Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-06 00:00:00

Заявник 13 листопада 2017 року звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з заявою про встановлення факту належності йому договору № 2002-007КФ купівлі-продажу нерухомого майна від п'ятого березня 2002 року, на квартиру [ADDRESS]. В обґрунтування заяви [PERSON] зазначив, що йому на праві власності належить квартира [ADDRESS] на підставі договору 2002-007КФ купівлі-продажу нерухомого майна від п'ятого березня 2002 року. З метою здійснення державної реєстрації заявник звернувся до «Центру обслуговування громадян» та йому було відмовлено у державній реєстрації права власності, оскільки зазначені у договорі купівлі-продажу відомості про особу заявника не відповідають записам у паспорті, а саме: у паспорті зазначено прізвище заявника як [PERSON], а в договрі - [PERSON]. Зазначив, що дану квартиру він купував у своєї матері [PERSON], яка до сьогодні проживає разом з ним в даній квартирі. Вказав, що вимушений звернутися до суду у зв'язку з тим, що звернутися до ОУБ «Витязь», який видав відповідний правовстановлюючий документ, з проханням виправити помилку не можливо, через припинення діяльності даного підприємства. В судовому засіданні [PERSON] просив підтвердити, що правовстановлюючий документ належить йому. В минулих судових засіданнях пояснив, що раніше в його паспорті прізвище було записано як [PERSON], проте в 2011 році, виявивши помилку, він змінив паспорт та свідоцтво про народження, з вірним зазначенням прізвища як [PERSON]. Договір купівлі-продажу від 2002 року, тому там записано [PERSON] як раніше було не вірно в паспорті. Заінтересована особа у судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. В матеріалах справи наявна заява від представника Гарматюк Р.В. про розгляд справи за її відсутності. Згідно ч. 3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомленні про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню, оскільки відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не співпадають з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом, вказаних в свідоцтві про народження або в паспорті. Судом встановлено, що 05.03.2002 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір № 2002-007 КФ купівлі-продажу нерухомого майна на Одеській універсальній біржі «Витязь», відповідно до якого заявник купив квартиру [ADDRESS], загальною площею 143,9 кв.м. З свідоцтва про народження заявника серії [NUMBER] (а.с.8) вбачається, що [PERSON] - рідна мати заявника. [PERSON] звернувся до державного реєстратора прав на нерухоме майно Гарматюк Ріти Василівни з заявою про державну реєстрації права власності, проте рішенням державного реєстратора № 34426517 від 23.03.2017 року було відмовлено у державній реєстрації прав та їх обтяжень, у зв'язка з розбіжностями при написані прізвища заявника у договорі купівлі-продажу та у його паспорті. Відповідно до витягу з реєстру наявного в матеріалах справи Одеська універсальна біржа «Витязь» припинила свою діяльність 27.12.2005 року, відповідно до запису по державну реєстрацію припинення юридичної особи № 15561110002003342, тому заявник позбавлений можливості звернутися до біржі з заявою про виправлення помилки у договорі купівлі-продажу. Коли установи, які видали правовстановлюючі документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Як встановлено із паспорта громадянина України серія, номер якого [NUMBER] виданий Київським РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області, 05 грудня 2011 року, прізвище, ім'я, по батькові заявника [PERSON], [INFO], а не як зазначено у договорі купівлі-продажу квартири № 2002-007 КФ «[PERSON]», з якого також вбачається, що заявник зареєстрований за адресою: [ADDRESS] від 21.01.1998 року. Крім того, з копії паспорта серії [NUMBER] виданий Київським РВ УМВС України в Одеській області 05.01.1998 року встановлено, що прізвище заявника було [PERSON]. Цей факт також підтверджується з копії облікової картки платника податків, яка була видана ДПІ у Київському районі м. Одеси на прізвище [PERSON], реєстраційний номер [NUMBER]. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з положеннями п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ст. 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Мета встановлення факту належності договору купівлі-продажу квартири необхідний заявнику для реєстрації права власності на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 та п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України та роз'яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 31.03.1995, № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" при розгляді справи про встановлення відповідно до п. 6 ст. 256 ЦПК (у новій редакції ЦПК України відповідно норма міститься у ст. 315) факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Предметом розгляду заяви є встановлення факту належності правовстановлюючого документа який, необхідний заявнику для оформлення особистих, майнових прав, що випливають із цього факту. Оскільки даний факт підтверджується письмовими доказами по справі, суд вважає, що є підстави для задоволення заяви і встановлення факту належності заявнику договору № 2002-007 КФ купівлі-продажу нерухомого майна від 05 березня 2002 року, на квартиру [ADDRESS]. При цьому заявник надавав до суду оригінал договору купівлі-продажу квартири. Встановлення вказаного факту має юридичне значення для заявника, яка через розбіжності в написанні свого прізвища в договорі та в документі, який посвідчує особу, не може в повному обсязі реалізувати свої права як власника, не може здійснити державну реєстрацію права власності. Тому суд вважає що заява підлягає задоволенню. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказами.

Outcome: approved