Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в Царичанський районний суд Дніпропетровської області з позовом до Могилівської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області, третя особа Царичанська районна державна адміністрація Дніпропетровської області, в якому просить визнати за нею, як спадкоємцем першої черги спадкування за законом після померлого [INFO] року батька [PERSON], право на право на земельну частку (пай) площею згідно визначених норм в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості), із земель колишнього КСП "Зоря" у селі Могилів Царичанського району Дніпропетровської області, яке належало померлому на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] виданого головою Царичанської районної державної адміністрації Дніпропетровської області на підставі рішення Царичанської районної державної адміністрації Дніпропетровської області від 27.12.1996 року №828/1-р, зареєстрованого 30.01.1997 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за [NUMBER]. На обґрунтування своїх вимог у позовній заяві [PERSON] вказала, що [INFO] року помер її батько - [PERSON], який згідно довідки виконавчого комітету Могилівської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області від 02.10.2018 року №2469 проживав без реєстрації за адресою: [ADDRESS]. Разом з ним з 1995 року проживала [PERSON], вели сумісне господарство та поховала його за власні кошти. Заповіту від імені [PERSON] по Могилівській сільській раді не зареєстровано. Після смерті спадкодавця залишилось спадкове право на земельну частку (пай) площею згідно визначених норм в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості), із земель колишнього КСП "Зоря" у селі Могилів Царичанського району Дніпропетровської області, яке належало померлому на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] виданого головою Царичанської районної державної адміністрації Дніпропетровської області на підставі рішення Царичанської районної державної адміністрації Дніпропетровської області від 27.12.1996 року №828/1-р, зареєстрованого 30.01.1997 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за [NUMBER]. Вказує, що вона є єдиним спадкоємцем за законом першої черги спадкування після померлого [INFO] року батька [PERSON]. Крім того вона фактично прийняла спадщину після померлого батька. Інші спадкоємці свої права на спадкове майно не заявляли. 05.10.2018 року вона звернулась до державного нотаріуса Царичанського району Дніпропетровської області із заявою щодо отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [INFO] року батька [PERSON], проте отримала в цьому відмову внаслідок відсутності оригінального правовстановлюючого документу на спадкове право. У зв'язку з відмовою нотаріуса в оформленні їй права на спадщину вона вимушена звернутися до суду з даним позовом. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася. Надала суду заяву про розгляд справи без її участі, заявлені позовні вимоги підтримує та просить задовольнити їх у повному обсязі. Представник відповідача у підготовче засідання не з'явився. Від сільського голови Могилівської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області [PERSON] на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без участі представника сільської ради, позов визнають у повному обсязі. Третя особа у підготовче засідання не з'явилася. Від завідувача сектору правового забезпечення райдержадміністрації [PERSON] надійшло клопотання про розгляд даної справи без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заявлені позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною першою ст. 5 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст. 81 ЦПК України). Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обгрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (ч.1 ст. 82 ЦПК України). У відповідності до ч.1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 206 ч.1 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд (ст. 206 ч.4 ЦПК України). Статтею 392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється, або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом, ст. 1218 ЦК України - до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно приписів ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Суд, перевіривши справу, з`ясувавши правові позиції сторін, перевіривши відповідність визнання позову відповідачем вимогам закону за відсутності загрози порушенню прав, свобод чи інтересів інших осіб, вважає можливим та необхідним прийняти визнання відповідачем позову, оскільки це не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, так як позивач є єдиним спадкоємцем за законом після померлого [INFO] року батька - [PERSON]; інших осіб, які б мали право на обов'язкову частку в спадковому майні, не має; інші особи на це майно з дня смерті спадкодавця своїх претензій не заявляли. Обставини, викладені в позовній заяві, визнані відповідачем та знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду. Із встановлених обставин випливає, що між сторонами існують правові відносини щодо набуття права власності на майно в порядку спадкування за законом, до яких повинні бути застосовані ст. ст. 328, 1216, 1218, 1261 Цивільного кодексу України. За викладених обставин, суд приходить до висновку про те, що маються законні підстави для винесення судового рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved