Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-03 00:00:00

До суду з вказаним позовом звернувся заступник керівника Білоцерківської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Розумницької сільської ради Ставищенського району Київської області посилаючись на те, що встановлено порушення вимог земельного законодавства під час відведення у власність [PERSON], [PERSON] та [PERSON] земельних ділянок по 2,0000 га кожному для ведення особистого селянського господарства, які знаходяться на території Розумницької сільської ради Ставищенського району Київської області. Розпорядженням Ставищенської районної державної адміністрації Київської області №845 від 30.10.2008 р. «Про надання дозволу на розробку технічної документації земельних ділянок передбачених до передачі у власність громадянам с. Розумниця для ведення особистого селянського господарства на території Розумницької сільської ради Ставищенського району Київської області» надано дозвіл на розробку технічної документації земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель резервного фонду сільськогосподарського призначення на території Розумницької сільської ради Ставищенського району [PERSON], [PERSON] та [PERSON] по 2,0000 га кожному. У подальшому, розпорядженням Ставищенської РДА №966 від 11.12.2008 р. затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання державних актів на право власності на земельні ділянки громадянам с. Розумниця для ведення особистого селянського господарства на території Розумницької сільської ради та передано у власність [PERSON] земельну ділянку з кадастровим номером [NUMBER] площею 2,0000 га, [PERSON] - з кадастровим номером [NUMBER] площею 2,0000 га, [PERSON] - з кадастровим номером [NUMBER] площею 2,0000 га. На підставі зазначеного розпорядження від 11.12.2008 р., видано державні акти на право власності на вказані земельні ділянки: [PERSON] - державний акт серія [NUMBER] від 15.01.2009 р.; [PERSON] - державний акт серія [NUMBER] від 15.01.2009 р.; [PERSON] - державний акт серія [NUMBER] від 15.01.2009 р. для ведення особистого селянського господарства, які розташовані в с. Розумниця Ставищенського району Київської області. Дані державні акти на право власності на вищевказані земельні ділянки 15.01.2009 року зареєстровані в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі. У подальшому, відділом державної реєстрації Ставищенської РДА у Київській області: 18.05.2017 р. за індексними номерами 35238619, 35239703, 35237979 здійснено записи про державну реєстрацію права власності на дані спірні земельні ділянки з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства площею 2,0000 га за [PERSON], [PERSON] та [PERSON] відповідно. Згідно відомостей відділу у Ставищенському районі міжрайонного управління у Ставищенському та Таращанському районах Головного управління Держгеокадастру в Київській області №10-10-0.36-254/117-17 від 20.09.17р., вартість земельної ділянки площею 2,0000 га з кадастровими номерами [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER] станом на 01.01.2008 року становить 99448,53 грн. з урахуванням коефіцієнту індексації, тому сума позову становить 3*99 448,53 = 298 345,59 грн.. Спірні земельні ділянки знаходяться в межах населеного пункту с. Розумниця і відносяться (до передачі у приватну власність) у 2008 році до земель комунальної власності. Згідно листа Розумницької сільської ради №02-26/73 від 13.03.18р. та листа Ставищенської районної державної адміністрації №05-20/251 від 28.02.18р., [PERSON], [PERSON] та [PERSON] не є працівниками чи пенсіонерами державних та комунальних закладів освіти, культури, охорони здоров'я, розташованих на території Розумницької сільської ради, а також не проживають на її території. Ні Ставищенською РДА, ні Розумницькою сільською радою розпорядження (рішення) про розмежування земель державної та комунальної власності в межах населених пунктів та за межами населених пунктів станом на 2008 рік не приймалось. До видачі оспорюваних розпоряджень Ставищенської РДА у вказаних осіб земельні ділянки, які передані їм у власність, не перебували у їх користуванні. В зв'язку з цим, Ставищенська РДА не мала права видавати розпорядження про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою, а тому спірні земельні ділянки надані у власність вищезазначеним особам всупереч ст. ст. 116, 118 ЗК України, оскільки їм необхідно було розробляти проект відведення земельної ділянки, а не технічну документацію із землеустрою. Тобто, зазначені земельні ділянки, вибули з власності громади на підставі незаконних рішень органу виконавчої влади. Державні акти про право власності на спірні земельні ділянки видано з порушенням законодавства, а тому це право власності набуто зазначеними особами безпідставно. Вибуття у приватну власність земельних ділянок всупереч земельному законодавству порушує права та інтереси Розумницької сільської ради на розпорядження, володіння і користування спірними земельними ділянками. Прийняття Ставищенською РДА розпоряджень та виданням оспорюваних державних актів на право власності на земельні ділянки порушило інтереси громади, надання таких земель у власність суперечить принципам регулювання земельних відносин в Україні. Оскільки спірні державні акти серія [NUMBER], серія [NUMBER], серія [NUMBER], серія [NUMBER] від 15.01.2009р. видані на підставі незаконного розпорядження Ставищенської РДА №966 від 11.12.2008р., тому вони підлягають визнанню недійсними. Зважаючи на те, що [PERSON], [PERSON] та [PERSON] право власності на земельні ділянки зареєстровано в установленому законом порядку, відновити становище, яке існувало до порушення відповідно до ст. 16 ЦК України можливо лише шляхом визнання недійсним та скасування розпорядження Ставищенської РДА № 966 від 11.12.2008р., визнання недійсними зазначених державних актів на право власності на земельні ділянки. Після звернення прокуратури до суду із даним позовом [PERSON] та [PERSON] 05.09.2018р. та 07.09.2018р. відповідно на підставі договорів купівлі-продажу №280 і №295 незаконно відчужено отримані ними земельні ділянки на користь [PERSON]. Розумницька сільська рада у правовідносинах, що виникають з приводу розпорядження земельними ділянками сільськогосподарського призначення комунальної власності, діє як орган, через який держава реалізує свої повноваження власника земельних ділянок, і тому підставою представництва інтересів сільської ради в суді є порушення інтересів держави, через позбавлення її прав власника по відношенню до належних йому земельних ділянок. Оскільки Розумницькою сільською радою, як власником спірних земельних ділянок, не вжито заходів представницького характеру щодо захисту інтересів держави по витребуванню земельних ділянок із незаконного володіння, а також враховуючи, що це становить вагомий суспільний інтерес, виникла необхідність звернутися до суду з позовом в інтересах держави в особі Розумницької сільської ради Ставищенського району Київської області. Прокурор з урахуванням уточнених позовних вимог просить суд: визнати недійсним розпорядження Ставищенської районної державної адміністрації Київської області №966 від 11.12.2008 р. " Про надання у власність земельних ділянок громадянам с. Розумниця для ведення особистого селянського господарства на території Розумницької сільської ради Ставищенського району" в частині надання у власність земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства [PERSON], [PERSON] площею по 2,0000 га кожному; визнати недійсними виданий [PERSON] державний акт серія [NUMBER] від 15.01.2009 р. на право власності на земельну ділянку площею 2,0000 га з кадастровим номером [NUMBER] для ведення особистого селянського господарства; виданий [PERSON] державний акт серія [NUMBER] від 15.01.2009 р. на право власності на земельну ділянку площею 2,0000 га з кадастровим номером [NUMBER] для ведення особистого селянського господарства; витребувати з незаконного володіння [PERSON] на користь Розумницької сільської ради Ставищенського району Київської області земельні ділянки площею 2,0000 га кожна з кадастровими номерами [NUMBER], [NUMBER], які розташовані на території Розумницької сільської ради Ставищенського району Київської області, а також стягнути з відповідачів на користь прокуратури Київської області судові витрати в сумі 9150,46 грн.. Прокурор Дацюк О.І. в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, підтвердив обставини, на які посилається в позовній заяві, позов просить задовольнити. Представник Розумницької сільської ради Ставищенського району Київської області в судове засідання не з`явився, сільська рада належним чином повідомлена про місце, дату і час судового розгляду по справі. Представник відповідача - Ставищенської районної державної адміністрації Київської області Василюк В. М. в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю, суду пояснив, що Ставищенська райдержадміністрація не мала права розпоряджатись землями комунальної власності Розумницької сільської ради, чим порушила вимоги ст. 122 Земельного кодексу України в редакції 2008 року, вийшовши за межі своїх повноважень. У відзиві на позовну заяву ( а. с. 92 - 94) адміністрацією зазначено, що в задоволенні позову прокурора потрібно відмовити в повному обсязі, проте таке твердження є помилковим. В листі до суду від 11.10.2018 року №05-20/1400 Ставищенською райдержадміністрацією позовні вимоги визнано (а. с. 185). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про місце, дату і час його проведення повідомлена належним чином, причини своєї неявки суду не повідомила. Треті особи: [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про місце, дату і час його проведення повідомлені належним чином, причини своєї неявки суду не повідомили. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши вступне слово учасників справи, з`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги слід задовольнити, виходячи із наступного. Судом встановлено слідуючі факти та відповідні їм правовідносини. Розпорядженням Ставищенської районної державної адміністрації Київської області №845 від 30.10.2008 р. «Про надання дозволу на розробку технічної документації земельних ділянок передбачених до передачі у власність громадянам с. Розумниця для ведення особистого селянського господарства на території Розумницької сільської ради Ставищенського району Київської області» надано дозвіл на розробку технічної документації земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель резервного фонду сільськогосподарського призначення на території Розумницької сільської ради Ставищенського району, зокрема [PERSON], [PERSON] по 2,000 га кожному (а. с. 22). Розпорядженням Ставищенської РДА №966 від 11.12.2008 р. затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання державних актів на право власності на земельні ділянки громадянам с. Розумниця для ведення особистого селянського господарства на території Розумницької сільської ради та передано у власність, зокрема [PERSON] земельну ділянку з кадастровим номером [NUMBER] площею 2,0000 га, [PERSON] - з кадастровим номером [NUMBER] площею 2,0000 га (а. с. 21). На підставі зазначеного розпорядження від 11.12.2008 р., видано державні акти на право власності на вказані земельні ділянки: [PERSON] - державний акт серія [NUMBER] від 15.01.2009 р.; [PERSON] - державний акт серія [NUMBER] від 15.01.2009 р. для ведення особистого селянського господарства, які розташовані в с. Розумниця Ставищенського району Київської області. Дані державні акти на право власності на вищевказані земельні ділянки 15.01.2009 року зареєстровані в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі. У подальшому, відділом державної реєстрації Ставищенської РДА у Київській області: 18.05.2017 р. за індексними номерами 35239703, 35237979 здійснено записи про державну реєстрацію права власності на дані спірні земельні ділянки з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства площею 2,0000 га за [PERSON] та [PERSON] відповідно (а. с. 23-24, 29-30, 32-36). Згідно відомостей відділу у Ставищенському районі міжрайонного управління у Ставищенському та Таращанському районах Головного управління Держгеокадастру в Київській області №10-10-0.36-254/117-17 від 20.09.17р., вартість земельної ділянки площею 2,0000 га з кадастровими номерами [NUMBER], [NUMBER] станом на 01.01.2008 року становить 99448,53 грн. з урахуванням коефіцієнту індексації (а. с. 37). Із змісту листів відділу у Ставищенському районі ГУ Держгекадастру у Київській області від 11.07.2017 року №148/117-17, Розумницької сільської ради №02-26/164 від 05.07.2017 року, №02-26/73 від 13.03.18р. та Ставищенської районної державної адміністрації №05-20/251 від 28.02.18р., №05-20/1503 від 31.10.2017 року вбачається, що спірні земельні ділянки знаходяться в межах населеного пункту с. Розумниця і відносяться (до передачі у приватну власність у 2008 році) до земель комунальної власності. [PERSON], [PERSON] не звертались до Розумницької сільської ради про надання їм земельних ділянок, вони не є працівниками чи пенсіонерами державних та комунальних закладів освіти, культури, охорони здоров'я, розташованих на території Розумницької сільської ради, а також не проживають на її території (а. с. 39, 45, 51, 133). Ні Ставищенською РДА, ні Розумницькою сільською радою розпорядження (рішення) про розмежування земель державної та комунальної власності в межах населених пунктів та за їх межами станом на 2008 рік не приймались. До видачі оспорюваних розпоряджень Ставищенської РДА у вказаних осіб земельні ділянки, які передані їм у власність, не перебували у їх користуванні. [PERSON] та [PERSON] не входили до категорії осіб, наділених правом на отримання безоплатно земельних ділянок на території Розумницької сільської ради (а. с. 50). Згідно листів Ставищенської райдержадміністрації від 12.05.2017 року, відділу у Ставищенському районі ГУ Держгеокадастру у Київській області від 07.07.2017 року №169/117-17, викопіювання з публічної кадастрової карти виготовленого ФОП [PERSON] - інженером землевпорядником, викопіювання із проекту формування території та встановлення меж Розумницької сільської ради, витягів з публічної кадастрової карти України, спірні земельні ділянки знаходяться на території Розумницької сільської ради, тобто в межах населеного пункту села Розумниця (а. с. 28, 32, 46-49, 56-57). Відповідно до копій договорів купівлі-продажу земельних ділянок від 05 вересня 2018 року та 07 вересня 2018 року, інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно [PERSON] та [PERSON] відчужили спірні земельні ділянки на користь [PERSON] (а. с. 117-119, 172-179). Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 Конституції України, земля є об'єктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. В ст. 14 Основного Закону вказано, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Згідно з вимогами ст. З Земельного кодексу України (далі - ЗК України), земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами. Відповідно до ст. 12 ЗК України (в редакції станом на 14.10.2008) до повноважень сільських рад у галузі земельних відносин на території сіл належить: розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу. Згідно зі ч. 1 ст. 116 ЗК України передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають право власності та право користування земельними ділянками із земель державної та комунальної власності за рішеннями органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Статтею 122 ЗК України (в редакції станом на 14.10.2008р.) встановлено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Районні державні адміністрації на їх території передають земельні ділянки із земель державної власності у власність або у користування у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів, в тому числі й для сільськогосподарського використання. Відповідно до п. 7 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» № 720/95 від 08.08.95 установлено, що створюваний під час передачі земель у колективну власність резервний фонд використовується для передачі у приватну власність або надання у користування земельних ділянок переважно громадянам, зайнятим у соціальній сфері на селі, а також іншим особам, яких приймають у члени сільськогосподарських підприємств або які переселяються у сільську місцевість для постійного проживання. Таким чином, землі резервного фонду передані [PERSON] та [PERSON], які не були членами місцевого сільськогосподарського підприємства і не проживають в селі Розумниця, тобто не відносяться до соціальної сфери села. Більше того, вони не є працівникам державних та комунальних закладів освіти, культури, охорони здоров'я, а також пенсіонерами з їх числа розташованих на території Розумницької сільської ради (а. с. 51). Встановлено, що ні Ставищенською РДА, ні Розумницькою сільською радою розпорядження (рішення) про розмежування земель державної та комунальної власності в межах населених пунктів та за їх межами станом на 2008 рік не приймались, до видачі оспорюваних розпоряджень Ставищенської РДА у [PERSON], [PERSON] земельні ділянки, які передані їм у власність, не перебували у їх користуванні, що підтверджується листом Розумницької сільської ради № 02-26/73 від 13.03.18р. та листом Ставищенської РДА №05-20/251 від 28.02.18р. (а. с. 50-51). Спірні земельні ділянки до моменту їх передання у власність [PERSON] та [PERSON] перебували у комунальній власності та в межах Розумницької сільської ради, що підтверджується листом відділу у Ставищенському районі ГУ Держгекадастру у Київській області від 11.07.2017 року №148/117-17 (а. с. 39). Останні в установленому законом порядку не звертались до сільської ради про отримання земельних ділянок у власність (а. с. 45). У зв'язку з цим, суд вважає, що Ставищенська РДА всупереч ст. ст. 116, 118, 122 ЗК України (в редакції станом на 14.10.2008р.) вийшла за межі своїх повноважень щодо надання у власність спірних земельних ділянок вказаним особам. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема: визнання правочину недійсним; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно зі ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Статтею 393 ЦК України передбачено, що правовий акт органу державної влади, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Власник майна, права якого порушені внаслідок видання правового акта органом державної влади, має право вимагати відновлення того становища, яке існувало до видання цього акта. Відповідно до ст. 21 ЗК України порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою, зокрема для визнання недійсними рішень органів державної влади про надання (передачу) земельних ділянок громадянам; визнання недійсними угод щодо земельних ділянок. Стаття 153 ЗК України визначає, що власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України. Відповідно до ст. 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Згідно зі ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно із ст. 330 ЦК України якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього. Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Згідно п. 2 ч. 2 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор прав на нерухоме майно приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав. Відповідно до ст. 2 вказаного Закону державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру прав. Встановлено, що відповідно до копій договорів купівлі-продажу земельних ділянок від 05 вересня 2018 року та 07 вересня 2018 року, інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно [PERSON] та [PERSON] відчужили спірні земельні ділянки на користь [PERSON] (а. с. 117-119, 172-179). Статтею 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 ЦК України. Статтею 203 ЦК України визначено, що зміст правочину не може суперечити Цивільному кодексу України та іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Правило, встановлене цією нормою, повинно застосовуватись в усіх випадках, коли угода вчинена з порушенням закону і не підпадає під дію інших норм, які встановлюють спеціальні підстави та наслідки недійсності угод. Згідно із ст. ст. 4, 10, 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим законам України, які приймаються відповідно до Конституції України та ЦК України, міжнародним договорам, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, актам Президента України, постановам Кабінету Міністрів України, актам інших органів державної влади України, органів влади Автономної Республіки Крим у випадках і в межах, встановлених Конституцією України та законом, а також моральним засадам суспільства. Зміст правочину не повинен суперечити положенням також інших, крім актів цивільного законодавства, нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до Конституції України (статті 1, 8 Конституції України). Відповідно до ч. 1 ст. 228 ЦК України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Згідно з п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" такими є правочини, що посягають на суспільні, економічні та соціальні основи держави, зокрема: правочини, спрямовані на використання всупереч закону комунальної, державної або приватної власності; правочини, спрямовані на незаконне відчуження або незаконне володіння, користування, розпорядження об'єктами права власності Українського народу - землею як основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, її надрами, іншими природними ресурсами тощо. Наслідки вчинення правочину, що порушує публічний порядок, визначаються загальними правилами. Відповідно до ст. 216 ЦК України недійсний правочин не може створювати юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. У постанові від 22 травня 2013 року (справа №6-33цс13) Верховний Суд України зазначив, що державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У спорах, пов'язаних з правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Визнання недійсними державних актів на право власності вважається законним, належним та окремим способом поновлення порушених прав у судовому порядку. У постановах від 20 травня (справа №6-216цс15) та 3 червня (справи №205цс15, №6-412цс15, №6-217цс15) 2015 року Верховний Суд України дійшов висновку про те, що оскільки норми земельного законодавства встановлювали нерозривний зв'язок між виникненням права власності на земельну ділянку з обов'язковим одержанням її власником державного акта, який посвідчував його право власності, то позовні вимоги про визнання недійсним державного акта, виданого на підставі недійсного рішення органу місцевого самоврядування, підлягають задоволенню. Згідно із ч. 2, 3 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання угоди недійсною, визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що зазначене розпорядження Ставищенської райдержадміністрації та державні акти на право власності на земельні ділянки підлягають визнанню недійсними, оскільки спірні земельні ділянки, які перебували у комунальній власності Розумницької сільської ради, вибули з власності громади на підставі незаконних рішень органу виконавчої влади, що призвело до безпідставної видачі державних актів на право власності на спірні земельні ділянки [PERSON] та [PERSON]. Відтак, суд дійшов висновку про необхідність витребування спірних земельних ділянок з незаконного володіння [PERSON], яка отримала їх у власність від вказаних осіб шляхом укладення незаконних договорів купівлі-продажу. Вищевикладені порушення Конституції та Законів України у сфері земельних відносин та порушення принципів земельного законодавства, закріплених у ст. 5 ЗК України, у відповідності до ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» дають вмотивовані підстави для захисту інтересів держави органами прокуратури шляхом пред'явлення позову. Згідно із ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Відповідно до ч. 3-5 ст. 56 Цивільного процесуального кодексу України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відкриття провадження за позовною заявою особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб (крім прокурора), особа, в чиїх інтересах подано позов, набуває статусу позивача. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача. Встановлено, що 06.06.2018 року Білоцерківською місцевою прокуратурою направлено лист до Розумницької сільської ради з повідомленням про те, що прокуратурою буде здійснено представництво інтересів держави в особі вказаної сільської ради щодо визнання недійсним розпорядження, визнання недійсними державних актів на право власності на земельні ділянки та витребування з незаконного володіння земельних ділянок (а. с. 65). Виходячи із змісту рішення Конституційного Суду України у справі №3-рп/99 від 08.04.1999 р. поняття «орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах» означає орган, на який державою покладено обов'язок щодо здійснення конкретної діяльності у відповідних правовідносинах, спрямованої на захист інтересів держави. Таким органом, відповідно до ст. ст. 6, 7, 13 та 143 Конституції України, може виступати орган державної влади чи місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади. Пункт 4 вказаного рішення Конституційного Суду України передбачає, що інтереси держави можуть збігатись повністю, частково або не збігатись зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте держава може вбачати свої інтереси не тільки в її діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств. В даному випадку порушуються інтереси держави, оскільки незаконне прийняття оскаржуваних розпоряджень суперечить принципам регулювання земельних відносин в Україні, які закріплені в ст. 14 Конституції України та ст. 5 ЗК України. У практиці ЄСПЛ (рішення ЄСПЛ у справах «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» від 21 лютого 1986 року, «Щокін проти України» від 14 жовтня 2010 року, «Сєрков проти України» від 7 липня 2011 року, «Колишній король Греції та інші проти Греції» від 23 листопада 2000 року, «Булвес» АД проти Болгарії» від 22 січня 2009 року, «Трегубенко проти України» від 2 листопада 2004 року, «Еast/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року) напрацьовано три критерії, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу, а саме: чи є втручання законним; чи переслідує воно «суспільний», «публічний» інтерес; чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям. ЄСПЛ констатує порушення статті 1 Першого протоколу, якщо хоча б одного критерію не буде додержано. Критерій законності означає, що втручання держави у право власності особи повинно здійснюватися на підставі закону - нормативно-правового акту, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм. Втручання держави в право власності особи є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення «суспільного», «публічного» інтересу, при визначенні якого ЄСПЛ надає державам право користуватися «значною свободою (полем) розсуду». Втручання держави в право на мирне володіння майном може бути виправдане за наявності об'єктивної необхідності у формі суспільного, публічного, загального інтересу, який може включати інтерес держави, окремих регіонів, громад чи сфер людської діяльності. Враховуючи, що Розумницькою сільською радою не вживаються заходи щодо усунення порушень законодавства в сфері земельних відносин, а це безумовно становить вагомий суспільний інтерес, а відтак прокурор звернувся до суду в інтересах держави в особі Розумницької сільської ради обґрунтовано. На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги прокурора обґрунтовані і їх необхідно задовольнити в повному обсязі. Прокуратурою Київської області згідно платіжного доручення №1315 від 08.06.2018 року сплачено судовий збір в сумі 11523,18 грн. ( а. с. 1). Згідно із заявою про повернення частини судового збору, в зв'язку із зменшенням позовних вимог, прокурор просить повернути частину сплаченого судового збору в розмірі 3253,72 грн. (а. с. 234-236). Тобто, 11523,18 грн. - 3253,72 грн. = 8269,46 грн.. Під час розгляду даної справи прокурором було сплачено судовий збір за подання заяви про забезпечення позову в сумі 881 грн., яка судом задоволена (а. с. 219 - 221). Таким чином, 8269,46 грн. + 881 грн. = 9150,46 грн. - сума судового збору, що підлягає стягненню з відповідачів. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідачів на користь прокуратури Київської області слід стягнути судовий збір в сумі 4575,23 грн. (9150,46 грн. / 2 = 4575,23 грн.), з кожного.

Outcome: approved