Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-08 00:00:00

Позивач 1,2 звернулися до суду з позовом про виселення та зняття особи з реєстраційного обліку відповідача, 09.12.2014 року позивач 1,2 відмовилися від позовних вимог в частині зняття особи з реєстраційного обліку відповідача, в обґрунтування позовних вимог зазначили, що їм на праві приватної спільній власності належить житло, яке розташовано за адресою: [ADDRESS] (надалі - квартира). Відповідач не доводиться родичем співвласників квартири, був зареєстрований в квартирі за його особистим проханням в період довіритель них стосунків між ним та позивачами. На не однократні звернення співвласників квартири стосовно виселення, відповідач відповідав категоричною відмовою, фактично продовжує проживати у даній квартирі, чим чинить перешкоди у вільному володінні, користуванні та розпорядженні належною позивачам нерухомістю. Відповідач неодноразово застосовував фізичну силу до позивача 2. Позивач 1,2 просять суд виселити відповідача з їх квартири. Позивач 1,2 у судове засідання не з'явилися, про розгляд справи були повідомлені у встановленому законом порядку, надали суду заяву (а.с.55 - заява), просять задовольнити позовні вимоги частково у частині виселення, засідання провести без їх участі. Відповідач у судове засідання не з'явився, про розгляд справи був повідомлений у встановленому законом порядку (а.с.18,19,33,34,43,52 - повідомлення). Третя особа у судове засідання не з'явилася, про розгляд справи була повідомлена у встановленому законом порядку (а.с. 18,19,33,34,43,52 - повідомлення). Зі згоди позивача1,2 суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Відповідно ч.2 ст.197 ЦПК України розгляд справи проводиться без здійснення фіксування процесу за допомогою звукозаписувального засобу. Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши обставини справи, дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінивши докази у справі за своїм внутрішнім переконанням згідно ст. 212 ЦПК України, захищаючи порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб згідно ст. 1 ЦПК України, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню на таких підставах. У судовому засіданні встановлено, що позивачу1,2 та третьої особі, на підставі свідоцтва на право власності на житло від 24.01.2003 року (а.с.5,6 - копія свідоцтва), належить квартира розташована за адресою: [ADDRESS]. За відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУДМС, УДМС України №6597 від 16.04.2014 року та №17745, 17746 від 09.11.2014 року (а.с.11,53,54 - довідки), відповідач зареєстрованим або знятим з реєстрації не значиться. Підтвердженням факту фактичного проживання відповідача в квартирі є акт, складений ТОВ "Житлосервис -Кр" від 29.10.2014 року (а.с. 56 - акт ). Згідно висновків Довгінцівського РВ КМУ від 18.03.2014, 14.07.2014,29.08.2014 років (а.с.57-59 - копія висновків) відповідач вчиняв сімейну сварку, зловживав спиртним. За скоєння правопорушення до відповідача складено адміністративний протокол. Відповідно ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Права власника квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які надають власнику право використовувати житло для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і розпоряджатися ним на власний розсуд. Крім того, ст.391 ЦК України надає власнику квартири право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користуватися і розпоряджатися своїм майном. Згідно до статті 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", зняття з реєстраційного обліку здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Згідно із ст.157 ЖК України членів сім'ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених ч.1 ст.116 ЖК України, якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. Таким чином суд вважає, що фактичним проживанням відповідач чинить перешкоди позивачу1,2 у вільному володінні, користуванні та розпорядженні належною йому нерухомістю. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved