Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-20 00:00:00

До суду звернувся [PERSON] з позовом в якому просить суд стягнути з [PERSON] на його користь заподіяну моральну шкоду в розмірі 66768 грн. та матеріальну шкоду в розмірі 20000 грн., а також понесені судові витрати за надання правової допомоги в розмірі 6000 грн. Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що 06.02.2017 року [PERSON] подала до Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській області заяву про притягнення його до кримінальної відповідальності за ст.. 125 ч. 1 КК України. За результатами її заяви 07.02.2017 року дані відомості були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12017270210000202 за ст.. 125 ч. 1 КК України. 17.06.2017 року позивачу було повідомлено про підозру за ст.. 125 ч. 1 КК України та в подальшому складено обвинувальний акт, який направлено до суду. Вироком Прилуцького міськрайонного суду від 27 листопада 2017 року позивача було визнано винуватим за ч. 1 ст. 125 КК України та призначено покарання у виді 180 годин громадських робіт. Не погоджуючись з даним вироком [PERSON] оскаржив до апеляційного суду Чернігівської області. Ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 14.05.2018 року вирок т Прилуцького міськрайонного суду від 27 листопада 2017 року скасовано та призначено новий судовий розгляд в суді першої інстанції. Ухвалою Прилуцького міськрайоннного суду від 01.11.2018 року кримінальне провадження № 12017270210000202 по обвинуваченню [PERSON] у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України закрито в зв`язку з відмовою потерпілої від підтримання обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного звинувачення. Зазначає, що в результаті незаконного притягнення до кримінальної відповідальності та постановлення вироку Прилуцьким міськрайоннним судом про визнання винуватим за ч. 1 ст. 125 КК України позивачу заподіяно моральну шкоду, яка полягає в душевних стражданнях, яких зазнав спочатку у зв`язку з незаконним повідомленням про підозру, а потім постановленням обвинувального вироку щодо визнання його винним в злочині якого він не скоював, а також у приниженні його честі, гідності та ділової репутації. Був порушений звичайний спосіб його життя, доводилось виправдовуватись перед знайомими та рідними про те, чого він не скоював, порушений спокій та нормальний сон. Останнім часом позивач працював за кордоном, проте у зв`язку з висунутим проти нього звинуваченням був вимушений відмовитись від роботи за кордоном та доводити свою невинуватість в суді. Термін за який обраховується розмір заподіяної моральної шкоди становить період з часу повідомлення про підозру тобто з 17.06.2017 року по час винесення ухвали Прилуцьким міськрайонним судом про закриття кримінального провадження 01.11.2018 р. Крім того під час досудового розслідування кримінального провадження та розгляду справи в судах першої та апеляційної інстанції позивачу надавалась правова допомога, за що ним було сплачено 20\~000 грн. Ухвалою суду від 25.03.2019 року\~відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження за правилами загального позовного провадження та призначено до підготовчого судового засідання. 12.04.2019 року від [PERSON] надійшов відзив на позов. Зазначає, що вимоги позивача є незаконними оскільки відмова потерпілого від обвинувачення є нереабілітуючою підставою закриття провадження, а тому особа, яка підозрювалася чи обвинувачувалася у вчиненні кримінального правопорушення не має права на відшкодування шкоди, яка їй була завдана у процесі притягнення її до кримінальної відповідальності. Закриття кримінального провадження у зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення можливе лише за умови відсутності реабілітуючих підстав для прийняття такого рішення, тобто лише при підтвердженні зібраними доказами події кримінального правопорушення та наявності в діях особи складу кримінального правопорушення. [PERSON] завдав їй тілесні ушкодження та за її заявою було розпочате кримінальне провадження, яке разом з обвинувальним актом було скеровано до суду. В подальшому вона реалізувала своє право на відмову від звинувачення що є альтернативною формою вирішення кримінально-правового конфлікту в кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. 03 травня 2019 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник заявлені позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили їх задовольнити з підстав, що зазначені у позові, та надали пояснення аналогічні обставинам, викладеним в позові. Відповідачка [PERSON] та її представник заперечили проти задоволення заявлених вимог та просили відмовити в позові з підстав викладених у відзиві. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Відповідно до вимог\~статті 16 Цивільного кодексу України, звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Частина 3\~ст. 12 ЦПК України\~вказує, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. \~\~\~\~\~\~ Судом встановлено, що 07.02.2017 р. слідчим Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській області на підставі заяви [PERSON] внесено відомості до ЄРДР за № 12017270210000202 за ознаками вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України 17.06.2017 року слідчим Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській області Машкову Ф [PERSON] . повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 125 КК України внесеного до ЄРДР за № 12017270210000202. Вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 27.11.2017 року [PERSON] визнано винуватим за ч. 1 ст. 125 КК України та призначено покарання у виді 180 годин громадських робіт. 14 травня 2018 року ухвалою апеляційного суду Чернігівської області вирок Прилуцького міськрайонного суду від 27 листопада 2017 року скасовано та призначено новий судовий розгляд в суді 1 інстанції. Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 01 листопада 2018 року кримінальне провадження № 12017270210000202 по обвинуваченню [PERSON] у скоєнні злочину передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України закрите в зв`язку з відмовою потерпілої від підтримання обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного звинувачення. Відповідно до\~ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обовязків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. \~ \~ \~ \~Відповідно до вимог\~ст. 56 Конституції України\~кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами при здійсненні ними своїх повноважень. Шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Частиною 2\~ст. 1167 ЦК України\~встановлено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, якщо шкоду завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт. За ч. 1\~ст. 1173 ЦК України\~шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями чи дією органу державної влади, відшкодовується Державою незалежно від вини цього органу. Згідно з ч. 1\~ст. 1176 ЦК України\~шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. \~ \~Відповідно до\~вимог ст.\~1\~Закону України\~«Про порядок\~відшкодування шкоди,\~завданої громадянинові\~незаконними діями\~органів дізнання,\~досудового слідства,\~прокуратури і\~суду» підлягає\~відшкодуванню шкода,\~завдана громадянинові\~внаслідок:\~1)\~незаконного засудження,\~незаконного повідомлення\~про підозру\~у вчиненні\~кримінального правопорушення,\~незаконного взяття\~і тримання\~під вартою,\~незаконного проведення\~в ході\~кримінального провадження\~обшуку,\~виїмки,\~незаконного накладення\~арешту на\~майно,\~незаконного відсторонення\~від роботи\~(посади)\~та інших\~процесуальних дій,\~що обмежують\~права громадян; 2)\~незаконного застосування\~адміністративного арешту\~чи виправних\~робіт,\~незаконної конфіскації\~майна,\~незаконного накладення\~штрафу; 3) незаконного проведення оперативно-розшукових заходів, передбачених законами України\~"Про оперативно-розшукову діяльність",\~"Про організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю"\~та іншими актами законодавства. У випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду. Оскільки стороною обвинувачення в кримінальному провадженні є прокурор то держава має виступати відповідачем по заявлених вимогам. З наданих доказів, суд не може встановити чи скористалася потерпіла правом підтримувати обвинувачення і якщо так, то з якого періоду. Таким чином на даний час вимоги про стягнення з потерпілої матеріальної та моральної шкоди не можуть бути задоволені.

Outcome: dismissed