Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із позовною заявою, де просить визнати поважними причини пропуску строку на прийняття спадщини після померлого 06.10.2017 року [PERSON] та визначити додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини. Одночасно просить встановити факт проживання однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини з [PERSON], який помер [INFO] року. Свої вимоги позивач обгрунтовує тим, що [INFO] року помер [PERSON], з яким вона проживала однією сімєю без реєстрації шлюбу з 2007 року до дня його смерті в [ADDRESS]. Зазначений будинок належав матері померлого [PERSON] - [PERSON] на підставі договору купівлі- продажу.[INFO] року [PERSON] померла, єдиним спадкоємцем після її смерті був син [PERSON], який свідоцтво про право на спадщину після смерті матері у встановленому законом порядку не одержував, але у відповідності до ч.3 ст.1223 ЦК України право на спадкування виникло у [PERSON] у день відкриття спадщини після смерті [PERSON] Вона, як спадкоємець четвертої черги, звернулась до державного нотаріуса Жовтоводської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Однак, їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку із відсутністю документів, підтверджуючих факт проживання зі спадкодавцем однією сім'єю не менше п'яти років до часу відкриття спадщини. Окрім того, просить визнати поважними причини пропуску нею строку на прийняття спадщини та встановити додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини після померлого [PERSON] Позивач підтримала позовні вимоги в повному обсязі та надала пояснення аналогічні тим, що викладені в позовній заяві і просила суд задовольнити їх в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, пославшись на доводи викладені у відзиві на позов, при цьому зазначила, що позивачем надано не достатньо доказів пропуску строку для звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. При цьому, не заперечувала проти встановлення факту проживання [PERSON] із померлим [PERSON] однією сім'єю не менше як п'ять років до відкриття спадщини . Заслухавши позивача, допитавши свідків, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає , що позов підлягає частковому задоволенню за наступними підставами. Судом встановлені такі факти і відповідні ним правовідносини. [INFO] року в місті Жовті Води Дніпропетровської області померла [PERSON], про що Жовтоводським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] (а.с.8). Відповідно до копії заповіту від 01.12.1992 року [PERSON] заповіла належний їй жилий будинок з господарчими будівлями , що знаходиться в [ADDRESS] рідному єдиному синові - [PERSON] (а.с.30). Свідоцтво про право на спадщину після смерті матері [PERSON] у встановленому законом порядку не одержував. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого Жовтоводським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області [INFO] [PERSON] помер, про що [INFO] року складено відповідний актовий запис № 650 (а.с. 7). Після смерті останнього відкрилась спадщина на житловий будинок [ADDRESS], що належав матері померлого [PERSON]- [PERSON] на підставі договору купівлі -продажу посвідченого державним нотаріусом Жовтоводської державної нотаріальної контори 24 квітня 1990 року (а.с.10-11). Відповідно до копії спадкової справи №172/2018 до майна померлого [INFO] року громадянина [PERSON], з заявою про прийняття спадщини 12 червня 2018 року звернулась [PERSON].(а.с.67). Однак, постановою державного нотаріуса Жовтоводської державної нотаріальної контори їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з відсутністю документів, що підтверджували б факт родинних стосунків між нею та [PERSON] (а.с.24). Згідно довідки виданої головою квартального комітету №9 Булаш Р.М. від 07.08.2018 року, що підтверджується підписами свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] зазначено, що [PERSON], що зареєстрована за адресою [ADDRESS] проживала з [PERSON], що зареєстрований за адресою [ADDRESS] однією сім'єю, вели спільне господарство з 2007 року до дня його смерті, [INFO] року (а.с.18). Відповідно наданого договору замовлення на організацію та проведення поховання №494 від 11.10.2017 року позивач здійснювала поховання [PERSON] (а.с.25.) Свідки [PERSON], [PERSON], кожна окремо, у судовому засіданні зазначили, що являючись сусідами засвідчують те, що [PERSON] проживала з [PERSON] за адресою [ADDRESS], проблизно із 2010 року, вели спільне господарство, разом обробляли земельну ділянку біля будинку, здійснювати продбання господарських речей. Стосунки між останніми були як між чоловіклм та дружиною. Свідок [PERSON] вказала, що з [PERSON] знайома з 2010 року та підтримує дружні стосунки. Остання проживала [ADDRESS] разом з дочкою, [PERSON] та його мамою. З [PERSON] позивач вела спільне господарство, разом їздили на відпочинок, стосунки були між ними як між подружжям, остання також займалася похованням [PERSON] та його матері. Відповідно до ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких,що не суперечать моральним засадам суспільства. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Враховуючи положення ст. 3 СК України та п.21 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», згідно яких сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.До таких спадкоємців слід віднести тих осіб, які не пов'язані із спадкодавцем кровним спорідненням, не були його родичами, не знаходилися у шлюбі та інших осіб, які з певних причин проживали однією сім'єю. При цьому ст. 2 СК України містить відкритий перелік осіб, які належать до членів сім'ї. Однак поняття "проживання однією сім'єю" та "член сім'ї" не є тотожними. Особа може бути близьким родичем спадкодавця, тобто відноситися до членів сім'ї, проте не проживати з ним однією сім'єю. Центральною ознакою проживання спадкоємця однією сім'єю зі спадкодавцем є систематичне ведення з ним спільного господарства, тобто прийняття участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності сім'ї. При цьому важливою, проте не основною ознакою, є проживання в одному приміщенні зі спадкодавцем. До кола осіб, які можуть одержати право на спадкування за ст. 1264 ЦК відносяться й інші родичі спадкодавця, причому ними можуть також особи однієї статі зі спадкодавцем, або особи, які взагалі не пов'язані спорідненням зі спадкодавцем. Відповідно до ст. 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків від фізичної особи, яка померла/ спадкодавця/ до інших осіб /спадкоємців/. Згідно з ч.1 ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняттям спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Частиною 2 статті 1259 ЦК України передбачено, що відповідно до ч. 2 ст. 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Відповідно до ст.1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до роз'яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», викладених у абзацах 1 та 4 пункту 21, при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. До числа спадкоємців четвертої черги не входить особа, яка хоч і проживала спільно зі спадкодавцем, але перебувала у зареєстрованому шлюбі з іншою особою. За змістом ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч.1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідно дост. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суд вважає, що дослідженими письмовими доказами та показами свідків підтверджено той факт, що [PERSON] та [PERSON], який помер [INFO] року, проживали однією сім'єю, не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини, а тому вказана позовна вимога підлягає задоволенню. Вимога позивача щодо визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини задоволенню не підлягає, оскільки суд не наділений повноваженнями щодо визначення своєчасності звернення спадкоємця із заявою про прийняння спадщини. При цьому, нотаріусом відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про прийняття спадщини не з підстав пропуску строку передбаченого для звернення. На підставі викладеного, у відповідності з зазначеними нормами закону і

Outcome: partial