Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з вищезгаданим позовом, в підтвердження своїх позовних вимог покликається на те, що 11 жовтня 2013 року позичив відповідачу кошти в розмірі 63000,00 дол. США та 3 000,00 Євро, що по курсу НБУ станом на 05.11.2015 року становить 1 529 848,39 грн. Згідно даної розписки відповідач повинен був повернути вказану суму до 11.10.2014 року. Після настання кінцевої дати, позивач неодноразово пред»являв відповідачу усні вимоги щодо повернення заборгованості, однак, на сьогоднішній день сума боргу не повернута. Таким чином, відповідач порушив взяті на себе зобов»язання та права позивача. А тому просить стягнути з відповідача вищезгадану суму. Позивач [PERSON] в судове засідання не з»явився. Від його представника [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги свого довірителя підтримує повністю та просила їх задоволити, не заперечує щодо постановлення заочного рішення. Відповідач [PERSON], в судове засідання не з'явився не повідомивши суду про причин своєї неявки хоча був належним чином повідомленим про час та місце слухання справи, заяви про можливість розгляду справи у його відсутності не надавав. Кореспонденція, яка направлялася на адресу відповідача, повернулась до суду з відміткою "за закінченням терміну зберігання". При таких обставинах суд визнав неявку відповідача неповажною та розглянув справу у його відсутності, провівши заочний розгляд даної справи. Згідно з ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть учать у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причин ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч. 1 ст. 224 ЦПК України. Оглянувши матеріали справи, суд встановив, що 11.10.2013 року позивач [PERSON] позичив відповідачу [PERSON] кошти в розмірі 63000,00 дол. США та 3 000,00 Євро, що по курсу НБУ станом на 05.11.2015 року становить 1 529 848,39 грн., що підтверджується письмовою розпискою наявною в матеріалах справи. (а.с.5). Кінцевий термін повернення суми позики 11.10.2014 року. На сьогоднішній день заборгованість за договором позики відповідачем позивачу не повернута. Останній неодноразово звертався до відповідача з вимогами про повернення боргу, однак його вимоги були залишені без задоволення. Згідно ст. ст. 526, 530 ЦК України, зобов"язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законадавства у строк, зазначений в договорі, у випадку порушення зобов"язання, згідно ст.611 ЦК України, боржник повинен відшкодувати завдані збитки, відповідно до умов укладеного договору. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно до ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа,- незалежно від суми. За змістом ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором. Враховуючи наведене суд приходить до переконання, що позов є підставним та підлягає до задоволення. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути в користь позивача судові витрати по справі.

Outcome: approved