Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] , третя особа без самостійних вимог - служба у справах дітей Голованівської РДА Кіровоградської області про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів та позбавлення батьківських прав. Позов мотивовано тим , що 08.12.2007 року між сторонами було зареєстровано шлюб.Від спільного шлюбу у них народився син [PERSON] [INFO] , який на теперішній час навчається в 4-В класі Побузького ліцею Голованівської районної ради, та проживає біля позивачки . 21 грудня 2011 року шлюб між сторонами було розірвано. Позивач зазначає, що вона повністю утримує та матеріально забезпечую сина, дбає про його всебічний розвиток, забезпечує дитину всім необхідним для його нормальної життєдіяльності, купує харчові продукти, сезонний одяг, покриває витрати на медичний догляд, а також купує інші речі, яких потребує дитина. Рішенням Голованівського районного суду Кіровоградської області від 09 липня 2018 року по справі № 386/403/18, із [PERSON] на користь позивача [PERSON] стягнуто аліменти, на утримання сина [PERSON] [INFO] , 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до повноліття сина [PERSON] тобто до [INFO] .Відповідач у встановлені строки аліменти не сплачував, внаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 21358,5 грн. Відповідно що ч. 1 ст. 196 СК України (в редакції Закону від 10.01.2002 № 2947-III), при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Відповідач участі у вихованні сина не бере, матеріально сина не забезпечує, аліменти не сплачує. З моменту розірвання шлюбу між сторонами, відповідач дитини не відвідує, життям сина не цікавиться, жодного разу не надав будь-якої матеріальної допомоги. Не цікавився здоров`ям дитини та його оздоровленням. Позивачка вважає, що така поведінка відповідача свідчить про те, що він самоусунувся від виконання своїх батьківських обовязків по вихованню дитини. Просила стягнути з відповідача [PERSON] , на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , згідно рішення Голованівського районного суду Кіровоградської області від 09 липня 2018 року у сумі 10108,48 грн. та позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] , витребувати у служби у справах дітей Голованівської районної державної адміністрації Кіровоградської області, висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно сина [PERSON] [INFO] та стягнути з відповідача судові витрати по справі. Ухвалою Голованівського районного суду Кіровоградської області від 19 серпня 2019 року відкрито провадження по даній справі та призначено справу до судового розгляду на 09.09.2019 року. 09.09.2019 року, ухвалою Голованівського районного суду Кіровоградської області підготовче засідання в справі будо закрито та призначено справу до судового розгляду по суті на 28.10.2019 року, яке було відкладено до 14.11.2019 року з винесенням ухвали про розгляд справи в режимі відео конференції . В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала повністю з підстав, що вказані у позові, та просила позов задовольнити. Позивачка доповнила, що ніколи не забороняла відповідачу спілкуватись з їх спільним сином, однак той участі у вихованні сина не бере, матеріально сина не забезпечує, аліменти не сплачує, має по них заборгованість , дитини не відвідує, життям та здоровям сина не цікавиться, жодного разу не надав будь-якої матеріальної допомоги. Вваважає, що така поведінка відповідача свідчить про те, що він самоусунувся від виконання своїх батьківських обовязків по вихованню дитини. Відповідач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги в частині стягнення пені по аліментах визнали частково, а в частині позбавлення прав не визнали. Заперечували проти суми пені, яку просить стягнути позивач. Просили зменшити суму пені до 1000 грн., враховуючи скрутне матеріальне становище відповідача та його сімейний стан, перебування у нього на утриманні інших утриманців та просили відмовити в задоволення позовних вимог в частині позбавлення батьківських прав відповідача відносно неповнолітньої дитини, оскільки підстави для цього відсутні. Представник третьої особи - служби в справах дітей Голованівської РДА Руда І.В. в судовому засіданні не заперечила проти задовлення позовних вимог, щодо позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] . Підтримала висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] . Вказала що органом опіки та піклування Голорванівської РДА відповідача повідомлялявся телеграмою про засідання комісії, де розглядалось питання про позбавлення його батьківських прав, однак він на засідання комісії не з`явився. Заслухавши учасників справи, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступногого висновку. Відповідно дост.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, 08.12.2007 року між сторонами було зареєстровано шлюб, який було розірвано згідно рішення Голованівського районного суду Кіровоградської області від 21.12.2011 року.( а.с-10) . Від спільного шлюбу у них народився син [PERSON] [INFO] .Відповідно до свідоцтва про народження, серія [NUMBER] , виданого 16 лютого 2009 року, батьком дитини являється [PERSON] . ( а.с.-13). З довідки Побузької селищної ради Голованівського району Кіровоградської області від 01.08.2019 року вбачається, що неповнолітній [PERSON] зареєстрований та проживає разом з позивачкою з 2011 року в будинку [ADDRESS] ( а.с.17) . Рішенням Голованівського районного суду Кіровоградської області від 09 липня 2018 року по справі № 386/403/18, із [PERSON] на користь позивача [PERSON] стягнуто аліменти, на утримання сина [PERSON] [INFO] , 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до повноліття сина [PERSON] , тобто до [INFO] . ( а.с.- 11-12) . Відповідач у встановлені строки не сплачував аліментим, внаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 21358,5 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості по аліментам. Відповідно до ч.1 ст.196 Сімейного кодексу України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Таким чином, фактично вказаною нормою права закріплено відповідальність платника аліментів за прострочення сплати аліментів, і зі змісту цієї норми випливає, що визнання боржником наявності заборгованості зі сплати аліментів є визнанням неналежного виконання ним аліментних зобов`язань, що є підставою для стягнення пені за прострочення сплати аліментів. При цьому, передбачена ст.196 Сімейного кодексу України відповідальність у вигляді сплати неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів настає за наявності вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Розмір заборгованості зі сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення суду у порядку встановленому СК України. Відповідно до довідки - розрахунку заборгованості на час звернення позивачем до суду начальника Фортечного відділу ДВС міста Кропивницький заборгованість по аліментам за період з 01.06.2018 року по 31.07.19 рік складає 21 358, 5 грн., (а.с. 14). Оскільки рішення про стягнення аліментів набрало законної сили 08.08.2018 року, отже винна поведінка з несплати аліментів виникла саме з цієї дати і пеня може враховуватися від дня прострочення сплати аліментів після цієї дати. Тобто, у разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки. Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. У відповідності до ч.1 ст.196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Враховуючи, що стягнення неустойки (пені) спрямоване на підвищення захисту майнових прав дитини, позовні вимоги про стягнення на її користь пені за прострочення сплати аліментів є правомірними, однак розрахунок пені позивачем зроблений не вірно, а саме не відповідає довідці про заборгованість , яка була надана відповідачу Вказуючи про наявність заборгованості зі сплати аліментів, позивач надала довідку державного виконавця Фортечного відділу ДВС міста Кропивницький Шиян А.М., відповідно до якої, розмір заборгованості [PERSON] за виконавчим листом №2-1645 від 14.09.2010 року станом на 31.07.2019 року складає 21358,50 грн. Проте, зазначений розрахунок заборгованості не можна вважати достовірним та правильним, оскільки в ньому зазначено, що розмір стягнення аліментів за виконавчим листом від 14.09.2019 року становить 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного щомісячно до досягнення сином повноліття, тобто до [INFO] . У розрахунку не враховано та не зазначено, що розмір аліментів збільшився до 50% прожиткового мінімуму лише у серпні 2018 року, згідно до рішення Голованівського районного суду Кіровоградської області від 09.07.2018 р. Також у розрахунку зазначено заборгованість станом на 01.08.2018 року, у сумі 9317 грн., яка вказана з невідомих джерел та без відповідного розрахунку. Відповідно до довідки-розрахунку заборгованості зі сплати аліментів №22127613 від 23.09.19, яка складена державним виконавцем Соколовою О.В. розмір заборгованості зі сплати аліментів станом на 23.09.2019 року становить всього 9732 грн. Враховуючи вищевикладене, розрахунок пені, виконаний позивачем, також є неправильним, оскільки довідкою державного виконавця підтверджено факти сплати відповідачем аліментів у місяці, за які [PERSON] нарахувала пеню. Зокрема, у 2018 та 2019 роках відсутні відомості про сплачені відповідачем аліменти . Частинами 1 та 2 статті 196 СК України встановлено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Отже, з урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов`язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Отже, загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: p = (A1 х 1% х Q1) + (A2 х 1% х Q2) + ……. (An х 1% х Qn),де: p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця. Саме така правова позиція 25.04.2018 року висловлена у постанові Верховного Суду у справі № 572/1762/15-ц. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму,виходячи з наступного розрахунку. З огляду на викладене сума неустойки ( пені) за прострочення сплати аліментів становить: За серпень 2018 року: 745 грн. розмір заборгованості за аліментами х пеня (1%) х 348 днів дні прострочення сплати аліментів =1931,50 грн. - сума неустойки (пені), однак сума пені не більше 100% суми заборгванності , що становитиме 745 грн; За вересень 2018 року: 972 грн.- розмір заборгованості за аліментами х пеня (1%) х 318 днів прострочення сплати аліментів = 3004, 40 грн. - сума неустойки (пені), однак сума пені не більше 100% суми заборгванності , що становитиме 972 грн. За жовтень 2018 року: 972 грн. -розмір заборгованості за аліментами х пеня (1%) х 287 днів прострочення сплати аліментів = 2711,50 грн. - сума неустойки (пені); однак сума пені не більше 100% суми заборгванності , що становитиме 972 грн. За листопад 2018 року: аліменти сплачені, пеня не нараховується: За грудень 2018 року: 34 грн.- різниця між нарахованими та сплаченими аліментами, яка становить розмір заборгованості за аліментами х пеня (1%) х 226 день прострочення сплати аліментів = 26 грн.13 коп. - сума неустойки (пені); За січень 2019 року: 1014 грн. -розмір заборгованості за аліментами х пеня (1%) х 195 днві прострочення сплати аліментів = 2005 грн. - сума неустойки (пені), однак сума пені не більше 100% суми заборгванності , що становитиме 1014 грн. За лютий 2019 року : 814 грн.- різниця між нарахованими та сплаченими аліментами, яка становить розмір заборгованості за аліментами х пеня (1%) х 167 день прострочення сплати аліментів = 1106, грн.50 коп - сума неустойки (пені); однак сума пені не більше 100% суми заборгванності , що становитиме 1014 грн.. За березень 2019 року: 1014 грн. - розмір заборгованості за аліментами х пеня (1%) х 136 днів прострочення сплати аліментів = 1398 грн. 35 коп . - сума неустойки (пені); однак сума пені не більше 100% суми заборгванності, що становитиме 1014 грн. За квітень 2019 року: 1014 грн. розмір заборгованості за аліментами х пеня (1%) х 106 днів прострочення сплати аліментів =1089 грн. 90 коп. однак сума пені не більше 100% суми заборгванності, що становитиме 1014 грн.. За травень 2019 року:1095 грн.- розмір заборгованості за аліментами х пеня (1%) х 75 днів прострочення сплати аліментів = 899 грн. 30 коп. - сума неустойки (пені); За червень 2019 року: 105 грн.- різниця між нарахованими та сплаченими аліментами, яка становить розмір заборгованості за аліментами х пеня (1%) х 45 день прострочення сплати аліментів = 5 грн. - сума неустойки (пені); За липень 2019 року 1095 грн.- розмір заборгованості за аліментами х пеня (1%) х 14 днів прострочення сплати аліментів = 167 грн. 90 коп. - сума неустойки (пені) Таким чином, з урахуванням правової позиції від 25.04.2018 року по справі №572/1762/15-ц та згідно ч.1 ст.196 СК України відповідно до якої сума пені не може бути більшою ніж 100% заборгованості по аліментам на дитину, пеня за прострочення сплати аліментів на дитину [PERSON] за період з серпня 2018 року по серпень 2019 року становить 7 843 грн. 30 коп. До посилань позивача та його представника, щодо зменшення суми пені до 1000 грн. з враховання скрутного матеріального становища відповідача, його сімейного стану, перебування у нього на утриманні інших утриманців, суд ставиться критично, оскільки відповідач є працездатною особою, ніяких вад здоровя не має, тобто має задовільний стан здоровя, а тому підстав для задовлення їх клопотання в цій частині суд не вбачає. За даних обставин суд вважає, що в цій частині позовні вимоги підлягають задоволеню частково. Щодо позовних вимог позивача про позбавлення відповідача батьківських прав відносно дитини, суд приймає до уваги роз`яснення, викладені у п.п.15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Обов`язок надати докази на підтвердження вимог і заперечень законом покладено на сторони ( ст. 60 ЦПК України ) . Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до вимог ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дітей, турбуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно статтей 9, 18 Конвенції „Про права дитини", ратифікованої Постановою Верховної Ради України 27.02.1991 р., № 780-Х11 батьки несуть основну відповідальність за виховання дітей. Найважливіший обов`язок матері і батька це обов`язок виховувати, ростити дитину; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати до самостійного життя, забезпечити здобуття повної загальної освіти, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. За загальним правилом позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Приписами вказаної Конвенції, Закону України «Про охорону дитинства», Європейської Конвенції «Про здійснення прав дітей», ратифікованої Україною 03.08.2006 р., Конвенції «Про юрисдикцію, право, яке признається, виконується та співробітництво стосовно батьківської відповідальності та міру захисту дітей», ратифікованої Україною 14.09.2006 р., гарантовано та забезпечено право дитини з боку усіх державних та приватних структур, а також з боку батьків на належне батьківське виховання та піклування, забезпечення дитини сімейним затишком, розвиток індивідуальності та захисту всіх прав дитини навіть від самих батьків, що не суперечить вимогам ст.. 150 СК України . Відповідно до ч.1, ч. 2 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини, тобто якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно ст.12 Закону України „Про охорону дитинства" на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов"язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров"я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи грунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Відповідно до ч.1ст.17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем заяви про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (рішення від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»). Суд також враховує, що таке судове рішення повинно відповідати й принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у якій проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Суд вважає, що обмежене спілкування відповідача з сином суд не може розцінити, як свідоме ухилення від виконання батьківського обов`язку по вихованню дитини і як підставу для позбавлення батьківських прав. Суд критично ставиться до висновку від 04.09.2019 року за № 10 Голованівської районної державної адміністрації Кіровогадської області про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача щодо його малолітнього сина [PERSON] , 2007 року народження, оскільки при складанні висновку не були з`ясовані належним чином усі суттєві обставини. Таким чином, вказаний висновок є недостатньо обґрунтованим і не містить переконливих аргументів, які б вказували на те, що [PERSON] свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків. Відсутні докази того, що служба у справах дітей Голованівської районної державної адміністрації Кіровогадської області моніторила питання виконання відповідачем своїх батьківських обов`язків і застосовував відносно нього попереджувальні заходи. Висновок органу опіки та піклування носить рекомендаційний характер, а тому суд не погоджується з цим висновком, на підставі всіх встановлених судом фактичних обставин та зібраних доказів. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявились безрезультатними. Крім цього суд вважає, що участь батька у вихованні малолітньої дитини дійсно була недостатньою, однак на думку суду, це частково викликано проживання дитини після розірвання шлюбу в іншому місці. Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Ст. 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи на підставі наданих сторонами доказів. Суд вважає не доведеним, що відповідач не бажає виконувати свої батьківські обов`язки. За даних обставин, суд вважає, що позовні вимоги позивача в частині щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] відносно сина [PERSON] , [INFO] , задоволені бути не можуть. У відповідності до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а тому з відповідача мають бути стягнуті 768,40 грн. судового збору на користь держави, що стосується позовних вимог про стягнення неустойки (пені) по аліментах на утримання дитини. На підставі викладеного та

Outcome: partial