Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-29 00:00:00

Заявник звернулася в квітні 2021 року до суду з заявою в якій просить втсановити факт того, що її батько [PERSON] , який помер [INFO] постійно проживав на час відкриття спадщини з спадкодавцем [PERSON] , який помер [INFO] . Заява обґрунтована тим, що [INFO] помер її дід - [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина на житловий будинок [ADDRESS] . На час смерті її дід проживав за вказаною адресою з її батьком - [PERSON] , хоча батько був зареєстрований за іншою адресою [INFO] її батько помер. У видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено, оскільки її батьком був пропущений строк для прийняття спадщини. Встановлення факту про який просить заявник необхідно їй оформлення спадкових прав. Заявник в судове засідання не з`явилася. Представник заявника надала на адресу суду заяву про підтримання заявлених вимог, просила їх задовольнити за наявними в справі доказами.. Представник Херсонської міської ради надав на адресу суду заяву про проведення розгляду справи без його участі. Проаналізувавши матеріали справи, судом вирішено проводити її розгляд у відсутність учасників на підставі положень ст. 223 ЦПК України. Судовий розгляд цієї справи здійснено на підставі наявних у суду матеріалів, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає правилам, встановленим реченням другим ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, всебічно, повно, об`єктивно дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності, приходить до наступного. Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п. 5 ч. 2ст. 293 ЦПК України). Відповідно до п.5 ч.1 ст.315 ЦПК України у суд розглядає справи про встановлення факту: проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Судом встановлено, що заявник, [PERSON] , народилася [INFO] в м.Херсоні, що підтверджується паспортом громадянина України [NUMBER] . Батьком заявниці є [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 07.03.1984 року виданого Комсомольським відділом РАГС м.Херсона , актовий запис № 233 . Батько заявника - [PERSON] , помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданого Херсонським міським відділом ДРАЦС Головного ТУЮ у Херсонській області 30.09.2019 , актовий запис № 1336. Батьком [PERSON] був [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 17.03.1956 року виданого міським відділом РАГС м.Херсона , актовий запис № 588. На підставі договору дарування від 28.03.1980 року, посвідченого державни нотаріусом третьої Херсонської державної нотаріальної контори Саюшкіною Н.І. за реєстром № 1101 - [PERSON] був власником домоволодіння [ADDRESS] . Право власності останнього зареєстровано в Херсонському бюро технічної інвентаризації 28.03.1980 року за № 1126. [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданого міським відділом ДРАЦС Головного ТУЮ у Херсонській області 09.08.2015 , актовий запис № 833. Після смерті [PERSON] приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Збутевич О.В. заведена спадкова справа 59977259. З довідки наданої приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Живцовою Н.М. від 03.03.2021 року вбачається, що після смерті [PERSON] , [INFO] була заведена спадкова справа № 28/2016. Спадкоємцем за законом після його смерті є його син - [PERSON] , [INFO] . До складу спадкового майна входить домоволодіння [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Живцовою Н.М. заведена спадкова справа 64957114. Листом приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу Живцової Н.М. №354/01-16 від 23.03.2021 року заявнику відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька у зв`язку з пропуском [PERSON] строку подачі заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] та на момент смерті останнього зареєстрованим за адресою його проживання не був. З довідки виконавчого комітету Корабельної районної у м.Херсоні ради № 85 від 23.03.2017 року вбачається, що [PERSON] проживав за адресою: [ADDRESS] разом з батьком [PERSON] на момент смерті останнього та вів спільне господарство. На виконання ухвали суду про витребування доказів, приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Збутевич О.В. надано копію спадкової справи № 28/2016 заведеної після смерті [PERSON] . З даної справи вбачається, що [PERSON] 14.12.2016 року звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті батька - [PERSON] , померлого [INFO] . На виконання ухвали суду про витребування доказів, приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Живцовою Н.М. надано копію спадкової справи № 51/2019, заведеної після смерті [PERSON] .. З даної справи вбачається, що заявник [PERSON] 28.10.2019 року звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті батька - [PERSON] , померлого [INFO] . Крім заявника, з заявою про прийняття спадщини 05.02.2020 року також звернувся [PERSON] , який є сином покійного. Згідно довідки виконавчого комітету Херсонської міської ради № 16-15 від 03.03.2021 року [PERSON] з 26.10.1971 року по день смерті - [INFO] був зареєстрований за адресою [ADDRESS] . Знятий з реєстрації 06.02.2020р. На день смерті інші зареєстровані особи за вказаною адресою відсутні, що підтверджується довідкою відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб ХМР від 03.03.2021 року №16-21/2634. З письмових пояснень свідків, відібраних представником заявника - адвокатом Маєвською І.М. вбачається, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] були сусідами [PERSON] , який був сином [PERSON] . Вони проживали разом за адресою [ADDRESS] та вели спільне господарство до моменту смерті [PERSON] . Так, відповідно до положень ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 нього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. У відповідності до абз. 3 п. 3 роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування" місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст. 29, ч. 2 ст. 1221 ЦК України. Якщо спадкодавець мав кілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця. Частиною 1 статті 1296 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення. Згідно з пп. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем. В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини (п. 2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р.) Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб. Як випливає із п.3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Згідно роз`яснень, викладених у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Метою встановлення факту спільного проживання батька заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки. При цьому, суд вважає, що заявник позбавлена можливості у позасудовому порядку встановити даний факт. Таким чином, враховуючи, що встановлення даного факту необхідно заявнику для оформлення спадкових прав після смерті батька, іншого порядку встановлення даного факту законом не визначено, встановлення даного факту не порушує прав інших осіб, а тому, оцінивши докази в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд вважає, що заявлені вимоги в частині встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини підлягають задоволенню як законні, обґрунтовані та доведені заявником. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved