Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-23 00:00:00

АТ КБ „Приватбанк" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що [PERSON] звернувся до Ат КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заву б/н від 07.02.2013 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керується п. 2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та «Тарифами Банку», складає між ним та банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Позивач свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме, надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг - позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Банк нараховує відсотки за користування кредитом у розмірі, встановленому «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, з розрахунку 365/366 календарних днів на рік, що підтверджується п. 2.1.1.12.6. Правил користування платіжною карткою. Відповідно до п.2.1.1.7.6 кредитного договору - при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. (в еквіваленті 500 грн. за кредитними картками, відкритим у валюті USD) + 5% від суми позову. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, своєчасно не надавав банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором станом на 02.12.2018 року відповідач має заборгованість у сумі 38189,94 грн., з яких: 4872,70 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 1444,98 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками за користування кредитом, 29577,50 грн.- заборгованість за пенею, заборгованість по штрафу (фіксована частина) - 500,00 грн, заборгованість по штрафу (процентна складова) - 1794,76 грн. Просить стягнути з відповідача на їх користь заборгованість за кредитним договором б/н від 07.02.2013 року у розмірі 38189,94 грн. та витрати на сплату судового збору. Представник позивача - Пєйчєва О.В. (довіреність №123-К-О від 15.01.2018р.) - в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила позов задовольнити. Крім того, представником банку надані письмові пояснення, в яких зазначили, що при оформленні кредиту заява на отримання кредиту, підписується повнолітньою, дієздатною особою, яким підтверджується, що Позичальник ознайомлений з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами. Позичальник підтвердив свою згоду на те, що Заява, Умови надання банківських послуг, Правила користування платіжною карткою та Тарифи складають між ним і Банком Договір про надання банківських послуг. При оформленні кредитного договору Позичальником були надані всі необхідні документи (паспорт, ІПН і тд.) з урахуванням аналізу яких співробітник Банку не міг знати про можливе шахрайство з боку позичальника або інших осіб, які мали доступ до особистих документів відповідача, більше того документ повністю відповідав загальним вимогам встановленим Постановою ВРУ «Про затвердження положень про паспорт громадянина України», тому співробітник Банку не міг відмовити Клієнту у в частині оформлення кредиту. На підставі поданої ним заяви відповідачу було відкрито картковий рахунок № [NUMBER] ( п.п. 1.1.1.90 , 2.1.1.11 Умов) - ключем до карткового рахунку є пластикова Картка (п. 1.1.1.62 Умов), яку отримав Відповідач та мобільний телефон, який вказав Відповідач (п. 1.1.1.15 та п. 1.1.1.16 Умов) в Заяві. Картковий рахунок - рахунок фізичної особи, до якого випущена Карта (п.п.1.1.1.90 Умов) та по якому відображаються фінансові операції за допомогою ключів. За Допомогою встановлених ключів до карткового рахунку, Відповідачу надано можливість здійснювати Дистанційне обслуговування (п. 1.1.1.25 Умов - комплекс інформаційних послуг по рахункам клієнта і здійснення операцій по рахунку на підставі дистанційних розпоряджень клієнта). Таким чином Банк забезпечив Позичальнику можливість доступу до карткового рахунку різними можливими шляхами, зокрема, за допомогою Карти та фінансового телефону, на який приходить динамічний (змінюваний) ОТП - пароль. Також до матеріалів позовної заяви долучено "Довідку про умови кредитування з використанням кредитки "Універсальна, 55 днів пільгового періоду", з якої чітко вбачається, що Відповідачу встановлено поточну процентну ставку у розмірі 3,6% (43,20% на рік), вказано розміри комісій та штрафів, тощо. Тобто, сторонами при укладенні договору були обговорені усі істотні умови. Таким чином, між Банком та Позичальником укладається договір у письмовій формі, який чинному законодавству України не суперечить. Відповідач та його представник - адвокат Линник С.В. (довіреність від 22.02.2019р.) - в судовому засіданні позов не визнали. Крім того представник відповідача надала письмові пояснення, в яких зазначила, що позивач в позовні заяві в якості доказу надіє копію Анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в «Приватбанку» від 07.02.2013р., проте наданий письмовий доказ не є підтвердженням волевиявлення відповідача щодо укладено кредитного договору б/н від 07.02.2013р., на підставі якого було відкрито рахунок у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 300,00 грн. Також зазначила, що позивачем не надано інформації про номер даного рахунку, не зазначає дату відкриття вказаного рахунку, не зазначено чи отримав відповідач картку по вказаному кредитному рахунку. В разі отримання картки позивач повинен був надати суду інформацію про те, коли саме відповідач отримав картку, тобто зазначити дату отримання, номер, вид, та строк дії картки, яка була видана на ім`я відповідача на підставі даного рахунку, та надати інформацію чи була дана кредитна картка активована, якщо так, то зазначити дату активації картки. Крім того, в якості письмово доказу позивачем надано Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», але позивачем не зазначено, яку саме картку отримав відповідач. В даному витязі вказані чотири види карток «Універсальна» й відповідно умови користування даними картками є різними. В розрахунку заборгованості відсутня інформація щодо відкриття карткового рахунку на ім`я відповідача та відповідно та про вид картки. З наданого розрахунку заборгованості не вбачається, яким саме чином було здійснено розрахунок пені по договору, на яку суму нараховувалась пеня та якими пунктами договору це передбачено, що саме входить в тіло кредиту. Також зазначила, що відповідач дізнався про наявність кредит з листа-повідомлення ПАТ КБ «ПриватБанк» щодо заборгованості по кредитному договору, який отримав наприкінці 2016 року, у зв`язку з чим звернувся до поліції із заявою про вчинення кримінального правопорушення, станом на даний час триває досудове розслідування. В січні 2017 року відповідач звертався до АТ КБ «ПриватБанк» для отримання інформації про відкриті рахунки на його ім`я. З отриманої довідки про рух коштів по картрахунку, він дізнався, що рахунок № [NUMBER] був відкритий на підставі угоди № SAMDNWFC00012229523 від 01/12/2014р. Саме за цим рахунком існує заборгованість за отриманим кредитом, однак жодних угод з АТ КБ «ПриватБанк» у 2014 році він не укладав. Всі операції по зняттю готівки проводилися в м. Харкові, в якому він ніколи не був. Також зазначила, що будь-якої інформації щодо укладання вказаного договору та додаткових угод між [PERSON] та АТ КБ «Приватбанк» на підставі яких були відкриті рахунки в банку позивач не надає, яким чином було збільшено кредитний ліміт по карті та на підставі чого, якими пунктами Умов та правил надання банківських послуг це передбачено. Просила відмовити в задоволені позовних вимог АТ КБ «Приватбанк». Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Статтею 1054 ЦК України визначено, зміст кредитного договору. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Істотними умовами кредиту є розмір кредиту та строк повернення кредиту. Як слідує з матеріалів справи, 07.02.2013 року відповідач підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку (а.с.7) і отримав кредит у розмірі 300,00 грн. Відповідно до ч.1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В ст. 530 ЦК України вказано, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) зобов`язання його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього Кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Як підтверджується матеріалами справи, банк виконав зобов`язання, надавши відповідачу кредит. Як вбачається з розрахунку заборгованості (а.с.6) відповідач порушував графік погашення заборгованості, кредит вчасно не сплачував та внаслідок чого виникла заборгованість. Позивач визначив розмір заборгованості, виходячи з вказаного вище розрахунку, який станом на 02.12.2018 року становить 38189,94 грн., з яких: 4872,70 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 1444,98 грн - заборгованість за нарахованими відсотками за користування кредитом, 29577,50 грн - заборгованість за пенею, заборгованість по штрафу (фіксована частина) - 500,00 грн, заборгованість по штрафу (процентна складова) - 1794,76 грн. Позивач, з посиланням на положення ч. 1 ст. 634 ЦК України, зазначає, що сторони керувалися при укладенні договору даною нормою, яка передбачає, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Суд вважає, що до вказаних правовідносин між сторонами неможливо застосувати правила ч. 1 ст. 634 ЦК України, оскільки договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, але Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Саме така позиція висвітлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі №342/180/17, яка стосується необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, пересічний споживач банківських послуг, з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем АТ КБ «ПриватБанк» дотримався вимог, передбачених ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. В разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У заяві позичальника від 07.02.2013 року процентна ставка не зазначена, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. За таких обставин відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Відтак слід відмовити у задоволенні позову про стягнення з відповідача штрафів у розмірі 500 грн (фіксована частина) та 1794,76 грн (процентної складової), а також пені у розмірі 29577,50 грн. та нарахованих відсотків у ромі зір 1444,98 грн, у зв`язку з безпідставністю позовних вимог в цій частині через відсутність передбаченого обов`язку відповідача по їх сплаті позивачу. Наведене вище також узгоджується з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду під час розгляду справи №342/180/17, провадження № 14-131цс19, висловленими в постанові від 03 липня 2019 року. Укладений між сторонами кредитний договір від 07.02.2013 року у вигляді заяви-анкети, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту (користування ним), однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «Приватбанк» не повернуті, а також відповідно до вимог ч. 2 ст. 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, тому суд приходить до переконання, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Таким чином, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме, в частині стягнення з відповідача отриманого ним та непогашеного тіла кредиту в розмірі 4872,70 грн., а в задоволенні решти позовних вимог позову слід відмовити. Також відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений ними судовий збір у розмірі 1921,00 грн. (платіжне доручення від 27.12.2018р. - а.с.1) пропорційно до задоволених вимог у розмірі 245,89 грн. (1921,00 х 12,8%). На підставі викладеного та

Outcome: partial