Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Енергодарського міського суду Запорізької області з позовною заявою до відповідача [PERSON], третя особа: [PERSON], в якій зазначила, що з 1997 року її батьки [PERSON] (третя особа по справі) та [PERSON] (відповідач по справі) проживали однією сімєю та 26.08.1998 року у них народилась [PERSON] (позивач по справі). Батьки 23.02.2002 року уклали шлюб та мати позивача змінила своє прізвище з «Гладких» та «Макєєва» та 22.09.2003 року у батьків народився син [PERSON]. 18.01.2008 року - шлюб між батьками позивача було розірвано. На підставі рішення Енергодарського міського суду, було видано 04 листопада 2005 року виконавчий лист №2-2896 за яким [PERSON] сплачує аліменти на утримання двох дітей у розмірі 1/3 частини від усіх видів свого доходу. 18.08.2008 року мати позивача уклала шлюб з іншою особою та у другому шлюбі народилась донька [PERSON], 19.04.2010 року. Позивачка також зазначила, що 01.09.2015 року вона поступила навчатися до Державного вищого навчального закладу «Дніпропетровський політехнічний коледж», денна форма навчання, термін навчання до 30 червня 2019 року. 26.08.2016 року позивачу виповнилося 18 років. Зазначає, що на даний час на утриманні матері перебуває троє дітей та вона не в змозі самостійно забезпечити її потреби повязані з навчанням. Відповідач працює на ВП «ЗАЕС», має постійний заробіток. Просить суд щомісячно стягувати з відповідача на її користь аліменти на навчання у розмірі 1/6 частини з усіх видів доходу. У судове засідання позивачка зявились, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, надала суду пояснення та додаткові докази на підтвердження своїх вимог та просить суд позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. У судовому засіданні відповідач надав до суду пояснення, позовні вимоги не визнав. Третя особа у судовому засіданні позовні вимоги позивача підтримала, надала пояснення та просила суд вимоги задовольнити. Вислухавши пояснення сторін, всебічно, повно та об'єктивно дослідивши наявні у справі докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов наступних висновків: Згідно із свідоцтвом про народження, батьком позивача є відповідач (а.с.4) та третя особа по справі (а.с.4, 3) шлюб між батьками позивача було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу (а.с.6), згідно Довідки № 4417 від 07 квітня 2016 року та Довідки №4683 від 06 вересня 2016 року позивачка є студенткою Державного вищого навчального закладу «Дніпропетровський політехнічний коледж», форма навчання денна, навчання за державним замовленням, термін навчання до 30.06.2019 року (а.с.9, 10), згідно Довідки, позивачка мешкає у гуртожитку (а.с.11), згідно квитанції від 13.02.2016 та 01.09.2016, позивачем проведено оплату за гуртожиток на загальну суму 2440,00 гривень (а.с.38, 39). Згідно посвідчення № 006977, термін дії якого до 28 лютого 2017 року позивачка по справі є дитиною з багатодітної родини (а.с.17, 17-зворот). Відповідач працює та отримує заробітну плату, що підтверджується довідками (а.с.45, 46) та даними про види нарахувань та відрахувань (а.с.47-51) та згідно даних про відрахування, з відповідача з грудня 2015 року по листопад 2016 року проводились відрахування із заробітної плати за виконавчими листами. В обґрунтування своїх заперечень, відповідач також зазначив, що в нього є донька Надія, [INFO] (а.с.41, 42), яка отримала ушкодження здоровя (а.с.43, 44, 52) та надав суду докази про витрати повязані з лікування доньки Надії (а.с.53). Згідно до\~ст.198 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надати. Згідно\~ч.1 ст.199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні діти продовжують навчання і у зв'язку з цим вимагають матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років, за умови, що вони мають можливість надавати таку матеріальну допомогу. Згідно ч.3 ст.199 СК України, право на звернення до суду з позовом має той з батьків з ким проживає дочка, син, а також самі дочка син, які продовжують навчання. Крім того, обов'язок по утриманню повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання, не є продовженням обов'язку по утриманню дитини до вісімнадцяти років. Це два самостійні обов'язки, які закріплені в різних главах СК України. Вони мають власні підстави виникнення і припинення. Розмежування між ними, дійсно, є не досить явним, якщо дитина вирішила продовжити навчання відразу по закінченні загальноосвітнього навчального закладу. Якщо обов'язок по утриманню не виконується добровільно, стягнення аліментів на дочку, сина, які досягли повноліття, з підстав, передбачених статтями 198, 199 СК, здійснюється у судовому порядку за позовною заявою (абз.4 п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15.05.2006 p.). Згідно Пленуму Верховного Суду України, щодо підстав виникнення обов'язку батьків по утриманню своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання також зазначено: Відповідно до абз.1 п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15.05.2006 р. обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Крім того, потреба в матеріальній допомозі має бути пов'язаною саме з навчанням. Згідно ч.2 ст.199 СК України, право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Статтею 200 Сімейного кодексу України\~передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~статті 182 цього Кодексу. Зазначена норма передбачає, що суд самостійно визначає розмір аліментів, який вважає необхідним призначити на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання при цьому суд повинен обовязково врахувати можливість надання такого утримання другим з батьків. При цьому при визначенні розміру аліментів на повнолітню дитину яка продовжує навчання, судом положення ч.2 ст.182 СК України - не застосовується, тому мінімальний розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина - законом не встановлюється. Крім того, згідно ч.1\~ст.182 Сімейного кодексу України, при визначені розміру аліментів суд враховує у тому числі: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що відповідно до ч.3 ст.70 Закону України від 21 квітня 1999 року «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Разом з тим, відповідно до ч.4 ст.70 Закону України «Про виконавче провадження» загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати не може\~перевищувати п'ятдесят відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі в разі відрахування за кількома виконавчими документами.\~ При вирішенні питання про визначення розміру аліментів, суд зясовує, на сам перед, як зазначалось вище, питання про можливість надання відповідачем матеріальної допомоги позивачу та розмір такої допомоги, при цьому враховуються усі обставини які можуть вплинути на призначення допомоги на навчання. Так згідно наданих сторонами доказів, судом встановлено, а позивачем доведено той факт, що позивачка не має можливості працювати та потребує матеріальної допомоги зі сторони батька. Позивачем підтверджено наявність витрат повязаних з навчанням які вже понесені позивачем та матірю позивача третьою особою по справі. Також, судом встановлено, що розмір у якому позивачка просить суд призначити стягнення аліментів з відповідача 1/6 частина його доходу, є достатнім для задоволення потреб позивача повязаних з навчанням. В судовому засіданні відповідачем не доведена відсутність можливості надавати позивачу матеріальну допомогу саме в розмірі якому просить позивач. Відповідно до\~ст.10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В силу положень\~ст.57 ЦПК України,\~доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.1 ст.58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно із ст.179 ЦПК України, предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» (станом на 2016 рік), судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Згідно із п.п.2 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» (станом на 2016 рік), за подання до суду, фізичною особою, позовної заяви немайнового характеру, розмір ставки судового збору становить 0,4 розміру мінімальної заробітної плати. Згідно ст.8 Закону України «Про державний бюджет України на 2016 р.», розмір мінімальної заробітної плати з 1 січня 2016 року становить 1378 гривень, тобто розмір судового збору, який підлягає сплаті,\~ становить 551 грн. 20 коп. Відповідно до ч.3\~ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. А отже, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп. Крім того, відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного та

Outcome: approved