Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-21 00:00:00

із позовною заявою про визнання за заповітом права власності на спадкове майно у суд звернувся [PERSON] до Красилівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, Надинівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області з вищевказаними позовними вимогами. Позовні вимоги мотивовані тим, що після смерті [PERSON], яка померла 1 лютого 2014 року, залишилося спадкове майно, яке як спадщину у визначений строк позивач прийняв, проте оформити право власності на земельні ділянки площею 0,2581 га та 4,4142 га позивач не може з огляду на те, що державні акти на ці земельні ділянки були втрачені. В матеріалах справи міститься: - клопотання позивача про розгляд справи за його відсутності; - заява за підписом голови Надинівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області про розгляд справи за відсутності представника ради та визнання позовних вимог; - заява за підписом голови Красилівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області про розгляд справи за відсутності представника ради та визнання позовних вимог; - від Відділу Держземагенства у [PERSON] районі Чернігівської області надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника. За таких підстав суд визнав за можливе розглядати справу за відсутності сторін на підставі доказів, наявних в матеріалах справи. На підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України в силу неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України в разі визнання позовних вимог відповідачем суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи, що визнання відповідачами позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд дійшов наступних висновків. При судовому розгляді цивільної справи встановлено, що [PERSON] померла 01 лютого 2014 року, згідно копії свідоцтва про смерть І-ЕЛ № 226480. Після померлої [PERSON] залишилось спадкове майно, а саме земельні ділянки. Після смерті [PERSON] [PERSON] районною державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа, з копії якої вбачається, що: 25 лютого 2000 року [PERSON] залишила заповіт, згідно з яким все своє майно, де б воно не було в з чого не складалось, заповіла онуку [PERSON]; 05 лютого 2014 року [PERSON] подав заяву про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON]. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 Про судову практику у справах про спадкування розяснено, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. 17 серпня 2007 року на імя [PERSON] на підставі розпорядження № 50 [PERSON] районної державної адміністрації від 10 лютого 2006 року було виготовлено та видано державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,26 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується копією Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 752187. 17 серпня 2007 року на імя [PERSON] на підставі розпорядження № 50 [PERSON] районної державної адміністрації від 10 лютого 2006 року було виготовлено та видано державний акт на право власності на земельну ділянку площею 4,41 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується копією Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 752139. Позивач просить визнати за ним право власності на земельні ділянки, оскільки державні акти було втрачено, про що в пресі розміщено відповідне оголошення. Згідно зі ст. ст. 81, 126 ЗК України право власності громадяни України набувають на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності, прийняття спадщини. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. У відповідності до ст. 152 ч.3 п. "а" ЗК України -" захист прав громадян та юридичних осіб здійснюється шляхом визнання прав". При розробленні технічної документації щодо встановлення меж земельної ділянки та внесенні до автоматизованої системи відомостей про земельні ділянки, належні [PERSON] на підставі: - Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 752187, було встановлено, що фактична площа земельної ділянки становить 0,2581 га, кадастровий номер 7422085900:06:001:0241; - Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 752139, було встановлено, що фактична площа земельних ділянок становить 1,7903 га та 2,6239 га, кадастрові номера 7422084200:03:005:0241 та 7422084200:03:004:0241. Відповідно до п. 2 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 17 жовтня 2012 року, відомості Державного земельного кадастру є офіційними і вважаються об'єктивними та достовірними, якщо інше не доведено судом, тому суд вважає, що саме в витягах з Державного земельного кадастру більш повно та достовірно визначено площі земельних ділянок. Згідно з витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 29 квітня 2015 року за земельною ділянкою (кадастровий номер 7422085900:06:001:0241) відомості про обмеження у користуванні не зареєстровані. Згідно з витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 29 квітня 2015 року за земельною ділянкою (кадастровий номер 7422084200:03:005:0241) зареєстровані відомості про оренду, суборенду: орендар ПОСП ім. Щорса, строком дії на 10 років; відомості про обмеження у використанні земельної ділянки не зареєстровані. Згідно з витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 29 квітня 2015 року за земельною ділянкою (кадастровий номер 7422084200:03:004:0241) відомості про обмеження у користуванні не зареєстровані. Таким чином, суд дійшов висновку, що за позивачем в порядку спадкування підлягає визнанню право власності на згадані вище земельні ділянки.

Outcome: approved