Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом в якому просить визнати за ним право на земельну частку (пай) із земель КСП «Колос» в розмірі 6,8 умовних кадастрових гектарів в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Мотивуючи свої вимоги позивач вказує, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , видане Новоолександрівською сільською радою Каланчацького району Херсонської області, актовий запис № 11. Факт родинних відносин з матір`ю встановлено рішенням Каланчацького районного суду Херсонської області від 04 жовтня 2019 року, яке набуло чинності 05 листопада 2019 року. Після смерті матері залишилася спадщина, яка складається з права на земельну частку (пай) із земель КСП «Колос» в розмірі 6,8 умовних кадастрових гектарів, на яку спадкодавець мала право на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХС № 0136851. Зазначене спадкове майно спадкодавець нікому не заповідала. Інші спадкоємці відсутні. Являючись сином спадкодавця, та спадкоємцем першої черги, позивач не може належним чином оформити свої спадкові права, в зв`язку з відсутністю оригіналу сертифікату на право на земельну частку (пай), що є правовстановлюючим документом. У взв`язку з втратою сертифікату нотаріусом постановою від 12 лютого 2019 року йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. За викладених обставин, виключним способом захисту прав позивача є звернення до суду з позовом про визнання за ним права власності на спадкове майно. Ухвалою суду від 18 березня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 28 травня 2019 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. Ухвалою суду від 13 серпня 2019 року зупинено провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням у цивільній справі № 657/1233/19 за заявою [PERSON] про встановлення факту родинних відносин. Ухвалою суду від 28 листопада 2019 року в зв`язку з набранням вказаним рішенням суду законної сили, провадження у справі відновлено, а справу призначено до судового розгляду. Будь-які інші процесуальні дії судом не здійснювалися. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про підтримання позову та розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про визнання позову в повному обсязі та розгляд справи за її відсутності. Представник третьої особи Новоолександрівської сільської ради Каланчацького району Херсонської області в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. При винесенні рішення покладалася на розсуд суду. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини і відповідні їм правовідносини. У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , видане Новоолександрівською сільською радою Каланчацького району Херсонської області, актовий запис № 11. Вирішуючи даний спір, суд виходить з положень п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України в якому встановлено, що Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто з 01.01.2004 року. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7 відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинний на той час закон, зокрема, відповідні правила ЦК Української РСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим кодексом. Стаття 525 Цивільного кодексу Української РСР 1963 року визначено, що часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Враховуючи те, що днем смерті [PERSON] є [INFO] , то саме ця дата є днем відкриття спадщини. Таким чином, до даних спірних правовідносин слід застосовувати положення Цивільного кодексу Української РСР 1963 року. Відповідно до ст. 527 Цивільного кодексу Української РСР 1963 року спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Згідно ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР в редакції 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. З матеріалів справи вбачається, що позивача [PERSON] є матір`ю позивача [PERSON] , що встановлено рішенням Каланчацького районного суду Херсонської області від 04 жовтня 2019 року, яке набуло чинності 05 листопада 2019 року. У відповідності до ст. 548 Цивільного кодексу Української РСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Судом встановлено, що за життя спадкодавцю [PERSON] , на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХС № 0136851, належало право на земельну частку (пай) із земель КСП «Колос» в розмірі 6,8 умовних кадастрових гектарів. Згідно з п.17 розділу X "Перехідні положення" ЗК України сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Аналогічні положення містяться в роз`ясненнях п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», відповідно до яких, сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акту про право власності на землю. Згідно з п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України. Як вбачається з матеріалів справи, позивач [PERSON] , являється сином спадкодавця, та спадкоємцем першої черги, не може належним чином оформити свої спадкові права, в зв`язку з відсутністю оригіналу сертифікату на право на земельну частку (пай), що є правовстановлюючим документом, оскільки у зв`язку з втратою сертифікату нотаріусом постановою від 12 лютого 2019 року йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Відповідач [PERSON] є донькою спадкодавця та спадкоємицею першої черги, однак будь-яких претензій з приводу спадкового майна до позивача не має. Згідно з п.3.5 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) видача нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачена. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 1 «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що за наявності умов одержання свідоцтва про право на спадщину у нотаріальній конторі, вимога про визнання права на спадщину в судовому поряду не розглядається, однак, коли нотаріус відмовляє в оформленні відповідного свідоцтва на певний об`єкт спадкування, то особа може звернутися до суду для вирішення даного питання за правилами позовного провадження. Оскільки у даному випадку питання про право позивача на спадщину не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з вищевикладеними обставинами, тому це питання можливо вирішити у судовому порядку шляхом визнання права на вищевказане спадкове майно за позивачем у порядку спадкування за законом. Таким чином, враховуючи ті обставини, що позивач надав суду достатньо доказів, які підтверджують позов, а визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що позивач, як спадкоємець першої черги після смерті матері, має право на земельну частку (пай) із земель КСП «Колос» в розмірі 6,8 умовних кадастрових гектарів, на яку спадкодавець мала право на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХС № 0136851, тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved