Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-13 00:00:00

В листопаді 2016 року представник позивача [PERSON] [PERSON] звернувся\~ до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на садовий (дачний) будинок в порядку спадкування за заповітом та просить постановити рішення, яким\~ визнати за позивачем право власності в порядку спадкування за заповітом на садовий (дачний) будинок під №381, площею 128,3 м2, що знаходиться за адресою: Одеська область, Роздільнянський район, [PERSON] с/рада, ОСМ «Надія», що належав [PERSON], який помер 10.10.2014 року. Позов обґрунтований тим, що\~ 10 жовтня 2014 року помер [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої, зокрема, входить садовий (дачний) будинок з господарчими спорудами розташований за вказаною адресою. Садовий будинок розташований на земельній ділянці площею 0,0600 га, яка належала [PERSON] та зареєстрована за ним відділом Держгеокадастру у Роздільнянському районі Одеської області 29 жовтня 2009 року, кадастровий номер земельної ділянки 5123981400:01:001:2606. [PERSON] за життя залишив заповіт, посвідчений нотаріально 26.11.2013 року, яким все своє майно заповідав позивачу [PERSON] Позивач у встановлений законом строк звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на частину спадкового майна, зокрема на на вищезазначену земельну ділянку площею 0,0600 га, що належала померлому. Позивач звернулася до нотаріальної контори також за оформленням своїх спадкових прав на вказаний садовий (дачний) будинок, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв'язку із відсутністю правовстановлюючого документу на садовий (дачний) будинок. Тому позивач вимушена звернутися до суду за захистом своїх не визнаних прав. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] просили суд позов задовольнити, судове засідання провести за їх відсутністю, про що надали відповідні заяви. Відповідач [PERSON] сільська рада Роздільнянського району Одеської в судове засідання повторно не зявилася, про день та час слухання справи була сповіщена належним чином, та надала заяву про те, що проти позову не заперечує та просить розглянути справу у її відсутність.. Розглянувши подані документи та матеріали, оглянувши матеріали спадкової справи №6/2015 до майна померлого 10.10.2014 року [PERSON], всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заяви сторін по справі, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Судом встановлено, що 10 жовтня 2014 року в м. Одеса у віці 77 років помер [PERSON], про що 12 жовтня 2014 року був зроблений відповідний актовий запис про смерть за №10301, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖД №391634 від 12.10.2014 року. При житті [PERSON] належав садовий (дачний) будинок, що знаходиться за адресою: Одеська область, Роздільнянський район, [PERSON] с/рада, ОСМ «Надія», будинок №381, загальною площею 128,30 кв.м, житловою площею 49,00 кв.м.; "а" - [PERSON], "І" - Цистерна, №1-3 - Огорожа, ворота, хвіртка, що підтверджується технічним паспортом на садовий (дачний) будинок від 12.09.2016 року, інвентаризаційна справа №227/09-16; - земельна ділянка площею 0,0600 га, яка розташована за адресою: Одеська область, Роздільнянський район, [PERSON] с/рада, ОСМ «Надія», під № 381, яка належала [PERSON] згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №122711, виданого відділом Держкомзему у Роздільнянському районі Одеської області 20 жовтня 2009 року на підставі розпорядження Роздільнянської районної державної адміністрації Одеської області від 16 жовтня 2008 року №1806/А-200, та що зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010953000436, право власності на земельну ділянку зареєстровано відділом Держгеокадастру у Роздільнянському районі Одеської області 29 жовтня 2009 року, кадастровий номер земельної ділянки 5123981400:01:001:2206. Крім того, [PERSON] належав автомобіль типу легковий універсал, марки ВАЗ, моделі 21113, 2003 року випуску, шасі (кузов, рама, коляска) №ХТА21113030139891, реєстраційний номер 56987ОК, на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ОІС №582296, виданого МРЕВ-1 [PERSON] України в Одеській області 29 травня 2003 року. За життя [PERSON] склав заповіт від 26 листопада 2013 року, посвідчений нотаріально, яким все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось, і взагалі все, що на день смерті буде йому належати і на що він за законом матиме право, заповів громадянці [PERSON], [INFO]. Після смерті\~ [PERSON] відкрилась спадщина на вказане вище майно. [PERSON] звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини 25 лютого 2015 року. Дружина померлого [PERSON] 25.02.2015 року надала заяву нотаріусу, згідно якої вімовилася від обовязкової частки у спадщині. 28 липня 2016 року [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на автомобіль, належний [PERSON], та 07 вересня 2016 року - отримала\~ свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 0,0600 га, вказану вище та належну спадкодавцеві. 11.10.2016 року за №627/02-14 нотаріус листом відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на садовий (дачний) будинок №381 в ОСМ «Надія» у звязку із відсутністю оригіналів документів, що підтверджують право власності спадкодавця на це майно. Згідно технічного паспорта, виготовленого субєктом господарювання ПП [PERSON] 12.09.2016 року на садовий (дачний) будинок №381 в ОСМ «Надія» територія [PERSON] сільської ради Роздільнянського району Одеської області, садовий (дачний) будинок та надвірні господарчі будівлі і споруди збудовано у 1990 році. 20.10.2009 року [PERSON]\~ одержав державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯИ №122711, розташовану на території [PERSON] сільської ради Роздільнянського району Одеської області ОСМ «Надія» №381, якій видано на підставі розпорядження Роздільнянської районної державної адміністрації Одеської області Одеської області від 16.10.2008 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №010953000436. Відповідно до звіту про незалежну оцінку майна від 23.09.2016 року, яку виконала ФОП [PERSON], оціночна вартість (ринкова) обєкту на дату оцінки становить: 152\~997 (сто пятдесят дві тисячі девятсот девяносто сім ) грн.. З копії спадкової справи №6/2015 до майна померлого 10 жовтня 2014 року [PERSON]., вбачається, що спадкоємцем за законом першої черги [PERSON] 25.02.2015 року подана заява про відмову від прийняття обовязкової частки спадщини, що залишилася після смерті її чоловіка [PERSON]. Як вбачається із матеріалів вказаної спадкової справи, [PERSON] отримала свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частину майна спадкодавця. Відносно оформлення спадкових прав на садовий (дачний) будинок за вище вказаною адресою, нотаріусом спадкоємцю [PERSON] рекомендовано звернутися до суду у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів, що підтверджують право власності спадкодавця на цей будинок. Згідно розяснень, викладених у п.23 постанови ПВС України від 30.05.2008 року №7, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду в порядку позовного провадження. За таких обставин, позивач обґрунтовано звернулася до суду з даним позовом. Згідно\~ ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до\~ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за законом або за заповітом. Відповідно до\~ст.1218 ЦК України\~до складу спадщини входять усі права та обовязки, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини й не припинялися внаслідок його смерті. Згідно ч.1\~ст.1223 ЦК\~України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно\~ ст.1261 ЦК України\~в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до\~ст.1268 ЦК\~України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно положень\~ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~(у редакції\~Закону № 834-VIII від 26 листопада 2015 року) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень\~офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Статтею 3 зазначеного Закону\~передбачено, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обовязкової реєстрації. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності\~Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у звязку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення. Постановою Кабінету Міністрів України «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом\~ обєктів\~ державного замовлення» від 5 серпня 1992 року № 449\~було встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію обєктів будівництва (втратила чинність). Тобто до 5 серпня 1992 року не передбачалася процедура введення індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них в експлуатацію при оформленні права власності. З наведеного вбачається, що не потребує введення в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, збудованих до 5 серпня 1992 року, при набутті права власності на такі обєкти. Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації.\~\~ Спрощений порядок здійснення державної реєстрації прав власності на обєкти нерухомого майна, розташовані на земельних ділянках та збудовані до 5 серпня 1992 року, але за особами, які вважаються його володільцями, містять і положення\~ст. 31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до п. 3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації обєктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державної політики будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 року №127, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10.07.2001 року за №382/5773 (зі змінами та доповненнями №2 (0-113-13) від 08.01.2013 року, садовий (дачний) будинок, розташований за адресою: Одеська область, Роздільнянський район, [PERSON] сільська рада, ОСМ «Надія», будинок №381, який побудований у 1990 році, не належить до самочинного будівництва. Згідно правової позиції, викладеної у постанові ВСУ № 6-121 цс 13 від 11.12.2013 року у тому разі, коли громадянин, який висловив волю на приватизацію займаної ним квартири, помер до прийняття компетентним органом рішення про приватизацію, але після збігу встановленого частиною третьою статті 8 Закону України Про приватизацію державного житлового фонду строку, до його спадкоємців у порядку спадкування переходить право вимагати визнання за ними права власності на таку квартиру. Таким чином, систематизуючи норми закону та вказану правову позицію Верховного Суду України, суд дійшов до висновку про те, що хоча [PERSON]. помер 10.10.2014 року, а документ, що посвідчує право його власності на спірне майно було видано 12.09.2016 року, тобто після його смерті, оскільки останній ще до своєї смерті звернувся до компетентних органів з метою реєстрації права власності, але не отримав документів не зі своєї вини, крім того право [PERSON] на вказаний садовий (дачний) будинок на момент його смерті ніким не оспорюється, тому суд вважає можливим позовні вимоги задовольнити і визнати за позивачем право власності у порядку спадкування за заповітом.\~\~ На підставі викладеного,

Outcome: approved