Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-28 00:00:00

До суду надійшла позовна заява [PERSON], в якій позивач просить визнати недійсним п. 7.12. договору про надання кредиту № 999-00031151/1 від 11.10.2012 року, укладеного між [PERSON] та ПАТ «Імексбанк» представлене відділенням № 314 АТ «Імексбанк» у м. Дніпропетровську, та скасувати в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна запис № 13785222, внесений реєстратором: Одеська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, про заставу рухомого майна [PERSON] на підставі п. 7.12. договору про надання кредиту № 999-00031151/1 від 11.10.2012 року, укладеного між [PERSON] та ПАТ «Імексбанк» представлене відділенням № 314 АТ «Імексбанк» у м. Дніпропетровську. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 01.09.2012 року між [PERSON] та [PERSON], було укладено у простій письмовій формі договір купівлі-продажу транспортного засобу, а саме: автомобіль марки Тойота RAV4, рік випуску 2003, кузов № [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрованим в ВРЕР ДАЇ №1 ГУМВС України в Дніпропетровській області. На виконання умов договору позивач протягом 48 місяців здійснював оплату рівними частинами, що призвело до повної оплати транспортного засобу у загальні строки, передбачені договором. Після виконання умов договору в частині оплати, позивач намагався переоформити право власності на транспортний засіб, але позивач отримав витяг з Державного реєстру обтяжень рухомого майна згідно якого 09.07.2013 року реєстратором: Одеська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України було внесено запис про заставу рухомого майна відповідача-1 на підставі п. 7.12. договору про надання кредиту № 999-00031151/1 від 11.10.2012 року, укладеного між [PERSON] та АТ «Імексбанк». Позивач вважає, що п. 7.12. договору про надання кредиту № 999-00031151/1 від 11.10.2012 року є недійсним, а внесення до Державного реєстру обтяжень рухомого майна загального запису про заставу рухомого майна, в тому числі і придбаного позивачем транспортного засобу, на підставі цього пункту договору є незаконним, та порушує права позивача як власника транспортного засобу, оскільки договір купівлі продажу транспортного засобу було укладено між позивачем та відповідачем-1 раніше ніж договір про надання кредиту, отже внесення загального запису до державного реєстру обтяжень рухомого майна про заставу рухомого майна, що розповсюджується і на транспортний засіб позивача, є порушенням права власності позивача. Позивач у судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі, заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити. [PERSON] у судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі відповідно до діючого законодавства України. Представник ПАТ «Імексбанк» у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, письмових заяв та клопотань суду не надав. Третя особа у судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, письмових заяв та клопотань суду не надала. У звязку з неявкою сторін, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню з огляду на наступне: Судом встановлено, що 01.09.2012 року між [PERSON] та [PERSON], було укладено у простій письмовій формі договір купівлі-продажу транспортного засобу, а саме: автомобіль марки Тойота RAV4, рік випуску 2003, кузов № [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрованим в ВРЕР ДАЇ №1 ГУМВС України в Дніпропетровській області. Відповідно до умов зазначеного договору сторони домовилися: п. 1.1.1. Право власності у Покупця виникає з моменту підписання даного договору. п. 1.1.2. Транспортний засіб передається Продавцем Покупцю в момент підписання даного договору. п. 2.1. Продаж зазначеного транспортного засобу за домовленістю сторін вчиняється у сумі 14\~200,00 дол. США, що у гривневому еквіваленті згідно курсу НБУ становить 115 020,00 грн. Валютою розрахунку по договору є гривня. п. 2.2. Сторони домовилися, що оплата покупцем буде здійснюватися рівними частками протягом 48 місяців до пятого числа поточного місяця. На виконання умов договору позивач протягом 48 місяців здійснював оплату рівними частинами, що призвело до повної оплати транспортного засобу у загальні строки, передбачені договором. Так, позивач звернувся 05.09.2016 року з вимогою до [PERSON] про необхідність нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу транспортного засобу у звязку із повною виплатою ціни транспортного засобу. Однак, на адресу позивача надійшла відповідь [PERSON] від 27.09.2016 року про те, що договір купівлі-продажу транспортного засобу від 01.09.2012 року вважається [PERSON] розірваним в односторонньому порядку у звязку із порушенням позивачем строків оплати згідно умов договору. 01.11.2016 року позивач направив на адресу [PERSON] повторну вимогу, в якій наполягав на нотаріальному посвідченні договору купівлі-продажу транспортного засобу у звязку з тим, що протягом дії цього договору між позивачем та [PERSON] було досягнуто домовленості щодо можливості зміни строків оплати та ціни договору, та що загальні строки оплати по договору позивачем порушено не було. Після проведення довготривалих переговорів між позивачем та [PERSON], останній погодився нотаріально посвідчити договір купівлі-продажу транспортного засобу від 01.09.2012 року, та провести перереєстрацію транспортного засобу на позивача. Позивач отримав витяг з Державного реєстру обтяжень рухомого майна згідно якого 09.07.2013 року реєстратором: Одеська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України було внесено запис про заставу рухомого майна відповідача-1 на підставі п. 7.12. договору про надання кредиту № 999-00031151/1 від 11.10.2012 року, укладеного між [PERSON] та АТ «Імексбанк». Договір купівлі продажу транспортного засобу було укладено між позивачем та [PERSON] раніше ніж договір про надання кредиту, отже внесення загального запису до державного реєстру обтяжень рухомого майна про заставу рухомого майна, що розповсюджується і на транспортний засіб позивача, є порушенням права власності позивача. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом Враховуючи п. 1.1.1. та п. 1.1.2. Договору купівлі-продажу транспортного засобу від 01.09.2012 року, позивач набув право власності на транспортний засіб, а саме: автомобіль марки Тойота RAV4, рік випуску 2003, кузов № [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], в момент підписання зазначеного договору та фактичної передачі транспортного засобу, тобто 01.09.2012 року. У квітні 2017 року позивачу стало відомо, що 11.10.2012 року між [PERSON] та ПАТ «Імексбанк» представлене відділенням № 314 АТ «Імексбанк» у м. Дніпропетровську було укладено договір № 999-00031151/1, згідно п.1.1. якого Банк зобовязується надати для власних потреб позичальника за допомогою платіжної картки VISA у готівковій чи безготівковій формі шляхом сплати з поточного рахунку № 999-00031151 коштів понад кредитовий залишок коштів на рахунку в межах встановленого строку та ліміту овердрафту. Максимальна заборгованість Позичальника за кредитом на умовах овердрафту встановлюється в сумі 44\~000,00 грн., з датою остаточного повернення овердрафту до 10.10.2015 року (п.1.3. договору). Відповідно до п. 7.12. договору про надання кредиту № 999-00031151/1 від 11.10.2012 року повернення кредиту забезпечується усім наявним у позичальника майном (грошовими коштами та рухомим майном), як тим, що є у власності позичальника станом на дату укладання цього договору, так і тим, право власності на яке буде набуто позичальником у майбутньому. Зазначене застереження згідно ст. 574 Цивільного кодексу України та у сукупності із відповідними умовами цього договору є договором застави рухомого майна позичальника. Застава рухомого майна позичальника може бути зареєстрована на підставі заяви банку заставодержателя з внесенням запису до Державного реєстру обтяжень рухомого майна або іншого реєстру з обліку застав даного майна у випадку настання обставин, передбачених п. 3.2.5. цього договору. Згідно ч.3 ст.215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Враховуючи вимоги ч.3 ст. 215 ЦК України позивач, як заінтересована особа звернувся до суду з вимогою про визнання недійсним п. 7.12. договору про надання кредиту № 999-00031151/1 від 11.10.2012 року, та скасування запису про заставу рухомого майна відповідача-1 на підставі п. 7.12. договору про надання кредиту № 999-00031151/1 від 11.10.2012 року. Згідно ст. 574 ЦК України застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Умови саме застави чи факт застави повинні бути предметом окремого договору. Згідно ч. 1 ст. 584 ЦК України та ч. 1 ст. 12 Закону України "Про заставу" у договорі застави визначаються суть, розмір і строк виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, подається опис предмета застави, а також визначаються інші умови, погоджені сторонами договору. В силу ч. 1 ст. 3 Закону України "Про заставу" заставою може бути забезпечена будь-яка дійсна існуюча або майбутня вимога, що не суперечить законодавству України, зокрема, така, що випливає з договору позики, кредиту, купівлі-продажу, оренди, перевезення вантажу тощо. Як вбачається із зазначеного кредитного договору, між Банком та Позичальником окремий договір застави саме транспортного засобу, який було придбано позивачем у [PERSON] за договором купівлі-продажу від 01.09.2012 року, не укладався, [PERSON] згоду на заставу транспортного засобу не надавав, тобто у супереч діючому законодавству відсутній опис предмета застави, а також інші умови, які необхідно зазначати у договорі застави відповідно до діючого законодавства України. Таким чином зазначене застереження у п. 7.12 договору кредиту є загальним та суперечить діючому законодавству України, а тому є всі підстави для визнання п.7.12. договору про надання кредиту № 999-00031151/1 від 11.10.2012 року недійсним. На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved