Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-18 00:00:00

До Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області звернувся [PERSON] із позовом, збільшивши свої позовні вимоги в березні 2021 року, просив стягнути з на його користь з ПОКРОВСЬКОГО ВІДДІЛУ ДЕРЖАВНОЇ ВИКОНАВЧОЇ СЛУЖБИ У МІСТІ КРИВОМУ РОЗІ ПІВДЕННО-СХІДНОГО МІЖРЕГІОНАЛЬНОГО УПРАВЛІННЯ МІНІСТЕРСТВА ЮСТИЦІЇ (М.ДНІПРО) грошові кошти у розмірі 197573, 66 грн., а також 25 016, 06 грн. 3% річних та 68 360, 48 грн. інфляційних витрат (з розрахунку за період прострочення зобов`язання з 12.02.2016 року по 15.03.2021 року), всього 290 950, 20 грн., з ДЕРЖАВНОГО ПІДПРИЄМСТВА «ІНФОРМАЦІЙНИЙ ЦЕНТР» МІНІСТЕРСТВА ЮСТИЦІЇ УКРАЇНИ грошові кошти сплаченого гарантійного внеску у розмірі 10398, 61 грн., 3% річних за період з 12.02.2016 року по 15.03.2021 року - 1 588, 85 грн. та інфляційні витрати в розмірі 3 597, 91 грн., а всього 15 585, 37 грн., в) судові витрати просив покласти на відповідачів. Мотивуючи свою заяву тим, що відповідно до протоколу проведення електронних торгів № 46965 від 26.01.2015 року було реалізовано квартиру за адресою: [ADDRESS] . Позивач став переможцем цих торгів та придбав квартиру за ціною 207972, 27 грн. На рахунок Жовтневого ВДВС ним було перераховано 197573, 66 грн.. В якості гарантійного внеску за участь у електронних торгах сплачено грошові кошти у розмірі 10398, 61 грн. на рахунок ДП «Інформаційний центр». Власником квартири за вищевказаною адресою згідно свідоцтва від 06.02.2015 року № 118 та Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 33258591 від 06.02.2015 року було визнано [PERSON] . Рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу 02.08.2016 року визнано проведені електронні торги 26.01.2015 року із реалізації арештованого майна, а саме квартири за адресою: [ADDRESS] в системі "СЕТАМ" - недійсними; визнано недійсним Протокол № 46265 від 26.01.2015 року про проведення електронних торгів та акт про проведення прилюдних торгів від 05.02.2015 року. Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 19.12.2016 року та Постановою Верховного суду в вищезазначеній частині рішення першої інстанції залишено без змін. Зазначає, що у зв`язку з тим, що прилюдні торги з реалізації нерухомого майна, протокол їх проведення, акт державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки- нерухомого майна, визнані в судовому порядку недійсними, правова підстава для набуття грошових коштів відпала, а отже вони мають бути повернуті. У зв`язку з чим вимушений звернутися до суду за захистом своїх прав. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 липня 2020 року позовну заяву прийнято до свого провадження та призначено розгляд в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі доказами. Від представника ПОКРОВСЬКОГО ВІДДІЛУ ДЕРЖАВНОЇ ВИКОНАВЧОЇ СЛУЖБИ У МІСТІ КРИВОМУ РОЗІ ПІВДЕННО-СХІДНОГО МІЖРЕГІОНАЛЬНОГО УПРАВЛІННЯ МІНІСТЕРСТВА ЮСТИЦІЇ (М.ДНІПРО) Корсака О.Ю. 20 жовтня 2020 року через канцелярію суду надійшли письмові пояснення. Заперечували щодо задоволення позовних вимог в повному обсязі. Зазначили, що позивачем не обґрунтовано та не підтверджується факт заподіяння шкоди, оскільки у відділі ДВС перебувало виконавче провадження про стягнення боргу з [PERSON] на користь [PERSON] .. В ході виконання державним виконавцем було накладено арешт та реалізовано нерухоме майно належне боржнику, а саме квартиру розташовану за адресою: [ADDRESS] . Грошові кошти, які надійшли на депозитний рахунок відділу від реалізації майна в сумі 197573 грн. 66 коп., були перераховані державним виконавцем на користь стягувача [PERSON] .. Таким чином, вимоги щодо стягнення грошових коштів з відділу взагалі не можуть розглядатися як предмет спору, оскільки вони стягнуті в межах виконавчого провадження про стягнення суми боргу з [PERSON] на користь [PERSON] та перераховані на користь стягувача у відповідності до вимог закону. ДЕРЖАВНЕ ПІДПРИЄМСТВО «ІНФОРМАЦІЙНИЙ ЦЕНТР» МІНІСТЕРСТВА ЮСТИЦІЇ УКРАЇНИ належним чином вважаються повідомленими про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників справи, право подання відзиву його представники не скористалися, будь-яких клопотань та заяв на адресу суду від них не надходило. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу дніпропетровської області від 29 березня 2021 року заяву позивача [PERSON] про збільшення позовних вимог прийнято до розгляду. Остаточно позивач просив стягнути на його користь Стягнути з Покровського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) грошові кошти у розмірі 197 573,66 гри., 25 016, 06 грн. трьох відсотків річних та 68 360,48 грн. інфляційних втрат, всього 290 950,20 грн.. Стягнути з Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України на користь [PERSON] грошові кошти сплаченого гарантійного внеску у розмірі 10 398, 61 грн., 1 588, 85 грн. трьох відсотків річних та 3 597,91 грн. інфляційних втрат, всього 15 585,37 грн.. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Відповідно положень до ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке вона може здійснити шляхом звернення до суду у визначеному ЦПК України порядку (ст. 4 ЦПК України) і що також гарантовано ст.124 Конституції України. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод проголошено: кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У п. 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Судом встановлено, що рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02.08.2016 року у цивільній справі № 212/12256/14-ц; 2/212/93/16 за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , Жовтневого відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції Головного управління юстиції в Дніпропетровській області Міністерства юстиції України, Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, [PERSON] , треті особи: приватний нотаріус Рукавіцин Ігор Анатолійович, Реєстраційна служба Криворізького міського управління юстиції про визнання електронних торгів недійсними, визнання спільною сумісною власністю та поділ майна подружжя, визнано проведенні електронні торги 26.01.2015 року з реалізації арештованого майна, а саме: трикімнатної квартири, розташованої на 4-му поверсі 9-ти поверхового будинку за адресою: [ADDRESS] в системі «СЕТАМ» - недійсними; визнано недійсними: Протокол №46265 від 26.01.2015 року, про проведення електронних торгів з реалізації арештованого майна, а саме: трьохкімнатної квартири [ADDRESS] та Акт про проведення електронних торгів від 05 лютого 2015 року, складений головним державним виконавцем Жовтневого відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції згідно якого [PERSON] визнано покупцем трьохкімнатної квартири [ADDRESS] (а.с.14-20). Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 13.12.2016 року залишено без змін рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в частині визнання проведених електронних торгів 26.01.2015 року з реалізації арештованого майна в системі «СЕТАМ» - недійсними та визнання недійсним Протокол № 46265 від 26.01.2015 року про проведення електронних торгів з реалізації арештованого майна та акт про проведення прилюдних торгів від 05.02.2015 року ( а.с. 93-25). Так, зі змісту рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області вбачається, що 05 лютого 2015 року головним державним виконавцем Жовтневого відділу ДВС Криворізького міського управління юстиції Свистуном П.О. складено Акт про проведення електронних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, а саме: трикімнатної квартири, розташованої на 4 поверсі 9 ти поверхового будинку за адресою : [ADDRESS] , загальною площею 74,8 кв.м., житловою площею 42,3 кв.м.. Арештоване майно було реалізоване 26.01.2015 року засобами Системи електронних торгів через Веб-сайт. Вищевказану квартиру придбав [PERSON] , за 207972 грн. 27 коп. (а.с. 16). Наслідком визнання результату прилюдних торгів, яким фактично є оформлений у вигляді протоколу про результати торгів договір купівлі-продажу, недійсним є повернення сторін договору купівлі-продажу - продавця і покупця - до первісного стану, тобто реституція як спосіб захисту, що характерний для зобов`язальних відносин. Відповідно до Протоколу № 46265 проведення електронних торгів вбачається, що торги нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] відбулися 26.01.2015 року. Переможцем електронних торгів став [PERSON] . Ціна продажу квартири 207 972 грн. 27 коп. Сума сплаченого гарантійного внеску - 10 398, 61 грн., суму яку необхідно перерахувати на рахунок Жовтневого відділу ДВС Криворізького МУЮ - 197 573 грн. 66 коп., що дорівнює різниці між продажною ціною придбаного ним лота і сумою винагороди організатора прилюдних торгів за цим лотом в сумі10398, 61 грн. Організатором торгів є Державне підприємство «Інформаційний центр» МЮУ (а.с.10). Переможець торгів [PERSON] розрахувався за придбане майно. Вказані обставини не заперечуються сторонами. За правилами частини 4 статті 82 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. [PERSON] з 06.02.2015 року на підставі свідоцтва про право власності, посвідченого ПРИВАТНИМ НОТАРІУСОМ КРИВОРІЗЬКОГО МІСЬКОГО НОТАРІАЛЬНОГО ОКРУГУ Рукавіциним Ігорем Анатолійовичем, реєстровий номер 18 був зареєстрований власником квартири за адресою: [ADDRESS] (а.с. 11). Згідно Витягу з ДЕРЖАВНОГО РЕЄСТРУ РЕЧОВИХ ПРАВ НА НЕРУХОМЕ МАЙНО ПРО РЕЄСТРАЦІЮ ПРАВА ВЛАСНОСТІ № 33258591 від 06.02.2015 року квартира [ADDRESS] була зареєстрована на праві приватної власності за [PERSON] на підставі свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів Серія НАМ № 034574 від 06.02.2015 року ( а.с. 13). Як вбачається з позовної заяви [PERSON] , задовольняючи його позовні вимоги про визнання прилюдних торгів по реалізації нерухомого майна недійсними та скасування акту державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки, суд не застосував реституцію, передбачену ч.1 ст. 216 ЦК України, тобто повернення сторін договору купівлі-продажу - продавця і покупця до первісного стану. А тому, оскільки позивачем було сплачено за купівлю квартири грошові кошти в розмірі 197573 грн. 66 коп., вказана грошова сума на думку позивача має бути повернута йому ПОКРОВСЬКИМ ВІДДІЛОМ ДЕРЖАВНОЇ ВИКОНАВЧОЇ СЛУЖБИ У МІСТІ КРИВОМУ РОЗІ ПІВДЕННО-СХІДНОГО МІЖРЕГІОНАЛЬНОГО УПРАВЛІННЯ МІНІСТЕРСТВА ЮСТИЦІЇ (М.ДНІПРО). За правилами ч.1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Правові наслідки, передбачені частинами першою та другою цієї статті, застосовуються, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів (ч.3 ст.216 ЦК України). Так, дійсно, Верховний Суд України в Узагальненні практики розгляду судами цивільних справи про визнання правочинів недійсними від 24.11.2008 року зазначив, що норма ч.1 ст.216 ЦК України є загальною. Зокрема, відповідно до ч.3 ст.216 ЦК України вона застосовується, якщо законом не встановлено особливі умови застосування наслідків недійсності правочину або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів. І хоча реституція не передбачена у ст.16 ЦК України як один із способів захисту, проте норма ч.1 ст.216 ЦК України є імперативною і суд має забезпечити зазначені в ній правові наслідки. Прилюдні торги - це продаж майна, на яке звернуто стягнення і яке підлягає реалізації. Прилюдні торги (аукціон) є за своєю правовою природою багатостороннім правочином, оскільки в ньому мають місце всі елементи, притаманні правочину. Під час проведення прилюдних торгів укладається угода про передачу майна у власність, сторонами якої, з одного боку, є покупець-учасник прилюдних торгів, котрим може бути фізична чи юридична особа, а з другого - продавець-спеціалізована організація, що організовує та проводить прилюдні торги на підставі договору з відділом ДВС; такий правочин укладається в інтересах та на користь особи, яка є стягувачем у виконавчому провадженні та для погашення боргу боржника у виконавчому провадженні. Для всіх цих осіб настають наслідки угоди і звичайно можуть наступати наслідки визнання угоди недійсною, з врахуванням того, що кожна із них одержала за цією угодою. У правовій позиції, висловленій у постанові Верховного суду України у справі № 6-1884цс15 від 18.11.2015 року передбачено, що вирішуючи питання про те хто є продавцем за укладеним за результатами торгів договором необхідно виходити з умов договору, що укладається між ДВС та спеціалізованою організацією. У випадку якщо на підставі укладеного спеціалізованою організацією з відділом ДВС договору ця організація під час укладення на торгах договору виступає представником відділу ДВС, то стороною такого договору, а відтак і продавцем, є ДВС. Якщо ж спеціалізована організація виступає на торгах від власного імені на підставі укладеного з відділом ДВС договору, який за своїм змістом є договором комісії, то стороною такого договору, а відтак і продавцем, є спеціалізована організація. На адресу суду 24 лютого 2021 року від ПІВДЕННО - СХІДНОГО МІЖРЕГІОНАЛЬНОГО УПРАВЛІННЯ МІНІСТЕРСТВА ЮСТИЦІЇ (М.ДНІПРО) УПРАВЛІННЯ ЗАБЕЗПЕЧЕННЯ ПРИМУСОВОГО ВИКОНАННЯ РІШЕНЬ У ДНІПРОПЕТРОВСЬКІЙ ОБЛАСТІ надійшов лист про неможливість надати копії документів виконавчого провадження, оскільки архівні документи відповідно до п.9.9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 25.12.2008 року № 2274/5, знищені, у зв`язку із закінченням терміну зберігання. Стосовно копій договорів, які витребувані на підставі ухвали суду, зазначили, що відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 01.04.2014 року № 332-р «Про проведення експерименту із запровадження нової системи реалізації арештованого майна шляхом проведення прилюдних торгів», Міністерством юстиції України прийнятий наказ «Про проведення експерименту із запровадження нової системи реалізації арештованого майна шляхом проведення прилюдних торгів» від 16.04.2014 N656/5 згідно з яким Мінюст вирішив провести з 01 травня 2014 року у місті Києві, Вінницькій області, Дніпропетровській та Львівській областях експеримент із запровадженням реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, а також затвердив Тимчасовий порядок реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів. Наказ зареєстровано в Міністерстві юстиції 16 квітня 2014 року за №427/25204 та набрав чинності з 22 квітня 2014 року у зв`язку з його опублікуванням в Офіційному віснику України від 22.04.2014 року № 31. Надалі відповідно до Наказу МЮУ від 02.10.2015 року № 1885/5 «Про реалізацію арештованого майна шляхом проведення електронних торгів» ДЕРЖАВНЕ ПІДПРИЄМСТВО «СЕТАМ» уповноважено, зокрема, на організацію та проведення електронних торгів ( а.с. 85-86). Від представника ПОКРОВСЬКОГО ВІДДІЛУ ДЕРЖАВНОЇ ВИКОНАВЧОЇ СЛУЖБИ У МІСТІ КРИВОМУ РОЗІ ПІВДЕННО-СХІДНОГО МІЖРЕГІОНАЛЬНОГО УПРАВЛІННЯ МІНІСТЕРСТВА ЮСТИЦІЇ (М.ДНІПРО) О.Ю. Корсака на виконання ухвали суду про витребування доказів надійшло повідомлення про те, що між відділом державної виконавчої служби та спеціалізованою організацією не укладались договори щодо реалізації нерухомого майна, зокрема щодо реалізації квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] ( а.с. 99). Суд виходить з того, що ДП «ІНФОРМАЦІЙНИЙ ЦЕНТР» під час укладення на публічних торгах (аукціоні) договору купівлі-продажу виступало представником відділу державної виконавчої служби, який за змістом протоколу з продажу предмета іпотеки був продавцем. Тому заявлену в позові суму, яку [PERSON] , сплатив продавцю, необхідно стягнути на його користь в порядку, передбаченому частиною другою статті 216 ЦК України. Той факт, що на рахунку відділу виконавчої служби вже відсутня вказана сума, не звільняє її від обов`язку повернути безпідставно отримані кошти, оскільки недійсний правочин не породжує позитивних юридичних наслідків. Наведені висновки суду узгоджуються з правовими позиціями, викладеними у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 910/856/17 та від 23 жовтня 2019 у справі № 922/3537/17, а також у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 07 листопада 2019 року у справі № 640/12119/18, які були застосовані апеляційним судом, а саме: «Правова природа процедури реалізації майна на електронних торгах полягає в продажі майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця-учасника торгів, та складанні за результатами їх проведення акта про проведення торгів, що передбачено пунктом 8 розділу ІХ Тимчасового порядку, та вказано, що акт про проведені електронні торги є документом, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно у випадках, визначених законодавством. Вказаний акт є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на прилюдних торгах, а отже, є договором. З аналізу частини першої статті 650, частини першої статті 655 та частини четвертої статті 656 ЦК України можна зробити висновок, що процедура набуття майна на електронних торгах є різновидом договору купівлі-продажу. Сторонами в договорі купівлі-продажу є продавець і покупець. Відчуження майна з електронних торгів відноситься до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватись недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, які встановлені частинами першою-третьою та шостою статті 203 ЦК України (частина перша статті 215 цього Кодексу). З урахуванням наведеного, набуття майна за результатами електронних торгів є особливим видом договору купівлі-продажу, за яким власником відчужуваного майна є боржник, а продавцями, які мають право примусового продажу такого майна є державна виконавча служба та організатор електронних торгів. Покупцем відповідно є переможець електронних торгів». Крім того, у справі № 640/12119/18 Верховний Суд вказав, що «При підготовці до відчуження спірної квартири державним виконавцем відсутність заборони відчуження або арешту майна належним чином перевірена не була, хоча вказана посадова особа мала такий обов`язок та можливість шляхом безпосереднього доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно». Відповідно до ст. 1000 ЦК України за договором доручення одна сторона (повірений) зобов`язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки довірителя. Договором доручення може бути встановлено виключне право повіреного на вчинення від імені та за рахунок довірителя всіх або частини юридичних дій, передбачених договором. У договорі можуть бути встановлені строк дії такого доручення та (або) територія, у межах якої є чинним виключне право повіреного. Право повіреного на плату передбачено ст. 1002 ЦК України, де зазначено, що повірений має право на плату за виконання свого обов`язку за договором доручення, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо в договорі доручення не визначено розміру плати повіреному або порядок її виплати, вона виплачується після виконання доручення відповідно до звичайних цін на такі послуги. На відміну від договору доручення за договором комісії, визначеним ст. 1011 ЦК України, комісіонер зобов`язується за дорученням другої сторони комітента за плату вчинити один або кілька правочинів від свого імені, але за рахунок комітента. Закон України «Про виконавче провадження», в редакції, що діяв на момент виникнення оспорюваних правовідносин, визначає загальні правові основи організації та діяльності державної виконавчої служби, її завдання та компетенцію, а також учасників виконавчого провадження, закріплює їхні права та обов`язки, у тому числі право стягувачів і боржників та інших учасників виконавчого провадження на оскарження дій (бездіяльності) державного виконавця та порядок цього оскарження. Питання щодо здійснення підготовки державним виконавцем та проведення прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна, а також реалізації арештованого майна визначені у п. п. 5.11, 5.12 Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 15 грудня 1999 року № 74/5 і зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 15 грудня 1999 року за № 865/4158 (далі - Інструкція), яка розроблена на виконання Закону України «Про виконавче провадження» і визначає умови та порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до Закону, інших нормативно-правових актів підлягають примусовому виконанню в разі невиконання їх у добровільному порядку. Порядок реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів регулюється Законом України «Про виконавче провадження» та Тимчасовим порядком реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України «Про проведення експерименту із запровадження порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів» N 656/5 від 16 квітня 2014 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16 квітня 2014 року за N 427/25204. Згідно протоколу № 46265 торги з продажу згаданого предмету іпотеки - спірної квартири були проведені організатором торгів ДП "ІНФОРМАЦІЙНИЙ ЦЕНТР", який отримав винагороду 10398,61 грн., а на рахунок продавця - ЖОВТНЕВОГО ВІДДІЛУ ДВС КРИВОРІЗЬКОГО МУЮ переможець має сплатити до 06.02.2015 за придбання вказаного лоту 197573,66 грн. (а.с. 10). Таким чином, у даному випадку продаж спірної квартири відбувався відповідно до умов передбачених ст.ст. 1000, 1002 ЦК України договору доручення та право повіреного на плату за виконання свого обов`язку за договором доручення, - суд вважає, що у цьому випадку ДП «ІНФОРМАЦІЙНИЙ ЦЕНТР» під час укладення на публічних торгах (аукціоні) договору купівлі-продажу виступав представником відділу державної виконавчої служби, який за змістом Протоколу був продавцем. Так, за результатами прилюдних торгів, що відбулися 26.01.2015 року, грошові кошти від [PERSON] були отримані Жовтневим відділом ДВС Криворізького МУЮ, який у наступному провів їх розподіл та перерахував стягувачу [PERSON] згідно виконавчого листа 2/212/2810 від 18.12.2013 року у виконавчому провадженні, а також вказані кошти були спрямовані на сплату виконавчого збору; витрат на проведення виконавчих дій та витрат на експертний висновок у виконавчому проваджені, що підтверджується випискою та платіжним дорученням № 251 від 11.03.2015 року ( а.с. 44-45). Тому заявлену у позові суму, яку [PERSON] сплатив продавцю, слід стягнути на його користь в порядку ч. 2 ст. 216 ЦК України. Той факт, що на рахунку виконавчої служби вже відсутні вказана сума, не спростовує його обов`язку повернути безпідставно отримані кошти, оскільки недійсний правочин не породжує позитивних юридичних наслідків. При цьому відділ державної виконавчої служби не позбавлений права у судовому порядку захистити свої права відповідно до правового механізму, передбаченому ст. 1212 ЦК України. Оскільки при проведенні торгів було порушено як правила проведення електронних торгів, так і загальні норми ЦК України, внаслідок чого порушено суб`єктивне цивільне право [PERSON] , суд доходить висновку про задоволення вимог щодо стягнення сплачених позивачем грошових коштів у розмірі 197573,66 грн. із відповідача. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 листопада 2019 року у справі № 640/12119/18, який відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК суд враховує. Отже, вимоги щодо стягнення з ПОКРОВСЬКОГО ВІДДІЛУ ДЕРЖАВНОЇ ВИКОНАВЧОЇ СЛУЖБИ У МІСТІ КРИВОМУ РОЗІ ПІВДЕННО-СХІДНОГО МІЖРЕГІОНАЛЬНОГО УПРАВЛІННЯ МІНІСТЕРСТВА ЮСТИЦІЇ (М.ДНІПРО), як правонаступника ЖОВТНЕВОГО ВІДДІЛУ ДЕРЖАВНОЇ ВИКОНАВЧОЇ СЛУЖБИ КРИВОРІЗЬКОГО МІСЬКОГО УПРАВЛІННЯ ЮСТИЦІЇ, як з продавця арештованого майна, реалізованого на прилюдних торгах, на користь покупця [PERSON] кошти в розмірі 197 573, 66 грн. в порядку застосування реституції. Також підлягають до задоволення і позовні вимоги позивача у частині стягнення з ДЕРЖАВНОГО ПІДПРИЄМСТВА «ІНФОРМАЦІЙНИЙ ЦЕНТР» МІНІСТЕРСТВА ЮСТИЦІЇ УКРАЇНИ грошових коштів у розмірі 10 398 грн. 61 коп., сплачених у вигляді гарантійного внеску, оскільки ці кошти надійшли від позивача і залишилися у розпорядженні ДП «ІНФОРМАЦІЙНИЙ ЦЕНТР» МЮУ, але внаслідок визнання рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02.08.2016 року, яке набрало законної сили, електронних торгів недійсними, то такі кошти підлягають поверненню. Крім того, згідно з частиною 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17 вказала, що приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01 червня 2016 року у справі № 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством. Оскільки неправомірними діями відповідача - ПОКРОВСЬКОГО ВІДДІЛУ ДЕРЖАВНОЇ ВИКОНАВЧОЇ СЛУЖБИ У МІСТІ КРИВОМУ РОЗІ ПІВДЕННО-СХІДНОГО МІЖРЕГІОНАЛЬНОГО УПРАВЛІННЯ МІНІСТЕРСТВА ЮСТИЦІЇ (М.ДНІПРО) позивачеві [PERSON] було завдано збитків, по суті матеріальної шкоди, яка виражена в грошовому еквіваленті, а відтак є грошовим зобов`язанням, суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення індексу інфляції та трьох відсотків річних узгоджуються з положеннями частини 2 статті 625 ЦК України. Позивачем здійснено розрахунок відповідно до якого просить стягнути з відповідача ПОКРОВСЬКОГО ВІДДІЛУ ДЕРЖАВНОЇ ВИКОНАВЧОЇ СЛУЖБИ У МІСТІ КРИВОМУ РОЗІ ПІВДЕННО-СХІДНОГО МІЖРЕГІОНАЛЬНОГО УПРАВЛІННЯ МІНІСТЕРСТВА ЮСТИЦІЇ (М.ДНІПРО) за період з 12.02.2016 року по 15.03.2021 року 3% річних у сумі 25016, 06 грн. та інфляційні втрати у сумі 68 360,48 грн., з ДЕРЖАВНОГО ПІДПРИЄМСТВА «ІНФОРМАЦІЙНИЙ ЦЕНТР» МІНІСТЕРСТВА ЮСТИЦІЇ УКРАЇНИ 3% річних здійснено позивачем за період з 12.02.2016 року по 15.03.2021 року та становить 1 588, 85 грн. та інфляційні витрати 3 597, 91 грн. 00 коп.. Щодо періоду стягнення трьох відсотків річних та інфляційних витрат суд виходить з того, що позивачу не були повернені сплачені ним грошові кошти за період з 14 грудня 2016 року, а саме з часу набрання законної сили РІШЕННЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ від 13.12.2016 року, яким залишено без змін рішення ЖОВТНЕВОГО РАЙОННОГО СУДУ МІСТА КРИВОГО РОГУ ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ в частині визнання проведених електронних торгів 26.01.2015 року з реалізації арештованого майна в системі «СЕТАМ» - недійсними та визнання недійсним Протокол № 46265 від 26.01.2015 року про проведення електронних торгів з реалізації арештованого майна та акт про проведення прилюдних торгів від 05.02.2015 року і до 15.03.2021 року (в межах позовних вимог). Заявлені вимоги про стягнення 3 % річних слід розраховувати за наступною формулою: період стягнення з 14.12.2016 року (наступний день після набрання законної сили рішенням апеляційної інстанції) по 15.03.2021 року (в межах заявлених позовних вимог), тобто за 1553 дів, що становить 25 202, 02 грн. (197 573, 66 грн. х 3%% /100%:365) х 1553 дні)). Судом здійснено розрахунок 3% річних з ДЕРЖАВНОГО ПІДПРИЄМСТВА «ІНФОРМАЦІЙНИЙ ЦЕНТР» МІНІСТЕРСТВА ЮСТИЦІЇ УКРАЇНИ за період з 14.12.2016 року по 15.03.2021 року за формулою (10 398, 61 грн. х 3%%/100%:365) х 1553 день)), що становить 1 327 грн. 32 коп. Заявлені вимоги про стягнення втрат від інфляції з ПОКРОВСЬКОГО ВІДДІЛУ ДЕРЖАВНОЇ ВИКОНАВЧОЇ СЛУЖБИ У МІСТІ КРИВОМУ РОЗІ ПІВДЕННО-СХІДНОГО МІЖРЕГІОНАЛЬНОГО УПРАВЛІННЯ МІНІСТЕРСТВА ЮСТИЦІЇ (М.ДНІПРО) на підставі ст. 625 ЦК України, здійснюються судом за формулою: збитки від інфляції = сума боргу х індекс інфляції / 100% - сума боргу. Сукупний індекс інфляції за період з 14.12.2016 року по 15.03.2021 року становить 142,12 %, сума боргу 197 573, 66 грн. Отже, інфляційні збитки за вказаний період складають 83 218, 03 гривень (197 573, 66 х 142,12 % / 100% - 197 573, 66). Згідно проведеного судом розрахунку інфляційних витрат з ДЕРЖАВНОГО ПІДПРИЄМСТВА «ІНФОРМАЦІЙНИЙ ЦЕНТР» МІНІСТЕРСТВА ЮСТИЦІЇ УКРАЇНИ становить: сукупний індекс інфляції за період з 14.12.2016 року по 15.03.2021 року становить 142, 12 %, сума боргу 10 398, 61 грн. Отже, інфляційні збитки за вказаний період складають 4 379, 89 (10 398, 61 х 142, 12 % / 100% - 10 398, 61). Статтею 13 ЦПК України проголошено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Позивач просить суд стягнути з ПОКРОВСЬКОГО ВІДДІЛУ ДЕРЖАВНОЇ ВИКОНАВЧОЇ СЛУЖБИ У МІСТІ КРИВОМУ РОЗІ ПІВДЕННО-СХІДНОГО МІЖРЕГІОНАЛЬНОГО УПРАВЛІННЯ МІНІСТЕРСТВА ЮСТИЦІЇ (М.ДНІПРО) на його користь 3% річних у сумі 25 016, 06 грн. та інфляційні втрати у сумі 68 360, 48 грн., з ДЕРЖАВНОГО ПІДПРИЄМСТВА «ІНФОРМАЦІЙНИЙ ЦЕНТР» МІНІСТЕРСТВА ЮСТИЦІЇ УКРАЇНИ інфляційні втрати у сумі 3 597, 91 грн., що є його правом і суд не виходить за ці межі. Однак до стягнення з ДЕРЖАВНОГО ПІДПРИЄМСТВА «ІНФОРМАЦІЙНИЙ ЦЕНТР» МІНІСТЕРСТВА ЮСТИЦІЇ УКРАЇНИ на користь [PERSON] 3% річних підлягає у сумі 1 326, 42 грн. у відповідності до розрахунку здійсненого судом. Стосовно питання про судові витрати суд зазначає наступне. Частина 1 статті 133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. При звернені до суду позивачем [PERSON] було сплачену судовий збір за вимогу майнового характеру в сумі 2868 грн. 10 коп., що підтверджується наявною в матеріалах справи квитанцією № 27 від 29.07.2020 року (а.с. 1) та у зв`язку зі збільшенням позовних вимог було доплачено судовий збір у розмірі 197 грн. (а.с. 96) на загальну суму 3065 грн. 10 коп.. У відповідності до приписів ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відтак, з відповідача ПОКРОВСЬКОГО ВІДДІЛУ ДЕРЖАВНОЇ ВИКОНАВЧОЇ СЛУЖБИ У МІСТІ КРИВОМУ РОЗІ ПІВДЕННО-СХІДНОГО МІЖРЕГІОНАЛЬНОГО УПРАВЛІННЯ МІНІСТЕРСТВА ЮСТИЦІЇ (М.ДНІПРО) на користь позивача необхідно стягнути суму понесених ним судових витрату розмірі частки задоволених позовних вимог, що становить 2909 грн. 50 коп. (що складає 1 відсоток від задоволених вимог). З відповідача ДЕРЖАВНОГО ПІДПРИЄМСТВА «ІНФОРМАЦІЙНИЙ ЦЕНТР» МІНІСТЕРСТВА ЮСТИЦІЇ УКРАЇНИ на користь позивача необхідно стягнути суму понесених ним судових витрату розмірі частки задоволених позовних вимог, що становить 153 грн. 24 коп.(що складає 1 відсоток від задоволених вимог).

Outcome: partial