Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-04 00:00:00

Комунальний заклад охорони здоров'я «Обласна психіатрична лікарня № 1» в особі головного лікаря [PERSON] звернувся до суду із заявою, якою просить госпіталізувати [PERSON] у психіатричний комунальний заклад охорони здоров'я «Обласна психіатрична лікарня №1» для проведення обстеження та лікування. В обґрунтування заяви посилався на те, що [PERSON] була госпіталізована 04 липня 2017 року до комунального закладу охорони здоров'я «Обласна психіатрична лікарня №1» на підставі заяви опікуна [PERSON], після чого оглянута черговим лікарем-психіатром [PERSON], яка за результатами такого огляду та на підставі відомостей, які надійшли від опікуна [PERSON], зробила висновок щодо необхідності госпіталізації хворої до психіатричного закладу для обстеження та лікування у звязку з наявністю у неї тяжкого психічного розладу, який обумовлює її небезпеку для себе і оточуючих, 04 липня 2017 року о 09 годині 00 хвилин [PERSON] була оглянута комісією лікарів-психіатрів КЗОЗ «Обласна психіатрична лікарня №1» у складі заступника головного лікаря з лікувальної роботи [PERSON], завідувача лікаря-психіатра 9 відділення [PERSON], завідувача лікаря-психіатра 4 відділення вищої категорії [PERSON], лікаря-психіатра 4 відділення лікаря вищої категорії [PERSON], яка підтвердила рішення про необхідність госпіталізації [PERSON] до психіатричного закладу в умовах стаціонару. У судовому засіданні лікар-психіатр [PERSON] підтримав заяву у повному обсязі, просив її задовольнити та пояснив про обставини, викладені вище. Законний представник особи, щодо якої розглядається питання, повязане з наданням психіатричної допомоги [PERSON], яка є опікуном хворої, у судове засідання не зявилася, надала заяву, відповідно до якої просила розглядати питання, щодо госпіталізації [PERSON] за її відсутності. Прокурор Болотніков В.В. проти госпіталізації [PERSON] до психіатричного закладу не заперечував. Особа, у відношенні якої розглядається питання, повязане з наданням психіатричної допомоги [PERSON] у судове засідання не викликалася, оскільки згідно рішення Красноградського районного суду Харківської області від 01 листопада 1993 року є недієздатною особою та у цей час не може приймати участь у судовому засіданні за станом здоровя, про що вбачається з повідомлення заступника головного лікаря з медичної частини КЗОЗ «Обласна психіатрична лікарня №1» лікаря-психіатра [PERSON] та завідувача відділення [PERSON] Суд, вислухавши пояснення представника заявника та думку прокурора, перевіривши матеріали справи, вважає заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Рішенням Красноградського районного суду Харківської області від 01 листопада 1993 року [PERSON] визнано недієздатною та призначено їй на підставі рішення Виконавчого комітету опікуна [PERSON]. За змістом ч. 1 ст. 13 Закону України «Про психіатричну допомогу», особа, визнана у встановленому законом порядку недієздатною, госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна. Частиною другою вказаної статті встановлено, що госпіталізація особи у випадках, передбачених частиною першою цієї статті, здійснюється за рішенням лікаря-психіатра. Судовим розглядом встановлено, що на підставі відомостей про поведінку [PERSON], які надійшли від її опікуна [PERSON], 04 липня 2017 року о 09 годині 00 хвилин її госпіталізовано до КЗОЗ «Обласна психіатрична лікарня № 1». В той же час, рішенням Конституційного Суду України від 01 червня 2016 року № 2-рп/2016, положення третього речення частини першої статті 13 Закону України "Про психіатричну допомогу" від 22 лютого 2000 року № 1480-ІІІ з наступними змінами у взаємозв'язку з положенням частини другої цієї статті стосовно госпіталізації особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним). Конституційний Суд України зазначив, що до моменту законодавчого врегулювання питання забезпечення судового контролю за госпіталізацією до психіатричного закладу недієздатної особи на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра така госпіталізація можлива лише за рішенням суду. Як вбачається з виписки з історії хвороби №1839/17 [PERSON], остання має скарги на дратівливість, безсоння, наявність слухових і зорових галюцинацій. Народилась в сім'ї службовців першою з чотирьох дітей. Зростала та розвивалася правильно. В школу пішла в сім років, навчалася посередньо. Закінчила 10 класів, далі не навчалася. Трудова діяльність з 17 років на різноманітних роботах. З 1981 року не працює. В даний час інвалід ІІ групи безстроково за психічним захворюванням. З 01 листопада 1993 року відповідно рішення Красноградського районного суду Харківської області є недієздатною, опікуном хворої призначена її сестра [PERSON] Перенесенні захворювання: простудні, дитячі інфекції, в 1975 році перенесла гайморит, в 1980 році гонорею. Хвора надійшла в 4 відділення (№ и/б 1188/02р.) з 08 січня 2002 року, після проведених досліджень у хворої виявлений Твс легень 06 серпня 2002 року, хвора була переведена для подальшого лікування в 13 відділення ОПБ №1. 03 лютого 2011 року виписана з відділення з діагнозом: інфільтративний лівобічний туберкульоз легких. МБТ, 1 А гр. З тих пір багаторазово лікувалася в лікарні у відділенні загального профілю, ремісії психічного захворювання нестійкі, короткі. Регулярно виконувався графік обстеження: ФОГК, мокроти, огляд лікаря фтізіатра. Хвороба Боткіна, ЧМТ, операція заперечує. Шкідливі звички паління. Спадковість психічними захворюваннями обтяжена. У шлюбі не була, дітей немає, була одна вагітність, яка закінчилася штучним перериванням. Психічно хворіє з 19 років, коли вперше зявилися мареві ідеї, висловлювання. Стала агресивною по відношенню до рідних, порушився сон. Вперше лікувалася в Київській псих. лікарні. В 1981 році лікувалася в 15-й ХГПНБ м. Харкова. Неодноразово лікувалася в ОПБ №1. З тих пір неодноразово находилася на лікуванні в ОПБ №1. Має ІІ групи інвалідності. Останнє стаціонарне лікування з 16 січня 2017 року по 03 липня 2017 року. Дане надходження обумовлено погіршенням психічного стану: порушений сон, форми поведінки, часом манерна, ейфорична, багатомовна не по суті, галюцинує, висловлює мареві ідеї величі. Психічний статус: напружена, часом манерна, багатомовна не по суті, надмірно рухлива. Контакт з хворою носить формальний характер, на питання, що ставляться відповідає часто не влучно, висловлює маячні ідеї величі, вважає себе великим вченим в науці та відомою актрисою. Мислення прискорено по темпу з розривами та зісковзування. Емоційно сплощена, не критична, госпіталізацією психіатричний стаціонар не тяготиться. Хвора потребує постійного стороннього догляду та надзору. На основі анамнестичних даних, відомостей направної та медичної документації, огляду хворої встановлений діагноз: Шизофренія, параноідна форма, безперервна течія. Ремісія «С». F 20.00. Згідно висновку комісії лікарів-психіатрів психіатричного стаціонару КЗОЗ «Обласна психіатрична лікарня № 1» [PERSON], [INFO], страждає важким психічним розладом у формі шизофренії, параноїдна форма, безперервний тип перебігу, внаслідок чого вона не може самостійно задовольняти свої життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність, може завдати собі значну шкоду своєму здоровю в звязку з погіршенням психічного стану внаслідок ненадання їй психіатричної допомоги. [PERSON] потребує надання психіатричної допомоги в умовах психіатричного стаціонару. [PERSON] у звязку з психічним станом та недієздатністю не може надати усвідомленої згоди на госпіталізацію. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви Комунального закладу охорони здоров'я «Обласна психіатрична лікарня № 1» та на необхідність госпіталізації [PERSON] до психіатричного стаціонару згідно ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» та відповідно до рішення Конституційного Суду України від 01 червня 2016 року № 2-рп/2016 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України\~окремих положень статті 13 Закону України "Про психіатричну допомогу". Відповідно до\~статті 14 Закону України «Про психіатричну допомогу», якою визначено підстави для госпіталізації особи до психіатричного закладу в примусовому порядку, особа, яка страждає на психічний розлад,\~може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника,\~якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є недієздатною, що виключає можливість отримання її усвідомленої згоди на госпіталізацію до психіатричного закладу. Також встановлено, що саме на підставі відомостей про поведінку [PERSON], які надійшли від її опікуна [PERSON], недієздатну госпіталізовано до психіатричного закладу, тобто госпіталізацію проведено за згодою її законного представника. На підставі викладеного,

Outcome: approved