Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-16 00:00:00

В обґрунтування свого позову вказала, що 12 березня 2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступник - ПАТ КБ «ПриватБанк», (Відповідач-1) по справі та [PERSON] (Відповідач-2) був укладений Договір про іпотечний кредит № DZL0GI0000004865 (надалі по тексту - «Кредитний договір»), за умовами якого ЗАТ КБ «ПриватБанк» надав [PERSON] для поліпшення якості окремої квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], грошові кошти в сумі 157 500,00 грн. на строк до 12.03.2023 року за умовою сплати процентів за користування кредитом в розмірі 15,00 % річних (п.1.1 Кредитного договору) та сплати щомісячного платежу у розмірі 2226,87 грн. шляхом внесення готівки до каси ПАТ КБ «ПриватБанк» або шляхом перерахувань на рахунок № 29094059155235, відкритий у банку . Виконання [PERSON] зобов'язань за Кредитним договором забезпечувалося іпотекою нерухомого майна житлового призначення, розташованого за адресою: [ADDRESS]. Крім того, виконання позичальником [PERSON] зобовязань за Кредитним договором забезпечувалось Договором поруки № DZL0GI0000004865 від 12.03.2008 р. (надалі - «Договір поруки , укладеним між ПАТ КБ «ПриватБанк», [PERSON] та фізичною особою - [PERSON] (надалі по тексту - «Позивач»), Відповідно до п. 1 вказаного Договору поруки, Поручитель зобовязався відповідати перед Кредитором солідарно у повному обсязі за несвоєчасне виконання Боржником усіх його зобовязань за Договором про іпотечний кредит № DZL0GI0000004865 від 12.03.2008 р. та додатковими угодами до нього, як існуючими на момент укладення Договору, так і тими, що виникнуть на його підставі в майбутньому. Відповідно до п. 2.1.1. Договору поруки, Кредитор має право у разі невиконання Договору поруки, Кредитор має право у разі невиконання Боржником своїх зобов'язань за Кредитним договором протягом 5-ти робочих днів з дня невиконання предявити вимоги безпосередньо до Поручителя. Ці вимоги є обовязковими для виконання протягом 5 (пяти) робочих днів з моменту отримання Поручителем від Кредитора письмового повідомлення про невиконання Боржником зобовязань за Кредитним договором. Згідно п. 2.6.1 Договору поруки, якщо Боржник невзмозі вчасно здійснити платіж у відповідності до Кредитного договору, він письмово повідомляє про це Поручителя і Кредитора не пізніше ніж за три дні до моменту настання строку платежу. Згідно п. 3.1 Договору поруки, Поручитель відповідає за зобовязаннями згідно з Кредитним договором у тому ж обсязі, що і Боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків тощо. Відповідно до п. 3.4 Договору поруки визначено, що Поручитель та Боржник залишаються зобовязаними перед Кредитором до того моменту, поки всі зобовязання за Кредитним договором не будуть виконані повністю. Основний боржник - Відповідач-2 [PERSON], належним чином взятих на себе зобовязань за Кредитним договором не виконувала, у звязку з чим 11 березня 2009 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до неї із позовом про звернення стягнення до Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська, у якому просив суд в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № від 12.03.2008 р., в розмірі 35733,08 грн. звернути стягнення на квартиру загальною площею 49,10 кв. м., яка розташована за адресою: [ADDRESS], шляхом продажу вказаного предмету іпотеки ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладанням від імені [PERSON] договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою - покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також виселити Відповідача зі зняттям з реєстраційного обліку. Вказаний позов 06 квітня 2009 року був прийнятий до провадження (суддя Кіряк А.В.), справа № 409/69/12. Пізніше, 12.10.2012 року ухвалою про залишення позовної заяви без розгляду іншим суддею Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Багбая Є.Д. встановлено, що вищезазначене провадження відкрито суддею Кіряком А.В. 06 квітня 2009 року та справа по суті не розглянута . 28 вересня 2015 року іншим суддею Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Лобарчук О.О. розгляд справи № 409/69/12 за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про звернення стягнення поновлено, справа по суті на день подання позову не розглянута . В той же час, основний боржник за Кредитним договором [PERSON] всупереч п.2.6.1, жодного разу не повідомила Позивача як поручителя про неможливість виконання нею своїх зобовязань, а Кредитор - ПАТ КБ «ПриватБанк», в супереч п. 2.1.1 Кредитного договору, предявляючи позов до [PERSON], не заявив до Позивача жодної письмової вимоги. Так, лише 23.09.2010 р., майже через 17 місяців після відкриття провадження по справі про стягнення заборгованості із основного боржника [PERSON], Відповідач-1 направив письмову вимог) вих. № [NUMBER] про повне дострокове виконання Поручителем [PERSON] своїх зобовязань згідно Кредитного договору № DZL0GI0000004865 від 12.03.2008 р. Оскільки Позивачем вказана вимога залишилась без задоволення, Відповідач-1 20.08.2015 року, майже через 5 років, направив ще одну письмову вимогу вих. № 30.1.0.0/2-878DNLFZ0YAТ9 про дострокове виконання поручителем кредитних зобовязань, яку Позивач залишила без задоволення . Письмова вимога Відповідача-1, направлена ще раніше, а саме 29.05.2012 року за вих.№30.1.0.0/2 про повне дострокове виконання кредитних зобовязань у 30-денний строк, була направлена лише на адресу основного боржника - [PERSON], та поручителю [PERSON] взагалі не направлялась. Таким чином, ні після предявлення позову до [PERSON] про звернення стягнення 06.04.2009 року, ні після предявлення вимог про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплати відсотків за користування кредитом та пені, Кредитором станом на день подання даного позову (21 вересня 2016 року) так і не було предявлено вимог до поручителя [PERSON] шляхом подання відповідного позову до суду. Відповідно до наведеного, суд має встановити, що умовами Договору поруки № DZL0GI0000004865 від 12.03.2008 р. не визначено строк дії договору поруки. Оскільки кредитор ПАТ КБ «ПриватБанк» 06.04.2009 року розпочав стягнення кредитної заборгованості достроково у повному обсязі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, ним відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України було змінено кінцевий строк повного погашення кредиту. За таких обставин Відповідач-1 був зобовязаний предявити позов до поручителя [PERSON] протягом шести місяців від дати подання позову до основного боржника (настання строку виконання основного зобовязання), чого ним зроблено не було (06.04.2009 року + 6 місяців = до 06.10.2009 року). Звертаємо увагу суду і на той факт, що Банком також пропущено шестимісячний строк на звернення до суду після предявлення ним претензій про повне дострокове виконання кредитних зобовязань, що заявлені безпосередньо до Поручителя - 23.09.2010 р. + 6 місяців = до 23.03.2011 р. та 20.08.2015 + 6 місяців = до 20.02.2016 року. Таким чином, за будь-яких обставин Відповідач-1 вийшов за межі передбаченого законом шестимісячного строку, початок перебігу якого має обчислюватись від кінцевого строку повного виконання боржником [PERSON] своїх зобовязань за кредитним договором. Закінчення вказаного строку має припадати на 06 жовтня 2009 року, а тому порука [PERSON] є припиненою в силу закону. При цьому саме позов, а не досудова вимога, має бути предявлений до Поручителя відповідно до наведених правових позицій Верховного Суду України. В той же час, станом на 22.09.2016 року , ПАТ КБ «ПриватБанк до Поручителя [PERSON] із відповідним позовом не звертався, а тому Договір поруки № DZL0GI0000004865 від 12.03.2008 р. є припиненим в силу ч. 4 ст. 559 ЦК України. 25 серпня 2016 року Відповідачем-1 ПАТ КБ «ПриватБанк» були списані із зарплатної картки [PERSON] № 5168757279209375 грошові кошти у сумі 625,00 грн., які були спрямовані на погашення простроченої заборгованості за рахунком 29......55 . Як пояснили представники Відповідача-1, вказана операція є договірним списанням грошових коштів Позивача як поручителя, що були направлені на погашення кредитної заборгованості [PERSON] за Кредитним договором №DZL0GI0000004865 від 12.03.2008 р. Оскільки Позивач на сьогодні не визнає себе поручителем за даним кредитним договором та вважає відповідно до вищенаведеного свою поруку припиненою, а дії Відповідача-1 щодо договірного списання кредитної заборгованості 25.08.2016 року - такими, що не засновані на законі, Позивач вимушена звернутись до суду із даним позовом про визнання поруки припиненою. Дії ПАТ КБ «ПриватБанк» щодо списання грошових коштів з Поручителя у рахунок погашення заборгованості Відповідача-2 [PERSON] свідчать про те, що Відповідачем-1 не визнається факт припинення Договору поруки № DZL0GI0000004865 від 12.03.2008 р. В судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги та просить їх задовольнити повністю. Представник позивача - [PERSON] ., який діє на підставі договору про надання правової допомоги від 28.12.2016 року, підтримав вимоги позивачки, послався на обставини, викладені в позовній заяві. Просить задовольнити позовні вимоги [PERSON] повністю. Відповідач [PERSON] надала суду заяву, в якій просила розглядати справу у її відсутність, проти задоволення позову не заперечує. (а.с.49) Представник відповідача ПАТ КБ "Приватбанк" - [PERSON], який діє на підставі довіреності від 21.02.2014 року, заперечує проти задоволення позову, надав заяву про проведення судового засідання в його відсутність. (а.с.70) Суд, вислухав думку учасників процесу, вважає, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню по наступним підставам. В судовому засіданні встановлено, що 12 березня 2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступник - ПАТ КБ «ПриватБанк», (Відповідач-1) по справі та [PERSON] (Відповідач-2) був укладений Договір про іпотечний кредит № DZL0GI0000004865 (надалі по тексту - «Кредитний договір»), за умовами якого ЗАТ КБ «ПриватБанк» надав [PERSON] для поліпшення якості окремої квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], грошові кошти в сумі 157 500,00 грн. на строк до 12.03.2023 року за умовою сплати процентів за користування кредитом в розмірі 15,00 % річних (п.1.1 Кредитного договору) та сплати щомісячного платежу у розмірі 2226,87 грн. шляхом внесення готівки до каси ПАТ КБ «ПриватБанк» або шляхом перерахувань на рахунок № 29094059155235, відкритий у банку . (а.с. 9-12) Виконання позичальником [PERSON] зобовязань за Кредитним договором забезпечувалось Договором поруки № DZL0GI0000004865 від 12.03.2008 р. (надалі - «Договір поруки , укладеним між ПАТ КБ «ПриватБанк», [PERSON] та фізичною особою - [PERSON]. (а.с. 13) Оскільки [PERSON], належним чином взятих на себе зобовязань за Кредитним договором не виконувала, у звязку з чим 11 березня 2009 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до неї із позовом про звернення стягнення до Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська, у якому просив суд в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № від 12.03.2008 р., в розмірі 35733,08 грн. звернути стягнення на квартиру загальною площею 49,10 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS], шляхом продажу вказаного предмету іпотеки ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладанням від імені [PERSON] договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою - покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також виселити Відповідача зі зняттям з реєстраційного обліку. Вказаний позов 06 квітня 2009 року був прийнятий до провадження (суддя Кіряк А.В.), справа № 409/69/12. Пізніше, 12.10.2012 року ухвалою про залишення позовної заяви без розгляду іншим суддею Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Багбая Є.Д. встановлено, що вищезазначене провадження відкрито суддею Кіряком А.В. 06 квітня 2009 року та справа по суті не розглянута . 28 вересня 2015 року іншим суддею Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Лобарчук О.О. розгляд справи № 409/69/12 за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про звернення стягнення поновлено, справа по суті на день подання позову не розглянута . 23.09.2010 року ПАТ КБ "ПриватБанк" направив письмову вимогу за вих. № [NUMBER] про повне дострокове виконання Поручителем [PERSON] своїх зобовязань згідно Кредитного договору № DZL0GI0000004865 від 12.03.2008 року ( а.с. 18,19) Згідно з частиною 4 статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Умова п.п. 4.1-4.3 Договору поруки про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Відповідно до розяснень, наданих у п. 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» зазначено, що сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Відповідно до наведеного, судом встановлено, що умовами Договору поруки № DZL0GI0000004865 від 12.03.2008 р. не визначено строк дії договору поруки. Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Оскільки кредитор ПАТ КБ «ПриватБанк» 06.04.2009 року розпочав стягнення кредитної заборгованості достроково у повному обсязі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, ним відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України було змінено кінцевий строк повного погашення кредиту. За таких обставин Відповідач-1 був зобовязаний предявити позов до поручителя [PERSON] протягом шести місяців від дати подання позову до основного боржника (настання строку виконання основного зобовязання), чого ним зроблено не було (06.04.2009 р. + 6 місяців = до 06.10.2009 року). Банком також пропущено шестимісячний строк на звернення до суду після предявлення ним претензій про повне дострокове виконання кредитних зобовязань, що заявлені безпосередньо до Поручителя - 23.09.2010 р. + 6 місяців = до 23.03.2011 р. та 20.08.2015 + 6 місяців = до 20.02.2016 року. Таким чином, за будь-яких обставин Відповідач-1 вийшов за межі передбаченого законом шестимісячного строку, початок перебігу якого має обчислюватись від кінцевого строку повного виконання боржником [PERSON] своїх зобовязань за кредитним договором. Закінчення вказаного строку має припадати на 06 жовтня 2009 року, а тому порука [PERSON] є припиненою в силу закону. Вказане підтверджується і судовою практикою Верховного суду України, висновки якого с обовязковими для судів першої інстанції. Відповідно до правової позиції, викладеної Верховним Судом України у Постанові від 17.09.2014 р. у справі № 6-53цс14, «...Виходячи з положень другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного зобовязання за договором повинно бути предявлено у судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобовязанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобовязання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем). Таким чином, закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобовязання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся із позовом до поручителя». Вказані доводи підтверджуються ще одною правовою позицією, викладеною Верховним Судом України у постанові від 21.01.2015 р. в справі № 6-190цс14 : «...предявивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплати відсотків за користування кредитом та пені, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України починаючи від цієї дати. Таким чином змінив строк виконання основного зобовязання й був зобовязаний предявити позов до поручителя протягом шести місяців,, у разі зміни кредитором на підставі частини другої статті 1050 ЦК України строку виконання основного зобовязання передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячний строк підлягає обрахуванню від цієї дати». Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд України у постанові від 02.09.2015 року у справі №6-1077цс15 , зазначивши: «...При вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно статті 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобовязання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобовязань за цим договором, строк предявлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту порушення позичальником строку виконання зобовязання згідно з такими умовами або у звязку із застосуванням банком права на вимогу про повернення кредиту достроково - з моменту порушення встановленого банком строку дострокового повернення позичальником кредиту. Предявивши вимогу про дострокове повернення кредиту та сплати відсотків за користування ним кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобовязання н міг предявити позов до поручителя протягом шести місяців, починаючи від дати порушення позичальником встановленого банком строку для дострокового повернення кредиту». При цьому саме позов, а не досудова вимога, має бути предявлений до Поручителя відповідно до наведених правових позицій Верховного Суду України. В той же час, станом на 22.09.2016 року (день подання цієї позовної заяви), ПАТ КБ «ПриватБанк до Поручителя [PERSON] із відповідним позовом не звертався, а тому Договір поруки № DZL0GI0000004865 від 12.03.2008 р. є припиненим в силу ч. 4 ст. 559 ЦК України. Відповідно до вимог\~ст. 88 ЦПК України\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому, з відповідачів на користь позивача повинно бути стягнено сплачений судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп. що підтверджені документально. (а.с. 2). Повний текст рішення викладено 21 лютого 2017 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved