Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-17 00:00:00

В поданій до суду заяві позивач зазначив, що згідно кредитного договору № 201319 CRED від 16 січня 2008 року відповідач отримав кредит в сумі 4500,00 дол. США. з кінцевим терміном погашення в строк до 14.09.2009 року. Взяті зобов'язанні позичальник не виконує, внаслідок чого виникла заборгованість по сплаті кредиту, відсотках, пені. Загальна сума боргу становить 7278,23 дол. США, що складається з заборгованості за кредитом в сумі 1814,60 дол. США, заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 5463,62 дол. США. Від цієї суми віднімається сума у розмірі 3863,35 дол. США, яка була стягнута з відповідача рішенням Здолбунівського районного суду від 08.04.2010 року Крім того, підлягає стягненню штраф у розмірі 180,79 дол.США. В забезпечення виконання зобовязання за кредитним договором 16 січня 2008 року було укладено договір поруки № 201319 CRED/ДП з поручителем [PERSON], який також є відповідачем по справі. Претензія банку до відповідачів залишилась без задоволення. Дані обставини дають право стягнути солідарно з позичальника та поручителя заборгованість по кредиту з нарахованими відсотками, пенею, штрафом в примусовому поряду. Просить суд стягнути солідарно з відповідачів заборгованість по кредиту в сумі 3595,68 дол. США, що еквівалентно 89424,47 грн., а також сплачений при подачі позову судовий збір в сумі 1378,00грн. В судове засідання представник позивача не зявився. В заяві поданій суду справу просить розглянути без його участі, позовні вимоги підтримує повністю та просить задовільнити їх. Не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідачі в судове засідання не зявилися. Представником відповідача [PERSON] суду подано заяву в якій він вказує на те, що на час предявлення позову закінчився строк позовної давності, а тому просить суд з цієї підстави в позові відмовити. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає. В судовому засіданні встановлено, що 16 січня 2008 року між ЗАТ КБ «Приват Банк» правонаступником якого є ПАТ КБ «Приват Банк» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір договору № 201319 CRED, на підставі якого відповідачу було надано кредит у розмірі 4500,00 дол. США. з кінцевим терміном погашення в строк до 14.09.2009 року. Того ж дня з відповідачем [PERSON], на забезпечення виконання зобовязання за вказаним кредитним договором, було укладено договір поруки договору № 201319 CRED/ДП. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то відповідно до ст.530 ЦК України воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК. Верховним Судом України, у постанові від 2 вересня 2015 року № 6-369цс15, наведено правову позицію згідно якої ухвалення рішення суду про стягнення грошової суми за договором позики за змістом ч.3 ст. 1049 ЦК України не припиняє обов'язку позичальника сплачувати проценти за користування грошима, передбачені ст. 1048 ЦК, при цьому на користь позикодавця необхідно стягувати проценти за договором позики за прострочений строк до дня фактичного повернення коштів відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України. Статтями ст.ст.610, 611 ЦК України визначено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання) та у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідач свої зобовязання за кредитним договором порушив та у встановлені договором строки погашення кредиту щомісячні платежі та відсотки за користування кредитом не сплачував, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 28.01.2016 року, разом з штрафними санкціями, становить 7278,23 дол. США. Враховуючи рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 08 квітня 2010 року (справа №2-518/10), яким з відповідачів було солідарно стягнуто на користь позивача заборгованість за кредитним договором в сумі 3863,35 дол. США., то за даним позовом до стягнення підлягає заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом та штрафу в сумі 3595,68 дол. США Разом з тим ст. 256 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Представник відповідача [PERSON] 28.03.2016 року подав заяву про застосування строків позовної давності. Згідно ч.1 ст.260 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Відповідно до п. 5.7 кредитного договору сторони встановлюють терміни позовної давності за вимогами про стягнення кредиту, винагороди та процентів за користування кредитом, неустойки тривалістю 5 (п'ять) років. Частиною 5 ст.261 ЦК України передбачено, що за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Вбачається, що кінцевим терміном повернення відповідачем кредиту було визначено 14 вересня 2009 року Водночас, згідно ч.ч. 2, 3 ст. 264 ЦК України позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Пред'явивши позов до боржника про стягнення заборгованості 08.02.2010 року у справі № 2-518/10 позовна давність перервалася і почалася з цього моменту заново. Таким чином п'ятирічний строк позовної давності щодо місячних платежів за кредитом сплинув 07 лютого 2015 року. Поважні причини пропущення позивачем позовної давності - відсутні. З позовом ПАТ КБ "Приватбанк" звернувся лише 17.02.2016 року і вимог про поновлення цих строків не заявляв, а тому ПАТ КБ "Приватбанк" в позові слід відмовити за пропуском строку позовної давності.

Outcome: dismissed