Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до Безруківської сільської ради Дергачівського району Харківської області про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть. [PERSON] , 16 лютого 2012 року склала заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Безруківської сільської ради Дергачівського району Харківської області, [PERSON] , зареєстрований в реєстрі за № 8. Згідно із заповітом, все майно, що буде належати [PERSON] на день її смерті та на те, що за законом вона буде мати право, заповідається їй- [PERSON] . Після смерті\~ [PERSON] \~відкрилася спадщина,\~що складається\~з 1/2 житлового будинку з надвірними будівлями, який належить померлій на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 19.11.1996, виданого Державним нотаріусом Дергачівської державної нотаріальної контори Задоріною Т.В. та зареєстрованого в реєстрі за №1-3802, та Свідоцтва про право власності від 19.11.1996, виданого Державним нотаріусом Дергачівської державної нотаріальної контори Задоріною Т.В, зареєстрованого в реєстрі за №1-3800. Вказаний будинок знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 94,2 кв.м. та складається з: «літ. А-1» -будинку, «літ. а»- веранди, «літ. а1»- тамбуру, «літ. а2» -тамбуру, «літ. Б» -літньої кухні, «літ. б» -погребу, «літ. В»-вбиральні, «літ. Г»- сараю, «літ. Д»- сараю, «літ. N»- колонки, «літ. N1-2»- огорожі. Вона фактично спадщину прийняла, оскільки на момент смерті [PERSON] вони проживали разом, але зареєструвати за собою право власності на вказаний будинок не має змоги. Коли звернулась до нотаріуса для реєстрації права власності, то приватним нотаріусом Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області Смоляною В.В., листом від 30.07.2020 р. № 238/01-16 було повідомлено, що у зв`язку з різними адресами реєстрації відсутній факт прийняття спадщини. Згідно Довідки про реєстрацію місця проживання особи, виданої Департаментом реєстрації Харківської міської ради від 26.02.209, офіційно вона зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , а спадкодавець - [PERSON] , була зареєстро. Вона більше ніж п`ять років проживала разом з померлою [PERSON] сумісно вели господарство, вона займалась її похованням. Просить визнати за нею право власності за заповітом на Ѕ частину житлового будинку з надвірними будівлями, загальною площею - 94,2 кв. м., який розташований за адресою: [ADDRESS] , після смерті [PERSON] . В судове засідання позивач не з`явилась, згідно заяви підтримує позовні вимоги, прохає розглядати справу у її відсутність, що суд вважає за можливе. Представник Безруківськоїсільської ради Дергачівського району Харківської області - відповідача у справі - в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у відсутність представника відповідача, що суд вважає за можливе. Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 19.11.1996, виданого державним нотаріусом Дергачівської державної нотаріальної контори Задоріною Т.В. та Свідоцтва про право власності від 19.11.1996, виданого державним нотаріусом Дергачівської державної нотаріальної контори Задоріною Т.В, Ѕ частини житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , належить [PERSON] . Згідно Заповіту від 16.02.2012, посвідченого секретарем виконавчого комітету Безруківської сільської ради Дергачівського району Харківської області Безрук Л.В., зареєстрованого в реєстрі за № 8, [PERSON] заповіла позивачу- [PERSON] все своє майно де б таке не було і з чого б воно не складалось та взагалі все те, що буде їй належати на день смерті, та на що за законом вона буде матиме право. Відповідно до листа приватного нотаріуса Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області Смоляної В.В. від 30.07.2020 № 238/01-16 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] у зв`язку з різними адресами реєстрації та відсутності факту прийняття спадщини. Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду у справі № 484/747/17 дійшов категоричного висновку про те, що\~відсутність реєстрації місця проживання спадкоємця (позивач) за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем,\~оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі\~статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~не є абсолютним підтвердженням обставин про те, , що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини,\~якщо обставини, встановлені частиною третьою\~статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом. ( Постанова ВС першої судової палати КЦС у справі № 484/747/17, провадження № 61-44149св18 від 10 січня 2019 року). За змістом норми\~статті 1268 ЦК України\~порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до частин третьої і четвертої\~статті 1268 ЦК України\~спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Місцем проживання фізичної особи згідно з частиною першою\~статті 29 ЦК України\~є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Статтями\~2,\~3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених\~Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік. Таким чином, відсутність реєстрації мого місця проживання за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що я не проживала зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі\~статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, і тому на підтвердження обставин, встановлених частиною третьою\~статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані до позову. Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно ст.1234 ЦК України право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Згідно ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкоємцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~\~30.05.2008\~N\~7\~«Про судову\~практику у\~справах про\~спадкування» спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, законами України\~від 2\~вересня 1993\~року N\~3425-XII\~"Про\~нотаріат" від 23 червня 2005 року N 2709-IV "Про міжнародне приватне право", іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами. Відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Згідно ст.16 ЦК України суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. В даному випадку застосовується захист права: визнання права. Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається\~ як\~ на\~ підставу\~ своїх\~ вимог\~ або заперечень,\~ крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як\~ за\~ зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З урахуванням доказів, наданих у справі, позов підлягає задоволенню. На підставі ст.ст. 16, 1216-1218, 1220-1223, 1262, 1268, 1270 ЦК України,

Outcome: approved