Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-12 00:00:00

Лікар-психіатр 3-б відділення Полтавської обласної клінічної психіатричної лікарні ім. О.Ф. Мальцева [PERSON] звернувся до суду із заявою про визнання госпіталізації недієздатного [PERSON] до психіатричного стаціонару та його стаціонарного лікування за згодою опікуна доцільними. Заява обґрунтована тим, що 09 листопада 2017 року о 10 год. 50 хв. за направленням лікаря-психіатра ЛПНБІ та за заявою опікуна хворого в особі директора Лішинівського психоневрологічного будинку-інтернату на лікування до Полтавської обласної клінічної психіатричної лікарні ім. О.Ф. Мальцева поступив хворий [PERSON], [INFO], з діагнозом: Деменція помірно виражена внаслідок епілепсії з частими поліморфними епінагіадами, дисфоріями та значними порушеннями поведінки. Враховуючи початок захворювання з дитинства, неодноразовість лікування хворого в умовах ПОКПЛ, інвалідизацію хворого, його недієздатність, короткочасність покращення після стаціонарного лікування, безпосередні причини даної госпіталізації, психічний стан на момент огляду: значні порушення в поведінці, зміни в сфері мислення, інтелектуально-мнестичній, емоційно-вольовій сфері, лікар просив суд винести рішення про визнання госпіталізації недієздатного [PERSON] до психіатричного закладу та його стаціонарне лікування за згодою опікуна доцільними. В день розгляду справи лікар надав суду заяву з проханням справу розглянути за його відсутності. Прокурор в судовому засіданні заяву підтримав, проти її задоволення не заперечує. Суд, заслухавши думку прокурора, вивчивши докази у справі, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що рішенням Кобеляцького районного суду Полтавської області від 19 серпня 2008 року, яке набрало законної сили 30 серпня 2008 року, [PERSON] визнаний недієздатним, його опікуном призначено татарчук [PERSON] (а.с.6). Рішенням Кобеляцького районного суду Полтавської області від 14 червня 2010 року, яке набрало законної сили 25 червня 2010 року, опікунами [PERSON] призначено [PERSON] та адміністрацію Ліщинвського психоневрологічного будинку-інтернату в особі директора (а.с.5). Як вбачається з даних заяви лікаря, під час пологів відмічалась комбінована травма /ЧМТ, травма спини/, [PERSON] народився недоношеним. Відставав у психічному та фізичному розвитку від однолітків. Виховувався в Зінківському будинку-інтернаті, по досягненню 18-ти років переведений до Ліщинівського будинку-інтернату, підопічним якого є з 2.04.06р. Мати з хворим стосунків не підтримує. Батько є його опікуном. Судомні напади відмічаються з дитинства у вигляді поліморфних: (великі розгорнуті та абортивні) з схильністю до серійності та частими дисфоричними станами. У звязку з хворобою має інвалідність з дитинства 2 групи довічно. Постійно проживає в будинку-інтернаті. У звязку з почастішанням судомних нападів та порушенням поведінки багаторазово знаходився на лікуванні в ПОКПЛ. В клінічній картині домінує недоумство, експлазивність, дразливість, судомні напади частотою 5-6 на місяць. Остання госпіталізація в ПОКПЛ 26.05.17р. по 22.08.17р. Після виписки з ПОКПЛ і під час перебування в інтернаті протягом двох місяців психічний стан був задовільний. Напади рідкі, поведінка піддавалася корекції. Протягом останніх двох тижнів стан погіршився. 10 листопада 2017 року [PERSON] оглянутий комісією лікарів-психіатрів, якою йому встановлено діагноз: Деменція помірно виражена, внаслідок епілепсії з частими поліморфними епінападами зі схильністю до серійності та статусів, дисфоріями та значними порушеннями поведінки що вимагають корекції та лікування.. Враховуючи початок захворювання з дитинства, неодноразовість лікування хворого в умовах ПОКПЛ, інвалідизацію хворого, його недієздатність, короткочасність покращення після стаціонарного лікування, безпосередні причини даної госпіталізації, психічний стан на момент огляду: значні порушення в поведінці, зміни в сфері мислення, інтелектуально-мнестичній, емоційно-вольовій сфері, письмову заяву опікуна про прохання госпіталізації та лікування в стаціонарі, комісією зроблений висновок про доцільність госпіталізації [PERSON] Крім пояснень осіб, які беруть участь в судовому засіданні, зазначене підтверджується письмовими доказами висновком комісії лікарів-психіатрів, заявою опікуна хворого директора Ліщинівського психоневрологічного будинку інтернату [PERSON], рішеннями Кобеляцького районного суду Полтавської області від 19 серпня 2008 року та від 14 червня 2010 року, направленням на госпіталізацію. Відповідно до ст.13 Закону України Про психіатричну допомогу особа, визнана у встановленому законом порядку недієздатною, госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна. Рішенням Конституційного суду України від 1 червня 2016 року № 2-рп/2016 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення третього речення частини першої статті 13 Закону України "Про психіатричну допомогу" (справа про судовий контроль за госпіталізацією недієздатних осіб до психіатричного закладу) визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення третього речення частини першої статті 13 Закону України "Про психіатричну допомогу" від 22 лютого 2000 року № 1489-III з наступними змінами у взаємозвязку з положенням частини другої цієї статті стосовно госпіталізації особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю. Зважаючи на наявність у [PERSON] тяжкого психічного розладу, враховуючи початок захворювання з дитинства, неодноразовість лікування хворого в умовах ПОКПЛ, інвалідизацію хворого, його недієздатність, короткочасність покращення після стаціонарного лікування, безпосередні причини даної госпіталізації, психічний стан на момент огляду: значні порушення в поведінці, зміни в сфері мислення, інтелектуально-мнестичній, емоційно-вольовій сфері, письмову заяву опікуна про прохання госпіталізації та лікування в стаціонарі, враховуючи висновок комісії лікарів-психіатрів, суд вважає за необхідне поміщення [PERSON] до психіатричного стаціонару та його стаціонарне лікування визнати доцільними. За таких обставин суд приходить до висновку, що заява лікаря-психіатра підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved