Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-26 00:00:00

Позивач [PERSON] , в інтересах якого діє представник - адвокат Візінська Г.В., звернувся до суду з позовом до [PERSON] , та просить визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] в порядку спадкування. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідно до свідоцтва на право власності на будинковолодіння та довідки Чернелицької селищної ради № 406 від 03.03.2021 [PERSON] була головою колгоспного двору у приватній власності якого був жилий будинок по [ADDRESS] . За вказаним домогосподарством закріплено земельну ділянку загальною площею 0,75 га. [PERSON] померла [INFO] . За життя померла заповіту не вчинила, спадкоємцем першої черги за законом є син - [PERSON] , тобто позивач. Згідно довідки № 405 від 03.03.2021 Чернелицької селищної ради на час смерті [PERSON] разом з нею був зареєстрований та проживав позивач. Позивач вчасно звернувся до державного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок. Проте, згідно із постанови державного нотаріуса, позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом позивач успадкував земельну ділянку після смерті [PERSON] . Технічним паспортом на житловий будинок та довідкою Чернелицької селищної ради стверджено, що житловий будинок, який належав [PERSON] знаходиться по [ADDRESS] . Звітом про оцінку житлового будинку визначено, що ринкова вартість будинку становить 80 111,00 грн. В судове засідання позивач та представник позивача не з`явилися. Представником позивача-адвокатом Візінською Г.В. подано до суду заяву про розгляд справи за відсутності позивача та її представника. Заявлені позовні вимоги підтримують, позовну заяву просять задовольнити. Від відповідачки [PERSON] , через поштове відділення, до суду поступила заява про визнання позовних вимог. В поданій заяві [PERSON] просить розглянути справу за її відсутності. Заявлені до неї позовні вимоги визнає повністю та не заперечує проти ухвалення судом рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Доводить до відома, що від своєї частки у колгоспному дворі у приватній власності якого був жилий будинок по [ADDRESS] відмовляється, на неї не претендує і претендувати не буде. Передбачених ч.2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи. Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, прийшов до наступного. Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2003 р.) визначено: якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. За ст.ст. 120,123,563 ЦК УРСР (1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 р. № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Із копії Свідоцтва про право власності на домоволодіння виданого виконавчим комітетом Чернелицької селищної Ради депутатів трудящих Городенківського району на підставі рішення виконкому Чернелицької селищної Ради депутатів трудящих слідує, що в цілому домоволодіння, яке розташоване в [ADDRESS] дійсно належить колгоспному двору, головою якого є [PERSON] . Станом на 15 квітня 1991 рік в житловому будинку по [ADDRESS] були зареєстровані та проживали: голова колгоспного двору [PERSON] , син [PERSON] , 1972 р.н., невістка [PERSON] , 1971 р.н., що підтверджується довідкою № 649, виданою 29.06.2021 виконавчим комітетом Чернелицької селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області. Із довідки № 406, виданої 03.03.2021 виконавчим комітетом Чернелицької селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області слідує, що лаврів [PERSON] була головою колгоспного двору по [ADDRESS] , проживала та була зареєстрована в даному будинку. [PERSON] померла [INFO] у віці 71 рік в смт. Чернелиця Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 44 від 01.10.2007, про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 01.10.2007 Чернелицькою селищною радою Городенківського району Івано-Франківської області. Внаслідок її смерті відкрилась спадщина. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно з ст. 1223 ЦК України - право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини, вказано в ч. 1 ст. 1222 ЦК України. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно з ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України прийняття спадщини - це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, заяви до нотаріуса про прийняття спадщини. Ч. 1 ст. 1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. На час смерті ( [INFO] ) [PERSON] була зареєстрована і проживала по [ADDRESS] , склад її сім`ї був наступний: син [PERSON] , 1972 р.н., невістка [PERSON] , 1971 р.н., онуки [PERSON] , 1991 р.н., та [PERSON] , 1998 р.н., що стверджується довідкою № 405, виданою 03.03.2021 виконавчим комітетом Чернелицької селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області. Копією свідоцтва про народження позивача серії [NUMBER] , виданого 24.08.1972 Чернелицькою селищною радою Городенківського району Івано-Франківської області доводиться, що [PERSON] народився [INFO] , актовий запис № 31, його батьками є [PERSON] та [PERSON] . Із копії спадкової справи № 456/2011, яка надана суду державним нотаріусом Городенківської РДНК, встановлено, що 13.09.2011 [PERSON] подав до Городенківської районної державної нотаріальної контори заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті мами [PERSON] . Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 28057308 від 13.09.2011 свідчить про внесення до Спадкового реєстру реєстраційного запису про реєстрацію спадкової справи спадкодавця [PERSON] , номер у Спадковому реєстрі 51698140. Копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.09.2011 посвідченого державним нотаріусом Городенківської РДНК Паньків Д.М., зареєстрованого в реєстрі за № 1562 підтверджується те, що позивач [PERSON] прийняв спадщину після смерті своєї мами [PERSON] , яка складається із одної земельної ділянки площею 1,70 га, що належала померлій на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІІ-ІФ № 001361. Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 28141653 від 21.09.2011 свідчить про внесення до Спадкового реєстру реєстраційного запису про реєстрацію видачі свідоцтва про право на спадщину спадкодавця [PERSON] , спадкоємець [PERSON] , номер у спадковому реєстрі 51698140. Відповідно до ч. 1 ст.1296 ЦК України 2003 р. спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Позивач, як спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, звертався до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину за законом на нерухоме майно після смерті матері [PERSON] . Проте, Постановою державного нотаріуса Городенківської РДНК Капріян С.В. № 348/02-31 від 30.03.2021 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , на житловий будинок, що знаходиться по [ADDRESS] у зв`язку з тим, що спадкоємець не надав оригінал документа, який посвідчував би право власності спадкодавця [PERSON] на вищезгаданий житловий будинок. З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 256884045 формованого 18.05.2021 слідує, що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні відомості щодо реєстрації права власності на житловий будинок по [ADDRESS] . З технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] встановлено, що житловий будинок збудований в 1961 році, господарські будівлі та споруди збудовані в 1961-1963, 1980, 1986,1990,1991 роках. Як вбачається із Звіту про оцінку житлового будинку (загальною площею 53,1 кв.м), складеного ФОП [PERSON] на підставі договору № 00811/С від 24.12.2020, вартість житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами по [ADDRESS] - становить 80 111 грн. За даним господарством закріплена земельна ділянка площею 0,75 га, що підтверджується довідкою № 406, виданою 03.03.2021 виконавчим комітетом Чернелицької селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області. Відповідно до положень ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч. 1 статті 17 Закону України "Про власність", майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім`ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними. Відповідно до частини 1 статті 120 Цивільного кодексу України (редакція 1963 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Відповідно до вимог частин 1 та 2 статті 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Згідно з частиною 1 статті 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до статті 370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відповідно до частини 1 статті 1226 Цивільного кодексу України, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. З вищенаведеного слідує, що померла [PERSON] була співвласником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , який відносився до колгоспного двору. Станом на 15.04.1991 в даному колгоспному дворі проживали: голова двору [PERSON] , її син [PERSON] та невістка [PERSON] . Таким чином, оскільки на час ліквідації колгоспних дворів в господарстві проживали: [PERSON] . [PERSON] та [PERSON] , то їх частки у вказаному майні рівні, тобто по 1/3 частині. Проте, частки в колгоспному дворі не виділялися. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 13 постанови від 24 червня 1983 року № 4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», та в підпункті «г» пункту 6 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах права приватної власності», правила статті 563 ЦК УРСР про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 1 липня 1990 року. У разі смерті члена колгоспного двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті кожного з його колишніх членів. Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Із матеріалів справи вбачається, що позивач звертався до Городенківської РДНК про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON] . Відмова нотаріуса у видачі даного свідоцтва стала підставою звернення позивача із даним позовом до суду. З наведеного слідує, що даний позов підлягає до часткового задоволення, а саме за позивачем слід визнати право власності на 2/3 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , зокрема: 1/3 частка, яка належала померлій [PERSON] , як члена колгоспного двору, та 1/3 частка яка належить позивачу, як члену колишнього колгоспного двору. В іншій частині позову слід відмовити у зв`язку з тим, що позивач приймає спадщину за законом на належне померлій [PERSON] майно, якій належить 1/3 частка в спадковому житловому будинку, який відносився до колгоспного двору, головою якого померла була. А відповідачці [PERSON] , яка теж є членом колгоспного двору, на даний час може на власний розсуд розпоряджатися своїм майном і на даний час її право не порушується та ніким не оспорюється чи не визнається, тому у відповідачки немає перешкод в оформленні права власності на належне їм майно. Крім того, у поданій відповідачкою заяві про те, що вона повністю визнає заявлені до неї вимоги та від своєї частки у колгоспному дворі відмовляється і на неї не претендує і претендувати не буде, суд не розцінює, як відмову від належної їй частки в даному житловому будинку у передбаченому Законом порядку. При винесенні рішення судом враховується і те, що на даний час відповідно до вимог Постанови ВРУ "Про утворення та ліквідацію районів" №807-ІХ від 17.07.2020 територія колишнього Городенківського району Івано-Франківської області на даний час відноситься до Коломийського району Івано-Франківської області . На підставі ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 5, 316, 317, 328, 1216, 1222, 1223, 1258, 1261, 1265, 1268-1270, 1296,1297 ЦК України,

Outcome: partial