Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-24 00:00:00

В травні 2014 року [PERSON] звернулась до Якимівського районного суду Запорізької області з позовом до [PERSON] селищної ради Якимівського району Запорізької області, [PERSON], треті особи: відділ [PERSON] у Якимівському районі Запорізької області про визнання недійсними рішення та скасування державних актів на право власності на земельну ділянку, після збільшення позовних вимог просила визнати недійсними та скасувати державні акти на право власності на земельні ділянки та як їх підставу рішення селищної ради, визнати недійсним договір дарування земельної ділянки, скасувати реєстрацію на право власності на земельну ділянку та визнати право власності на земельні ділянки, в якості третьої особи до участі в справі залучена реєстраційна служба Якимівського РУЮ Запорізької області. В судовому засіданні від представника позивача надійшла письмова заява (а.с. 141 том 2) про залишення без розгляду позовної вимоги, викладеної в п. 2 збільшеної позовної заяви, а, саме, в частині визнання недійсним Договору дарування земельної ділянки площею 0,3194 га, кадастровий номер 2320355400:10:002:0013, яка розташована за адресою буд.23 по вул. Лиманська в смт Кирилівка Запорізької області, посвідчений 04 вересня 2009 року приватним нотаріусом Якимівського районного нотаріального округу Запорізької області [PERSON] від імені [PERSON] на користь [PERSON]. Ухвалою Якимівського районного суду Запорізької області від 25 червня 2015 року позовна вимога в частині визнання вищевказаного договору дарування залишена без розгляду. Позовні вимоги [PERSON] обґрунтовувала тим, що їй згідно договору дарування житлового будинку, (нотаріально посвідченого [PERSON], державним нотаріусом Якимівської державної нотаріальної контори Запорізької області 05.06.2004р., зареєстрованого в реєстрі за № 845, та пройшло реєстрацію в КП «Якимівське бюро технічної інвентаризації) батько [PERSON] подарував житловий будинок № 23 по вул. Лиманській в с.Азовське ( на цей час - селище міського типу Кирилівка) Якимівського району Запорізької області. На час посвідчення договору дарування 05 червня 2004 року розташування житлового будинку визначалося за адресою - село Азовське, вул. Лиманська, буд.23, житловий будинок розташований на земельній ділянці площею 5800 кв. м, так як згідно [PERSON] з реєстру прав власності на нерухоме майно КП «Якимівське бюро технічної інвентаризації» від 16.03.2004р. за № витягу 3079506 площа земельної ділянки за адресою буд.23 по вул. Лиманська с. Азовське - 5800 кв.м., але державного акту не було так як, з 2001 року документи на приватизацію земельної ділянки знаходилися в стадії підготовки та розробки, але на час посвідчення договору питання не вирішилось з незалежних від сторін причин. З часу посвідчення договору дарування вона, як власник житлового будинку використовувала всю земельну ділянку, та площа, яка фактично використовується для обслуговування житлового будинку, споруд та будівель за адресою: будинок № 23 по вул. Лиманська в смт Кирилівка до встановленого забору складає - 0, 2394 га, за висновком незалежного експерта (а.с. 69-80 том 2 ). У зв»язку з тим, що вона з родиною постійно мешкає в місті Запоріжжі, за її згодою батько [PERSON] продовжував мешкати в цьому житловому будинку й користуватися будинком й земельною ділянкою. 28 серпня 2012 року батько [PERSON] помер. В лютому 2013 року від відповідачки [PERSON] позивачці за первісним позовом стало відомо про існування договору дарування земельної ділянки за адресою житлового будинку по вул. Лиманській, 23 в смт Кирилівка Якимівського району Запорізької області від імені [PERSON] на її користь, який був складений та посвідчений 04.09.2009 року приватним нотаріусом [PERSON] Тільки тоді позивач з»ясувала, що існують два [PERSON] на право власності на земельні ділянки від 07 травня 2007 року за адресою належного їй житлового будинку : один на площу - 0,1500 га(1500 кв.м.) для будівництва та обслуговування житлового будинку, інший на площу - 0,3194 га (3194 кв.м.) для ведення ОСГ, та пізніше стало відомо, що на підставі Державного [PERSON] на право власності на земельні ділянки, виданого 07.05.07р., батько [PERSON] 04 вересня 2009 року подарував відповідачу частину земельної ділянки площею 3194 кв.м, яка вирахувана з земельної ділянки 5800 кв.м, на якій розташований належний позивачу на праві особистої власності житловий будинок. Тому вона вимушена звернутися до суду для визнання права власності на землю під своїм же будинком, так як поява державних актів на право власності на земельні ділянки розташовані в Запорізькій області Якимівському районі смт Кирилівка, вул. Лиманська, 23, виданих [PERSON], який проживав в [INFO] на підставі рішення [PERSON] селищної ради № 43 від 26 грудня 2006 року, договору дарування земельної ділянки на користь відповідачки - [PERSON] унеможливлює користування земельною ділянкою необхідної для обслуговування житлового будинку. Поділ в 2006 р. земельної ділянки на дві ділянки: присадибну ділянку та ділянку для ведення особистого сільського господарства потягло зміну розміру земельної ділянки необхідної для обслуговування житлового будинку з 0,25 га до 0,15 га, зі зміною цільового призначення земельної ділянки. Технічна документація зі складання державного акту на право власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд за рахунок земель житлової та громадської забудови [PERSON] селищної ради визначає комплекс робіт по приватизації земельної ділянки [PERSON], що розташована: Якимівський район, смт Кирилівка, вул. Лиманська, 23 ( а.с. 143-157 том 2 ) та технічний звіт із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та для ведення селянського господарства містить висновок по технічній документації по підготовці державного акту на право власності на земельну ділянку, яка надається для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд на підставі технічної документації та згоди/рішення [PERSON] селищної ради № 824 від 22.06.2004р. з урахуванням споруд, які існують на земельній ділянці згідно з технічним паспортом БТІ № 563 від 31.07.2002 р. та інженерним обладнанням. [PERSON] селищною радою Якимівського району Запорізької області п»ятого скликання на сьомій сесії 26 грудня 2006 року було прийняте рішення № 43 «Про затвердження технічних звітів зі складання державних актів на право власності на земельні ділянки», яким на підставі заяв громадян та технічних звітів з розробки технічної документації по виготовленню державних актів на право власності на земельні ділянки для обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд та ведення особистого селянського господарства вирішено затвердити їх [PERSON] смт Кирилівка, вул. Лиманська, 23 : 0,15 га та 0, 3194 га. Як наслідок поява Державного [PERSON] на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 703912 виданий [PERSON] на земельну ділянку площею 0,1500 га кадастровий номер 2320355400:10: 002:0012 та Державного [PERSON] на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 703913 виданий [PERSON] на земельну ділянку площею 0,3194 га кадастровий номер 2320355400:10: 002:0013 Виготовлення документів зі зміною цільового призначення земельної ділянки , без надання дозволу на розроблення проекту її відведення, без виготовлення цього проекту без його затвердження, з порушенням установленого порядку передачі землі у власність громадян, змусили позивача звернутися до суду. Посилаючись на такі обставини, позивач просила визнати недійсними та скасувати [PERSON] акт на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 703912, виданий [PERSON] та як підставу - Рішення [PERSON] селищної ради від 26.12.2006 року № 43 на земельну ділянку площею 0,1500 га розташовану в Запорізькій області Якимівському районі смт. Кирилівка, вул. Лиманська, буд. 23, кадастровий номер 2320355400:10:002:0012 та [PERSON] акт на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 703913, виданий [PERSON] та його підставу - Рішення [PERSON] селищної ради від 26.12.2006 року № 43 на земельну ділянку площею 0,3194га розташовану в Запорізькій області Якимівському районі смт Кирилівка, вул. Лиманська, буд.23, кадастровий номер 2320355400:10:002:0013, визнати недійсним Договір дарування земельної ділянки площею 0,3194 га, кадастровий номер 2320355400:10:002:0013, яка розташована за адресою буд.23 по вул. Лиманська в смт. Кирилівка Запорізької області, посвідчений 04 вересня 2009 року приватним нотаріусом Якимівського районного нотаріального округу Запорізької області [PERSON] від імені [PERSON] на користь [PERSON], скасувати реєстрацію права власності № 500326 від 12.03.2013 року на земельну ділянку площею 0,3194 га, кадастровий номер 2320355400:10:002:0013, яка розташована за адресою буд.23 по вул. Лиманська в смт Кирилівка Запорізької області зареєстровану за [PERSON] реєстраційною службою Якимівського районного управління юстиції та визнати за [PERSON], ідентифікаційний номер [NUMBER], право власності на земельну ділянку площею 0,1500 га розташовану в Запорізькій області Якимівському районі смт Кирилівка, вул. Лиманська, буд.23, кадастровий номер 2320355400:10:002:0012 та на земельну ділянку площею 0,3194га розташовану в Запорізькій області Якимівському районі смт Кирилівка, вул. Лиманська, буд.23, кадастровий номер 2320355400:10:002:0013., за адресою належного їй на праві особистої власності житлового будинку № 23 по вул. Лиманська в смт Кирилівка Запорізької області без зміни їх цільового призначення. У зустрічних вимогах відповідач [PERSON] заявляє, що вона є власником земельної ділянки площею 0,3194га (3194кв.м), кадастровий номер 2320355400:10:002:0013 по вул. Лиманській в с.Азовське (смт Кирилівка) Якимівського району Запорізької області, яку вона отримала в дар від батька [PERSON] за договором дарування земельної ділянки від 04 вересня 2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Якимівського районного нотаріального округу Запорізької області [PERSON] Належні позивачу споруди, які знаходяться в межах зазначеної земельної ділянки, перешкоджають їй, тому просила примусити позивача до знесення незаконних самочинно збудованих некапітальних об»ектів нерухомості, якими користується позивач - відповідач за зустрічним позовом, заборонити їй здійснювати будь-яке будівництво на земельній ділянці та здійснювати будь-які дії, які можуть перешкоджати у користуванні належній [PERSON] власністю. У судовому засіданні первісний позивач та її представник підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити.. Представник відповідача [PERSON] селищної ради Якимівського району Запорізької області у судове засідання не з'явився, але до суду надійшла заява з проханням розглянути справу без їх участі на розсуд суду. ( а.с.131 том2) Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про дату та місце судового розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила. Разом з цим, відповідачка надала суду письмові заперечення, в яких позов не визнала та прохала відмовити в його задоволенні, зустрічний позов підтримувала та просила його задовольнити. Представник третьої особи реєстраційної служби Якимівського РУЮ просив розглянути справу без його участі, на розсуд суду. ( том 2 а.с.118) Представник третьої особи - держземагентсва у Якимівському районі, належним чином повідомлений про час та місце судового засідання, до суду не зявився, причини неявки суду не повідомив, заперечень не надав. ( том 2 а.с.125). У судовому засіданні були вивчені наступні докази по справі : ТОМ 1 · свідоцтво про смерть [PERSON] (а.с.7) · договір дарування житлового будинку від 05 червня 2004 р. (а.с.8) · витяг про державну реєстрацію прав (а.с. 9) · договір дарування земельної ділянки від 04.09.2009 року (а.с.10, 125-126) · [PERSON] акти на право власності на земельні ділянки (а.с.11, 12, 127-128) · Заява [PERSON] до [PERSON] селищної ради від 19.12.2005 року (а.с.13) · Рішення [PERSON] селищної ради № 32 від 18 жовтня 2001 р. з додатком до нього (а.с.14-15) · Технічний паспорт на житловий будинок по вул.. Лиманська 23 (а.с.16-22) · Технічний звіт ПП «Кадастр» із землеустрою щодо складання документів що посвідчують право на земельну ділянку гр.. [PERSON] (а.с.23-54) · Інформація реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с.83,84) · Інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо обєкта нерухомого майна (а.с.86,87) · Спадкова справа № 109/2012 до майна померлого [PERSON] (а.с.103-119) · Витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.129) · Витяг (а.с.130) · Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження (а.с.135) · Копія виписки з домової книги по вул.. Лиманська 23 (а.с.177) · Виписка з рішення [PERSON] селищної ради № 43 від 26 грудня 2006 року про затвердження технічних звітів зі складання державних актів на право власності на земельні ділянки (а.с.178) · ТОМ 2 · Рішення [PERSON] селищної ради № 22 від 05 березня 2002 року «Про закріплення земельної ділянки» (а.с.4) · Рішення Запорізької обласної ради № 26 від 29.09.2004 року « Про зміну меж селища міського типу Кирилівка, Якимівського району» (а.с 5) · [PERSON] України щодо грошової оцінки землі (.а.с.6) · Копія паспорта [PERSON] (а.с.20) · Висновок будівельно технічної експертизи № 2036 від 10.03.2015р. з додатками (а.с.69-80) · Акт № 740 первинної посмертної судово-психіатричної експертизи відносно [PERSON] (а.с.97-106) · Рішення апеляційного суду Запорізької області від 20 січня 2015 року (а.с.135-137) · Технічний звіт ПП «Кадастр» із землеустрою щодо складання документів що посвідчують право на земельну ділянку гр.. [PERSON] (а.с.143-157) · Вислухавши пояснення сторін, з'ясувавши обставини справи, дослідивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд знаходить первісний позов обґрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Як вбачається з вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що згідно договору дарування житлового будинку від 05 червня 2004 року батько [PERSON] подарував [PERSON] житловий будинок № 23 по вул. Лиманській в селі Азовське (на цей час - селище міського типу Кирилівка) Якимівського району Запорізької області, на земельній ділянці площею 5800 кв.м (0,58га), на якій розташовано: житловий будинок літ. А-1, площею 346,5 кв.м та господарчі і побутові споруди: сарай літ.Б-1, площею 42,8 кв.м, гараж літ.В-1, площею 18,4 кв.м, навіс літ. Г-1, площею 41,3 кв.м, сарай літ. Д-1, площею 13,2 кв.м, сарай літ.Є-1, площею 29 кв.м, навіс літ.Ж-1, сарай літ.3-1, площею 20,2 кв.м, сарай літ.І-1, площею 15,3 кв.м, сарай літ.К-1, площею 15,3 кв.м, огорожа №1, водогін №2, що підтверджується Договором дарування посвідченим [PERSON], державним нотаріусом Якимівської державної нотаріальної контори Запорізької області 05.06.2004р., зареєстрованому в реєстрі за № 845, та пройшло реєстрацію в КП «Якимівське бюро технічної інвентаризації» (а. с.8-9 том 1 ) [PERSON] з реєстру прав власності на нерухоме майно КП «Якимівське бюро технічної інвентаризації» від 16.03.2004р. за № витягу 3079506 площа земельної ділянки за адресою буд.23 по вул. Лиманська с.Азовське - 5800 кв.м, але державного акту не було так як, з 2001 року документи знаходилися в стадії підготовки та розробки за заявою [PERSON] та згідно відповідей [PERSON] селищної ради . На час посвідчення договору дарування 05.06.2004р. діяло обмеження на відчуження земельних ділянок, встановлене Перехідними положеннями прийнятого 25.10.2001 року новим (на той час) Земельним Кодексом України, яким заборонено з 10.02.2001р. до 01.01.2002р., а потім з 2002 року до 01.01.2005 року відчуження земельної ділянки. Частинами першою, другою ст. 116 Земельного кодексу України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування та державних органів приватизації щодо земельних ділянок, на яких розташовані об'єкти, які підлягають приватизації, в межах їх повноважень. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Статтями 118, 121 ЗК України передбачений порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами. Так, відповідно до частин першої, другої, шостої - десятої статті 118 ЗК України, в редакції, чинній на час спірних правовідносин передбачено, що громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки. Громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають заяву про вибір місця розташування земельної ділянки до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У заяві зазначаються бажані розміри та мета її використання. Відповідна місцева державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада розглядає заяву, і в разі згоди на передачу земельної ділянки у власність надає дозвіл на розробку проекту її відведення. Вибір місця розташування земельної ділянки та надання дозволу і вимог на розроблення проекту її відведення здійснюються у порядку, встановленому статтею 151 цього Кодексу. Проект відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян організаціями, які мають відповідні дозволи (ліцензії) на виконання цих видів робіт, у строки, що обумовлюються угодою сторін. Проект відведення земельної ділянки погоджується з органом по земельних ресурсах, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органами, органами архітектури і охорони культурної спадщини та подається на розгляд відповідних місцевої державної адміністрації або органу місцевого самоврядування. Районна, Київська чи Севастопольська міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада у місячний строк розглядає проект відведення та приймає рішення про передачу земельної ділянки у власність. Частиною 2 ст. 25 Закону України "Про землеустрій" серед видів документації із землеустрою передбачено: пункт д) проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок; п. і) технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку. Пунктом 2 Порядку розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України N677 від 26.05.2004 року, в редакції на час виникнення спірних правовідносин, передбачено, що проект відведення земельної ділянки не розробляється у разі, коли: земельна ділянка, межі якої визначено в натурі (на місцевості), надається у користування або безоплатно передається у власність без зміни її цільового призначення; земельна ділянка набувається у власність шляхом купівлі-продажу, дарування, міни, на підставі інших цивільно-правових угод, успадкування, без зміни її меж та цільового призначення; земельна ділянка придбана на конкурентних засадах (за результатами земельних торгів). Отже, за системним аналізом зазначених норм права на земельну ділянку виникають на підставі рішення (акту) органу виконавчої влади або місцевого самоврядування за умови дотримання при їх підготовці положень законодавства щодо надання усіх документів необхідних для отримання земельної ділянки. Між тим, всупереч зазначеним вимогам Земельного кодексу України, [PERSON] селищною радою (була передана у власність земельна ділянка поділена на дві земельні ділянки зі зміною цільового призначення без надання дозволу на розроблення проекту її відведення, без виготовлення цього проекту та його затвердження. Тобто, з порушенням установленого порядку передачі землі у власність громадянам. Як встановлено судом, рішенням [PERSON] селищної ради №43 від 26 грудня 2006 року затверджені технічні звіти із складання державного акту на право власності на земельні ділянки та передано у власність [PERSON] дві земельні ділянки площею0,15 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, та для ведення особистого селянського господарства - 0,3194 га, на підставі заяви [PERSON] Я.В., але з суттєвою зміною розміру земельної ділянки для обслуговування житлового будинку(а.с.147 том 2) та цільового призначення без виготовлення проекту відведення земельних ділянок. З огляду на зазначене, суд дійшов до висновку, що без розроблення відповідного проекту відведення земельної ділянки та поділ її на дві земельні ділянки [PERSON] селищна рада не мала права передавати землю у власність в такому вигляді. Тобто,рішення селищної ради у цій частині є незаконним, тому і [PERSON] акти про право власності на дві земельні ділянки такого розміру видані без достатніх правових підстав. Не кажучи вже про те, що на час винесенні вказаного рішення власником житлового будинку № 23 по вул. Лиманській смт. Кирилівка був не [PERSON], а [PERSON] З часу посвідчення договору дарування [PERSON] користувалася всією земельною ділянкою. За її згодою в будинку, так як вона з родиною постійно мешкає в місті Запоріжжі, за спільною угодою батько продовжував мешкати в цьому житловому будинку користуватися земельною ділянкою. На час посвідчення договору дарування розташування житлового будинку визначалося за адресою - село Азовське, вул. Лиманська, буд.23. ( надання землі для обслуговування житлового будинку у межах 0,6 га - для сільської місцевості фактично по договору дарування -58 га), відповідало на момент укладання договору дарування житлового будинку відповідало на той час діючому законодавству. Треба зазначити, що відповідно земельно-шнурової книги за будинком № 23 по вул. Лиманській с .Азовське рахувалось 0,58 га ( що підтверджується договором дарування), у 2004 р. 0,3091 га ( що підтверджується листом [PERSON] селищної ради ( а.с.146 том2), згодом стали рахуватись дві земельні ділянки розмірами 0,15 га та 0,3194 га ( відповідно до земельно-шнурової книги на теперішній час де площа земельної ділянки виправлялась , що було встановлено судом при огляді оригіналу книги ( та.с.177 том1). Проведення технічних робіт по виготовленню технічної документації по складанню державних актів на право власності на земельні ділянки з 2001 року по 2006 рік, зміна статусу села Азовське на частину селища міського типу Кирилівка в 2006 році, загальна практика поділу земельної ділянки на дві: перша - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, друга - для ведення особистого селянського господарства, призвело до виготовлення двох державних актів в на дві ділянки, але без розроблення відповідного проекту відведення земельних ділянок. Норма безоплатної приватизації встановлена п. "г" ч. 1 ст. 121 Кодексу (в селах -0,25га, селищах - 0,15 га та містах - 0,10 га). При реалізації права на приватизацію присадибних земельних ділянок, виникла проблемна ситуація, пов'язана із тим, що надана у користування земельна ділянка в селі перевищила граничні норми безоплатної приватизації, визначені для селища (за ст. 121 чинного ЗКУ). У більшості таких випадків земельна ділянка за існуючою на той час практикою приватизувалася з її поділом на дві ділянки - присадибну ділянку та ділянку для ведення ОСГ. Втім у цьому разі, виплила зміна цільового призначення та суттєва зміна розміру земельної ділянки, яка використовувалася для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Але механізм вже був запущений, а тому, [PERSON] селищною радою Якимівського району Запорізької області п»ятого скликання на сьомій сесії 26 грудня 2006 року було прийняте рішення № 43 «Про затвердження технічних звітів зі складання державних актів на право власності на земельні ділянки», яким на підставі заяв громадян та технічних звітів з розробки технічної документації по виготовленню державних актів на право власності на земельні ділянки для обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд та ведення особистого селянського господарства вирішено затвердити їх [PERSON] смт Кирилівка, вул. Лиманська, 23 : 0,15 га та 0, 3194 га. Як наслідок поява Державного [PERSON] на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 703912 виданий [PERSON] на земельну ділянку площею 0,1500 га кадастровий номер 2320355400:10: 002:0012 та Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 703913 виданий [PERSON] на земельну ділянку площею 0,3194 га кадастровий номер 2320355400:10:002:0013. Вищевикладене привело суд до висновку про порушення [PERSON] селищною радою встановленого порядку передачі землі 28 серпня 2012 року [PERSON] помер. Факт смерті підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.7 том1 ) [PERSON] спадкової справи № (а.с.103-119 том1 ) спадкоємцями на час його смерті є його діти -[PERSON]- позивач, [PERSON], [PERSON] - які відмовились від спадщини на користь [PERSON], та [PERSON] - відповідач. Всім було відомо, що житловий будинок № 23 по вул. Лиманській в с. Азовське (смт Кирилівка) належить [PERSON] за договором дарування, та земельна ділянка не оформлена. Але під час зустрічі всіх спадкоємців у лютому місяці 2013 року від відповідачки позивачу стало відомо про існування договору дарування земельної ділянки за адресою її житлового будинку по вул. Лиманській, 23 в смт Кирилівка Якимівського району Запорізької області від імені [PERSON] на її користь. Тільки тоді позивач з»ясувала, що вже існують два [PERSON] на право власності на земельні ділянки від 07 травня 2007 року за адресою житлового будинку : один на площу - 0,1500 га(1500 кв.м.) для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівль і споруд, інший на площу - 0,3194 га(3194 кв.м.) для ведення ОСГ, та також, стало відомо, що на підставі Державного [PERSON] на право власності на земельну ділянку, серія ЯГ номер 703913, виданого 07.05.07р. [PERSON] селищною радою, [PERSON] 04 вересня 2009 року подарував [PERSON] частину земельної ділянки площею 3194 кв.м, яка вирахована з земельної ділянки 5800 кв.м, на якій розташований належний [PERSON] на праві особистої власності житловий будинок. [PERSON] реєстрація згідно [PERSON] з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно - земельну ділянку за адресою: Запорізька обл., Якимівський р., смі Кирилівка, вулиця Лиманська, 23, кадастровий номер 2320355400:10:002:0013 за цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, площею 0,3194 га здійснено 12.03.2013 року реєстраційною службою Якимівського районного управління юстиції Запорізької області (а.с.86-87 том1 ). Відчуження об'єктів нерухомого майна в період з 1 січня 2002 р. до 20 червня 2007 р. (під час дії ст. 120 ЗК в редакції від 25 жовтня 2001 р.) не тягнуло автоматичного переходу права власності на земельну ділянку під будівлями і спорудами. В таких випадках право власності на земельну ділянку або її частини могло переходити відповідно до ст. 120 ЗК 2001 р. на підставі цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди. До особи, яка придбавала житловий будинок, будівлю або споруду з 1 січня 2004 р. (з моменту набрання чинності ЦК 2003 р.), згідно зі ст. 377 ЦК, а з часу внесення змін до ст. 120 ЗК Законом України від 27 квітня 2007 р. № 997-V - і згідно зі ст. 120 ЗК, переходило право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором; а якщо договором це не було визначено, до набувача переходило право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для її обслуговування. Стаття 377 ЦК і ст. 120 ЗК встановлюють правило переходу права власності на земельну ділянку до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, оскільки земля і розміщені на ній об'єкти нерухомості нерозривно пов'язані між собою. За час, коли змінювалися редакції ст. 120 ЗК та ст. 377 ЦК, склалась ситуація, коли власник земельної ділянки і власник нерухомості, що розташована на ній, не співпадають в одній особі. Власник нерухомості, що знаходиться на земельній ділянці, лише формально є власником земельної ділянки, право власності на яку зареєстроване за іншою особою. І в результаті власник земельної ділянки і власник об'єкта нерухомості, розташованого на ній, не можуть у повному обсязі здійснювати свої права власника. [PERSON] ч.1 ст.155 ЗК України «У разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним». [PERSON] ч.2 ст.158 ЗК України «Виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян». [PERSON] ч.5 ст.116 ЗК України «Земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом». [PERSON] ч.2 ст. 152 ЗК України «Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків». [PERSON] пп. б), г), д) ч.3 ст.152 ЗК України «Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав ...; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; застосування інших, передбачених законом, способів». В свою чергу, згідно пп. З, 4, 5, 10 ч.2 ст.16 ЦК України «Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб». [PERSON] п.1 Постанови Пленуму ВСУ №7 від 16.04.2004 р. суди мають захищати права всіх суб'єктів права власності на землю та на господарювання на ній при вирішенні земельних спорів. Одним із способів захисту прав на земельну ділянку може біти визнання державного акту недійсним з підстави визнання недійсним акту органу влади або місцевого самоврядування, який порушує права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належної їй земельною ділянкою. Само по собі визнання державного акту недійсним без визнання недійсним рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування про надання земельної ділянки відповідно до ст.ст. 152,155 ЗК України не може бути способом захисту порушеного права. Окрім цього з 01.01.2013 року набрали чинність окремі положення Закону України «Про державний земельний кадастр» та Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». [PERSON] реєстрація речових прав здійснюється шляхом внесення записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. За положеннями ст.21 ЦК України суд визнає незаконним і скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади АРК або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. У зв'язку з незаконністю розпорядження, державний акт на право власності на землю, виданий на його підставі, згідно ст.155 ЗК України. визнається недійсним. [PERSON] правової позиції ВСУ, викладеної у постановах від 26.09.2012 року (справа №6-103цс12) та від 04.06.2014р. (справа №6-46цс14) у спорах, пов'язаних з правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, угоди, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Визнання недійсними тільки державних актів може мати місце у разі їх видання з порушенням вимог закону, всупереч рішень і угод. У цьому разі таке визнання є належним і самостійним способом поновлення порушених прав в судовому порядку. Оспорюваний державний акт на право власності на землю лише посвідчує право власності відповідача, а підставою набуття такого права відповідно до ст.116 ЗК України є рішення органу виконавчої влади, законність якого оспюрюється і яке є чинним на час подачі цього позову. Позивач, як власник житлового будинку, має право використовувати земельну ділянку в розмірі необхідному для обслуговування