Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-10 00:00:00

ПАТ "Ідея Банк" звернулось в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по кредитному договору в сумі 16247,97 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що 14.11.2007 року між Публічним акціонерним товариством (ПАТ) «Ідея Банк» та відповідачем був укладений кредитний договір № Г06.023.70098. Згідно договору відповідач отримала кредит в розмірі 5000 грн. зі сплатою 24,5 % річних, з погашенням кредиту та процентів у терміни, передбачені Кредитним договором графіком щомісячних платежів. Протягом строку дії Кредитного договору боржник систематично порушувала терміни сплати кредиту і процентів за користування кредитом. Останній платіж боржником здійснено 01.02.2012 року. Внаслідок порушення взятих на себе зобов'язань за кредитним договором у відповідача станом на 10.12.2013 року виникла заборгованість, загальна сума якої становить 16247,97 грн., що включає: 4295,93 - прострочений борг, 7972,66 грн. - прострочені проценти, 146,88 грн. - строкові проценти, 3182,5 грн. простроченої плати за обслуговування кредиту та 1275 грн. віндикаційні витрати. В судове засідання представник позивача не з'явився. До суду поступило клопотання про розгляд справи у відсутності представника позивача, в якому зазначено, що банк позовні вимоги підтримує в повному обсязі, вважає, що подані докази є достатніми для розгляду справи по суті та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позов визнала частково. Пояснила,що спочатку вчасно сплачувала кредит, а в даний час вона є пенсіонером, отримує біля 800 грн. пенсії. Значні кошти витрачає на лікування онуки, тому немає можливості сплатити суму заборгованості. Відповідачка просить при постановленні судового рішення врахувати причини неповної сплати заборгованості за кредитом, відмовити в стягненні віндикаційних витрат. Вислухавши відповідачку, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Між ВАТ "Акціонерний комерційний банк «Прикарпаття", правонаступником якого є ПАТ «ІдеяБанк», та відповідачем [PERSON] 14.11.2007 р. укладено кредитний договір № Г06.023.70098, відповідно до якого банк надав [PERSON] кредит на поточні потреби в сумі 5000 грн. строком на 18 місяців, зі сплатою 24,5 % річних від залишкової суми кредиту, плати за кредитне обслуговування в розмірі 0,95% щомісячно від початкової суми кредиту. Договором передбачений порядок розрахунків до 14 числа кожного місяця в 18 щомісячних внесках в розмірі по 382,23 грн., а останній внесок - в розмірі 380,42 грн. Договором передбачено, що у разі прострочення погашення кредиту позичальник платить штрафні проценти по підвищеній ставці - 48% річних. Внаслідок порушення взятих на себе зобов'язань за кредитним договором у відповідачки станом на 10.12.2013 року виникла заборгованість, загальна сума якої згідно з розрахунком становить 16247,97 грн., що включає: 4295,93 - прострочений борг, 7972,66 грн. - прострочені проценти, 146,88 грн. - строкові проценти, 3182,5 грн. простроченої плати за обслуговування кредиту та 1275 грн. віндикаційні витрати. Згідно з статтею 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. За ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Не проводячи оплату боргу по кредитному договору в строки, визначені в кредитному договорі № Г06.023.70098 від 14.11.2007 р., [PERSON] істотно порушила вимоги Договору, і відповідно до ст. 612 ЦК вважається боржником, що прострочив виконання зобов'язання. В судовому засіданні відповідач ствердила, що останній платіж в погашення боргу був нею внесений в лютому 2012 р. Виходячи з наведеного, суд вважає, що позов слід задовольнити частково, стягнути з відповідача заборгованість по кредиту, прострочених, строкових процентах, плату за обслуговування кредиту. Суд не вбачає підстав для стягнення віндикаційних витрат в сумі 1275 грн., оскільки заявлені вимоги в цій частині позивачем не обґрунтовано. Віндикація не є характерною для кредитних правовідносин. На підставі ст.ст. 526,530,549-552,629,1050,1054 ЦК України,

Outcome: partial