Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-03 00:00:00

Позивач [PERSON], звернулася в суд з позовною заявою та просить суд ухвалити рішення, яким: визнати незаконними дії директора Державної організації «Комбінат Троянда», яким безпідставно застосовано до неї дисциплінарне стягнення; скасувати наказ Державної організації «Комбінат Троянда» №145 від 13.10.2017 року «Про оголошення дисциплінарного стягнення», як незаконний; стягнути з відповідача судові витрати. В обґрунтування позовних вимог позивач, покликається на те, що з 16 жовтня 1985 року була тимчасово прийнята на роботу в Комбінат «Троянда», а з 07 травня 1985 року переведена на постійній основі на посаду апаратника хімводоочистки котельні. За період багаторічної праці змінювалися займані нею посади (старшин інспектор, заступник начальника дільниці зберігання). Відтак, з 01 серпня 2006 року, її переведено на посаду начальника дільниці зберігання №1. 06 лютого 2007 року Комбінат «Троянда» перейменовано в ДО «Комбінат «Троянда». 13.10.2017 року директором організації винесено наказ №145 «Про оголошення дисциплінарного стягнення», яким їй оголошено стягнення у вигляді догани. Підставою застосування вказаного дисциплінарного стягнення став акт від 09.10.2017 року складений щодо неї «Про невиконання розпорядження керівника, порушення пункту 3.11 Правил внутрішнього трудового розпорядку ДО «Комбінат Троянда». Однак, ні акт від 09.10.2017 року, ні наказ від 13.10.2017 року їй надані для ознайомлення не були. Дисциплінарне стягнення їй не було повідомлено та не надано під розписку. Крім того, в порушення трудового законодавства, перед накладенням дисциплінарного стягнення, директором [PERSON] не взято у неї письмових пояснень. Відтак оскаржуваний наказ винесений з порушенням чинного законодавства, а відтак є незаконним і таким, що підлягає скасуванню. В судовому засіданні позивачка [PERSON] підтримала поданий нею позов та просила його задовольнити, покликаючись на мотиви викладенні в позовній заяві. Додатково зазначила, що з розпорядженням №1 від 05.10.2017 року (невиконання якого ставиться в проступок) її було ознайомлено о 10:00 год. 05.10.2017 року. Вказаний документ містив вимогу: «Пояснення надати в термін 05.10.2017 р. до 14:00». Разом з тим форми дачі таких пояснень (усні чи письмові пояснення) визначено не було. Так, враховуючи стислі строки виконання згаданого документа, одразу ж після ознайомлення директором організації [PERSON] її з розпорядженням, вона одразу ж пояснила останньому, причини відсутності на робочому місці та зазначила що вказану відсутність вона заздалегідь погоджувала із відповідальними особами. Представник позивачки - [PERSON], в судовому засіданні на підтримання позову виклав обставини наведені в позовній заяві, а тому, покликаючись на них, просив позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи. Проте, на адресу суду надіслав клопотання про розгляд справи за його відсутності. Також зазначив, що в задоволенні позову просить відмовити, зіславшись на обставини викладені у відзиві на позов. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: директор Державної організації «Комбінат Троянда» [PERSON] в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, про причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав. Тому суд вирішив розгляд справи проводити за його відсутності, оскільки неявка останнього не перешкоджала судовому розгляду. Разом, матеріали справи містять достатньо доказів про взаємовідносини сторін. Суд, заслухавши пояснення сторін, та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, однак частково з наступних підстав. Дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи встановлено та визнається сторонами, що позивачка перебувала в трудових відносинах з відповідачем - ДО «Комбінат «Троянда». Так, зокрема, з 01 серпня 2006 року, [PERSON] переведено на посаду начальника дільниці зберігання №1 /арк. справи 6-7/. Згідно з розпорядження №1 від 05.10.2017 року «Про надання пояснень щодо порушення розпорядку робочого дня» директор ДО «Комбінат Троянда» вимагав від [PERSON]: 1) надати пояснення щодо покинення території комбінату та місця перебування в робочий час 03.10.2017 року з 14:12:20 до 14:19:48. Та відповідальної особи, яка надала дозвіл; 2) надати пояснення щодо спізнення та виходу на роботу 04.10.2017 року о 14:39:59; 3) пояснення надати в термін 05.10.2017 року до 14:00. Позивачку з вказаним розпорядження ознайомлено 05.10.2017 року о 10:00 год, про що свідчить її власноручний підпис /арк. справи 42/. Відповідно до\~статті 139 КЗпП України\~працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. Аналогічна вимога закріплена в Правилах внутрішнього трудового розпорядку ДО «Комбінат Троянда», затверджених 04.01.2016 року, а саме, п.3.1.1. визначає, що до основних обовязків працівника відноситься: працювати чесно і сумлінно, дотримуватися правил трудової дисципліни, вчасно і точно виконувати розпорядження адміністрації, а також функції, визначені посадовими інструкціями /арк. справи 43/. Одним із видів юридичної відповідальності є дисциплінарна відповідальність. У сфері виконання найманої праці вона полягає в обов'язку працівника, який вчинив дисциплінарний проступок, давати звіт перед роботодавцем за свої протиправні дії та нести дисциплінарні стягнення, передбачені нормами трудового законодавства. Порушенням трудової дисципліни є невиконання або неналежне виконання з вини працівника покладених на нього трудових обов'язків, що проявились в порушенні: правил внутрішнього трудового розпорядку; посадових інструкцій; положень, наказів та розпоряджень власника. Факт скоєння працівником порушення трудової дисципліни та правомірності накладення дисциплінарного стягнення підлягає доказуванню відповідачем. Дисциплінарна відповідальність, як і будь-яка інша юридична відповідальність, має примусовий характер, який полягає в тому, що стосовно працівника, який вчинив дисциплінарний проступок, роботодавцем можуть уживатися заходи примусового впливу, примусова санкція, яка спричиняє для порушника певні негативні наслідки. Згідно зі\~статтею 147 КЗпП України\~за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення. Відповідно до\~статті 147-1 КЗпП України\~дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника. На працівників, які несуть дисциплінарну відповідальність за статутами, положеннями та іншими актами законодавства про дисципліну, дисциплінарні стягнення можуть накладатися також органами, вищестоящими щодо органів, вказаних у частині першій цієї статті. Дисциплінарне стягнення, відповідно до вимог\~статі 148 КЗпП України, застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. Наказом по ДО «Комбінат Троянда» №145-к від 13.10.2017 року «Про оголошення дисциплінарного стягнення» - [PERSON] (позивач) оголошено догану за порушення п.3.1.1 правилах внутрішнього трудового розпорядку ДО «Комбінат «Троянда». Тобто не виконання розпорядження №1 від 05.10.2017 року (в частині надання пояснень)/арк. справи 40/. В судовому засіданні встановлено, що після ознайомлення з вищевказаним наказом [PERSON] відмовилась поставити підпис про ознайомлення, що підтверджується долученим до відзиву на позов актом про відмову від підпису від 17.10.2017 року /арк. справи 40/. Разом з тим, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч.1\~ст.12 ЦПК України).\~\~Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі.\~\~ Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов'язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення (ч.1\~ст.81 ЦПК України), крім випадків, встановлених\~статтею 82 цього Кодексу.\~\~Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі. За загальними положеннями\~ЦПК України\~обов'язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів. Таким чином, факт скоєння працівником порушення трудової дисципліни та правомірності накладення дисциплінарного стягнення підлягає доказуванню відповідачем. Так, згідно з оскаржуваного наказу підставою накладення дисциплінарного стягнення є порушення позивачем вимоги п.3.1.1. Правил внутрішнього трудового розпорядку ДО «Комбінат «Троянда», затверджених 04.01.2016 року, а саме: "працювати чесно і сумлінно, дотримуватися правил трудової дисципліни, вчасно і точно виконувати розпорядження адміністрації, а також функції, визначені посадовими інструкціями". Також з долученого до матеріалів справи відзиву на позовну заяву, в якому відображено позицію відповідача щодо пред'явленого до нього позову підставою для винесення оскаржуваного наказу стало невиконання п.3 розпорядження №1 від 05.10.2017 року «Про надання пояснень щодо порушення розпорядку робочого дня», що підтверджується: актом про невиконання розпорядження керівника від 09.10.2017 та витягом з протоколу розширеного засідання профспілкового комітету. Проте, суд вважає за необхідне звернути увагу на некоректне формулювання самого тексту згаданого розпорядження, з якого вбачається, що таке містило вимогу: "Пояснення надати в термін 05.10.2017 р. до 14:00". Разом з тим, форми дачі таких пояснень (усні чи письмові) визначено не було. В судовому засіданні [PERSON] ствердила, що безпосередньо під час ознайомлення її з розпорядженням, враховуючи стислі строки виконання такого, нею директору організації було усно пояснено причини відсутності на робочому місці у запитуваний період. Окрім того, зазначила, що повідомляла адміністрацію про необхідність зявитися 04.10.2017 року до Жидачівського ВП Стрийського ВП ГУНП у Львівській області. Сторона відповідача, будучи наділена правом спростування вищевказаного, належних доказів суду не подала та не спростувала такого в судових засіданнях, в яких приймала участь. Крім цього, суд вважає за необхідне акцентувати увагу на дотриманні відповідачем порядку накладення дисциплінарного стягнення. Так, у відповідності до розяснень наданих Пленумом Верховного Суду України у\~постанові «Про практику розгляду судами трудових спорів» №9 від 06.11.1992\~при розгляді судами справ щодо накладення дисциплінарних стягнень судам необхідно зясувати, в чому конкретно проявились порушення, що стало приводом для накладення стягнення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені ст.