Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-04 00:00:00

Позивач [PERSON] предявив до суду позов до відповідача [PERSON], в якому просить визначити місце проживання дитини [PERSON], [INFO] разом із ним за адресою: вул. Надзбручанська, 2Б/16, м. Тернопіль та припинити стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] з 02 березня 2017 року. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 травня 2016 року розірвано шлюб між ним ([PERSON]) та [PERSON], зареєстрований 22 квітня 2007 року у виконавчому комітеті Гвіздовецької сільської ради Сокирянського району Чернівецької області та стягнуто з нього ( [PERSON]) аліменти на утримання сина [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 5000 гривень, щомісячно з відповідною подальшою індексацією цієї суми згідно закону, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із 19 квітня 2016 року до досягнення дитиною повноліття. На протязі певного часу вони досягли згоди щодо того, що син проживатиме із матірю, а кожні вихідні, святкові та неробочі дні він ([PERSON] С.) забиратиме сина додому, при цьому з 19 квітня 2016 року він ([PERSON] С.) своєчасно та у повному обсязі сплачував аліменти на утримання сина [PERSON]. Однак, з 01 березня 2017 року [PERSON], [INFO] проживає разом із ним, а 04 березня 2017 року засобами електронного звязку відповідач [PERSON] повідомила його про те, що вона виїхала на проживання за кордон та бажає, щоб син залишився проживати разом із ним ([PERSON] С.). У звязку із цим, з 01 березня 2017 року він одноособово несе усі витрати по утриманню сина, при цьому, [PERSON], маючи житло, дохід від надання послуг із ремонту та пошиття одягу та аліменти, які сплачувались ним на утримання сина [PERSON], виїхала за кордон, залишивши на нього сина, і таким чином самоусунулась від обовязку щодо утримання та виховання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Також вказує, що маючи постійне місце роботи та проживання, отримуючи стабільний дохід, та не маючи шкідливих звичок, він ([PERSON] С.) в змозі матеріально утримувати свого неповнолітнього сина та створювати усі умови для проживання, фізичного та духовного розвитку дитини. Вважає, що оскільки відповідач виїхала на проживання за кордон та не виконує своїх обовязків щодо виховання та утримання неповнолітнього сина, у нього немає підстав сплачувати на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON]. З цих підстав просить позов задовольнити. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявився, подавши заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилася, однак подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги про визначення місця проживання дитини з батьком та припинення стягнення аліментів визнає. Від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служби у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради поступила заява про розгляд справи за відсутності їх представника,підтримують висновок органу опіки та піклування. За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини: Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] з 22 квітня 2007 року перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу 21 травня 2008 року народився син [PERSON], про що зроблено актовий запис №1151 Відділу реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України, яким видано свідоцтво про народження серії 1-ИД №076784. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 травня 2016 року задоволено позов [PERSON]; розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON], після розірвання шлюбу змінити прізвище [PERSON] на Канцірук; стягнуто з [PERSON] в користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 5000 гривень, щомісячно з відповідною подальшою індексацією цієї суми згідно закону, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із 19 квітня 2016 року до досягнення дитиною повноліття. Згідно характеристики від 03 травня 2017 року наданої мешканцями будинку №2б, що знаходиться по вул. Надзбручанській в м. Тернопіль: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на [PERSON], [INFO], що проживає за адресою: [INFO], [PERSON] проживає за вказаною адресою з 10 березня 2016 року, за період проживання проявив себе з позитивної сторони, скарг від мешканців будинку не надходило, в стані алкогольного спяніння помічений не був, про нього склалося враження як про грамотну, розважливу людину. [PERSON] проживає із сином [PERSON], [INFO]. [PERSON] приймає участь в громадських зборах. В конфліктних ситуаціях не помічений, ввічливий. Відповідно до характеристики наданої приватним підприємством Карпати-2010 від 19 квітня 2017 року за №288 [PERSON], [INFO] проживає без реєстрації за адресою: вул. Надзбручанська, 2б/16, м. Тернопіль, будинок знаходиться на балансі ПП Карпати-2010. За час проживання скарг від сусідів не поступало, приводів в ПП Карпати-2010. Як убачається із наявної у матеріалах справи письмової характеристики наданої [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] проживає з сином [PERSON] за адресою: [ADDRESS] в м. Тернопіль. Від народження сина зарекомендував себе як дбайливий, відповідальний батько, дбає про матеріальне забезпечення дитини, не зловживає тютюнопалінням та алкогольними напоями, дбає про здоровя дитини, оплачує додаткове навчання, у звязку із розірванням шлюбу із [PERSON] ([PERSON]) [PERSON] Т. С. змінив фактичне місце проживання, переїхавши у квартиру, що знаходиться за адресою: вул. Надзбручанська, 2б/16, м. Тернопіль, яка належить його батьку [PERSON]. З моменту переїзду [PERSON] забирав сина на вихідні, державні свята та у періоди відпустки, а з 02 березня 2017 року неповнолітній [PERSON] проживає з батьком на постійній основі, у звязку із відсутністю матері [PERSON] за постійним місцем проживання. Згідно характеристики виданої 03 травня 2017 року Тернопільською загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів №24 Тернопільської міської ради за період навчання [PERSON] з 2014 року [PERSON] проявив себе з позитивної сторони. Про нього склалося враження, як про ввічливу людину, дбайливого батька, приймає участь в облаштуванні класу, дослухається до прохань вчителів, реагує на зауваження щодо навчання та поведінки сина, уникає конфліктних ситуацій, приймає участь в зборах класу, цікавиться навчанням та поведінкою сина в навчальному закладі, слідкує за харчуванням сина, своєчасно проводить оплати за харчування та додаткові напрямки для розвитку дитини, такі як вистави, екскурсії, придбання додаткових книг, підтримує ініціативи батьківського комітету. Син [PERSON] охайно виглядає та навчається на відмінно, з повагою відзивається про батька. Відповідно до характеристики на провідного спеціаліста з обліку та контролю земельних активів [PERSON] наданої Товариством з обмеженою відповідальністю МРІЯ СЕРВІС [PERSON] працює в товаристві з 20 липня 2015 року по даний час, зарекомендував себе як сумлінний працівник, вміє організувати робочий процес та проконтролювати якість виконуваної роботи відповідно до поставлених завдань. Позитивно зарекомендував себе в частині управління як керівник відділу, володіє такими рисами як пунктуальність та можливість тримати під контролем виконання значної кількості завдань, порушення трудової дисципліни відсутні. У колективі проявив себе надійним товаришем, є людиною з високими моральними якостями, не зловживає тютюнопалінням та алкогольними напоями, несе корисне суспільне навантаження, при спілкуванні відкритий, має високі амбіції, здатний на прийняття обміркованих самостійних рішень, відповідальний за прийняті рішення і виконані дії. Довідою №МС-131 виданою 20 квітня 2017 року Товариством з обмеженою відповідальністю МРІЯ СЕРВІС стверджується, що [PERSON] з 21 липня 2015 року працює на посаді провідного спеціаліста з обліку та контролю земельних активів в Товаристві з обмеженою відповідальністю МРІЯ СЕРВІС, щомісячна заробітна плата згідно штатного окладу складає 23800 гривень, його дохід із жовтня 2016 року по березень 2017 року склав 175981,92 гривень. Як убачається із виданої ПАТ КБ ПриватБанк виписки по картці/рахунку відкритого на імя [PERSON], за період із 01 березня 2016 року по 19 квітня 2017 року позивачем [PERSON] регулярно перераховувались кошти на рахунок відповідача [PERSON] на утримання сина [PERSON]. Згідно Висновку органу опіки і піклування про визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], при проведенні обстеження умов проживання малолітньої дитини [PERSON] за адресою: м. Тернопіль, вул. Надзбручанська, 2б/16 встановлено, що за даною адресою проживають без реєстрації: [PERSON] батько дитини та малолітній [PERSON]. Однокімнатна квартира знаходиться на 3 поверсі семиповерхового будинку з усіма комунальними зручностями загальною площею 42,7 кв.м. Дитина має окреме місце для сну та відпочинку, письмовий стіл, шафу для одягу, сезонний одяг та взуття, умови проживання в дитини належні. Власник квартири, дідусь дитини [PERSON] за даною адресою не проживає, однак склав заяву від 08 листопада 2017 року про те, що не заперечує щодо визначення місця проживання його онука разом із батьком за вказаною адресою. Малолітній [PERSON] на засіданні комісії повідомив, що проживає з батьком по вул. Надзбручанська, 2б/16 в м. Тернополі. Дитина бажає і надалі проживати з батьком, який про нього дбає, допомагає йому у навчанні, вони разом відпочивають. Мати дитини [PERSON] на засідання комісії жодного разу не зявилася та не повідомила причини своєї відсутності, жодних письмових пояснень на адресу служби у справах неповнолітніх та дітей не надсилала. У звязку із цим орган опіки і піклування рекомендує визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] разом з батьком [PERSON] за адресою: вул. Надзбручанська, 2б/16. Рішенням Виконавчого комітету Тернопільської міської ради Про затвердження висновку щодо визначення місця проживання малолітньої дитини №1003 від 27 грудня 2017 року затверджено висновок щодо визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Проаналізувавши в сукупності досліджені докази, встановлені ними обставини та визначені відповідно до них правовідносини сторін, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Стаття 16 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) визначає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого права та інтересу. Частиною 1 ст. 9 даної Конвенції передбачено, що дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідно в найкращих інтересах дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства" батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення належних умов для цього. Згідно з ч. ч. 7, 8 ст. 7 Сімейного Кодексу України, дитина повинна бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними актами, згода на обов'язковість яких надана Верховною [PERSON] України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Статтею 141 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною пятою статті 157 цього Кодексу. У відповідності із вимогами ст.153 Сімейного кодексу України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Згідно із вимогами ч. 1-2 ст. 155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. У відповідності із ч. 1 ст. 160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Вимогами статті 161 Сімейного кодексу України передбачено, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до рекомендацій Верховного Суду України, викладених у п. 24 постанови Пленуму від 12 червня 1998 року №16 "Про практику застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України", вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них залишаються діти, суд виходячи із рівності прав та обов'язків батька й матері щодо своїх дітей, повинен постановити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей та турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання. Згідно із положеннями ст. 161 Сімейного кодексу України під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення; орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Судом установлено, що на даний час неповнолітній син сторін проживає разом із батьком [PERSON], який працює, має самостійний дохід, у квартирі, де створені всі необхідні умови для проживання, розвитку, виховання та відпочинку дитини. Аналізуючи викладене, суд приходить до переконання про наявність визначених законом підстав для задоволення позовних вимог в частині визначення місця проживання дитини разом батьком. При вирішенні позову в частині звільнення від сплати аліментів, суд приймає до уваги наступне. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 травня 2016 року стягнуто з [PERSON] в користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 5000 гривень, щомісячно з відповідною подальшою індексацією цієї суми згідно закону, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із 19 квітня 2016 року до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч. 4 ст. 273 Цивільного процесуального кодексу України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Оскільки судом установлено, що неповнолітній [PERSON], [INFO], на утримання якого з позивача [PERSON] Т С. стягнуто аліменти, з березня 2017 року постійно проживає з батьком (позивачем по справі [PERSON] С.) та перебуває повністю на його утриманні, відтак подальше стягнення з позивача на користь відповідача аліментів є безпідставним, у зв'язку з чим вимога позивача про звільнення від сплати аліментів є обґрунтованою і підлягає задоволенню. Аналізуючи в сукупності викладені обставини і визначені відповідно до них правовідносини сторін, положення закону, якими вони регулюються, дослідивши зібрані у справі докази, беручи до уваги ставлення батька до виконання батьківських обов'язків відносно сина [PERSON], враховуючи те, що неповнолітній син сторін [PERSON], [INFO] з березня 2017 року проживає разом із батьком [PERSON] та перебуває повністю на його утриманні, оскільки, позивач [PERSON] Т С. має постійне місце роботи, стабільний дохід, проживає у квартирі, де створенні належні умови для проживання, розвитку, виховання та відпочинку дитини, позитивно характеризується за місцем роботи та проживання, а також, беручи до уваги визнання позову відповідачем, суд приходить до переконання, що заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення у повному обсязі. Згідно вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі задоволення позову на відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved