Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-19 00:00:00

До Малиновського районного суду м.Одеси звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім'єю з [PERSON] та поділ спільного майна подружжя. Позивач обґрунтовував свої вимоги тим, що в 2003 році між [PERSON] та [PERSON] було проведено обряд таїнства вінчання, після чого вони почали разом проживати однією сім'єю та вести спільне господарство, маючи спільні доходи та витрати. 09 березня 2006 року ними під час проживання однією сім'єю була придбана квартира за адресою: [ADDRESS]. 12 липня 2008 року між [PERSON], та [PERSON] було укладено шлюб. 25 червня 2010 року ними у власність була придбана уже друга квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Позивач вказує на те, що після придбання квартири [ADDRESS], він реконструював та відремонтував окремо стоячу господарську будівлю, що знаходилася у дворі цього будинку ([ADDRESS]) та обладнав там окрему однокімнатну квартиру. Позивач стверджує, що під час спільного проживання із [PERSON], у період з 12 листопада 2003 року по 11 грудня 2012 року, він набув право спільної сумісної власності на квартири, що знаходяться за адресами: [ADDRESS] та [ADDRESS] в рівних долях з [PERSON], на половину вартості будівельних матеріалів, використаних при реконструкції та ремонті окремо стоячої господарської будівлі, що знаходиться за адресою [ADDRESS], та частину рухомого майна, що знаходиться у вищевказаних квартирах. [PERSON] звернулась до суду із зустрічним позовом до [PERSON] та просила відмовити у задоволенні позову [PERSON] та визнати на нею право власності на квартири, що знаходяться за адресами: [ADDRESS] та [ADDRESS]. Позивач за зустрічним позовом стверджує, що з 2004 року по 2008 рік вона зустрічалась з різними чоловіками, однак серйозних стосунків з приводу утворення сімейних відносин, у неї не було, з [PERSON] однією сім'єю не проживала, спільного господарства не вела та бачила його за цей період декілька разів і лише у 2008 році вона уклала із [PERSON] шлюб. [PERSON] обґрунтовувала свої вимоги тим, що вона домовилась зі своєю матір'ю [PERSON] про те, що остання поїде працювати за кордон задля того, щоб заробити кошти на купівлю квартир. Тому купівля квартири [ADDRESS] відбулася частково за кошти [PERSON] та частково за кошти, що були отримані в кредит у КБ «Надра Банк». Погашення кредиту відбулося за рахунок коштів, що пересилала її матір через [PERSON] та інших осіб. В загальному, за твердженням [PERSON], на квартиру [ADDRESS] та на погашення кредиту було надіслано 24945 (двадцять чотири тисячі дев'ятсот сорок п'ять) євро. За твердженням [PERSON], квартира №13, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] також була куплена за гроші, що були передані їй матір'ю із Австрії. Так, за твердженням [PERSON], матір надіслала їй 56913 (п'ятдесят шість тисяч дев'ятсот тринадцять) євро. Третя особа, що заявляє самостійні вимоги на предмет спору, [PERSON] 24 січня 2014 року звернулась до суду із позовом до [PERSON] та [PERSON] про визнання за нею права власності на квартиру №13, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. [PERSON] обґрунтовує свої вимоги тим, що її дочка [PERSON], виконуючи домовленість про купівлю квартир, отримувала від неї через [PERSON] та інших осіб грошові кошти та придбала на них дві квартири, що знаходяться за адресами: [ADDRESS] та [ADDRESS]. Внаслідок того, що квартира, яка була придбана за її кошти, є предметом спору про поділ майна подружжя - вона вимушена звернутись до суду за захистом свого права власності. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представники підтримали уточнені позовні вимоги від 11.07.2014р. в повному обсязі та заперечували проти задоволення зустрічного позову [PERSON] та позову третьої особи [PERSON]. Відповідач (позивач за зустрічним позовом) [PERSON] та її представник заперечували проти задоволення позову [PERSON] та наполягали на задоволенні її зустрічного позову із врахуванням уточнень, які надійшли до суду 13 червня 2014 року. Представник третьої особи, що заявляє самостійні вимоги на предмет спору в судовому засіданні свій позов із врахуванням уточнень, які надійшли до суду 03 березня 2014 року, та позов [PERSON] підтримала а також просила в задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити. Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, заслухавши пояснення позивача, його представників, відповідача та її представника, представників третьої особи, що заявляє самостійні вимоги на предмет спору, заслухавши свідків, викликаних за клопотаннями сторін, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню, зустрічний позов [PERSON] не підлягає задоволенню та позов третьої особи, що заявляє самостійні вимоги на предмет спору - [PERSON], також не підлягає задоволенню із наступних підстав. Судом встановлено, та не заперечується сторонами, що в листопаді 2003 року між позивачем та відповідачем було проведено обряд таїнства вінчання, що підтверджується наданими суду фотографіями. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім'єю та вели спільне господарство з 12 листопада 2003 року по 11 грудня 2012 року. Дану обставину підтверджують наступні докази: довідка Приватного підприємства «Ремеді» №8 від 03 квітня 2014 року за підписом директора [PERSON], яка вказує, що 27 квітня 2007 року [PERSON] була проведена процедура внутрішньо маткової інсемінації спермою чоловіка ([PERSON].) ; заява-зобов'язання подружжя від 27 квітня 2007 року вказує на те, що [PERSON] та [PERSON] проживають за адресою: [ADDRESS] та про те, що [PERSON] та [PERSON] просять провести інсемінацію спермою чоловіка [PERSON], а не донора. Під даною заявою-зобов'язанням стоять особисті підписи [PERSON] та [PERSON]; фотографіями, залученими до матеріалів справи, із зазначенням дат зйомки подій; копіями квитанцій, наданими ПАТ КБ «Надра» ; показаннями свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Суд в цій частині ставиться критично до показань свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], оскільки: Свідок [PERSON], маючи зареєстроване місце проживання у м. Білгород-Дністровський Одеської області, вказувала, що вона проживала у м. Одеса в період з 2005 по теперішній час та була свідком життя та стосунків [PERSON], проте навіть не змогла пояснити суду, на якій вулиці вона проживала. Свідок [PERSON] пояснила суду, що є клієнтом [PERSON] з 2005 року, та зазначила, що [PERSON] не проживав однією сім'єю із [PERSON] у період з 2003 року по 2008 рік. Проте свідок лише одного разу була біля квартири по вул. Богдана Хмельницького, де проживали [PERSON] та [PERSON], та в середину не заходила. Свідок [PERSON] заперечувала факт, що з 2003 року [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім'єю. Суд критично ставить до показів даного свідка, оскільки за її словами вона проживала з 2003 до кінця 2005 року за кордоном у Туреччині та перебувала там у громадянському шлюбі з громадянином Туреччини. Також свідок [PERSON] зареєстрована та проживає у Придністровській Молдавській республіці. Свідком не було надано доказів проживання у місті Одеса на період описаних обставин у її свідченнях. Свідок [PERSON] 05 грудня 2014 року надав суду пояснення, що [PERSON] та [PERSON] орендували кімнату у його сусідки в комунальній квартирі за адресою: [ADDRESS]. В даній кімнаті з 2004 року мешкали [PERSON]В, [PERSON] та [PERSON] Свідок пояснив, що він постійно мешкав у даній комунальній квартирі, тому постійно бачив вищезазначених осіб, які мешкали однією сім'єю та вели спільне господарство. Згодом, [PERSON], [PERSON] та [PERSON] почали знімати його кімнату у його матері за тією ж адресою. Свідок пояснив, що вищевказані особи з'їхали з орендованої в його матері кімнати саме навесні 2006 року, коли придбали квартиру по вулиці Богдана Хмельницького у місті Одеса. У відповідності до ст. 3 СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Згідно до ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Так, згідно пункту 1 Прикінцевих та перехідних положень Сімейного кодексу України, цей кодекс набирає чинності одночасно з набранням чинності Цивільним кодексом України. Згідно пункту 1 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, цей кодекс набирає чинності з 01 січня 2004 року. Отже, норма статті 74 Сімейного кодексу України, згідно якої, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою, на що посилається позивач, почала діяти з 01 січня 2004 року. А тому, позовні вимоги із приводу визнання факту проживання однією сім'єю та ведення спільного господарства підлягають задоволенню частково, а саме у період з 01 січня 2004 року по 11 грудня 2012 року включно. Відповідно до вимог ст.ст.202-203 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Згідно до ст.ст.368, 372спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Судом встановлено, що 09 березня 2006 року під час проживання однією сім'єю, [PERSON] та [PERSON] за спільні кошти була на ім»я [PERSON] була придбана квартира за адресою: [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі продажу за 34000 (тридцять чотири тисячі) доларів США. Вказане нерухоме майно було придбано часткового за рахунок отриманого кредиту в розмірі 27200 (двадцять сім тисяч двісті) доларів США та готівкові кошти у розмірі 34340 (тридцять чотири тисячі триста сорок) гривень, що складало 6800 (шість тисяч вісімсот) доларів США. 09 березня 2006 року між [PERSON] та ВАТ КБ «Надра» було укладено кредитний договір №ОД21/03/2006/840-К/5. Відповідно до п.1.1 кредитного договору банк надав [PERSON] кредит у розмірі 27200 (двадцять сім тисяч двісті) доларів США. Згідно до п. 1.2. кредитного договору цільовим призначенням використання кредиту є купівля квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. 09 березня 2006 року між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON], який є свідком по справі, було укладено договір поруки №ОД21/03/2006/840-П/5-1. Відповідно по 1.1. договору поруки [PERSON] був поручителем перед банком за належне виконання [PERSON] умов кредитного договору №ОД21/03/2006/840-П/5. 09 березня 2006 року між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] було укладено іпотечний договір, за яким банку було передано у іпотеку квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] задля забезпечення виконання умов кредитного договору №ОД21/03/2006/840-П/5. Погашення кредитного договору №ОД21/03/2006/840-П/5 відбувалось за спільні кошти, що належали [PERSON] та [PERSON] Як встановлено судом та визнається сторонами 20 жовтня 2007 року у [PERSON] народилась дитина - [PERSON], біологічним батьком дитини є [PERSON]. Процедура запліднення [PERSON] біоматеріалом [PERSON], була здійснена у клініці ПП «Ремеді», що підтверджується відповідями ПП «Ремеді» №3 від 03 березня 2014 року та №8 від 03 квітня 2014 року, протоколом проведення внутрішньоматкової інсемінації спермою чоловіка від 27 квітня 2007 року, повідомленням про результат лікування безпліддя та заявою-зобов'язанням подружжя від 27 квітня 2007 року. 22 жовтня 2007 року дитина померла, що підтверджується наданими суду фотографіями. 12 липня 2008 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, актовий запис №270 в Книзі реєстрації шлюбів. Судом встановлено, що останній платіж по кредитному договору №ОД21/03/2006/840-П/5 в розмірі 7561 (сім тисяч п'ятсот шістдесят один) долар 84 центи США, що складало 36620 (тридцять шість тисяч шістсот двадцять) гривень 48 копійок відбувся 28 липня 2008 року, коли [PERSON] та [PERSON] вже перебували у зареєстрованому шлюбі. Цей платіж було здійснено особисто [PERSON] із коштів, що були отримані ним 24 липня 2008 року від продажу його особистої квартири, що знаходилась за адресою: [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу від 24 липня 2008 року. Цей договір було укладено між [PERSON] та [PERSON] У відповідності до договору про видачу завдатку, укладеного між [PERSON], [PERSON] та ТОВ «Квартирный вопрос», ціна вищевказаної квартири складала 10500 (десять тисяч п'ятсот) доларів США, з яких 500 (п'ятсот) доларів США були надані 10 липня 2008 року [PERSON] як завдаток. Згодом, за 4 дні після продажу квартири у м. Бендери, 28 липня 2008 року саме за виручені від продажу квартири гроші, був здійснений останній платіж за кредитним договором №ОД21/03/2006/840-П/5 в розмірі 7561 (сім тисяч п'ятсот шістдесят один) доларів 84 центи США, що складало 36620 (тридцять шість тисяч шістсот двадцять) гривень 48 копійок. Дані обставини підтверджені свідком [PERSON], яка у відповідності до довіреності від [PERSON], займалась продажою його квартири, про що свідчить копія довіреності від 07.05.2008р., видана позивачем на ім.»я [PERSON] Свідок [PERSON] в судовому засіданні 05 грудня 2014 року пояснила суду, що є доброю знайомою та вчителькою [PERSON], що вони познайомилась з [PERSON] орієнтовно 12 років тому (2002-2003 роки) та за особистим проханням [PERSON] займалась продажем квартири [PERSON] в Придністров'ї, де на той час свідок мешкала. Свідок зазначила, що під час візиту [PERSON] та [PERSON] до Придністров'я - в травні 2008 року, вони зупинялися у неї вдома, спали в одному ліжку, поводилися як чоловік та дружина та питання про продаж квартири [PERSON] обговорювався подружжям для погашення кредиту. В судовому засіданні позивач [PERSON], оглядаючи квитанції по сплаті кредиту, вказав на свої підписи на квитанціях ПАТ КБ «Надра», які саме він ставив під час оплати коштів за кредит, як мали вигляд «Брусс» та його особистий підпис «Касап». Встановлено, що [PERSON] працювала перукарем та отримувала дохід під час спільного проживання із [PERSON], що підтверджується наданими суду свідоцтвом про присвоєння кваліфікаційного рівня з робітничих професій, сертифікатами та показаннями свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] [PERSON] під час спільного проживання однією сім'єю із [PERSON] працював будівельником та отримував значний дохід від своєї діяльності, що підтверджується розписками та показами свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. В матеріалах справи знаходиться копія договору купівлі-продажу будинку, що належав [PERSON], який зазначений у розписці від 05 березня 2010 року, наданий суду [PERSON], як доказ отримання доходів за виконану роботу. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. В судовому засіданні [PERSON] не було надано суду доказів того, що саме грошові кошти, які надходили на банківський рахунок [PERSON], були використані для погашення кредитного договору від 09 березня 2006 року. Надходження грошей на рахунок [PERSON] від [PERSON], [PERSON], [PERSON], відбувалось у євро, а платежі здійснювались у доларах США, в той же час у матеріалах справи відсутні докази обміну [PERSON] грошових коштів з євро на долари США та доказів того, що погашення кредиту відбувалось грошима із рахунку [PERSON], так як [PERSON] мала можливість напряму сплачувати кредит із свого банківського рахунку на відповідний рахунок банку. У п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", роз'яснено, що при застосуванні ст. 74 СК України, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 60 СК, України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно до ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У відповідності до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Судом встановлено, що квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], є спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON], оскільки була придбана під час проживання однією сім'єю, ведення спільного господарства, в результаті спільної праці та за спільні кошти. Судом встановлено, що після купівлі квартири за адресою: [ADDRESS], [PERSON] та [PERSON] одразу переїхали до цієї квартири та розпочали проведення ремонту. Даний факт підтверджується показами свідків [PERSON], що є сусідом [PERSON] та [PERSON], а також свідка [PERSON] Квартира по [ADDRESS] знаходилась у дуже поганому стані, що підтверджуються фотографіями в матеріалах справи та показаннями свідків [PERSON] та [PERSON]. Ремонтні роботи виконувались тривалий час та особисто [PERSON] з метою зекономити спільні сумісні кошти, так як [PERSON] є будівельником і сам виконував ремонтні роботи, іноді залучаючи своїх помічників, що підтверджується показаннями свідків у судовому засіданні від 14 січня 2015 року - [PERSON], [PERSON], [PERSON], в судовому засіданні від 30 січня 2015 року - [PERSON], в судовому засіданні 05 грудня 2014 року - [PERSON]. Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] зазначили, що ремонтні роботи у квартирі по вулиці Богдана Хмельницького у місті Одеса виконувалися саме [PERSON] на протязі 1,5-2 років у вільний від роботи час. Свідок [PERSON] 30 січня 2015 року надала суду пояснення, що під час виконання ремонтних робіт в неї на об'єктах у 2005-2008 роках в нежитлових і житлових приміщеннях, які належали та належать членам родини [PERSON], вона дарувала [PERSON] залишки будівельних матеріалів, які в подальшому [PERSON] використовував під час ремонту квартири по [ADDRESS]. Після проведення ремонтних робіт [PERSON] видавались розписки, які виступала гарантійним зобов'язанням щодо якості виконання ремонтних робіт, хоча іноді розписка і не видавалась. Свідок [PERSON] в судовому засіданні 14 лютого 2015 року надав на огляд суду фотографії квартири ([ADDRESS]), що належить йому на праві власності, з яких вбачається як [PERSON], виконував у даній квартирі ремонтні роботи в 2007 році. На даних фотографіях присутня [PERSON] Свідок пояснив, що [PERSON] в якості гарантійного зобов'язання видав йому розписку, а ним було передано [PERSON] 10200 (десять тисяч двісті) доларів США за виконану роботу. Судом встановлено, що [PERSON] навчалась у Одеському національному політехнічному університеті на платній заочній формі навчання з 01 вересня 2008 року по 21 січня 2012 року та отримала диплом бакалавра. У відповідності до контракту вартість навчання складала гривень 15200 (п'ятнадцять тисяч двісті) гривень. Як встановлено судом та не заперечується сторонами, що [PERSON] була прооперована у 2008 році та отримувала пенсію як інвалід. Суд критично ставить до пояснень відповідача (позивача за зустрічним позовом) [PERSON] про те, що ремонтні роботи у квартирі по [ADDRESS] вона виконувала особисто та за кошти зароблені саме нею від перукарської діяльності. Згідно до пояснень свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], та [PERSON] вартість перукарських послуг, які надавались [PERSON]., була невелика. Крім того, згідно вимог ст. 60 ЦПК України, [PERSON] не було надано суду доказів укладення договорів підряду на виконання ремонтних робіт у квартирі по [ADDRESS] та будь-яких розрахунків за виконання ремонтних робіт у вищевказаній квартирі. Щодо позову третьої особи, що заявляє самостійні вимоги на предмет спору, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Судом встановлено, що [PERSON] у грудні 2005 року виїхала закордон, що підтверджується даними паспорту про перетин державного кордону Україна-Молдова. Як було встановлено в судовому засіданні [PERSON] було відомо про те, що квартира [ADDRESS] було придбано на ім.»я [PERSON] Вказаний договір сторонами не оскаржувався та його не було визнано недійсним. У судовому засіданні не знайшли свого підтвердження посилання [PERSON] та [PERSON], що [PERSON] працювала у Австрії та отримала за період з кінця 2005 року по кінець 2011 року згідно позову третьої особи, що заявляє самостійні вимоги на предмет спору, та зустрічного позову [PERSON] - 102557 євро. Суду не було надано будь-яких доказів отримання коштів [PERSON] за виконання робіт за кордоном. У порушення вимог ст. 60 ЦПК України, [PERSON] не надала суду доказів про те, що грошові кошти на купівлю квартир пересилалися із Австрії саме від [PERSON] до України для [PERSON], оскільки суду не було надано жодних доказів, що грошові кошти пересилались саме від [PERSON] Так у матеріалах справи наявні виписки з банківського рахунку [NUMBER], відкритого у АТ «ОТП Банк», які свідчать що на рахунок [PERSON] надходили кошти від третіх осіб, а саме: [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. і подальша доля цих коштів невідома. 11 червня 2009 року [PERSON] було укладено договір з АБ «Порто-Франко» на обслуговування сеймової скриньки по теперішній час. У своїх письмових поясненнях позивач [PERSON] повідомив суду, що його не було відомо, про факт існування у його колишньої дружини банківської скриньки з 2009 роки, про це йому стало відомо лише під час судового розгляду. [PERSON] зазначає, що йому не було відомо про надходження будь-яких коштів на ім'я його дружини від матері та інших осіб із за кордону. Він ніколи не бачив грошей, які начебто передавались його дружині від інших осіб та її матері. Позивач зазначив, що кредит за квартиру на Богдана Хмельницького ПАТ КБ «Надра», який знаходився на той час на 1-му поверсі по вул..Канатній сплачувався саме ним та [PERSON]. Також [PERSON] зазначив, що під час огляду та придбання квартир по вулиці Богдана Хмельницького та по вулиці Канатній у місті Одеса вони з [PERSON] ніколи не обумовлювали з матір'ю придбання для себе квартир, тим більше ніколи не позичали в неї ніяких коштів на це. Оскільки грошові кошти, що надходили на банківський рахунок [PERSON] не були отримані ані в спадок, ані в подарунок - вони є спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] Якщо предметом договору дарування виступають валютні цінності, сума яких перевищує п'ятдесятикратний розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, то форма такого правочину має відповідати спеціальній вимозі закону. Зокрема, такий договір обов'язково укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. Неоподаткований мінімум доходів громадян становить 17 гривень, тому п'ятдесятикратний розмір неоподаткованого громадян становить 850 грн. Усі банківські перекази, на які посилається [PERSON] та [PERSON], перевищують суму у 850 гривень, а тому мали б підкріплюватися нотаріально посвідченим договором дарування. Усі грошові кошти, які надходили на рахунок на рахунок [PERSON] від[PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] у період з 30 березня 2006 року по 10 червня 2010 року є спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON], оскільки у відповідності до ст. 57 СК України, це майно не було отримано [PERSON] через дарування, спадкування або за кошти, що належали їй особисто. 25 червня 2010 року під час знаходження [PERSON] та [PERSON] у зареєстрованому шлюбу була придбана квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі продажу. Як то визнається сторонами по справі після придбання квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], у дворі цього будинку було реконструйовану та відремонтовано окремо стоячу господарську будівлю, що по суті є окремою квартирою. Дана будівля не була введена в експлуатацію після проведеної реконструкції та ремонту. Відповідно до вимог ч.3 ст.331 ЦК України, до завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). У відповідності до висновку про проведення будівельно-технічного дослідження №177-13 від 29 листопада 2013 року кошторисна вартість ремонтних робіт одноповерхового, окремо стоячої будівлі, за адресою: [ADDRESS] складає 221008 (двісті двадцять одна тисяча вісім) гривень вартість виконаних ремонтних робіт в окремо стоячій будівлі не заперечується представником [PERSON] та відображена в її позові. 11 грудня 2012 року між [PERSON] та [PERSON] було розірвано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу, актовий запис №343 в Книзі реєстрації розірвання шлюбів. У відповідності до ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено та не заперечується сторонами, що [PERSON], повернувшись до м. Одеси на початку 2012 року мешкала саме за адресою: [ADDRESS] разом з подружжям [PERSON] та [PERSON] та не вчинила жодних дій, направлених на переоформлення квартири за адресою: [ADDRESS]. В матеріалах справи наявні письмові пояснення особи, названої [PERSON], які були надіслані до суду поштою та засобами електронної пошти. Проте суд не може прийняти до уваги дані докази, оскільки у відповідності до ст. ст. 59, 63, не можуть бути використані як показання свідків письмові пояснення громадян. Судом встановлено, що ремонтні роботи у квартирі, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та одноповерховій господарській будівлі за тією ж адресою виконувались [PERSON], що підтверджується фотографіями. Дані обставини підтвердили свідки [PERSON] та [PERSON] В матеріалах справи наявні фотографії завершеного ремонту у окремо стоячій одноповерховій будівлі, що заходиться: [ADDRESS]. Суд критично ставиться до пояснень [PERSON] та її представників, свідка [PERSON], відповідача [PERSON] щодо факту виконання реконструкції та ремонтних робіт особисто за кошти [PERSON] як у квартирі [ADDRESS] так і в у окремо стоячій одноповерховій будівлі за тією ж адресою, так як суду не було надано договорів підряду, доказів розрахунків за виконані будівельні роботи. Що стосується майна, яке знаходиться у квартирі [ADDRESS] та у квартирі [ADDRESS], суд зазначає, що ні позивачем ні третьою особою, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору не доведено, що саме перелічене [PERSON] майно знаходиться у спірних квартирах та не надано доказів його вартості, а тому суд відмовляє в задоволенні цих вимог за недоведеністю. Таким чином, аналізуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог [PERSON] та відмову в задоволенні зустрічних позовних вимог [PERSON] та третьої особи із самостійними вимогами на предмет спору [PERSON]

Outcome: partial