Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-09 00:00:00

Позивач 11 лютого 2014 року звернулась в суд із позовом , яким просила зобов"язати Управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді сплатити завдану їй моральну (немайнову )шкоду на проведення комплексного медичного обстеження та лікування в сумі 7000 грн. та психологічну реабілітацію в сумі 5800 грн., на загальну суму -12 800 грн. 16.05.2014 року подала в порядку ст. ст. 27, 31 ЦПК України заяву, якою просила визнати факт завдання , їй , [PERSON], Управлінням Пенсійного фонду України в м. Кіровограді моральної( не майнової) шкоди, а вказані вище вимоги просила залишити без розгляду. Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 10.06.2014 року позов [PERSON], в частині вимог про зобов"язання Управління Пенсійного фонду в м. Кіровограді сплатити завдану моральну (немайнову ) шкоду на проведення комплексного медичного обстеження та лікування в сумі 7000 грн. та психологічну реабілітацію в сумі 5800 грн., на загальну суму -12 800 грн., залишено без розгляду. В обгрунтування вимог щодо визнання факту завдання моральної шкоди вказувала, що 11 жовтня 2011 року Кіровським райсудом було розглянуто адміністративний позов , яким її позовні вимоги про визнання дій УПФ в м. Кіровограді неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, задоволено частково. Визнано було дії УПФ в м. Кіровограді в частині відмови, їй, у пільговому розрахунку страхового стажу за період роботи в районах Крайньої Півночі з 22.12.1977 року по 02.10.1992 року протиправними, зобов'язано УПФ в м. Кіровограді здійснити їй обчислення пільгового страхового стажу за період з 22.12.1977 року по 02.10.1992 року з розрахунку один рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі - за один рік і шість місяців. 25 січня 2013 року ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда залишено без змін. 12.07.2013 року нею отримано вказану ухвалу. 22.07. 2013 року вона звернулася з письмовою заявою до відповідача щодо невиконання рішень суду першої та апеляційної інстанції. 09.08.2013 року на особистому прийомі у відповідача їй було повідомлено, що таких рішень не отримували, від внутрішніх засвідчень копій рішень суду апеляційної інстанції відмовились, від перерахунків і надання будь-яких письмових роз'яснень з приводу усної відмови - відмовились. Крім того, ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 10.10.2013 року було роз'яснено постанову суду та встановлено дату проведення перерахунку та повної виплати пенсії починаючи з 01.11.2009 року, тобто з часу вчинення відповідачем протиправних дій. Вважає дії працівників та керівництва УПФ м. Кіровограда неправомірними, що спричинили їй моральну шкоду та завдали фізичних страждань, яка полягає в негативних змінах її життя: щоденні думки повторення судових розглядів, довго тривалість у невиплатах пенсії, негативні переживання та спогади, потреба в униканні аналогічних обставин, насторога, тривога, емоційні та тілстажу за період роботи в районах Крайньої Півночі з 22.12.1977 року по 02.10.1992 року протиправними, зобов'язано УПФ в м. Кіровограді здійснити їй обчислення пільгового страхового стажу за період з 22.12.1977 року по 02.10.1992 року з розрахунку один рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі - за один рік і шість місяців. 25 січня 2013 року ухвалою Дніпропетровського апел В судовому засіданні позивач позовні вимоги , викладені у заяві від 16.05.2014 року підтримала, просила їх задовольнити. При цьому, вказала, що визнання заявленого факту їй необхідно для отримання морального задоволення. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, вказала на його безпідставність. Заслухавши пояснення позивача, її представника, заперечення представника відповідача, вивчивши матеріали справи, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні вимог, з наступного. З»ясовано, що постановою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 11 жовтня 2011 року позовні вимоги [PERSON] до Управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограда про визнання дій УПФ в м. Кіровограді неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії , задоволено частково. Визнано дії УПФ в м. Кіровограді в частині відмови [PERSON] у пільговому розрахунку страхового стажу за період роботи в районах Крайньої Півночі з 22.12.1977 року по 02.10.1992 року протиправними. Зобов'язано УПФ в м. Кіровограді здійснити [PERSON] обчислення пільгового страхового стажу за період з 22.12.1977 року по 02.10.1992 року з розрахунку один рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі - за один рік і шість місяців. 25 січня 2013 року ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду постанову Кіровського районного суду м. Кіровограда від 11 жовтня 2011 року по справі за позовом [PERSON] до Управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді про визнання дій УПФ в м. Кіровограді неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії залишено без змін. Дана ухвала отримана Управлінням Пенсійного Фонду України в м. Кіровограді 12.08.2013 року. Внаслідок чого 22.08.2013 року було здійснено перерахунок пенсії, сума доплати становила 1389,45 грн., яку [PERSON] отримала у вересні 2013 року. Крім того, 10.10.2013 року Кіровським районним судом м. Кіровограда було роз'яснено постанову суду та встановлено дату проведення перерахунку та повної виплати пенсії, починаючи з 01.11.2009 року, тобто з часу вчинення відповідачем протиправних дій. Після отримання Управлінням Пенсійного фонду м. Кіровограда роз'яснення рішення суду, управлінням виконано рішення суду, яке набрало законної сили в повному обсязі. Згідно ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом , звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб»єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру , за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених ( оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів визначається в статті 16 ЦК України. Як правило, власник порушеного права може скористатись не будь-яким , а конкретним способом захисту свого права. Спосіб захисту порушеного права частіше за все визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини. В ст. 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. В п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" № 4 від 31.03.1995 року дано роз'яснення, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Заявлена вимога [PERSON] щодо визнання факту завдання , їй , Управлінням Пенсійного фонду України в м. Кіровограді моральної( не майнової) шкоди задоволенню не підлягає, так як вона не ґрунтується на Законі. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб'єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з'ясувати мету встановлення, оскільки один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети - ні. Згідно статті 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно ст. 258 ЦПК України у заяві повинно бути зазначено: який факт заявник просить встановити та з якою метою; причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; докази, що підтверджують факт. Суд приходить до висновку, що факт, який просить встановити заявник, не породжує юридичні наслідки для неї, тобто від нього не залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових її прав , а відтак є юридично байдужим та не підлягає встановленню у порядку встановленому ст. ст. 256, 258 ЦПК України. Враховуючи викладене, заява є безпідставною та необгрунтованою, що є підставою для відмови в її задоволенні . Тому,

Outcome: dismissed