Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, мотивуючи свої заявлені вимоги тим, що 16.12.1988 року виконавчим комітетом Вінницької міської ради народних депутатів було видано ордер на житлове приміщення №1671 відповідно до якого позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] отримали право на заняття житлового приміщення житловою площею 27,44 кв.м., яке складається із двох кімнат в квартирі [ADDRESS] . За цією адресою зареєстроване місце проживання позивача та відповідача [PERSON] , який фактично не проживає там з 1996 року. Його місце перебування позивачу не відоме, він допомогу їй як матері не надає, позивач із ним зв`язку не має. Вказана квартира станом на день звернення до суду не приватизована. Однак позивач має намір її приватизувати. Проте у зв`язку із тим, що в квартирі зареєстрований [PERSON] , вона позбавлена можливості оформити своє право власності. Відтак, вона звернулась до суду із цим позовом за захистом свого порушеного цивільного права. У судовому засіданні представник позивача адвокат Захарченко О.В. позовні вимоги підтримав та просив суд останні задовольнити з підстав, зазначених у позові, не заперечував проти ухвалення заочного рішення суду. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явився із невідомих суду причин, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, своїм правом на подання відзиву на позов не скористався. Оскільки у справі достатньо доказів для встановлення прав та взаємовідносин сторін та враховуючи те, що позивач не заперечує, відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення. Заслухавши пояснення учасників справи та свідків, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних міркувань. Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що 16.12.1988 року позивачу [PERSON] видано ордер №1671 на право на заняття житлового приміщення житловою площею 27,44 кв.м., що складається із 2 кімнат за адресою: [ADDRESS] , для сім`ї із 2 осіб - [PERSON] та [PERSON] на підставі рішення виконкому міської ради народних депутатів №365 від 24.11.1988 року (а.с.4). Рішенням Вінницької міської ради від 29.04.2016 року №246 "Про найменування та перейменування площ, вулиць, провулків, проїздів, тупиків в місті Вінниця" пров. К.Маркса перейменовано у вул. Олега Антонова (а.с.5-10). У вказаній квартирі за адресою: [ADDRESS] , відповідно до довідки Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради зареєстровані позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] (а.с.12, 19). Зі змісту довідки №56 від 13.02.2020 року, виданої головою правління ОСББ "Антонова 40А" [PERSON]., вбачається, що відповідач по справі [PERSON] з 1996 року не проживає за адресою: [ADDRESS] , комунальні платежі не сплачує. Всі витрати по даній квартирі несе позивач [PERSON] (а.с.11). Відповідно до акту про тимчасову відсутність особи, зареєстрованої в житловому приміщенні від 01.06.2020 року, складеного мешканцями будинку [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , відповідач по справі [PERSON] не проживає у будинку [ADDRESS] з 1996 року по даний час (а.с.63). Те, що відповідач з 1996 року у вказаній квартирі фактично не проживає, його речей у даній квартирі також не має, підтверджується також показаннями свідків [PERSON] та [PERSON] . Вказані свідки судовому засіданні також пояснили, що відповідач по справі квартирою не цікавиться, витрат по її утриманню не несе. Таким чином, в судовому засіданні встановлено факт не проживання відповідача у вказаній квартирі з 1996 року, тоді як остання залишається зареєстрованим за адресою: [ADDRESS] . Відповідач не бере участі в утриманні житла, оплаті комунальних послуг, добровільно знятись із реєстрації місця проживання також не бажає. Згідно із ст.58 ЖК УРСР на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Ордер може бути видано лише на вільне жиле приміщення. Форма ордера встановлюється Радою Міністрів Української РСР. Видача ордерів на жилі приміщення у військових містечках провадиться в порядку, передбаченому законодавством Союзу СРСР. Згідно ст.72 ЖК УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, а такий строк встановлюється ст.71 ЖК УРСР та складає 6 місяців відсутності в житловому приміщенні без поважних причин, провадиться в судовому порядку. Поважні причини відсутності відповідача, які перелічені в ст.71 ЖК УРСР, відсутні, оскільки останнім не надано будь-яких належних та допустимих доказів, які б свідчили про протилежне. З огляду на вищенаведене, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому підлягають до задоволення. Судові витрати слід залишити за позивачем, як на тому остання наполягала у позові. На підставі викладеного,

Outcome: approved