Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-27 00:00:00

В серпні 2015 року позивач публічне акціонерне товариство (скорочено ПАТ) "ВіЕйБі Банк" звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором. Посилався на те, що між позивачем та [PERSON] 28 серпня 2007 року був укладений строковий кредитний договір № 1003-011/07 згідно умов якого відповідачу було видано у тимчасове користування на умовах повернення, строковості, платності, забезпеченості кредитну відновлювальну лінію в сумі 24000 доларів США строком до 25.08.2017 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12 % річних при дотриманні позичальником умов договору. Погашення заборгованості за кредитом здійснюється згідно графіку. З 20.11.2008 року процентову ставку збільшено до 17% річних. В забезпечення зобов'язань за даним кредитним договором 28 серпня 2007 року між ним і відповідачами [PERSON], [PERSON] та [PERSON] укладено договори іпотеки № 1003-011/07 від 28.08.2007 року, який посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстровано в реєстрі № 1892 на квартиру [ADDRESS]. Додатково в якості забезпечення виконань за кредитним договором між Банком та [PERSON] укладено договір поруки від 28.08.2007 року № 1003-001/07-02. Відповідно до п.2.5.1 кредитного договору передбачено, що [PERSON] зобов?язується щомісячно до дати встановленої Графіком. Поповнюючи свій Поточних рахунок шляхом внесення готівки через касу Банку або безготівковим перерахуванням, у сумі, не меншій суми чергового платежу, процентів та інших платежів, встановлених Графіком. [PERSON] неодноразово були направлені листи повідомлення про необхідність погасити заборгованість. Кредитним договором передбачено відповідальність за порушення його умов Згідно п.4.5 Кредитного договору, за несвоєчасне повне чи часткове повернення кредитних коштів та за несвоєчасну повну або часткову сплату відсотків, Позичальник сплачує Банку штраф в розмірі 20% від суми неповернутого кредиту та/або несплачених процентів. Однак відповідач [PERSON] систематично не виконує взяті на себе зобовязання за кредитним договором, не сплачує отриманий кредит та відсотки за користування ним, у звязку з чим станом на 15 серпня 2015 року заборгованість за кредитним договором становить суму 304106,11 гривень, в тому числі: прострочена заборгованість по поверненню кредитних коштів в сумі 2381,39 доларів США, прострочена заборгованість за нарахованими процентами в сумі 8555,21 доларів США, пеня нарахована за несвоєчасне повернення кредиту в сумі 63337,69 гривень. Просить стягнути заборгованість за кредитним договором № 1003-011/07 від 22 серпня 2008 року з відповідачів солідарно з [PERSON], [PERSON], [PERSON] сумі 304106 грн. 11 коп. В судове засідання представник позивача не з?явився, подав до суду заяву, в якій просить розглянути справу у відсутність представника позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задоволити. Відповідачі в судове засідання не з?явились, подали заяву про розгляд справи у їх відсутність, просили відмовити в задоволенні позову на підставі письмових заперечень. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги не обґрунтовані та до задоволення не підлягають. Судом встановлено, що між позивачем та [PERSON] 28 серпня 2007 року був укладений строковий кредитний договір № 1003-011/07 згідно умов якого відповідачу було видано у тимчасове користування на умовах повернення, строковості, платності, забезпеченості кредитну відновлювальну лінію в сумі 24000 доларів США строком до 25.08.2017 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12 % річних при дотриманні позичальником умов договору. Погашення заборгованості за кредитом здійснюється згідно графіку. З 20.11.2008 року процентову ставку збільшено до 17% річних. В забезпечення зобов'язань за даним кредитним договором 28 серпня 2007 року між Банком і відповідачами [PERSON], [PERSON] та [PERSON] укладено договори іпотеки № 1003-011/07 від 28.08.2007 року, який посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстровано в реєстрі № 1892 на квартиру [ADDRESS]. Додатково в якості забезпечення виконань за кредитним договором між Банком та [PERSON] укладено договір поруки від 28.08.2007 року № 1003-001/07-02. Згідно ст.ст.553, 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобовязання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. У разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Відносно цих вимог закону судом встановлено, що згідно ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішній переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Згідно ст. 11 ЦК України цивільні права та обов?язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, тощо. Підставами виникнення цивільних прав та обов?язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ст. 509 ч.1 ЦК України зобов?язанням є правовідношення, в якому одна сторона ( боржник) зобовязана вчинити на користь іншої сторони ( кредитора) певну дію ( передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утримуватись від певної дії, а кредитор має право вимагати. Як вбачається зі ст. 2054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа ( кредитодавець) зобов?язується надати грошові кошти ( кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов?язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно цих вимог Закону встановлено, що між позивачем та [PERSON] 28 серпня 2007 року був укладений строковий кредитний договір № 1003-011/07 згідно умов якого відповідачу було видано у тимчасове користування на умовах повернення, строковості, платності, забезпеченості кредитну відновлювальну лінію в сумі 24000 доларів США строком до 25.08.2017 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12 % річних при дотриманні позичальником умов договору. Погашення заборгованості за кредитом здійснюється згідно графіку. З 20.11.2008 року процентову ставку збільшено до 17% річних. Статтею 546 ч.1 ЦК України виконання зобов?язання може забезпечуватись неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Додатково в якості забезпечення виконань за кредитним договором між Банком та [PERSON] укладено договір поруки від 28.08.2007 року № 1003-001/07-02. Оскільки в своїх письмових запереченнях представником відповідача було заявлено про застосування наслідків спливу строку позовної давності до спірних правовідносин, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до ст.. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутись до суду із вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ст.. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня. Коли особа довідалась, або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила. У відповідності до вимог ст.ст. 257, 267 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю три роки, для окремих видів вимог законом встановлено спеціальну позовну давність. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Початок перебігу строку давності зберігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. У відповідності до вимог п.1 ч.2 ст. 358 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки ( штрафу, пені). Відповідно до правової позиції, сформованої Верховним Судом України у постанові № 6-160цс14 від 19.11.2014 року, перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору ( графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами ( щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулось це порушення. Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному платежу. У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов?язання справі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики ( разом із нарахованими процентами ст..1048 ЦК України), що підлягає сплаті в межах позовної давності по кожному із платежів. Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов?язання встановлено строк його виконання та воно підлягає виконанню у цей строк. Зобов?язання, строк виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Згідно ст. 61 ЦК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді інших справ. У яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Судом встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 22.12.2010 року було достроково стягнуто заборгованість за кредитом в розмірі 212894,68 грн., в тому числі по погашенню кредиту та процентів 204547,46 ( 21884,49 доларів США заборгованість по кредиту, 1671,45 доларів США прострочена та 20213,04 строкова, також заборгованість по процентам за користування кредитом 3997,11 доларів США, штраф 8347,22 грн.) та судові витрати. Пред?явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованість за кредитом, сплати відсотків за його користування та пені кредитор відповідно до ст.1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов?язання. Таким чином, оскільки відповідно до рішення суду було достроково стягнуто всі кредитні кошти, відповідно строки виконання по договору змінились і настали 02.012011 року часу набрання законної сили рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 22.12.2010 року. А тому пред?явлення позову про стягнення відсотків за користування кредитним коштами вчинено з порушенням 3-х річного строку позовної давності, а саме на думку суду строк позовної давності для цієї позовної вимоги сплив 29.04.2014 року, а позов був поданий у 2015 році. Також на думку суду не може бути стягнуто тіло кредиту, оскільки воно вже було стягнуто, відповідно до рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 22.12.2010 року, а тому не можу бути повторно стягнуто з відповідачів. Згідно ст.ст. 1, 11 ч.1 Закону України "Про захист прав споживачів" від 12 травня 1991 року № 1023-ХІІ з наступними змінами споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника; споживчий кредит - кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції. Договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками. Таким чином, правовідносини про надання споживчого кредиту є договірними, до яких мають бути застосовані, зокрема, як загальні положення Цивільного кодексу України про зобовязання та договір, так і вимоги ст.627 ч.2 цього Кодексу, де передбачено, що у договорах за участю фізичної особи споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Також не підлягають до задоволення і позовні вимоги щодо стягнення боргу з [PERSON], оскільки вона не є поручителем в розуміння ст. 553 ЦК України, бо не підписувала договір поруки та в матеріалах справи останній відсутній. [PERSON] є майновим поручителем. Бо давала згоду лише на передачу майна в іпотеку, а тому вона не несе відповідальності за зобов?язання позичальника із ним. Позов в цій частині не підлягає до задоволення за безпідставністю. За таких обставин позовні вимоги до [PERSON] та [PERSON] не підлягають до задоволення в зв?язку із пропущенням строків позовної давності звернення до суду, а позовні вимоги до [PERSON] не підлягають до задоволення за безпідставністю.

Outcome: dismissed