Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-26 00:00:00

В червні 2017 року [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON] про виділ їм в натурі частини житлового будинку за [ADDRESS] з врахуванням об'єднання в одну частку належних кожному з них на праві спільної сумісної власності часток по 189/800 вказаного будинку. Також позивачі просили визначити порядок користування земельною ділянкою площею 0,17 га по [ADDRESS] , на якій розташований спірний будинок, між ними та іншим співвласником будинку - [PERSON] , з врахуванням об'єднання часток [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Крім того позивачі просили вселити їх у вказаний будинок, зобов'язавши відповідача не чинити їм перешкод у користуванні будинком, а також стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 5000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. На обґрунтування заявлених вимог позивачі зазначили, що вони являються спадкоємцями [PERSON] , який помер [INFO] . До складу спадкового майна входить будинок [ADDRESS] . Рішенням Ярмолинецького районного суду від 31.01.2017 по справі №689/140/16-ц за позивачами було визнано право власності по 189/800 частки за кожним на спірний житловий будинок. Цим же рішенням за [PERSON] визнано право власності на 233/800 частки в праві власності на вказаний будинок. Ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 30.03.2017 вказане рішення залишено без змін. Незважаючи на наявність судового рішення відповідач зайняла весь будинок та не допускає позивачів - співвласників будинку до користування та володіння ним. Оскільки спільне користування жилим будинком, який належить сторонам на праві спільної часткової власності неможливе, в тому числі через перешкоди, які чинить відповідач - [PERSON] , позивачі просять виділити їм в натурі частину будинку з врахуванням об'єднання в одну частку належних кожному з них на праві власності часток по 189/800 вказаного будинку. Відповідач неодноразово у присутності сусідів та працівників поліції виштовхувала [PERSON] з подвір'я, коли остання намагалася потрапити у належний їй будинок, ображала її нецензурною лайкою, погрожувала фізичною розправою. Своєю протиправною поведінкою, яка виразилася у приниженні, перешкоджанні в користуванні належним [PERSON] на праві власності майном, [PERSON] завдала [PERSON] моральну шкоду, яку позивач оцінила у 5000 грн. В ході судового розгляду представник позивачів - адвокат Самбір О.Є. позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, зазначених в позовній заяві. Крім того, представник позивачів просила врахувати висновок експерта Марченкова Г.Г. №12/20 від 14.09.2020 за результатами судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи, виділивши позивачам в натурі частину спірного жилого будинку, а саме: коридор (поз. 1-1) площею 8,1 кв.м., коридор (поз. 1-2) площею 8,1 кв.м., кухню (поз. 1-4) площею 16,4 кв.м., гараж (поз. 1-5) площею 22,8 кв.м., коридор (поз. 2-6) площею 12,1 кв.м., житлову кімнату (поз. 2-8) площею 20,1 кв.м., а [PERSON] виділити в натурі у рахунок належної їй на праві власності частки розміром 233/800 у вказаному будинку - кладову (поз. 1-3) площею 3,7 кв.м., житлову кімнату (поз. 2-7) площею 24,9 кв.м. зі сплатою останній в рахунок компенсації різниці у вартості часток 8042 грн. Також представник позивачів просила встановити порядок користування земельною ділянкою, на якій розташований даний будинок, відповідно до варіанту 2 зазначеного висновку експерта, виділивши у користування [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] із загальної площі земельної ділянки 0,17 га частину земельної ділянки із відділенням її за точками 1, 2, 3, 4, 27, 26, 19, 20, 15, 16, 17, 18, 1 площею 0,0275 га, частину земельної ділянки із відділенням її за точками 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 29, 28, 5 площею 0,0877 га, загальною площею 0,1152 га, якими позначено поворотні точки окружних меж земельних ділянок, [PERSON] виділити у користування із загальної площі земельної ділянки 0,17 га частину земельної ділянки із відділенням її за точками 11, 12, 13, 14, 15, 20, 21, 122, 23, 24, 25, 26, 27, 28, 29, 11 площею 0,0473 га, якими позначено поворотні точки окружних меж земельних ділянок, а частину земельної ділянки залишити у спільному користуванні позивачів та відповідачки - із загальної площі земельної ділянки 0,17 га частину земельної ділянки із відділенням її за точками 19, 20, 21, 22, 23, 24, 25, 26, 19 площею 0,0033 га, частину земельної ділянки із відділенням її за точками 4, 5, 28, 27, 4 площею 0,0042 га, загальною площею 0,0075 га, якими позначено поворотні точки окружних земельних ділянок. Саме при такому розподілі, на думку представника позивачів, будуть враховані окремі виходи з господарства та мінімум спільної землі. В судове засіданні позивачі [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] , які у встановленому порядку були оповіщені про час, день і місце розгляду справи, не з'явилися, подали до суду заяви, у яких заявлені вимоги підтримали в повному обсязі. Відповідач [PERSON] , яка у встановленому порядку оповіщена про час, день і місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилася. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача на підставі наявних в справі доказів і відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, зі згоди представника позивачів, ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Суд, дослідивши докази по справі, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом установлено, а також підтверджується матеріалами справи, що [PERSON] помер [INFO] в с. Перегінка Ярмолинецького району Хмельницької області. Спадкоємцями першої черги за законом які прийняли спадщину після [PERSON] були його дружина [PERSON] (відповідач), його мати [PERSON] та діти - [PERSON] і [PERSON] (позивачі). Рішенням № 4 четвертої сесії Скаржинецької сільської ради Ярмолинецького району Хмельницької області від 05.08.1998 "Про розгляд заяв громадян" [PERSON] була надана земельна ділянка для будівництва житлового будинку площею 0,17 га, яка знаходиться по [ADDRESS] . В подальшому, 21 січня 1999 року, [PERSON] був виданий будівельний паспорт для здійснення будівництва житлового будинку по [ADDRESS] . До будівельного паспорту були додані необхідні для здійснення будівництва документи, як-то: пояснююча записка по проекту забудови земельної ділянки, акт обстеження земельної ділянки про можливість будівництва, схема винесення проекту в натурі, проект забудови земельної ділянки та проект будинку. Рішенням виконавчого комітету Скаржинецької сільської ради №6 від 25.02.2010 було оформлено право особистої власності на житловий будинок [ADDRESS] за [PERSON] , а 15.03.2010 останньому було видано свідоцтво про право приватної власності на вказаний житловий будинок житловою площею 45 кв.м., а загальною площею 116,2 кв.м. Рішенням Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 31.01.2017, залишеним без змін постановою Хмельницького апеляційного суду від 08.05.2019 та постановою Верховного суду від 04.08.2021, визнано за [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] по 189/800 частки за кожним в праві власності на житловий будинок загальною площею 116,2 кв.м., житлова площа 45 кв.м., що знаходиться по [ADDRESS] в порядку спадкування після [PERSON] , який помер [INFO] в с. Перегінка Ярмолинецького району Хмельницької області. Цим же рішенням за [PERSON] визнано 233/800 частки в праві власності на житловий будинок загальною площею 116,2 кв.м., житлова площа 45 кв.м., що знаходиться по [ADDRESS] (а.с. 19, 23, ) Відповідно до частини четвертої статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Право власності позивачів на частки у житловому будинку зареєстровано у встановленому законом порядку, що підтверджується витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №86284150, 86282264, 86283338 від 03.05.2017 (а.с. 26, 27, 28). Згідно з технічним паспортом на земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] розташований двоповерховий житловий будинок загальною площею 116,2 кв.м., житловою - 45,0 кв.м., який складається із двох житлових кімнат площею 24,9 кв.м. і 20,1 кв.м., кухні площею 16,4 кв.м., коридорів площею 8,1 кв.м., 8.1 кв.м. та 12.1 кв.м., кладової площею 3,7 кв.м. та гаража площею 22,8 кв.м (а.с. 169). За будинковолодінням по [ADDRESS] закріплена земельна ділянка площею 0,17 га, що підтверджується актом обстеження земельної ділянки під можливість будівництва від 12.01.1999 (а.с. 34). Поняття спільної часткової власності визначено у частині першій статті 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Спільна часткова власність є специфічною конструкцією оскільки, існує: (а) множинність суб'єктів. Для права власності характерна наявність одного суб'єкта, якому належить відповідне майно (наприклад, один будинок - один власник). Навпаки, спільна часткова власність завжди відзначається множинністю суб'єктів (наприклад, один будинок - два співвласники); (б) єдність об'єкта. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними процентами від цілого чи у дробовому вираженні. Згідно з частиною третьою статті 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Відповідно до частин першої та другої статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч. 2 ст. 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Статтею 365 ЦК України визначено, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення (ч. 2 ст. 183 ЦК України). Річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення, є подільною (ч. 1 ст. 183). Виходячи з аналізу змісту норм ст. 183, 358, 364, 365, 379, 380, 382 ЦК України слід дійти висновку, що виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Відповідно до висновку експерта Марченкова Г.Г. №12/20 від 14.09.2020 за результатами судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи здійснити розподіл в натурі житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами, розташованого по [ADDRESS] , технічно можливо з відхиленням від ідеальних часток між співвласниками. Експертом запропоновано один варіант розподілу домоволодіння та три варіанти поділу земельної ділянки, зокрема виділити позивачам в натурі частину спірного жилого будинку, а саме: коридор (поз. 1-1) площею 8,1 кв.м., коридор (поз. 1-2) площею 8,1 кв.м., кухню (поз. 1-4) площею 16,4 кв.м., гараж (поз. 1-5) площею 22,8 кв.м., коридор (поз. 2-6) площею 12,1 кв.м., житлову кімнату (поз. 2-8) площею 20,1 кв.м., а [PERSON] виділити в натурі у рахунок належної їй на праві власності частки розміром 233/800 у вказаному будинку - кладову (поз. 1-3) площею 3,7 кв.м., житлову кімнату (поз. 2-7) площею 24,9 кв.м. зі сплатою останній в рахунок компенсації різниці у вартості часток 8042 грн. Відповідно до варіанту №2 висновку слід встановити порядок користування земельною ділянкою, на якій розташований даний будинок, виділивши у користування [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] із загальної площі земельної ділянки 0,17 га частину земельної ділянки із відділенням її за точками 1, 2, 3, 4, 27, 26, 19, 20, 15, 16, 17, 18, 1 площею 0,0275 га, частину земельної ділянки із відділенням її за точками 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 29, 28, 5 площею 0,0877 га, загальною площею 0,1152 га, якими позначено поворотні точки окружних меж земельних ділянок, [PERSON] виділити у користування із загальної площі земельної ділянки 0,17 га частину земельної ділянки із відділенням її за точками 11, 12, 13, 14, 15, 20, 21, 122, 23, 24, 25, 26, 27, 28, 29, 11 площею 0,0473 га, якими позначено поворотні точки окружних меж земельних ділянок, а частину земельної ділянки залишити у спільному користуванні позивачів та відповідачки - із загальної площі земельної ділянки 0,17 га частину земельної ділянки із відділенням її за точками 19, 20, 21, 22, 23, 24, 25, 26, 19 площею 0,0033 га, частину земельної ділянки із відділенням її за точками 4, 5, 28, 27, 4 площею 0,0042 га, загальною площею 0,0075 га, якими позначено поворотні точки окружних земельних ділянок (а.с. 134). Оцінюючи встановлене, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] і вважає можливим обрати другий варіант розподілу спірної земельної ділянки, запропонований експертом і про обрання якого просять позивачі. При цьому з [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути різницю у вартості часток в сумі 8042,00 грн. При цьому суд враховує, що грошові кошти в сумі 8042,00 грн. попередньо внесені позивачами на депозитний рахунок суду. Крім того, позивачами [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] у даній цивільній справі заявлена вимога до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні вказаним житловим будинком шляхом вселення, а також [PERSON] просить стягнути з [PERSON] 5000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, пов'язаної з перешкодою з боку [PERSON] у користуванні її, як співвласниці, даним житловим будинком. Права власника житлового будинку, квартири визначені статтями 317, 383 ЦК України та статтею 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Згідно із ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до матеріалів перевірок, проведених Ярмолинецьким ВП ГУНП в Хмельницькій області, [PERSON] неодноразово чинила перешкоди щодо користування позивачами, зокрема [PERSON] , вказаним житловим будинком по [ADDRESS] (а.с. 100-116). З огляду на викладене, враховуючи, що відповідач перешкоджає позивачам у користуванні належним їм на праві власності будинком, позов в частині вселення [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] в будинок [ADDRESS] та зобов'язання [PERSON] не чинити перешкод позивачам у користуванні спірним будинком обґрунтований і підлягає задоволенню. Відповідно до частин першої та другої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, в тому числі, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, або у приниженні честі та гідності фізичної особи. Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в постанові від 31.03.1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (п.5), обов`язковому з`ясуванню при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діяннями її заподіювача та вина останнього в її заподіянні. Зокрема, суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин та якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну шкоду та з чого він виходив при цьому. Відповідно до положень частини третьої статті 12 ЦПК України, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В той же час [PERSON] не довела належними, достатніми та допустимими доказами факт заподіяння їй моральної шкоди та її розмір, а тому у задоволенні позову в частині відшкодування моральної шкоди слід відмовити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з [PERSON] на користь [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] підлягає стягненню судовий збір пропорційно до розміру задоволених вимог в сумі 1920 грн., по 640 грн. кожному. На підставі ст. 183, 358, 364, 365, 379, 380, 382 ЦК України,

Outcome: partial