Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-17 00:00:00

До Куйбишевського районного суду Запорізької області звернулися [PERSON] та [PERSON] із зазначеним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачі зазначили, що після смерті їх батька [PERSON], який помер [INFO] року, залишилася спадщина, зокрема і у вигляді земельної ділянки площею 0,60 га для ведення особистого підсобного господарства, що розташована в с. Діброве, Більмацького району, Запорізької області. За життя їх батько склав заповіт, в якому заповідав їм в рівних частках усе своє майно. З метою отримання свідоцтва на право власності на спадщину за заповітом позивачі звернулись до державного нотаріуса Більмацької державної нотаріальної контори, однак їм було відмовлено, оскільки вони не надали витягу з державного земельного кадастру на вищевказану земельну ділянку. За таких обставин позивачі вимушені були звернутись до суду за захистом своїх майнових прав з вимогами визнати за собою, як спадкоємцями за заповітом, право власності в рівних частках (по ? частці) на зазначену земельну ділянку. Сторони у судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Позивачі через представника звернулись до суду із заявою про розгляд справи без їх участі, просять задовольнити позовні вимоги з підстав зазначених у позові, представник відповідача надав суду заяву про розгляд справи без його участі та повідомив, що заперечень до позову не має. Враховуючи вищевикладене, а також положення ч. 2 ст.158 ЦПК України, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності сторін. Відповідно до вимог ч. 2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Частиною 1 ст. 11 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог та на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [INFO] року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданого виконкомом Зразківської сільської ради Куйбишевського району Запорізької області (а.с.8). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина зокрема у вигляді земельної ділянки площею 0,60 га для ведення особистого підсобного господарства, що розташована в с. Діброве, Більмацького району, Запорізької області, яка належала померлому, згідно державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] виданого Зразківською сільською радою Куйбишевського району Запорізької області 07.02.1996 року на підставі рішення виконкому Зразківської сільської ради № 51 від 09.11.1995 року та зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за [NUMBER] (а.с.9). Являючись спадкоємцями за заповітом після смерті спадкодавця [PERSON], що підтверджується заповітом від 03.09.2013 року, що був посвідчений секретарем Зразківської сільської ради Куйбишевського району Запорізької області та зареєстрованого в реєстрі за № 58 (а.с.15), позивачі [PERSON] та [PERSON] у 2014 році отримали у державного нотаріуса Куйбишевської державної нотаріальної контори свідоцтва про право на спадщину за заповітом в рівних частках на грошові вклади, що знаходяться в ПАТ "Державний ощадний банк України" та права на земельну частку (пай), розміром 0,54 у.к.га, яка перебуває у колективній власності КСП "Іскра" Зразківської сільської ради Більмацького району Запорізької області (а.с.13-14), однак у видачі свідоцтв про на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 0,60 га, що розташована в с. Діброве, Більмацького району, Запорізької області, позивачам було відмовлено, оскільки вони не надали витягу з державного земельного кадастру на земельну ділянку, яка є об'єктом спадкування, про що свідчить постанова державного нотаріуса Більмацької державної нотаріальної контори від 27.09.2017 року за № 553/02-31 (а.с.21). Відсутність витягу з державного земельного кадастру на земельну ділянку, яка належала на праві приватної власності спадкодавцю [PERSON] площею 0,60 га, цільове призначення якої для ведення особистого підсобного господарства, що розташована в с. Діброве, Більмацького району, Запорізької області, пов'язана із тим, що на момент реєстрації державного акту про право власності на зазначену земельну ділянку поземельна книга не відкривалась, про що свідчить лист Головного управління Держгеокадастру у Більмацькому районі від 30.08.2017 року № 256/131-17 (а.с.11). Відповідно до змісту ст.ст.1216, 1217, 1218, 1220, 1221, 1268, 1296 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а тому прийняття спадщини частинами не можливе. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Частиною 1 ст. 1225 ЦК України встановлено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення та належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Частиною 1 ст. 1297 ЦК України встановлено обов'язок спадкоємця, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, звернутися за свідоцтвом про право на спадщину. Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, яке є непорушним. Таким чином, сукупність зібраних у справі доказів, дають суду право зробити висновок, що позовні вимоги обґрунтовані і їх слід задовольнити з метою реалізації позивачами своїх законних прав. Питання розподілу судових витрат позивачами не порушувалось. На підставі викладеного,

Outcome: approved