overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-03 00:00:00

В грудні 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить визнати [PERSON], [INFO], такою, що втратила право користування квартирою № 5 в будинку № 110 Б по вул. Чкалова в м. Миколаєві. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на ті обставини, що відповідач втратила право користування спірним житлом, оскільки не проживає в квартирі понад один рік без поважних причин. В судове засідання сторони не зявились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином. Представник позивача, згідно наданої заяви, просив розглядати справу без його участі, позов підтримує, на заочний розгляд справи згоден. Причини неявки в судове засідання відповідача матеріали справи не містять. Суд ухвалив про заочний розгляд справи в порядку ст. 224, 225 ЦПК України на підставі наявних в ній даних та доказів. Вивчивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON] 26 лютого 2001 року та зареєстрованого в реєстрі за № 661. З довідки форми № 3, виданої ОСББ "Корабел-2" 20 грудня 2015 року за вих. № 146, вбачається, що за адресою: [ADDRESS], зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON] Разом з цим, відповідно до акту від 20 грудня 2015 року, посвідченого ОСББ "Корабел-2", [PERSON] за вищевказаною адресою не проживає з 2014 року. Згідно ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки відомості про поважність причин відсутності відповідача за місцем постійного проживання не надані, суд вважає, що [PERSON] втратила право користування квартирою № 5 в будинку № 110 Б по вул. Чкалова в м. Миколаєві. За таких обставин позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 487 грн. 20 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-28 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~В грудні 2015 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Позовні вимоги [PERSON] мотивувала тим, що 31.08.2013 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу у них є син [PERSON], 09.02.2014 року. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Спільне життя з відповідачем не склалось через різні характери та погляди на об'єктивну реальність, в зв'язку з чим сумісне життя і збереження сім'ї стало не можливим. Шлюбні відносини між ними припинено, сторони проживають окремо. Оскільки подальше спільне проживання та збереження шлюбу, на думку позивача, є недоцільним і неможливим, вона звернулася в суд з даним позовом та просить розірвати її шлюб з відповідачем, відновити їй дошлюбне прізвище [PERSON] та стягнути з [PERSON] витрати на оплату судового збору. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Просила позов задовольнити, а також залишити за нею судові витрати. Відповідач позов визнав та не заперечив проти його задоволення. Вислухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії І-АМ № 171558, виданого повторно Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області 24.11.2015 року, судом встановлено, що 31.08.2013 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис № 2120. Після одруження [PERSON] прийняла прізвище чоловіка - "Андрікевич" (а.с. 4). Також судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-АМ № 326103, виданого повторно 24.11.2015 року Відділом ДРАЦС Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області (а.с. 6). Встановлено судом і те, що сім`я позивача та відповідача фактично розпалася: сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, подружні відносини не підтримують, ведуть різний спосіб життя, їх інтереси не відповідають один одному. Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Враховуючи викладені вище обставини та виходячи з положень ст. 24 СК України про добровільність шлюбу, суд вважає, що вжиття заходів щодо збереження сімї не може дати позитивного результату та буде суперечити інтересам сторін, а тому шлюб слід розірвати. За змістом ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи, що позивач виявила бажання відновити своє дошлюбне прізвище, суд \~відновлює їй дошлюбне прізвище - "Іванова". Судові витрати суд залишає за позивачем на її прохання. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-01 00:00:00

В грудні 2015 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON], просила стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку на утримання повнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], до закінчення навчання, тобто до 30.06.2017. На підтвердження вимог вказала, що син навчається в Гірничому коледжі Державного вищого навчального закладу " Криворізький національний університет", І рівня акредитації, на 3 курсі денної форми навчання, строк закінчення навчання - [INFO] року. На сьогоднішній день, син перебуває на її утриманні, при цьому відповідач має дохід, однак допомоги дитині добровільно не надає. Вона самостійно утримувати дитину не має змоги. Позивачка підтримала свої позовні вимоги, просила розглядати справу за її відсутності, про що подала заяву. Відповідач визнав позовні вимоги, не заперечував проти стягнення з нього аліментів, просив розглядати справу за його відсутності, про що подав заяву. Згідно ч.1 ст.61 ЦПК України, обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку встановленому ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач по справі [PERSON]є рідним батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження. Згідно довідки [PERSON] навчається в Гірничому коледжі Державного вищого навчального закладу " Криворізький національний університет", І рівня акредитації, на 3 курсі денної форми навчання, строк закінчення навчання - [INFO] року. Повнолітній син [PERSON] не працює, інших джерел для існування не має, у зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги. Відповідач працює, щомісяця отримує заробітну плату, тому має змогу сплачувати аліменти на утримання своєї повнолітньої дитини в період її навчання. Відповідно до ч.1 ст. 199 Сімейного Кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач має можливість виплачувати аліменти в розмірі 1\\4 частини заробітку (доходу) на утримання повнолітньої дитини на термін її навчання, і аліменти у вказаному розмірі підлягають стягненню з відповідача на користь позивача на час навчання повнолітнього сина, але не більше, ніж до досягнення дитиною віку 23 років. Розподіляючи судові витрати між сторонами, суд керується ст. 88 ЦПК України та стягує з відповідача на користь держави судові витрати по справі. Згідно ст. 367 ч.1 п.1 ЦПК України зазначене рішення суду підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-13 00:00:00

В грудні 2016 року заявник [PERSON] звернулась до суду з заявою про встановлення факту родинних відносин. Посилалася на те, що [INFO] помер її батько [PERSON], після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно. Після смерті заявник звернулась до приватного нотаріуса для подачі заяву про прийняття спадщини. При цьому з?ясвалось. Що в паспорті вказано прізвище [PERSON], а у батька згідно паспорта громадянина України [PERSON]. Просить встановити факт родинних відносин між нею та батьком [PERSON], який помер [INFO], що він був його батьком. В судове засідання заявник не з?явилась, надала до суду заяву. В якій просить розглянути справу у її відсутність, заяву підтримала в повному обсязі. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з?явився, про поважні причини неявки суд не повідомив, а тому суд вважає. що можливо розглянути справу у його відсутність. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що вимоги заяви обґрунтовані і підлягають до задоволення. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 15 вересня 1977 року на російській мові заявник [PERSON] народилась [INFO] в м. Львів, її батьками були [PERSON] та [PERSON]. При видачі цього свідоцтва про народження прізвище заявника та прізвище її батьків було записано на російській мові як "[PERSON]", хоча в свідоцтві про народження його батька його прізвище правильно зазначено на російській мові як "[PERSON]". Дата й місце народження заявника згідно свідоцтва про його народження співпадає з її паспортними даними (копія паспорта на а.с.10). [INFO] помер батько заявника [PERSON], про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції зроблено відповідний актовий запис № 7112 (копія свідоцтва на а.с.5). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому майно. Дані розбіжності в написанні прізвища заявника та її батька [PERSON] виникли через неправильний переклад з російської мови на українську. Враховуючи встановлені обставини та дослідивши докази, суд вважає, що належить встановити факт родинних відносин між заявником [PERSON] та [PERSON] який помер [INFO], що він був її батьком, задовольнивши повністю вимоги заяви. Встановлення даного факту має для заявника юридичне значення, оскільки він не може отримати свідоцтво про право на спадщину у зв'язку із розбіжностями у написанні його прізвища і прізвища батька в правовстановлюючих документах. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-29 00:00:00

В грудні 2016 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 08.12.2009 року відповідач отримав кредит у розмірі 2500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборнгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку складає між ним і Банком Договір, про що свідчить підпис Відповідача у заяві. Відповідно до умов договору позичальник повинен погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. У порушення зазначених норм закону та умов договору Відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором Відповідач станом на 24.11.2016 року має заборгованість - 31001 грн. 27 коп., яка складається з наступного: - 2496,01 грн. - заборгованість за кредитом; - 23452,82 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 3100,00 грн.- заборгованість за пенею та комісією, - 500,00 грн. - штраф(фіксована частина), - 1452,44 грн.- штраф (процентна складова). Представник позивача у судове засідання не з"явився, надав заяву про розгляд справи в заочному порядку без участі представника позивача, просить суд стягнути з відповідача 31001 грн. 27 коп. та судовий збір у сумі 1 378 грн. 00 коп. Відповідач у судове засідання не з"явився, про час розгляду справи повідомлений належним чином, заперечень проти позову не надав. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляду справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до кредитного договору № б/н від 08.12.2009 року відповідач отримав кредит у розмірі 2500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом . Згідно із розрахунком заборгованості відповідач станом на 24.11.2016 року має заборгованість перед банком у розмірі - 31001 грн. 27 коп. (а.с. 5-6). Порядок погашення кредиту встановлений договором. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язуються надати грошові кошти (кредит) позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Наслідки порушення договору, позичальником, передбачені ст. 1050 ЦК України, яка відсилає до ст. 549-552, 625, 1048 ЦК України та відповідає вимогам позивача. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-31 00:00:00

В грудні 2016 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 09.12.2011 року відповідач отримав кредит у розмірі 800,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборнгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку складає між ним і Банком Договір, про що свідчить підпис Відповідача у заяві. Відповідно до умов договору позичальник повинен погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. У порушення зазначених норм закону та умов договору Відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором Відповідач станом на 31.10.2016 року має заборгованість - 16639 грн. 70 коп., яка складається з наступного: - 242,52 грн. - заборгованість за кредитом; - 11528,62 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 3600,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією, - 500,00 грн. - штраф(фіксована частина), - 768,56 грн.- штраф (процентна складова). Представник позивача у судове засідання не з"явився, надав заяву про розгляд справи в заочному порядку без участі представника позивача, просить суд стягнути з відповідача 16639 грн. 70 коп. та судовий збір у сумі 1 378 грн. 00 коп. Відповідач у судове засідання не з"явився, про час розгляду справи повідомлений належним чином, заперечень проти позову не надав. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляду справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до кредитного договору № б/н від 09.12.2011 року відповідач отримав кредит у розмірі 800,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом . Згідно із розрахунком заборгованості відповідач станом на 31.10.2016 року має заборгованість перед банком у розмірі - 16639 грн. 70 коп. (а.с. 5-6). Порядок погашення кредиту встановлений договором. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язуються надати грошові кошти (кредит) позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Наслідки порушення договору, позичальником, передбачені ст. 1050 ЦК України, яка відсилає до ст. 549-552, 625, 1048 ЦК України та відповідає вимогам позивача. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-31 00:00:00

В грудні 2016 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 16.06.2012 року відповідач отримав кредит у розмірі 3000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборнгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку складає між ним і Банком Договір, про що свідчить підпис Відповідача у заяві. Відповідно до умов договору позичальник повинен погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. У порушення зазначених норм закону та умов договору Відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором Відповідач станом на 31.10.2016 року має заборгованість - 26423 грн. 93 коп., яка складається з наступного: - 1987,24 грн. - заборгованість за кредитом; - 19502,22 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 3200,00 грн.- заборгованість за пенею та комісією, - 500,00 грн. - штраф(фіксована частина), - 1234,47 грн.- штраф (процентна складова). Представник позивача у судове засідання не з"явився, надав заяву про розгляд справи в заочному порядку без участі представника позивача, просить суд стягнути з відповідача 26423 грн. 93 коп. та судовий збір у сумі 1 378 грн. 00 коп. Відповідач у судове засідання не з"явився, про час розгляду справи повідомлений належним чином, заперечень проти позову не надав. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляду справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до кредитного договору № б/н від 16.06.2012 року відповідач отримав кредит у розмірі 3000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом . Згідно із розрахунком заборгованості відповідач станом на 31.10.2016 року має заборгованість перед банком у розмірі - 26423 грн. 93 коп. (а.с. 5-6). Порядок погашення кредиту встановлений договором. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язуються надати грошові кошти (кредит) позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Наслідки порушення договору, позичальником, передбачені ст. 1050 ЦК України, яка відсилає до ст. 549-552, 625, 1048 ЦК України та відповідає вимогам позивача. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-31 00:00:00

В грудні 2016 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 20.04.2011 року відповідач отримав кредит у розмірі 2000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборнгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку складає між ним і Банком Договір, про що свідчить підпис Відповідача у заяві. Відповідно до умов договору позичальник повинен погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. У порушення зазначених норм закону та умов договору Відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором Відповідач станом на 30.11.2016 року має заборгованість - 14103 грн. 74 коп., яка складається з наступного: - 1991,33 грн. - заборгованість за кредитом; - 10964,61 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 500,00 грн. - штраф(фіксована частина), - 647,80 грн.- штраф (процентна складова). Представник позивача у судове засідання не з"явився, надав заяву про розгляд справи в заочному порядку без участі представника позивача, просить суд стягнути з відповідача 14103 грн. 74 коп. та судовий збір у сумі 1 378 грн. 00 коп. Відповідач у судове засідання не з"явився, про час розгляду справи повідомлений належним чином, заперечень проти позову не надав. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляду справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до кредитного договору № б/н від 20.04.2011 року відповідач отримав кредит у розмірі 2000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом . Згідно із розрахунком заборгованості відповідач станом на 30.11.2016 року має заборгованість перед банком у розмірі - 14103 грн. 74 коп. (а.с. 5-7). Порядок погашення кредиту встановлений договором. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язуються надати грошові кошти (кредит) позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Наслідки порушення договору, позичальником, передбачені ст. 1050 ЦК України, яка відсилає до ст. 549-552, 625, 1048 ЦК України та відповідає вимогам позивача. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved