Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-07 00:00:00

Заявниця звернулась до суду із заявою, яку уточнивши вимоги, мотивує тим, що після розірвання шлюбу з чоловіком, з яким у них є спільні діти [PERSON] та [PERSON] , у неї погіршилися відносини з батьками та сестрою. Мати та сестра стали переслідувати її та малолітніх дітей, погрожувати, принижувати здійснюючи психологічний тиск у зв?язку з тим, що заявниця має інші погляди на життя, які вона не поділяє, постійно втручаються у її справи. Діти навчаються у школі та у гуртках. Заінтересовані особи після навчання перестрівають дітей, принижують гідність заявника в очах дітей, погрожують, що мати їх покине. Вона та діти потерпають від таких дій родичів, після таких зустрічей пригнічені та дуже переживають. Неодноразово зверталась до поліції із заявами про здійснення психологічного тиску на неї та дітей. 20.08.2021 складено термінові заборонні приписи стосовно кривдників [PERSON] , [PERSON] . Візити матері та сестри до дітей у відсутність заявниці (під час прогулянки, після гуртків) продовжуються. Неодноразово зверталася до поліції із заявами про здійснення психологічного тиску на дітей. Такі заяви скеровані до СПДН РУП ГУНП в Сумській області та вирішується питання щодо винесення термінового заборонного припису щодо вказаних осіб. Заінтересовані особи не залишають заявницю та дітей у спокої: весь час переслідують, ходять за нею, куди б вона не йшла у справах чи у вільний від роботи час. Телефонують, погрожують розправою та чинять психологічний тиск на дітей. З метою забезпечення дієвого та ефективного способу захисту від повторного вчинення домашнього насильства вважає необхідним застосувати обмежувальний припис щодо батьків та сестри. Просить видати обмежувальний припис стосовно [PERSON] , [INFO] , [PERSON] та [PERSON] , [INFO] , що зареєстровані та мешкають за адресою: [ADDRESS] - на строк 6 місяців, яким визначити наступні тимчасові обмеження їх прав, а саме : 1)заборонити [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] перебувати в будь-якому місця спільного перебування з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ; 2)обмежити [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] у будь-який спосіб спілкуватися з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ; 3)заборонити [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] наближатися на відстань 500 метрів до місця перебування , навчання, роботи, інших місць частого відвідування [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ; 4)заборонити [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] особисто і через третіх осіб розшукувати [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , якщо вони за власним бажанням перебувають у місці, невідомому кривдникам, переслідувати їх та в будь-який спосіб спілкуватися з ними ; заборонити [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] вести будь-яке листування, телефонні переговори з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , або контактувати з ними через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. У судовому засіданні представник заявника заяву підтримала із зазначених підстав. Додатково пояснила, що заінтересовані особи постійно відстежують заявницю та дітей у громадських місцях (парки, вулиці, тощо), створюють конфліктні ситуації у зв?язку з тим, що не згодні з прийнятим рішенням про розірвання шлюбу з колишнім чоловіком. Заборону наближатися на відстань не менше саме 500 м. просить застосувати у зв?язку з тим, що заінтересовані особи, хоча і не проживають в одному приміщенні, проте регулярно приходять до під?їзда будинку заявниці (вона живе на 4 поверсі багатоповерхового будинку) та голосно кричать образи на її адресу. Просила задовольнити заяву. У судове засідання заінтересовані особи не з?явились. Про дату, час та місце розгляду заяви повідомлені належним чином. Від [PERSON] надійшла заява про відкладення розгляду справи, мотивована тим, що перебуває з матір?ю за межами Сумської області і не мають змоги прибути у судове засідання раніше, ніж через 2 місяці, мають бажання виступити у суді. Протокольною ухвалою суд відмовив у задоволенні вказаного клопотання у зв?язку з ненаданням доказів на підтвердження поважності причин неявки у судове засідання та неможливістю відкладення розгляду справи на 2 місяці через скорочений строк розгляду заяви (72 години). Враховуючи положення ч.ч. 1,2 ст. 350-5 ЦПК України неявка у судове засідання заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи. Ухвалою суду від 04.11.2021 відкрито провадження у справі. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення заявника, суд вважає, що заява підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] є матір?ю неповнолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с. 7,8). [PERSON] та [PERSON] є батьками заявниці та дідусем, бабусею дітей - [PERSON] та [PERSON] (а.с. 6). [PERSON] є рідною сестрою заявниці та тіткою дітей. Учасники справи проживають окремо - [PERSON] разом з дітьми за адресою: [ADDRESS] . Заінтересовані особи - за адресою: [ADDRESS] . 20.08.2021 посадовими особами СПДН Сумського РУП складено термінові заборонні приписи стосовно кривдників [PERSON] та [PERSON] у зв?язку зі скоєнням ними домашнього насильства відносно [PERSON] , а саме: 10.06.2021 о 18-30 по [ADDRESS] поблизу закладу «Колібрі» виник словесний конфлікт в ході якого висловлювались словесні погрози та образи та домашнє насильство психологічної форми. Заборонено у будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою строком на 10 діб (а.с. 10,11). З дослідженого судом відеозапису, який за поясненням представника заявника здійснений влітку 2021 року, вбачається, що під час відпочинку заявниці на громадському пляжі [PERSON] та [PERSON] підійшли до заявниці та особи, з якою вона відпочивала, та ініціювали словесний конфлікт, в ході якого поводили себе агресивно, словесно ображали заявницю та чоловіка, з яким вона відпочивала. Конфлікт відбувався у присутності інших сторонніх осіб у громадському місці. На неодноразові пропозиції заявниці відійти та не наближатись не реагували. Відповідно до правил ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», батьками та іншими законними представниками дитини, родичами дитини (баба, дід, повнолітні брат, сестра), мачухою або вітчимом дитини, а також органом опіки та піклування в інтересах дитини, яка постраждала від домашнього насильства, - у випадках, визначених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", або постраждала від насильства за ознакою статі, - у випадках, визначених Законом України "Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків";. Частиною 2 ст. 3 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству», визначено перелік осіб на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання серед яких - батьки (мати, батько), рідні брати і сестри. Статтею 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено значення термінів, які вживаються в цьому ж законі, зокрема: домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала, а також погрози вчинення таких діянь; дитина, яка постраждала від домашнього насильства (далі - постраждала дитина), - особа, яка не досягла 18 років та зазнала домашнього насильства у будь-якій формі або стала свідком (очевидцем) такого насильства; психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи: фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Під час вирішення вимог щодо видачі обмежувального припису суду необхідно встановити, чи є зазначені заявником в обґрунтування заявлених вимог правовідносини такими, що регулюються спеціальним Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», дати їм оцінку на предмет того, чи є зазначені обставини проявом домашнього насильства, а також чи є потреба вживати заходів щоб запобігти домашньому насильству в подальшому. Відповідно до п.п. 7, 9 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»: обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи; оцінка ризиків - оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Частиною 2 статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Відповідно до ч. 6 ст. 26 вказаного закону про видачу обмежувального припису кривднику суддя у встановлений законом строк інформує уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) постраждалої особи для взяття кривдника на профілактичний облік, а також районні, районні у містах Києві і Севастополі державні адміністрації та виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад за місцем проживання (перебування) постраждалої особи. Дослідженими доказами, зокрема, терміновими заборонними приписами, відеозаписом, встановлено, що мати та сестра заявниці, яка проживають окремо від заявниці, вчиняють відносно заявниці психологічне насильство, яке полягає у умисних словесних образах, погрозах, приниженні, залякуванні, спрямовані на обмеження волевиявлення заявниці, і такі дії викликали у заявниці побоювання за свою безпеку та безпеку дітей, які з нею проживають, нездатність захистити, що стало підставою для виклику поліції. Діти заявниці, які спільно проживають з матір?ю є очевидцями таких протиправних дій з боку тітки та бабусі, а відтак, враховуючи положення п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» є дітьми, постраждалими від домашнього насильства у формі психологічного насильства. З матеріалів справи вбачається, що такі дії матері та сестри відносно заявниці та її дітей носять систематичний характер, що стало підставою для неодноразових звернень до органів поліції. Заявниця просить також застосувати заходи тимчасового обмеження прав стосовно свого батька, однак матеріали справи не містять доказів вчинення домашнього насильства батьком заявниці та дідусем її дітей. А відтак, суд не вбачає підстав для визнання вказаної особи кривдником по відношенню до [PERSON] та двох її дітей. З метою захисту прав [PERSON] та двох її дітей, які потерпають від домашнього насильства з боку матері (бабусі дітей) та сестри (тітки дітей), суд вважає, що заявники, як жертви домашнього психологічного насильства, потребують захисту у порядку, передбаченому Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Тому наявні підстави для прийняття відносно [PERSON] та [PERSON] обмежувального припису. Враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи, а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених зазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях При вирішенні питання щодо застосуванні заходів тимчасового обмеження прав кривдника суд на підставі установлених обставин справи та оцінки факторів небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства враховує пропорційність вручання у права і свободи особи, та що ці заходи пов`язані із протиправною поведінкою кривдників. Суд також враховує, що особи не проживають за однією адресою, що конфлікти за ініціативою кривдників відбуваються у громадських місцях та що саме кривдники шукають зустрічі із [PERSON] та її дітьми. З урахуванням встановлених обставин справи, суд вважає, що необхідними та достатніми обмежувальними заходами у даному випадку є заборона кривдникам протягом шести місяців перебувати у місцях спільного перебування із постраждалими особами та наближатися на відстань 100 метрів до місць перебування, навчання, роботи та інших місць частого відвідування постраждалих осіб, вести листування, телефонні переговори [PERSON] та її дітьми або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Відповідно до ч. 3 ст.350-5ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, відносяться за рахунок держави. Згідно з ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Outcome: partial