Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заяою до [PERSON] про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Свої позовні вимоги мотивувала тим, що починаючи з 2011 року вона та відповідач проживали разом без реєстрації шлюбу. [INFO] у них народилась донька, [PERSON], яка на теперішній час проживає разом із позивачем. 13.10.2012 року між [PERSON] та [PERSON] Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції був зареєстрований шлюб, актовий запис № 357. Починаючи з червня 2013 року шлюбні відносини між позивачем та відповідачем було припинено. Спільне життя з відповідачем не склалося з причин різних поглядів на розвиток та існування сім'ї, сумісне господарство не ведеться. Крім того, позивач вказала, що відповідач і не несе витрати з утримання сім'ї. Сторони домовили, що обов'язок відповідача із утримання доньки буде виражатися у сплаті аліментів за рішення суду, а обов'язок позивача буде виражатися у щоденному догляді, піклуванні та матеріальному забезпеченню дитини. Отже, [PERSON] просила суд розірвати шлюб укладений між нею та [PERSON] Стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1 032 гривень щомісяця, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття, та допустити негайне виконання рішення суду у частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує та наполягає на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] також в судове засідання не з'явився, подав відзив на позовну заяву, просить розглядати справу у його відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності, суд дійшов до висновку за можливим позовні вимоги [PERSON] задовольнити, з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] у місті Запоріжжі народилась [PERSON], про що був зроблений відповідний актовий запис № 584, батьками якої записані [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданого Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції 03.08.2012 року. 13.10.2012 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, який зареєстрований Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції був зареєстрований шлюб, актовий запис № 357, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER]. Частиною 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ч. 2 ст. 104 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" № 11 від 21.12.2007 року, шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Під час вирішення судом справи встановлено, що [PERSON] та [PERSON] проживають окремо починаючи з червня 2013 року, шлюбні відносини між ними припинені, сумісне господарство не ведеться, а тому суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам та інтересам їх неповнолітньої дитини, у зв'язку із чим шлюб між сторонами має бути розірваний. За таких обставин, позовні вимоги [PERSON] про розрівання шлюбу є такими, що підлягають задоволенню. Згідно ст. 51 Конституції України, ч.1 ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 8 Закону України „Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, держави-учасниці признають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здатностей та фінансових можливостей. Способи виконання обов'язку утримувати дитину визначені статтею 181 СК України, зазмістом якої кошти на утримання дитини (аліменти) за рішенням суду присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 182 СК України, при визначені розміру аліментів суд враховує стан здоров'я матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, а також інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятков випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] повністю визнав позовні вимоги [PERSON] про стягнення на її користь аліментів на утримання доньки, в розмірі 1 032,00 гривень щомісяця, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, у зв'язку з чим позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини є також такими, що підлягають задоволенню. Крім того, враховуючи те, що позивач за подання до суду позовної вимоги про стягнення аліментів, відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України „Про судовий збір", звільнена від сплати судового збору, суд вважає за необхідне стягнути на користь держави дані витрати з відповідача по справі. Отже, за викладених вище обставинах, позов [PERSON] є таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved