Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-04 00:00:00

В позовній заяві зазначено, що рішенням Запорізької міської ради „Про створення Комунальних підприємств теплових мереж" №17 від 11.01.2002 року створено Концерн „Міські теплові мережі". Позивачем постачалась теплова енергія на опалення та гаряче водопостачання відповідачам у приміщення, розташоване за адресою: м. Запоріжжя, вул.. Чумаченка, 23/378 Теплова енергія може споживатись лише на підставі договору. Відповідачами договір з позивачем на надання послуг з теплопостачання укладений не був, по незалежним та не відомим позивачу підставам. Позивачем було відпущено теплової енергії відповідачам в період з січня 2009 року по листопад 2014 року. Однак, відповідачі протягом тривалого часу не виконували свої обов'язки по сплаті спожите теплової енергії та гарячого водо забезпечення, у зв'язку з чим за відповідачами станом на 01.12.2014 року виникла заборгованість за спожиті послуги з теплопостачання у розмірі 11271, 80 грн. До теперішнього часу дана сума заборгованості відповідачами не погашена. Представник позивача в судовому засіданні наполягала на задоволенні позовної заяви з підстав викладених в уточненій позовній заяві.. Відповідач [PERSON] заперечувала проти позову заявивши клопотання про застосування до позовних вимог позивача позовну давність та вказала, що на теперішній час починаючи з 2012 року вона намагається сплачувати рахунки. Вислухавши сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до розрахунку за період з 01.01.2009 року по 01.12.2014 року відповідачі за період з 01.01.2009 року по 01.12.2014 отримали певні послуги від позивача. З розрахунку вбачається заборгованість на суму 11271, 80 гривні. Судом встановлено, що позивач міг дізнався про порушення своїх прав, ще в 2009 році, перевіривши недостачу коштів в кінці року при складанні відповідних фінансових звітів які для відповідача є обовязковими. Однак позивач звернувся до суду з заявою поро видачу судового наказу лише 17.04.2014 року звернувшись вперше за захистом своїх прав. В подальшому судовий наказ який було видано 05.05.2014 року було скасовано. Після чого позивач скористався правом передбаченим ст. 118 ЦПК України та звернувся 27.08.2015 року з даною позовною заявою. Пропустивши строк позовної давності. Посилання представника позивача на періодичну оплату відповідачами платежів, що нібито відповідач знала про суму боргу не підтверджено доказами. Відповідно до ч. 1 ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідачів суми боргу за період з січня 2009 року по березень 2011 року повинні бути залишені без розгляду. Що стосується заборгованості за період з квітня 2011 року по грудень 2014 року. Згідно п. 10 „Правил надання населенню послуг з водо-, тепло- забезпечення та водовідведення", затверджених Постановою КМУ від 30.12.1997 р. за №1497 та п. 18 „Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення", затверджених Постановою КМУ від 21.07.2005 р. за № 630 плата за надані послуги вноситься щомісячно. З того ж розрахунку вбачається, що відповідачам постачались послуги за період з квітня 2011року по грудень 2015 року де позивачем частково вносила оплату за послуги. Отже, за даний період відповідачі мають борг у розмірі 928, 22 гривень. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Представником позивача не надано жодних доказів заборгованості відповідачів за послуги надані їм позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: partial