Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-28 00:00:00

Згідно позовної заяви та пояснень позивача в судовому засіданні, він працює на посаді начальника дільниці І групи, дільниці з ремонту і технічного обслуговування систем кондиціювання і теплохолодопостачання, цеху з ремонту вентиляційних систем і кондиціювання енергоремонтного підрозділу відокремленого підрозділу «Хмельницька АЕС». Серед персоналу, який перебуває в його безпосередньому підпорядкуванні, є відповідач [PERSON], який займає посаду майстра з ремонту І групи. 22.06.2015 року позивач, як начальник дільниці, у звязку з проведенням атестації працівників ДП НАЕК «Енергоатом», видав відповідачу характеристику на нього для ознайомлення. На час складання такої характеристики він керувався посадовою інструкцією, іншими нормативно правовими документами, а також враховував та оцінював виконання [PERSON] своїх безпосередніх та функціональних обовязків, його морально ділові якості щодо виконання повсякденних завдань. В той же день відповідач звернувся з листом до голови атестаційної комісії [PERSON], в якому зазначив, що не погоджується з поданою на нього характеристикою, оскільки начальник дільниці [PERSON] має до нього привзяте відношення на протязі двох років на підґрунті між родинних стосунків. 26.06.2015 року відбулась нарада керівників цеху з ремонту вентиляційних систем і кондиціювання, де були присутні [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] і на порядок денний винесено питання про розгляд характеристики на відповідача. Під час наради відповідач надав свої пояснення щодо відмови в ознайомленні з характеристикою, наголосивши на тому, що [PERSON] тисне на нього з особистих мотивів. Так, [PERSON] пояснив, що два роки тому його син розлучився з донькою кращого друга позивача. Син відповідача на цей час судиться за будинок з другом позивача, а позивач за проханням останнього вдався до помсти батьку, тобто відповідачу. [PERSON] стверджував, що свої обов'язки виконує сумлінно. Коли вимоги нормативних і виробничих документів і порушував, то заради виробництва. Сказав, що провину свою визнає, і в майбутньому виправиться та шукатиме інше місце роботи. В свою чергу [PERSON] звернув увагу присутніх на те, що таке звинувачення та твердження зі сторони відповідача, є не що інше, як приниження його честі, гідності та ділової репутації в очах колег та присутніх керівників. Крім того пояснив, що все наведене в характеристиці на відповідача безпосередньо може підтвердити і персонал дільниці. Вказані обставини зафіксовані в протоколі наради №6/15 від 26.06.2015 року. Позивач вважає, що наведеними діями відповідача завдана суттєва шкода його честі та діловій репутації, як керівника підрозділу Хмельницької АЕС. Так, відомості викладені в протоколі №6/15 від 26.06.2015 року є цілком негативні обставини, котрі безпосередньо стосуються його як керівника певного трудового колективу та посадової особи Хмельницької АЕС і з точки зору стороннього спостерігача можуть бути розцінені як свідчення неналежного виконання покладених на нього обовязків, що в остаточному підсумку і призвело до поширення відповідачем недостовірної інформації та приниження честі, гідності та ділової репутації позивача. [PERSON] стверджує, що [PERSON] поширив, шляхом доведення до відома колег по роботі, неперевірену та неправдиву інформацію, яка не відповідає дійсності, чим принизив та образив його в їх очах. Поширенням недостовірної інформації, що порушує особисті немайнові права позивача, відповідач спричини йому моральну шкоду, яка полягає у приниженні честі, гідності та ділової репутації під час виробничої наради в присутності колег та підлеглих, безпідставній образі його як людини, внаслідок чого він перебуває в стані морального пригнічення і дискомфорту. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди [PERSON] оцінює в розмірі 3000 гривень, враховуючи глибину своїх душевних страждань, ступінь вини відповідача та приниження його честі та гідності. На підставі наведеного позивач просить визнати неправдивою, недостовірною та такою, що порочить честь, гідність та ділову репутацію, інформацію в зверненні на голову атестаційної комісії від 22.06.2015 року про те, що: «оскільки начальник дільниці [PERSON] до мене має при взяте відношення на протязі двох років на підґрунті між родинних стосунків». Визнати неправдивою, недостовірною та такою, що порочить честь, гідність та ділову репутацію, інформацію оприлюднену [PERSON] та доведену до присутніх керівників на нараді керівників цеху з ремонту вентиляційних систем і кондиціювання зафіксовану в протоколі №6/15 від 26.06.2015 року про те, що: «Наголосив, що на нього тисне начальник дільниці [PERSON], з особистих мотивів. Два роки тому, син [PERSON], розлучився з донькою кращого друга начальника дільниці. Син на цей час судиться за будинок з другом [PERSON], а [PERSON], за проханням друга вдавсь до помсти батьку, [PERSON]Д.». З метою спростування недостовірної інформації зобов'язати [PERSON] в присутності керівників [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] спростувати неправдиву інформацію та вибачитись. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 3000 гривень на відшкодування спричиненої моральної шкоди та судові витрати у справі. Представник позивача позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, просив їх задоволити. Відповідач позовні вимоги не визнав, просив в задоволенні позову відмовити. Пояснив, що починаючи з 2013 року на нього з боку позивача, як начальника, чиниться тиск. Причиною цього він вважає те, що два роки тому його син [PERSON] розлучився з донькою кращого друга позивача [PERSON] Як повідомив син, його колишня теща неодноразово говорила про те, що на прохання друга [PERSON] не дасть йому можливості спокійно працювати на Хмельницькій АЕС і «виживе» з роботи. Таку ж інформацію він чув від інших людей, які працюють на станції. Тому коли отримав негативну характеристику, то вирішив, що причиною її видання є вказані обставини, про що повідомив голову атестаційної комісії і сказав на нараді. Сказане та написане ним є його особистим баченням причин таких взаємовідносин, що склалися між ним та позивачем. Вважає, що жодним чином не порушив права позивача і не заподіяв йому моральної шкоди. Представник відповідача також просив відмовити в задоволенні позовних вимог посилаючись на їх безпідставність та необґрунтованість. Зазначив, що [PERSON] у сфері трудових відносин підпорядкований позивачу. Сам характер таких відносин свідчить про те, що [PERSON], керуючи відповідачем, як підлеглою особою, здійснює свої права керівника, а не обовязки у сфері трудових відносин. Тому ніякого порушення ділової репутації у спірних обставинах, викладених позивачем у своїй заяві, не відбулося, так як під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею саме трудових обовязків, а не виконанні прав. Викладена [PERSON] інформація в заяві від 22.06.2015 року та протоколі №6/15 від 26.06.2015 року про те, що начальник дільниці [PERSON] має до нього упереджене відношення на протязі двох років, тисне на нього з особистих мотивів і на прохання друга вдався йому до помсти, є лише оціночним судженням відповідача, тому не може бути предметом судового захисту. Такі висновки [PERSON] зробив зі слів свого сина [PERSON] та знайомих людей, які розповідали йому, що причиною такого відношення позивача до нього є дружба останнього з батьком його колишньої невістки [PERSON] Крім того, зафіксована в протоколі №6/15 від 26.06.2015 року інформація про те, що «два роки тому, син [PERSON], розлучився з донькою кращого друга начальника дільниці. Син на цей час судиться за будинок з другом [PERSON], а [PERSON], за проханням друга вдавсь до помсти батьку, [PERSON]Д.», є правдивою та достовірною, тому спростуванню не підлягає. Так, дійсно син відповідача розлучився зі своєю дружиною донькою кращого друга позивача і між ними відбувалася судова тяганина за будинок. Також представник вказав, що примусове вибачення як спосіб судового захисту гідності, честі чи ділової репутації за поширення недостовірної інформації чинним законодавством не передбачено. Що стосується вимог про стягнення моральної шкоди, то такі задоволенню не підлягають, оскільки позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів в підтвердження факту та обставин її заподіяння, не зазначено з чого виходив [PERSON] визначаючи її розмір. Заслухавши пояснення сторін, їх представників, показання свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено та не заперечується сторонами, що позивач [PERSON] працює на посаді начальника дільниці І групи, дільниці з ремонту і технічного обслуговування систем кондиціювання і теплохолодопостачання, цеху з ремонту вентиляційних систем і кондиціювання енергоремонтного підрозділу відокремленого підрозділу «Хмельницька АЕС» ДП «НАЕК «Енергоатом». В його підпорядкуванні на посаді майстра з ремонту І групи працює відповідач [PERSON] Як вбачається з листа [PERSON] від 22.06.2015 року, адресованого голові атестаційної комісії [PERSON], відповідачу було надано характеристику для ознайомлення, з якою він не погоджується, оскільки начальник дільниці [PERSON] має до нього привзяте відношення на протязі двох років на підґрунті між родинних стосунків. Вважає, що дана характеристика надумана і необґрунтована. Відповідно до протоколу наради керівників цеху з ремонту вентиляційних систем і кондиціонування № 6/15 від 26.06.2015 року, в присутності керівників [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] розглядалася характеристика на [PERSON], майстра з ремонту 1 групи. При цьому, [PERSON], начальник цеху, зачитав присутнім характеристику на [PERSON] і надав інформацію про відмову майстра [PERSON] від ознайомлення. [PERSON] дав пояснення про відмову від ознайомлення. Наголосив, що на нього тисне начальник дільниці [PERSON] з особистих мотивів. Пояснив це тим, що два роки тому син, [PERSON], розлучився з донькою кращого друга начальника дільниці. Син на цей час судиться за будинок з другом [PERSON], а [PERSON] за проханням друга вдавсь до помсти батьку, [PERSON] Майстер [PERSON] стверджував, що свої обовязки виконує сумлінно. Коли вимоги нормативних та виробничих документів і порушував, то заради виробництва. Сказав, що провину свою визнає і в майбутньому виправиться та шукатиме інше місце роботи. [PERSON], начальник дільниці, запитав присутніх, чи всі чули звинувачення [PERSON] в адресу начальника дільниці. Пояснив [PERSON], що це приниження честі і гідності, [PERSON] сказане на нараді в адресу [PERSON] треба буде підтвердити доказами в суді. Пояснив, що все наведене в характеристиці на [PERSON] може підтвердити персонал дільниці. Після цього з приводу виконання [PERSON] трудових обовязків висловилися [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] В кінцевому було вирішено попередити [PERSON] про відповідальність за подальші порушення вимог нормативних і виробничих документів. Просити [PERSON] змінити характеристику на більш позитивну. Головували «за» одноголосно, [PERSON], начальник дільниці, дав згоду на зміну характеристики на більш позитивну. Факт надання [PERSON] зміненої характеристики підтверджується її копією від 30.06.2015 року. В судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] підтвердили, що 26.06.2015 року на нараді, в їх присутності розглядалася характеристика на [PERSON], оскільки він з нею не погодився і не підписав. При цьому відповідач пояснив, що на нього тисне [PERSON] з особистих мотивів та вказав на ці мотиви, що було зафіксовано в протоколі. Пояснення, що відображені в протоколі відповідають сказаному [PERSON] У відповідь [PERSON] повідомив, що [PERSON] повинен буде підтвердити сказане в суді. Чи привзято чи ні відносився [PERSON] до [PERSON] їм не відомо. Відносини між позивачем та відповідачем були як в начальника з підлеглим, бували, як у всіх, різні ситуації з приводу вирішення робочих питань. Свідок [PERSON] показав, що працював разом з позивачем та відповідачем на одній дільниці з 2011 року по жовтень 2015 року. Під час своєї професійної діяльності помітив, що між ними загострилися відносини, зі сторони [PERSON] в адресу [PERSON] були неодноразові образи. Від їх відносин стало страждати виробництво. Під час одного з корпоративів [PERSON] заявив, що зробить все можливе, щоб звільнити [PERSON] з посади, говорив до нього та членів бригади написати доповідну записку з приводу того, що відповідач не справляється зі своїми обовязками. Весною 2015 року зі слів колег йому також стало відомо, що [PERSON] не пройде атестацію, оскільки [PERSON] дасть йому негативну характеристику, що і сталося. Про те, що [PERSON] тисне на відповідача з особистих мотивів через дружбу з батьком колишньої дружини його сина, він також чув від колег по роботі. Свідок [PERSON] - син відповідача, показав, що після розлучення у 2013 році з дружиною, під час сварки його колишня теща [PERSON] сказала йому, що поки на Хмельницькій АЕС працюватиме хороший друг її чоловіка [PERSON] [PERSON], то він зробить все для того, щоб його батько [PERSON] там не працював. Про це він повідомив свого батька. Крім того свідок підтвердив, що після розлучення, протягом 2013 - 2014 років він судився з колишньою дружиною і її матірю з приводу недобудованого будинку. Свідок [PERSON] показала, що її дочка була заміжня за сином відповідача [PERSON] Її чоловік [PERSON] та [PERSON] дійсно знайомі, але вона останнього майже не знає. Ні вона, ні її чоловік ніколи не просили [PERSON] будь яким чином впливати на [PERSON] Суд не приймає до уваги показання свідка [PERSON], оскільки вони не стосуються подій та обставин, що є предметом спору. Конституцією України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів та переконань (стаття 34). Разом з тим, відповідно до ст.68 Конституції України кожен зобовязаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обовязок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію. Згідно ч.1 ст.277 ЦК України, фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Згідно роз'яснень викладених в п.п.15, 18, 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" №1 від 27.02.2009 року, при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Обов'язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Відповідно до статті 277 ЦК не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції. Згідно ч.ч.1, 2 ст.30 Закону України "Про інформацію", ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно - стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення по справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виник спір. Доказування не може грунтуватись на припущеннях. Враховуючи вищевикладене, оцінюючи надані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено факт повідомлення відповідачем недостовірної інформації в листі від 22.06.2015 року, адресованому голові атестаційної комісії, та на нараді керівників цеху з ремонту вентиляційних систем і кондиціонування 26.06.2015 року. Суд вважає, що вказана інформація та висловлювання відповідача є його суб'єктивними думками та переконаннями, оцінкою дій [PERSON], які не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності, тобто оціночними судженнями, що не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Відомості про те, що «два роки тому син [PERSON] розлучився з донькою кращого друга начальника дільниці. Син на цей час судиться за будинок з другом [PERSON]М.» відповідають дійсності. Вказане підтверджується рішенням Нетішинськогь міського суду Хмельницької області від 26.07.2013 року, згідно якого розірвано шлюб між сином відповідача [PERSON] та його дружиною [PERSON] Той факт, що між сином відповідача [PERSON], його колишньою дружиною та її матірю відбувався судовий процес щодо будинку збудованого під час шлюбу, в судовому засіданні підтвердили сам [PERSON] та мати його колишньої дружини [PERSON] Крім того, позивачем не доведено, що внаслідок поширення відповідачем зазначеної в позові інформації, було порушено його особисті немайнові права. На підставі наведеного, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог про визнання інформації, зазначеної в позовній заяві, неправдивою, недостовірною та такою, що порочить честь, гідність та ділову репутацію і зобовязання її спростувати. Не підлягають задоволенню і позовні вимоги в частині стягнення з відповідача моральної шкоди, оскільки такі є похідними від позовних вимог про визнання інформації неправдивою, недостовірною і про її спростування. Крім того, позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів того, що внаслідок дій чи висловлювань відповідача було принижено його честь, гідність та ділову репутацію, що він зазнав душевних страждань. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed