Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-18 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. 15 листопада 2018 року Виконавчий комітет Южноукраїнської міської ради, як орган опіки та піклування звернувся до суду в інтересах малолітньої [PERSON] до [PERSON] про позбавлення його батьківських прав відносно його малолітньої дочки. Позовні вимоги мотивує тим, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO]. Матері дівчинки оголошено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України та в рамках даного кримінального провадження їй обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Дівчинка проживає з бабою та дядьком. Однак умови проживання для дитини в даній квартирі не створені належним чином, зокрема в квартирі брудно, розкидні речі, багато сміття, все в занедбаному стані, не створено умови для навчання та розвитку дитини, недостатньо продуктів харчування. З 12 червня 2016 року [PERSON] перебуває в КЗ «Центр соціальної реабілітації дітей «Южноукраїнської міської ради, як дитина, яка опинилась в складних життєвих обставинах. Про що було повідомлено батька - [PERSON], крім того, останнього було попереджено, що у разі не вирішення питання про повернення дитини в сім'ю, буде ініційоване питання про позбавлення його батьківських прав. За час перебування дівчинки в Центрі батько двічі відвідував дочку. [PERSON] позитивно реагує на зустрічі з ним, однак бажання проживати з ним не має. Станом на 12 вересня 2018 року [PERSON] так і не звертався до Служби у справах дітей з метою повернення дитини в сім'ю. Окрім того, до ув'язнення матері дівчинки, будь-якої участі в житті дочки він не приймав. Посилаючись на те, що [PERSON] свідомо не виконує свої батьківські обов'язки щодо дочки [PERSON], не піклується про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток не намагається створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, не готує її до самостійного життя, не забезпечує дитині належне харчування та медичний догляд, не спілкується з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення, просили позбавити його батьківських прав відносно його малолітньої дочки [PERSON], а також з урахуванням вимог ст.. 166 СК України просила стягнути з останнього аліменти на утримання дочки в розмірі ? частки зі всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Будь яких заперечень з боку відповідача з приводу заявленого позову до суду не надходило, відзиву надано не було. ІІ. Заяви та клопотання учасників справи. 03 грудня 2018 року представник третьої особи звернулась до суд з клопотанням про виклик та допит свідка [PERSON] ІІІ. Процесуальні дії у справі. Виклик відповідача [PERSON] в судове засідання здійснювався шляхом розміщення оголошення про виклик на офіційному веб-сайті "Судова влада України", в порядку передбаченому ст. 128 ЦПК України. Однак, будучи належним чином повідомленим, останній до суду не з'явився, причину неявки суду не повідомив, відзив до суду не подав. Згідно вимог п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. А тому, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача. ІV. Фактичні обставини встановлені судом та змін спірних правовідносин. В судовому засіданні представник позивача підтримала обставини викладені в позовній заяві та просила задовольнити позов. Представник третьої особи в судовому засіданні вважала за доцільне позбавити [PERSON]. батьківських прав відносно його малолітньої дочки [PERSON]. З досліджених в судовому засіданні письмових доказів, судом встановлено, що батьками малолітньої [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 7). В зв'язку з укладення шлюбу прізвище матері дівчинки було змінено з [PERSON] на [PERSON], а потім на [PERSON] (а.с. 19 - 21) Відповідно до повідомлення № 4439/24/2-2018 від 10.09.2018 року Слідчого управління ГУНП в Миколаївській області, [PERSON] оголошено підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України та в рамках даного кримінального провадження їй обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою (а.с. 22). Як вбачається з довідки (виписки про склад сім'ї та реєстрацію) дані на 15 червня 2018 року малолітня [PERSON] зареєстрована в [INFO] (а.с. 11). Відповідно до актів обстеження умов проживання від 04 червня 2018 року та 29 серпня 2018 року, умови для проживання дитини в даному приміщенні не створені належним чином - в квартирі брудно, багато сміття, не створено належних умов для навчання дитини. Під час обстеження умов проживання, в ході бесіди, працівниками служби у справах дітей встановлено, що мати дівчинки в Миколаївському слідчому ізоляторі, дитина проживає з бабусею - [PERSON], яка фактично й займається її вихованням. Батько [PERSON] давно не проживає з сім'єю, не приймає участі у вихованні дочки не утримує її матеріально (а.с. 14, 15). Відповідно до довідки № 125 від 26 вересня 2018 року [PERSON] навчається в 4-А класі Южноукраїнської ЗОШ І-ІІІ ступенів № 1 ім. Захисників Вітчизни (а.с. 16). Відповідно до характеристики даної Южноукраїнською ЗОШ І-ІІІ ступенів № 1 ім. Захисників Вітчизни, батьки навчанням [PERSON] не займаються, батьківські збори не відвідують, допомогу класу не надають. Батька дівчинки класний керівник жодного разу не бачила (а.с. 17). Також, відповідно до інформації НКП «Южноукраїнський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» Южноукраїнської міської ради Миколаївської області на прийом в дитячу поліклініку з дівчинкою приходять лише мати та бабуся (а.с. 18). З 12 червня 2018 року, в зв'язку з складними життєвими обставинами малолітня [PERSON] влаштована до КЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей Южноукраїнської міської ради» (а.с. 12). Згідно повідомлення № 01-21/455 від 10.09.2018 року з моменту влаштування [PERSON] до КЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей Южноукраїнської міської ради», батько - [PERSON] відвідував дівчинку два рази. [PERSON] позитивно реагує на зустрічі з ним. Під час зустрічей активно спілкується, однак проживати з батьком не бажає. (а.с. 13). 14 червня 2018 року Службою у справах дітей Южноукраїнської міської ради Миколаївської області було повідомлено [PERSON] про перебування його дочки - [PERSON] в КЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей Южноукраїнської міської ради» та рекомендовано найблищим часом вирішити питання щодо повернення дитини в сім'ю, а також наголошено на тому, що в протилежному випадку, буде ініційовано питання по позбавлення його батьківських прав відносно його дочки (а.с. 23, 24). Свідок [PERSON] в судовому засіданні підтвердилась відсутність батька - [PERSON] в житті його дочки [PERSON]. Згідно висновку органу опіки та піклування Южноукраїнської міської ради Миколаївської області від 03.10.2018 року № 267, орган опіки та піклування Южноукраїнської міської ради Миколаївської області вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON], щодо його малолітньої дочки [PERSON]. V. Оцінка суду. Суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатній і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, прийшов до наступного висновку. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" від 26.04.2001 року виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 18 Конвенції з прав дитини, ст. 150 СК України батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя і несуть відповідальність за її виховання та розвиток. Згідно ч.4 ст.155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Стаття 164 ч. 1 п.2 СК України передбачає, що батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно з п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30.03.2007 р. ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. З урахуванням вищенаведених вимог Закону, приймаючи до уваги ту обставину, що [PERSON] свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків відносно своєї малолітньої дочки [PERSON], не цікавиться її життям, фізичним і духовним розвитком, не піклується про стан її здоров'я, та матеріально не забезпечує її, окрім того, позбавив дитину права на виховання в родині, залишивши в КЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей Южноукраїнської міської ради», суд приходить до висновку, що позовні вимоги Виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради, як Органу опіки та піклування Южноукраїнської міської ради, про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його малолітньої дочки [PERSON], підлягають задоволенню. На думку суду, позбавлення [PERSON] батьківських прав, буде насамперед захистом прав та інтересів його дочки. За правилами ч. 5 ст. 167 СК України якщо дитина не може бути передана бабі, дідові, повнолітнім братам та сестрам, іншим родичам, мачусі, вітчиму, вона передається на опікування органу опіки та піклування. Оскільки дитина не може бути передана матері, так як остання утримується в слідчому ізоляторі, та бабі, яка передала дівчинку до центру соціальної реабілітації, суд вважає за можливе передати малолітню [PERSON] на опікування органу опіки та піклування. Відповідно до ч.1 ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 2 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Розмір аліментів суд визначає з врахуванням обставин передбачених ст. 182 СК України, при цьому мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів, суд враховує матеріальне становище відповідача, його обов'язок по утриманню неповнолітньої дочки до досягнення нею повноліття, стан здоров'я та здатність працювати, і вважає, що позов підлягає задоволенню в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Та саме зазначений розмір аліментів буде необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. За правилами ч. 3 ст. 166 СК України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов'язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. У справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місць (п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України). VІ. Розподіл судових витрат. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір за дві немайнові вимоги у сумі 1409,60 грн., оскільки позивач звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду з даними вимогами.

Outcome: approved