Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-23 00:00:00

В червні 2015 року Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" (надалі - ПАТ "Дельта Банк", Банк) звернулись до суду з позовом до [PERSON], в якій просили стягнути з відповідача на їх користь заборгованість за кредитним договором №300491044872014 від 26.04.2013 року в сумі 184665,02 грн. Ухвалою суду від 25.02.2016 року, постановленою судом без виходу до нарадчої кімнати та занесеної до журналу судового засідання, до участі у справі в якості третьої особи залучено за клопотанням позивача - Національний банк України. (а.с.115 т.1) Ухвалою суду від 25.04.2016 року в зв'язку зі смертю відповідача [PERSON], який помер [INFO], до участі у справі за клопотанням позивача в якості належного відповідача залучено [PERSON], як правонаступника [PERSON]. (а.с.194 т.1) Свої вимоги до правонаступника відповідача Банк мотивував тим, що 26.04.2013 року між ПАТ «Астра Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №300491044872014, згідно з яким [PERSON] отримав кредит в розмірі 169898,51 грн, зі сплатою 14,49 % річних на строк з 26.04.2013 року до 26.04.2020 року. 02.12.2013 року між ПАТ «Астра Банк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених договором ПАТ «Астра Банк» передав ПАТ «Дельта Банк» право вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами. Тому ПАТ «Дельта Банк» відповідно до ст. 514, 516 ЦК України набув права вимоги по зазначеному кредитному договору, укладеному з [PERSON] Відповідач порушив умови кредитного договору, тому має заборгованість перед позивачем станом на 06.04.2015 року, що становить 184665,02 грн. Тому просить суд стягнути з відповідача - [PERSON], яка у встановленому законом порядку прийняла спадщину після смерті відповідача, суму заборгованості. (а.с.1-2 т. 1) Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просив справу розглядати у його відсутність, просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. (а.с.65 т.2) Відповідач [PERSON] позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» не визнала. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні суду пояснив, що [PERSON] є племінницею померлого [INFO] [PERSON] та його правонаступником, так як згідно спадкової справи прийняла спадщину після його смерті. Стверджував, що померлий [PERSON] кредитного договору з ПАТ «Дельта Банк» не укладав та грошей не отримував, клієнтом вказаного Банку ніколи не був. Так згідно умов договору при укладенні його особа боржника [PERSON] була встановлена на підставі наданого ним паспорту серії [NUMBER], виданого Роздільнянським РВ УМВС України в Одеській області 15.04.1998 року. Однак представник стверджував, що вказаний паспорт був втрачений [PERSON] 02.12.2012 року у приміському потязі Одеса-Роздільна, про що він повідомив письмово Роздільнянський РВ ГУВМС України в Одеській області, а 21.03.2013 року він отримав новий паспорт [NUMBER]. Тому вказаний договір він з Банком не укладав, грошів від Банку в якості позики не отримував. Будь-яких доказів отримання ним коштів, крім лише копії кредитного договору, в матеріалах справи не має і на вимогу суду про надання хоча б оригіналу укладеного з [PERSON] кредитного договору для проведення експертизи підпису померлого [PERSON] не надано, тоді як саме позивач повинен підтвердити факт укладення кредитного договору. Тому просив відмовити в задоволенні позову Банку, так як він заявлений безпідставно, доказів укладення померлим [PERSON] кредитного договору та отримання позики в Банку суду позивачем не надано. Третя особа - Національний Банк України в судове засідання на виклик суду не з'явилися, на адресу суду надали письмову заяву про слухання справи без їх участі. (а.с.3 т.2) Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147 від 03.10.2017 року внесенні зміни до відповідних Кодексів. Згідно п. 9 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, із змінами внесеними відповідно до зазначеного Закону, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Судом по справі на підставі наданих доказів встановлені наступні фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин. Згідно з наявною в матеріалах справи копією кредитного договору за №300491044872014 від 26.04.2013 року [PERSON] отримав в ПАТ «Астра Банк» кредит у розмірі 169898,51 грн на придбання автомобіля Hyundai іх35 легковий універсал-В, 2012 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], зі сплатою 14,49 % річних за користування кредитом, починаючи з дня надання кредиту, зазначеного в п. 2.2 договору, до моменту повного погашення заборгованості. Термін дії договору визначено до 26.04.2020 року. (а.с.5-12 т.1) Згідно розділу 9 Договору «Реквізити та підписи сторін» , позичальник по кредиту [PERSON], його особа встановлена на підставі паспорту [NUMBER], виданого Роздільнянським РВ ГУМВС України в Одеській області 15.04.1998 року.(а.с.12 т.1) Згідно довідки, виданої 23.06.2016 року за №1305 Роздільнянським РС ГУ ДМС України в Одеській області, 14.03.2013 року [PERSON] звернувся до сектору з заявою про втрату паспорта [NUMBER], виданого Роздільнянським РВ ГУМВС України в Одеській області 15.04.1998 року, а 21.03.2013 року отримав новий паспорт громадянина України серії [NUMBER] від 21.03.2013 року.(а.с.222 т.1) Таким чином на момент укладення кредитного договору з Банком паспорт [PERSON] серії [NUMBER], виданий Роздільнянським РВ ГУМВС України в Одеській області 15.04.1998 року, вже був недійсний. 02.12.2013 року між ПАТ «Астра Банк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого в порядку, обсязі на умовах, визначених даним договором, ПАТ «Астра Банк» передає (відступає) ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк» замінює «ПАТ «Астра Банк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов'язаннях, а внаслідок передачі від ПАТ «Астра Банк» до ПАТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до ПАТ «Дельта Банк» переходить (відступає) право вимагати (замість ПАТ «Астра Банк» від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами. Тому саме ПАТ «Дельта Банк» звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Банк стверджував, що відповідач [PERSON] не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості, таким чином у порушення умов кредитного договору, а також ст.509, 526 ЦК України зобов'язання за вказаним договором не виконував. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором [PERSON] станом на 06.04.2015 року має заборгованість по кредиту перед ПАТ «Дельта Банк» сумі 184665,02 грн, яка складається з: заборгованості за кредитом - 169898,51 грн, заборгованості за відсотками - 14766,51 грн. Після звернення Банку до суду та відкриття провадження по справі судом було встановлено, що відповідач [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про його смерть. (а.с.155 т.1) Спадщину після його смерті прийняла [PERSON], отримавши після його смерті у власність 1/2 частину житлового будинку по вул. П.Осипенко , 32 м.Роздільна Одеської області, що підтверджується наявними матеріалами спадкової справи, а тому була залучена правомірно по даній справі в якості правонаступника відповідача і є належним відповідачем за вказаними позовними вимогами, які передбачають правонаступництво. (а.с.153 т.1) В ході розгляду справи представником відповідача [PERSON] по справі було заявлено клопотання про проведення почеркознавчої експертизи достовірності підпису в кредитному договорі [PERSON] і про витребування з метою проведення експертизи оригіналу кредитного договору від позивача, про що судом було постановлено відповідну ухвалу від 18.08.2016 року. (а.с.225 т.1) Однак на виконання ухвали суду надати оригінал кредитного договору №300491044872014 від 26.04.2013 року, Банк надав суду спочатку завірену Банком копію з копії кредитного договору (а.с.248), таким чином ухвалу суду не виконав, оскільки для проведення почеркознавчої експертизи необхідний саме оригінал документу. Ухвалою суду від 14.11.2016 року від позивача було повторно витребувано оригінал кредитного договору та документи, що підтверджують правонаступництво Банку по вимогам ПАТ «Астра Банк». (а.с.17 т.2) Згідно повідомлення Банку від 27.12.2016 року, 10.04.2017 року оригінал договору у позивача відсутній. (а.с.29, 44 т.2) Ухвалою суду від 23.01.2017 року по даній справі було призначено почеркознавчу експертизу, на вирішення якої винесено питання стосовно належності підпису на кредитному договорі [PERSON] (а.с. 39 т.2) 23.11.2017 року вказану справу було повернуто до суду без надання висновку експерта, так як згідно повідомлення експерта №14-471 від 09.11.2017 року в установлений ним термін досліджуваний документ та вільні зразки підпису [PERSON] в необхідному об'ємі представлені не були. (а.с.57 т.2) Суд, оцінивши кожний аргумент, наведений учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову з наступних мотивів. Відповідно до ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Частиною першою статті 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У відповідності до ч.2,3 ст.639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми. Якщо сторони домовилися укласти договір у письмовій формі, то такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Відповідно до ч.2 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений в письмовій формі, якщо він підписаний його стороною. Відповідно до ч.1 ст.638 та ч.1 ст.640 ЦК України договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх істотних умов договору. На підставі ч.2 ст.640 ЦК України у разі, якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідне також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання майна або вчинення певної дії. Відповідно до ст.1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. З огляду на вказані положення закону, договір позики є реальним та вважається укладеним із моменту передання грошей. Сам по собі факт підписання сторонами тексту договору без передання грошових коштів не породжує обов'язку позичальника повернути грошові кошти. З огляду на дані норми права, суд зазначає, що дійсно, звертаючись до суду ПАТ «Дельта Банк» повинен був надати суду докази факту укладення кредитного договору між Банком та [PERSON], при цьому дані докази мають відповідати вимогам належності та допустимості. Одним із таких доказів повинен бути оригінал кредитного договору №300491044872014 від 26.04.2013 року, укладений між ПАТ «Астра Банк» та [PERSON], на підставі якого Позивач просить стягнути кошти у даній справі, або докази того, що копія цього договору, яка була надана до суду, виготовлена з оригіналу. Крім цього, суд вважає, що позивач повинен надати докази отримання відповідачем коштів за цим договором. В даному випадку Позивач не надав доказів укладення кредитного договору, яким у даній справі може виступати лише оригінал кредитного договору. Крім цього, ненадання оригіналу кредитного договору для проведення почеркознавчої експертизи, без якого неможливо провести експертизу підпису відповідача, позбавляє суд можливості встановити факт укладення кредитного договору, а також встановити факт виникнення у відповідача боргових зобов'язань перед Банком. Відповідно до п.8 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочину недійсним» від 06.11.2009 року №9 роз'яснюється, що відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною вимог, які встановлені статтею 203 ЦК України, а саме на момент вчинення правочину. Не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено. У зв'язку з цим судам необхідно правильно визначати момент вчинення правочину. Зокрема не є укладеним правочин (договори), у яких відсутні встановлені законодавством умови, необхідні для їх укладення. Встановивши ці обставини, суд відмовляє в задоволенні позову про визнання правочину недійсним. Наслідки недійсності правочину не застосовуються до правочину, який не вчинено. Вимога про визнання правочину неукладеним не відповідає можливим способам захисту цивільних справ та інтересів, передбачених законом. Суди мають відмовляти в позові з такою вимогою. Тому суд приходить до висновку, що вимоги про визнання кредитного договору неукладеним не можуть бути захищені у судовому порядку з огляду на відсутність такого способу захисту права відповідно до ст.16 ЦК України. Разом з тим, за ст.81 ЦК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів та показаннями свідків. Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін та враховуючи обов'язок кожної сторони довести обставини, на які вона посилається, суд повинен всебічно і повно з'ясувати усі обставини, що складають предмет доказування, дослідити кожен доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів, окремо та всі докази в сукупності, що відображається в судовому рішенні. Відповідно до ч.2 ст.95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії. З огляду на надані позивачем докази, а саме лише копію кредитного договору, суд приходить до висновку, що позивачем у справі не надано належних та допустимих доказів укладення кредитного договору між Банком та [PERSON], як і не надано суду доказів отримання ним кредитних коштів і відповідно виникнення між сторонами боргового зобов'язання, а відтак суд обґрунтовано приходить до висновку про відмову в задоволенні позову Банку про стягнення кредитного боргу з його правонаступника [PERSON] Така позиція суду узгоджується з аналогічними висновками Верховного суд України в Ухвалі від 20.09.2016 року справа №6-2347цс16, в ухвалі від 22.09.2016 року по справі №6-2037цс16. Також із матеріалів справи судом встановлено, що Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.03.2015 року №51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк», згідно з яким з 03.03.2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк» . Відповідно до ч. 1 ст.3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків. Згідно ч. 1 ст. 35 вказаного Закону тимчасовим адміністратором неплатоспроможного банку та ліквідатором банку (крім ліквідації банку за рішенням власників) є Фонд. Фонд може делегувати рішенням виконавчої дирекції Фонду частину або всі свої повноваження як тимчасового адміністратора або ліквідатора уповноваженій особі Фонду. Фонд набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення (ч.1 ст.36 Закону) Положеннями ч. 2 ст. 37 Закону передбачено, що уповноважена особа Фонду має право вчиняти будь-які дії та приймати рішення, що належали до повноважень органів управління і органів контролю банку. Таким чином, суд вважає, що Фонд гарантування вкладів фізичних осіб є тимчасовим адміністратором неплатоспроможного банку та ліквідатором ПАТ «Дельта Банк». Крім того, ПАТ «Дельта Банк» на підставі п. 22 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» (в редакції діючої на час звернення з позовом до суду) звільнений від сплати судового збору, так є уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - у справах пов'язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку, на підставі рішення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 02.03.2015 року №51 (із змінами від 08.04.2015 року за №71) «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк». Також судом встановлено, що відповідач [PERSON] згідно довідки до акту огляду МСЕК серії 10 ААВ №584683 від 23.12.2013 року є інвалідом І А групи, тому відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року, звільнена від сплати судового збору. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: dismissed