Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-02 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулася до суду з позовом до департаменту охорони здоров'я Житомирської обласної державної адміністрації про визнання незаконним та скасування наказу від 11.06.2013 року №132-ос «Про притягнення до дисциплінарної підповідальності», згідно якого позивачу було оголошено догану за відсутність на роботі 21 травня 2013 року без поважних причин, внаслідок чого мало місце невиконання службових обов'язків. В обґрунтування вказаного позову позивач вказала, що 21 травня 2013 року була відсутня на робочому місці у зв'язку з тим, що 21.05.2013р. проходила атестацію в центральній атестаційній комісії при Міністерстві охорони здоров'я в м. Києві і заздалегідь подала заяву про надання їй відпустки без збереження заробітної плати для проходження атестації терміном на один день, а саме 21.05.2013р. 16.05.2013р. начальник відділу кадрів департаменту повідомила, що наказ про її відпустку 21.05.2013р. підготовлений та підписаний, будь-яких інших повідомлень про розгляд заяви не надходило, а тому вважає, що відпустка була узгодженою. Крім того, позивач вважає, що при притягненні неї до дисциплінарної відповідальності відповідачем не було враховано необхідність проходження атестації головними спеціалістами-лікарями департаменту саме в центральній атестаційній комісії при Міністерстві охорони здоров'я в м. Києві, а тому відсутнє невиконання трудових обов'язків, порушення трудової дисципліни. При застосуванні дисциплінарного стягнення, відповідачем не було враховано тяжкість вчиненого проступку, заподіяну ним шкоду, обставини за яких вчинено проступок, попередню роботу працівника. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити. Представник відповідача позовні вимоги не визнала, просила відмовити в їх задоволенні, при цьому зазначила, що вивчивши питання щодо наявності в діях головного спеціаліста - лікаря департаменту охорони здоров'я облдержадміністрації [PERSON] ознак дисциплінарного проступку, у зв'язку з відсутністю на роботі 21.05.2013р. в наслідок чого відбулося невиконання посадових обов'язків, адміністрація департаменту охорони здоров'я облдержадміністрації прийшла до висновку про те, що позивач не мала права без погодження з адміністрацією використовувати відпустку без збереження заробітної плати. Надання працівнику відпустки без збереження заробітної плати повинно бути оформлене належним чином, а саме, наказом. Чинне законодавство передбачає випадки, коли відпустка без збереження заробітної плати надається працівнику за його проханням в обов'язковому порядку. В усіх інших випадках час відпустки без збереження заробітної плати погоджується з адміністрацією підприємства, установи, організації. Заслухавши представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає виходячи з наступного. На підставі розпорядження голови обласної державної адміністрації від 24 грудня 2012 року №443 «Про зміну найменувань структурних підрозділів обласної державної адміністрації» управління охорони здоров'я змінено на департамент охорони здоров'я Житомирської облдержадміністрації. Відповідно до штатного розпису, введеного в дію з 1 січня 2013 року, [PERSON] працювала на посаді головного спеціаліста-лікаря відділу медицини катастроф та організації медичної допомоги населенню управління організації допомоги населенню та медицини катастроф. Станом на 2013 рік [PERSON] продовжувала працювати лікарем-ревматологом по сумісництву в ревматологічному центрі Житомирської обласної клінічної лікарні ім. О.Ф. Гербачевського. Із заяви від 15.05.2013 року головного спеціаліста-лікаря зі спеціальності «Терапія» департаменту охорони здоров'я ОДА [PERSON], яку подав батько позивача, оскільки остання знаходилася на лікуванні, вбачається, що позивач звернулася до директора департаменту охорони здоров'я Житомирської облдержадміністрації (далі за текстом - департамент) та просила надати їй відпустку без збереження заробітної плати терміном 1 календарний день - 21.05.2013 року у зв'язку з тим, що вона має проходити атестацію в атестаційній комісії МОЗ України зі спеціальності «Ревматолог» (а.с.30). На подану заяву було надано відповідь від 20.05.2013р. за підписом директора департаменту Торбас О.М., що згідно наказу МОЗ України від 19.12.1997 року №359 «Про подальше удосконалення атестації лікарів», зареєстровано в Міністерстві юстиції України за №14/2454 від 14.01.1998 року п. 1.7. «Центральна атестаційна комісія»: 1.7.1. Проводить атестацію керівників, штатних та позаштатних головних спеціалістів міністерства охорони здоров'я Автономної Республіки Крим, управлінь охорони здоров'я обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій, санітарно-епідеміологічних станцій Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя, керівників і спеціалістів охорони здоров'я, підпорядкованих МОЗ України». Згідно п.3.20 «При незгоді лікаря з результатом атестації він може оскаржити рішення атестаційної комісії, подавши відповідну заяву до Центральної атестаційної комісії в місячний строк з дня видачі (продовження) посвідчення або витягу із протоколу засідання комісії». Відповідно заяви (№863) документи в атестаційну комісію департаменту охорони здоров'я облдержадміністрації позивачем подані як від лікаря-ревматолога ревматологічного відділення центру обласної клінічної лікарні ім. О.Ф. Гербачевського (а.с.32). Згідно ч.1 ст. 84 КЗпП України, у випадках передбачених статтею 25 Закону України "Про відпустки", працівнику за його бажанням надається в обов'язковому порядку відпустка без збереження заробітної плати. Частиною 2 ст. 84 КЗпП України визначено, що за сімейними обставинами та з інших причин працівнику може надаватися відпустка без збереження заробітної плати на термін, обумовлений угодою між працівником та власником на термін не більше 15 календарних днів на рік. В статті 25 ЗУ «Про відпустки», визначено кому та за яких умов надається відпустка без збереження заробітної плати в обов'язковому порядку, тобто без згоди власника. В іншому випадку відпустка без збереження заробітної плати має бути погоджена з роботодавцем (стаття 26 ЗУ «Про відпустки»). Наказом Міністерства охорони здоров'я №359 від 19.12.1997 року визначено порядок проведення атестації лікарів (далі за текстом - Порядок). Згідно п. 1.7.1. Порядку, центральна атестаційна комісія при Міністерстві охорони здоров'я проводить атестацію керівників, штатних та позаштатних головних спеціалістів Міністерства охорони здоров'я Автономної Республіки Крим, управлінь охорони здоров'я обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій, санітарно-епідеміологічних станцій Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя, керівників і спеціалістів закладів охорони здоров'я, підпорядкованих МОЗ України. Відповідно до п. 4.1. Порядку, атестації на підтвердження кваліфікаційної категорії підлягають (за бажанням) особи, яким присвоєні кваліфікаційні категорії, в строк до 5 років з дня попередньої атестації. Згідно п.4.2. Порядку, у випадку виробничої необхідності або з інших об'єктивних причин термін атестації лікарів на підтвердження кваліфікаційної категорії може бути перенесено на строк не більше одного року. З копії посвідчення [NUMBER] вбачається, що [PERSON] 05.06.2008р. проходила атестацію в атестаційній комісії при управлінні охорони здоров'я Житомирської облдержадміністрації і наказом по управлінню охорони здоров'я від 06.06.2008р. №715-К їй підтверджено вищу кваліфікаційну категорію зі спеціальності ревматологія. Посвідчення дійсне до 06.05.2013р. (а.с. 68). Таким чином, проходження атестації (підтвердження атестації) є правом, а не обов'язком лікаря, оскільки здійснюється за його бажанням, при цьому, атестація може бути перенесена у разі наявності об'єктивних причин, при цьому, засідання атестаційної комісії здійснюються декілька разів на рік. Виходячи з положень ст. 25 ЗУ «Про відпустки», проходження атестації не є підставою для надання відпустки без збереження заробітної плати в обов'язковому порядку, а тому, відпустка мала бути погоджена позивачем з власником. Проте, в матеріалах справи відсутні докази, що така згода була надана відповідачем. Згідно ст. 147 КЗпП України, за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення. Згідно ст. 149 КЗпП України, до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. Як вказувалося вище, до позивача було застосовано стягнення за порушення трудової дисципліни (відсутність на роботі 21.05.2013р. без погодження з адміністрацією департаменту відпустки) у вигляді догани. Суд погоджується з доводами відповідача, що в діях позивача вбачається порушення трудової дисципліни, в результаті відсутності на роботі без згоди роботодавця мало місце невиконання трудових обов'язків, при цьому, позивач перебувала за межами області, однак наказу щодо відрядження працівника не видавалося. Разом з тим, до відповідача було застосовано найменш суворий захід стягнення з можливих. З матеріалів справи вбачається, що відповідачем дотримано процедуру притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача (отримано пояснення, ознайомлено з наказом). Посилання позивача на роздруківку вхідних дзвінків та на отримання атестаційної справи не може свідчити про узгодження відпустки, оскільки відповідного наказу не видавалося. Посилання позивача на положення Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" не беруться судом до уваги, оскільки не регулюють порядок надання відпустки без збереження заробітної плати. Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають. На підставі ст.ст.147, 149 КЗпП,

Outcome: dismissed