Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-22 00:00:00

В червні 2021 року неповнолітня [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про позбавлення їх батьківських прав відносно неї та стягнення аліментів на її утримання в розмірі 50 % від прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку. Свої позовні вимоги позивач [PERSON] мотивує тим, що [PERSON] та [PERSON] є її батьками, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого відділом ДРАЦС Деснянського РУЮ у м.Києві. З 2015 року відповідачі її життям не цікавляться, не виявляють бажання спілкуватися, не забезпечують матеріально та не приймають участь у її вихованні. Мати, [PERSON] понад два роки проживає у м.Києві та її вихованням не займається. Батько, [PERSON] ніде не працює, не утримує підсобне господарство,не обробляє земельної ділянки, не утримує будинок у належних санітарних умовах та її вихованням також не займається. На даний час вона перебуває на навчанні у Верхівнянській філії ЖАТК. На час навчання проживає в гуртожитку навчального закладу. Позивачка позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити з підстав викладених в позові. Суду пояснила, що ще із самого дитинства була позбавлена батьківської любові. В основному її вихованням займався батько, відповідач [PERSON] з яким проживали то в с.Трубіївка разом з бабусею, матір`ю батька, то в м.Києві де у батька була робота, гуртожиток, а вона навчалася в спецінтернаті. Батько дбав про неї матеріально, займався її вихованням. Але як починав зловживати спиртними напоями, її життя змінювалось на гірше. Після того як почастішали випадки зловживання алкоголем, батька вигнали з роботи і вони переїхали в с.Трубіївку. На даний час батько ніде не працює, має тимчасові заробітки, але продовжує зловживати спиртними напоями. Телефонує інколи до неї, та дає деякі кошти, якщо має, але це буває рідко. Мати рідко цікавилася її життям. Часто пропадала з дому на довгий час, зловживала та зловживає спиртними напоями, ніде не працює. Єдиний раз пам`ятає, що були нормальні відносини з матір`ю, тоді коли разом проживали з нею в реабілітаційному центрі. Але мати після того не виправилася, а почала пропадати знову на довгий час, та зловживати спиртними напоями. Інколи телефонує до неї. Хотіла щоб у неї була повноцінна сім`я, щоб батьки цікавилася її життям, але розуміє, що цього не станеться, батьки не виправляться. Відповідач в судове засідання не з`явився, у матеріалах справи наявна належним чином завірена заява [PERSON] про визнання позовних вимог та розгляду справи у його відсутність (а.с.58). Відповідачка в судове засідання не з`явилася, у матеріалах справи наявна належним чином завірена заява [PERSON] про визнання позовних вимог та розгляду справи у її відсутність (а.с.69) Третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору представник Служби у справах дітей Ружинської селищної ради Житомирської області Мартинюк І.П. підтримала позовні вимоги позивачки, в подальшому у судове засідання не з`явилася подала заяву, в якій просить справу слухати у її відсутність, позовні вимоги підтримує. Суд дослідивши письмові докази по справі, встановив наступне. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітньої [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м.Києві (а.с.56). Відповідно до акту обстеження матеріально - побутових умов проживання [PERSON] , яка проживає за адресою [ADDRESS] від 17.06.2021 року, 20.10.2021 року , визначено , що санітарний стан помешкання незадовільний, житловий будинок потребує ремонту. В даній сім`ї склалися жахливі умови. Батьки [PERSON] в даному будинку за вищевказаною адресою не проживають. В шлюбі не перебувають.Вихованням доньки не займаються Ведуть бродячий аморальний спосіб життя, зловживають спиртними напоями (а.с.10, 57). Згідно висновку органу опіки та піклування ВК Ружинської селищної ради про можливість позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] відносно їх неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , виконавчий комітет Ружинської селищної ради вважає, за доцільне позбавити відповідачів батьківських прав у зв`язку з невиконанням ними батьківських прав та обов`язків (а.с.47). Як вбачається з довідки - характеристики №427 від 20.10.2021 року ВК Ружинської селищної ради Житомирської області, [PERSON] , [INFO] , проживала та не була зареєстрована в [ADDRESS] . Характеризується з негативної сторони. Місце знаходження невідоме, веде бродячий аморальний спосіб життя. Має доньку [PERSON] , [INFO] .Вихованням доньки не займається. Схильна до зловживання спиртними напоями (а.с.62). Згідно довідки-характеристики №428 від 20.10.2021 року ВК Ружинської селищної ради Житомирської області, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований в [ADDRESS] у будинку своєї матері [PERSON] , яка померла. В даний час ніде непрацює, місце знаходження невідоме, веде бродячий аморальний спосіб життя. Має доньку [PERSON] , [INFO] . Вихованням доньки не займається. Схильний до зловживання спиртними напоями (а.с.63). Згідно характеристики виданої Верхівнянською філією ЖАТК Бердичівського району Житмоирської області, неповнолітня, [PERSON] навчається у Верхівнянській філією ЖАТК з 01.09.2010 року за спеціальністю «Виробництво та переробка продукції рослинництва, характеризується позитивно. Але має проблеми в сім`ї, батьки не цікавляться нею (а.с.65). Відповідно вироку Ружинського районного суду Житмоирської області від 25.09.2017 року, відповідачу [PERSON] було визнано винною у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.185 КК України (таємне викрадення чужого майна (крадіжка)) та призначено покарання у вигляді громадських робіт на строк 100 (сто) годин (а.с.78-79). Відповідно до ч. 1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним. Згідно з п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007р. №3 " Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав" (далі - Постанова ВСУ) ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до п. 15 вказаної Постанови ВСУ позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної ради України від 27.02.1991р. №789-ХІІ, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Конвенцією про права дитини визначено, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розумінні. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ст. 3). Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини (ст. 9). Держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. 3 цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. З пояснень позивачки та досліджених доказів, стверджується свідоме нехтування відповідачами своїх батьківських обов`язків відносно неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] та ухилення ними від її виховання, піклування про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, навчання, дозвілля. З урахуванням викладеного суд приходить до висновку про наявність підстав для позбавлення [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно їхньої неповнолітньої дитини. Оскільки відповідачі [PERSON] та [PERSON] на думку суду не можуть позитивно впливати на виховання та розвиток дитини, свідомо самоусунулися від прийняття участі в її житті та спілкуванні з нею. Зв`язків не підтримують, не цікавляться її вихованням та навчанням, не надають матеріальної допомоги на утримання. Дане і стверджується тим, що відповідачі позовні вимоги визнали. Ці обставини свідчать про невиконання відповідачами батьківських обов`язків, закріплених частинами 1-3 статті 150 Сімейного кодексу України. Суду не надано доказів, які б свідчили про те, що відповідачі виконують свої обов`язки щодо виховання дитини або які б свідчили про поважність причин невиконання ними своїх батьківських обов`язків відносно неповнолітньої дитини. Оцінюючи викладені обставини, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог про позбавлення батьківських прав. Вирішуючи питання про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої позивачки, суд виходить з наступного. За змістом частин 2, 3 ст.166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ч.1 ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі та за правилами ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1 ст.183 Сімейного кодексу України, встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Крім того, частиною 1 ст.191 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти на дітей присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення та поновлення батьківських прав" та ст.166 ч.3 Сімейного кодексу України одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. При визначенні розміру аліментів суд враховує положення ч.2 ст.182, ч.2 ст.183 Сімейного кодексу України, приймає до уваги майновий стан відповідачів, які є працездатними, не мають жодних перешкод для працевлаштування та отримання грошових коштів для утримання своєї неповнолітньої дитини, суд приходить до висновку про можливість стягнення з [PERSON] , [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Крім того, суд вважає необхідним роз`яснити [PERSON] , [PERSON] , що у відповідності до ч.1 ст.169 Сімейного кодексу України, вони мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. З відповідачів на користь держави, підлягають стягненню судові витрати. На підставі ст.ст.150, 164, 166, 167, 180-183 Сімейного кодексу України, постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року.

Outcome: approved