Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-02 00:00:00

І. Суть спору. Представник позивача Кредитної спілки «Самопоміч» Андріїшин Д.В. 12.11.2019року звернулася до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що 31 жовтня 2018р. між Кредитною спілкою "Самопоміч" та позичальником [PERSON] (членом кредитної спілки з 29.04.2015р.) було укладено кредитний договір за №MS0000000086, відповідно до якого кредитна спілка надала кредит в розмірі 5000грн на умовах плати за користування кредитними коштами в розмірі 57% річних, строком на дванадцять місяців. Вказує, що у відповідності до пункту 4.1. кредитного договору № MS0000000086 від 31.10.2018р. та Додатку №1 до договору №MS0000000086 від 31.10.2018р., позичальник брав на себе зобов`язання сплачувати щомісячно 556грн.20коп., що складається з частини основної суми кредиту та процентів за користування кредитом починаючи з 30.11.2018 року по 31.10.2019 року. Стверджує, що за період з 31.10.2018р. по 30.09.2019р., у виконання вищевказаного кредитного зобов`язання боржником було сплачено 880грн.00коп., з яких 165грн.75коп., - повернена частина основної суми кредиту та 714 грн.25коп., становлять проценти за користування кредитними коштами. З моменту настання терміну сплати за вищевказаним кредитним договором позичальником постійно порушувались взяті на себе договірні зобов`язання щодо строків внесення та повноти сплати платежів. Станом на 01.11.2019р. заборгованість по кредитному договору № MS0000000086 від 31.10.2018р. становить: 6890грн.84коп., що складається з 4834грн.25коп. - суми простроченого основного боргу по кредиту та 2056 грн.59коп. - процентів за користування кредитом. Зазначає, що кредитна спілка неодноразово зверталася до боржника з вимогами щодо необхідності дотримання умов кредитного договору та погашення простроченої заборгованості, але усі усні та письмові вимоги кредитної спілки боржником були проігноровані, залишені без належного реагування та задоволення. З огляду на наведене, просить суд стягнути з [PERSON] на користь Кредитної спілки «Самопоміч» забо\-ргованість за кредитним договором №MS0000000086 від 31.10.2018р. у розмірі 6890,84грн та 1921грн судового збору. ІІ. Позиція учасників справи В судове засідання представник позивача Кредитної спілки «Самопоміч» не з`явилася, проте подала до суду заяву, в якій просить суд справу розглянути у її відсутності та зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, проте подала до суду заяву в якій зазначає, що позов визнає та просить суд справу розглянути у її відсутності. ІІІ. Процесуальні дії у справі Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.11.2019 року дану справу передано для розгляду судді Білоусу Ю.Б. Ухвалою судді від 27.11.2019року відкрито провадження у даній справі. Постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Призначено судове засідання на 03.01.2020року. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до положень ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з таких підстав. ІV. Обставини справи, встановлені судом. 31 жовтня 2018р. між Кредитною спілкою "Самопоміч" (позивачем у справі) та членом кредитної спілки [PERSON] (відповідачкою у справі) було укладено кредитний договір №MS0000000086, відповідно до умов якого позивач надав відповідачці кредит в розмірі 5000грн на умовах плати за користування кредитними коштами в розмірі 57% річних, строком на дванадцять місяців - з 31.10.2018року по 31.10.2019року. В порушення умов зазначеного кредитного договору відповідачка [PERSON] взяті на себе зобов`язання щодо строків внесення та повноти сплати платежів не виконувала, у результаті чого станом на 01.11.2019р. її заборгованість по кредитному договору №MS0000000086 від 31.10.2018р становить 6890,84грн, що складається з 4834,25грн - суми простроченого основного боргу по кредиту та 2056,59грн - процентів за користування кредитом. Із матеріалів справи також відомо, що Кредитна спілка «Самопоміч» зверталася до відповідачки [PERSON] із листом Вих.№493 від 02.05.2019року з вимогами щодо необхідності дотримання умов кредитного договору та погашення простроченої заборгованості, але дані письмові вимоги кредитної спілки боржником були залишені без задоволення. На час розгляду справи в суді заборгованості по вищевказаному кредитному договору відповідачка не погасила. Вказані обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються наявними у справі письмовими доказами, а саме: копією заяви [PERSON] на отримання кредиту №86 від 31.10.2018року; копією паспорта споживчого кредиту від 31.10.2018року; копією кредитного договору №MS0000000086 від 31.10.2018року; копією Додатку №1 до кредитного договору №MS0000000086 від 31.10.2018року; копією видаткового касового ордеру від 31.10.2018року; копією заяви [PERSON] від 29.04.2015року; копією листа - вимоги КС «Самопоміч» Вих.№493 від 02.05.2019року щодо погашення заборгованості за кредитним договором №MS0000000086 від 31.10.2018року; розрахунком заборгованості за кредитним договором №MS0000000086 від 31.10.2018року; копією свідоцтва про реєстрацію фінансової установи КС «Самопоміч» від 19.03.2008року; копією розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг №470 від 02.03.2017року; копією Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та іншими матеріалами справи. V. Застосоване судом законодавство. Частина 1 ст.1054 ЦК України визначає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до ч.2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 Глави 71 ЦК України, тобто положення про договір позики. Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, при чому зобов`язання має виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору. Згідно ст.ст. 611, 625, 629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання або розірвання договору, зміна умов договору, сплата неустойки чи відшкодування збитків. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Відповідно до ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не приступив до його виконання або не виконав зобов`язання у строк, встановлений договором або законом. ЦПК України встановлено, що: відповідно до положень ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом і кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. (статті 12 і 81); суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина 1 статті 13); обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання (частина 1 статті 82); доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76); належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (стаття 77); згідно ст.78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. у відповідності до ст.79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. відповідно до положень ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. VI. Висновки суду. Враховуючи вищенаведене, з огляду на те, що відповідачка [PERSON] в порушення умов Кредитного договору №MS0000000086 від 31.10.2018року належним чином своїх зобов`язань щодо повернення кредиту та сплати процентів передбачених договором, не виконує, внаслідок чого має заборгованість на загальну суму 6890,84грн, яка в добровільному порядку відповідачкою не погашена. Надані позивачем докази, суд визнає належними і допустимими, також достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідачки заборгованості. Будь-яких доказів, які б спростували проведений позивачем розрахунок заборгованості за вказаним кредитним договором відповідачкою [PERSON] , суду не представлено. На час розгляду справи в суді відповідачка простроченої кредитної заборгованості не погасила. В свою чергу відповідачкою не надано в судове засідання доказів, які б підтверджували хоча б часткове належне виконання нею зобов`язань взятих перед банківською установою, які б спростовували суму заборгованості перед позивачем та позовні вимоги взагалі. Узагальнюючи, зокрема беручи до уваги те, що відповідачка належним чином не виконувала умови кредитного договору, у зв`язку з чим вважається такою, що прострочила виконання зобов`язання, суд приходить до висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення. З відповідачки [PERSON] , в користь позивача слід стягнути суму боргу за кредитною заборгованістю у розмірі 6890,84грн, тобто в межах заявлених позовних вимог. VII. Розподіл судових витрат між сторонами. У відповідності до вимог ст.ст.141, 142 ЦПК України, оскільки відповідачка визнала позов до початку розгляду справи по суті, тому позивачу слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, що були сплачені при подачі позову до суду, тобто 960,50 грн. та стягнути з відповідачки на користь позивача решту суми сплаченого судового збору у розмірі 960,50 гривень.

Outcome: approved