Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-11 00:00:00

Директор ТОВ «ОПТТОРГ-15» [PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що з 31 травня 2017 року по 26 вересня 2017 року відповідач працювала у ТОВ «ОПТТОРГ-15» на посаді заступника керуючого магазином «Делві №56» у м. Кривий Ріг, вул. Ватутіна , 43/5. 31 травня 2017 року між TOB «ОПТТОРГ-15» і [PERSON] був укладений договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність. [PERSON] приймання-передачі товару № 34 від 11 червня 2017 року [PERSON] прийняла товар на склад магазину «Делві №56» у м. Кривий Ріг, вул. Ватутіна, 43/5 на загальну суму 97 041,73 грн. 20 серпня 2017 року було проведено комісійну позапланову інвентаризацію товару в магазині «Делві №56», згідно наказу TOB «ОПТТОРГ-15» № 102 від 18.08.2017р., за період з 11.06.2017 року по 20.08.2017 року, в якій приймала участь і [PERSON]. як матеріально-відповідальна особа. Під час проведення позапланової інвентаризації, виявлено нестачу підзвітного їй товару (товарно-матеріальних цінностей) на суму 50 938,70 грн. Причин нестачі відповідач пояснити не змогла, добровільно відшкодувати завдану TOB «ОПТТОРГ-15» шкоду відмовилася, у звязку з чим представник позивача просив суд стягнути з відповідача на корить ТОВ «ОПТТОРГ-15» матеріальну шкоду в розмірі 50938,70 грн., завдану нею під час виконання трудових обовязків, а також судові витрати у розмірі 1600,00 грн. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявився, але надав клопотання, в якому просив справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с. 61). Відповідач в судове засідання повторно не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомила, про що свідчать поштові конверти, які повернулися на адресу суду (а.с. 58, 59), а також відстеження поштових відправлень. А отже відповідач вважається такою, що належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, відповідно до положень ч. 4 ст. 130 ЦПК України. Зі згоди представника позивача, який не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на місці постановив ухвалити по справі заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. В звязку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 31 травня 2017 року відповідач [PERSON], згідно наказу (розпорядження) № 466-к від 30 травня 2017 року прийнята на роботу на посаду заступника керуючого магазином «Делві №56» у м. Кривий Ріг, вул. Ватутіна, буд. 43/5 (а.с. 7). Відповідно до наказу (розпорядження) № 963-к про припинення трудового договору (контракту) 26 вересня 2017 року [PERSON] звільнена відповідно до п. 2 ст. 41 КЗпП України, у звязку із втратою довіри (а.с. 8). Згідно ч. 1, 2 ст. 130 КЗпП України, працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Відповідно до ст. 132 КЗпП України, за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов'язків, працівники, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку. Матеріальна відповідальність понад середній місячний заробіток допускається лише у випадках, зазначених у законодавстві. Пленум Верховного Суду України в постанові від 29 грудня 1992 року № 14 "Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками" роз'яснив, що під прямою дійсною шкодою слід розуміти втрату, погіршення або зниження цінності майна, необхідність для підприємства провести витрати на відновлення, придбання майна чи інших цінностей або провести зайві, тобто викликані внаслідок порушення працівником трудових обов'язків, грошові виплати. Пряма дійсна шкода є саме підставою, що зумовлює перевірку умов можливості настання матеріальної відповідальності працівника. За наявності шкоди для настання матеріальної відповідальності необхідні ще три умови: протиправна поведінка працівника, причинний зв'язок між протиправною поведінкою працівника і результатом у вигляді шкоди, що настала, і вина працівника. Пунктом 1 ч.1 ст. 134 КЗпП України визначено, що відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадку коли між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей. Відповідно до п. 1.4 посадової інструкції заступника керуючого магазином ТОВ «ОПТТОРГ-15» заступник керуючого магазином є матеріально відповідальною особою, з яким укладається типовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність. (а. 9). 31 травня 2017 року між TOB «ОПТТОРГ-15» і [PERSON] був укладений типовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, відповідно до п. 1 зазначеного договору працівник, що займає посаду заступника керуючого магазину, або виконує роботу, безпосередньо повязану зі зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих йому цінностей, приймає на себе повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження ввірених йому підприємством, установою, організацією матеріальних цінностей. Пунктом 3 договору передбачено, що у разі незабезпечення з вини працівника збереження ввірених йому матеріальних цінностей, визначення розміру збитку, заподіяної підприємству, установі, організації і його відшкодування провадяться відповідно до чинного законодавства (а.с. 11). Згідно акту приймання-передачі товару № 34 від 11 червня 2017 року [PERSON] прийняла товар на склад магазину «Делві №56» у м. Кривий Ріг, вул. Ватутіна, 43/5 на загальну суму 97 041,73 грн. (а.с. 12-17). Згідно наказу TOB «ОПТТОРГ-15» № 102 від 18.08.2017 року «Про проведення позапланової інвентаризації товару на магазині», 20 серпня 2017 року було проведено комісійну позапланову інвентаризацію товару в магазині «Делві №56»,за період з 11.06.2017 року по 20.08.2017 року, в якій приймала участь і [PERSON]. як матеріально-відповідальна особа (а.с. 18-19). Під час проведення позапланової інвентаризації, виявлено нестачу підзвітного [PERSON] товару (товарно-матеріальних цінностей) на суму 50 938.70 гри., що підтверджується копією інвентаризаційного опису № 05614 від 20.08.201 7 року (а.с. 20-38). Відповідно до ст. 136 КЗпП України покриття шкоди працівниками в розмірі, що не перевищує середнього місячного заробітку, провадиться за розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, керівниками підприємств, установ, організацій та їх заступниками - за розпорядженням вищестоящого в порядку підлеглості органу шляхом відрахування із заробітної плати працівника. У решті випадків покриття шкоди провадиться шляхом подання власником або уповноваженим ним органом позову до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду. Згідно ст.138 КЗпП України обов'язок доказування наявності умов для притягнення працівника до матеріальної відповідальності покладається на власника або уповноважений ним орган. Відсутність підстави чи хоча б однієї з умов матеріальної відповідальності виключає можливість притягнення працівника до матеріальної відповідальності. Пленум Верховного Суду України у постанові від 29 грудня 1992 року № 14 "Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками" зазначає, що суд у кожному випадку зобов'язаний вживати передбачених законом заходів до всебічного, повного й об'єктивного з'ясування обставин, від яких згідно зі ст. ст.130,135-3,137 КЗпП України, залежить вирішення питання про покладення матеріальної відповідальності та про розмір шкоди, що підлягає відшкодуванню. Зокрема, з'ясовувати: наявність прямої дійсної шкоди та її розмір; якими неправомірними діями її заподіяно і чи входили до функцій працівника обов'язки, неналежне виконання яких призвело до шкоди; в чому полягала його вина; в якій конкретно обстановці заподіяно шкоду; чи були створені умови, які забезпечували б схоронність матеріальних цінностей і нормальну роботу з ними; який майновий стан працівника. Аналізуючи зібрані по справі докази та оцінюючи їх в сукупності, враховуючи що відповідачем внаслідок неналежного виконання нею своїх обовязків дійсно завдана шкода ТОВ «ОПТТОРГ-15», а між сторонами укладено типовий договір про повну матеріальну відповідальність, суд вважає що позов підлягає задоволенню в повному обсязі та з відповідача на користь ТОВ «ОПТТОРГ-15» підлягає стягненню матеріальна шкода в розмірі 50 938,70 грн., завдана відповідачем під час виконання трудових обовязків. Оскільки, позов задоволено то відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені останнім та підтверджені витрати по оплаті судового збору в розмірі 1600, 00 грн. (а.с.1).

Outcome: approved