Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-14 00:00:00

Позивач [PERSON] 21.10.2019 року звернулася до суду з вищезазначеним позовом. Позов мотивувала тим, що рішенням Воловецького районного суду Закарпатської області від 13.12.2018 року по справі №300/663/18 задоволено позов [PERSON] в інтересах [PERSON] до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Закарпатській області про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку та моральної шкоди. Цим рішенням, серед іншого, було поновлено [PERSON] на посаді провідного спеціаліста відділу фінансово- економічної діяльності Свалявського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Закарпатській області з 04.07.2018 року, допущено негайне виконання рішення суду в цій частині. Проте, фактично [PERSON] відповідачем була поновлена лише 09.09.2019 року наказом №200-к "Про поновлення на роботі [PERSON] " Враховуючи, що відповідач не виконав рішення суду в частині негайного поновлення позивачки на роботі, вона просить суд визнати період затримки виконання рішення суду з 13.12.2018 року по 08.09.2019 року вимушеним прогулом та стягнути на свою користь середній заробіток за вказаний період в сумі 55 332 гривень. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] у судовому засіданні позов підтримали з підстав, наведених у такому. Представник відповідача Бочко І.І. проти задоволення позову заперечив, вважає його безпідставним. Пояснити причину негайного невиконання рішення суду не може. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку. Рішенням Воловецького районного суду Закарпатської області від 13.12.2018 року в цивільній справі №300/663/18 задоволено частково позов [PERSON] в інтересах [PERSON] до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Закарпатській області про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку та моральної шкоди: поновлено [PERSON] на посаді провідного спеціаліста відділу фінансово- економічної діяльності Свалявського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Закарпатській області з 04.07.2018 року; стягнуто з відповідача на користь позивача [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 04.07.2018 року по 12.12.2018 року в розмірі 34 736 гривень 20 копійок та 10 000 гривень моральної шкоди; вирішено питання розподілу судових витрат; допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення [PERSON] на роботі та виплати їй заробітної плати за один місяць; у задоволенні решти позовних вимог - відмовлено (а.с.4-6). 22.01.2019 року позивачці було видано виконавчий лист, який вона в подальшому пред`явила до виконання і на підставі якого 21.02.2019 року старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Закарпатській області Досяк М.Б. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (а.с.7). Постановою Закарпатського апеляційного суду від 27.08.2019 року апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Закарпатській області залишено без задоволення, а рішення Воловецького районного суду Закарпатської області від 13.12.2018 року - без змін (а.с.8-12). З наказу Управління виконавчої дирекції Фонду в Закарпатській області №200-к від 09.09.2019 року "Про поновлення на посаді [PERSON] " вбачається, що [PERSON] була фактично поновлена на роботі тільки 09.09.2019 року (а.с.51). Відповідно до ст.18 Цивільного процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Статтею 236 Кодексу законів про працю України встановлено, що у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки. Вимушений прогул - це час, протягом якого працівник з вини власника або уповноваженого ним органу був позбавлений можливості працювати. Враховуючи, що відповідач не виконав рішення суду від 13.12.2018 року в частині негайного поновлення позивача на роботі, фактично поновив її лише 09.09.2019 року, суд приходить висновку, що період з 13.12.2018 року по 08.09.2019 року є вимушеним прогулом. Положення статті 236 КЗпП України встановлюють відповідальність роботодавця у вигляді стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі працівника з метою компенсації йому втрат від неотримання зарплати чи неможливості працевлаштування. Основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - календарних днів за цей період. Згідно вимог ч.5 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Рішенням Воловецького районного суду Закарпатської області від 13.12.2018 року, що набрало законної сили, встановлено, що розмір середньоденного заробітку [PERSON] до її незаконного звільнення становив 307 гривень 40 копійок (а.с.4-6); період затримки виконання судового рішення з 13.12.2018 року по 08.09.2019 року (вимушений прогул) стновить 180 робочих днів. Таким чином, середній заробіток за час вимушеного прогулу [PERSON] складає 55 332 гривень 00 копійок (307 гривень 40 копійок х 180 робочих днів), які слід стягнути з відповідача на її користь. З урахуванням задоволення позову в повному обсязі, а також тієї обставини, що позивач звільнена від сплати судового збору, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у сумі 768 гривень 40 копійок,- у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved