Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу будинку з земельною ділянкою дійсним, в якому просить суд визнати усний договір купівлі-продажу об'єкту нерухомого майна - будинку № 11 по провулку Джерельний в с. Яворівка Піщанського району Вінницької області, та земельних ділянок площею 0,2500 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 0523283800:03:001:0214, та площею 0,4835 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровимй номер 0523283800:03:001:0215, укладений між ним - [PERSON] як покупцем та [PERSON] як продавцем, 30 серпня 2017 року за ціною 79 979,00 гривень, дійсним. Свої позовні вимоги позивач обгрунтовує тим, що між ним як покупцем та [PERSON] Д як продавцем, 30 серпня 2017 року було укладено усний договір купівлі-продажу об'єкту нерухомого майна - будинку № 11 про провулку Джерельний в с. Яворівка Піщанського району Вінницької області, та земельних ділянок площею 0,2500 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 0523283800:03:001:0214, та площею 0,4835 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровимй номер 0523283800:03:001:0215. Суттєвими умовами вказаного договору була оплата та наступний розподіл витрат, пов'язаних з нотаріальним посвідченнм договору купівлі-продажу та реєстрацією права власнсоті. Ним як покупцем були виконанні умови усного договору та сплачено відповідачеві за вказане майно готівкові кошти в розмірі 2 000, 00 доларів США. Відповідач свого зобов'язання щодо нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу об'єкту нерухомого майна не виконала, від відвідування нотаріальної контори ухиляється, посилаючись на значну зайнятість, часті від'їзди та інші причини. Позивач вказує, що він неодноразово за допомогою телефонного зв'язку, особистих зустрічей, намагався змусити відповідача прибути до нотаріальної контори для укладення договору, ним було замовлено та оплачено висновок про вартість будинку та земельних ділянок та інші документи необхідні для нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу згідно з переліком наданим нотаріусом, проте відповідач з'явитися для нотаріальної контори відмовилася. Позивач вважає, що відповідач [PERSON] умисно ухиляється від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу нерухомого майна та продовжує залишатися його власником, а тому для захисту своїх прав він вимушений звернутися до суду із вказаним позовом. Позивач [PERSON] та його представник адвокат [PERSON], в судове засідання не з'явилися, проте від представника позивача на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без їхньої участі, та про підтримання вимог, викладених в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, проте від неї на адресу суду надійшла заява про визнання позовних вимог та про розгляд справи без її участі. Відповідно до ч. 2 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалося Відповідно до ч.1. ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно ч. 1 ст. 64 ЦПК України, представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов'язки. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали даної цивільної справи, вивчивши правові норми, що регулюють дані правовідносини, приходить до переконання, що позовну заяву слід задовольнити повністю з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до копії договору купівлі-продажу житлового будинку від 27 квітня 2005 року, просвідченого державним нотаріусом Піщанської державної нотаріальної контори, відповідач [PERSON] придбала у [PERSON], [PERSON], [PERSON] житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться в с. Яворівка Піщанського району Вінницької області, провулок Котовського, 11. Відповідно до ст. 334 ЦК україни, яка діяла на момент укладення договору, право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Таким чином [PERSON] набула вказаний будинок у власність. З копії Свідоцтва про право власності на нерухоме майно № 24884406 від 29 липня 2014 року вбачається, що відповідачу [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка, кадастровий номер 0523283800:03:001:0215, площею 0,4835 га, для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в с. Яворівка Піщанського району Вінницької області, провулок Котовського, 11. З копії Свідоцтва про право власності на нерухоме майно № 24892898 від 29 липня 2014 року вбачається, що відповідачу [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка, кадастровий номер 0523283800:03:001:0214, площею 0,25 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована в с. Яворівка Піщанського району Вінницької області, провулок Котовського, 11. 30 серпня 2017 року відповідач [PERSON], [INFO], яка проживає за адресою: [INFO], отримала від позивача [PERSON], який проживає за адресою: [INFO], грошові кошти в еквіваленті 2 000,00 доларів США за продаж належного їй на праві приватної власності будинку та земельних ділянок,площею 0,4835 га та 0,2500 га за адресою: провул. Джерельний, 11, с. Яворівка Піщанського району Вінницької області, покупцю передні домова книга, свідоцтва про право власності, та інші документи, що підтверджується розпискою від 30 серпня 2017 року, підписаною [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Зазначене підтверджується : копією розписки [PERSON] від 30 серпян 2017 року (а.с.10), копією технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок та господарські будівлі №11 по провул. Джерельному в с. Яворівка (а.с.11-15), копією Свідоцтва про право власності на нерухоме майно № 24884406 від 29 липня 2014 року (а.с.16), копією Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 24884670 (а.с.17), копією Свідоцтва про право власності на нерухоме майно № 24892898 від 29 липня 2014 року (а.с.18), копією Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 24893205 (а.с.19), копією довідки Яворівської сільської ради Піщанського району Вінницької області від 26 квітня 2018 року № 158 (а.с.20), копією висновку експерта про оцінну вартість земельної ділянки (а.с.21), копією висновку експерта про оцінну вартість земельної ділянки (а.с.22), копією висновку про вартість об'єкта оцінки (а.с.23), ордером (а.с.24), копією договору купівлі-продажу житлового будинку від 27 квітня 2005 року . Згідно ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не забороняються законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст. 655 ЦК України, за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплати за нього певну грошову суму. Згідно з ст. 657 Цивільного кодексу України, договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Згідно ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду. Згідно з ст. 655 Цивільного кодексу України, істотними умовами договору купівлі-продажу є найменування майна, що продається, та його ціна. Сторонами за договором було здійснено повне виконання усіх істотних умов, а саме: позивач сплатив кошти за житловий будинок, господарські будівлі та споруди, земельні ділянки, а відповідач передав позивачу житловий будинок, господарські будівлі та споруди, земельні ділянки та документи, що підтверджують право власності на них. У відповідності зіч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися про всі істотні умови договору, що підтверджуються письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна зі сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Ухилення відповідача від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу порушують права позивача, у зв'язку із тим, що він не може здійснити реєстрацію права власності на житловий будинок, господарські будівлі та споруди, земельні ділянки, які набув на підставі договору купівлі-продажу від 30 серпня 2017 року та не може вільно розпоряджатися належним йому майном. Відповідно до ст. 334 ЦК України, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішення суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Пленум Верховного Суду України в п. 13 постанови «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 6 листопада 2009 року № 9 розяснив, що вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма ч. 2 ст. 220 ЦК України не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до ст.ст. 210, 640 ЦК України повязується з їх державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обовязків для сторін. 01 січня 2013 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відповідно до якого частину третю статті 640 ЦК України викладено в новій редакції, згідно з якою договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним із дня такого посвідчення, а з частини другої статті 657 ЦК України виключено слова «та державної реєстрації», а відтак положення статті 220 ЦК України можливі до застосування за умови укладення таких правочинів після набрання чинності вищезазначеного Закону. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] договір купівлі-продажу було укладено 30 серпня 2017 року, тобто після набрання чинності Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» та інших законодавчих актів України» від 11 лютого 2010 року N 1878-VI, яким державна реєстрація договору купівлі-продажу нерухомого майна скасовано. Відповідно до статті 1 протоколу 1 Європейської Конвенції з прав людини кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном. Поняття "майна" включає в себе в тому числі і будинок (рішення ЄСПЛ від 23.09.1982р. у справі "Спорронг і Льоннрот проти Швеції"). Оскільки відповідач по справі відмовляється від нотаріального посвідчення договору, зважаючи на те, що на час укладення договору між сторонами він не підлягав державній реєстрації, а також враховуючи що позивач має непорушне право на мирне володіння своїм майном, то суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного, беручи до уваги, що сторонами були виконані усі істотні умови договору купівлі-продажу нерухомого майна, а також те, що майно було правомірно придбано позивачем, беручи до уваги, що відповідач по справі відмовляється від нотаріального посвідчення договору, зважаючи на те, що на час укладення договору між сторонами він не підлягав державній реєстрації, а також враховуючи що позивач має непорушне право на мирне володіння своїм майном, то суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню у зв'язку з\~визнанням заявлених вимог відповідачем, за наявності законних на те підстав, оскільки це не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси третіх осіб. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд керується положеннями ст. 141 ЦПК України, відповідно до яких судовий збір в розмірі 799 гривень 79 копійок сплачений позивачем при подачі вказаного позову до суду, слід стягнути на його користь з відповідача.

Outcome: approved