Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-18 00:00:00

в лютому 2019 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. Ухвалою судді Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 лютого 2019 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання. Ухвалою суду від 28 лютого 2019 року витребувано з нотаріальної контори спадкову справу після смерті [PERSON] .. В обгрунтування своїх вимог позивач зазначила, що з 22.08.1987 року перебувала у шлюбі з [PERSON] .. [INFO] чоловік помер, після його смерті відкрилась спадщина у вигляді квартири [ADDRESS] . Спадкоємцями першої черги є вона та їх доньки [PERSON] та [PERSON] , які відмовились від прийняття спадщина на її користь. 19.02.2019 року позивач звернулась до Другої криворізької державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, однак їй було відмовлено у зв`язку з відсутністю нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу квартири. 10.12.1997 року її чоловік [PERSON] купив у [PERSON] квартиру [ADDRESS] за 24950 грн.. Договір купівлі-продажу квартири був зареєстрований в Криворізькій філії Придніпровської товарної біржі та нотаріально не посвідчувався. Право власності [PERSON] зареєстровано 19.12.1997 року в Криворізькому БТІ, про що був зроблений відповідний запис. Отже право власності [PERSON] на квартиру було набуто відповідно до діючого на той час законодавства, тому вона має право на квартиру в порядку спадкування після смерті [PERSON] .. Позивач в судове засідання не з`явилася заздалегідь подавши суду заяву про розгляд справи у її відсутність, у якій позовні вимоги вона підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явивася, направив на адресу суду відзив на позовну заяву, в якому просив прийняти рішенні відповідно до чинного законодавства та справу розглядати у їх відсутності. Треті особи в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причина неявки суду не відома. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] . Померлий [PERSON] був чоловіком позивача, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді квартири [ADDRESS] . Спадкоємцями першої черги за законом є дружина померлого [PERSON] та їх доньки [PERSON] та [PERSON] .. Як вбачається з матеріалів спадкової справи, [PERSON] та [PERSON] звернулись до нотаріуса з заявами про відмову у прийнятті спадщини після смерті батька [PERSON] на користь дружини померлого та їх матері [PERSON] .. 19 лютого 2019 року [PERSON] звернулась до Другої криворізької державної нотаріальної контори з заявою для оформлення Свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS] . Постановою державного нотаріуса Другої криворізької державної нотаріальної контори від 19.02.2019 року [PERSON] відмовлено у видачі Свідоцтва на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS] , яка належала померлому [INFO] [PERSON] , в звязку з тим, що Договір купівлі продажу квартири, посвідчений 10.12.1997 року Придніпровською товарною біржею, не відповідає ст. 15 ЗУ "Про товарну біржу". Як вбачається з матеріалів справи 10 грудня 1997 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме квартири [ADDRESS] . Договір укладено в Криворізькій філії Придніпровської товарної біржі за № 1046-Н/97, та зареєстровано 19.12.1997 року в Криворізькому бюро технічної інвентаризації за реєстровим № 2 сторінка № 284 запис 937, що підтверджується копією договору купівлі-продажу. Відповідно до ч. 2ст. 47 ЦК УРСР(в редакції 1963 року), що діяла на час виникнення правовідносин, якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. За змістом ст.ст. 128, 153, 224 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), що діяли на час виникнення правовідносин, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди. За договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Статтею 227ЦК УРСР (в редакції 1963 року), що діяла на час виникнення правовідносин, передбачалася обов`язкова нотаріальна форма договору купівлі-продажу житлового будинку (квартири) і його реєстрація органами місцевого самоврядування. Згідно ст. 15 Закону України «Про товарні біржі» не підлягали нотаріальному посвідченню угоди, які зареєстровані на біржі, якщо вони являють собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі. Відповідно до положень статті 3 Закону України від 01 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Однак , право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Відповідно до затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України 09 червня 1998 року N 121 і зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 26 червня 1998 року за N 399/2839 Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб (пункт 1 п\\п 1.5.-1.7.) державну реєстрацію права власності на об`єкти нерухомого майна здійснюють державні комунальні підприємства - бюро технічної інвентаризації. Державна реєстрація права власності на об`єкти нерухомого майна в бюро технічної інвентаризації є обов`язковою для власників, незалежно від форми власності. Реєстрація права власності на об`єкти нерухомого майна провадиться на підставі правовстановлювальних документів за рахунок коштів власників нерухомого майна. До переліку правовстановлювальних документів, на підставі яких провадиться державна реєстрація права власності на об`єкти нерухомого майна відноситься зокрема договори купівлі-продажу, міни, зареєстровані біржею (пункт 9 додатку № 1 до Інструкції). Таким чином, відповідно до чинних на той момент Правил державної реєстрації об`єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб, які передбачали в якості правовстановлюючого документу зареєстровані на біржі правочини, право власності на вищевказану квартиру зареєстровано в Криворізькому БТІ за спадкодавцем. Відповідно до п. 5 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 1 липня 2004 року за № 1952-1 право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. На підставі цього Закону реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень здійснюється лише в разі вчинення правочинів щодо нерухомого майна, а також за заявою власника (володільця) нерухомого майна. Таким чином, покупець повністю виконав умови договору купівлі-продажу нерухомого майна, договір у відповідності з вимогами ч.2 ст. 227 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), що діяла на час виникнення правовідносин, зареєстрований в КБТІ. Отже, спадкодавець набув право власності на спірне майно та законно ним володів. Відповідно до ст.1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» встановлено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. [PERSON] не має можливості реалізувати свої спадкові права після смерті чоловіка [PERSON] , оскільки договір купівлі-продажу нерухомого майна не був нотаріально посвідчений та не має можливості усунути порушення своїх прав в позасудовому порядку. Тому позовні вимоги в частині визнання договору купівлі-продажу квартири укладеного в Криворізькій філії Придніпровської товарної біржі дійсним підлягають задоволенню. Що стосується позовних вимог про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування, в цій частині позову слід відмовити, оскільки в цій частині право на отримання відповідного свідоцтва ніким не обмежується. Як вбачається з відомостей з місця реєстрації № 20586 від 24.11.2017 року, позивач була зареєстрована та проживала за однією адресою разом з померлим чоловіком, тому у відповідності до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. На підставі вищевикладеного у відповідності до ст. ст. 47, 224 ЦК УРСР, ст. 15 ЦК України,

Outcome: partial