Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-02 00:00:00

Позивач [PERSON] , звернулася до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області із позовом до [PERSON] , про стягнення аліментів та додаткових витрат на дитину, просить суд: стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини від заробітку, але не менше 50 прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з [INFO], але не більше як до досягнення дитиною 23 років; стягнути з відповідача на її користь половину вартості додаткових витрат, понесених нею на оплату навчання дитини в розмірі 12 762,50 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого має доньку [PERSON] , [INFO] . Вказує, що на підставі виконавчого листа по справі № 2-439/2003 від 11.04.2013 з [PERSON] в межах відкритого виконавчого провадження стягувались на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON] у розмірі 1/4 частини всіх видів доходу, починаючи з 01.04.2003 року до її повноліття. Стверджує, що у липні 2018 року їх дочка закінчила школу, отримала атестат та вступила до Національного університету «Одеська юридична академія». Оскільки дочка навчається на денному відділені, вона не має можливості працювати у зв`язку з відвідуванням занять. Вона перебуває у соціальній відпустці по догляду за дитиною, тому самостійно фінансово забезпечити дитину не має можливості, тому вважає, що потреба в матеріальній допомозі доньки не викликає сумніву. З 2003 року та по сьогоднішній день відповідач працює у 2 Державному пожежно-рятувальному загінні Головного управління ДСНС України в Одеській області, отримує стабільну заробітну плату, інших дітей та утриманців не має, працездатний і спроможній надавати матеріальну допомогу. Окрім того, вартість навчання на 1 курсі Національного університету «Одеська юридична академія» за 1 та 2 семестр становить 21700 грн., вартість проживання у гуртожитку на період навчання на 1 курсі і семестр становила 3825 грн. Всього вона оплатила 25525 грн., з яких 50%, тобто 12762,50 грн. вважає справедливим покласти на відповідача в якості оплати додаткових витрат. Позивач в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся через оголошення на сайті судової влади, причина неявки суду невідома. Так, у відповідності до ч.1 п.2 ст. 131 ЦПК України, у разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. ст. 280 - 281 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, вислухавши позивача, ретельно перевіривши надані докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що дійсно позивач та відповідач є батьками повнолітньої [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідною копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , наявною в матеріалах справи. /л.с. 6/ Повнолітня [PERSON] зареєстрована та проживає разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] , що підтверджено Витягом з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання. На підставі виконавчого листа № 2-439/2003 від 11.04.2003 року з [PERSON] стягувались аліменти на користь [PERSON] на утримання їх спільної дитини - доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі1/4 частки з усіх видів заробітку, починаючи з 01.04.2003 року та до повноліття дитини, тобто до [INFO]. У відповідності до договору № 5698418-2018 про надання освітніх послуг, з 01.09.2018 року [PERSON] навчається в Національному університеті «Одеська юридична академія» на денній формі навчання за спеціальністю «Право» на факультеті «Прокуратури та слідства». Термін навчання з 01.09.2018 року по 30.06.2022 року, що також підтверджується копією студентського квитка серії [NUMBER] . У відповідності до п. 3.2 договору № 5698418-2018 про надання освітніх послуг, замовник зобов`язується відшкодувати Університету витрати на підготовку одержувача, за перший рік навчання в сумі 21700 грн., за кожен наступний рік навчання у сумі 24673 грн. З матеріалів справи вбачається, що позивач сплатила за надання освітніх послуг [PERSON] суму, обумовлену договором за перший рік навчання, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру № 5174. Більш того, за проживання в гуртожитку [PERSON] , позивачем було сплачено 3400 грн. за перший курс навчання доньки, що підтверджується квитанцією № 17596720. Позивач у своєму позові зазначає, що відповідач на утримання доньки матеріальної допомоги не надає, в той же час донька навчається на денній формі навчання спеціальності «Право» на факультеті «Прокуратури та слідства» в Національному університеті «Одеська юридична академія» та потребує матеріальної допомоги. У відповідності до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до абз. 1 п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15.05.2006 р. обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Право на утримання виникає за умови продовження навчання. Закон не передбачає жодних особливостей залежно від форми навчання (денна, вечірня, заочна тощо). Тому можна зробити висновок, що право на утримання виникає за умови продовження навчання у будь-якій формі. Однак відповідно до коментованої статті і вказаного роз`яснення Пленуму Верховного Суду України обов`язок щодо утримання повнолітніх дочки, сина виникає за умови їх потреби у матеріальній допомозі у зв`язку з навчанням. Про наявність потреби в матеріальній допомозі можуть свідчити навчання на платній основі, необхідність забезпечення житлом за місцем навчання тощо. Докази на підтвердження зазначеної обставини надаються суду заінтересованою стороною. Обов`язок батьків по утриманню повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання, припиняється, якщо відпадає хоча б одна з умов, сукупність яких є необхідною для його виникнення. Таким чином, цей обов`язок припиняється у разі: а) досягнення дочкою, сином двадцяти трьох років; б) припинення дочкою, сином навчання; в) припинення потреби дочки, сина в матеріальній допомозі; г) припинення можливості батьків надавати матеріальну допомогу; д) смерті (оголошення померлою) однієї із сторін зобов`язання. Згідно ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. 2. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. В ч. 1 коментованої статті міститься відсильна норма, згідно з якою суд визначає розмір аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України. В ч. 2 коментованої статті вказано, що суд також бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Таким чином, при визначенні розміру аліментів на повнолітніх дочку, сина суд враховує такі обставини: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 р. №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати : стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи все вищевикладене, а саме те, що донька позивача та відповідача [PERSON] , [INFO] , досягнувши повноліття, дійсно навчається на денній формі навчання спеціальності «Право» на факультеті «Прокуратури та слідства» в Національному університеті «Одеська юридична академія», у зв`язку із чим потребує матеріальної допомоги, тому задля можливості досягнення рівності сторін у несенні обов`язку матеріального забезпечення дитини, суд вважає позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів - обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Стосовно вимог про стягнення з відповідача на користь позивача додаткових витрат, суд приходить до наступного. Так, в якості обґрунтування стягнення додаткових витрат з відповідача на її утримання, позивач наводить те, що згідно п. 3.2 договору № 5698418-2018 про надання освітніх послуг, замовник зобов`язується відшкодувати Університету витрати на підготовку одержувача, за перший рік навчання в сумі 21700 грн, за кожен наступний рік навчання у сумі 24673 грн. Також позивач приєднала до матеріалів справи квитанції про сплату нею відповідно до вказаного вище Договору № 5698418-2018 про надання освітніх послуг витрат на навчання. Положеннями ст. 150 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. У відповідності до ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесений разово, періодично або постійно. Аліменти мають своєю метою забезпечити нормальні матеріальні умови життя дитини. У тих випадках, коли в силу особливих, виняткових обставин вимагаються поверх звичайних додаткові витрати, цих коштів може виявитися недостатньо. Стаття 185 СК передбачає притягнення батьків до участі у додаткових витратах на дитину, а не до додаткового стягнення коштів на утримання, ставить обох батьків в однакове становище. У Законі зазначено, що участь у додаткових витратах батьків, які сплачують аліменти або до яких не заявлялися вимоги про сплату аліментів, може бути лише у випадках, що викликані особливими обставинами (розвитком здібності дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Особливими обставинами можуть бути: несподіване тяжке захворювання, для лікування якого необхідна велика сума грошей, наприклад, на оплату операції, на проїзд до місця лікування, проживання, харчування, після операційне видужування в санаторії; нещасний випадок - дитина потрапила в ДТП і була тяжко травмована тощо. Законодавець до особливих обставин відносить і позитивні чинники. Так, особливими позитивними обставинами називають розвиток здібностей дитини і, як приклад, наводять схильність дитини до музики, що викликало додаткові витрати з боку того батька, з ким проживає дитина, в необхідності придбати музичний інструмент, схильність може бути виявлена в спорті - витрати на оплату тренерів, спортивного інвентарю, оренди залу, басейна тощо. Отже, у витратах, понесених при звичайному способі життя, хоча вони і будуть додатковими, але не викликаними особливими обставинами, участь другого з батьків не є обов`язковою. Розмір суми, що стягується з одного із батьків дитини, зобов`язаного брати участь у додаткових витратах на дитину, зумовлених особливими обставинами, повинен визначатися залежно від понесених або передбачуваних витрат. Крім того, вирішуючи даний спір, суд враховує, що дотримуючись рівноваги між інтересами дитини та інтересами батьків, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (Рішення Європейського суду з прав людини від 07.12.2006 року по справі «Хант проти України»). Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У пунктах 18, 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15 травня 2006 року № 3 зазначено, що до передбаченої ст. 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини можуть залучатися батьки, а додаткові витрати це такі, які викликані особливими обставинами: розвитком здібностей дітей, хворобою, каліцтвом тощо. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд, довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування, виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). Таким чином, враховуючи те, що витрати на навчання не викликані особливими обставинами у сенсі розуміння вимог чинного законодавства, зумовлені лише тим, що повнолітня дитина навчається за контрактом, та відповідно до договору № 5698418-2018 про надання освітніх послуг позивач повинна щорічно сплачувати витрати на підготовку одержувача освітніх послуг, враховуючи те, що судом вже вирішено питання про стягнення на користь позивача аліментів на навчання дитини у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку/доходу/ відповідача, що має забезпечити нормальні матеріальні умови проживання /навчання/дитини, тобто по суті вказані грошові кошти, що будуть стягуватись з відповідача на користь позивача на утримання їх спільної дитини у зв`язку із навчанням включають до своєї правової природи ті обставини, на які позивач вказує як додаткові витрати, а тому суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] в частині стягнення додаткових витрат є необґрунтованими, недоведеними та такими, що задоволеню не підлягають. Відповідно до ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про: 1) стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Таким чином, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення з відповідача на користь позивача аліментів у межах суми платежу за один місяць. У відповідності до ч.1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з частковою обґрунтованістю позовних вимог позивача підлягає також стягненню з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 704, 80 грн.. На підставі викладеного,

Outcome: partial