Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-04 00:00:00

До суду з позовом звернулась [PERSON], яка вказала, що її було звільнено з займаної посади секретаря керівника наказом від 23.12.2013р. у зв'язку з скороченням штатів. Вважаючи, що її було звільнено з порушенням чинного законодавства, а саме - одночасно з попередженням про наступне вивільнення їй не було запропоновано іншу роботу, за наявності достатніх вакантних посад, тому позивач просила визнати протиправним та скасувати наказ TOB «Інтертелеком» за №4682-к від 23.12.2013р. про звільнення [PERSON] на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП України з посади секретаря керівника TOB «Інтертелеком», поновити її на роботі в TOB «Інтертелеком», зобов'язати відповідача нарахувати та виплатити [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу, а також просила стягнути з відповідача на свою користь відшкодування моральної шкоди в сумі 10 000 грн. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] вимоги позову підтримала та просила його задовольнити, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини. [PERSON] просила позов задовольнити, вказуючи, що звільнення відбулось на її думку без будь-яких на те розумних підстав та мало місце цілеспрямоване скорочення її посади (тобто метою було звільнення позивача конкретно, а насправді скорочення штатів не відбулось, так як досі у керівника працюють два секретарі), свою роботу вона виконувала добросовісно, претензій до неї раніше не було, невеликі запізнення з її боку компенсувались суттєвою переробкою після закінчення робочого часу; [PERSON] вказувала, що здобула вищу освіту, а вся документація, щодо якості її роботи була виготовлена напередодні. Переважне право на залишення на роботі з іншим секретарем керівника оцінювати вважає неетичним, та не заперечує, що [PERSON] працює довше. Представник відповідача Головенко О.В. заперечувала проти задоволення позову, посилаючись на відсутність порушень трудового законодавства при звільненні працівника; що вільних посад на час попередження працівника про вивільнення на підприємстві не було, а переважного права на залишення на роботі позивач не мала, підстави для відшкодування моральної шкоди взагалі відсутні. Вислухавши пояснення позивача, представників сторін, допитавши позивача за її згодою в якості свідка, дослідивши надані докази, вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне. [PERSON] у 2007 році закінчила Південноукраїнський державний педагогічний університет ім.К.Д.Ушинського і отримала повну вищу освіту за спеціальністю психологія (а.с. 12). 03.09.2008р. позивача було прийнято на роботу офіс-менеджера TOB «Інтертелеком» (посаду 01.07.2010р. було перейменовано в посаду секретаря керівника - а.с. 7, 8). Наказом № 1174-к від 18.10.2013р. по TOB «Інтертелеком» у зв'язку з проведеним аналізом ефективності роботи канцелярії та встановленням факту економічної недоцільності зі штатного розкладу було виключено одну штатну одиницю секретаря керівника (а.с .10). Позивач не заперечувала обставини її ознайомлення з наказом про скорочення штату, відповідно до акту від 18.10.2013р. [PERSON] відмовилась від підпису про ознайомлення з наказом про скорочення штату (а.с. 31). Станом на 18.10.2013р. в TOB «Інтертелеком» були відсутні вакансії, які б відповідали професії, спеціальності та кваліфікації секретаря керівника [PERSON], а також були відсутні вакансії з більш низькою кваліфікацією (а.с. 25). До скорочення посади секретаря керівника до 23.12.2013р. в TOB «Інтертелеком» існувало дві посади секретаря керівника, одну займала [PERSON], іншу займає [PERSON] (а.с. 24). Наказом № И/К-0004682-И-00001965 від 23.12.2013р. позивача було звільнено з займаної посади секретаря керівника за п.1 ст. 40 КЗпП України у зв'язку з скороченням штату (а.с. 27). За положеннями п.1 ч.1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації - ч.3 ст. 49-2 КЗпП України. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації працівник, за своїм розсудом, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. Суд, відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України, розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Перевіряючи обставини, на які посилалась в обґрунтування своїх позовних вимог позивач, суд дійшов до висновку про те, що твердження [PERSON] про порушення трудового законодавства при її звільненні, а саме про відсутність пропозиції іншої роботи за наявністю достатніх вакантних посад спростовується дослідженими доказами по справі, так як вакансії, які б відповідали професії, спеціальності та кваліфікації секретаря керівника [PERSON], а також інші вакансії з більш низькою кваліфікацією у TOB «Інтертелеком» були відсутні на час попередження про звільнення працівника. Оцінюючи твердження [PERSON] про те, що відповідачем не враховано права на переважне право на залишення на роботі суд виходить з того, що відповідно до ч.1 ст. 42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці, а як вбачається з матеріалів справи, за обставинами порушення документообігу [PERSON] та 27 червня 2013р. складались службові записки (а.с. 42, 43); в вересні місяці 2013р. [PERSON] допускала порушення трудової дисципліни у вигляді чисельних запізнень на роботу 20, 24, 26, 27, 30 вересня 2013 року та залишення робочого місця до закінчення робочого часту 18 вересня 2013 року (а.с. 36-41), 02.10.2013р. [PERSON] допустила ігнорування розпорядження керівника (а.с. 35), надати пояснення [PERSON] у зв'язку з викладеним відмовилась (а.с. 34), та наказом від 18.10.2013р. за № 1173-к позивачу було оголошено догану (а.с. 33); а згідно характеристики іншого секретаря керівника [PERSON] характеризується як відповідальний працівник, посадові обов'язки виконує вчасно та точно (а.с .26), що порівняльно з характеристикою позивача (а.с. 9) свідчить про більшу ефективність праці [PERSON] Стосовно твердження щодо більш високої кваліфікації позивача суд виходить з того, що за положенням п 23 Розділу 1 "Професії керівників, професіоналів, фахівців та технічних службовців, які є загальними для всіх видів економічної діяльності" Професій працівників, які є загальними для всіх видів економічної діяльності, затверджених наказом Міністерства праці та соціальної політики України "Довідник кваліфікаційних характеристик професій працівників" від 29.10.2007 N 583, кваліфікаційні вимоги до секретаря керівника (організації, підприємства, установи) не включають до себе таку вимогу, як вища освіта, що в контексті ст.2-1 КЗпП України, з урахуванням також того, що вища освіта позивачем отримана у галузі медицини, не може слугувати доказом більш високої кваліфікації позивача як секретаря керівника. Таким чином суд доходить до висновку про безпідставність зазначеного твердження позивача, так як таке переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці, що було враховано відповідачем та таке право обґрунтовано виникає у [PERSON] Судом не приймаються до уваги твердження позивача та її представника про незаконність й безпідставність наказів про скорочення штату та накладення дисциплінарного стягнення, так як позивач ці накази не оскаржувала, а тому вказані обставини не є предметом спору. Судом не приймаються до уваги інші пояснення сторін як такі, що не мають правового значення для вирішення спору по суті. Таким чином, на підставі викладеного, суд,

Outcome: dismissed