Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-01 00:00:00

ПАТ Комерційний банк "Приватбанк" (далі - ПАТ КБ «Приватбанк») звернувся до суду з позовом до [PERSON], у якому, посилаючись на неналежне виконання умов договору про надання фінансового лізингу DO00A+28423564 від 22.05.2013 року, просить стягнути з відповідача заборгованість, яка виникла станом на 07 квітня 2016 року, в розмірі 84287,85 грн. і яка складається з: 58948,51 грн. - заборгованості по залишку вартості предмету лізингу, 14911,45 грн - заборгованості за винагородою за користування предметом лізингу 3433,04 грн. - заборгованості за винагородою за проведення моніторингу предмету лізингу 6994,85 грн. - заборгованості за страховою винагородою. Обгрунтовуючи позовні вимоги позивач в позові зазначає, що відповідно до укладеного договору про надання фінансового лізингу № DO00A+28423564 від 22.05.2013 року банк передав відповідачу у платне користування автомобіль марки Daewoo, модель - Nexia, 2012 року випуску, тим ТЗ - седан-В, номер кузова/шасі - [NUMBER], реєстраційний номер - [NUMBER]. В свою чергу відповідач зобов»язався сплачувати щомісячні платежі, пов»язані з виконанням договору лізингу у строк та у розмірі, встановлених у Додатку 2 Графік лізингових платежів, з переходом права власності на предмет лізингу по закінченню строку виконання договору. У порушення вимог законодавства та вимог договору лізингу відповідач свої зобов»язання за вказаним договором належним чином не виконував, у зв»язку з чим станом на 07.04.2016 року утворилась заборгованість відповідача перед банком за фактичний строк користування предметом лізингу в зазначеному вище розмірі, яку позивач просить стягнути з відповідача, а також судові витрати понесені позивачем внаслідок звернення з вказаним позовом до суду. В судове засідання представник позивача - Щирий А.М. не з»явився, надавши заяву в якій просив справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. З заяви представника позивача також вбачається, що останній не заперечував проти винесення заочного рішення по справі. Суд вважав за можливе розглянути справу у відсутності представника позивача, що відповідає вимогам ст. 169 ЦПК України. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи належним чином був повідомлений, шляхом опублікування оголошення про виклик відповідача в газеті «Урядовий кур»єр» від 21.07.2016 року № 135. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв'язку з викладеним, враховуючи заяву представника позивача, який не заперечував проти розгляду справи у відсутність відповідача, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача по матеріалам, які є в наявності в справі і постановити заочне рішення, направивши за місцем мешкання відповідача копію рішення суду для відома. Дослідивши матеріали справи судом встановлено таке. Відповідач - [PERSON]., шляхом подання заяви про приєднання до умов та правил надання фінансового лізингу № DO00A+28423564 від 22.05.2013 року, відповідно до ст..ст.633,634 ЦК України та ЗУ «Про фінансовий лізинг» приєднався до публічного договору фінансового лізингу (далі Договір лізингу), розміщеному на офіційному Веб-сайті Банку www.privatbank.ua (а.с.8-9). При цьому сторони узгодили, що Лізингодавець, яким виступив Банк, передає Лізингоодержувачу - [PERSON], в особисте використання предмет лізингу, а саме - автомобіль згідно до викладеної у додатку № 1 специфікації, а саме: автомобіль марки Daewoo, модель - Nexia, 2012 року випуску, тим ТЗ - седан-В, номер кузова/шасі - [NUMBER], реєстраційний номер - [NUMBER] (а.с.8 зворотній бік). Відповідно до заяви про приєднання до умов та правил надання фінансового лізингу № DO00A+28423564 від 22.05.2013 року, вказана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами складає договір фінансового лізингу. Але, суд зазначає, що до позовної заяви, позивачем, крім вказаної заяви, додатків 1 та 2 до договору фінансового лізингу № DO00A+28423564 від 22.05.2013 року будь-яких інших документів (Умов та правил надання банківських послуг, тарифів), які є невід»ємними частинами вказаного договору, суду не надано. Таким чином, суд не має можливості в повному обсязі перевірити умови за яких був укладений договір фінансового лізингу № DO00A+28423564 від 22.05.2013 року. Згідно наявної в матеріалах справи заяви [PERSON] про приєднання до умов та правил надання фінансового лізингу вбачається, що строк лізингу - 60 місяців з моменту підписання Додатку 2 (Графік лізингових платежів). Лізингоодержувач - [PERSON] згідно умов Договору фінансового лізингу зобов»язався щомісячно, в період з «21» по «25» число кожного місяця, сплачувати платежі, які складаються з: платежа по відшкодуванню частини вартості предмета лізингу в розмірі згідно Додатку 2 винагороди за користування предметом лізингу в розмірі згідно Додатку 2, якщо інше не зазначено в Умовах та правилах надання банківських послуг винагороди за проведення щомісячного моніторингу предмету лізингу в розмірі згідно Додатку 2, якщо інше не зазначено в Умовах та правилах надання банківських послуг. Пунктом 1.3 заяви про приєднання до умов та правил надання фінансового лізингу № DO00A+28423564 від 22.05.2013 року передбачено, що Лізингоодержувач щомісяця в період сплати сплачує щомісячний платіж в розмірі 2204,43 грн. та відшкодовує Лізингодавцю всі витрати Лізингодавця, що пов»язані з виконання договору, та які виникли у Лізингодавця протягом місяця, який передує поточний місяць. Датою підписання заяви про приєднання до умов та правил надання фінансового лізингу № DO00A+28423564 від 22.05.2013 року є 22 травня 2013 року. З позовної заяви позивача вбачається, що відповідач умови договору не виконував, внаслідок чого виникла заборгованість за договором лізингу, яка станом на 07 квітня 2016 року становить 84287,85 грн. і складається з: заборгованості по залишку вартості предмету лізингу - 58948,51 грн., заборгованості за винагородою за користування предметом лізингу - 14911,45 грн заборгованості за винагородою за проведення моніторингу предмету лізингу - 3433,04 грн. заборгованості за страховою винагородою - 6994,85 грн.. Вказану заборгованість позивач підтвердив відповідним розрахунком заборгованості, доданим до позову (а.с.6). Вирішуючи питання чи підлягає вказаний позов задоволенню суд виходить з такого. Статтями 525, 526, 625 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно з ст..ст.1, 3 Закону України "Про фінансовий лізинг", ст. 806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). У ч. 1 ст. 2 Закону України «Про фінансовий лізинг» визначено, що відносини, які виникають у зв'язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями ЦК України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, поставку з урахуванням особливостей, що встановлюються цим Законом. До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом (ч.2 ст.806 ЦК України). До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.Особливості окремих видів і форм лізингу встановлюються законом. Статтею 628 ЦК України передбачено, що сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Договір лізингу за своєю правовою природою є змішаним договором та містить елементи договору оренди (найму) та договору купівлі-продажу транспортного засобу, що випливає зі змісту договору відповідно до ст. 628 ЦК України Відповідно до ч. 2 ст. 799 ЦК України договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню (оскільки до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду). У разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним (ч. 1 ст. 220 ЦК України), а, отже, з цього договору правових наслідків наступати не може, що відповідає вимогам ч. 1 ст. 216 ЦК України. Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 16 грудня 2015 року в справі № 6-2766цс15. Доказів того, що договір фінансового лізингу, укладений між сторонами, було нотаріально посвідчено, матеріали справи не містять. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що укладений між сторонами договір фінансового лізингу є нікчемним через недотримання в момент його підписання вимог ст..ст.220,799 ЦК України, а тому і не може створювати для сторін правових наслідків. Тому, в задоволені позовних вимог позивача слід відмовити.

Outcome: dismissed