Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-28 00:00:00

Позивач [PERSON] з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» звернулись до суду із позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення солідарно заборгованості у розмірі 489 738,47 грн. у зв»язку з неналежним виконанням позичальником [PERSON] умов кредитного договору №CL-700/1703/2008, укладеного 02 жовтня 2008 року між ним та Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк». В обґрунтування позову зазначили, що 02 жовтня 2008 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк», правонаступником якого, в свою чергу, є [PERSON] з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № CL-700/1703/2008, згідно умов якого, останній отримав грошові кошти на для купівлі автомобіля у розмірі 16 508,70 доларів США строком повернення до 02 жовтня 2014 року з використанням фіксованої процентної ставки у розмірі 14,99% річних. У зв»язку з невиконанням умов цього кредитного договору, просять стягнути заборгованість солідарно з [PERSON], [PERSON], яка станом на 26 вересня 2013 року становить 489 738,47 грн., з якої заборгованість по тілу кредиту - 8 521,23 доларів США, заборгованість по нарахованим та не сплаченим відсоткам - 5 429,83 доларів США, пеня - 374 786,65 грн., а також стягнути з відповідачів судові витрати. Представник позивача у судове засідання не з»явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, надав суду письмову заяву з проханням слухати справу у його відсутності, позовні вимоги підтримав, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з»явилась, про розгляд справи повідомлялась належним чином, причини неявки суду не повідомила, заперечення проти позову не надала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з»явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Надав суду письмові заперечення проти позову, які ґрунтує на тому, що позивачем нарахована неспівмірна із тілом кредиту сума неустойки (пені), до справи не наданий детальний розрахунок заборгованості, у зв»язку з чим, суд позбавлений можливості перевірити його правильність та вирішити питання про застосування передбаченої чинним законодавством позовної давності. За таких обставин, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін за наявними у справі доказами і ухвалити рішення при заочному розгляді, що відповідає положенням ч. 1 ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, вважає позовні вимоги [PERSON] з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна такими, що задоволенню не підлягають з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 11, ст. 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, і докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Судовим розглядом встановлено, що позивач [PERSON] з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» являється фінансовою установою за законодавством України з 19 жовтня 2009 року (а.с.26-28). 12 листопада 2010 року між позивачем (як покупцем) та Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» (як продавцем) було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю, згідно умов пункту 3.1 якого, продавець передав (переуступив) покупцю права на кредитний портфель, який включає в себе кредитні договори (перелік яких міститься у додатку 1 до цього договору) (а.с.116-129), а покупець прийняв такий кредитний портфель та зобов»язався сплатити на користь продавця винагороду. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. Відповідно до підпункту А пункту 3.3 договору купівлі-продажу кредитного портфелю, покупець набув усі права вимоги за кредитними договорами, що є дійсними на дату набрання чинності, включаючи, але не обмежуючись правами вимоги до боржників щодо сплати суми основного боргу; правами вимоги до боржників щодо сплати процентів, нарахованих на суму основного боргу; а також правами вимоги до боржників щодо сплати штрафних санкцій. Відповідно до підпункту Б пункту 3.3 договору купівлі-продажу кредитного портфелю, покупець набув право нараховувати проценти та штрафні санкції на суму основного боргу за кредитними договорами з дати набрання чинності. Відповідно до пункту 4.3 договору купівлі-продажу кредитного портфелю, продавець зобов»язався повідомити боржників/поручителів про укладення цього договору протягом 20 робочих днів з дати набрання чинності. Згідно ч. 1 ст. 1082 ЦК України, боржник зобов'язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. 02 жовтня 2008 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № CL-700/1703/2008 (а.с.4-6). Відповідно до пункту 1 частини №1, цей договір складається із двох частин, які нероздільно пов»язані між собою, та вважається укладеним за умови підписання сторонами обох частин, включаючи всі додатки до нього. Відповідно до пунктів 2,3 частини №1 кредитного договору, банк надав відповідачу [PERSON] грошові кошти для купівлі автомобіля марки HYUNDAI ACCENT у розмірі 16 508,70 доларів США, за умови внесення першочергового внеску у розмірі 1,22% вартості автомобіля у відповідності до договору купівлі-продажу автомобіля строком повернення до 02 жовтня 2014 року та з використанням фіксованої процентної ставки у розмірі 14,99% річних. Відповідно до пунктів 2,4,5 частини №1 кредитного договору, кредитом є кошти банку, які надані позичальнику на умовах, в обсязі та порядку, що визначені кредитним договором. Сума кредиту та процентів погашається щомісяця погашається рівними частинами на протязі всього строку дії кредитного договору з нарахуванням процентів на залишок заборгованості по кредиту згідно до графіку платежів, який підписується обома сторонами та є невід»ємною частиною до цього договору (додаток№1). Частиною 1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до пункту 1.1 частини №2 кредитного договору, банк надав позичальнику кредит в розмірі та валюті, визначених у частині №1 цього договору, а позичальник прийняв кредит, зобов»язався належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відповідну плату за його використання і виконати всі інші зобов»язання, як вони визначені у цьому договорі. Відповідно до пункту 1.2 частини №2 кредитного договору, позичальник зобов»язався використати кредитні кошти на придбання автомобіля згідно з договором купівлі-продажу, укладеного між позичальником та продавцем. Відповідно до підпункту 1.3.1 пункту 1.3 частини №2 кредитного договору, право позичальника на отримання кредиту виникло з моменту надання банку копії постійного свідоцтва про реєстрацію автомобіля (з випискою «Відчуження заборонене», «Застава ОПТ Банк» чи «Кредит»), завіреної оригінальною печаткою продавця чи оригінал свідоцтва про реєстрацію автомобіля; договору страхування автомобіля від ризиків втрати, пошкодження, крадіжки, протиправних дій третіх осіб, дорожньо-транспортних пригод (повне КАСКО) на суму 100% від загальної вартості автомобіля чи на інших умовах, прийнятних для банку; договору обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на умовах, визначених чинним законодавством України; копії рахунку продавця на сплату частини вартості автомобіля згідно з умовами договору купівлі-продажу; копії документа, що підтверджує сплату позичальником першочергового внеску згідно з умовами договору купівлі-продажу. Відповідно до підпунктів 1.3.2, 1.3.4, 1.3.5 пункту 1.3 частини №2 кредитного договору, право позичальника на отримання кредиту виникло, крім всього іншого, з моменту відкриття позичальником поточного рахунку в банку та сплати комісії/й згідно діючих тарифів; укладання позичальником та/або майновим поручителем з банком договору застави та набрання чинності цим договором; укладання між банком та поручителем договору поруки (за вимогою банку). Як вбачається із договору поруки №SR-700/1703/2008, укладеного 02 жовтня 2008 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» (як кредитором) та відповідачкою [PERSON] (як поручителем) (а.с.9), остання зобов»язалась як солідарний боржник відповідати за повне та своєчасне виконання [PERSON] своїх боргових зобов»язань, що витікають із умов кредитного договору. Відповідно до ст. 627 ЦК України та ст. 6 ЦК України, сторони вільні в укладенні договору, обранні контрагенту та визначенні умов договору з врахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту та вимог розумності та справедливості. Договір поруки має додатковий (акцесорний) до основного зобов»язання - кредитного договору - характер і укладається саме для забезпечення виконання останнього, а поручитель згідно з ч. 1 ст. 554 ЦК України відповідає перед кредитором солідарно із позичальником. Відповідно до ч. 1 ст. 543 ЦК України, у разі солідарного обов"язку боржників, кредитор має право вимагати виконання обов"язку частково або у повному обсязі як від усіх боржників разом, так і будь-яких з них окремо. Відповідно до підпунктів 1.4.1.1., 1.4.1.2 пункту 1.4 частини №2 кредитного договору, за користування кредитом позичальник зобов»язався сплатити банку проценти, які розраховуються на основі незмінної на весь строк дії договору фіксованої процентної ставки з розрахунку річної бази нарахування процентів, і які нараховуються щомісяця у день сплати процентів, але не пізніше дати повернення кредиту, визначеної у графіку платежів (додаток №1) на фактичну суму непогашених кредитних коштів і за фактичний час користування такими коштами, включаючи день видачі кредиту та виключаючи день повернення, та сплачуються позичальником відповідно до умов пункту 1.5 частини №2 цього договору. Відповідно до частин 1-3 ст. 1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Підпунктом 1.4.1.5 пункту 1.4 частини №2 кредитного договору передбачено, що у випадку порушення позичальником своїх зобов»язань, встановлених: підпунктом 2.3.6 пункту 2.3 частини №2 кредитного договору (не припиняти та не змінювати умови договорів страхування без попередньо отриманої на те письмової згоди банку), підпунктом 2.3.7 пункту 2.3 частини №2 кредитного договору (забезпечити наявність та дійсність договорів страхування протягом усього строку дії цього договору), підпунктом 2.3.7.1 пункту 2.3 частини №2 кредитного договору (щорічно, не пізніше 20 календарних днів до закінчення чергового річного періоду дії договорів страхування, надавати банку оригінали платіжних документів, що підтверджують сплату страхових платежів (премій) на наступний період дії договорів страхування (календарний рік), чи оригінали страхових договорів (полісів), укладених на умовах, що задовольняють банк та з визначеною банком страховою компанією), - фіксована процентна ставка чи фіксований відсоток підвищується на 4% річних, в порядку, передбаченому цим договором. Підпунктом 1.5.1 пункту 1.5 частини №2 кредитного договору передбачено, що повернення відповідної частини кредиту та сплата процентів здійснюється позичальником щомісяця у розмірі та строки, визначені у графіку платежів, шляхом внесення готівки в касу банку або безготівковим перерахуванням на поточний рахунок. Відповідно до підпункту 1.6.1 пункту 1.6 частини №2 кредитного договору, позичальник зобов»язався повністю повернути банку суму отриманого за цим договором кредиту не пізніше дати остаточного повернення кредиту та відповідно до умов, встановлених пунктом 1.5 частини №2 цього договору. Відповідно до підпункту 1.9.1 пункту 1.9 частини №2 кредитного договору, банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов»язань в цілому або у визначеній банком частині у випадку невиконання позичальником та/або поручителем, та/або майновим поручителем своїх боргових та/чи інших зобов»язань за цим договором (в тому числі, але не виключно, встановлених пунктом 2.3 та частиною 3 частини №2 кредитного договору) чи іншими укладеними з банком договорами та/або умов документів забезпечення. Відповідно до підпунктів 3.1.1, 3.1.2, 3.1.3 пункту 3.1 частини №2 кредитного договору, за порушення прийнятих на себе зобов»язань стосовно повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитними коштами у визначені цим договором строки, позичальник зобов»язався сплатити банку пеню в розмірі 1% від суми несвоєчасно виконаного зобов»язання за кожний день прострочки. За прострочення виконання боргових зобов»язань понад 15 календарних днів позичальник, крім пені, додатково сплачує на користь банку штраф у розмірі 0,01% від суми прострочених боргових зобов»язань, але не менше 25,00 грн. За прострочення виконання боргових зобов»язань понад 30 календарних днів позичальник, крім пені та штрафу, додатково сплачує на користь банку штраф у розмірі 0,02% від суми прострочених боргових зобов»язань, але не менше 50,00 грн. Відповідно до пункту 6.4 частини №2 кредитного договору, детальний розпис сукупної вартості кредиту визначається банком в додатках до цього договору. В подальшому, 30 березня 2009 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» та відповідачем [PERSON] було укладено додатковий договір №1 до кредитного договору № CL-700/1703/2008 від 02 жовтня 2008 року (а.с.7-8). Згідно підпункту 2.1.1 пункту 2.1 додаткового договору №1, пункт 3 частини №1 кредитного договору № CL-700/1703/2008 від 02 жовтня 2008 року викладено в наступній редакції: на період з моменту підписання цього додаткового договору до 02 квітня 2009 року для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись процентна ставка, розмір та вид якої визначено умовами кредитного договору (14,99% річних). На період з 02 квітня 2009 року до 04 січня 2010 року для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись фіксована процентна ставка в розмірі 11,05% річних. На період з 04 січня 2010 року до дати закінчення кредитного договору для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись фіксована процентна ставка в розмірі 16,52% річних. Згідно підпункту 2.1.2 пункту 2.1 додаткового договору №1, графік платежів викладено у новій редакції (додаток №1 до цього додаткового договору). Підпунктом 2.1.3 пункту 2.1 додаткового договору №1 передбачено, що проценти нараховуються у день сплати процентів, що визначається у графіку платежів (додаток №1), на фактичну суму непогашених кредитних коштів і за фактичний час користування такими коштами, включаючи день видачі та виключаючи день повернення, та сплачуються позичальником відповідно до умов підпункту 2.1.3.1 пункту 2.1 цього додаткового договору №1 та інших положень кредитного договору. Повернення відповідної частини кредиту та сплата процентів буде здійснюватись шляхом сплати позичальником ануїтентних платежів у розмірі, строки та з періодичністю, що визначені у графіку платежів, який є невід»ємною частиною цього додаткового договору (додаток №1), та шляхом внесення готівки в касу банку або безготівковим перерахуванням на поточний рахунок (підпункт 2.1.3.1 пункту 2.1 додаткового договору №1). Відповідно до підпункту 2.1.4.1 пункту 2.1 додаткового договору №1, банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов»язань в цілому або у визначеній банком частині у випадку невиконання позичальником та/або третіми особами своїх боргових зобов»язань та/чи інших умов кредитного договору, документів забезпечення та/чи будь-яких інших умов правочинів, як таких, що існують на момент укладання цього додаткового договору, так і таких, що можуть бути укладені між банком та позичальником чи між банком та третіми особами в майбутньому. Відповідно до підпунктів 2.1.7, 2.1.8, 2.1.9, 2.1.10 пункту 2.1 додаткового договору №1, у випадку порушення позичальником будь-яких своїх зобов»язань, встановлених підпунктами 2.1.5, 2.1.6, пунктом 3.6 цього додаткового договору, фіксована процентна ставка чи фіксований відсоток підвищується на 4% річних. Підвищення процентної ставки в такому випадку не потребує укладання будь-якого додаткового договору до кредитного договору чи графіку платежів у новій редакції, та сторони згодні з таким підвищенням по відношенню до всієї неповернутої суми кредиту, при цьому, процентна ставка по кредиту підлягає підвищенню в перший банківський день місяця, наступного за місяцем, в якому було здійснено порушення будь-якого з цих підпунктів. Після підвищення процентної ставки та подальшого належного виконання позичальником своїх зобов»язань, фіксована процентна ставка чи фіксований відсоток зменшується на 4% річних. Зменшення процентної ставки в такому випадку не потребує укладання додаткового договору до кредитного договору чи графіку платежів у новій редакції, та сторони згодні з таким зменшенням процентної ставки по відношенню до всієї неповернутої суми кредиту, при цьому, процентна ставка по кредиту підлягає зменшенню в перший банківський день місяця, наступного за місяцем, в якому було здійснено належне виконання позичальником своїх зобов»язань, передбачених умовами підпунктів 2.1.5, 2.1.6, пункту 3.6 цього додаткового договору. Відповідно до підпункту 2.1.11 пункту 2.1 додаткового договору №1, позичальник має право на дострокове погашення боргових зобов»язань в пільговий період, тобто в період надання банком пільг щодо погашення боргових зобов»язань. Строк пільгового періоду визначається в графіку платежів. Відповідно до пункту 2.2 додаткового договору №1, позичальник зобов»язався в строк до 04 травня 2009 року сплатити банку прострочену заборгованість в повному обсязі. Відповідно до пункту 3.1 додаткового договору №1, сторони домовились, що у випадку виникнення розбіжностей між положеннями кредитного договору та цього додаткового договору, положення останнього підлягають пріоритетному застосуванню. В якості забезпечення виконання відповідачем [PERSON] своїх зобов»язань, що витікають із умов кредитного договору № CL-700/1703/2008 від 02 жовтня 2008 року із усіма існуючими (додатковий договір №1) та майбутніми змінами, доповненнями та додатками, між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» та відповідачкою [PERSON] (як поручителем) 30 березня 2009 року був укладений додатковий договір №1 до договору поруки №SR-700/1703/2008 від 02 жовтня 2008 року (а.с.10). Згідно пункту 2 частини І додаткового договору поруки №1, підпункт Б пункту 2.1 договору поруки викладено в наступній редакції: боржник зобов»язаний сплатити проценти за користування отриманими ним кредитними коштами, наданими згідно з кредитним договором, в розмірі, в терміни і в порядку, що передбачені в кредитному договорі. Згідно пункту 3 частини І додаткового договору поруки №1, пункт 2.2 договору поруки доповнено підпунктом 2.1.1 наступного змісту: в разі зміни розміру боргових зобов»язань після укладення цього договору, такі боргові зобов»язання забезпечуються в їх повному розмірі без укладення будь-яких додаткових договорів до цього договору. Згідно частини ІІ додаткового договору поруки №1, сторони підтвердили, що решта положень договору поруки залишається без змін. Як вбачається із розрахунку, наданого позивачем (а.с.90), станом на 17 вересня 2013 року за кредитним договором №CL-700/1703/2008, укладеного 02 жовтня 2008 року між відповідачем [PERSON] та Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», існує заборгованість по тілу кредиту - 8 521,23 доларів США, заборгованість по нарахованим та не сплаченим відсоткам - 5 429,83 доларів США, а також пеня - 374 786,65 грн. Як вбачається із наданого позивачем витягу із додатку 1 (а.с.129) до договору купівлі-продажу кредитного портфелю, укладеного 12 листопада 2010 року між [PERSON] з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» та Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк», позивач набув право вимоги заборгованості солідарно з [PERSON], [PERSON] за кредитним договором №CL-700/1703/2008, укладеного 02 жовтня 2008 року між відповідачем [PERSON] та Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», у розмірі 9 903,72 доларів США, з якої 8 521,23 доларів США - сума боргу по кредиту, 1 382,49 доларів США - сума боргу за процентами, а з наданого позивачем розрахунку (а.с.90) вбачається, що заборгованість за цим договором становить 13 951,06 доларів США та 374 786,65 грн., з якої заборгованість по тілу кредиту - 8 521,23 доларів США, заборгованість по нарахованим та не сплаченим відсоткам - 5 429,83 доларів США, а також пеня - 374 786,65 грн. Розрахунки заборгованості за кредитним договором № CL-700/1703/2008 від 02 жовтня 2008 року не відображають ставок та сум, які бралися за основу при розрахунках, періоду нарахування боргу з урахуванням погашених сум, якщо такі мали місце бути. В витягу із додатку 1 (а.с.129) до договору купівлі-продажу кредитного портфелю та розрахунку заборгованості, наданого позивачем в обґрунтування позовних вимог (а.с.90), вбачаються невідповідності. З цих підстав суд позбавлений можливості перевірити правильність цих розрахунків, оскільки кредитним договором передбачено, що розрахунковим періодом для нарахування процентів є 360 днів у році, а розрахунки містять відомості лише щодо наявності загальної суми заборгованості за кредитом, процентам, та суму пені станом на 17 вересня 2013 року. Крім цього, пункт 6.4 частини №2 кредитного договору № CL-700/1703/2008 від 02 жовтня 2008 року, вказує на те, що детальний розпис сукупної вартості кредиту визначається банком в додатках до цього договору. Пункт 5 частини №1 цього договору вказує, що графік платежів (додаток №1) є невід»ємною частиною договору. Разом з тим, в підпункті 2.1.2 пункту 2.1 додаткового договору №1 від 30 березня 2009 року визначено, що графік платежів (додаток №1 до додаткового договору №1) викладено у новій редакції. Як вбачається із матеріалів справи, позивачем надано лише графік платежів (додаток №1) до додаткового договору №1 від 30 березня 2009 року, ані графіку платежів до основного кредитного договору № CL-700/1703/2008 від 02 жовтня 2008 року, ані детального розрахунку заборгованості за кредитом, процентами та пенею позивачем не надано. Судом витребувались докази, необхідні для з»ясування цих обставин справи (а.с. 77). Але, позивачем вимога суду про надання графіків, доказів сплати кредиту та інших платежів та детального розрахунку заборгованості залишена поза увагою. Разом з тим, відповідно до ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність" зазначено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факт здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Позивачем не надано суду первинних бухгалтерських документів відносно його часткового погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки, та ін.), тому не має підстав вважати, що розмір заборгованості відповідача перед позивачем, а також суми відсотків, пені, зазначені в розрахунку, є правильними. Також, позивачем не надано доказів виконаннями ними пункту 4.3 договору купівлі-продажу кредитного портфелю, укладеного 12 листопада 2010 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» (як продавцем) і [PERSON] з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг України» (як покупцем), та вимог ч. 1 ст. 1082 ЦК України щодо належного повідомлення боржників/поручителів про укладення цього договору протягом 20 робочих днів з дати набрання чинності, тобто письмового повідомлення про відступлення права вимоги. Відповідно до ст. 517 ЦК України, первісний кредитор у зобов»язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов»язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов»язанні. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб. їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 59 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду (стаття 159 ЦПК), рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення. При ухваленні рішення суд відповідно до статті 212 ЦПК оцінює докази з урахуванням вимог статей 58 та 59 ЦПК про їх належність і допустимість. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина четверта статті 60 ЦПК) . Суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси особи, яка звертається до суду. Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог [PERSON] з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» про стягнення солідарно заборгованості у розмірі 489 738,47 грн. з [PERSON], [PERSON] за кредитним договором №CL-700/1703/2008, укладеного 02 жовтня 2008 року між [PERSON] та Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», як таких, що заявлені необґрунтовано, не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду та суперечать матеріалам справи. Судові витрати по справі визначаються судом, виходячи з положень ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed