Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-22 00:00:00

із позовною заявою про визнання за законом права власності на спадкове майно, а саме: на земельну ділянку загальною площею 2,7546 га, у межах згідно з планом, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії IV-ЧН № 007187, розташовану на території Скрипчинської сільської ради Козелецького району Чернігівської області; на земельну ділянку загальною площею 0,1164 га, у межах згідно з планом, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії IV-ЧН № 007187, розташовану на території Скрипчинської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, у суд звернулася [PERSON] до Скрипчинської сільської ради Козелецького району Чернігівської області третя особа Відділ Держгеокадастру у Козелецькому районі Чернігівської області. В матеріалах справи міститься: - заява позивача про розгляд справи за її відсутності та підтримання позовних вимог; - заява за підписом сільського голови Скрипчинської сільської ради Козелецького району Чернігівської області про розгляд справи за відсутності представника ради та визнання позовних вимог; - заява Відділу Держгеокадастру у Козелецькому районі Чернігівської області за відсутності представника та не заперечення щодо задоволення вимог позивача. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України в разі визнання позовних вимог відповідачем суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України з причин неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, обєктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, суд дійшов наступних висновків. При судовому розгляді цивільної справи встановлено, що [PERSON] померла 04 липня 2002 року, згідно копії свідоцтва про смерть 1-ЕЛ № 142846. Після смерті останньої залишилось спадкове майно, а саме вищевказані земельні ділянки. На час відкриття спадщини 04 липня 2002 року діяли норми ЦК УРСР в редакції 1963 року. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно зі ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до довідки, виданої Виконавчим комітетом Скрипчинської сільської ради Козелецького району Чернігівської області від 20 січня 2016 року [PERSON] на день смерті проживала та була зареєстрована за адресою: [INFO], та мала слідуючий склад сім'ї: дочка [PERSON]. Відповідно до довідки, виданої Виконавчим комітетом Скрипчинської сільської ради Козелецького району Чернігівської області від 20 січня 2016 року [PERSON] вступила в управління спадковим майном після смерті [PERSON], яка померла 04.07.2002 року. Відповідно до інформації, наданої Козелецькою районною державною нотаріальною конторою після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилась. Тобто, [PERSON] є єдиною, хто прийняв спадщину після смерті [PERSON]. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 Про судову практику у справах про спадкування розяснено, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. 22 березня 2002 року на імя [PERSON] на підставі рішення виконавчого комітету Скрипчинської сільської ради від 22 березня 2001 року № 22 було виготовлено та видано державний акт на право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується копією Державного акта на право власності на земельну ділянку серії IV-ЧН № 007187. Згідно зі ст. ст. 81, 126 ЗК України право власності громадяни України набувають на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності, прийняття спадщини. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. У відповідності до ст. 152 ч.3 п. "а" ЗК України - "захист прав громадян та юридичних осіб здійснюється шляхом визнання прав". При розробленні технічної документації щодо встановлення меж земельної ділянки та внесенні до автоматизованої системи відомостей про земельні ділянки, належні [PERSON] на підставі: - Державного акту на право власності на земельну ділянку серії IV-ЧН № 007187, було встановлено, що фактично загальна площа земельних ділянок становить 0,1164 га (кадастровий номер 7422088900:70:058:0159) та 2,7546 га (кадастровий номер 7422088900:70:070:0159). Відповідно до п. 2 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 17 жовтня 2012 року, відомості Державного земельного кадастру є офіційними і вважаються об'єктивними та достовірними, якщо інше не доведено судом, тому суд вважає, що саме в витягах з Державного земельного кадастру більш повно та достовірно визначено площі земельних ділянок. Згідно з витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 01 грудня 2015 року за земельними ділянками (кадастрові номери: 7422088900:70:058:0159, 7422088900:70:070:0159) відомості про обмеження у користуванні земельної ділянки не зареєстровані. Таким чином, суд дійшов висновку, що за позивачем в порядку спадкування підлягає визнанню право власності на згадані вище земельні ділянки, так як оригінал правовстановлюючого документу втрачений, на підтвердження чого в пресі розміщене оголошення.

Outcome: approved