Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-23 00:00:00

ПАТ «Приватбанк» звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 21.04.2011 р. [PERSON] отримав кредит у розмірі 2900 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг. ПАТ «Приватбанк» свої зобов'язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Згідно п. 2.1.1.5.6 Умов надання банківських послуг, у разі невиконання зобов'язань за договором на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту і овердрафту) оплати винагороди банку. Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов надання банківських послуг, при порушенні позичальником строк платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитними відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Відповідно до п. 2.1.1.12.11 "Правил користування платіжною карткою", банк має право вимоги дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або у встановленої банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов'язків за цим договором. Згідно п. 1.1.3.2.2 "Умов та правил надання банківських послуг" у разі порушення власником або довіреною особою вимог діючого законодавства України та/або умов даного договору та/або у разі виникнення овердрафту банк має право призупинити здійснення розрахунків по карті (заблокувати карту) та/або визнати карту недійсною до моменту усунення порушень, а також вимагати дострокового виконання боргових обов'язків в цілому або у встановленою банком часткою у разі невиконання власником або довіреною особою власника своїх боргових обов'язків та інших обов'язків за цим договором. Позивач посилається на те, що у зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 30.09.2016 р. має заборгованість 30 710,94 грн., яка складається з наступного: 1 916,82 грн. - заборгованість за кредитом; 23 205,50 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3650.00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 1 438,62 грн. - штраф (процентна складова). Пунктом 1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. Позивач просить стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «Приватбанк» заборгованість у сумі 30710,94 грн. за кредитним договором № б/н від 21.04.2011 року, яка складається з наступного: 1 916,82 грн. - заборгованість за кредитом; 23 205,50 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3 650.00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 1 438,62 грн. - штраф (процентна складова). У судове засідання представник позивача не прибув, звернувшись до суду з заявою про розгляд справи у його відсутність, просив задовольнити позов, з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач у судовому засіданні позов не визнав, пояснивши, що через відсутність роботи, хворобу та смерть дружини, двоє малолітніх дітей, позбавлений можливості сплачувати платежі за кредитним договором. Просить застосувати строк позовної давності, відмовити у задоволенні позову банку. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню. Відповідно до ст.ст. 526. 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов'язання за даним договором. Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № б/н від 21.04.2011 р. [PERSON] отримав кредит у розмірі 2 900 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. Статтею 259 ЦК України передбачено, що позовна заява встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір укладається в письмовій формі. При цьому пунктом 1.1.7.31 Умов і правил надання банківських послуг строк позовної давності стосовно вимог Банку з повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, винагороди, неустойки пені, штрафів, витрат Банку складає 50 років. Згідно правової позиції, висловленої Верховним Судом України у постанові від 11.03.2015 року по справі № 6-16цс15, дійсно позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної даності укладається в письмовій формі (частина перша статті 259 ЦК України). Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах. Телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Виходячи з правового аналізу вказаних норм Умов і правил надання банківських послуг, пунктом 1.1.7.31 яких установлено позовну давність тривалістю в пятдесят років, не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, якщо такі Умови не містять підпису позичальника; не встановлено наявність належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці умови розумів позичальник, підписуючи заяву позичальника, а також те, що Умови містили збільшений строк позовної давності в момент підписання заяви позичальника, або в подальшому такі Умови, зокрема щодо збільшення строку позовної давності, не змінювались. Крім того, у заяві позичальника домовленості сторін щодо збільшення строку позовної давності немає. Відсутність позову про визнання кредитного договору недійсним як оспорюваного правочину не може бути перешкодою для неврахування інтересів позичальника при вирішенні справи за позовом банку до позичальника про стягнення заборгованості за кредитним договором. Відповідно до ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права (ч. 1 ст.261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Відповідачем останній платіж на погашення заборгованості перед банком за кредитним договором б/н від 21.04.2011 року було здійснено 12.07.2013 року в сумі 450 грн., що підтверджується наявним в матеріалах справи розрахунком заборгованості (а.с. 5). Проте, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором б/н від 21.04.2011 року лише 29.11.2016 року. тобто з пропуском встановленого законом 3-річного строку позовної давності. Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. У звязку з тим, що відповідач [PERSON] в судовому засіданні заявляв клопотання по застосування позовної давності до вимог банку. Суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову, з урахуванням того, що згідно ст. 266 ЦК України, зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Outcome: dismissed