Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні прав власника земельної ділянки. На обґрунтування позову позивач вказував на те, що він є власником земельної ділянки за адресою с. Олександрівка, вул. Радянська, 6 кадастровий номер 2125380200:01:002:0074. Його право власності на земельну ділянку посвідчено свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 12.11.2013 р. номер 12678551 та зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 12.11.2013 р., номер запису про право власності 3347562. На цій земельній ділянці розміщений його житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами. Цільове призначення земельної ділянки - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд; площа земельної ділянки 0,08 га. З земельною ділянкою межує земельна ділянка відповідача [PERSON] [PERSON] пересунув свою огорожу на його земельну ділянку на відстань 2,20 м по усій довжині ділянки і у такий спосіб захопив частину його земельної ділянки вздовж межі між їхніми земельними ділянками полосою розміром 88 кв. м. Такими діями відповідач позбавив позивача володіння й користування частиною належної йому на праві власності земельної ділянки, а також створив йому значні незручності в обслуговуванні свого підсобного господарства, оскільки внаслідок перенесення відповідачем огорожі значно звузились проходи до господарських будівель і споруд позивача у дворі будинку. 14 травня 2014 року за зверненням позивача комісією Олександрівської сільської ради за участю дільничного інспектора складений акт, в якому зазначено, що при замірах меж земельної ділянки [PERSON] розміри ділянки не співпадають з розмірами, які вказані у свідоцтві на право власності на земельну ділянку, внаслідок чого сталося захоплення землі. 18 червня 2014 року головним спеціалістом відділу оперативного контролю за дотриманням вимог земельного законодавства Державної інспекції сільського господарства в Закарпатській області [PERSON] складений акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства, яким встановлено, що гр. [PERSON] самовільно зайняв частину земельної ділянки гр. [PERSON] площею 0,0088 га, чим заподіяв останньому шкоду в розмірі 183,93 грн. Не зважаючи на це, [PERSON] земельну ділянку не звільнив, огорожу на попереднє місце на межу між їхніми земельними ділянками не переніс, продовжує користуватись частиною земельної ділянки позивача. Просив суд усунути порушення прав власника земельної ділянки за адресою с. Олександрівка Хустського району, вул. Радянська, 6, з боку відповідача [PERSON], для чого зобовязати відповідача звільнити захоплену частину земельної ділянки позивача розміром 88 кв. метрів (шириною 2,20 м, довжиною 39,63 м), забрати з його земельної ділянки огорожу та встановити її по межі між земельними ділянками його та [PERSON], що визначена Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, сплатити заподіяну йому шкоду в розмірі 183 грн. 93 коп. відповідно до Розрахунку державного інспектора за дотримання вимог земельного законодавства Державної інспекції сільського господарства в Закарпатській області. У судовому засіданні представники позивача [PERSON] та [PERSON] позов підтримали. Просили суд позов задовольнити в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позов не визнала, посилаючись на те, що сільською радою передано у приватну власність позивача [PERSON] частину земельної ділянки, що належить [PERSON], а тому [PERSON] не вважає, що зайняв частину земельної ділянки позивача, чим створив позивачу перешкоди у здійсненні прав власника. Також незрозуміло, чому у розрахунку розміру шкоди, зробленому державним інспектором Державної інспекції сільського господарства [PERSON], зазначено крім розміру шкоди 183,93 грн. ще й інше - 438 грн. Просила суд відмовити у задоволенні позову. Представник третьої особи - Олександрівської сільської ради сільський голова [PERSON] підтримав позовні вимоги позивача. Суду пояснив, що між сторонами тривалий час існує конфлікт з приводу того, що відповідач [PERSON] порушив межу між земельними ділянками його та [PERSON] [PERSON] неодноразово звертався до сільської ради зі скаргами на дії [PERSON] Комісія сільської ради неодноразово виходила на місце, проводила заміри, при яких встановила захоплення землі [PERSON] [PERSON] За рішенням сільської ради приватизовано [PERSON] земельну ділянку розміром 0,08 га. Існує також рішення Олександрівської сільської ради 1996 року про передачу у приватну власність [PERSON] земельної ділянки для обслуговування будинку площею 0, 15 га, яке на теперішній час знаходиться в архіві Хустської РДА, однак правовстановлюючого документа на землю [PERSON] до цього часу не виготовлено. Просив суд позов [PERSON] задовольнити, так як іншим шляхом не вдалося примусити відповідача дотримуватись правил добросусідства і звільнити самовільно захоплену частину земельної ділянки позивача. Заслухавши представників сторін, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] належить на праві власності земельна ділянка за адресою с. Олександрівка, вул. Радянська, 6 Хустського району Закарпатської області кадастровий номер 2125380200:01:002:0074 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,08 га. Право власності на земельну ділянку посвідчено свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 12.11.2013 р. індексний номер 12678551 та зареєстровано органом державної реєстрації прав Реєстраційною службою Хустського районного управління юстиції Закарпатської області у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 12.11.2013 р., номер запису про право власності 3347562 (а.с. 5, 6). На цій земельній ділянці розміщений житловий будинок позивача з господарськими будівлями і спорудами (а.с 11). Згідно з описом меж земельна ділянка позивача [PERSON] межує з земельною ділянкою відповідача [PERSON] від точки Б до точки В на відстані 39,63 м (а.с. 10). Згідно з актом від 14 травня 2014 року, складеним комісією Олександрівської сільської ради у складі сільського голови, землевпорядника сільської ради, двох членів постійної комісії з земельних питань депутатів сільської ради, дільничного інспектора за результатами обстеження межі земельної ділянки [PERSON] за адресою с. Олександрівка, вул. Радянська, 6, виявлено, що при замірах меж земельної ділянки [PERSON] розміри земельної ділянки не співпадають з розмірами, які вказані в документі про право власності на земельну ділянку, і комісії дійшла висновку, що має місце захоплення земельної ділянки. Рекомендовано [PERSON] звернутися в Державну інспекцію сільського господарства в Закарпатській області. 18 червня 2014 року головний спеціаліст відділу оперативного контролю за дотриманням вимог земельного законодавства Державної інспекції сільського господарства в Закарпатській області [PERSON] відповідно до вимог частини першої статті 5, статей 6 і 10 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», частини першої статті 19 Закону України «Про охорону земель», пунктів 4 та 5 Положення про державну інспекцію сільського господарства України, затвердженого Указом Президента України від 13.042011 № 459, на звернення гр. [PERSON] меш. С. Олександрівка вул. Радянська 6, щодо самовільного зайняття земельної ділянки гр. [PERSON] мешканцем с. Олександрівка вул. Радянська 8 в с. Олександрівка по вул. Радянська 6 здійснив перевірку дотримання вимог земельного законодавства, в результаті якої встановив, що гр. [PERSON] самовільно зайняв земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,0088 га в с. Олександрівка по вул. Радянська 6, огородивши її та здійснює на ній огородництво. Зазначена земельна ділянка належить до земель приватної власності гр. [PERSON], на яку він має свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 12.11.2013 року земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,08 га за адресою с Олександрівка вул. Радянська 6. Шкода нанесена шляхом самовільного зайняття земельної ділянки складає 183,93 грн. Відповідальність за порушення земельного законодавства передбачена ст. 53-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (а.с. 8). З акту перевірки вбачається, що на час перевірки [PERSON] перебуває за межами України, а тому питання про притягнення його до адміністративної відповідальності не вирішено (а.с. 8 зворот). У акті перевірки наявна план-схема земельної ділянки, з якої вбачається, що площа самовільного зайняття земельної ділянки [PERSON] [PERSON] становить полосу по всій довжині земельної ділянки 39,63 м та шириною 2, 20 м. З кадастрового плану земельної ділянки та таблиці довжин сторін та дирекційних кутів повороту меж земельної ділянки [PERSON] (а.с. 10, 11) убачається, що відстань від нежитлової (господарської) будівлі домоволодіння № 6 на вул. Радянській в с. Олександрівка до межі із земельною ділянкою відповідача [PERSON] становить 2,62 м. Змістивши межу на 2,20 м вглиб земельної ділянки позивача та встановивши там паркан, відповідач зменшив відстань між своїм парканом та нежитловою (господарською будівлею домоволодіння позивача до 42 см), тому суд вважає обґрунтованими доводи позивача про те, що відповідач не тільки позбавив його володіння та користування частиною належної йому на праві власності земельної ділянки, але й створив незручності в обслуговуванні позивачем свого підсобного господарства, так як значно звузився прохід до господарської будівлі позивача. Суд не бере до уваги заперечення представника відповідача, оскільки цими запереченнями не спростовано доказів позивача, якими він обґрунтував свої позовні вимоги щодо вчинення відповідачем самовільних дій стосовно майна позивача. Відповідач не подав суду жодних правовстановлюючих документів, які стверджували б його права на земельну ділянку. Відтак, судом також установлено, що відповідачем вчинено самовільне зайняття частини земельної ділянки позивача розміром 88 кв. м і відповідач користується цією частиною земельної ділянки позивача щонайменше як з травня 2014 року, ігноруючи зауваження позивача та попередження органів місцевого самоврядування й державної влади про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки суміжного землевласника. На час розгляду справи відповідач земельну ділянку не звільнив. Щодо заперечення представника відповідача розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки, в сумі 183,93 грн. наявністю у Розрахунку розміру шкоди, проведеному державним інспектором за дотриманням вимог земельного законодавства Державної інспекції сільського господарства Закарпатської області 18.06.2014 року, нібито іншого розміру шкоди, то суд його відхиляє, так як у Розрахунку розміру шкоди внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки гр. [PERSON] (у межах населеного пункту с Олександрівка вул. Радянська 8) місце розташування земельної ділянки с. Олександрівка, вул. Радянська 6, категорія земель за основним цільовим призначенням землі житлової та громадської забудови, форма власності на землю приватна (а.с. 9), наведена формула розрахунку розміру заподіяної шкоди : Шс = Пс х (Нпз х Кн х Кк) х Кф х Кі. Підставивши у цю формулу значення чинників, які наведені у таблиці, розміщеній нижче, і виконавши відповідні математичні дії, отримаємо саме 183 грн. 93 коп. - розмір заподіяної шкоди (Шс). Перевіривши порядок виконання розрахунку та застосування формули для розрахунку розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки, суд констатує, що розрахунок проведено згідно з Методикою визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу, затвердженою постановою КМУ від 25.07.2007 р. № 963 (надалі- Методика), а застосовані вихідні дані для розрахунку відповідають зазначеним у додатках до Методики. Згідно з п. 4 зазначеної Методики розмір шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки, визначається для земель житлової та громадської забудови за такою формулою: Шс = Пс х (Нпз х Кн х Кк) х Кф х Кі , де Шс - розмір шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки, гривень; Пс - площа самовільно зайнятої земельної ділянки, гектарів; Кф - коефіцієнт функціонального використання земель, визначений у додатку 4; Кі - коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель, який дорівнює добутку коефіцієнтів індексації нормативної грошової оцінки земель за 2007 та наступні роки, що визначаються відповідно до Порядку проведення індексації грошової оцінки земель, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 2000 р. N 783; Нпз - середньорічний дохід, який можна отримати від використання земель житлової та громадської забудови за цільовим призначенням відповідно до групи населених пунктів за чисельністю населення, визначений у додатку 5; Кн - коефіцієнт, що застосовується до населених пунктів обласного значення, мм. Києва та Севастополя, визначений у додатку 6; Кк - коефіцієнт, що застосовується до населених пунктів, віднесених до курортних, визначений у додатку 7. Відтак, суд встановив, що розмір шкоди, заподіяної позивачу [PERSON] відповідачем [PERSON] внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки за адресою с. Олександрівка, вул. Радянська, 6 площею 0,0088 га, становить 183,93 грн. Згідно з ст. 91 Земельного кодексу України власники земельних ділянок зобовязані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів, дотримуватися правил добросусідства. Суд вважає, що відповідач, самовільно зайнявши частину земельної ділянки відповідача розміром 0,0088 га, порушив вимоги ст. 91 Земельного кодексу України, не дотримався правил добросусідства, і порушив права позивача як власника суміжної земельної ділянки та членів його сім"ї, позбавивши їх можливості безперешкодно володіти і користуватися своїм майном та створивши їм незручності у здійсненні свого права власності. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. На підставі ст. 90 Земельного кодексу України порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, установленому законом. Відповідно до ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач має право вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, яке здійснюється шляхом визнання прав, відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав. В пункті 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 7 від 16 квітня 2004 року "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" (з відповідними змінами та доповненнями) зазначено, що захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з частиною третьою статті 152 ЗК України шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту (стаття 16 ЦК). Власник земельної ділянки, права якого порушено, може вимагати відшкодування завданої цим моральної шкоди (частина третя статті 386 ЦК). Тому, оскільки судом установлено, що відповідач порушив права позивача, а також створив небезпеку порушення прав позивача в подальшому, скоєні порушення до теперішнього часу не виправлені, вимоги позивача є обґрунтованими і на підставі ст. 391 ЦК України, ст. ст. 90, 152 ЗК України відповідача [PERSON] слід зобов"язати звільнити самовільно зайняту частину земельної ділянки позивача [PERSON], відновити межу земельної ділянки [PERSON], яка існувала до порушення прав, для чого забрати з земельної ділянки [PERSON] свою огорожу та встановити її по межі між земельними ділянками, що визначена витягом з Державного земельного кадастру на земельну ділянку, відшкодувати [PERSON] заподіяну самовільним зайняттям земельної ділянки шкоду. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved