Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-28 00:00:00

Комунальне підприємство „Харківський обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі" (надалі Фонд), звернулося до суду з позовом до [PERSON] про розірвання кредитного договору, стягнення заборгованості за договором, посилаючись на наступне. 07 квітня 2006 року між Фондом та [PERSON] було укладено договір № 0778/0306п (надалі - Договір) про надання довгострокового кредиту на придбання готового або незавершеного будівництва житлового будинку за адресою: Харківська область, Близнюківський район, с. Новоолександрівка на суму 20000 гривень (надалі - Договір). На [PERSON] як позичальника за цим Договором було покладено обов'язок використовувати кредит за цільовим призначенням, сплачувати відсотки (3% від виданої суми) з одночасним погашенням кредиту, своєчасно звітувати за використання кредиту, повертати кредит згідно умов Договору. На виконання свого зобов'язання, Фонд 03.05.2006 року перерахував 20000 гривень для придбання будинку, виконавши свої зобов'язання за Договором. Кредит виданий за рахунок коштів державного бюджету України. [PERSON] своїх зобов'язань перед Фондом щодо повернення кредиту та відсотків за його використання не виконала, на попередження - вимогу Фонду про виконання договірних зобов'язань не реагувала. Станом на час подання позову до суду її заборгованість перед Фондом за Договором складає 50329,00 грн. Вона складається із наступного: - погашення кредиту - 18750,00 грв.; - погашення відсотків за користування кредитом - 4499,50 грн.; - сплата пені за просрочення повернення кредиту з відсотками у розмірі 7079,50 грн.; - сплата штрафу за нецільове використання кредиту - 20000,00 грн. Ухвалою Близнюківського районного суду Харківської області від 13 листопада 2013 року у кримінальному провадженні 612/676/13-к; 1/кп/612/67/13 [PERSON] було звільнено від кримінальної відповідальності за ч.2 ст. 190, ч.4 ст. 358 КК України у зв'язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження закрите. Цивільний позов Фонду був залишений без розгляду. Про дачу час та місце розгляду справи сторони повідомлялися своєчасно та належним чином судовими повістками про виклик (а.с. 21,24-26 ). У судовому засіданні, призначеному на 07.07. 2014 року представник Фонду участь приймав. В інших судових засіданнях участь не приймав. Позивачем надані письмові заяви про розгляд справи у відсутність їх представника, на задоволенні позову наполягають. Відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON], згідно інформації АДП ГУ ДМС України у Харківській області про її зареєстроване місце проживання, зареєстрована [ADDRESS]. Адреса реєстрації співпадає із адресою її місця проживання, вказаною в позовній заяві. Судові повістки про виклик до суду, копії позовної заяви з додатками та ухвали суду про призначення справи до розгляду, які були направлені судом за цією адресою, повернені до суду відділенням поштового зв'язку із відміткою про те, що [PERSON] за зазначеною адресою не проживає. Відповідно до ч. 9 ст. 74 ЦПК України відповідач викликалася в суд і через оголошення у газеті "Слобідський Край" №109 від 11 вересня 2014 року. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи. Відповідно до ст.74 ЦПК України, суд вважає судові повістки відповідачу врученими належним чином, аїї неявку в судове засідання такою, що не має поважних причин і розглядає справу у відсутність сторін на підставі наявних доказів. Всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, які є належними, допустимими і достовірними, суд приходить до висновку про необхідність у задоволенні позову, виходячи із наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 07 квітня 2006 року між Комунальним підприємством „Харківський обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі", в особі директора Стаценка В.Є., та громадянкою [PERSON] було укладено договір № 0778/0306п про надання довгострокового кредиту на придбання готового або незавершеного будівництва житлового будинку за адресою: [ADDRESS] на суму 20000 гривень. За Договором [PERSON] зобов'язувалася до 05.05. 2021 року повернути Фонду кредит з відсотками в сумі 25100,00 грв.(а.с.7-8). Крім іншого Договором передбачено: - п.2.2.6 - право Фонду дострокового припинення дії Договору з вимогою про повернення кредиту, відсотків за його використання та сум штрафних санкцій при порушені позичальником термінів повернення кредиту чи інших зобов'язань; - п. 3.4 - за прострочення позичальником повернення кредиту і відсотків по ньому згідно графіку, стягнення пені із розрахунку подвійної облікової ставки Національного Банку України від суми не внесеного чи несвоєчасно внесеного платежу за кожний день прострочення після дати щорічного розрахунку і дати кінцевого повернення коштів; - п. 2.4.1. - обов'язок позичальника здійснювати повернення кредиту та відсотків по ньому згідно таблиці, викладеній в цьому пункті. З таблиці вбачається, що кошти Фонду (кредит та відсотки) мають бути повернені в період з 05.11. 2007 року до 05.10. 2016 року; - п.2.4.2 - обов'язок позичальника щорічно сплачувати відсотки за користування кредитом у розмірі 3% від виданої суми з одночасним погашенням кредиту згідно п.2.4.1.; - п.51. - набуття Договором чинності з моменту його підписання сторонами і до повного повернення кредиту та виконання позичальником усіх інших обов'язків згідно з цим Договором. Згідно платіжного доручення №23 від 03 травня 2006 року, відповідно до п. 4.5 Договору, Фондом було перераховано 20000 грв. [PERSON] як сплата за купівлю житлового будинку (а.с.9). Згідно розрахунку, наданого до Договору, станом на день звернення до суду борг [PERSON] перед Фондом складає 50329,00 грн. А саме : погашення кредиту -18750,00 грв.; погашення відсотків за користування кредитом - 4499,50 грн.; сплата пені за просрочення повернення кредиту з відсотками у розмірі 7079.50 грн.; сплата штрафу за нецільове використання кредиту - 20000,00 грн. (а.с.12,13). Фонд із письмовим попередженнями-вимогою звертався до боржника [PERSON] в якому інформував про неналежне виконання зобов'язань за Договором, суми заборгованості, можливі для неї негативні наслідки нецільового використання державних коштів (а.с.11). Ухвалою Близнюківського районного суду Харківської області від 13 листопада 2013 року у кримінальному провадженні 612/676/13-к; 1/кп/612/67/13 [PERSON] було звільнено від кримінальної відповідальності за ч.2 ст. 190, ч.4 ст. 358 КК України у зв'язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження закрите. Цивільний позов Фонду був залишений без розгляду. При цьому судом було встановлено, що в лютому - березні 2006 року [PERSON], з метою незаконного заволодіння коштами Фонду вступила у попередню змовою із іншою особою. Протягом січня-березня 2006 року вона зібрала пакет документів, необхідних для оформлення кредиту, не маючи намір проживати в будинку. Особа, з якою [PERSON] вступила в змову, надала їй для подальшого використання фіктивну довідку про її доходи в МКП фірмі «Агротранс». 07.04. 2006 року [PERSON], реалізуючи свій злочинний намір на заволодіння чужим майном шляхом обману, при укладенні Договору із Фондом, діючи із умислом на використання підроблених довідок про свої доходи, навмисно використала зазначені довідки, забезпечивши їх надання Фонду. В ому числі і на підставі цієї фіктивної довідки між Фондом та [PERSON] і був укладений Договір і тим самим вона отримала цей кредит. В результаті зазначених навмисних протиправних дій [PERSON], а саме наданням нею фіктивної довідки про свої доходи з метою отримання державного пільгового кредиту та отримання кредиту вона скоїла злочини, передбачені ч.2 ст.190 КК України - шахрайство, тобто заволодіння чужим майном шляхом обману та ч. 4 ст. 358 КК України - використання завідомо підробленого документа. Зазначені обставини [PERSON] не заперечувалися, кваліфікація скоєних злочинів нею не оспорювалася (а.с.5,6). Вимоги Фонду щодо стягнення штрафу за нецільове використання кредиту в розмірі 100% наданої допомоги передбачені в п. 3.1 Договору. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію - сплатити гроші тощо, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення позичальником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позикодавця достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Щодо вимоги позивача про розірвання Договору суд виходить з такого. Відповідно до ч.1 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 2 цього з Закону передбачено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Оспорюваним Договором передбачено в : - п.2.2.6 право Фонду дострокового припинення дії Договору з вимогою про повернення кредиту, відсотків за його використання та сум штрафних санкцій при порушені позичальником термінів повернення кредиту чи інших зобов'язань; - в п.5.4 вирішення спорів по Договору згідно чинного законодавства України; - в п.5.5. вирішення питань, що не передбачені Договором на підставі законодавства України. Згідно ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Оскільки вимоги Фонду грунтуються як на Договорі так і законі, належним і допустимими доказами позивач довів ті обставини на які він посилається як на підставу своїх вимог, суд і прийшов висновку про необхідність задоволення позову повністю. Виходячи з наведеного та

Outcome: approved