Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-21 00:00:00

І. Короткий зміст позовних вимог У грудні 2020 позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 4000,00 гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з моменту подачі позовної заяви -12.12.2020 й до повноліття дитини та стягнути аліменти за попередні три роки несплати грошових кошів на дитину в сумі 85 000, 00 грн. Обгрунтовуючи позовні вимоги, зазначає, що протягом трьох років відповідач не надає матеріальної допомоги їх спільній дитині. Визначений розмір аліментів обгрунтовує різким, неодноразовим підняттям цін на товари харчування, в тому числі, дитячого, збільшення цін на підлітковий одяг, профілактичні ліки, адміністративні та інші послуги. Окрім того, кошти необхідні на оплату репетиторів, придбання сучасної оргтехніки та велосипеда, послуги стоматолога. ІІ. Процедура та позиції сторін 02.02.2021 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав, наведених у позовній заяві, та просили їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. ІІІ. Обставини встановлені судом та докази на їх підтвердження Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 05.03.2012 було розірвано. Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.6) Дитина проживає з матір`ю, про що свідчить довідка Бердичівського професійного будівельного ліцею про склад сім`ї №271 від 19.12.2020 (а.с.11). ІV. Національне законодавство, що підлягає застосуванню та мотиви суду Статтею 27 Конвенції про права дитини, яку ратифіковано Постановою Верховної Ради України №789ХІІ від 27.02.91 року (далі - Конвенція), передбачено право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно достатті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно положеньст. 181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками цього обов`язку визначаються за домовленістю між батьками. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно дост. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину визначається Законом України «Про Державний бюджет України`на відповідний рік. Так, статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" встановлено у 2020 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2020 року - 1779 гривень, з 1 липня - 1859 гривень, з 1 грудня - 1921 гривня; від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень. При цьому, статтею 184 СК України врегульовано питання щодо визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі. Отже, аналізуючи положення статті 182 та 184 СК України слід дійти висновку, що, під час ухвалення судового рішення у справі про стягнення аліментів, визначених позивачем у твердій грошовій сумі, суд зобов`язаний враховувати, щоб розмір аліментів у твердій грошовій сумі не був меншим мінімального гарантованого розміру аліментів на одну дитину відповідного віку, й у разі визначення позивачем твердої грошової суми у меншому розмірі, ніж вказана гарантія, ухвалити рішення, визначивши розмір аліментів у твердій грошовій сумі, який буде відповідати вказаному гарантійному розміру, передбаченому абз.2 ч.2 ст.182 СК України. На момент ухвалення судом рішення неповнолітній дитині [PERSON] , [INFO] , виповнилось 14 років, а отже вона потребує від батьків матеріальних витрат на її утримання з урахуванням зростання цін на споживчі товари і послуги, інфляцію тощо, забезпечення належного рівня її життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального, соціального розвитку, придбання шкільного приладдя та лікування. Позивач у пред`явленому до відповідача позові просила стягувати на утримання дитини аліменти у твердій грошовій сумі, а саме 4000,00 грн щомісячно й до досягнення дитиною повноліття. Визначаючи розмір аліментів суд вважає необґрунтованим та недоведеними позивачем розмір аліментів у зазначених вище сумах, оскільки відповідно до вимог чинного законодавства обов`язок по утриманню дитини покладено у рівній мірі на обох батьків з урахуванням дотримання балансу їхніх прав та обов`язків. Позивачем не обгрутновано доцільності та необхідності стягнення з відповідача аліментів на утримання дочки в розмірі по 4000,00 грн щомісячно, а також позивачем не доведено можливості відповідача сплачувати аліменти в такому розмірі. Посилання позивача на понесення нею витрат, зокрема пов`язаних з розвитком доньки (витрати на репетиторів, придбання техніки тощо) не мають правового значення для вирішення даного спору , оскільки стягнення таких витрат можливе в порядку ст. 185 СК України. Виходячи з завдань цивільного судочинства, в забезпечення інтересів дитини, які полягають, окрім іншого, в гарантованому отриманні достатнього та необхідного матеріального утримання, що покладається в обов`язок батьків, суд при визначенні розміру аліментів виходить з суспільно визнаного обсягу необхідних щомісячних витрат на утримання дитини та, з урахуванням доцільності, справедливості вважає необхідним встановити розмір аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 2000,00 грн. щомісячно і до повноліття дитини, що на переконання суду, є достатнім для забезпечення її гармонійного розвитку. Що ж до вимоги позивача про стягнення з відповідача аліментів з січня 2017 року, то такі не підлягають задоволенню, оскільки за правилами ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Звертаючись до суду з вимогами про стягнення аліментів за минулий період, позивач посилалась на те, що відповідач протягом трьох років взагалі не надає матеріальної допомоги дитині, у зв`язку з чим на її переконання аліменти мають бути стягнуті за період з січня 2017 року, тобто з моменту, коли фактично відповідач перестав матеріально забезпечувати доньку. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Відповідно до ч. 2 вказаної статті аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. При цьому, під ухиленням від сплати аліментів у юридичній науці розуміють пряму відмову від надання утримання, а також різні дії (бездіяльність) зобов`язаної особи, спрямовані на повне або часткове ухилення від сплати аліментів: приховання особою свого дійсного розміру заробітку (доходу); зміну роботи або місця проживання з метою запобігання сплати аліментів; приховання свого місцезнаходження; інші дії, що свідчать про намір особи ухилитися від виконання обов`язку по утриманню. Факт ухилення від надання утримання може мати місце в тому випадку, якщо особа має у своєму розпорядженні кошти, але не бажає їх надавати. Ухилення від сплати аліментів полягає у винних навмисних діях (бездіяльності) відповідача. Тому позивач має надати суду докази того, що, вчиняючи тим чи іншим способом, відповідач свідомо прагнув ухилитися від виконання обов`язку по утриманню. Доказів про те, що позивач зверталась до відповідача з пропозиціями щодо укладення договору між батьками про утримання дитини або з письмовими вимогами про сплату коштів на утримання дитини, до суду не надано. Не надано й доказів на підтвердження ухилення відповідача від утримання дитини. Так, як позивач не довела та не надала докази того, що вживала заходи щодо одержання аліментів з відповідача за минулий час, суд вважає, що вимогу позивача про стягнення аліментів за минулий час слід залишити без задоволення. V. Розподіл судових витрат Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору за позовними вимогами про стягнення аліментів на підставі п. 3 ч.1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", то відповідно до вимог статті 141 ЦПК України він стягується з відповідача в дохід держави.

Outcome: partial