Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про поділ майна, посилаючись на те, що 02.02.2008 року між нею та [PERSON] було зареєстровано шлюб. 08 жовтня 2015 року рішенням Лисичанського міського суду Луганської області шлюб між ними розірвано. У звязку з тим, що фактично тривалий час з січня 2015 р. позивач до подання позову про розірвання шлюбу мешкала та мешкає за окремою адресою і по сьогоднішній день, позивач та відповідач не підтримують ніяких стосунків і не спілкується, а тому у звязку з розірванням шлюбу само по собі виникло питання щодо поділу майна набутого за час подружжя. За час шлюбу подружжям було набуто майно, а саме, трикімнатну квартиру [ADDRESS], загальною площею55,70 кв.м, набутої на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Лисичанського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі 2075 від 28.07.2008 р. Вартість майна складає 26\~522,00 грн. Після уточнення позовних вимог просила визнати квартиру [ADDRESS] обєктом спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON], який помер 29.03.2016 р.; поділити вищевказану квартиру, виділивши [PERSON] ? частини цієї квартири та визнати за [PERSON] право власності на ? частину квартири [ADDRESS]. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] у судове засідання не з'явилися, надали до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, уточнені позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просять їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні не була присутня , подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, уточнені позовні вимоги визнала. Відповідно до ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що позовну заяву слід задовольнити повністю з таких підстав. Згідно ст.ст. 60, 61, 70 СК України будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. У разі поділу такого майна, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Судом встановлено, що 02.02.2008 р. одружилися [PERSON] та [PERSON], актовий запис № 32. Після укладення шлюбу присвоєно прізвище: дружині [PERSON]. Рішенням Лисичанського міського суду Луганської області шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.10). За час перебування у шлюбі було придбано, згідно договору купівлі-продажу квартири від 28.07.2008 року посвідченого приватним нотаріусом Лисичанського міського нотаріального округу [PERSON], квартира [ADDRESS], покупцем якої є [PERSON] ( а.с.11) Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно ЛКП «БТІ» № 19737739 від 31.07.2008р. та технічного паспорту на квартиру, власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 28.07.2008 р., реєстровий №2075 (а.с.13,14). 29 березня 2016 року у м. Лисичанську Луганської області помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ЕД № 484134 (а.с.23). Згідно відповіді № 31/02-14 від 24.01.2017 р., наданою Лисичанської ДНК, після померлого 29 березня 2016 року [PERSON], з заявою про прийняття спадщини звернулась мати померлого гр. [PERSON], заведена спадкова справа № 205/2016. Також у спадковій справі після померлого [PERSON], є відомості про малолітню дочку померлого гр.. [PERSON], [INFO] Свідоцтва про право на спадщину не видавалися (а.с.37). Ухвалою суду від 09.02.2017 р. залучено до участі у справі правонаступника відповідача [PERSON] (а.с.41). Постановою державного нотаріуса Лисичанської ДНК [PERSON] від 18.10.2016 р. [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя, у звязку з тим, що на момент смерті шлюб між померлим [PERSON] та [PERSON] за рішенням Лисичанського міського суду від 08.10.2015 р. був розірваний. При вирішенні спору щодо поділу спільного майна поділу підлягає все майно подружжя, до складу якого включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться в інших осіб; враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї. Сторони не вказали про наявність іншого майна подружжя, крім спірного. Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 1 ст. 61 СК України встановлено, що об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Статтею 63 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Частиною 1 ст.69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Суб'єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. Частинами 1, 2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема, якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року N 11, сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов'язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшень, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім'ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об'єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Поділу підлягає усе майно, що є у спільній сумісній власності. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] була придбана під час перебування [PERSON] з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, а тому є спільним майном подружжя. За таких обставин, суд приходить до висновку, що квартира [ADDRESS] є спільним сумісним майном [PERSON] та [PERSON], а, відтак, в порядку поділу спільного сумісного майна слід визнати за [PERSON] право власності на ? частину спірної квартири.

Outcome: approved