Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-27 00:00:00

І. ПРОЦЕДУРА 09.12.2019 року позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з відповідача кредитну заборгованість у розмірі 30987,22 грн. та судові витрати в сумі 1921,00 грн. Ухвалою від 20.12.2019 року провадження у справі відкрито. Заочним рішенням Київського районного суду м.Одеси вимоги позивача задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за\~кредитним договором\~№ б/н\~від 30.10.2014\~року станом\~на 18.11.2019\~року у\~розмірі 30987,22\~грн. та судовий збір у розмірі 1921,00 грн. Ухвалою від 20.07.2020 року вказане заочне рішення скасовано, та справу призначено на новий розгляд. 01.10.2020 року від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву. 23.10.2020 року представник АТ КБ «Приват Банк» надав відповідь на відзив. 07.12.2020 року від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву. В матеріалах справи міститься клопотання представника позивача про розгляд справи за відсутності, вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач стосовно позову заперечував, просив відмовити у повному обсязі. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. На підставі викладеного суд вважає можливим розглянути справу по суті. ІІ. АРГУМЕНТИ (ДОВОДИ) УЧАСНИКІВ СПРАВИ В своїх позовних вимогах АТ КБ "Приват Банк" посилається на те, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 30.10.2014 року [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 16785,31 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Позивач відповідно до умов договору виконав свої зобов`язання по наданню кредитних коштів, однак відповідачем умови договору не виконуються, порушуються строки повернення кредиту та сплати процентів, в зв`язку з чим позивач змушений звернутись до суду за захистом своїх порушених прав. Відповідач [PERSON] надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що відносно стягнення з відповідача відсотків на поточну та прострочену заборгованість, йому не було запропоновано конкретні Умови та правила банківських послуг, та зазначає, що у Анкеті-Заяві відсутня домовленість сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту. Щодо вимог про стягнення фактично отриманих відповідачем коштів, вважає, що у позивача сплинув строк позовної давності, тому є підстави відмови у позові. Представник АТ КБ «Приват Банку» надав відповідь на відзив, в якій зазначив, що підписавши Анкету-Заяву відповідач підтвердив, що він був ознайомлений з умовами кредитування та погодився з ними. Відповідачем не спростовується наданий розрахунок заборгованості, що стосується строків позовної давності сторона позивача зазначає, що згідно наданої виписки клієнт неодноразово здійснював погашення заборгованості, тому строк позовної давності не сплинув, у зв`язку з цим обставини на які посилається відповідач не відповідають дійсності. Також банк звертає увагу, що відповідач до певного часу належним чином виконував свої зобов`язання за кредитом. Відповідач [PERSON] надав заперечення на відповідь на відзив, в яких зазначив, що висловлену позицію позивачем не приймати до уваги, просить у позові відмовити. ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ Як встановлено у судовому засіданні, між позивачем та відповідачем було укладено договір б/н від 28.05.2010 року шляхом підписання відповідачем Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приват Банку /а.с.11/. 30.10.2014 року між ПАТ КБ "Приват Банк" та [PERSON] укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукта кредитних карт /а.с.12/, відповідно до умов якої заборгованість по Договору 1 з дати підписання становить 9302,77 грн., дата остаточного погашення заборгованості - 31.10.2015 року; заборгованість по Договору 2 з дати підписання становить 9522,54 грн., дата остаточного погашення заборгованості - 31.10.2015 року. Також умовами Генеральної угоди визначено, що Банк надає Позичальнику строковий кредит в сумі 16785,31 грн. на строк 12 місяців з 30.10.2014 року по 31.10.2015 року шляхом установлення кредитної лінії на платіжну карту на споживчі цілі в сумі 16785,31 грн. в обмін на зобов`язання Позичальника по поверненню кредита, сплаті відсотків в розмірі 0,833% в місяць на суму залишка заборгованості по Кредиту у вказані в Заяві, Умовах та правилах строки. Як вбачається з матеріалів справи, позивач виконав свої зобов`язання по наданню кредитних коштів відповідачу та відповідач [PERSON] тривалий час періодично ними користувався. Однак відповідач [PERSON] не виконав зобов`язання по поверненню суми отриманого кредиту та оплати відповідної плати за користування кредитом, чим порушив умови кредитного договору, що вбачається з детального розрахунку заборгованості, наданого позивачем до позову, станом на 18.11.2019 року. Так, згідно вказаного розрахунку, заборгованість [PERSON] становить 11255,66 грн., з яких: залишок заборгованості за відсотками на прострочену заборгованість - 5487,61 грн., заборгованість по пені - 14243,95 грн. /а.с.8-10/. Судом досліджено виписку по рахунку відповідача [PERSON] за період з 30.10.2014 по 09.10.2020 року/а.с.117-118/. IV. ПРАВОВІ НОРМИ, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ Суд зазначає, що спірні правовідносини регламентуються положеннями ст. ст. 16, 526, 530, 536, 611, 612, 634, 1048, 1050, 1054 ЦК України. Згідно з ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Статтею 256 ЦК України визначено, що позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно з ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. V. ОЦІНКА ДОВОДІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ВИСНОВКИ СУДУ Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Оскільки відповідач не здійснив повернення коштів у строк, визначений у Генеральній угоді, то суд приходить до висновку, що права, свободи та інтереси позивача порушені, що призвело до звернення позивача до суду за захистом. З вказаної заяви відповідача [PERSON] вбачається, що відповідач ознайомлений, про що свідчить його особистий підпис, із умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення. За таких обставин у анкеті-заяві наявна домовленість сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком. Тому доводи відповідача, що його не було ознайомлено з Умовами надання банківських послуг не приймаються судом до уваги. Суд приходить до висновку, що стороною позивача доведено факт укладення кредитного договору, на умовах зазначених в позовній заяві. При ухваленні рішення суд враховує висновки, що містяться в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 року по справі №342/180/17, в якій Верховний Суд, зокрема, зазначив, що обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людині основоположних свобод від 4 листопада 1950 року передбачає, що кожен має\~право на справедливий розгляд його справи судом. ЄСПЛ зауважує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до відповідальності у суді після закінчення певного періоду часу після вчинення правопорушення. Періоди позовної давності, які є звичним явищем у національних правових системах Договірних держав, переслідують декілька цілей, що включають гарантування правової визначеності й остаточності та запобігання порушенню прав відповідачів, які могли б бути ущемлені у разі, якщо було б передбачено, що суди ухвалюють рішення на підставі доказів, які могли стати неповними внаслідок спливу часу» (див. mutatismutandis рішення у справах «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії» від 20 вересня 2011 року («OAO NeftyanayaKompaniyaYukos v. Russia», заява № 14902/04, пункт 570), «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства» від 22 жовтня 1996 року («StubbingsandOthers v. theUnitedKingdom», заяви № 22083/93 і № 22095/93, пункт 51). Відносно доводів сторони відповідача, про застосування строків позовної давності, суд зазначає наступне. У відповіді на заяву про застосування позовної давності представник позивача посилається на те, що оскільки відповідач до певного часу належним чином виконував свої зобов`язання за кредитом, це свідчить про те, що відповідач знав про умови кредитування та визнав свої зобов`язання за договором. З цього приводу суд зазначає, що згідно з випискою по рахунку відповідача [PERSON] за період з 30.10.2014 року по 09.10.2020 року останнє погашення заборгованості мало місце 19.02.2020 року. Тобто, як вбачається з виписки наданої позивачем строк позовної давності для звернення до суду не сплинув. Також судом вбачається, що відповідачем по справі [PERSON] не наданого жодного належного та допустимого доказу в сенсі ст. ст. 77, 78 ЦПК України на обгрунтовання його заперечень щодо позову. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин, з урахуванням вищевикладеного, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені. VI. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved