Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування пред`явлених позовних вимог позивач посилалася на те, що 28 липня 2007 року вони з відповідачем [PERSON] уклали шлюб, зареєстрований\~у Московському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис №793. Від шлюбу у них народилась дочка [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося. Позивач з відповідачем зовсім різні люди, мають різні погляди на життя, що призвело до втрати почуття поваги один до одного, а згодом і припинення шлюбних стосунків, яких вони не підтримують з жовтня 2016 року. Оскільки подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача та інтересам неповнолітньої дитини сторін, позивач вимушена з даним позовом звернутися до суду. Крім того, на теперішній час неповнолітня дочка сторін [PERSON] мешкає разом із позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання малолітньої дитини не надає, хоча має таку можливість, оскільки є працездатною особою, інших дітей не має. А відтак, просить стягнути з [PERSON] аліменти на користь позивача на утримання малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини з усіх видів заробітку/доходу відповідача, але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до її повноліття. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 10.06.2021 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження, справу призначено до розгляду в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила задовольнити їх в повному обсязі, вважала за можливе проводити розгляд справи за відсутності відповідача, не заперечувала проти ухвалення рішення при заочному розгляді справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, був повідомлений своєчасно та належним чином про дату, час і місце розгляду справи, про причини неявки суду не повідомив. Заяв та клопотань від відповідача до суду не надходило. У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не скористався правом на подачу відзиву на позовну заяву, суд за згодою позивача вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає\~задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 28.07.2007 року сторони уклали шлюб, зареєстрований Московським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис №793. У шлюбі в сторін народилася дочка [PERSON] , [INFO] . З позову вбачається, що сторони шлюбні відносини не підтримують, проживають окремо. Відповідно до ст. ст. 110-112 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Відповідно до\~ст. 109 СК України, шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Згідно зі\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Таким чином, зважаючи, на те, що сторони сімейних стосунків не підтримують, і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, суд вважає, що шлюб підлягає розірванню. Що стосується позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, доходить висновку, що позовні вимоги в частині стягнення аліментів підлягають задоволенню, виходячи з наступного. У відповідності до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 статті 181\~СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Із роз`яснень, які містяться в пункті 17 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України №\~3\~від 15\~травня 2006\~року «Про\~застосування судами\~окремих норм\~Сімейного кодексу\~України при\~розгляді справ\~щодо батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів» убачається, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно зі ст.\~182\~СК України при визначенні аліментів суд враховує: 1)стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2)стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4)інші обставини, що мають істотне значення. За правилами ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до положень ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. З огляду на викладене, згідно з вимогами Закону України\~№ 2037-VIII\~від 17.05.2017\~року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», суд бере до уваги інтереси дитини, вважає розмір аліментів, які просить стягнути позивач є обґрунтованим, у зв`язку з чим задовольняє позов та стягує з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 09 червня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття. Зазначене не позбавляє сторони в подальшому при зміні обставин, передбачених вимогами законодавства України, звернутись до суду про зміну їх розміру. Судові витрати підлягають розподілу відповідно до\~ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved