Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-16 00:00:00

Миколаївська обласна психіатрична лікарня № 1 звернулась до суду з заявою про продовження стаціонарного лікування у психіатричному закладі у психіатричному закладі МОПЛ № 1 у примусовому порядку [PERSON], [INFO], який мешкає [ADDRESS]. Лікар у судовому засіданні вимоги заяви підтримав та просив суд задовольнити. Законний представник у судовому засіданні просив суд продовжити стаціонарне лікування. Зазначила, що хворий не може перебувати один, оскільки становить небезпеку як для себе, так і для оточуючих. Не може вона і забрати його до своєї родини, оскільки він є фізично здоровим чоловіком і часто проявляє агресію, вона просто не зможе з ним впоратися і буде побоюватися за здоровя своїх рідних. Вислухавши думку сторін, вивчивши доводи позову та матеріали справи, судом встановлено наступне. Статтею 14 Закону України "Про психіатричну допомогу" визначено, що особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. В силу ст.17 Закону України «Про психіатричну допомогу» перебування особи в психіатричному закладі в примусовому порядку може бути лише на протязі часу всіх обставин, які послужили основою для проведення госпіталізації. У разі необхідності продовження госпіталізації в примусовому порядку понад 6 місяців представник психіатричного закладу повинен направити до суду за місцем знаходження психіатричного закладу заяву про продовження такої госпіталізації. До заяви, в якій повинні бути викладені підстави госпіталізації особи до психіатричного закладу в примусовому порядку, передбачені статтею 14 цього Закону, додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обґрунтування про необхідність продовження такої госпіталізації. Відповідно до частини 1 статті 279 Цивільного процесуального кодексу України, за умов, визначених Законом України "Про психіатричну допомогу", заява лікаря-психіатра про проведення психіатричного огляду особи у примусовому порядку, про надання особі психіатричної допомоги та її продовження у примусовому порядку подається до суду за місцем проживання особи, а заява представника психіатричного закладу про госпіталізацію особи до психіатричного закладу та заява про продовження такої госпіталізації подається до суду за місцезнаходженням зазначеного закладу. Відповідно до вимог ч.1 ст. 280 ЦПК України у заяві про проведення психіатричного огляду фізичної особи у примусовому порядку, про надання особі амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку та її продовження, про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку та продовження такої госпіталізації повинні бути зазначені підстави для надання психіатричної допомоги у примусовому порядку, встановлені законом. Відповідно до ч. 2 зазначеної статті, до заяви про психіатричний огляд або надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку додається висновок лікаря-психіатра, а про продовження примусово амбулаторної психіатричної допомоги, про примусову госпіталізацію, її продовження - висновок комісії лікарів-психіатрів та інші відповідні матеріали. Рішенням Ленінського районного суду м.Миколаєва від 30.06.2016 року призначено [PERSON] опікуном над [PERSON], [INFO] Рішенням Центрального районного суду м.Миколаєва від 07.07.2016 року госпіталізовано у примусовому порядку [PERSON] до МОПЛ №1 для стаціонарного лікування строком на шість місяців. У рішенні комісії лікарів психіатрів МОПЛ №1 від 11.01.2017 року вказано, що хворий [PERSON] госпіталізований 29.04.2016 р. у відділення №1 за направленням психіатра ДВП для рішення соціальних питань. Хворий страждає на тяжкий психічний розлад з 1990 р. Потребує постійного нагляду зі сторони медичного персоналу. Мама хворого, яка була його опікуном з 2001 року, померла.Неодноразово проходив стаціонарне лікування в МОПЛ №1. Хворий є інвалідом І групи. Діагноз хворого: шизофренія, параноїдна форма, непереривний тип перебігу, з стійким типом дефекту. Відповідно до клопотання ОСББ «Планета» від 17.01.2017 року, мешканці будинку №48 по вул. Південна, просять продовжити строк стаціонарного лікування [PERSON], оскільки останній соціально небезпечний та не контролює свою поведінку, його небезпечно залишати одного в квартирі. На теперішній час вже подане відповідне клопотання до органів соціальної опіки до влаштування хворого до психоневрологічного інтернату, але ще не розглянуто. Таким чином, суд приходить до висновку, що [PERSON] хворіє на психічну хворобу, за своїм психічним станом не може дати згоди на добровільне продовження стаціонарного лікування, становить небезпеку для себе та оточуючих, за такого, вимоги заяви обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Outcome: approved