Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-03 00:00:00

в Острозький районний суд з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів в інтересах малолітніх [PERSON] та [PERSON] звернувся орган опіки та піклування Острозької районної державної адміністрації Рівненської області. У позовній заяві зазначає, що відповідач, який є батьком малолітніх [PERSON] та [PERSON], ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не займається вихованням дітей, не надає кошти на їх утримання, не піклується про них, не спорює належним умов для їхнього проживання, зловживає алкогольними напоями. За місцем проживання - характеризується негативно. Посилаючись на те, що [PERSON] не забезпечує належних умов для проживання та виховання дітей та враховуючи, що мати дітей померла в жовтні 2017 року, а родичів, які мають можливість та бажання взяти хлопчиків на виховання в свою сімю ще не мають статусу потенційних опікунів, просить позбавити [PERSON] батьківських прав щодо [PERSON] та [PERSON] та стягнути з відповідача аліменти на користь дітей на їх утримання в розмірі 1/3 частини заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В підготовчому судовому засіданні представник позивача позов підтримала та пояснила, що [PERSON] є батьком малолітніх [PERSON] та [PERSON] та не виконує батьківські обовязки щодо їх виховання та утримання. Пояснила, що працівники органу опіки та піклування Острозької РДА, працівниками сільської ради за місцем його проживання та дільничним інспектором неодноразово проводили бесіди з відповідачем щодо необхідності влаштування в будинку за його місцем проживання належних умов для проживання дітей, однак таких умов він не створив, не припинив вживати спиртні напої, на роботу не влаштувався. Санітарний стан будинку не відповідає вимогам для проживання в ньому малолітніх дітей. Просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в підготовчому судовому засіданні позов визнав. Вказав, що під час хвороби дружини він доглядав її та їхніх дітей, однак після її смерті почав зловживати спиртними напоями та перестав займатися вихованням та утриманням дітей. Вказав, що з ним дійсно проводилися неодноразові бесіди з представниками органу опіки та піклування, щодо його поведінки, та йому надавався строк на виправлення, однак такого не настало. Зазначив, що немає коштів на утримання дітей, тому не заперечує проти позбавлення його батьківських прав та стягнення з нього аліментів на утримання [PERSON] та [PERSON] Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. З письмових доказів, досліджених в судовому засіданні встановлено наступне. З свідоцтв про народження встановлено, що [PERSON] значиться батьком двох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. (а.с.8,9) Згідно довідки №368 від 05.03.2018, [PERSON] померла 10.10.2017, актовий запис №25 від 11.10.2017. (а.с.11) Згідно акту обстеження умов проживання від 27.10.2017 встановлено, що за місцем проживання [PERSON] та його дітей [PERSON] та [PERSON], для виховання останніх створено незадовільні умови, в будинку було прохолодно, молодший син [PERSON], був дома хворів. Доглядати дітей допомагає свекруха [PERSON], у будинку якої всі проживають. Під час обстеження умов проживання батька дома не було, його знайшли у закинутому будинку, де він спав на землі перебуваючи у стані алкогольного спяніння. (а.с.12) З характеристик на [PERSON] та [PERSON] встановлено, що вони за період навчання у Хорівській [PERSON] ст., зарекомендували себе як старанні учні. Встановлено, що діти приходять до школи належному вигляді, забезпечені усім необхідним. Батько жодного разу не був у школі, не приділяє уваги їхньому вихованню, показує поганий приклад. Опікуються дітьми родичі та оплачують харчування [PERSON]. (а.с.13,14) З характеристик на [PERSON] та [PERSON] встановлено, що вони за період навчання у Яполотській ЗОШ І-ІІ ст., зарекомендували себе як старанні учні. Встановлено, що діти приходять до школи належному вигляді, забезпечені усім необхідним, доглянуті, охайні. Сімя у якій вони проживаються на даний момент, цікавиться їхніми шкільними справами, відвідує уроки та батьківські збори. З інформації наданої Ямпольською ЗОШ І-ІІ ст. встановлено, що за період навчання дітей батько не цікавився їх життям, зі слів дітей батько не бажає спілкуватися з ними навіть по телефону. Батьківські збори відвідувала родичка дітей [PERSON] (а.с.15,16,17,18) З інформації про проведену бесіду з [PERSON] та [PERSON] від 27.02.2018 встановлено, що під час розмови з малолітніми дітьми було зясовано, що разом із батьками проживали в с.Хорів, та після смерті матері їхній батько [PERSON] почав надмірно вживати спиртні напої, чинити психологічне та фізичне насильство стосовно синів, став агресивнішим, рідко готував їжу, не прав одяг, не прибирав у будинку, в якому проживали, не турбувався про дітей, не цікавився їхнім життям, здоровям, у звязку із чим дядько по лінії матері запропонував дітям пожити у хресної [PERSON] у с.Яполоть. [PERSON] спільно з чоловіком [PERSON] придбали для малолітніх новий одяг, взяття, засоби гігієни, шкільне приладдя. Обладнувала для них окрему кімнату, у якій є все необхідне для повноцінного фізичного та розумового розвитку. За час проживання у сімї хресної батьком [PERSON] жодного разу до дітей не приїжджав, матеріально не допомагав, зі святами не вітав, не передавав ні продукти харчування, ні подарунки, ні одяг чи взуття. Востаннє спілкувалися телефоном в кінці січня 2018 року. Діти категорично відмовляються повертатися до батька та проживати разом із ним та не заперечують щоб [PERSON] позбавили батьківських прав. Дані обставини також підтверджені повідомленням Яполотської сільської ради Костопільського району Рівненської області та актом обстеження матеріально-побутових умов та умов виховання в сімї [PERSON] від 10.10.2017, 26.02.2018. (а.с.19,20,21,22,23) З характеристик на [PERSON] від 27.10.2017, 13.12.2017 встановлено, що він на даний час ніде не працює, схильний до зловживання спиртними напоями. Від родичів [PERSON] в сільську раду надходили усні скарги на його поведінку щодо неналежного виконання батьківських обовязків та зловживання спиртним. (а.с.28) З попередження наданого [PERSON] встановлено, що 07.11.2017 останній був ознайомлений з наслідками неналежного виконання батьківських обовязків передбачених чинним законодавством України. Із ним було проведено профілактичну бесіду щодо дотримання прав дитини. [PERSON] зобовязався забезпечувати якнайкращі умови для утримання і виховання дітей та виконувати рекомендації компетентних органів щодо дотримання прав дитини. (а.с.34) Доказами проведення соціально-профілактичних бесід з [PERSON] та не бажання його стати на шлях виправлення є акти обстеження матеріально-побутових умов сімї, повідомлень служби у справах дітей, Острозького районного центру соціальних служб для сімє, дітей та молоді, Хорівської сільської ради, картка обліку роботи з [PERSON] заведеної 14.11.2017, акт оцінки потреб дитини від 07.11.2017. (а.с.35,36,37,38,40-43,44-49,50) З висновку Острозької РДА Рівненської області №481/01-31 від 01.02.2018, вбачається, що зазначений органи у зв'язку з систематичним невиконанням відповідачем батьківських обов'язків вирішив рекомендувати позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] (а.с.51-52) Суд, вислухавши представника позивача, відповідача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] народився 21.07.2006, а [PERSON] народився 31.08.2010 та їх батьком є [PERSON], матірю - [PERSON], яка померла. З пояснень представника органу опіки та піклування, письмових доказів, досліджених судом, встановлено, що відповідач, який є батьком малолітніх дітей, не приділяє належної уваги їх вихованню, не створює належних умов для їх проживання та матеріального забезпечення. Одночасно з матеріалів справи вбачається, що неналежна поведінка відповідача щодо участі в вихованні, утриманні, забезпеченні належних та безпечних умов життя своїх дітей має місце на протязі тривалого періоду часу, що було підставою для застосування щодо нього заходів впливу, виклику на засідання комісії з питань захисту прав дитини та в подальшому для висновку органу опіки і піклування, якими рекомендовано позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітніх [PERSON] та [PERSON] Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ч.3 ст.51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" від 26.04.2001 № 2402 зазначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 11 цього ж Закону передбачено, що сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно статті 12 цього Закону\~\~виховання в сім'ї є першоосновою розвитку дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Необхідно зазначити, що ухилення від виконання юридичного обов'язку - виконання батьківських обов'язків по вихованню дитини - це завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій, що в судовому засіданні було судом достовірно встановлено, виходячи з наданих суду доказів та пояснень сторін у судовому засіданні. Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобовязані виховувати дитину в дусі поваги до прав і свобод інших людей, любові до своєї сімї та родини, свого народу, своєї батьківщини. Батьки зобовязані піклуватись про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобовязані забезпечити здобуття дитиною повної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно із ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 Сімейного кодексу України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків, з урахуванням її характеру, особи батька, а також інших конкретних обставин справи відмовити у задоволенні позову про позбавлення батьківських прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини і поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. Виходячи з наведеного, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який застосовується при наявності негативного впливу батьків (одного з батьків) на розвиток дитини. Під час розгляду справи суд дійшов висновку, що таке втручання спрямоване на захист прав і свобод малолітніх [PERSON] та [PERSON], відповідно, воно має законну мету. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Суд неодноразово в своїх рішеннях акцентував увагу, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоровю чи розвитку дитини. При цьому, наведені вище обставини, та пояснення відповідача у судовому засіданні, переконують суд у тому, що відповідач взагалі не має бажання та не спроможний виконувати батьківські функції щодо своїх дітей. З врахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку про те, що відповідач тривалий час ухилявся від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей, ними не займався, не піклувався про них, матеріально не утримував, на час розгляду справи не проявляє інтересу до стану їх здоров'я та навчання, не цікавиться їх фізичним, моральним і духовним розвитком, а тому суд вважає, що позов є обґрунтованим, у зв'язку з чим слід позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітніх [PERSON] та [PERSON] Статтею 166 СК України визначено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини і суд, одночасно з позбавленням батьківських прав може вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Оскільки [PERSON] своїх малолітніх дітей не утримує, то з нього на утримання дітей слід стягнути аліменти в розмірі 1/3 частини доходу. При вирішенні спору судом береться до уваги відсутність у відповідача по справі інших утриманців, його стан здоров'я та стан здоров'я малолітніх дітей. При цьому, суд бере до уваги, що відповідач інвалідності не має та має можливість працювати, а також те, що відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Одночасно, суд бере до уваги, що позов про стягнення аліментів був поданий 12.03.2018, а тому за правилами ст. 191 СК України саме з цього часу необхідно стягувати аліменти. Частиною 3 ст. 193 СК України визначено, що аліменти можуть перераховуватися на особистий рахунок дитини, відкритий у відділенні Державного ощадного банку України. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що малолітні [PERSON] та [PERSON] на час розгляду справи в суді не мають опікунів, то аліменти з [PERSON] слід стягувати шляхом відкриття особистого банківського рахунку та перерахування коштів на особистий рахунок [PERSON] та [PERSON]А в ПАТ "Державний ощадний банк України", відповідно до ч. 3 ст. 193 СК України. Відповідно до ч. 5 ст. 167 СК України, якщо дитина не може бути передана бабі, дідові, повнолітнім братам та сестрам, іншим родичам, мачусі, відчиму, вона передається на опікування органу та піклування. Окрім того, як вбачається із ч.1 ст.142 ЦПК України, у разі, зокрема, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. На підставі ст. 159, 166, 164, 180, 182 СК України, ст.59, 60 ЦК України,

Outcome: approved