Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Солом`янського районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гречана Р.Т., в якому просить усунути відповідача від права на спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . В обґрунтування позовних вимог вказує, що він є правнуком, а відповідач [PERSON] внуком [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з двокімнатної квартири за адресою [ADDRESS] , а також гаража № [NUMBER] в ГБК «[INFO]», що по [ADDRESS]. 20 січня 2020 року він звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гречаної Р.В. із заявою про прийняття спадщини після смерті прабабусі [PERSON] на підставі того, що він є правнуком та проживав однією родиною з померлою [PERSON] більше п`яти років. 18 лютого 2020 року йому стало відомо, що відповідач [PERSON] подав заяву про прийняття спадщини за правом представлення за своїм батьком, який помер до смерті [PERSON] . Вказав, що [PERSON] мала каліцтво та нестабільну стенокардію, пересувалась тільки с костилем та не виходила з дому, у зв`язку с чим потребувала допомоги у придбанні ліків, продуктів, одягу, оплати комунальних послуг та виклику швидкої допомоги, коли наставали напади стенокардії. Він більше п`яти років проживав однією родиною та ходив за продуктами, в аптеки за ліками, оплачував комунальні послуги через свою картку банку та допомагав [PERSON] по домогосподарству. Відповідач [PERSON] протягом багатьох років не хвилювався за стан здоров`я [PERSON] , хоча знав про те що вона потребує допомоги, однак не приходив та не телефонував до неї, не цікавився станом здоров`я, на телефоні дзвінки не відповідав. А тому вважає, що відповідач має бути усунений від спадкування за померлою [PERSON] у зв`язку із тим, що він ухилявся від надання допомоги спадкодавцеві, яка через похилий вік, тяжку хворобу, каліцтво була у безпорадному стані, що підтверджується медичними документи та показаннями свідків. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29 липня 2020 року, вищевказану справу було розподілено головуючому судді Жовноватюк В.С. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 18 серпня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва Жовноватюк В.С. від 23 листопада 2020 року закрито підготовче судове засідання в справі та призначено до судового розгляду. 19 жовтня 2020 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просив у позові відмовити, оскільки вважає позов необґрунтованим, адже позивачем не доведено,що [PERSON] ухилявся від надання спадкодавцеві допомоги, що саме на нього покладався обов`язок утримувати спадкодавця, а також перебування спадкодавця у безпорадному стані. Вказав, що зазначені позивачем відомості про те, що він не доглядав свою бабусю, не відповідають дійсності. Протягом останніх семи - восьми років відповідач кожного року їздив з бабусею в село Нова Гребля на проводи після Пасхи вшанувати пам`ять померлих родичів. Лише у 2019 не поїхали, оскільки була зламана машина. Відповідач возив бабусю постійно на виборчу дільницю під час всіх президентських, парламентських та місцевих виборів, які були за останні 10 років. У другій половині січня - першій декаді лютого 2019 року відповідач разом зі своєю мамою возили декілька раз бабусю [PERSON] в клініку "Добрий прогноз", починаючи з 1998 року по кілька разів на рік відповідач їздив з бабусею і його мамою на Байкове кладовище, де похований батько відповідача, вони з бабусею періодично ходили на ярмарки та на ринок "Дніпро". Також він ремонтував [PERSON] сантехніку. Відповідач регулярно приходив до [PERSON] і дзвонив до неї. Останній раз відповідач заходив провідати бабусю 7 січня 2020 року. Крім того, зазначив, що [PERSON] не була в безпорадному стані, а допомоги в такому віці потребують всі, що робив відповідач. Після смерті [PERSON] відповідач з його матір`ю [PERSON] організували її поховання. 09 листопада 2020 року до суду надійшла відповідь на відзив, в якому позивач заперечував проти викладених у відзиві тверджень представника відповідача. Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03 лютого 2021 року справу передано судді Аксьоновій Н.М. Ухвалою суду від 08 лютого 2021 року позовну заяву прийнято до провадження в порядку загального позовного провадження та призначено справу до розгляду по суті. У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, просили його задовольнити з підстав викладених в позовній заяві. Відповідач та його представник позов не визнали, у його задоволенні просили відмовити з підстав, викладених у відзиві на позову заяву. Представник позивача вказав, що докази на підтвердження понесення судових витрат будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином. У судовому засіданні 18 березня 2021 року за клопотанням позивача було допитано свідків [PERSON] та [PERSON] . Так, свідок [PERSON] , який був сусідом померлої [PERSON] , повідомив суду, що він перебуває у нормальних стосунках і з позивачем, і з відповідачем. Вказав, що позивач [PERSON] постійно жив з прабабусею [PERSON] давно, допомагав їй по господарству. [PERSON] допомагала позивачу [PERSON] оплачувати навчання. В будинку, де проживала [PERSON] , відповідача [PERSON] бачив рідко. Також періодично бачив матір відповідача [PERSON] . Вказав, що він постійно приходив до [PERSON] , вона просила його сходити на ярмарку, в магазин. Останній місяць перед смертю [PERSON] приймала багато ліків, у неї були приступи, ходила з паличкою по квартирі, рідко виходила на вулицю, викликала таксі, якщо їй було потрібно кудись поїхати, з третього поверху могла потихеньку спуститися на перший поверх. За день-два до її смерті він заходив до неї, [PERSON] погано себе почувала, проте в туалет ходила самостійно, готувала на кухні, сидячи на стільчику. На похоронах не був присутній, хто ніс витрати за поховання, йому не відомо. Також йому невідомо, чи [PERSON] возив на кладовище померлу [PERSON] . Свідок [PERSON] зазначила, що вона була сусідкою померлої [PERSON] та жила поверхом вище. З [PERSON] вони спілкувалися щодня. Вказала, що позивач проживав разом з [PERSON] , допомагав прабабусі, купував продукти та сплачував за житлово-комунальні послуги. [PERSON] при цьому допомагала позивачу [PERSON] оплачувати навчання. Відповідача вона бачила лише на похоронах [PERSON] , а останній раз до цього ще в 90-х роках, оскільки відповідач не проживав там та не навіщав бабусю. Пізніше згадала, що [PERSON] одного разу возив їх на базар. Матір відповідача [PERSON] приїжджала раз на місяць. [PERSON] все життя була активна, але після операції на стегні їй було важко ходити, тому вона ходила з палкою, надвір виходила декілька разів. При цьому все робила самостійно, могла ходити по квартирі, готувала їсти, робила консервацію, пекла пиріжки. У судовому засіданні 19 жовтня 2021 року за клопотанням відповідача було допитано свідків [PERSON] , [PERSON] . Свідок [PERSON] , яка є бабусею позивача [PERSON] та матір`ю відповідача [PERSON] , вказала, що вона проживала зі своєю свекрухою [PERSON] у період з 2009 по 2019 роки та здійснювала догляд за нею. [PERSON] лежачою не була, могла самостійно ходити по квартирі, готувати собі їжу, прати. Вказала, що вона допомагала їй, ходила в магазин, аптеку, на базар. Також допомагав бабусі відповідач [PERSON] , також він скрізь возив бабусю, куди вона його просила, зокрема у лікарню в 2019 році. Позивач [PERSON] жив у [PERSON] не повних три місяці, він не дуже добре ставився до прабабусі, міг її образити. Останній раз вона спілкувалася зі своєю свекрухою 13 січня 2020 року за день до її смерті та зазначає, що остання не перебувала в безпорадному стані. [PERSON] допомагав їй займатися похованням. Свідок [PERSON] в судовому засіданні вказала, що має нормальні стосунки з усією сім`єю, оскільки працювала разом з покійною [PERSON] та [PERSON] та жила в одному районі з покійною [PERSON] . Їй відомо, що після перелому стегна [PERSON] невістка [PERSON] та внук [PERSON] опікувалися нею, возили її в лікарню, на базар, на дачу, допомагали їй у всьому. Проте, вона не була в безпорадному стані, самостійно пересувалася, готувала, прала. А під час останнього спілкування восени 2019 року, [PERSON] розповіла [PERSON] про те, що [PERSON] переїхав жити до неї. З`ясувавши доводи та аргументи позивача, заперечення відповідача, обставини, на яких ґрунтуються їх вимоги та заперечення, дослідивши наявні у справі докази, суд прийшов до висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити з огляду на таке. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , була бабусею відповідача [PERSON] та прабабусею позивача [PERSON] , що підтверджується витягами з Державного реєстру актів цивільного стану №00025373124, №00025374032 від 28 січня 2020 року, №00025559646 від 11 лютого 2020 року. [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] . Організацією та проведенням поховання [PERSON] займалася матір відповідача та невістка [PERSON] - [PERSON] , що підтверджується копією договору про надання ритуальних послуг віл 16 січня 2020 року, копією договору-замовлення на організацію та проведення поховання№2.123718К від 16 січня 2020 року, а також копією акту приймання-передачі наданих послуг від 16 січня 202 року, копією товарного чеку №11/20 від 16 січня 2020 року. Відповідач [PERSON] допомагав організовувати поховання, що підтверджується показаннями свідка [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається з двокімнатної квартири за адресою [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло, виданого органом приватизації Жовтневої райдержадміністрації м. Києва від 16 червня 1998 року, а також гаража № [NUMBER] в ГБК «[INFO]», що по [ADDRESS], який належав померлій на праві власності на підставі свідоцтва про право власності, виданого 15.06.2000 року Головним управлінням житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації, розпорядження №1513, зареєстровано в Бюро 24.06.1998 року за №6255. 20 січня 2020 року позивач [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гречаної Р.В. із заявою про прийняття спадщини після смерті прабабусі [PERSON] 11 лютого 2020 року заяву про прийняття спадщини після смерті бабусі [PERSON] також подав відповідач [PERSON] як спадкоємець першої черги за правом представлення. Позивач [PERSON] звернувся до суду з указаним позовом до свого батька - відповідача [PERSON] про усунення його від спадкування, оскільки вважає, що він ухилявся від надання допомоги спадкодавцеві [PERSON] , яка через похилий вік, тяжку хворобу, каліцтво була у безпорадному стані. Відповідач вважає позов необґрунтованим, оскільки позивачем не доведено, що [PERSON] ухилявся від надання спадкодавцеві допомоги, що саме на нього покладався обов`язок утримувати спадкодавця, а також перебування спадкодавця у безпорадному стані. Згідно з вимогами статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України). Відповідно до абзацу 2 частини третьої статті 1224 ЦК України не мають права на спадкування за законом батьки (усиновлювачі) та повнолітні діти (усиновлені), а також інші особи, які ухилялися від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом. За змістом частини п`ятої статті 1224 ЦК України особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо судом буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Згідно роз`яснень, які містяться у п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008року за №7 факт ухилення особи від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов`язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов`язку. Непред`явлення спадкодавцем, який мав право на утримання, позову про стягнення аліментів до особи, яка претендує на спадщину, не є достатньою підставою для відмови в позові про усунення від права на спадкування. Правило частини п`ятої статті 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК України не були зобов`язані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. При цьому, у своєму листі №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справи зазначив, що виходячи зі змісту зазначеної норми, суд при вирішенні такої справи згідно з вимогами ст. 214 ЦПК повинен встановити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи. Для постановлення рішення про усунення від спадкування у справі повинні бути надані належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що спадкодавець потребував допомоги відповідача, останній мав можливість її надати, проте ухилявся від обов`язку щодо її надання. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю. Тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Крім цього, підлягає з`ясуванню судом питання, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу. Для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно ч. 5 ст. 1224 ЦК має значення сукупність обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування. Виходячи з частини п`ятої статті 1224 ЦК України та з урахуванням роз`яснень, наданих судам у пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, правило частини п`ятої статті 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК України не були зобов`язані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Факт ухилення особи від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов`язку щодо надання допомоги, її необхідність для життєдіяльності спадкодавця, наявність можливості для цього та свідоме невиконання такою особою встановленого законом обов`язку. Для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно до частини п`ятої статті 1224 ЦК України має значення сукупність обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, перебування спадкодавця у безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин та їх доведеності в сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Такі правові висновки викладено Верховним Судом у постановах від 14 листопада 2018 року у справі № 712/4709/15-ц (провадження № 61-8023св18), від 04 березня 2019 року у справі № 321/1573/17-ц (провадження № 61-45879св18) та від 17 липня 2019 року у справі № 676/5086/15-ц (провадження № 61-25032св19), від 18 грудня 2020 року у справі № 761/19573/15-ц( провадження № 61-5357св20). Крім того, у постановах Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 337/6000/15-ц (провадження № 61-1302св 18) та від 04 липня 2018 року у справі № 404/2163/16-ц (провадження № 61-15926св18) зроблено висновок, що ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Відповідно до положень частини першої, шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що позивачем не доведено факт ухилення [PERSON] від надання допомоги своїй бабусі [PERSON] та постійну потребу спадкодавця у допомозі саме відповідача, що в силу статті 81 ЦПК України є його процесуальним обов`язком. Показання свідків з боку позивача не доводять свідомого ухилення відповідача від надання допомоги спадкодавцю, потребу останньої у такій допомозі саме від відповідача. Крім того, позивачем не доведено, що [PERSON] перебувала у безпорадному стані, оскільки безпорадний стан - це стан особи, у якому вона не може самостійно забезпечити свої життєві потреби, потребує стороннього догляду, допомоги і піклування. Як вбачається з доданої до позовної заяви довідки ЛКК №1861 від 27.05.2009 року [PERSON] потребує забезпечення милицями з підлокітниками, встановлено діагноз остеоартроз тазостегнового та колінного суглобів. Згідно виписки з історії хвороби №1551 Київської міської клінічної лікарні №5 від 19 лютого 2019 року [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні у кардіологічному відділенні для лікування хворих на інфаркт міокарду з 12 по 19 лютого 2019 року. Основне захворювання - ІХС: нестабільна стенокардія з переходом в атеросклеротичний кардіосклероз. МН І.ГХ ІІ ст 3 ризик 3 (високий), кризовий перебіг (ГК12.02.2019 року). Короткий анамнез: поступила зі скаргами на виражену задишку, що посилюється при ходьбі, коливання АТ, обстежена, стабілізована, активізована, виписується з покращенням та рекомендаціями. Таким чином, судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] була особою похилого віку та дійсно хворіла на тяжку хворобу, проте вона могла самостійно забезпечити умови свого життя, а саме могла пересуватися по квартирі, інколи сходити вниз та підійматися по сходинках з третього поверху за місцем її проживання, готувати їжу, прати, що підтверджується показаннями свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Указані обставини спростовують твердження позивача, що [PERSON] перебувала у безпорадному стані. Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що відсутні підстави, визначені ч.5 ст.1224 ЦК України, для усунення [PERSON] від права на спадкування, а тому у задоволенні позову необхідно відмовити.

Outcome: dismissed