, не вчинила, до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини у встановлений законом строк не зверталася, що підтверджується даними її позовної заяви, хоча про факт смерті спадкодавця їй було достовірно відомо. Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування" особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК. При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Положення ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані у випадку доведеності наявності перешкод для подання відповідної заяви та наявності підстав для визнання судом цих обставин поважними. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст.ст. 1220, 1222, 1270 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через необізнаність в питаннях спадкового права, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні і положення ч. 3 ст. 1272 ЦК України не застосовуються. Отже, правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви та якщо ці обставини визнані судом поважними. Позивач посилається на те, що в передбачений законом шестимісячний строк, вона не звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, оскільки не була обізнана з порядком прийняття спадщини. Проте, суд вважає, що будучи обізнаним про смерть спадкодавця, позивач не надала жодних належних доказів наявності поважних причин, пов'язаних з об'єктивними, непереборними та істотними труднощами для вчинення дій щодо прийняття спадщини з дня відкриття спадщини протягом шести місяців. Крім того, в справі відсутні будь-які відомості що позивач взагалі зверталася до нотаріальної контори, але їй було відмовлено у оформленні спадщини. За змістом п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину, в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження в разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину. За вказаних обставин, суд не вважає поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини посилання позивача на ті обставини, що вона не була обізнана з законодавством про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON], який помер [INFO], після смерті якого на день розгляду справи пройшло майже 13 років. Суд вважає, по-перше, матеріли справи не містять жодних доказів про наявність вказаних позивачем обставин, по-друге, вказані позивачем причини пропуску строку для прийняття спадщини, яка залишилася після смерті її батька, на думку суду, не пов'язані з об'єктивними, непереборними та істотними труднощами для вчинення дій щодо прийняття спадщини з дня відкриття спадщини протягом шести місяців. На протязі вказаного періоду, а саме 13 років, позивач, якій було достовірно відомо про смерть батька, жодним чином не вчинила будь-яких дій, спрямованих на отримання спадщини, яка залишилася після його смерті. Суд вважає, що в даному випадку, правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини позивачу відсутні і тому положення ч. 3 ст. 1272 ЦК України не можуть бути застосовані. На підставі зазначеного, суд вважає, що підстав, для задоволення позовних вимог позивача немає. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: dismissed