overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-12 00:00:00

В березні 2017 року заявник [PERSON] звернувся до районного суду з вказаною заявою, обґрунтовуючиїї тим, що 10 вересня 1997 року йому було видано посвідчення громадянина, який постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю, в якому при написанні було допущено описку замість прізвища "Мельниченко" вказано "Мельніченко". Управління соціального захисту населення Бородянської районної державної адміністрації відмовилося видати йому дублікат посвідчення з виправленим прізвищем. Просив встановити факт, що посвідчення громадянина, який постійно проживає або постійно працює на території зони посиленого радіоекологічного контролю (категорії 4), серії В-І №070662, видане 10 вересня 1997 року належить йому - [PERSON]. В судове засідання заявник не зявився, надіслав заяву з проханням розглядати справу без його участі, задовольнити його заяву. Представник заінтересованої особи управління Пенсійного фонду України у Бородянському районі Київської області в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. Судом встановлено, що згідно з паспортом серії СМ №457419, заявник [PERSON] народився 04 листопада 1961 року в селі Загальці Бородянського району Київської області, а з 28 лютого 1978 року він зареєстрований в [INFO] (а.с. 8-9). Як убачається з копії посвідчення громадянина, який постійно проживає або постійно працює на території зони посиленого радіоекологічного контролю (категорії 4), серії В-І №070662, виданого Київською облдержадміністрацією 10 вересня 1997 року, посвідчення оформлене на імя [PERSON] (а.с. 6). З листа управління соціального захисту населення Бородянської райдержадміністрації № 708/08 від 20 лютого 2017 року вбачається, що заявник [PERSON] звертався до управління із заявою про видачу дубліката посвідчення потерпілому від наслідків Чорнобильської катастрофи, але йому було відмовлено з тих підстав, що департаментом соціального захисту населення не приймаються подання райдержадміністрацій та виконкомів на оформлення громадянам первинних та дублікатів посвідчень постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 4 (а.с. 5). Оцінюючи досліджені докази, суд вважає підтвердженим факт, що посвідчення громадянина, який постійно проживає або постійно працює на території зони посиленого радіоекологічного контролю (категорія 4), серії В-І №070662, виданого Київською облдержадміністрацією 10 вересня 1997 року на імя [PERSON], належить [PERSON]. Встановлення даного факту має для заявника юридичне значення, оскільки необхідне йому для оформлення пенсії.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-29 00:00:00

В березні 2017 року заявник [PERSON] звернувся до районного суду з вказаною заявою, обґрунтовуючиїї тим, що 15 листопада 1995 року йому було видано посвідчення громадянина, який постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю, в якому при написанні було допущено описку - не повністю вказано по батькові, замість "[PERSON]" вказано "[PERSON]". Управління соціального захисту населення Бородянської районної державної адміністрації відмовилося видати йому дублікат посвідчення з виправленим прізвищем. Просив встановити факт, що посвідчення громадянина, який постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю (категорії 4), серії [NUMBER], видане 15 листопада 1995 року належить йому - [PERSON]. В судове засідання заявник не з'явився, надіслав заяву з проханням розглядати справу без його участі, задовольнити його заяву. Представники заінтересованих осіб - Управління соціального захисту населення Бородянської РДА та управління Пенсійного фонду України у Бородянському районі Київської області в судове засідання своїх представників не направили, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] року в селі Головки Малинського району Житомирської області, що підтверджується копією паспорта серії [NUMBER] виданого Бородянським РВ ГУ МВС України в Київській області 17 вересня 1996 року. Як убачається з копії посвідчення громадянина, який постійно проживає або постійно працює на території зони посиленого радіоекологічного контролю (категорії 4), серії [NUMBER], виданого Київською облдержадміністрацією 15 листопада 1995 року, посвідчення оформлене на ім'я «[PERSON]». З листа управління соціального захисту населення Бородянської райдержадміністрації №1204/08 від 22 березня 2017 року вбачається, що заявник [PERSON] звертався до управління із заявою про видачу дубліката посвідчення потерпілому від наслідків Чорнобильської катастрофи, але йому було відмовлено з тих підстав, що департаментом соціального захисту населення не приймаються подання райдержадміністрацій та виконкомів на оформлення громадянам первинних та дублікатів посвідчень постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 4. Оцінюючи досліджені докази, суд вважає підтвердженим факт, що посвідчення громадянина, який постійно проживає або постійно працює на території зони посиленого радіоекологічного контролю (категорія 4), серії [NUMBER], виданого Київською облдержадміністрацією 15 листопада 1995 року на ім'я [PERSON], належить [PERSON]. Встановлення даного факту має для заявника юридичне значення, оскільки необхідне йому для оформлення пенсії.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-02 00:00:00

В березні 2018 року [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕРФ ОКЕАН" про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку. В обґрунтування позову позивач вказував, що в період з 16.06.2017 року пог 07.08.2017 року перебував у трудових відносинах з відповідачем. При звільненні відповідачем не було проведено розрахунку по заробітній платі та заборгованість по заробітній платі складає 13880,95 грн. Посилаючись на те, що заборгованість по заробітній платі не виплачена, позивач просить її стягнути, а також просить про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку в розмірі 56832,30 грн. Сторони в судове засідання не з'явилися. Позивач надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання свого представника не направив, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, не представив суду доказів проти задоволення позову, тому суд на підставі положень ст. ст. 280, 281 ЦПК України, за згодою позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 16.06.2017 року [PERSON] був прийнятий на роботу капітаном буксира в плавдок у ТОВ "ВЕРФ ОКЕАН". 07.08.2017 року був звільнений за ст. 36 п. 1 КЗпП України. Вказане підтверджено копією трудової книжки. Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. За ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Заборгованість по заробітній платі складає 13880,95 грн., також суд погоджується з розрахунком середнього заробітку за час затримки розрахунку. Враховуючи вищевикладене, суд знаходить позовні вимоги обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-20 00:00:00

В березні 2020 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з останього 9700,00 грн безпідставно набутих коштів, які останній перерахувавав на картку № [NUMBER] , що емітована акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» (далі АТ КБ «ПриватБанк») та відсотки за використання вказаних коштів. Рішенням Романівського районного суду Житомирської області від 20 серпня 2020 року позов [PERSON] було задоволено повністю. Після ухвалення вказаного рішення судом встановлено, що воно є неповним. Зокрема, суд не вирішив питання про витрати, що пов"язані з розглядом справи, а саме витрати на правничу допомогу адвоката. За змістом частини 2 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) у разі задоволення позову на відповідача покладаються судові витрати, що пов"язані з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини третьої статті 133 ЦПК України). Відповідно до пункту 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу [PERSON] було надано договір про надання правничої допомоги від 12 березня 2020 року, що укладений між ним та адвокатським бюро "Валько Ігор та партнери", а також рахунком виконаних робіт на загальну суму 3900,00 грн. Встановлені судом обставини є підставою для ухвалення додаткового рішення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-31 00:00:00

В березні 2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить розірвати, зареєстрований 5 вересня 2017 року з відповідачем шлюб, посилаючись на те, що спільне життя з останнім не склалося, шлюбно-сімейні відносини фактично припинилися і збереження шлюбу суперечить її інтересам. Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до статті 279 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. 29 квітня 2020 року відповідач подав до суду заяву, в якій зазначив, що позов [PERSON] про розірвання шлюбу він визнає в повному обсязі. Водночас, посилаючись на те, що він являється учасником бойових дій, просить звільнити його від сплати судового збору. Судом встановлено, що 5 вересня 2017 року виконавчим комітетом Миропільської селищної ради Романівського району Житомирської області актовим записом № 16 було зареєстровано шлюб між позивачем та відповідачем. Частиною 2 статті 112 Сімейного кодексу України (далі СК України) визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до положень частини 4 статті 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Встановивши, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд прийшов до висновку про необхідність його задоволення. Щодо розподілу судових витрат між сторонами, суд зазначає наступне. За змістом частини 1 статті 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі (частина 3 статті 279 ЦПК України). Судом встановлено, що відповідачем подано заяву про визнання позову протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. Водночас, посилання відповідача на те, що статус учасника бойових дій позбавляє його обов"язку нести судові витрати у зв"язку із розглядом даної цивільної справи, суд вважає неспроможними, оскільки відповідно пункту 13 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір" учасники бойових дій звільняються від сплати судового збору у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав. За змістом частини 1 статті 142 ЦПК України, суд повертає позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-23 00:00:00

В вересні 2014 року [PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій просить встановити факт належності йому двох державних актів на право власності на земельну ділянку серії ЯД №010460 та серії ЯД №010461, виданих 16 січня 2009 року Відділом земельних ресурсів у Ярмолинецькому районі про передачу [PERSON] у приватну власність земельних ділянок площею 1,7828 га кожна, що розташовані на території Глушковецької сільської ради Ярмолинецького району Хмельницької області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. На обґрунтування своїх вимог заявник зазначив, що він є власником вказаних земельних ділянок, проте в державних актах на право власності на земельні ділянки його прізвище помилково записано як "[PERSON]", що перешкоджає здійсненню ним правомочностей власника вказаного нерухомого майна. Встановлення даного факту в позасудовому порядку є неможливим. В судовому засіданні представник заявника підтримала заявлені вимоги, посилаючись на обставини, зазначені в заяві. Представники заінтересованих осіб - Глушковецької сільської ради Ярмолинецького району та відділу Держземагентства в Ярмолинецькому районі, які у встановленому порядку оповіщені про час і місце судового засідання, до суду не з'явилися, від них надійшли заяви, в яких вони просять справу слухати за їх відсутності та не заперечують проти задоволення заяви. Заслухавши представника заявника, дослідивши докази по справі, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі розпорядження Ярмолинецької районної державної адміністрації №837/2007 від 06.12.2007 р. було передано у приватну власність дві земельні ділянки площею 1,7828 га кожна для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Глушковецької сільської ради Ярмолинецького району, що підтверджується витягами з Державного земельного кадастру №НВ-6801019372014 та № НВ-6801019472014 від 28.02.2014 року, згідно яких власником вказаних земельних ділянок кадастрові номери 6825882800:04:025:0037 та 6825882800:04:025:0036 площею 1,7828 га кожна є [PERSON]. Згідно довідки виконкому Глушковецької сільської ради Ярмолинецького району №741 від 27.08.2014 року [PERSON] та [PERSON] одна і та сама особа. В той же час у вказаному правовстановлюючому документі - державному акті на право власності на земельну ділянку прізвище заявника записано як "[PERSON]", що не збігається з його прізвищем, зазначеним у паспорті. В силу ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи, в тому числі, про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви [PERSON] щодо встановлення факту належності йому правовстановлюючого документу - державного акту на право приватної власності на землю, що передбачено ч. 1 ст. 256 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-09 00:00:00

В вересні 2014 року [PERSON] звернувся до Центрального районного суду м. Миколаєва з позовом до відповідача, в якому просить визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна, за яким [PERSON] придбав квартиру [ADDRESS], зареєстрований Південною товарною біржою 10 січня 1998 року у журналі реєстрації біржових угод за реєстровим номером 6068. Сторони в судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку. Позивач та його представник надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, позов підтримують, на заочний розгляд справи згодні. Про причини неявки представника відповідача та третьої особи суду не відомо. Суд ухвалив про заочний розгляд справи в порядку ст. 224, 225 ЦПК України на підставі наявних в ній даних та доказів. Дослідивши докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 10 січня 1997 року на Південній товарній біржі між АСІО "Стройінвест" та [PERSON] укладений договір № 6068 купівлі-продажу квартири [ADDRESS] Раніше спірна квартира належала на праві власності АСІО "Стройінвест" на підставі реєстраційного свідоцтва, виданого ММБТІ 09 січня 199 року за реєстровим номером 507 на підставі рішення виконкому Миколаївської міської ради народних депутатів № 507 від 22 жовтня 1995 року. Сторони за угодою повністю виконали умови договору, продавець передав зазначену квартиру покупцю у власність, а покупець передав продавцю обумовлену договором суму. До теперішнього часу договір ніким із сторін не оспорений. Відповідно до частини 2 статті 47 ЦК Української РСР за такого вказаний договір слід визнати дійсним, а поданий позов - задовольнити. В силу ст. 88 ЦПК України судові витрати сплачені при зверненні до суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-03 00:00:00

В вересні 2014 року [PERSON] звернулась до суду із заявою, в якій просить суд встановити, що померла [INFO] [PERSON] була її матір'ю, однак при видачі про народження її матір російською мовою помилково записано як «[PERSON]», в той час як дійсне її ім'я "[PERSON]", встановлення такого факту їй потрібно для оформлення спадщини. Заявниця подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в своїх письмових поясненнях просила задовольнити заяву. Представник заінтересованої особи - Печенізької державної нотаріальної контори Харківської області в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином та своєчасно, подав суду заяву про можливість розгляду заяви за їх відсутності, щодо задоволення вимог заявниці покладались на розсуд суду. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Заявниця та представник заінтересованої особи надали суду заяви про можливість розгляду справи за їх відсутністю. За вказаних обставин суд вважає за можливе розгляд справи за відсутністю сторін, оскільки в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін. Дослідивши матеріали справи, перевіривши обставини у справі, суд доходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. [INFO] в с. П'ятницьке Чугуївського району Харківської народилася [PERSON], її батьками записані [PERSON] та [PERSON], що підтверджується корпією свідоцтва про народження (російською мовою). З витягу з Державної реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00012566145 від 07.08.2013 року вбачається, що 28 квітня 1979 печенізькою селищною радою Печенізького району за актовим записом № 23, зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], яка змінила прізвище на "[PERSON]". [INFO] померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть. Згідно до листа № 35/01-16 від 04.02.2014 року Печенізької державної нотаріальної контори Харківської області, після смерті [PERSON], померлої [INFO] з заявою про прийняття спадщини звернулася [PERSON], чоловік померлої [PERSON] подав заяву про відмову від спадщини. Заявницею надано копію трудової книжки на ім'я [PERSON], [INFO], посвідчення ветерана війни на ім'я [PERSON]. Таким чином, зібрано достатньо доказів для встановлення факту того, що померла [PERSON] була матір'ю заявниці братом заявниці [PERSON]. На підставі викладеного, руководствуясьст.ст.10, 11, 17, 27, 31, 60, 61, 256-259 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-26 00:00:00

В вересні 2014 року до суду надійшла позовна заява ПАТ "АКЦЕНТ-БАНК" до [PERSON] про стягнення заборгованості. В судове засідання представник позивача не прибув, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав та пояснив суду, що відповідач [PERSON] своїх зобов'язань за кредитним договором належним чином не виконував, що призвело до прострочення платежів як за кредитом, так і за процентами; просив стягнути заборгованість по кредитному договору № б/н від 05.09.2011 року в розмірі 4800 грн., яка саме складається з заборгованості по кредиту - 4821,91 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 1593,67 грн., заборгованість з пені та комісії за користування кредитом - 550,50 грн., штрафи 500 грн. - фіксована частина, та 348,30 грн. - процентна складова та сплату судових витрат покласти на відповідача [PERSON]. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомляв. Суд беручи до уваги відсутність з боку позивача заперечень щодо постановлення по справі заочного рішення та враховуючи факт повторної неявки відповідача в судове засідання та неповідомлення відповідачем про причини неявки до суду на підставі ч. 1 ст. 224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу по суті у відсутність не прибувшого відповідача на підставі наявних у справі доказів з ухваленням по справі заочного рішення. Станом на 30.07.2014 року [PERSON] має сплатити ПАТ "АКЦЕНТ-БАНК" заборгованість в розмірі 7814 грн. 38 коп., яка саме складається з заборгованості по кредиту - 4821,91 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 1593,67 грн., заборгованість з пені та комісії за користування кредитом - 550,50 грн., штрафи 500 грн. - фіксована частина, та 348,30 грн. - процентна складова. Відповідно до ч. 1 ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Тому, суд вважає до необхідне позовні вимоги задовольнити, стягнувши з відповідача на користь позивача заборгованість у сумі 7814,38 грн., та витрати зі сплати судового збору 243,60 грн.

Outcome: approved