Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на період навчання. В позові позивач посилається на те, що 23.10.1999 вона зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] . Від шлюбу мають двох дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та доньку - [PERSON] , [INFO] . Позивач посилається на те, що вона з відповідачем зареєстровані та проживають за однією адресою, але фактично однією сім`єю не проживають, так як їхнє подружнє життя не склалося. Відповідач не надає добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей, тому позивач самостійно забезпечує їх одягом, продуктами харчування та всім необхідним для життя. Позивач вказує, що старший син [PERSON] на даний час навчається в Білоцерківському національному аграрному університеті та є студентом 2 курсу факультету ветеринарної медицини, навчання здійснюється за контрактом. У зв`язку з навчанням сина на денній формі навчання, він не має самостійних джерел доходу, а тому вимушений перебувати на повному матеріальному забезпеченні батьків. Відповідач коштів на проживання, проїзд, а також інших життєвих потреб сина не надає. Позивач вказує, що змушена звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів та просить стягнути з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму на весь період навчання або до досягнення дитиною 23 років, починаючи з дня подачі позову до суду. Позивач [PERSON] , будучи належним чином, відповідно до вимог ЦПК України, повідомлена про місце, дату та час проведення судового засідання у справі, не з`явилася. Однак, на адресу суду подала заяву, в якій судове засідання просила проводити у її відсутність, позов підтримує та просить його задовольнити, не заперечує проти ухваленнязаочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання відповідно до відомостей Танської сільської ради Уманського району про реєстрацію місця проживання відповідача, отриманих судом відповідно до вимог ч.6 ст.187 ЦПК України. Про причини своєї неявки у судові засідання відповідач суду не повідомив, заяв про відкладення судового розгляду, відзив на позовну заяву чи зустрічну позовну заяву до суду не подавав, та відповідно до положень ч.11 ст.128 ЦПК України вважається, що відповідач повідомлений належним чином про розгляд справи. Відповідно до ч.ч.7,8 ст.128 ЦПК України, у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день вручення судової повістки під розписку; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Частина 1 статті 280 ЦПК України визначає, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно статті 281 ЦПК України про заочний розгляд справи суд постановляє ухвалу. Суд у судовому засіданні, враховуючи письмову згоду позивача на заочний розгляд справи, ухвалив провести заочний розгляд справи за відсутності відповідача, враховуючи наявність підстав, передбачених ч.1 ст.280 ЦПК України. Вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. 23 жовтня 1999 року сторони зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Танської сільської ради Уманського району, актовий запис № 6. На даний час сторони зареєстровані та проживають за однією адресою, але фактично однією сім`єю не проживають та спільного господарства не ведуть. Від вказаного шлюбу у сторін [INFO] народився син [PERSON] , який на даний час є повнолітнім, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 26.03.2000 та [INFO] народилася донька - [PERSON] . Судом з достовірністю встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] . [PERSON] уклала договір № В-3/176-2018 про надання освітніх послуг між Білоцерківським національним аграрним університетом та фізичною особою щодо навчання [PERSON] в університеті на факультеті ветеринарної медицини з 01.09.2018 по 30.12.2023. З довідки № 863 від 09.06.2020, що видана Білоцерківським національним аграрним університетом, вбачається, що [PERSON] є студентом другого курсу факультету ветеринарної медицини (денне відділення); навчається з 01.09.2018 по 25.12.2023. У довідці Управління адміністративних послуг Білоцерківської міської ради значиться, що [PERSON] зареєстрований у гуртожитку за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). Згідно ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Із аналізу положень зазначеної норми права вбачається, що обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують вчитися виникає лише при наявності в сукупності таких юридичних фактів: досягнення дитиною 18 років але не більше 23 років; продовження навчання; потреба у матеріальній допомозі у зв`язку із навчанням; наявність можливості у батьків надавати допомогу. З матеріалів справи вбачається, що позивачка забезпечує сина грошовими коштами для поїздок до м. Біла Церква, купує продукти харчування, одяг, сплачує кошти за проживання в гуртожитку, однак відповідних доказів суду не подано. При цьому суд враховує, що, особи, які досягли 18 років є повнолітніми, отримують повну дієздатність і можуть самостійно піклуватися про себе, якщо це потрібно. Тому законодавець і передбачив, з одного боку, обов`язок батьків утримувати повнолітніх сина або доньку, які продовжують навчання, оскільки це дозволить їм отримати освіту, але передбачив, що такий обов`язок виникає лише тоді, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу, оскільки було б нерозумним ставити в скрутне матеріальне становище одну повнолітню людину в цілях утримання іншої повнолітньої працездатної людини. У контексті обставин цієї справи, суд враховує можливість утримання й матір`ю повнолітнього сина. Таким чином, з огляду на спільний обов`язок батьків щодо утримання повнолітньої дитини на період продовження навчання, суд визначає розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, який би був справедливим і не накладав би непропорційний фінансовий тягар на нього, зокрема, з урахуванням того, що його син є повнолітнім і працездатним, у силу чого має можливість забезпечувати своє життя також самостійно. Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ що батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Верховний Суд у постанові від 29.01.2018 у справі № 622/373/16-ц зазначив, що положеннями статей 180, 183, 185, 193, 198, 199 Сімейного кодексу України визначаються декілька видів виконання обов`язку утримувати дитину, зокрема утримання неповнолітньої дитини, що стягується у частках або твердій грошовій сумі (статті 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо) (стаття 185); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому закладі, у разі якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (стаття 193); батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними двадцяти трьох років, за умови якщо батьки можуть надавати таку допомогу (стаття 198). Відповідно до ст.200 СК України - суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина в твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Відповідно до частини 1 статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Також, суд враховує положення Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів"обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі. Навчання дитини має бути її основним заняттям, отже якщо дитина навчається на заочному відділенні і має можливість працювати та заробляти собі на життя, обов`язку батьків утримувати таку дитину не виникає; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Тобто батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину. Аналіз ст. ст. 199, 200 СК України вказує на те, що законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу. Суд дійшов висновку про можливість стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, але з врахуванням матеріальної спроможності відповідача надавати таку допомогу повнолітньому сину. При цьому необхідно зазначити, що вимоги позивача в частині стягнення аліментів в розмірі не меншому ніж 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку не підлягають задоволенню, оскільки чинним законодавством не передбачено стягнення аліментів на утримання повнолітньої особи з прив`язкою до прожиткового мінімуму для дитини певного віку. Враховуючи вище викладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, визначивши стягнення аліментів з відповідача на утримання повнолітнього сина у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку, до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення ним 23 років. Що стосується вимоги позивача про стягнення з відповідача на її користь суми судових витрат ( витрат на правничу допомогу), суд зазначає наступне. Відповідно до ч.1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу, пов"язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи, пов"язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Згідно із ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Таким чином, вимога позивача про стягнення судових витрат, які вона понесла у зв`язку з розглядом справи, а саме кваліфікована правова допомога у розмірі 500 грн. підлягає до задоволення. Згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:у разі задоволення позову - на відповідача;у разі відмови в позові - на позивача;у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору за позовну вимогу про стягнення аліментів, на підставі пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», судовий збір в розмірі 840 грн. 80 коп. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved