Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-17 00:00:00

В січня 2013 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив ухвалити рішення, яким стягнути солідарно з відповідачів заборгованість в розмірі 476 151,50 коп., а також судові витрати. В обґрунтуванні своїх вимог позивач вказав на те, що 30 січня 2007 року між ним та [PERSON] був укладений кредитний договір № 8/2007/840-К/1727-А, згідно якого відповідачу було надано кредит в розмірі 39 999,01 доларів США. зі строком повернення до 20.01.2014 року зі сплатою за користування кредитом з розрахунку 13,99 % річних, що обчислюються виходячи з 360 днів у році. 30 січня 2007 року між банком та [PERSON] було укладено Договір поруки № 1727/1-А. Банк належним чином виконав зобов'язання по видачі кредиту, однак відповідачі порушили умови кредитного договору і станом на 15 січня 2013 року заборгованість за Кредитним договором складає 476 151,50 грн., з яких: 253 180,75 грн. -заборгованість по кредиту; 151 145,49 грн.. -заборгованість по несплаченим відсоткам; 31 971,21 грн.. -заборгованість по штрафах; 39 854,05 грн.. -заборгованість по пені. Згідно, останніх уточнень просили стягнути заборгованість у розмірі 1 387 731,55 грн., з яких: 253 108,75 грн. -заборгованість по кредиту; 151 145,47 грн.. -заборгованість по несплаченим відсоткам; 31 971,20 грн.. -заборгованість по штрафах; 119 033,42 грн.. -заборгованість по пені та судові витрати В січні 2014 року [PERSON] звернувся з зустрічним позовом до ПАТ Комерційний банк „Надра", третя особа [PERSON] про порушення прав споживача та визнання кредитного договору недійсним. В обґрунтування позову позивач вказав, що 30 січня 2007 року між, [PERSON] та ВАТ КБ «Надра»був укладений кредитний договір № 8/2007/840-К/1727-А. Також, вказав, що графіку платежів за кредитним договором взагалі не існує, він під час укладення договору не оформлювався та не підписувався сторонами. Отже, обчислити яка існує заборгованість по тілу та по відсоткам - не можливо. Вважає досить важливим й те, що позивач сам не зміг надати суду на його вимогу обґрунтованого розрахунку графіку платежів за кредитним договором, що має відповідати вимогам Закону України про захист прав споживачів. [PERSON] не було належним чином надано повної та достовірної інформації про розміри, розрахунок чергових платежів та інші необхідні вимоги, зокрема щодо порядку зарахування суми страхової виплати в рахунок погашення кредиту, порядку погашення заборгованості у разі прострочення чергових платежів, порядок погашення заборгованості у разі використання банком права на вимогу дострокового повернення всієї суми кредиту та процентів за договором позивачем. Згідно з п. 3.6 Кредитного договору визначена черговість зарахування грошових коштів у разі прострочення чергових платежів. А в п.3.7 Кредитного договору зазначено, що Банк при наявності несвоєчасного чи не в повному обсязі виконання позичальником своїх обов'язків щодо сплати мінімального необхідного платежу чи інших платежів, передбачених цим договором, самостійно розподіляє грошові кошти, внесені позичальником на розподільчий рахунок згідно черговості, передбаченої п. 3.6 цього договору або іншої черговості, встановленої на розсуд Банку. Тобто, ці положення Договору є несправедливими, це свідчить про істотний дисбаланс договірних прав і обов'язків на шкоду споживачу, а порядок розрахунків за ними який є істотною умовою кредитного договору, на зазначений у повній мірі у договорі, який за вимогами ст.. 1055 ЦК України «укладається у письмовій формі». Оскільки кредитний договір не відповідає вимогам ч.4 ст.11 ЗУ «Про захист прав споживачів» зміст договору порушує вимоги ст.. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів», п.6 ч.1 ст.203 ЦК України. він змушений звернутися до суду та просив визнати умови кредитного договору №8/2007/840-К/1727-А, укладеного між Відкритим акціонерним товариством Комерційний банк «Надра» та [PERSON] від 30 січня 2007 року такими, що порушують права споживача та визнати Кредитний договір №8/2007/840-К/1727, укладений між Відкритим акціонерним товариством Комерційний банк «Надра» та [PERSON] від 30 січня 2007 року - недійсним. У судовому засіданні представник позивача за основним позовом та одночасно представник відповідача за зустрічним позовом [PERSON] позовні вимоги за основним позовом підтримав в повному обсязі та просив задовольнити посилаючись на обставини зазначені в позові, в задоволені зустрічних позовних вимог просив відмовити. В судовому засіданні відповідачі [PERSON] , [PERSON] та представник відповідачів [PERSON] за основним позовом та третя особа [PERSON] за зустрічним позовом позовні вимоги за основним позовом не визнали та просили відмовити в їх задоволені, підтримали зустрічні позовні вимоги та просили задовольнити їх у повному обсязі. Подали до суду заяву про зменшення розміру неустойки. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги за основним позовом підлягають частковому задоволенню, а позовні вимоги за зустрічним позовом задоволенню не підлягають з наступних підстав. Відповідно до ст. 526 ЦК України - зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ст. 1054 ЦК України - за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов'язана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов'язаний повернути кредит і сплатити відсотки. У судовому засіданні встановлено, що30 січня 2007 року між ним та [PERSON] був укладений кредитний договір № 8/2007/840-К/1727-А, згідно якого відповідачу було надано кредит в розмірі 39 999,01 доларів США. зі строком повернення до 20.01.2014 року зі сплатою за користування кредитом з розрахунку 13,99 % річних (а.с.5-6). 30 січня 2007 року між банком та [PERSON] було укладено Договір поруки № 1727/1-А. а.с7-8). Згідно розрахунку заборгованості по кредитному договору № 8/207/840-К/1727-А від 30 січня 2007 року станом на 15 січня 2013 року [PERSON] має заборгованість в розмірі 1 387 731,55 грн., з яких: 253 108,75 грн. -заборгованість по кредиту; 151 145,47 грн.. -заборгованість по несплаченим відсоткам; 31 971,20 грн.. -заборгованість по штрафах; 119 033,42 грн.. -заборгованість по пені . Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Разом з тим, заявлені позивачем вимоги про стягнення з відповідача пені за порушення виконання основного зобов`язання у розмірі 253 180,75 грн. значно перевищує розмір збитків за кредитом, тому суд вважає, що розмір пені за невиконання основного зобов`язання має бути зменшений. Так, згідно ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. При вирішенні питання про зменшення неустойки (штрафу, пені) суди повинні об'єктивно оцінити конкретну ситуацію: чи є цей випадок винятковим виходячи з інтересів обох сторін, які заслуговують на увагу; майновий стан сторін; ступінь виконання зобов'язання; причини неналежного виконання зобов'язання та форму вини боржника; співрозмірність розміру неустойки наслідкам порушення; добровільне усунення винною стороною порушення та його наслідків тощо. З огляду на вищевикладене при вирішенні розміру пені, яку слід стягнути з відповідача, суд також враховує співрозмірність розміру неустойки наслідкам порушення, а також вимоги розумності і справедливості і вважає за можливе зменшити суму неустойки до 253 180,75 грн. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов'язків між позивачем та відповідачкою є договор. Відповідно до ст. 14 ЦК України цивільні обов'язки відповідачки повинні виконуватися у межах, встановлених договором. За таких обставин, основний позов підлягає частковому задоволенню, та загальна сума, що підлягає стягненню з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ Комерційний банк „Надра" становить 689 478 грн. 17 коп., яка скаладається з:-заборгованість за сумою кредиту-31 675,31 долар США, що в еквіваленті складає 253 180,75 грн.;-заборгованість за процентами-18 909,73 долара США, що в еквіваленті складає 151 145,47 грн.;-пеня-31 675,31 долар США, що в еквіваленті складає 253 180,75 грн.;-штрафи-3 999,90 доларів США, що в еквіваленті складає 31 971,20 грн. Окрім цього зустрічні позовні вимоги [PERSON] до ПАТ Комерційний банк „Надра" задоволенню не підлягають з наступних підстав. Відповідно до статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Рішенням Конституційного Суду України від 10.11.2011 за № 15-рп/2011 розтлумачено, що положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів»від 12.05.1991 № 1023-ХІІ з наступними змінами у взаємозв'язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору. Відповідно до частини першої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів»договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками. Частиною другою цієї статті встановлено, що перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача у письмовій формі про особу та місцезнаходження кредитодавця та кредитні умови. У разі ненадання зазначеної інформації суб'єкт господарювання, який повинен її надати, несе відповідальність, встановлену статтями 15 і 23 цього Закону. Таким чином, за ненадання споживачу інформації, передбаченої статтею 11 Закону України «Про захист прав споживачів», може наставати відповідальність, яка встановлена виключно статями 15, 23 Закону України «Про захист прав споживачів», положення яких не передбачають визнання кредитного договору недійсним. В кредитному договорі сторони письмово виконали вимоги статей 1048 - 1052, 1054 ЦК України та Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»щодо визначення істотних умов правочину. Зокрема, досягли згоди з усіх істотних умов договору: мети; суми і строку кредиту; умов і порядку його видачі та погашення; способу забезпечення зобов'язань позичальника; відсоткової ставки; порядку плати за кредит; порядку зміни та припинення дії договору; відповідальності сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору. Зазначений договір укладено в письмовій формі. Сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі. Крім того, відповідно до статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договорів та визначенні умов з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, вимог розумності та справедливості. З аналізу умов кредитного договору вбачається, що його умови є чіткими, зрозумілими та не містять двозначності, а тому доводи позивача [PERSON] за зустрічним позовом про те, що ПАТ Комерційний банк „Надра" при укладенні кредитного договору використав нечесну підприємницьку практику, внаслідок чого ввів [PERSON] в оману, є помилковими та безпідставними. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Тому з [PERSON] та [PERSON] в рівних частках слід стягнути судовий збір на користь ПАТ КБ «Надра» в розмірі 3 441,00 грн. Стягнути з [PERSON] на користь держави судовий збір у розмірі 243,60 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial