Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-24 00:00:00

Описова частина Зміст позовних вимог [PERSON] звернулась до Лисичанського міського суду Луганської області з позовом до Лисичанської міської ради, військово-цивільної адміністрації міста Лисичанська Луганської області про визнання права власності на нерухоме майно. Позов заявлено з підстав втрати документа, який засвідчує право власності на нерухоме майно. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що [PERSON] , є власником житлового будинку [ADDRESS] , загальною площею 47,80 кв.м., житлова площа 26,60 кв.м, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 25.01 1978 р, державним нотаріусом Лисичанської державної нотаріальної контори, реєстр № 2-173, 2/3 частини житлового будинку зареєстроване Лисичанським міським бюро технічної інвентаризації 26.01.1978 р., 1/3 частина житлового будинку зареєстровано згідно договору дарування від 06.02.1979р., посвідченого нотаріусом Лисичанської державної нотаріальної контори , реєстр № 2-413 та Лисичанським міським бюро технічної інвентаризації 09.02.1979 р. за реєстром № 4408. У позивача зберігається договору дарування від 06.02.1979р., а свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 25.01.1978 р. втрачено. Позивач через свого представника звернулася до Лисичанської державної нотаріальної контори з заявою про видачу дублікату свідоцтва про право на спадщину за законом замість втраченого. Відповіддю від 12.09.2019 р. державний нотаріус Лисичанської державної нотаріальної контори повідомив, що архів за 1969-2000 роки включно передано до Луганського обласного нотаріального архіву. Луганський обласний нотаріальний архів повідомив про те, що документи, у тому числі свідоцтво про право на спадщину за законом, виданого Лисичанською державною нотаріальною конторою 25.01.1978 р. за реєстровим № 2-173 на ім`я [PERSON] перебувають у м. Луганську на тимчасово непідконтрольній території України. Право власності на житловий будинок [ADDRESS] , підтверджується інформаційною довідкою БТІ, технічним паспортом на будинок, договором дарування житлового будинку. На підставі викладеного просила суд визнати за [PERSON] , право власності на 2/3 частини житлового будинку [ADDRESS] , загальною площею 47,80 кв.м., житлова площа 26,60 кв.м. будівлями та спорудами у зв`язку з втратою свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 25.01,1978 р, державним нотаріусом Лисичанської державної нотаріальної контори, реєстр № 2-173 , замість втраченого. Надходження позовної заяви та інших заяв до суду 25.02.2020 року ухвалою суду прийнято до свого провадження цивільну справу №415/8698/19. 29.11.2019 року від представника Лисичанської міської ради Бондарєвої В.В. надійшов відзив, в якому вона просила відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки відповідач не ставить під сумнів наявність права власності на спірне нерухоме майно, а саме позов не містить жодної вимоги саме до відповідача. 29.07.2020 року представник позивача - адвоката Ковтун Л.Я. надала до суду клопотання, в якому просила справу розглядати без її участі та без участі позивача. Позов підтримала. Доводи особи, яка подала позов Позовна заява мотивована тим, що позивач не може отримати документ, який засвідчує право власності на нерухоме майно. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, клопотання про відкладення справи до суду не надходило. Представник позивача - адвокат Ковтун Л.Я. в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, надала до суду письмове клопотання, в якій просила справу розглядати за її відсутності та відсутності позивача, позов підтримала у повному обсязі, просила суд позов задовольнити. Відповідач - представник Лисичанської міської ради в судове засідання не з`явився, про день, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надав. Відповідач - представник військово-цивільної адміністрації міста Лисичанська Луганської області в судове засідання не з`явився, про день, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надав. За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, встановленими наступні фактичні обставини справи. Фактичні обставини справи, встановлені судом З матеріалів справи встановлено, що згідно з інформаційної довідки № 754 від 19 серпня 2019 року, виданої Лисичанським комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації», право приватної власності на житловий будинок [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, видане 25.01.1978 р., посвідчений нотаріусом Лисичанської державної нотаріальної контори за реєстром № 2-173 - 2/3 частини, зареєстроване Лисичанським міським бюро технічної інвентаризації 26.01.1978 за реєстром № 4408. 1/3 частина житлового будинку зареєстровано згідно договору дарування від 06.02.1979 р. посвідчений нотаріусом Лисичанської державної нотаріальної контори за реєстром № 2-413 та в ЛМ "БТІ" 09.02.1979 р. за реєстром № 4408. Згідно з свідоцтва про право на спадщину за законом від 25.01.1978 року, посвідченого державним нотаріусом Лисичанської державної нотаріальної контори за реєстром №2-173 майно [PERSON] , померлої [INFO] спадкують донька [PERSON] - 1/3 частку, і [PERSON] - 2/3 частки будинку за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до реєстраційного напису на документі про право власності, зареєстровано в БТІ за реєстром №2-174. Згідно з договором дарування від 06.02.1979 року, посвідченого державним нотаріусом Лисичанської державної нотаріальної контори Фесенко Р.А. за реєстром за № 2-413, [PERSON] подарувала [PERSON] 1-3 частку житлового будинку що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до реєстраційного напису на документі про право власності, проведеного БТІ будинок 1/3 частина зареєстрований за [PERSON] за реєстром №4408 від 09.02.1979 року. Згідно з технічним паспортом на житловий будинок [ADDRESS] , замовником технічної інвентаризації є [PERSON] . Згідно з звітом про оцінку житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , наданого Приватним підприємством Незалежна експертна оцінка «НЕО» від 03.10.2019 року, оціночна вартість об`єкту, станом на 03.10.2019 року складає 54 970,00 грн.. Згідно з відповіддю №427/02-14 від 12.09.2019 року, наданою державним нотаріусом Лисичанської державної нотаріальної контори Аббасовим Е.І., щодо видачі дублікату свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Лисичанською державною нотаріальною конторою 25 січня 1978 року за реєстром № 2-173 на ім`я [PERSON] Лисичанська державна нотаріальна контора зазначила, що архів Лисичанської державної нотаріальної контори за 1969 - 2000 роки включно передано до Луганського обласного нотаріального архіву. Згідно з відповіддю № 934 від 17.09.2019 року, наданою Луганським обласним державним нотаріальним архівом Головного територіального управління юстиції, свідоцтво про право на спадщину за законом, виданого Лисичанською державною нотаріальною конторою 25.01.1978 за реєстровим № 2-173 на ім`я [PERSON] до м. Старобільська та м. Сєвєродонецька не передавались і перебувають у місті Луганську на тимчасово не підконтрольній території України. Таким чином, відсутня можливість надати дублікат по вказаному запиту. Мотивувальна частина Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 року звернуто увагу судів на те, що відповідно до ст. 255, 271 ЦПК України в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документи, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 року суди повинні мати на увазі, що факт володіння громадянином жилим будинком на праві власності встановлюється судом, якщо у заявника був правовстановлюючий документ на цей будинок, але його втрачено і немає можливості підтвердити наявність права власності не в судовому порядку. В таких справах заявник має подати докази про відсутність можливості одержання чи відновлення відповідного документу про право власності та про те, що на підставі цього документа жилий будинок належав йому на праві власності. Відповідно до статті 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Як роз`яснено у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних прав про спадкування», якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК України, відповідно якої позов про визнання права власності може бути пред`явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п. 37 Постанови Пленуму ВСУ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», з урахуванням положень ч.1 ст. 15 та ст. 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до пункту 1.1 Глави 22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, у разі втрати або зіпсування документа, посвідченого або виданого нотаріусом, за письмовою заявою осіб, за дорученням яких або щодо яких учинялася нотаріальна дія, нотаріусом видається дублікат утраченого або зіпсованого документа. Відповідно до ч. 6 та 7 ст. 14 Закону України «Про нотаріат», приватний нотаріус зобов`язаний забезпечити зберігання документів нотаріального діловодства та архіву приватного нотаріуса протягом усього строку здійснення ним нотаріальної діяльності. У разі припинення приватної нотаріальної діяльності документи нотаріального діловодства та архіву приватного нотаріуса передаються ним до відповідного державного нотаріального архіву в порядку, встановленому законодавством. В обласних центрах, містах Києві, Сімферополі та Севастополі, відповідно до статті 23 Закону України «Про нотаріат» та пункту 1 Положення про державний нотаріальний архів затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 18.05.2009 № 870/5, засновуються державні нотаріальні архіви (далі - Архів), які є складовою частиною Національного архівного фонду і здійснюють тимчасове (до 75 років) зберігання нотаріальних документів. Відповідно до п. 3 Положення про державний нотаріальний архів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 870/5 від 18.05.2009 архів створюється і ліквідується Міністерством юстиції України. Відповідно до абзацу двадцять два пункту 10 Положення про державний нотаріальний архів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 870/5 від 18.05.2009, Архів відповідно до покладених на нього завдань видає дублікати документів, що зберігаються в архіві, за письмовою заявою фізичних та юридичних осіб, за дорученням яких або щодо яких вчинялася нотаріальна дія. Відповідно до п. 5 Положення про державний нотаріальний архів затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 870/5 від 18.05.2009, керівництво архівом, матеріально - технічне, кадрове забезпечення, а також забезпечення архіву необхідним приміщенням, охороною та обладнанням здійснює управління юстиції. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008, видача свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно проводиться нотаріусами після надання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві. В разі відсутності таких документів нотаріус відмовляє у видачі свідоцтва про право на спадщину, в зв`язку з чим особа, яка претендує на зазначене майно повинна встановлювати право власності в судовому порядку. Відповідно до Постанови Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» № 254-VIII від 17.03.2015, визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» тимчасово, на строк, що закінчується через один рік з дня набрання чинності Законом України "Про створення необхідних умов для мирного врегулювання ситуації в окремих районах Донецької та Луганської областей", запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей, до яких належать райони, міста, селища, села, що визначаються рішенням Верховної Ради України (далі - окремі райони Донецької та Луганської областей). Відповідно до Постанови Верховної Ради України «Про визначення окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей, в яких запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування» № 252-VIII від 17.03.2015 до окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької і Луганської областей, в яких відповідно до Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» тимчасово запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, належать райони або їх частини, міста, селища і села, що знаходяться на територіях, які розташовані між державним кордоном України з Російською Федерацією, урізом води Азовського моря та лінією, яка визначена додатком до цієї Постанови, що відповідає Мінському меморандуму від 19 вересня 2014 року. Отже, судом встановлено, що отримати дублікати правовстановлюючого документу позивач не має можливості, оскільки зазначені документи, так само як і нотаріальний архів, знаходяться у м. Луганськ, яке розташоване на тимчасово окупованій території України, яка наразі непідконтрольна українській владі. За таких обставин, позовні вимоги [PERSON] до Лисичанської міської ради, військово-цивільної адміністрації міста Лисичанська Луганської області про визнання права власності на нерухоме майно підлягають задоволенню повністю.

Outcome: approved