Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-20 00:00:00

Позивач [PERSON] акціонерне товариство «Альфа-Банк» звернувся до відповідача [PERSON], третя особа - Ужгородський міський відділ Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції, з позовом про звільнення майна з-під арешту. В обґрунтування позову зазначив наступне. 26 грудня 2007 року між ВАТ «Сведбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір №0612/1207/45-010, відповідно до якого банк надав позичальнику кредит у сумі 42\~750,00 дол. США, Одночасно, 26 грудня 2007 року, з метою забезпечення виконанні зобовязань за Договором, між ВАТ «Сведбанк» та [PERSON] укладено іпотечний договір, відповідно до якого предметом іпотеки виступає квартира №58 , що знаходиться за адресою : Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Нахімова, буд № 1. Дане обтяження зареєстроване у Державному реєстрі іпотек (реєстраційний номер 6321039), а також в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна (реєстраційний номер 6320823). 25.05.2012 року між ПАТ «Сведбанк», що виступає правонаступником ВАТ «Сведбанк», та ПАТ «Дельта Банк» укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «Сведбанк» погоджується продати ( відступити) права вимоги та передати їх ПАТ «Дельта Банк», а ПАТ «Дельта Банк» погоджується купити права вимоги, прийняти їх і сплатити загальну купівельну ціну. В свою чергу, 15.06.2012 року між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Альфа-Банк» укладено Договір купівлі прав вимоги № 937, відповідно до п.2 якого ПАТ «Дельта Банк» погоджується продати (відступити) права вимоги та передати їх ПАТ «Альфа-банк», а ПАТ «Альфа-Банк» погоджується купити права вимоги, прийняти їх та сплатити загальну купівельну ціну. Окрім цього, згідно витягу про реєстрацію у Державному реєстрі іпотек від 07.08.2012 року (реєстрація змін), з реєстраційного запису № 6321039, внаслідок відступлення прав вилучено іпотекодержателя ПАТ «Дельта Банк» та додано іпотекодержателя ПАТ «Альфа-Банк». Через неспроможність виконання зобов`язань по кредитному договору, Відповідач передав предмет іпотеки Позивачу з метою добровільної його реалізації та спрямування коштів від продажу на погашення заборгованості по кредитному договору. 23.04.2015 року року Ужгородським міським відділом ДВС Головного ТУЮ в Закарпатській області в рамках виконавчого провадження № 47179581 винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою було накладено арешт на квартиру, що знаходиться в іпотеці ПАТ «Альфа-банк». Також 27.05.2016 року Ужгородським міським відділом ДВС Головного ТУЮ в Закарпатській області в рамках виконавчого провадження № 51163197 винесено постанову про арешт боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою було накладено арешт на все майно, що належить Відповідачу. Позивач та його представник у судове засідання не прибули, незважаючи на той факт, що про час і місце розгляду справи були судом належним чином повідомлені. Від представника позивача 21.12.2016 року до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, із зазначенням, що позов він підтримує та просить його задовольнити. Відповідач, а також третя особа в судове засідання особисто та їх повноважні та компетентні представники не прибули, незважаючи на той факт, що про час і місце розгляду справи їх було повідомлено належним чином. Проте від першого відповідача на адресу суду 22.11.2016 року, було надіслано заяву про те, що він визнає позов повністю та просить розглянути справи за його відсутності. Оскільки сторони та їх представники не прибули у судове засідання, судом у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтується позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що 26 грудня 2007 року між ВАТ «Сведбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір №0612/1207/45-010, відповідно до якого банк надав позичальнику кредит у сумі 42\~750,00 дол. США. Одночасно, 26 грудня 2007 року, з метою забезпечення виконанні зобов`язань за Договором між ВАТ «Сведбанк» та [PERSON] укладено іпотечний договір, відповідно до якого, предметом іпотеки виступає квартира № 58, що знаходиться за адресою : Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Нахімова, буд № 1. Дане обтяження зареєстроване у Державному реєстрі іпотек (реєстраційний номер 6321039), а також в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна (реєстраційний номер 6320823). 25.05.2012 року між ПАТ «Сведбанк», що виступає правонаступником ВАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «Сведбанк» погоджується продати ( відступити) права вимоги та передати їх ПАТ «Дельта Банк», а ПАТ «дельта Банк» погоджується купити права вимоги, прийняти їх і сплатити загальну купівельну ціну. В свою чергу, 15.06.2012 року між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Альфа-Банк» укладено Договір купівлі прав вимоги № 937, відповідно до п.2 якого ПАТ «Дельта Банк» погоджується продати (відступити) права вимоги та передати їх ПАТ «Альфа-банк», а ПАТ «Альфа-Банк» погоджується купити права вимоги, прийняти їх та сплатити загальну купівельну ціну. Окрім цього, згідно витягу про реєстрацію у державному реєстрі іпотек від 07.08.2012 року (реєстрація змін), з реєстраційного запису № 6321039, внаслідок відступлення прав, вилучено іпотекодержателя ПАТ «Дельта Банк» та додано іпотекодержателя ПАТ «Альфа-Банк». Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобовязанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодавець) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).Відповідно до ч. 1 ст. 575 ЦК України іпотека є заставою нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Застава, як правовий інститут цивільного законодавства виконує забезпечувальну функцію, тобто спрямований на те, щоб гарантувати кредитору - заставодержателю задоволення його вимог за рахунок певного, заздалегідь визначеного сторонами майна, незалежно від майнового стану боржника, і наявності у нього заборгованості перед іншими кредиторами, отже застава встановлюється для гарантування майнових інтересів кредитора-заставодержателя. В силу ст. 1 Закону України «Про заставу» кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Статтями 17,18 цього Закону передбачено, що заставодавець зберігає право розпорядження заставленим майном, якщо інше не передбачено законом або договором. Наступні застави вже заставлено майна допускаються у разі, якщо інше не передбачено законом і попереднім договором застави. Якщо предметом застави стає майно, яке вже є заставним забезпеченням іншого зобов'язання (боргу), заставне право попереднього заставодержателя зберігає силу. Згідно ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобовязання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобовязання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у звязку із предявленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Аналогічну норму містить також стаття 19 ЗУ «Про заставу». Однак, позивач вказує на те, що на сьогоднішній день позбавлений можливості реалізувати своє право щодо звернення стягнення на предмет іпотеки, внаслідок винесення Ужгородський міський відділ ДВС Головного територіального управління юстиції постанов про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Так, 23.04.2015 року року Ужгородським міським відділом ДВС Головного ТУЮ в Закарпатській області в рамках виконавчого провадження № 47179581 винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою було накладено арешт на квартиру , що знаходиться в іпотеці ПАТ «Альфа-банк». Також 27.05.2016 року Ужгородським міським відділом ДВС Головного ТУЮ в Закарпатській області в рамках виконавчого провадження № 51163197 винесено постанову про арешт боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою було накладено арешт на все майно, що належить Відповідачу Відповідно до ст. 14 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації, за винятками, встановленими цим Законом. Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження. Пунктом 1 частини 1 ст. 44 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що у першу чергу задовольняються забезпечені заставою вимоги щодо стягнення з вартості заставленого майна. Заборона на відчуження вищевказаного майна у відповідності до ст. 11 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» зареєстрована 26.12.2007 року, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.). Натомість, Ужгородським міським відділом ДВС Головного ТУЮ в Закарпатській області накладено арешт на заставне майно відповідача [PERSON] пізніше, а саме 23.04.2015 року. Згідно ч. 7 ст. 51 ЗУ «Про виконавче провадження», звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України « Про іпотеку». Законом України « Про іпотеку» (ст. 33) встановлений вичерпний перелік підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки для задоволення вимог іпотекодержателя, а саме: на підстав рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Пунктом 10.3 іпотечного договору Іпотекодавцем надано право Іпотекодержателю ( позивачу у справі) обирати порядок звернення стягнення на предмет іпотеки. Зокрема, задоволення вимог може здійснюватись шляхом передачі Іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки. Таким чином, у розрізі положень Закону України «Про виконавче провадження» та «Про іпотеку», Банк, як стягувач-іпотекодержатель, має пріоритет щодо задоволення своїх вимог перед вимогами стягувачів, які не є іпотекодержателями майна боржника. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що позивач має першочергове право на задоволення своїх вимог із іпотечного майна переважно перед іншими кредиторами (ст.1 Закону України «Про заставу», ст.51 «Про виконавче провадження», ст. 33 Закону України « Про іпотеку», ст. 572 ЦК України), а тому позовні вимоги ПАТ «Альфа-Банк» про звільнення майна з-під арешту підлягають до задоволення.

Outcome: approved