Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд до відповідача Державного підприємства "Донецька вугільна енергетична компанія" з позовом про стягнення сум, нарахованих, але не виплачених при звільненні. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він з 05.05.2009 року по 30.09.2014 року працював на Відокремленому підрозділі «Шахта «Південнодонбаська № 3 ім. М.С. Сургая» Державного підприємства «Донецька вугільна енергетична компанія». Звільнився з роботи на підставі ст. 38 КЗпП України, у звязку з виходом на пенсію. На день звільнення відповідачем нарахована, але не виплачена йому заробітна плата в сумі 15647,47 грн. та в сумі 2558,47 грн., а також компенсація за невикористану відпустку , а всього 18205,94 грн. Відмову у виплаті нарахованих коштів відповідач обґрунтував відсутністю грошових коштів. Позивач вважає, що має право на отримання заробітної плати на день свого звільнення та стягнення збитків з урахуванням індексу інфляції за період з 01.10.2014 року по 30.09.2015 року, за весь час затримки розрахунку заробітної плати. Позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь: нараховану, але не виплачену при звільненні заробітну плату в сумі 18205,94 грн., нараховану, але не виплачену при звільненні заробітну плату в сумі 132165,54 грн. Позивач в судове засідання не зявився, надав заяву з проханням розглянути справу за його відсутності, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не зявилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги не визнала, просила в їх задоволенні відмовити. Суд, дослідивши матеріали справи та письмові заяви сторін, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що позивач працював на підприємстві відповідача з 05.05.2009 року по 30.09.2014 року, був звільнений наказом № 988-к від 30.09.2015 року, на підставі заяви про звільнення за власним бажанням (переходом на пенсію), за ст. 38 КЗпП України. Відповідач ДП "Донецька вугільна енергетична компанія" станом на 16.12.2015 року, відповідно до довідки ВП «Шахти «Південнодонбаська № 3» ДП «Донецька вугільна енергетична компанія» № 3284 від 16.12.2015 року, має заборгованість перед позивачем в сумі 15404,70 грн. Зокрема: з заробітної плати за вересень 2014 року в сумі 246,89 грн., зі сплати вихідної допомоги при звільненні на пенсію в сумі 14566,7 грн. та з заробітної плати за жовтень 2014 року в сумі 591,11 грн. Частина заробітної плати за вересень 2014 року та компенсація за невикористану відпустку були сплачені за платіжним дорученням № 203 від 06.11.2014 року. Частина заробітної плати за жовтень 2014 року була сплачена за платіжними дорученнями № 1724 від 17.09.2015 року, № 1901 від 13.10.2015 року, № 1979 від 15.10.2015 року, № 2056 від 30.10.2015 року, № 2099 від 05.11.2015 року, № 2156 від 20.11.2015 року. Згідно із п. 12.15 Галузевої угоди між Міністерством вугільної промисловості України, іншими державними органами, власниками (об'єднаннями власників), що діють у вугільній галузі, і всеукраїнськими профспілками вугільної промисловості, від 3 липня 2001 року (із змінами і доповненнями) та р.5 п. 12 Колективного договору, який діяв в ДП Донецька вугільна енергетична компанія ВП Шахта Південнодонбаська № 3 імені [PERSON] на час виникнення спірних правовідносин, працівнику, що має право на пенсію за віком чи по інвалідності, при першому його звільненні з підприємства (структурного підрозділу, відособленого підрозділу, філіалу, товариства і др.) (незалежно від причин звільнення крім звільнення за порушення законодавства, трудової дисципліни та правил техніки безпеки) сплачується одноразова допомога, розмір якої залежить від стажу роботи в галузі, і середнього заробітку, але не менше: - при стажі роботи в галузі понад (років): для жінок -7,5 років, для чоловіків -10 років, в розмірі одного середньомісячного заробітку; - при стажі роботи в галузі понад (років): для жінок -12,5 років, для чоловіків -15 років, в розмірі двох середньомісячних заробітків; - при стажі роботи в галузі понад (років): для жінок -17,5 років, для чоловіків -20 років, в розмірі трьох середньомісячних заробітків. Обчислення середньої заробітної плати для виплати цієї одноразової допомоги здійснювати за аналогією до відповідного обчислення за постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100. Таким чином, враховуючи стаж роботи позивача, розмір одноразової допомоги, нарахованої йому, відповідає положенням вищезазначених Галузевої угоди та Колективному договору. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Матеріалами справи встановлено, що в день звільнення відповідач не перерахував позивачу виплати, призначені йому при звільненні відповідно до вимог КЗпП України та Галузевої угоди в сумі 14566,70 грн. Таким чином, суд вважає, що вимога позивача про стягнення з відповідача нарахованої при звільненні суми підлягає задоволенню в сумі 15404,70 грн. Підлягають задоволенню позовні вимоги в частині компенсації за несвоєчасну виплату заробітної плати на несплачену суму заробітної плати, так як у відповідності до ст. 34 Закону України «Про оплату праці» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Відповідно до розрахунку компенсації за несвоєчасну виплату заробітної плати, наданого відповідачем станом на 16.12.2015 року, останнім нарахована компенсація за несвоєчасну виплату заробітної плати в сумі 405,75 грн. Суд, з'ясувавши повно і всебічно обставини, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішуючи справу згідно із законом, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню в частині виплати позивачу сум, нарахованих, але не виплачених при звільненні, з урахуванням індексу цін на споживчі товари та послуги в розмірі 15810,45 грн. Згідно ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Оскільки позивачем не заявлено вимогу про виплату йому середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, відповідно до ст. 117 КЗпП України, суд вважає за необхідне не стягувати з відповідача на користь позивача середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку Згідно ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. З урахуванням вказаних положень Закону України Про судовий збір та ст. 88 ЦПК з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 487,20 грн.

Outcome: partial