Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про стягнення аліментів, посилаючись на те, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, який укладено 23 вересня 1989 року у Великокучурівській сільській раді Сторожинецького району Чернівецької області. Від шлюбу у сторін народилося троє дітей, із яких [PERSON] [INFO] є неповнолітнім. Подружжя спільно не проживає, неповнолітній син проживає з батьком. Відповідач не приймає участі у вихованні та утриманні сина [PERSON] , що і послужило причиною звернення позивача до суду з цим позовом. Позивач просив суд стягувати з відповідача аліменти на утримання сина [PERSON] [INFO] у твердій грошовій сумі по 2200 гривень щомісячно, до досягнення сином повноліття, допустивши негайне виконання рішення в межах платежів за один місяць. Провадження у справі відкрито 21.02.2020 року з призначенням судового засідання за правилами спрощеного позовного провадження на 11.03.2020 року. Позивач та його представник [PERSON] в судове засідання направили письмову заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задоволити. У разі неявки відповідача не заперечували проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, хоча про день, час та місце розгляду справи була повідомлена судом належним чином. Згідно ч.1 ст.223 ЦПК України, суд знаходить можливим здійснити розгляд справи без участі відповідача та ухвалити заочне рішення. Дослідивши письмові докази по справі судом встановлено фактичні обставини справи і відповідні правовідносини. Так судом встановлено, що згідно Свідоцтва про народження (а.с.4) матір`ю [PERSON] [INFO] є [PERSON] , а батьком - [PERSON] , які зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сторони, спільно не проживають, а син [PERSON] проживає з батьком. Згідно ст.51 Конституції України та у відповідності до положень ст.ст.180, 181 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Таким чином відповідач, будучи зобов`язаною утримувати сина [PERSON] до досягнення ним повноліття, участі в утриманні дитини ні в грошовій ні натуральній формах не надає, тому суд знаходить, що позовна вимога про стягнення з відповідача аліментів на утримання своєї неповнолітньої дитини підлягає задоволенню. Вирішуючи питання про розмір аліментів, що будуть стягуватись з відповідача, суд виходить з того, що згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Законом України "Про охорону дитинства" від 26 квітня 2001 року визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Всі вказані обставини судом враховуються та крім цього суд бере до уваги, що статтею 7 Закону України Про державний бюджет України на 2020 рік встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 років в сумі 2218 гривень. Дитина відповідача перебуває саме в такому віці, а відповідно має право на матеріальне забезпечення хоча б в мінімальному розмірі, яке їй зобов`язані, надати, згідно вимог ст.180 СК України, її батьки, які згідно ст.180 СК України зобов`язані утримавати дитину до досягнення нею повноліття. Виходячи із позовних вимог позивач не навів розміру аліментів, який буде необхідним і достанім для забезпечення розвитку дитини. Маючи бажання отримувати прожитковий мінімум для дитини позивач не врахував і свою участь в такому забезпеченні. Статтею182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оцінюючи ці фактичні обставини, суд знаходить, що із відповідача, яка є молодою, здоровою людиною працездатного віку необхідно в обов`язковому порядку стягувати на її дитину аліменти, які з урахуванням в тому числі і матеріального становища сторін та відсутність у відповідача інших осіб на її утриманні, мають складати на думку суду 1600 гривень. Аліменти суд стягує з часу звернення позивача до суду, тобто з 05.02.2020 року, що відповідає положенням ст.191 СК України та допускає рішення, згідно п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, до негайного виконання. Судові витрати суд покладає на відповідача, у зв`язку з тим, що дитина проживає з батьком, а у відповідача не встановлені будь-які інші грошові чи аліментні обов`язки. \~ \~ \~

Outcome: partial