Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-06 00:00:00

Лікар-психіатр 4-А відділення Полтавської обласної клінічної психіатричної лікарні ім. О.Ф. Мальцева [PERSON] звернувся до суду із заявою про визнання госпіталізації недієздатної [PERSON] до психіатричного закладу за згодою опікуна доцільною. Заява обґрунтована тим, що 21 серпня 2001 року за заявою опікуна недієздатної в психіатричну лікарню поступила хвора [PERSON], [INFO], з діагнозом: шизофренія, параноїдна форма, загострення. В приймальному відділенні оглянута черговим лікарем [PERSON], яка підтвердила необхідність стаціонарного лікування. Враховуючи безперервний перебіг захворювання, наявність стійкої галюцинаторної симптоматики, аутоагресивних тенденцій, необхідність лікування в стаціонарних умовах, лікар просив суд винести рішення про визнання госпіталізації недієздатної [PERSON] до психіатричного закладу за згодою опікуна доцільною. В судовому засіданні представник лікарні [PERSON] заяву підтримала в повному обсязі, пославшись на обставини,викладені в заяві. Просила її задовольнити. Прокурор в судовому засіданні заяву підтримав, проти її задоволення не заперечує. Суд, заслухавши думку прокурора, вивчивши докази у справі, приходить до наступних висновків. Рішенням Київського районного суду м.Полтави від 28 грудня 2010 року, яке набрало законної сили, [PERSON] визнана недієздатною, її опікуном призначено головного лікаря Полтавської обласної клінічної психіатричної лікарні ім.О.Ф.Мальцева. Як встановлено судом, хвора [PERSON] з діагнозом: шизофренія, параноїдна форма, загострення поступила в психіатричну лікарню 21 серпня 2001 року за згодою опікуна. Як вбачається з матеріалів заяви лікаря, психічні розлади у [PERSON] спостерігаються з 1978 року. Захворювання дебютувало зниженням настрою, порушенням сну, зниженням працездатності, галюцинаторно-маячною симптоматикою, неадекватною поведінкою. Неодноразово знаходилась на стаціонарному лікуванні в даній лікарні. На даний час захворювання протікає безремісійно. В клінічній картині домінує галюцинаторні переживання, під впливом яких спостерігаються часті психомоторні збудження з аутоагресивними тенденціями. У хворої сформувався стійкий постпроцесуальний дефект особистості змішаного типу. Дана госпіталізація була обумовлена погіршення стану: тривалий час не спала, була злобною по відношенню до матері на фоні галюцинаторних переживань. Постійно йшла з дому, блукала по селу, вела себе неадекватно. Після смерті матері хвора знаходиться без виписки в даному стаціонарі в звязку з безремісійним перебігом хвороби. Інших родичів хвора не має. У відділенні на фоні лікування зберігається стійка галюцинаторна симптоматика, часті епізоди психомоторного збудження з аутоагресивними тенденціями (наносить собі пошкодження тіла), постійно перебуває на обмежувальному режимі в звязку з необхідністю постійного нагляду. 02 вересня 2016 року [PERSON] оглянута комісією лікарів-психіатрів, якою їй встановлено діагноз: шизофренія, параноїдна форма, галюцинаторний синдром, безперервний перебіг з дефектом особистості змішаного типу (а.с.3) Враховуючи безперервний перебіг захворювання, наявність стійкої галюцинаторної симптоматики, аутоагресивних тенденцій, комісією зроблений висновок про доцільність госпіталізації [PERSON] Крім пояснень осіб, які беруть участь в судовому засіданні, зазначене підтверджується письмовими доказами висновком комісії лікарів-психіатрів, рішенням Київського районного суду м.Полтави від28 грудня 2010 року, заявою опікуна хворої [PERSON] Відповідно до ст.13 Закону України Про психіатричну допомогу особа, визнана у встановленому законом порядку недієздатною, госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна. Рішенням Конституційного суду України від 1 червня 2016 року № 2-рп/2016 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення третього речення частини першої статті 13 Закону України "Про психіатричну допомогу" (справа про судовий контроль за госпіталізацією недієздатних осіб до психіатричного закладу) визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення третього речення частини першої статті 13 Закону України "Про психіатричну допомогу" від 22 лютого 2000 року № 1489-III з наступними змінами у взаємозвязку з положенням частини другої цієї статті стосовно госпіталізації особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю. Оскільки [PERSON] хворіє на тяжкий психічний розлад, враховуючи безперервний перебіг захворювання, наявність стійкої галюцинаторної симптоматики, аутоагресивних тенденцій, враховуючи висновок комісії лікарів-психіатрів, заяву опікуна, суд вважає за необхідне поміщення [PERSON] до психіатричного стаціонару визнати доцільним. За таких обставин суд приходить до висновку, що заява лікаря-психіатра підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved