Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей. Свій позов мотивує тим, що з відповідачем вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з 01.09.2009 року. Від шлюбу мають двоє дітей: дочку [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . Діти проживають з позивачем та знаходяться на її утриманні, відповідач недостатньо приймає участь в утриманні дітей. Зазначає, що дітям необхідно забезпечити належний рівень життя, який вона не в змозі забезпечити сама. Відповідач здоровий, працює в Рожищенському ВП Ківерцівському ВП ГУНП у Волинській області, інших осіб на утриманні немає, а тому просить стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частки від його заробітку (доходу), але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно, з дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, суду надала заяву про підтримання позову та розгляд справи у її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про визнання позову та розгляд справи у його відсутності. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що сторони з 01.09.2009 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. В шлюбі народилось двоє дітей: дочка [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] , відповідач [PERSON] є батьком дітей, що стверджується копіями свідоцтв про народження (а.с.5-6). Судом встановлено, що малолітні діти [PERSON] та [PERSON] зареєстровані та проживають з позивачем за адресою: [ADDRESS] (а.с.9). Як слідує зі змісту позовної заяви між сторонами не досягнуто згоди щодо участі відповідача в утриманні малолітніх дітей, у зв`язку з чим в останніх існує спір з даного приводу. Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до положень Постанови №3 Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними та чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховуються судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, що відповідає приписам ч.3 ст.181 СК України. Згідно ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є здоровим, працює в Рожищенському ВП Ківерцівському ВП ГУНП у Волинській області, на обліку у лікарів не перебуває, інших осіб на утриманні немає. Малолітні діти [PERSON] та [PERSON] здорові (а.с.7-8). Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд враховує матеріальне становище сторін та малолітніх дітей, реальну спроможність відповідача сплачувати аліменти на їх утримання. Частиною 2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Виходячи з вищенаведеного, засад розумності та справедливості, суд вважає, що позивач довела обґрунтованість своїх вимог щодо стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей, а тому, суд приходить до висновку, що з відповідача в користь позивачки слід стягувати аліменти на утримання їх спільних дітей: [PERSON] та [PERSON] в розмірі 1/3 частки від його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову до досягнення дітьми повноліття. На підставі п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити дане рішення суду до негайного виконання у межах сплати платежу аліментів за один місяць. Згідно до ч.ч.1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Крім того, згідно положень ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст.5 ЗУ "Про судовий збір", тому з відповідача слід також стягнути на користь держави судовий збір в сумі 768,40 грн. На підставі ст.ст.180, 182, 181, 191 СК України,

Outcome: approved