житлового будинку на власний розсуд відповідно до її цільового призначення, згоди на використання її відповідачем, вона не надавала, тому порушені її права підлягають поновленню. Розмір земельної ділянки, необхідної для обслуговування житлового будинку, будівлі або споруди, визначається шляхом проведення за клопотанням сторін експертизи з урахуванням чинних нормативних документів у галузі будівництва, санітарних норм та правил тощо. [PERSON] висновку експерта № 2036 за результатами проведеної будівельно-технічної експертизи площа, яка фактично використовується [PERSON] для обслуговування житлового будинку, споруд та будівель за адресою: будинок № 23 по вул. Лиманська в смт Кирилівка до встановленого забору складає - 2394 кв.м (0.2394 га). Проведеною судовою будівельно-технічною експертизою також встановлено, що на земельній ділянці розташовані будівлі та споруди: житловий будинок літ. А-2, площею 159,4 кв.м, підвал під житловим будинком літ.А-2, житловий будинок літ.А1-2, площею 132,9 кв.м, сарай літ.Б-1, площею 42,8 кв.м, відкрита тераса літ. 6-1, площею 15,4 кв.м, гараж літ.В-1, площею 18,4 кв.м, навіс літ.Г-1, площею 41,3 кв.м, сеннік літ. Д-1, площею 13,2 кв.м, сарай літ. Е-1, площею 29,0 кв.м, навіс літ.Ж-1, площею 12,3 кв.м, сарай літ.3-1, площею 20,0 кв.м, сарай літ.І-1, площею 15,3 кв.м, сарай літ.К-1, площею 15,3 кв.м, огорожа літ.№1, водопровід літ. №2 (а.с.69-80 том 1 ), що співпадає з тим, що передано в дар позивачу в 2004 році за договором дарування (а.с.8 том 1 ), та є тими спорудами, які існують на згаданій земельній ділянці згідно з технічним паспортом БТІ № 563 від 31.07.2002 р. (а.с. 16-2 том 1) Відповідач звернулася з зустрічним позовом про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, в якому просить знести «незаконні самочинно збудовані некапітальні об»єкти нерухомості по вул. Лиманській 23 в смт Кирилівка, а, саме вигрібну яму, свинюшник, курятник, голуб'ятник, літній туалет, літній душ», які розташовані на подарованій їй в 2009 році земельній ділянці й яких в такому визначені не існує, а, надвірні споруди, які вимагає знести [PERSON] є невід'ємною частиною самого житлового будинку і становлять єдине ціле. Про вказані вище обставини свідчить п. 8 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» від 4 жовтня 1991 року (з подальшими змінами та доповненнями), яким передбачено, що різні господарські будівлі (літні кухні, сараї тощо) є підсобними будівлями і складають з будинком одне ціле. Тому при відчуженні жилого будинку вони переходять до нового власника разом з будинком, якщо при укладенні договору про відчуження не було обумовлено їх знесення або перенос попереднім власником. На цей час земельна ділянка, яка попередньо була надана [PERSON] на підставі Указу Президента України «Про забезпечення економічних інтересів і соціального захисту працівників соціальної сфери села», згідно з нормами ЗК 1990 року працівники соціальної сфери села мали право отримати земельні ділянки сільськогосподарського призначення не більше 0,6 га (надана 0.58 га), з яких 0, 25 га залежно від категорії населеного пункту (місто, селище, село) використано для будівництва й обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка) та для інших потреб за погодженням з селищною радою, поділена на дві земельні ділянки площею 0,15 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та 0,3194 га для ведення особистого селянського господарства. З 2002 року (технічна документація на житловий будинок) до моменту дарування позивачу у червні 2004 року житлового будинку (договір дарування) й на цей час (кадастровий план) для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд використовується земельна площа 0.2394 га, а не 0.15 га. що відокремлена від земельної ділянки сільськогосподарського призначення огорожею (парканом). Вимоги [PERSON] щодо знесення «об»єктів нерухомості», які є невід»ємною частиною і складають з будинком №23 по вул. Лиманській в смт Кирилівка і власником якого є позивач одноособово, безпідставні, посилання на їх незаконне самочинне будівництво не обґрунтовано, крім того, заборонити здійснювати будь-які дії за адресою належного [PERSON] їй на праві приватної власності житлового будинку порушує її права власника, а тому, .в задоволенні зустрічних вимог необхідно відмовити. На підставі вище викладеного

Outcome: partial