Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, мотивуючи його тим, є власником земельної частки(паю) розміром 3.46 умовних кадастрових гектара, у землі, яка перебувала в колективній власності Відкритого акціонерного товариства «Топорівське» с.Топори Ружинського району Житомир області. Вказане право він набув в порядку спадкування майна свого батька [PERSON] , який помер [INFO] , та мав право на зазначену земельну частку згідно Сертифікату на земельну частку(пай) серії ЖТ №0209525 виданого 20.09.19 Ружинською районною державною адміністрацією Житомирської області. Тому, з метою реалізації свого права на виділення належної йому земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) в січні 2021р. звернувся із відповідною заявою до Ружинської селищної ради Житомирської області про виділення в натурі місцевості) вказаної земельної частки (паю) із земель, які перебували в колективній власності ВАТ «Топорівське». Однак, листом від 27.01.2021р. за №100 йому у вказаному було відмовлено, оскільки належна йому земельна частка(пай) вже була сформована в земельну ділянку кадастровий номер 1825286300:02:000:0377, площею 3.1502 га. З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 01.02.2021 року вбачається , що технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі була затверджена розпорядженням першого заступника голови Ружинської райдержадміністрації від 25.01.2018р.. Право власності на вказану земельну ділянку за [PERSON] було зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно згідно рішення державного реєстратора Ружинської селищної ради Житомирської області (з відкриттям розділу), індексний номер 39459450 від 01.02.2019р. номер запису 24627341. Зазначене стало можливим внаслідок того, що відповідач [PERSON] , достеменно знаючи про те, що позивач є сином і, відповідно, спадкоємцем за законом першої черги після смерті [PERSON] , приховав вказаний факт від нотаріуса та оформив в судовому порядку своє право на спадщину останнього як спадкоємець за законом другої черги. Проте рішення Ружинського районного суду Житомирської області від 01.08.2017р., яким за [PERSON] було визнано право на земельну частку(пай) в порядку спадкування, скасовано згідно постанови Житомирського апеляційного суду від 12.02.2020р. І таким чином, він на даний час не має права ні на земельну частку(пай), ні на земельну ділянку кадастровий номер 1825286300:02:000:0377, яка сформована в порядку виділення в натурі (на місцевості) зазначеної земельної частки(паю). Таким чином, розпорядження Ружинської районної державної адміністрації від 25.01.2018р. є ненормативним правовим актом одноразового застосування, який вичерпав свою дію фактом його виконання, тому вказане розпорядження не може бути скасовано чи змінено Ружинською районною державною адміністрацією Житомирської області чи Президентом України після його виконання. А тому позивач просить суд, визнати протиправним та скасувати вищевказане розпорядження Ружинської райдержадміністрації Житомирської області про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі від 25.01.2018р.. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, заявлені вимоги підтримали, та просили суд їх задовольнити. Не заперечували щодо винесення заочного рішення. Відповідач - Ружинська селищна рада в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про перенесення судового засідання, у зв`язку з тим, що представник відповідача прийматиме участь у сході села Дерганівка Дерганівського старостинського округу Ружинської селищної ради. Його неявка в судове засідання визнана судом з неповнвжної причини. Було подано відзив на позов. Відповідачі - [PERSON] , Ружинська районна державна адміністрація Житомирської області, Фермерське господарство «Прометей 2016» в судове засідання не з`явилися, належним чином повідомлені. Судом ухвалено провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що позивач є власником земельної частки(паю) розміром 3.46 умовних кадастрових гектара, у землі, яка перебувала в колективній власності Відкритого акціонерного товариства «Топорівське» с.Топори Ружинського району Житомир області. Вказане право він набув в порядку спадкування майна свого батька [PERSON] , який помер [INFO] , та мав право на зазначену земельну частку згідно Сертифікату на земельну частку(пай) серії ЖТ №0209525 виданого 20.09.19 Ружинською районною державною адміністрацією Житомирської області. Дане стверджується:свідоцтвом про право на спадщину за законом від 27 липня 2021 року виданого державним нотаріусом Ружинської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за №868, сертифікатом на право на земельну частку(пай), витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі (а.с.8-10). Частиною 2 ст. 14 Конституції України визначено, що право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Статтею 5 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» передбачено, що сільські, селищні, міські в межах їх повноважень щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцеві зокрема розглядають заяви власників земельних часток (паїв) щодо виділення їм в натур місцевості) земельних ділянок і видачі документів, що посвідчують право власною земельну ділянку та приймають рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натур на місцевості). Пунктом 17 розділу X «Перехідні положення» Земельного кодексу України передбачено, що сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідне законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Отже, зазначеною правовою нормою встановлено відсутність будь-яких строків звернення із сертифікатом для виділення земельної ділянки в натурі. Проте, ст.13 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» передбачено кінцевий строк виділення в натурі (на місцевості) не витребуваних земельних часток(паїв), а саме: якщо до 01 січня 2025 року власник не витребуваної земельної частки (паю) або його спадкоємець не оформив право власності на земельну ділянку, він вважається таким, що відмовився одержання земельної ділянки. Як вбачається з пояснень викладених позивачем в позовній заяві з метою реалізації свого права на виділення належної йому земельної частки(паю) в натурі (на місцевості) в січні 2021р. позивач звернувся із відповідною заявою до Ружинської селищної ради Житомирської області про виділення в натурі на місцевості вказаної земельної частки (паю) із земель, які перебували в колективній власності ВАТ «Топорівське». Однак, листом від 27.01.2021р. за №100 йому у вказаному було відмовлено, оскільки належна позивачу земельна частка(пай) вже була сформована в земельну ділянку кадастровий номер 1825286300:02:000:0377, площею 3.1502 га (а.с.11). З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 01.02.2021; вбачається , що технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі була затверджена розпорядженням першого заступника голови Ружинської райдержадміністрації від 25.01.2018р. Право власності на вказану земельну ділянку за [PERSON] було зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно згідно рішення державного реєстратора Ружинської селищної ради Житомирської області (з відкриттям розділу) , індексний номер 39459450 від 01.02.2019 року номер запису 24627341 (а.с.16-17). Як вбачається з матеріалів справи зазначене стало можливим внаслідок того, що відповідач [PERSON] , достеменно знаючи про те, що позивач є сином і, відповідно, спадкоємцем за законом першої черги після смерті [PERSON] , приховав вказаний факт від нотаріуса та оформив в судовому порядку своє право на спадщину останнього як спадкоємець за законом другої черги. Проте рішення Ружинського районного суду Житомирської області від 01.08.2017р., яким за [PERSON] було визнано право на земельну частку(пай) в порядку спадкування, скасовано згідно постанови Житомирського апеляційного суду від 12.02.2020р. І таким чином, він на даний час не має права ні на земельну частку(пай), ні на земельну ділянку кадастровий номер 1825286300:02:000:0377 , яка сформована в порядку виділення в натурі(на місцевості) зазначеної земельної частки(паю) (а.с.12-15). Відповідно розпорядження голови Ружинської районної державної адміністрації №38 від 25.01.2018 року про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі на місцевості, затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 3,1502 га кадастровий номер 1825286300:02:000:0377 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва власнику земельної частки (паю) [PERSON] за адресою:Житомирська область, Ружинський район, Топорівська сільська рада. Виділено в натурі на місцевості земельну ділянку площею 3,1502 га кадастровий номер 1825286300:02:000:0377 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва власнику земельної частки (паю) [PERSON] за адресою:Житомирська область, Ружинський район, Топорівська сільська рада. Відповідно до рішення Конституційного суду України від 16.04.2009 органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб`єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Ненормативні правові акти органу місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому вони не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання. Таким чином, розпорядження Ружинської районної державної адміністрації від 25.01.2018р. є ненормативним правовим актом одноразового застосування, який вичерпав свою дію фактом його виконання, тому вказане розпорядження не може бути скасовано чи змінено Ружинською районною державною адміністрацією Житомирської області чи Президентом України після його виконання. З врахуванням викладеного, позивач був вимушений звертатись до суду з позовом про захист свого права на виділення належної йому земельної частки(паю) в натурі( на місцевості) шляхом визнання протиправним та скасування вищевказаного розпорядження Ружинської райдержадміністрації Житомирської області про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі від 25.01.2018р.. Частиною 1 ст. 155 Земельного кодексу України передбачено, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Порушені права землекористувачів підлягають захисту способами, передбаченими статтею 152 Земельного кодексу України, згідно з якою захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання прав, визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, визнання угоди недійсною, а також застосування інших, передбачених законом, способів. Згідно зі ст. 126 Земельного кодексу України, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Статтею 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що засадами державної реєстрації прав є: обов`язковість державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав; внесення відомостей до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначених цим Законом. Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам. Відповідно до ч.3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (у редакції, чинній із 16.01.2020) відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбачені підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстр прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства ( за наявності таких прав). Відповідно до абз.4 п. 10 ст.24 Закону України «Про державний земельний кадастр», ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень). Ухвалення судом рішення про визнання нечинним рішення органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою за якою була сформована земельна ділянка, щодо якої виникли речові права, а також про скасування державної реєстрації такої земельної ділянки, що допускається за умови визнання нечинним рішення про затвердження такої документації (за його наявності) та припинення таких прав (за їх наявності). Такі ж положення містить ч.13 ст.79-1 ЗК України. Спірна земельна ділянка на даний час перебуває в користуванні ФГ «Прометей 2 що вбачається із запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про речове право за № 24767489. У зв`язку з цим скасуванню підлягає державна реєстрація права власності на вищевказану земельну ділянку за [PERSON] , здійснена згідно рішення державного реєстратора Ружинської селищної ради Житомирської області (з відкриттям розділу) , індексний номер 39459450 від 01.02.2019р., номер запису 24627341, з одночасним припиненням як права власності [PERSON] на вказану земельну ділянку так і інших речових прав, зареєстрованих щодо такої земельної ділянки, а саме права користування на вказану земельну ділянку за ФГ «Прометей 2016». На підставі вищевикладеного суд задовольняє позовні вимоги позивача. З відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір. На підставі вище викладеного,

Outcome: approved