Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з заявою, в якій просила позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON] В обґрунтування своїх позовних вимог позивач [PERSON] зазначила, що 14 жовтня 2006 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб та [INFO] року у неї та відповідача народилася дитина. Проте, зауважила, що у зв'язку із систематичним вживанням алкогольними напоями, небажанням надавати кошти на утримання сім'ї та дитини стосунки між нею та відповідачем почали псуватись, а з квітня місяця 2012 року відповідач почав вдаватися до насильства щодо неї та дитини. Крім того, зазначила, що 26.05.2012 року відповідач виштовхав її та їхнього малолітнього сина з квартири, змінив замки, позбавив їх не тільки житла, а і речей та документів. Вказала, що відповідач не проживає разом з дитиною вже понад два роки, не приймає участі у її житті у повному обсязі достатньому для розвитку дитини, не виконує свої батьківські обов'язки, фактично ухиляється від їх виконання. Крім того, зауважила, що відповідач заборгував по виплаті аліментів та вона самостійно опікується їх спільною дитиною, її виховує та несе витрати по її утриманню. В судовому засіданні позивач та її представник не заперечували проти розгляду справи у заочному порядку та позов підтримали виключно в частині позбавлення батьківських прав без зазначення підстави - жорстоке поводження із дитиною, а з інших викладених у позові підстав. Представник третьої особи - служби у справах дітей Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації у судовому засіданні підтримала висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] Відповідач про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином, але у судове засідання не з'явився, про поважність причин неявки суд не повідомив, не просив розглядати справу у його відсутність, представника до суду не направив, заперечення проти позову не подавав. Оскільки сторона позивача не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи і відповідно до ст. ст. 169, 224 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши пояснення і доводи позивача та її представника, третьої особи, повно і всебічно дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, судом встановлено наступне. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] батьками малолітнього [PERSON], [INFO] записані позивач [PERSON] та відповідач - [PERSON] (а.с.5). Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Частиною 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства", передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України, батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він, зокрема, ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків. У Постанові Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківський прав" від 30 березня 2007р. зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Судом достовірно встановлено, що відповідач [PERSON] не приймає участі у вихованні та утриманні сина [PERSON] з 2012 року та при наявності рішення суду від 22.06.2012 року і постанови про відкриття виконавчого провадження з його примусового виконання аліменти на утримання цієї дитини не сплачує та має заборгованість в розмірі - 16073,42 грн. (а.с.21-26), а на даний час позивач утримує дитину - [PERSON], що підтверджується з пояснень позивачки. Вказані обставини також підтверджуються висновками в рішенні Шевченківського районного суду м.Києва від 27.01.2014 року, що набуло законної сили, а відтак в силу ч.3 ст.61 ЦПК України доказуванню не підлягають (а.с.10-18) Крім того, із висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до малолітнього сина [PERSON], вбачається, що Шевченківська районна в місті Києві державна адміністрація, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити батьківських прав відповідача відносно сина [PERSON], [INFO], враховуючи також і те, що відповідач [PERSON] у вихованні дитини участі не бере, самоусунувся від виконання батьківських обов»язків, про нього не піклується і сина не виховує. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідач, будучи повідомлений про дату і час розгляду справи неодноразово належним чином не надав суду жодного доказу у підтвердження того, що він протягом значного періоду часу не виконували свої батьківські обов'язки з поважних причин. Враховуючи викладене, суд вважає, що у судовому засіданні було доведено, що відповідач без поважних причин тривалий час не спілкується із сином, не займається його вихованням, не піклуються про його фізичний і духовний розвиток, не цікавиться здоров'ям та життям, тобто ухиляються від виконання батьківських обов'язків по відношенню до сина [PERSON], тому позовні вимоги про позбавлення батьківських прав підлягають задоволенню. Враховуючи викладене,

Outcome: approved