Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-06 00:00:00

Національний авіаційний університет звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] витрати на навчання в розмірі 3015,00 гривень, пеню в розмірі 973,31 гривень, інфляційні нарахування в розмірі 1491,99 гривень, три проценти річних в розмірі 430,15 гривень та судовий збір. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що [PERSON] порушив права Національного авіаційного університету передбачені договором №14-2/ЗФ/050103-644 про навчання, який був укладений між [PERSON] та НАУ 01 вересня 2014 року. За умовами Договору позивач брав на себе зобов`язання за рахунок коштів відповідача надати освітню послугу [PERSON] , по здійсненню навчання за освітньо-кваліфікаційним рівнем ''Бакалавр" за напрямом Програмна інженерія" в інституті, на факультеті "ІЗДН" за очною формою навчання. Відповідно до п. 2.2.1. та п. 2.2.2. замовник зобов`язався своєчасно сплачувати кошти за навчання, а також виконувати робочий навчальний план згідно з графіком навчального процесу. Таким чином після укладання Договору від 01 вересня 2014 року сторони дійшли щодо його істотних умов, та взяли на себе зобов`язання щодо їх виконання. Строки внесення оплати встановлені у п.3.8 Договору, а саме: кошти за навчання відповідач мав сплатити не пізніше 10-ти днів від початку семестру. Відповідно до п.3.3 вартість навчання за один навчальний місяць складає 603,00 грн. Після укладення Договору НАУ надавав студенту освітні послуги у період з 01 вересня 2014 року по 01 червня 2015 року, що підтверджується академічною довідкою. Відповідач свої зобов`язання за Договором виконав не повністю, плату за освітні послуги вніс лише частково. Враховуючи, що відповідач сплатив вартість навчання не повністю, його борг за навчання, яка нарахована за період січень, лютий, березень, квітень, травень 2015 року, складає 3015,00 грн. Наказом ректора від 11 червня 2015 року № 1263/ст [PERSON] було відраховано з університету за академічну неуспішністьь та порушення умов договору з 01 червня 2015 року. З метою врегулювання спору в добровільному порядку, позивач звертався до [PERSON] з листом про сплату боргу, однак, відповідач на час звернення з даним позовом до суду борг не сплатила. Позивач вказує, що у зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань, позивач має право стягнути з відповідача пеню, передбачену умовами договору в розмірі 973,31 грн., та 1491,99 грн. інфляційних нарахувань, три проценти річних в сумі 430,15 грн. передбачених ст. 625 ЦК України. 12 червня 2020 року Дніпровським районним судом міста Києва постановлено ухвалу про відкриття провадження у цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Відповідачем копію ухвали, копію позовної заяви з доданими до неї документами не було отримано, конверт разом з вказаними документами повернувся до суду із відміткою поштового відділення «за закінченням встановленого строку зберігання». У відповідності до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Відповідно до ст. 275 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. У відповідності до ст.ст.174, 178 ЦПК України відповідач не скористався своїм правом та не направив суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти неї. На підставі ч.1 ст.280 Цивільного процесуального кодексу України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Таким чином, розглянувши подані позивачем документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, як це передбачено ст. 279 ЦПК України. Суд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони грунтуються у відповідності з нормами матеріального права, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 01 вересня 2014 року між Національним авіаційним університетом та [PERSON] , укладено Договір 14-2/ЗФ/050103-644 про навчання, відповідно до якого, виконавець бере на себе зобов`язання за рахунок коштів замовника надати йому освітню послугу по здійсненню навчання з 01 вересня 2014 року за обраним освітньо-кваліфікаційним рівнем (ОКР) «бакалавр», за напрямом 6.050 103 «Програмна інженерія» Відповідно до п.п. 3.2-3.3 п. 3 Договору, Вартість навчання за один навчальний семестр становить 3015,00 грн. Вартість навчання за один навчальний семестр, як правило, відповідає вартості 5-ти календарних місяців з оплатою 603,00 грн. на місяць. Згідно п. 3.5, 3.6 Договору, термін навчання за даним договором становить 3 років 06 місяців. Загальна вартість освітньої послуги, з урахуванням кошторисної вартості наступних років навчання, складає 21708,00 грн. Плата за навчання вноситься за весь перший рік або семестр з початку навчання. Обліковою (базовою) одиницею оплати навчання вважається кошторисна вартість навчання за місяць. Кошти за навчання у поточному навчальному році сплачуються за навчальний семестр не пізніше 10-ти днів від початку семестру. Після першого року (семестру) плата за навчання може вноситись помісячно за окремим погодженим графіком. Як вбачається з матеріалів справи, 11 червня 2015 року [PERSON] видано академічну довідку №085591 про те, що він навчався з 01 вересня 2014 року по 01 червня 2015 року у Національному авіаційному університеті на заочній формі навчання та відрахований за академічну неуспішність та порушення умов договору (несплата за навчання) за наказом від 11 червня 2015 року №1263/ст. Відповідно до п. 4.1 Договору, виконавець має право відрахувати студента за академічну неуспішність, порушення правил внутрішнього розпорядку, порушення умов договору (в т. ч. - несплату за навчання у визначений термін) та в інших випадках, що передбачені чинним законодавством. Згідно Витягу з наказу Національного авіаційного університету №1263/ст від 11 червня 2015 року, [PERSON] , студента 2-го курсу ІЗДН, напрям підготовки 6.050103 «Програмна інженерія», який навчається на договірній основі, відрахувати з університету за академічну неуспішність та порушення умов договору (несплата за навчання) з 01 червня 2015 року. Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. За вимог ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч.1 ст.901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.. Згідно із ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 77-80 Цивільного процесуального кодексу України. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України). Відповідно до ч. 1 ст. 77 Цивільного процесуального кодексу України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Таким чином, належними вважатимуться докази, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення сторін або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Вони мають належати до складу підстав позову або підстав заперечень проти нього і характеризуватися значущістю для визначення спірних правовідносин та зумовленістю цих фактів нормами матеріального права. Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку що відповідачем порушено зобов`язання за Договором 14-2/ЗФ/050103-644 про навчання в частині своєчасної та повної сплати вартості за надані послуги, що підтверджується довідкою, виданої головним бухгалтером НАУ, тому позивач правомірно звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 3015,00 грн., що є вартістю наданих послуг за навчання за період з січня по травень 2015 року, при цьому суд бере до уваги наданий позивачем розрахунок, який складено відповідно до умов договору, враховуючи ту обставину. що відповідачем не надано суду жодного доказу на підтвердження повної сплати за надані послуги. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, строк (термін) виконання зобов`язання. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. (ч.2 ст.615 Цивільного кодексу України). Відповідно до ст. 551 Цивільного кодексу України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до п. 4.2 Договору, за несвоєчасне внесення плати за навчання Замовник сплачує виконавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми за кожен календарний день заборгованості. У зв`язку з невиконанням умов укладеного договору позивачем відповідно п. 4.2 Договору про навчання, нарахована пеня за період з 01 березня 2019 року по 02 березня 2020 року в сумі 973 грн. 31 коп. Укладений між сторонами договір за своєю юридичною природою є договором про надання послуг. За змістом частини першої статті 901, частини першої статті 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. З огляду на викладене слід дійти висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, в якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина перша статті 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги. Отже, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. У статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань (висновок Великої Палати Верховного Суду, висловлений у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц). Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (частина друга статті 625 ЦК Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (частина друга статті 625 ЦК України). З огляду на те, що відповідачка, як встановили суди попередніх інстанцій, прострочила виконання грошового зобов`язання, вона на вимогу позивача повинна сплатити інфляційні втрати та три проценти річних від простроченої суми. Висновок Великої Палати Верховного Суду, висловлений у постанові від 07 липня 2020 року у справі № 14-448цс19-ц Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, суд приходить до висновку, що в межах даного спору позивачем правомірно пред`явлено вимоги до відповідача про стягнення інфляційні втрати за період з 01 червня 2015 року по 02 березня 2020 року у розмірі 1491,98 грн., та три проценти річних у розмірі 430,15 грн., які розраховані позивачем за період з 01 червня 2015 року по 02 березня 2020 року, що підтверджується наданими позивачем розрахунками. Відповідно до ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позов Національного авіаційного університету до [PERSON] про відшкодування витрат за навчання підлягає задоволенню. В порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, суд присуджує до стягнення з [PERSON] на користь Національного авіаційного університету судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2102 грн. 00 коп. Враховуючи наведене та

Outcome: approved