ст.147-1,\~148,\~149 КЗпП України\~правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось уже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника. Статтею 149 КЗпП України\~визначено, що до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. Всупереч наведеному, судом встановлено та визнається стороною відповідача, що перед накладенням дисциплінарного стягнення власником або уповноваженим ним органом(ДО «Комбінат Троянда», адміністрацією) не було виконано вказаного обовязку. Судом критично оцінюються покликання сторони відповідача на правову позицію Верховного Суду України, викладену у справі № 6-2801цс15, згідно якої: невиконання власником або уповноваженим ним органом обовязку зажадати письмове пояснення від працівника та неодержання такого пояснення не є підставою для скасування дисциплінарного стягнення, якщо факт порушення трудової дисципліни підтверджений представленими суду доказами. Так, як доказ порушення [PERSON] трудової дисципліни сторона відповідача покликається на акт про невиконання розпорядження керівника від 09.10.2017 та витяг з протоколу розширеного засідання профспілкового комітету №12 від 12.10.2018 року. Проте, суд вважає що вказані документи не можуть буть визнані допустимим доказам та відповідно не можу слугувати доказом порушення [PERSON] трудової дисципліни оскільки такі складені не в день фактичного виконання розпорядження (05.10.2017 року), а 09.10.2017 та 12.10.2017 року відповідно. Варте уваги і те, що при накладенні стягнення адміністрація ДО «Комбінат Троянда» покликається на порушення [PERSON] Правил внутрішнього трудового розпорядку ДО «Комбінат Троянда», затверджених 04.01.2016 року (як вище встановлено п. 3.1.1). Проте, вказаний документ містить обовязки як працівників так і адміністрації. Так, згідно з п.8.2 Правил до застосування дисциплінарного стягнення адміністрація повинна зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. У випадку відмови працівника дати письмові пояснення складається відповідний акт. Відтак, в даному випадку порушення адміністрацією п.8.2 Правил є неприпустимим, оскільки як форма порушення трудової дисципліни позивачу ставиться саме невиконання п.3.1.1 вказаних Правил. Враховуючи наведені обставини, суд дійшов висновку про те, що оскаржуваний наказ прийнятий безпідставно та з порушенням порядку застосування дисциплінарного стягнення, відтак є незаконним і підлягає скасуванню. Що стосується позовної вимоги про\~\~визнання незаконними дій директора ДО «Комбінат Троянда» [PERSON] щодо застосування до позивачки дисциплінарного стягнення, то суд вважає за необхідне зазначити, що вказана вимога, входить до предмету доказування в частині скасування дисциплінарного стягнення, а відповідно не може бути самостійним способом захисту, відтак в цій частині позову слід відмовити. Що стосується порушеного у поданому відзиві на позов клопотання представника відповідача про пропуск позивачем строків звернення з позовом до суду, то суд вважає за необхідне звернути на наступне. Дійсно, згідно з ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. У відповідності до п. 4 розяснень наданих Пленумом Верховного Суду України у\~постанові «Про\~практику розгляду\~судами трудових\~спорів» №9\~від 06.11.1992 року встановлені статтями 228, 223 КЗпП (322-08) строки звернення до суду застосовуються незалежно від заяви сторін. У кожному випадку суд зобов'язаний перевірити і обговорити причини пропуску цих строків, а також навести у рішенні мотиви, чому він поновлює або вважає неможливим поновити порушений строк. Якщо місячний чи тримісячний строк пропущено без поважних причин, у позові може бути відмовлено з цих підстав. На думку сторони відповідача, враховуючи, що дисциплінарне стягнення на [PERSON] було накладено 13.10.2017 року, а з позовом про визнання незаконним такого стягнення позивач звернулась лише 28.08.2018 року, відтак в задоволенні такого позову слід відмовити у звязку із пропуском тримісячного строку звернення до суду. Проте, вказане твердження представника відповідача суд вважає безпідставним з огляду на наступне. Так, в судовому засіданні встановлено, що оскаржуваний наказ вже був предметом розгляду в суді, а саме в цивільній справі №443/1370/17 за позовом [PERSON] до Директора ДО «Комбінат «Троянда» Державного агентства резерву України [PERSON] про визнання дій директора ДО «Комбінат «Троянда» протиправними та скасування наказу №145 від 13.10.2017 року «Про оголошення дисциплінарного стягнення». Так, за підсумками розгляду вказаної справи, постановою Апеляційного суду Львівської області від 23.08.2018 року у задоволенні згаданого позову було відмолено. Проте, з мотивувальної частини згаданого судового рішення вбачається, що в задоволенні позову відмовлено не у звязку з безпідставністю позову (оскільки його підстави не досліджувалися), а з причин його предявлення до неналежного відповідача. Відтак, суд вважає підставним звернення позивача до суду з метою захисту своїх порушених прав, оскільки статтею 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Згідно\~ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. У зв'язку з наведеним, встановленою є неправомірність дій відповідача щодо накладення на позивачку дисциплінарного стягнення у вигляді догани. Позивач довів ті обставини і факти, які повинен довести суду у відповідності до ст.ст.12,81 ЦПК України. Таким чином, є законі підстави (і вони не спростовані відповідачем) для скасування оскаржуваного наказу, а тому, враховуючи принцип диспозитивності цивільного судочинства позов є підставним та підлягає до задоволення частково. Крім того, відповідно до п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує\~як розподілити між сторонами судові витрати. Так, згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України, \~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача в користь позивача слід стягнути сплачений останнім судовий збір в сумі 704 /сімсот чотири/ гривні 80 копійок.

Outcome: partial