Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-26 00:00:00

КП „ Харківводоканал звернулось до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача заборгованості за послуги з централізованого постачання холодної води і водовідведення, з урахування індексу інфляції та 3% річних у розмірі 2814,47 грн. \~ \~ \~ \~ В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що відповідач є споживачем послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення. Однак, в порушення приписів чинного законодавства свого обов`язку щодо проведення оплати за комунальні послуги з централізованого водопостачання та водовідведення не здійснює, внаслідок чого у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість: за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01.05.2011 року по 31.07.2019 року у розмірі 1709,02 грн. та за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.10.2012 року по 31.07.2019 року у розмірі 801,62 грн. В зв`язку з наявністю заборгованості на прострочену суму позивачем також нараховано інфляційні витрати в сумі 229,60 грн. та 3% річних 74,23 грн. 03 жовтня 2019 року ухвалою судді позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження у справі та справу призначено у судове засідання з викликом сторін . Ухвалою суду 18 жовтня 2019 року виправлено описку в ухвалі Комінтернівського районного суду м. Харкова від 03 жовтня 2019 року у справі за позовом Комунального підприємства „ Харківводоканал до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з централізованого водопостачання і водовідведення. Замість адреси відповідача - [ADDRESS] , вказано адресу [ADDRESS] . В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав в повному обсязі, просив його задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні свою позицію стосовно позову не висловила , не скористалася своїм правом виступити з вступним словом . Суд, вислухавши вступне слово представника позивача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідного до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що [PERSON] є споживачем послуг з централізованого водопостачання та водовідведення за адресою: [ADDRESS] . Згідно сводної картки абонента за вищевказаною адресою утворилася заборгованість за послуги водопостачання та водовідведення, які надає КП «Харківводоканал». Так, за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01 травня 2011 року по 31 липня 2019 року утворилася заборгованість у розмірі 1709,02 грн., а за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01 жовтня 2012 року по 31 липня 2019 року - у розмірі 801,62 грн. Як на підставу позовних вимог, КП «Харківводоканал» посилалося на те, що відповідач належним чином не виконує своїх обов`язків зі своєчасної оплати наданих позивачем послуг, тому сума їх заборгованості з урахуванням ст. 625 ЦК України становить 2814,47 грн., з яких: централізованого водопостачання за період з 01 травня 2011 року по 31 липня 2019 року у розмірі 1709,02 грн., за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01 жовтня 2012 року по 31 липня 2019 року у розмірі 801,62 грн. а також інфляційні витрати у розмірі 229,60 грн. та 3% річних від простроченої суми у розмірі 74,23 грн. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» (далі - Закон). Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальними послугами визначається результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Суб`єктами цього Закону є органи виконавчої влади, місцевого самоврядування, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг, а також власники приміщень, будинків, споруд, житлових комплексів або комплексів будинків і споруд (стаття 1, частина друга статті 3, стаття 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Відповідно до вимог Закону України "Про житлово-комунальні послуги" послуги з централізованого водопостачання та водовідведення віднесено до комунальних. Згідно зі статтею 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» (далі - Правила), передбачено, що договір про надання послуг укладається між виконавцем послуг і споживачем. Відсутність укладеного договору не звільняє споживачів від сплати за фактично надані послуги. Відповідно до положень статті 22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» визначено, що споживач зобов`язаний своєчасно вносити плату за використану питну воду та відповідно до встановлених тарифів на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення. Пунктом 18 «Правил надання послуг з центрального опалення, постачання холодної води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005року №630, встановлено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць; плата вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України). Правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина перша статті 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги. Отже, виходячи з юридичної природи спірних правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Згідно ч. 1, 2 ст. 625 ЦК України, боржники, які прострочили виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язані сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми. У зв`язку із простроченням відповідачем сплати комунальних послуг, позивачем нараховані за надані послуги інфляційні витрати в сумі 229,60 грн. та 3% річних 74,23 грн. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», § 58, рішення від 10 лютого 2010 року). \~ \~ \~ \~ \~ Враховуючи , вищенаведені вище норми матеріального права, на підставі належним чином оцінених доказів, суд прийшов висновку про те, що між сторонами у справі не укладено письмового договору на оплату послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, проте між ними фактично існують правовідносини по наданню послуг, позивач фактично їх надавав, а відповідачка частково їх оплачувала. Таким чином, між позивачем та відповідачкою встановилися фактичні договірні відносини щодо надання житлово-комунальних послуг на підставі відкритого особового рахунку, позивач свої зобов`язання перед відповідачкою виконав, проте остання свого обов`язку щодо своєчасного, повного та в установленому порядку розрахунку за надані послуги не здійснила. У зв`язку із чим утворилася заборгованість, яка судом перевірена, а відповідачкою не спростована. Таким чином , наявні підстави для стягнення з відповідача на користь КП "Харківводоканал" заборгованості у розмірі 2814,47 грн. Крім того, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь КП «Харківводоканал » підлягає стягненню судовий збір . На підставі викладеного,

Outcome: approved