Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-31 00:00:00

Виклад позицій позивача та відповідача. Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання права власності за набувальною давністю на 2/3 частини складського приміщення загальною площею 322.90 кв.м, що розташоване по [ADDRESS] , мотивуючи тим, що протягом 18 років відкрито володіє даним приміщення та несе витрати по його утриманню. Право власності на дане складське приміщення не зареєстровано. В 2011 році припинило свою діяльність КСП «Диминське», однак право власності на дану будівлю не зареєстровано. Вказана нежитлова будівля (складське приміщення) не перебуває в комунальній власнсті. З метою реєстрації права власності на дане майно, позивач виготовив технічну документацію на нежитлову будівлю та звернувся до державного реєстратора, але йому було відмовлено в державній реєстрації права власності за відсутності документів, що дають змогу встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження, тому позивач звернувсяз даним позовом до суду та просить визнати за ним право власності за набувальною давністю на 2/3 частини нежитлової будівлі (складского приміщення), що розташоване по [ADDRESS] . Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю та просили задовольнити. Позивач надав пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві, додавши, що дане приміщення він, його сестра та мати отримали як члени КСП "Димине" в рахунок майнового паю. Протягом 18 років він користується даним приміщенням, про що [PERSON] та [PERSON] не заперечують. З початку користування складське приміщення перебувало в занедбаному стані, ремонтні роботи ним проведено за власні кошти. Іншою 1/3 частиною складського приміщення користуються [PERSON] . На даний час право власності на приміщення ні за ким не зареєстроване, тому вважає, що має право власності за набувальною давністю на 2/3 частину приміщення, як добросовісний набувач про що [PERSON] та [PERSON] , які доводяться членами його родини не заперечують. Представник відповідача Диминської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області Криж С.Є. в судовому засіданні позовні вимоги визнала та не заперечила щодо їх задоволення, пояснивши, що з 2015 року займає посаду голови сільської ради, проживає в с. Димине, та пояснила, що дійсно на сходці селян було передано власникам майнових паїв 2/3 частини вкзазного приміщення передано в користування [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , як членам однієї родини, але фактично користується 2/3 частини приміщення позивач, а іншою 1/3 частиною [PERSON] Дане приміщення до комунальної власності не передавалося, право власності на приміщення не зареєстроване, на данний час вирішується питання про передачу землі, але оренда не оформлена. Інших осіб, які б претендували на приміщення немає. Третя особа [PERSON] віталій [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги просив задовольнити, підтримавши позицію позивача. Пояснив, що він дійсно займає 1/3 частини даного складського приміщення, в їхніх частин різні входи. Вони з позивачем знаходять спільну мову щодо користування даним складом, та не заперечує про задоволення позову. Заяви, клопотання учасників справи та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою від 19.07.2019 року у справі відкрито провадження в порядку загального позовного провадження та призначено до підготовчого судового засідання. Ухвалою від 11.10.2019 року закрито підготовче провадження у справі та призначено до судового розгляду та залучено до участі у справі третю особу [PERSON] Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явились, надіслали клопотання про розгляд справи у їх відсутність. Позовні вимоги визнають . Третя особа Державний реєстратор прав на нерухоме майно Новоукраїнської РДА Феденюк С.П. в судове засідання не з`явилася, по невідомим суду причинам, про день та час розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку. Фактичні обставини встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Норми права, які застосував суд, мотиви їх застосування та висновки суду. Заслухаши пояснення учасників справи та дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних доказів, суд встановив наступне. Відповідно до ч.1\~ст.13ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3\~статті 12ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1\~ст. 16 ЦК України\~встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Як вбачається з матеріалів справи та пояснень позивача, його представника та представника відповідача, з часу припинення діяльності КСП «Диминське», позивач [PERSON] , вже понад 18 років, добросовісно, відкрито та безперервно володіє, користується та несе витрати по утриманню 2/3 частини складського приміщенням, загальною площею 322.90 кв.м, що розташоване по [ADDRESS] . Відповідно до інформаційної довідки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань КСП «Диминське» припинило свою діяльність 13.07.2011 року, запис про державну реєстрацію припинення юридичної особи №14351170006000565 (а.с. 10-13). Право власності на складське приміщення, що розташоване по [ADDRESS] не зареєстроване, що підтверджується даними архівної довідки № 194 від 20.05.2019 року КП «Благовіщенське міжміське бюро технічної інвентаризації» (а.с. 20). Відповідно до довідки виконавчого комітету Диминської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області за № 166 від 28 березня 2019 року підтверджено, що нежитлова будівля об`єкт сільськогосподарського виробництва (приміщення складу), який знаходиться по [ADDRESS] не перебуває в комунальній власності (а.с. 21). Позивач виготовив Технічний паспорт на 2/3 частини приміщення складу, яким користується, що розташоване по [ADDRESS] (а.с. 14-19), та з метою оформлення права власності (здійснення державної реєстрації права) на майно, користувач іншої 1/3 частини даного приміщення звернувся з відповідною заявою до державного реєстратора, однак рішенням від 23.04.2019 року за № 46601469 [PERSON] було відмовлено в державній реєстрації права власності з підстав відсутності документів на дане приміщення, що дають змогу встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження (а.с. 22). Загалом згідно даних технічної документації складське приміщення, що розташоване по [ADDRESS] , має загальну площу 483.70 кв.м, 2/3 частина приміщення, яке перебуває в користуванні позивача складає 322.90 кв.м.. В судовому засіданні встановлено, що дане складське приміщення перейшло позивачу та іншим членам його родини [PERSON] та [PERSON] в користування під час розпаювання КСП, згідно майнових сертифікатів. Однак даним приміщенням протягом всих 18 років фактично користується лише позивач [PERSON] , про що [PERSON] та [PERSON] не заперечили вказавши в заявах про визнання позовних вимог. Відповідно до\~статті 328 Цивільного кодексу України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно частини 1 ст.344 ЦК України\~особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. При цьому в п. 8\~Прикінцевих таперехідних положень ЦК України\~встановлено, що правила ст.344 ЦК України\~про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Оскільки\~ЦК України\~набрав чинності з 1 січня 2004 року, норми ст.344 ЦК України\~поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року, а отже, визнати право власності за набувальною давністю суд може не раніше 1 січня 2011 року. Чинним цивільним законодавством набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за суб`єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Із роз`яснень Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» слідує, відповідно до частини першої\~статті 344 ЦК\~особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено\~ЦК. Враховуючи положення статей\~335\~і\~344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйної речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК). Судом встановлено з матеріалів справи (а.с. 19, 20), та пояснень представника відповідача, що нежитлове складське приміщення, яке є предметом позову являється безхазяйним, нікому не належить, зокрема 2/3 його частина, яка перебуває в користуванні позивача [PERSON] .. Позивач власними силами та за власні кошти його відремонтував та безперешкодно, відкрито користується протягом більше 18 років (а.с. 23-24). Даний факт також підтвердив [PERSON] , який користується 1/3 частиною цього ж складського приміщення, претензій та заперечень до позивача не має. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] є членами родини позивача та жодних заперечень до нього не мають. Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю виходить з положень статей\~15,\~16 ЦК, а також частини четвертої\~статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. (п. 13 Постанови) В своїх роз`ясненнях ВС зазначає, що правовий інститут набувальної давності опосередковує один із первинних способів виникнення права власності. Це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ. Воно ґрунтується не на попередній власності та відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у ч. 1 ст. 344 Цивільного кодексу України, а саме: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна (нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери) право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду. Велика Палата Верховного Суду в постанові від від 14 травня 2019 року у справі №\~910/17274/17 (провадження №\~12-291гс18), наголосила на тому, що набуття права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності усіх вказаних умов у сукупності. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном), тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Володілець майна в момент заволодіння ним не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном. Водночас він повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього. Виходячи зі змісту частини першої\~статті 344\~ЦК України, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Згідно п. 5 ч. 1\~ст. 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. (п. 14 Постанови). Згідно зі\~ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Згідно частини 4 ст. 344 ЦК України\~право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Суд встановив, що з часу припинення діяльності КПС «Диминське» 2/3 частини складського приміщення загальною площею 322.90 кв.м, що розташоване по [ADDRESS] , перебуває користуванні позивача [PERSON] , яке перейшло позивачу та іншим членам його родини в користування під час розпаювання, згідно майнових сертифікатів, право власності на дану будівлю не перереєстровано, будівля не перебуває в комунальній власності, інших осіб які б претендували на приміщення не встановлено, члени родини позивача щодо позову не заперечили, тому враховуючи, що позивач добросовісно, відкрито та безперервно понад 18 років володіє та користується вказаною будівлею, суд вважає можливим визнати за ним права власності на дане нерухоме майно за набувальною давністю. Не зважаючи на те, що суд задовольняє позов повністю, враховуючи, що спір у справі виник не з вини відповідача, та за клопотанням представника позивача, в порядку ч. 9\~ст. 141 ЦПК України, судові витрати слід залишити за позивачем.

Outcome: approved