Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-30 00:00:00

До Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу звернувся [PERSON] до [PERSON], що є законним представником неповнолітніх дітей [PERSON], [PERSON], [PERSON], треті особи - ТОВ «УЮТ-2011", КМУ УМВС України в Дніпропетровській області, [PERSON], [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод в користуванні, володінні та розпорядженні житловим приміщенням. В судове засідання позивачі не з'явилися, кожен окремо надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Відповідачка у судове засідання не з'явилася, через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи без її участі, позов визнала. Представник третьої особи - КМУ УМВС України в Дніпропетровській області в судове засідання не з'явився, просив суд розглянути справу без його участі. Представник третьої особи - ТОВ «УЮТ-2011" в судове засідання не з'явився, просив суд розглянути справу без його участі. Представник третьої особи служба у справах дітей Жовтневої районної у місті ради м. Кривого Рогу, в судове засідання не з'явилась просила розглянути справу без їх участі. Надала витяг з протоколу комісії в якому зазначено про можливість порушення майнових прав малолітніх дітей (можливість прийняти участь у приватизації). Треті особи, [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явились просили розглядати справу без їх участі Фіксація судового засідання за допомогою технічних засобів, згідно ст.197 ЦПК України не здійснюється. Судом встановлено, що на підставі ордеру № 1061, виданого виконкомом Жовтневої районної у місті ради м. Кривого Рогу 19 квітня 1982 року,позивачу, а також члени його сім'ї, яка складалась із трьох осіб, а саме з його дружини [PERSON], сина - [PERSON] та відповідачки [PERSON], отримав право на зайняття трикімнатної квартири житловою площею 36,49 кв. метрів, яка розташована в будинку [ADDRESS].( а.с.7) Наймачем квартири є [PERSON], вищевказана квартира до теперішнього часу не приватизована. На протязі часу склад сім'ї позивача змінювався, на теперішній час в квартирі зареєстровані: [PERSON], неповнолітні діти [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с. 8) . [PERSON] та її діти [PERSON], [PERSON], [PERSON] зареєстровані за вищевказаною адресою проте постійно мешкає в м. Горлівка. Відповідно до договору дарування земельної ділянки та житлового будинку від 26 жовтня 2013 року [PERSON] належить житловий будинок загальною площею 54,40 кв. м. за № 153 розташований у Микитівському районі м. Горлівка, де вона фактично мешкає разом з дітьми. Згідно акту від 20 січня 2014 року , який складений сусідами [PERSON] та її діти не проживають у квартирі, яка розташована в будинку [ADDRESS] з 2004 року ( а.с.6). Вирішуючи даний спір, суд керується ст.ст. 71, 72 ЖК України, згідно яким особа може бути визнана такою, що втратила право на житлове приміщення в судовому порядку у разі її відсутності понад шість місяці без поважної причини. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.10 від 12.04.1985г. (із змінами від 10.03.1989г., 25.12.1992г.) «Про деякі питання, що виникають в практиці застосування судами Житлового Кодексу України», у справах про визнання наймача або членів його сім'ї, що втратили право на житлове приміщення (ст.71 ЖК України), необхідно з'ясувати причини відсутності відповідача понад встановлених термінів. У разі їх поважності, зокрема, неприязних взаємостосунків з іншими членами сім'ї і т.д., суд може продовжити пропущений термін. Виходячи з положень ст. 71 ЖК України та роз'яснень, що містяться в пп. 10 і 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року № 2 "Про деякі питання, що виникають в практиці застосування судами Житлового кодексу України", право користування жилим приміщенням при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім ї зберігається протягом шести місяців або інших строків, передбачених цією статтею. В разі відсутності цих осіб понад встановлені строки з поважних причин (перебування у відрядженні, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) цей строк може бути продовжений судом. Вивчивши матеріали справи і надані суду докази, суд вважає, що відповідач [PERSON] та неповнолітні діти [PERSON], [PERSON], [PERSON] відсутні за місцем своєї реєстрації з 2004 року. Відповідно до ст. 107 ЖК України наймач жилого приміщення вправі за згодою членів сім'ї в будь-який час розірвати договір найму. Із матеріалів справи вбачається, що відповідачка отримала право на проживання та вселилася до спірної квартири як член сім'ї наймача - дочка. У разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім'я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім'ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Виходячи з того, що діти позивачки проживали з нею, про що зазначено та підтверджено останньою в її заяві поданої до канцелярії суду, та враховуючи вимоги ст..29 ЦК України, за правилами якої місце проживання дітей визначається місцем проживання її батьків або одного з них, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими і законними та такими, що підлягають частковому задоволенню. Між тим, діти відповідачки [PERSON], [PERSON], [PERSON] не можуть бути визнані такими, що втратили право користування спірною квартирою, оскільки, у зв'язку з своїм віком, не можуть самостійно визначати місце свого проживання, а тому і не можуть проживати у спірній квартирі з поважних причин. Вирішуючи позовні вимоги [PERSON], в частині зобов'язання третьої особи зняти з реєстрації відповідача суд прийшов до наступного. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду, зокрема про позбавлення права власності на житлове приміщення або користування житловим приміщення, визнання особи безвісно відсутньою або померлою тощо. Відповідно до змісту зазначеної норми права, поняття «зняття з реєстрації» нерозривно пов`язане з поняттям «житлові права»(право власності на житлове приміщення, право користування житловим приміщенням, визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, виселення із займаного приміщення та інше). Із вказаної норми випливає, що зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою. Виходячи з того, що Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Таким чином, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст.ст. 71, 72, 107,116, 156 ЖК України; ст. 405 ЦК України). Отже, позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial