Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про скасування запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, припинення права державної власності, припинення права постійного користування. В обґрунтування позову посилається на те, що вона на підставі розпорядження Великобагачанської РДА №267 від 15.06.2004, 10.08.2004 отримала державний акт серії ПЛ №038212 на право власності на земельну ділянку площею 2 га призначену для ведення особистого селянського господарства на території Михайлівської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області, кадастровий номер 5320282600:00:001:0001. 27.12.2017 відбулася державна реєстрація земельної ділянки у Державному земельному кадастрі. 02.02.2021 при отриманні інформації з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку з`ясувалося, що земельна ділянка позивача з кадастровим номером 5320282600:00:001:0001 12.12.2016 зареєстрована Гребінківською районною державною адміністрацією за Полтавською обласною державною адміністрацією з формою власності державна, номер запису про право власності 18032741 та у цей же день зареєстровано право постійного користування даною земельною ділянкою за АТ «Укрзалізниця», номер запису про право - 18032862. Державний кадастровий реєстратор Відділу у Великобагачанському районі ГУ Держгеокадастру у Полтавській області відмовив позивачу у виправленні помилкових даних державної реєстрації прав Полтавської ОДА та АТ «Укрзалізниця» через відсутність технічної можливості це зробити та рекомендував звернутися до суду. Посилаючись на правомірність набуття права власності на спірну земельну ділянку, позивач просила суд скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис №18032741 про право власності Полтавської обласної державної адміністрації на земельну ділянку площею 2 га призначену для ведення особистого селянського господарства на території Михайлівської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області, кадастровий номер 5320282600:00:001:0001; припинити право державної власності Полтавської обласної державної адміністрації на земельну ділянку під кадастровим номером 5320282600:00:001:0001 площею 2 га призначену для ведення особистого селянського господарства на території Михайлівської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області, яке зареєстроване Гребінківською районною державною адміністрацією Полтавської області 12.12.2016 під номером запису про право ( в державному реєстрі прав) -18032741; припинити право постійного користування Акціонерного товариства « Українська залізниця» на земельну ділянку під кадастровим номером 5320282600:00:001:0001 площею 2 га призначену для ведення особистого селянського господарства на території Михайлівської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області, яке зареєстроване Гребінківською районною державною адміністрацією Полтавської області 12.12.2016 під номером запису про право ( в державному реєстрі прав) -18032862. Ухвалою суду від 21.05.2021 відкрито загальне позовне провадження по справі та призначено підготовче засідання на 25.06.2021, відповідачам та третій особі направлено копію позовної заяви з додатками та роз`яснено порядок та строки подання відзиву та заперечень на позов. 16.06.2021 на адресу Великобагачанського районного суду Полтавської області надійшов відзив Полтавської обласної державної адміністрації на позовну заяву [PERSON] , у якому відповідач заявлений позов не визнав у повному обсязі, вважав, що у його задоволенні слід відмовити. В обґрунтування своєї позиції посилався на те, що 12.12.2016 державним реєстратором Гребінківської районної державної адміністрації проведено реєстраційні дії, згідно з якими внесено відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а саме земельної ділянки з кадастровим номером 5320282600:00:001:0001, площею 7,7374 га, цільове призначення - для розміщення та експлуатації будівель та споруд залізничного транспорту, форма власності - державна, право власності зареєстроване за Полтавською обласною державною адміністрацією, право постійного користування зазначеною земельною ділянкою зареєстроване за ПАТ «Українська залізниця» на підставі державного акту на право постійного користування земельною ділянкою від 01.12.2003 серія ІІ-ПЛ №000695. Зазначає, що позивач просить скасувати записи у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо земельної ділянки площею 2 га, проте оскаржувані записи стосуються земельної ділянки площею 7,7374 га, реєстрація права державної власності та права постійного користування земельною ділянкою здійснена саме щодо земельної ділянки площею 7,7374га. 17.06.2021 на адресу Великобагачанського районного суду Полтавської області надійшов відзив АТ «Укрзалізниця» в особі регіональної філії «Південна залізниця» на позовну заяву [PERSON] . В обґрунтування відзиву відповідач АТ «Укрзалізниця» посилався на те, що вимоги позивача є необґрунтованими, а права позивача не порушеними, зважаючи на наступне. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ( індексний номер 76405378) земельна ділянка з кадастровим номером 5320282600:00:001:0001 площею 7,7374 га призначена для розміщення та експлуатації будівель і споруд залізничного транспорту, землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення, зареєстрована за номером 18032741 від 12.12.2016; форма власності - державна, власник - Полтавська ОДА, користувач - ПАТ «Укрзалізниця». Право постійного користування на вищевказану земельну ділянку було зареєстровано за АТ «Укрзалізниця» на підставі державного акту на право постійного користування землею серії ІІ-ПЛ №000695 виданого відповідно до розпорядження голови Великобагачанської РДА від 01.12.2003 №575, згідно якого у постійне користування Укрзалізниці було надано 117, 19 га землі згідно з планом землекористування для залізничного транспорту. Відповідно до плану землекористування для залізничного транспорту, що є невід`ємною частиною державного акту, до загального обсягу земель переданих у постійне користування входять 6 земельних ділянок, у тому числі земельна ділянка площею 7,74 га з кадастровим номером 5320282600:00:001:0001, що розташована на території Матяшівської сільської ради. Оформленню права постійного користування землею передувала розробка Технічної документації з виготовлення правовстановлюючих документів, що посвідчують право постійного користування землею Південної залізниці на території Михайлівської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області, лінія Гребінка-Полтава (км 242+ 380 - км 243+025), яка свідчить про те, що земельна ділянка площею 7,74 га з кадастровим номером 5320282600:00:001:0001 виділялася за рахунок земель державної власності за межами населених пунктів на території Михайлівської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області. Посилаючись на ті обставини, що відповідач АТ «Укрзалізниця» на законних підставах користується земельною ділянкою з кадастровим номером 5320282600:00:001:0001 площею 7,7374 га, відповідач просив у задоволенні позову відмовити повністю. Ухвалою суду від 25.06.2021 закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду на 23.07.2021, у подальшому розгляд справи відкладався на 20.09.2021, 27.10.2021, 15.11.2021, 03.12.2021, 29.12.2021. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про місце, дату та час судового розгляду повідомлена належним чином, подала на адресу суду заяву про розгляд справи без її участі ( а.с.4, 134). У судовому засіданні представник позивача адвокат Стахурлов І.І. підтримав заявлений цивільний позов [PERSON] , просив позов задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві. 16.11.2021 подав заяву про розгляд справи без його участі, зазначив, що позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити ( а.с. 192). Представник відповідача Полтавської ОДА Ворона Л.О. у судовому засіданні підтримав позицію викладену у відзиві на позовну заяву, у задоволенні позову [PERSON] просив відмовити. Представник відповідача АТ «Укрзалізниця» Цаприка С.В. підтримала обставини викладені у відзиві на позовну заяву, просила відмовити у задоволенні позову. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Відділу у Великобагачанському районі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, з клопотаннями про відкладення розгляду справи до суду не звертався. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши та проаналізувавши в сукупності всі докази зібрані по справі приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 2,0000 га, що розташована на території Михайлівської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області, для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 5320282600:00:001:0001, що підтверджується копією державного акту на право власності на земельну ділянку серії ПЛ №038212 від 10.08.2004, виданого на підставі розпорядження Великобагачанської РДА від 15.06.2004 №267 ( а.с.5). Відповідно до державного акту на право постійного користування землею серії ІІ-ПЛ №000695 Південній залізниці АТ «Укрзалізниця» на території Михайлівської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області передана у постійне користування земельна ділянка площею 7,74га ( км 242+380 - км 243+025) кадастровий номер 5320282600:00:001:0001 ( а.с.96). 27.12.2017 земельна ділянка з кадастровим номером 5320282600:00:001:0001, що розташована на території Михайлівської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області, з цільовим призначенням 01.03 Для ведення особистого селянського господарства, категорія земель: землі сільськогосподарського призначення, площею 2,0000 га на праві приватної власності, була зареєстрована Відділом у Великобагачанському районі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) від 12.12.2017 у Державному земельному кадастрі( а.с.8-10). 29.12.2003 земельна ділянка з кадастровим номером 5320282600:00:001:0001, що розташована на території Михайлівської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області, з цільовим призначенням 12.12.01 Землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення, для розміщення та експлуатації будівель і споруд залізничного транспорту, площею 7,7374 га, форма власності: державна, зареєстрована Великобагачанською РДА у Державному земельному кадастрі ( а.с.90-95). Відповідно до Інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 02.02.2021 земельна ділянка з кадастровим номером 5320282600:00:001:0001 розташована на території Михайлівської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області, з цільовим призначенням 01.03 Для ведення особистого селянського господарства, категорія земель: землі сільськогосподарського призначення, форма власності: державна, площею 2 га, зареєстрована Гребінківською районною державною адміністрацією у державному реєстрі права 12.12.2016, номер запису про право 18032741 за Полтавською обласною державною адміністрацією. За Публічним акціонерним товариством «Українська залізниця» 12.12.2016 зареєстровано вид речового права:4, номер запису про право 18032862 ( а.с. 11-12). Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 02.06.2021, земельна ділянка з кадастровим номером 5320282600:00:001:0001, площею 7,7374 га з цільовим призначенням: для розміщення та експлуатації будівель і споруд залізничного транспорту, Землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення на території Михайлівської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області на праві державної власності зареєстровано 12.12.2016 за Полтавською обласною державною адміністрацією, номер запису про право власності 18032741. За Публічним акціонерним товариством « Українська залізниця» зареєстровано право постійного користування земельною ділянкою з кадастровим номером 5320282600:00:001:0001, площею 7,7374 га на підставі державного акту на право постійного користування земельною ділянкою, серія та номер: ІІ-ПЛ №000695, виданого 01.12.2003 Великобагачанською РДА; Витягу з ДЗК, серія та номер НВ-5303929452016, виданий 21.04.2016 державним кадастровим реєстратором Грицай Л.О., номер запису про інше речове право: 18032862 ( а.с. 30-31). Аналогічна інформація міститься у Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 21.12.2016 ( а.с.88-89). Рішенням державного кадастрового реєстратора Харченко К.Ю. №РВ-5302145722021 від 13.05.2021 було відмовлено [PERSON] у виправленні технічної помилки, у зв`язку зі встановленням факту, що відомості Державного земельного кадастру відповідають інформації, що міститься в документах, що стали підставою для внесення цих відомостей та не потребують виправлення, у зв`язку з не виявленням відповідних технічних помилок у таких документах ( а.с. 7) Статтею 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Відповідно до положень ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до положень ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до положень ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Позивачем заявлено вимогу про скасування запису №18032741 про право власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо земельної ділянки з кадастровим номером 5320282600:00:001:0001 площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства на території Михайлівської сільської ради Великобагачанського району. У межах заявленої вимоги, слід зазначити, що під захистом цивільних прав розуміється передбачений законодавством засіб, за допомогою якого може бути досягнуте припинення, запобігання, усунення порушення права, його відновлення і (або) компенсація витрат, викликаних порушенням права. Обраний спосіб захисту має безпосередньо втілювати мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту, тобто мати наслідком повне припинення порушення його прав та охоронюваних законом інтересів. Належний спосіб захисту, виходячи із застосування спеціальної норми права, повинен забезпечити ефективне використання цієї норми у її практичному застосуванні - гарантувати особі спосіб відновлення порушеного права або можливість отримання нею відповідного відшкодування. Отже, засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає не лише запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права. Суб`єкт порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права ( постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 925/1265/16). Крім того, Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу не те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 та від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц. Розглядаючи справу, суд має з`ясувати: 1) з яких саме правовідносин сторін виник спір; 2) чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; 3) чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права позивача; 4) чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права у спірних правовідносинах. Якщо суд дійде висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню (подібний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19). Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству», який набрав чинності з 16.01.2020, статтю 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон ) викладено у новій редакції. Відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини 3 статті 26 Закону (в редакції, чинній з 16.01.2020) відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини 6 статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини 6 статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Зміст зазначеної правової норми переконливо свідчить про те, що, на відміну від частини 2 статті 26 Закону у попередній редакції, яка передбачала такі способи судового захисту порушених прав як скасування записів про проведену державну реєстрацію прав та скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, чинна редакція встановлює такі способи судового захисту порушених прав та інтересів особи: 1) судове рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав; 2) судове рішення про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав; 3) судове рішення про скасування державної реєстрації прав. При цьому з метою ефективного захисту порушених прав законодавець уточнив, що ухвалення зазначених судових рішень обов`язково має супроводжуватися одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Таким чином, з 16 січня 2020 року, тобто на час звернення позивача до суду, законодавець вже виключив такий спосіб захисту порушених речових прав, як скасування запису про проведену державну реєстрацію права. Відповідно до п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству», згідно з яким судові рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що на момент набрання чинності цим Законом набрали законної сили та не виконані, виконуються в порядку, передбаченому Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» до набрання чинності цим Законом. Отже, за змістом цієї правової норми виконанню підлягають виключно судові рішення: 1) про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень; 2) про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень; 3) про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, тобто до їх переліку не входить судове рішення про скасування запису про проведену державну реєстрацію права. Аналогічна правова позиція міститься у Постанові Верховного Суду від 03.11.2021 справа № 761/16488/19. За таких обставин обраний позивачем спосіб захисту - скасування запису про право власності, після внесення змін до статті 26 Закону не може призвести до захисту або відновлення порушеного права позивача, є неефективним, а тому у цих правовідносинах такі позовні вимоги не можуть підлягати задоволенню. Позивачем також заявлено вимоги про припинення права державної власності на земельну ділянку кадастровий номер 5320282600:00:001:0001 площею 2,0000 га призначену для ведення особистого селянського господарства на території Михайлівської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області та припинення права постійного користування вказаною земельною ділянкою, які є похідними від вимоги про скасування запису про право власності на земельну ділянку, а тому заявлені вимоги у цій частині також задоволенню не підлягають. Крім того, із матеріалів справи встановлено, що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно під записом 18032741 міститься запис від 12.12.2016 про реєстрацію державної власності на земельну ділянку з кадастровим номером 5320282600:00:001:0001 площею 7,7374 га з цільовим призначенням: для розміщення та експлуатації будівель і споруд залізничного транспорту, Землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення на території Михайлівської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області та під записом 18032862 запис від 12.12.2016 про реєстрацію права постійного користування земельною ділянкою площею 7,7374 га з кадастровим номером 5320282600:00:001:0001. Вимоги позивача стосуються земельної ділянки площею 2,0000 га сільськогосподарського призначення Відповідно до положень ст. 19 Земельного кодексу України, землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: а) землі сільськогосподарського призначення; б) землі житлової та громадської забудови; в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; г) землі оздоровчого призначення; ґ) землі рекреаційного призначення; д) землі історико-культурного призначення; е) землі лісогосподарського призначення; є) землі водного фонду; ж) землі промисловості, транспорту, електронних комунікацій, енергетики, оборони та іншого призначення. Земельна ділянка, яка за основним цільовим призначенням належить до відповідної категорії земель, відноситься в порядку, визначеному цим Кодексом, до певного виду цільового призначення, що характеризує конкретний напрям її використання та її правовий режим. Таким чином, позивачем не доведено належними та допустимими доказами по справі заявлені позовні вимоги в частині скасування запису про право власності, припинення права державної власності та припинення права користування земельною ділянкою з кадастровим номером 5320282600:00:001:0001 площею 2,0000 га, призначену для ведення особистого селянського господарства. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що у задоволенні заявлених позовних вимог [PERSON] слід відмовити. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до переконання, що у задоволенні позову слід відмовити, судові витрати по справі, що складаються зі сплати судового збору при зверненні до суду, слід залишити за позивачем.

Outcome: dismissed