Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-16 00:00:00

Позивач [PERSON], який мешкає за адресою: [ADDRESS], РНОКПП [NUMBER], 19 січня 2018 року звернувся до суду з позовом до прокуратури Одеської області, місцезнаходження: м. Одеса, вул. Пушкінська, 3, код ЄДРПОУ 03528552, про стягнення моральної шкоди, завданої протиправною бездіяльністю, у розмірі 250000,00 грн. Позов подано з підстав відшкодування шкоди, завданої незаконними діями прокуратури. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 30.11.2017 року позивачем було подано повідомлення про злочин, 19.12.2017 він отримав лист з прокуратури Одеської області. Після подання заяви про злочин жодних дій, спрямованих на внесення наданих позивачем відомостей до ЄРДР та здійснення досудового слідства відповідачем не вчинялось. Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 28.12.2017 року по справі №522/24499/17 визнано протиправною бездіяльність відповідача при розгляді повідомлення про злочин від 30.11.2017 року. Бездіяльність відповідача спричинила позивачу моральні страждання, моральну шкоду він оцінює в 250000,00 гривень. Ухвалою судді Приморського районного суду м. Одеси Єршової Л.С. від 12.02.2018 року відкрито провадження по справі за зазначеним позовом [PERSON] справу призначено до розгляду в загальному позовному провадженні. 15.03.2018 року представник відповідача надав до суду відзив, в якому зазначив, що ухвала слідчого судді не містить висновків про протиправність дій службових осіб прокуратури області, позивачем не надано доказів, що прокуратурою йому завдано моральну шкоду, необґрунтовано розмір цієї шкоди, тому, на думку представника відповідача, позов задоволенню не підлягає. Позивач отримав відзив прокуратури Одеської області, та 19.03.2018 року подав до суду заяву, в якій наполягав на заподіянні йому відповідачем моральної шкоди. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 30.11.2017 року [PERSON] надіслав до прокуратури Одеської області заяву про вчинене кримінальне правопорушення за ст.366 КК України. 28 грудня 2017 року суддею Приморського районного суду м. Одеси Попревичем В.М. постановлено ухвалу по справі №522/24499/17 (а.с. 5-6), що набула законної сили, та відповідно до якої задоволено скаргу заявника [PERSON] на бездіяльність уповноважених осіб прокуратури Одеської області, яка виразилась у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, зобов`язано відповідальних осіб прокуратури Одеської області виконати вимоги ст. 214 КПК України та внести відомості до ЄРДР, викладені в заяві [PERSON] від 22.11.2017 року за ознаками ч. 1 ст. 171 КК України, про результати виконання вимог повідомити зацікавлених осіб у передбаченому законом порядку. На підставі ст.1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів, а згідно з ст.1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди у такому випадку є правопорушення, що включає як складові елементи шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв'язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини. Належним доказом протиправних (неправомірних) рішень, дій чи бездіяльності у такому випадку є, як правило, відповідне судове рішення (вирок) суду, що набрало законної сили, або відповідне рішення вищестоящих посадових осіб. Виходячи зі змісту Рішення Конституційного суду України у справі за конституційними поданнями Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень статті 32 Закону України "Про Державний бюджет України на 2000 рік" та статті 25 Закону України "Про Державний бюджет України на 2001 рік" (справа про відшкодування шкоди державою) N 1-36/2001 N 12-рп/2001 від 03 жовтня 2001 року Україна, згідно з Конституцією України, є правовою державою (стаття 1), а людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю (стаття 3). Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, і саме держава відповідає перед людиною за свою діяльність, а утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави (стаття 3). Цей обов'язок держави конкретизується в ряді статей Конституції України. В Основному Законі держави розмежовуються такі поняття, як держава, органи державної влади, посадові і службові особи (статті 3, 5, 6, 13, 38, 55, 56, 62 та інші). Матеріальна та моральна шкода, завдана громадянам незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується за рахунок держави (стаття 56\~\~Конституції України). Відповідно до ст. 20 Закону України «Про прокуратуру» шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю прокурора, відшкодовується державою незалежно від його вини в порядку, визначеному законом. Держава, відшкодувавши\~шкоду, завдану прокурором, має право зворотної вимоги до нього в розмірі виплаченого від шкодування в разі встановлення в діях прокурора складу кримінального правопорушення за обвинувальним вироком суду щодо нього, який набрав законної сили. Відповідно до ст. 25 Бюджетного кодексу України казначейство України здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду. Відшкодування відповідно до закону шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади (органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування), а також їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, здійснюється державою (Автономною Республікою Крим, органами місцевого самоврядування) у порядку, визначеному законом. \~ Згідно з ст. 2 ЦК України\~держава Україна є учасником цивільних відносин, а тому має бути відповідачем у справах про відшкодування шкоди за рахунок держави. Її в таких випадках представляє орган, який здійснює функції держави у цих правовідносинах. Відповідно до п.п. 1, 3 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 15 квітня 2015 року № 215, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, є Державна казначейська служба України (Казначейство України), яке зокрема здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду (п. 3 ч. 4). Враховуючи викладене, належним відповідачем по зазначеній справі є Держава. Як зазначено в ч. 1\~ст. 42 ЦПК України, у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи, тобто особи, матеріально-правовий спір між якими є предметом вирішення у цивільному судочинстві. Згідно з ч. 1\~ст. 48 ЦПК України, сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. З аналізу даної норми слідує, що відповідач - це особа, на яку вказує позивач в позовній заяві, як на порушника своїх прав. Тому, саме позивач визначає до кого пред`явити позов. Якщо позивач помилиться (неправильно зазначивши сторону) і притягне відповідачем особу, яка його прав не порушила або не повинна відповідати за позовом з інших причин, суд у такому позові відмовляє. Відповідно до частин 1 і 2 ст. 51 ЦПК України, суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Таким чином, чинний ЦПК України допускає заміну відповідача або залучення співвідповідача по справі лише за заявою позивача. Судом позивач викликався в судові засідання, він був обізнаний про дату та час їх проведення, що підтверджується поштовими повідомленнями, проте він надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та до суду не з`являвся, тому у суду була відсутня можливість роз'яснити йому право на залучення до участі у справі співвідповідачів або заміну неналежного відповідача належним. Враховуючи викладене, судом встановлено, що зазначений позов пред`явлено до неналежного відповідача, що є безумовною підставою для відмови в його задоволенні. Суд роз`яснює позивачу його право на звернення до суду з вказаним позовом, заявивши позовні вимоги до Держави.

Outcome: dismissed