Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-12 00:00:00

Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, в інтересах малолітніх: [PERSON] , [PERSON] , звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно малолітніх: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] ; призначити [PERSON] , [INFO] , опікуном малолітніх: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] ; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з 25.02.2021 року, та до досягнення ними повноліття; закріпити право на житло за малолітніми: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . В обгрунтування позовної заяви позивач зазначив, що на обліку дітей, що перебувають у складних життєвих обставинах, підстави проживання в сім`ї, в якій батьки або особи, які їх замінюють, ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дитини, Служби у справах дітей по Московському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради (далі за текстом - ССД по Московському району) знаходяться малолітні [PERSON] , [INFO] , (наказ № 50 від 27.02.2020), та [PERSON] , [INFO] (наказ № 49 від 27.02.2020). Крім цього, у зв`язку з тим, що діти залишились без батьківського піклування, малолітні [PERSON] та [PERSON] тимчасово влаштовані до сім`ї рідних [PERSON] , яка мешкає за адресою: [ADDRESS] . Мати дітей - [PERSON] , зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] . Відомості про батьків записані відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України. Місце проживання малолітніх дітей не зареєстроване. До ССД по Московському району 17.02.2020 надійшов лист сектору ювенальної поліції Московського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області про те, що був встановлений факт утримання місця для вживання наркотичних речовин за адресою місця проживання матері дітей, [PERSON] , та з проханням вирішити питання про позбавлення батьківських прав відносно матері дітей. Згідно інформацій Комунального некомерційного підприємства «Міська дитяча поліклініка № 12» Харківської міської ради вбачається, що діти з матір`ю не проживають, вихованням дітей не займається, станом здоров`я дітей не цікавиться. Зі слів бабусі дітей, [PERSON] , мати останнім часом зловживає алкоголем та наркотичними речовинами. З липня 2019 по теперішній час на огляд дітей у поліклініку супроводжувала бабуся, [PERSON] , яка всі рекомендації лікарів виконує в повному обсязі. Відповідно до інформації Харківської загальноосвітньої школи І-Ш ступенів № 41 Харківської міської ради Харківської області вбачається, що мати малолітнього [PERSON] з сім`єю не проживає, за життям дитини не слідкує. З листа Центру соціальних служб Московського району від 09.02.2021 вбачається, що спеціалістами Центру двічі відвідувалась мати дітей, [PERSON] , але поспілкуватись з нею виявилось не можливим через відсутність ї вдома. Матері дітей було залишене запрошення, але до Центру вона не прийшла. Згідно заяви [PERSON] від 26.02.2020 вбачається, що вона не проти позбавлення її батьківських прав відносно своїх дітей [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] взята на облік, як кандидат в потенційні опікуни за № 103 від 03.02.2020 та надана інформація занесена до Єдиної інформаційної аналітичної системи «Діти». До ССД по Московському району 04.02.2021 надійшла заява [PERSON] із проханням подати до суду позовну заяву про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітніх: [PERSON] та [PERSON] , га встановлення опіки над дітьми, у зв`язку з тим, що вона не може подати відповідну заяву у зв`язку з обмеженим її сімейним бюджетом. Ухвалою суду від 03 березня 2021 року відкрите провадження по справі та визначено розглядати справу за правилами загального позовного провадження. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] , яка діє на підставі виданої довіреності, підтримала позовні вимоги позивача в повному обсязі, посилаючись на вищенаведене, та просила позов задовольнити. Третя особа - [PERSON] підтримала позовні вимоги в повному обсязі та зазначила, що [PERSON] її дочка, вона має двох неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Її дочка своїми дітьми не займається, не надає допомоги на їх утримання, не працює, зловживає спиртними напоями. [PERSON] дідусь водить та забирає зі школи. [PERSON] не має відповідного статусу, тому не може бути влаштована до дитячого садка. Відповідач - [PERSON] про час та місце розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином, зокрема розміщенням оголошення на офіційному сайті Судової влади України, на неодноразові виклики в судове засідання не з`явилася, відзив на позов не надала. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення представника позивача та третьої особи, дослідивши матеріали справи та надані докази, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що на обліку дітей, що перебувають у складних життєвих обставинах, підстави проживання в сім`ї, в якій батьки або особи, які їх замінюють, ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дитини, Служби у справах дітей по Московському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради (далі за текстом - ССД по Московському району) знаходяться малолітні [PERSON] , [INFO] , (наказ № 50 від 27.02.2020), та [PERSON] , [INFO] (наказ № 49 від 27.02.2020). Крім цього, у зв`язку з тим, що діти залишились без батьківського піклування, малолітні [PERSON] та [PERSON] тимчасово влаштовані до сім`ї рідних [PERSON] , яка мешкає за адресою: [ADDRESS] . Мати дітей - [PERSON] , зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] . Відомості про батьків дітей записані відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України. Місце проживання малолітніх дітей не зареєстроване. До ССД по Московському району 17.02.2020 надійшов лист сектору ювенальної поліції Московського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області про те, що був встановлений факт утримання місця для вживання наркотичних речовин за адресою місця проживання матері дітей, [PERSON] , та з проханням вирішити питання про позбавлення батьківських прав відносно матері дітей. Згідно з інформацією Комунального некомерційного підприємства «Міська дитяча поліклініка № 12» Харківської міської ради вбачається, що діти з матір`ю не проживають, вихованням дітей не займається, станом здоров`я сітей не цікавиться. З липня 2019 по теперішній час на огляд дітей у поліклініку супроводжувала бабуся, [PERSON] , яка всі рекомендації лікарів виконує в повному обсязі. З наданої інформації Харківської загальноосвітньої школи І-Ш ступенів № 41 Харківської міської ради Харківської області вбачається, що мати малолітнього [PERSON] з сім`єю не проживає, за життям дитини не слідкує. З листа Центру соціальних служб Московського району від 09.02.2021 вбачається, що спеціалістами Центру двічі відвідувалась мати дітей, [PERSON] , але поспілкуватись з нею виявилось не можливим через відсутність її вдома. Матері дітей було залишене запрошення, але до Центру вона не прийшла. З заяви [PERSON] від 26.02.2020 вбачається, що вона не проти позбавлення її батьківських прав відносно своїх дітей [PERSON] та [PERSON] . Згідно з відповіддю на ім`я [PERSON] . Служби у справах дітей пo Основ`янському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради від 03.02.2021, остання взята на облік, як кандидат в потенційні опікуни за № 103 від 03.02.2020 та надана інформація занесена до Єдиної інформаційної аналітичної системи «Діти». Згідно з висновком Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради від 23.04.2021 № 249, щодо доцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітніх дітей, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в інтересах дітей, Департамент служб у справах дітей, як представник органу опіки та піклування, вважає доцільним позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітніх дітей, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Крім того, Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради звернувся до суду з поданням 17.02.2021 № 147 щодо доцільності встановлення опіки над малолітніми [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та призначення [PERSON] , [INFO] , опікуном дітей, в якому в інтересах дитини, Департамент служб у справах дітей, як представник органу опіки та піклування, у разі позбавлення батьківських прав [PERSON] вважає за доцільне встановити опіку над малолітніми [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та призначення [PERSON] , [INFO] , опікуном дітей. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини. Відповідно до ст. 6 Декларації прав дитини, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітню дитину не слід, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір`ю. Згідно з ст.ст. 3,9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХП, яка відповідно до ст.9 Конституції України діє як складова національного законодавства України, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до вимог ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного із батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею 150 Сімейного кодексу України визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, зокрема, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Пленум Верховного Суду України в п. 15 Постанови від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто на виховання дитини, захист інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання ними своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання: не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно з п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України, факт ухилення батька (матері) від виховання та утримання дітей може бути підтверджений письмовими доказами (актами, листами тощо), а також показаннями свідків. Окремого рішення суду на підтвердження цього факту не потрібно. Водночас суди повинні враховувати, що у випадках, коли батьки не беруть участі у вихованні своєї дитини з поважних причин (через хворобу, перебування в тривалому відрядженні тощо), її усиновлення без їхньої згоди є неприпустимим. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 Сімейного кодексу України. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ст. 165 Сімейного кодексу України, право на звернення суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний заклад або інший заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно з ч. 1 ст. 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав: втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини; втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; не може одержувати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї працездатності (право на утримання від дитини); втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною, однак не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до ст. 58 ЦК України, опіка встановлюються над малолітніми особами, які є сиротами або позбавленими батьківського кування, та фізичними особами, які визнані недієздатними. Відповідно до ст. 244 Сімейного кодексу України опікуном, піклувальником дитини може бути за її згодою повнолітня дієздатна особа; при призначенні дитині опікуна або піклувальника органом опіки та піклування враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини. Згідно з вимогами ст. 63 ЦК України, опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повного цивільною дієздатністю; фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою; опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника; фізичний особі можу бути призначено одного або кількох опікунів чи піклувальників. Відповідно до ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. В ст. 51 Конституції України закріплений обов`язок батьків утримувати штей до їх повноліття. Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані угримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, мінімальний гарантований позмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до вимог п.3 ч. 3 ст. 71 Житлового кодексу Української РСР, житлове приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шести місяців у випадку влаштування дитини (дітей) на виховання родичів, опікуна чи піклувальника, у прийомну сім`ю, дитячий будинок сімейного типу, заклад для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, - протягом усього часу їх перебування у родичів, опікуна чи піклувальника, прийомній сім`ї, дитячому будинку сімейного типу, закладі для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування. Згідно зі ст. 25 Закону України "Про охорону дитинства", у разі передачі дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, під опіку чи піклування, влаштування в будинки дитини, дитячі будинки, школи-інтернати, дитячі будинки сімейного типу та прийомні сім`ї жиле приміщення, в якому вони проживали, зберігається за дітьми протягом усього часу перебування їх в цих закладах, у опікунів чи піклувальників, дитячому будинку сімейного типу, прийомній сім`ї незалежно від того, чи проживають у жилому приміщенні, з якого вибули діти, інші члени сім`ї. Відповідно до ст. 32 Закону України "Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування", за дітьми-сиротами та дітьми, позбавленими батьківського піклування, а також особами з їх числа зберігається право на житло, в якому вони проживали з батьками, рідними до встановлення опіки, піклування, влаштування в прийомні сім`ї, дитячі будинки сімейного типу, заклади для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи вищенаведене, суд вважає можливим позовні вимоги Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, в інтересах малолітніх: [PERSON] , [PERSON] задовольнити у повному обсязі. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача [PERSON] судовий збір в доход держави в розмірі 3632 грн.

Outcome: approved