Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON] про визнання прав і обов'язків забудовника. Вимоги позову мотивовано тим, що [INFO] року померла мати позивача- [PERSON], колишня мешканка [ADDRESS]. Після смерті матері позивача, відкрилася спадщина, що складалася із житлового будинку, розташованого в [ADDRESS]. На час відкриття спадщини, позивач [PERSON] постійно проживав однією сім'єю, вів спільне господарство та мав спільний побут із [PERSON] (з січня 2006 року по день її смерті-[INFO] року), що стверджується Довідкою виконкому Королівської селищної ради Виноградівського району за №2628 від 08.11.2013 року. Разом з тим позивач був прописаний за адресою [ADDRESS], тобто не за місцем фактичного проживання разом із спадкодавцем. У визначений ст.1269 ЦК України шестимісячний строк, позивач не звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, поскільки вважав що він спадщину автоматично прийняв в порядку передбаченому ст.1268 ч.3 ЦК України. В зв'язку з необхідністю оформлення спадщини, що залишилася після смерті [PERSON], позивач звернувся до приватного нотаріуса Виноградівського районного нотаріального округу [PERSON], для видачі йому Свідоцтва про право на спадщину за законом, однак нотаріусом йому було відмовлено по тій причині, що ним не було надано достатніх доказів прийняття спадщини та одночасно роз'яснено про необхідність звернутися до Виноградівського районного суду із заявою про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем. Рішенням Виноградівського районного суду від 23.12.2013 року по справі за №299/4168/13-ц заяву позивача було задоволено та встановлено той факт, що - [PERSON], [INFO], мешканець [ADDRESS], постійно, понад п'ять років до часу відкриття спадщини, проживав разом із [PERSON], яка [INFO] року - померла. Рішення суду вступило в законну силу. Матір'ю позивача за життя було залишено заповідальне розпорядження на користь рідної сестри позивача-відповідачки [PERSON], однак така у визначений ч.1 ст.1269 ЦК України шестимісячний строк, не звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, а тому згідно до ч.1 ст.1272 ЦК України, відповідачка [PERSON] вважається такою, що не прийняла спадщини. Інших спадкоємців, передбачених ст.1241 ЦК України, немає. В свою чергу, позивач як спадкоємець за законом, реалізувавши своє право на прийняття, звернулася до нотаріуса для отримання Свідоцтва про право на спадщину за законом, однак нотаріусом позивачу було відмовлено у вчиненні цієї дії та роз'яснено, що у відповідності до пункту 4.18 Глави 10 Частини 2 «Порядку вчинення окремих видів нотаріальних дій», затверджених Наказом Мін'юсту "Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України"), від 22.02.2012, № 296/5, «якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус вимагає, крім правовстановлюючого документа, витяг з Реєстру прав власності. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку». Отримати свідоцтво про право на спадщину на спадковий будинок, який знаходиться в [ADDRESS] позивач не в змозі, позаяк його матір'ю [PERSON] за життя, не було належним чином здано такий в експлуатацію і не проведено реєстрації даного об'єкту нерухомості в органах БТІ та на сільраді. Отже, позивач вважає, що до нього в порядку спадкування мають перейти права і обов'язки забудовника, які належали його матері [PERSON], спадкоємцем якої є позивач, щодо об'єкту нерухомості - незавершеного будівництвом житлового будинку, який знаходиться в [ADDRESS] і даний спосіб захисту судового захисту інтересів позивача буде відповідати вимогам ст.16 ЦК України. Позивач [PERSON], будучи належним чином повідомлений, в судове засідання не з'явився, однак подав до суду завірену письмову заяву про розгляд справи за його відсутності та про те, що заявлені позовні вимоги підтримує та просить суд такі задоволити (а.с.42). Відповідачі [PERSON], [PERSON], будучи належним чином повідомлені, в судове засідання не з'явилися, однак подали до суду завірені письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності та про те, що заявлені до них позовні вимоги визнають повністю та не заперечують проти задоволення вимог позову (а.с.43,44). Розглядаючи вказану справу в межах заявлених вимог та наданих сторонами доказів, суд приходить до переконання, що дані конкретні правовідносини врегульовані Цивільним кодексом України (2003 р.). В судовому засіданні встановлено, що [INFO] року померла мати позивача- [PERSON], колишня мешканка [ADDRESS] (а.с.5). Після смерті матері позивача, відкрилася спадщина, що складалася із житлового будинку, розташованого в [ADDRESS]. На час відкриття спадщини, позивач [PERSON] постійно проживав однією сім'єю, вів спільне господарство та мав спільний побут із [PERSON] (з січня 2006 року по день її смерті-[INFO] року), що стверджується Довідкою виконкому Королівської селищної ради Виноградівського району за №2628 від 08.11.2013 року (а.с.19). У визначений ст.1269 ЦК України шестимісячний строк, позивач не звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, поскільки вважав що він спадщину автоматично прийняв в порядку передбаченому ст.1268 ч.3 ЦК України. В зв'язку з необхідністю оформлення спадщини, що залишилася після смерті [PERSON], позивач звернувся до приватного нотаріуса Виноградівського районного нотаріального округу [PERSON], для видачі йому Свідоцтва про право на спадщину за законом, однак нотаріусом йому було відмовлено по тій причині, що ним не було надано достатніх доказів прийняття спадщини та одночасно роз'яснено про необхідність звернутися до Виноградівського районного суду із заявою про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем (а.с.20). Так, Рішенням Виноградівського районного суду від 23.12.2013 року по справі за №299/4168/13-ц заяву позивача було задоволено та встановлено той факт, що - [PERSON], [INFO], мешканець [ADDRESS], постійно, понад п'ять років до часу відкриття спадщини, проживав разом із [PERSON], яка [INFO] року - померла. Рішення суду вступило в законну силу (а.с.21). Матір'ю позивача за життя було залишено заповідальне розпорядження на користь рідної сестри позивача-відповідачки [PERSON], однак така у визначений ч.1 ст.1269 ЦК України шестимісячний строк, не звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, а тому згідно до ч.1 ст.1272 ЦК України, відповідачка [PERSON] вважається такою, що не прийняла спадщини (а.с.14). В даному випадку спадкування здійснюється за законом. Спадкоємцями до майна померлої за законом є позивач [PERSON], та двоє дітей спадкодавця-відповідач [PERSON] та відповідачка [PERSON], які претензій до вказаного спадкового майна не заявляють та такі відмовилися від такої на користь позивача [PERSON] Інших спадкоємців, передбачених ст.1241 ЦК України, немає. В свою чергу, позивач як спадкоємець за законом, реалізувавши своє право на прийняття, звернулася до нотаріуса для отримання Свідоцтва про право на спадщину за законом, однак нотаріусом позивачу в усній формі було відмовлено у вчиненні цієї дії та роз'яснено, що у відповідності до пункту 4.18 Глави 10 Частини 2 «Порядку вчинення окремих видів нотаріальних дій», затверджених Наказом Мін'юсту "Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України"), від 22.02.2012, № 296/5, «якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус вимагає, крім правовстановлюючого документа, витяг з Реєстру прав власності. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку». Відповідно до вимог п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Разом з тим, у відповідності до п.8 Постанови ПВС № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов'язки як забудовника входять до складу спадщини. Згідно Інформаційного листа ВССУ № 24-150/0/4-13 28.01.2013 року, виходячи зі змісту частин першої, другої статті 331 ЦК, частини першої статті 182 ЦК та пункту 8 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 (зі змінами і доповненнями станом на 22 січня 2009 року), право власності на новостворене нерухоме майно виникає у особи, яка створила це майно, після закінчення будівництва об'єкта нерухомості, введення його в експлуатацію, отримання свідоцтва про право власності та реєстрації права власності. До виникнення права власності на новозбудоване нерухоме майно право власності існує лише на матеріали, обладнання та інше майно, що було використано в процесі будівництва (частина третя статті 331 ЦК), відтак статтею 331 ЦК не передбачено можливості визнання права власності на недобудоване нерухоме майно в судовому порядку. Крім того у відповідності до правової позиції, висловленої ВССУ у своєму Листі за № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність Свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 1297 ЦК встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за Свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов'язку у виді втрати права на спадщину. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК). Разом з тим, у разі відсутності документів, що підтверджують право власності спадкодавця на житловий будинок, або відсутності державної реєстрації права власності необхідно з'ясувати причини відсутності правовстановлюючих документів, державної реєстрації права власності або документів на забудову. У разі недотримання спадкодавцем вимог законодавства щодо державної реєстрації права власності на нерухоме майно судами може визнаватись у порядку спадкування право на забудову, право на будівельні матеріали та інше у відповідності зі встановленим судом правовим режимом спірного майна. За умови наявності акта відведення земельної ділянки під забудову, дозволів на забудову, якщо будинок не було введено в експлуатацію, таке будівництво не може визнаватись самочинним, а є незавершеним. Пунктом 8 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7 встановлено, якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов'язки входять до складу спадщини. Законодавством передбачено порядок прийняття в експлуатацію будівель інспекцією архітектурно-будівельного контролю за місцем їх розташування, який не може підмінятися судовим рішенням. Визнання права власності в порядку спадкування на недобудований будинок відповідно до чинного законодавства України неможливе. Потрібно визнати правильною практику судів щодо визнання за спадкоємцем майнових прав забудовника, як таких, що входять до складу спадщини. Отримати свідоцтво про право на спадщину на спадковий будинок, який знаходиться в [ADDRESS] позивач не в змозі, позаяк його матір'ю [PERSON] за життя, не було належним чином здано такий в експлуатацію і не проведено реєстрації даного об'єкту нерухомості в органах БТІ та на сільській раді. Згідно Довідки КП Виноградівського РБТІ від 19.11.2013 року за №671, Технічного паспорту на житловий будинок від 15.11.2013 року, а також Будівельного паспорту на забудову земельної ділянки індивідуального забудовника від 07.12.1998 року, спадковий будинок рахується за матір'ю позивача–[PERSON](а.с.27) Таким чином суд дійшов висновку, що вказаний спадковий будинок не є самочинно збудованим, побудований на спеціально відведеній для цієї мети земельній ділянці, однак потребує подальше введення його в експлуатацію і відповідно реєстрації прав на нього, що може бути здійснене тільки забудовником. Тому, на підставі вище наведеного, суд приходить до переконання, що за позивачем [PERSON] слід визнати права та обов'язки забудовника на спадковий житловий будинок, який розташований в [ADDRESS].

Outcome: approved