Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-25 00:00:00

В провадженні Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області знаходиться вищевказана позовна заява за позовом ТОВ "Струмок" до Хмільницької міської ради Вінницької області, [PERSON], [PERSON] про визнання недійсними рішень, державних актів на право приватної власності на земельні ділянки та договору купівлі-продажу, витребування земельних ділянок. Позов мотивований тим, що відповідно до державного акту на право постійного користування землею виданого рішенням від 13.06.1995 року на підставі рішення Хмільницької міської ради народних депутатів від 26.05.1994 року № 106 зареєстрованого в книзі державних актів на право користування землею за [NUMBER] позивачу на праві постійного користування належить земельна ділянка 0,3935 га., згідно із відповідним планом та описом меж, з призначенням - для будівництва швейного цеху. На вказаній земельній ділянці знаходиться об'єкт незавершеного будівництва придбаний позивачем та у 2007 році на ім'я позивача було заведено інвентаризаційну справу на зазначені споруди. У зв'язку із чим позивач має право на користування земельною ділянкою площею 0,3935 га по [ADDRESS]. При внесені даних про земельну ділянку, стало відомо, що дана земельна ділянка перетинається із земельними ділянками гр. [PERSON], які належать йому на підставі державних актів на право на земельні ділянки, які розташовані по [ADDRESS]. Позивач звертався до Хмільницької міської ради із проханням надати копію документів, які були підставою для оформлення земельної ділянки [PERSON], однак йому було відмовлено. У зв'язку із «багатоповерховістю» земельних ділянок, тобто на земельну ділянку на яку має право позивач накладаються земельні ділянки інших осіб, позивач не може належним чином використовувати надані йому законом права. Також, при прийнятті рішення органом місцевого самоврядування про передання земельної ділянки у власність [PERSON], не було перевірено та не встановлено, що позивач має право постійного користування цією земельною ділянкою та не було дотримано вимог чинного законодавства, відповідно таке рішення підлягає скасуванню. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру права власності не нерухоме майно, земельна ділянка, яка розташована по [ADDRESS], призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд належить на праві власності [PERSON], на підставі договору купівлі - продажу земельної ділянки, яка перетинається із земельною ділянкою, яка належить позивачу. [PERSON] відчуждив земельну ділянку, яку здобув незаконно, [PERSON] за договором купівлі-продажу. У зв'язку із чим позивач просить суд визнати договір купівлі - продажу земельної ділянки, укладеного [PERSON] та [PERSON] недійсним. 10.01.2018 року на адресу суду від представника ТОВ «Струмок» надійшла заява про зміну предмету позову, яку він просить задовольнити. В судовому засіданні представник позивача ТОВ «Струмок» - Кучерява І.П. змінені позовні вимоги підтримала та просить суд їх задовольнити. Представник позивача посилається на те, що як вбачається із рішення Хмільницької міської ради 21 сесії 6 скликання від 29.03.2012 р [PERSON] було надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою на земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд по [ADDRESS].Зважаючи на те, що земельні ділянки по [ADDRESS] перетинаються (накладаються) із земельною ділянкою по [ADDRESS], то незрозуміло яким чином змінено та чи було змінено взагалі цільове призначення земельної ділянки, так як цільовим призначенням спірної земельної ділянки, згідно Державного акту на право постійного користування від 13.06.1995р., виданого ТОВ «Струмок»- для будівництва швейного цеху . Предметом оскарження є два Державних акта на право власності на земельні ділянки, видані [PERSON] ( за рахунок площ спірної земельної ділянки): один - для будівництва та обслуговування житлового будинку, інший - для індивідуального садівництва. Поряд з цим, як вбачається з вищезазначеного рішення, питання про надання дозволу на розробку технічної документації на земельну ділянку для індивідуального садівництва взагалі не розглядалось. У технічній документації із землеустрою, виготовленої [PERSON], зазначено про те, що підставою виготовлення технічної документації є рішення Хмільницької міської ради 21 сесії 6 скликання від 29.03.2012р. про передання [PERSON],, безкоштовно у власність земельну ділянку, площею 0,1430. Проте, такого рішення про передачу земельної ділянки у власність ще не існувало та незрозуміло як земельна ділянка площею 0,1430 га отримала два види цільового призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку та для садівництва.Як вбачається із заяви [PERSON], від 22.03.2012р., поданої до Хмільницької міської ради з проханням надати дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою, у ній йдеться про земельну ділянку по вул. Некрасова. Натомість, вищезазначеним Рішенням ради від 29.03.2012р. надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою по вул. Тургенева. У Рішенні Хмільницької міської ради від 29.03.2012р. зазначено про надання [PERSON], дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою на земельну ділянку із цільовим призначенням - для будівництва. Натомість рішенням Хмільницької міської ради від 30.05.2012р. затверджено [PERSON], технічну документацію із землеустрою на земельні ділянки для будівництва та для садівництва. Твердження відповідача [PERSON] про те, що право постійного користування ТОВ «Струмок» було припинено згідно із рішення ради №11 від 04.02.1999р. є невірним, оскільки згідно постанови Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 08.04.2015 р. по справі № 149/3557/14, яку ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 09.07.2015р. залишено без змін, визнано протиправним та скасовано рішення виконавчого комітету Хмільницької міської ради № 11 від 04.02.1999р. в частині припинення права користування ТОВ «Струмок» на земельну ділянку, площею 3935 кв.м., надану для будівництва швейного цеху по вул. Дзержинського. При цьому, у мотивувальній частині вказаної постанови суду зазначено: «тобто станом на момент розгляду справи зазначена земельна ділянка залишена у користуванні ТОВ «Струмок». Твердження [PERSON] про те, що він у встановленому порядку набув права на земельні ділянки та поніс, у зв'язку з цим, значні витрати, що, на його думку, унеможливлює задоволення позову у даній справі. Первинно земельну ділянку було надано у постійно користування ТОВ «Струмок» та, у випадку встановлення незаконності наступних рішень ради стосовно цієї ж земельної ділянки, [PERSON], вправі вирішувати спірні питання, в тому числі про відшкодування збитків саме з органом місцевого самоврядування. Незаконне вибуття земельної ділянки із постійного користування ТОВ «Струмок» свідчить про безпідставність залишення цієї земельної ділянки у власності відповідачів. Щодо твердження відповідачів про недоведення позивачем факту перетину (накладання) земельних ділянок, позивач вважає що вони є безпідставними, оскільки вони доведенні матеріалами справи. Заперечення відповідача [PERSON] стосовно того, що договір купівлі-продажу земельної ділянки було посвідчено нотаріально, що на його думку, вказує на законність такого договору, а також щодо тверджень про застосування ст. 215, ст. 387 ЦК України. Так, нотаріальне посвідчення договору не є безспірним фактом законності такого договору. Адже, закон передбачає визнання недійсними договорів, які нотаріально посвідчені, однак, які укладено з порушенням ст. 203, ст. 215 ЦК України. У даному випадку [PERSON], на підставі незаконного акту органу місцевого самоврядування набув права власності на земельні ділянки, які, в подальшому, було відчужено за договором купівлі-продажу [PERSON], у зв'язку з чим, такий договір не може залишатись в силі, та підлягає визнанню його недійсним. У зв'язку із вище викладеним представник позивача просить суд зміненні позовні вимоги задовольнити. Представник відповідача Хмільницької міської ради 14.02.2018 року суду надав відзив в якому заперечив проти задоволення змінених позовних вимог, посилаючись на те, що позивач не надав жодних відомостей у підтвердження належного виконання підприємством своїх прав як «законного» землекористувача. Також зауваження позивача, щодо неправомірності винесення та прийняття рішення Хмільницької міської ради від 29.03.2012 року та 31.05.2012 року в частині надання та затвердження відповідної документації гр. [PERSON] не знаходить свого підтвердження. [PERSON] заперечив, щодо задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що викладені позовні вимоги є безпідставними, оскільки право власності на земельну ділянку, яка оспорюється, він набув на законних вимогах та позивачем не наведено підстав порушення закону під час надання земельної ділянки у його власність. Тому просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити. Відповідач [PERSON] 29.01.2018 року на адресу суду надав відзив на позовну заяву в якому просить у задоволені позовних вимог відмовити, оскільки вимоги позивача є безпідставними, не підтверджуються наданими доказами, оскільки майно набуде ним з належних правових підстав, законно та не може бути витребуване. Представник третьої особи Управління Держгеокадастру у Хмільницькому районі Вінницької області Вербицька Н.І. 05.03.2018 суду надала заперечення на позовну заяву, в якому просить у задоволенні позову відмовити, оскільки дії вчиненні відносно оспрюваної землі здійснювались у відповідності до закону. Приватний нотаріус Хмільницького районного нотаріального округу Юрчишина Ольга Петрівна, в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, щодо задоволення заявлених вимог покладається на розсуд суду. Суд, вислухавши думку представника позивача, відповідачів та їх представників, третіх осіб, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Відповідно до державного акту на право постійного користування землею серії [NUMBER] від 05.11.2013 року ТОВ «Струмок» належить на праві приватного користування земельна ділянка площею 0,3935 га, призначена для будівництва швейного цеху.(а.с.15-19) Рішенням виконкому Хмільницької міської ради № 106 від 26.05.1994 року ТОВ «Струмок» надано в постійне користування земельну ділянку площею 4142 кв. м., розташовану по вул. Дзержинського в зв'язку із договором купівлі-продажу від 26.04.1994 року.(а.с.20 Том 1) Згідно акту передачі від 29.04.1994 року Хмільницьке підприємство водопровідного-каналізаційного господарства (продавець) передала ТОВ «Струмок», а (Покупець) прияйняв у власність об'єкт, що знаходиться по вул. Дзержинського в м. Хмільник.(а.с.22) У 2007 році на ім'я ТОВ «Струмок» було заведено інвентаризаційну справу, відповідно до якої ТОВ «Струмок» має право на користування земельною ділянкою площею 0,3935 га по [ADDRESS].(а.с.23-27 Том 1) Згідно довідки управління містобудування та архітектури від 10.05.2016 року № 19-24/402 вул. Дзержинського перейменована на вул. Слобідська.(а.с.29) Відповіддю Управління Держземагентсва у Хмільницькому районі № 1965 від 06.06.2014 р. повідомлено про необхідність розроблення технічної документації для внесення відомостей про спірну земельну ділянку до державного земельного кадастру та повідомлено, що Рішенням виконкому Хмільницької міської ради №11 від 04.02.1999 р. припинено право користування ТОВ «Струмок» спірною земельною ділянкою. Як вбачається із рішення Хмільницької міської ради 21 сесії 6 скликання від 29.03.2012р [PERSON] було надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою на земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд по [ADDRESS].(а.с.188-189 Том 1) Відповідно до рішення Хмільницької міської ради № 733 від 31.05.2012 року [PERSON] затверджено технічну документацію.(а.с.36-40) Згідно листа Управління Держгеокадастру у Хмільницькому районі Вінницької області від 15.07.2016 року № 33-28-99.4-1303/2-16 за даними державного земельного кадастру земельна ділянка площею 0,3935 га по вул. Дзержинського, 45 в м. Хмільнику, що перебуває в постійному користуванні ТОВ «Струмок» перетинається із земельними ділянками гр. [PERSON].(а.с.30 Том 1) [PERSON], надано дозвіл та виготовлення технічної документації із землеустрою на земельну ділянку з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування жилого будинку, що підтверджується технічною документацією. (а.с.206-226 Том 1) Відповідно до державних актів на право на земельні ділянки серії [NUMBER], що зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею [NUMBER], що зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю, [PERSON] належать земельна ділянка площею 0,1000га, яка розташована в м. Хмільник по [ADDRESS] та земельна ділянка площею 0,0430 га, яка розташована в м. Хмільник по [ADDRESS].(а.с.31-35 Том1) Право власності є непорушним згідно ст. 41 Конституції України, ст. 321 ЦК України. Суд дійшов висновку, що право постійного користування ТОВ «Струмок» не було припинено згідно із рішенням ради №11 від 04.02.1999р., оскільки згідно постанови Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 08.04.2015р. по справі № 149/3557/14 а, яку залишено без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 09.07.2015р. визнано протиправним та скасовано Рішення виконавчого комітету Хмільницької міської ради №11 від 04.02.1999р. в частині припинення права користування ТОВ «Струмок» на земельну ділянку, площею 3935 кв.м., наданої для будівництва швейного цеху по вул. Дзержинського. Тобто на момент розгляду справи зазначена земельна ділянка залишена у користуванні ТОВ «Струмок». Згідно висновку № 019/16 судової земельно-технічної експертизи від 05.12.2017р., встановлено, що земельні ділянки по [ADDRESS] перетинаються (накладаються) із земельною ділянкою по [ADDRESS]), а саме є накладення земельних ділянок кадастровий номер [NUMBER] та кадастровий номер [NUMBER] із земельною ділянкою ТОВ «Струмок»: - земельна ділянка кадастровий номер [NUMBER] накладається на земельну ділянку ТОВ «Струмок» відповідно до меж, визначених правовстановлюючим документом (Державний акт 1995р.) в проміжку від 0,0830 га до 0,0885 га, що графічно відображено в Додатку № 5 до висновку. - земельна ділянка кадастровий номер [NUMBER] накладається на земельну ділянку ТОВ «Струмок» відповідно до меж, визначених правовстановлюючим документом (Державний акт 1995р.) в проміжку від 0,0381 га до 0,0398 га, що графічно відображено в Додатку № 5 до висновку. У висновку також зазначено - «підсумовуючи проведене дослідження, вивчивши всі представлені на дослідження топографічно-геодезичні плани м. Хмільник за різний часовий період, беручи до уваги результати проведеного дослідження експерт прийшов до висновку, що земельні ділянки з кадастровими номерами [NUMBER] та [NUMBER] знаходяться майже повністю в межах земельної ділянки ТОВ «Струмок» відповідно до меж визначених Державним актом 1995 р. за виключенням проїзду, який на плані 1992 р. передбачений для проїзду до трансформаторної будки та огороджений з обох сторін парканами». Експерт звертає увагу на те, що «у матеріалах справи міститься Витяг з форми 6-зем, виданий Управлінням Держгеокадастру у Хмільницькому районі Вінницької області за вих. № 02 - 09/916 від 06.07.2016р. з повідомленням про те, що земельна ділянка, на яку виготовляється технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі в постійне користування ТОВ «Струмок», для розміщення та експлуатації основних, підсобних, допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості, площею 0,3935 га, яка розташована по [ADDRESS], відповідно до державної статистичної звітності за ф. 6 - земля знаходиться в комунальній власності та відноситься до категорії - землі промисловості. Зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо їх відведення. Під час проведення натурного обстеження встановлено, що об'єкти дослідження розташовані в районі малоповерхової житлової забудови, що по периметру не огороджені парканами. Рельєф земельної ділянки рівнинний. В межах земельної ділянки ТОВ «Струмок» розташована недобудована будівля. Згідно відомостей, зазначених в інвентаризаційній справі КП «ВОБТІ», яку розпочато 26.07.2007р. по [ADDRESS] розташований нежитловий підвал, власником якого являється ТОВ «Струмок». Нежитловий підвал розташований в межах земельної ділянки з розмірами 75,00 х 50,00 х 75,00 х 50,00 метрів». Отже, межа спірної земельної ділянки проходить попід об'єкт незавершеного будівництва (нежитловий підвал). При цьому при видачі Державних актів на право власності на земельні ділянки [PERSON], межі з ТОВ «Струмок» не погоджувались. У матеріалах справи відсутній акт погодження меж земельних ділянок, підписаний ТОВ «Струмок». За таких обставин, у зв'язку із «багатоповерховістю» земельних ділянок, тобто у зв'язку з тим, що на земельну ділянку, право постійного користування, на яку має ТОВ «Струмок», накладаються земельні ділянки інших осіб, власник не в змозі належним чином використовувати надані законом права, зокрема, право користування земельною ділянкою. Також, судом встановлено, що спірна земельна ділянка, яка була надана [PERSON], для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, відчужена ним гр. [PERSON], за яким зареєстровано право власності на підставі договору купівлі - продажу земельної ділянки №242 від 05.04.2016р., виданого приватним нотаріусом Хмільницького районного нотаріального округу Юрчишиною О.П., дата державної реєстрації права власності 24.09.2014р.(а.с.2 Том 2) Статтею 203 ЦК України встановлено загальні вимоги до правочину, до яких відноситься, зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому кодексу та іншим актам цивільного законодавства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідних обсяг цивільної дієздатності. З огляду на приписи ст. 655- 658 ЦК України право відчуження належить лише тій особі, яка у законному порядку набула права на річ та має право його відчужувати. У випадку визнання недійсними правовстановлюючих документів на земельну ділянку, виданих на ім'я [PERSON], згідно із п. 1 ч. 1 ст. 203, 215 ЦК України підлягає визнанню недійсним договір купівлі-продажу, за яким [PERSON], передав право власності [PERSON] Відповідно до ч. 3 ст. 215 ЦК України правочин може бути визнаний недійсним за ініціативою заінтересованої особи, яка його заперечує, на підставах встановлених законом. У зв'язку із чим, суд вважає, що [PERSON] як продавець земельної ділянки, набув право власності на земельну ділянку на підставі незаконного рішення, а тому вчинений ним правочин щодо відчуження земельної ділянки також не може залишатись в законній силі. Статтею 141 ЗК України передбачено підстави для припинення права користування земельною ділянкою, якими є: а) добровільна відмова від права користування земельною ділянкою; б) вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Кодексом; в) припинення діяльності релігійних організацій, державних чи комунальних підприємств, установ та організацій; г) використання земельної ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам; ґ) використання земельної ділянки не за цільовим призначенням; д) систематична несплата земельного податку або орендної плати; е) набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці; є) використання земельної ділянки у спосіб, що суперечить вимогам охорони культурної спадщини. Статтею 142 ЗК України передбачено добровільну відмову від права власності або права постійного користування земельною ділянкою. Статтею 143 ЗК України передбачено підстави для примусового припинення прав на земельну ділянку, якими є: а) використання земельної ділянки не за цільовим призначенням; б) не усунення допущених порушень законодавства (забруднення земель радіоактивними і хімічними речовинами, відходами, стічними водами, забруднення земель бактеріально - паразитичними і карантинно-шкідливими організмами, засмічення земель забороненими рослинами, пошкодження і знищення родючого шару ґрунту, об'єктів інженерної інфраструктури меліоративних систем, порушення встановленого режиму використання земель, що особливо охороняються, а також використання земель способами, які завдають шкоди здоров'ю населення) в строки, встановлені вказівками (приписами) центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері здійснення державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі; в) конфіскації земельної ділянки; г) примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності; ґ) примусового звернення стягнень на земельну ділянку по зобов'язаннях власника цієї земельної ділянки; д) невідчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом. Ст. 144 ЗК України передбачено порядок припинення права користування земельними ділянками, які використовуються з порушенням земельного законодавства. Подібні норми стосовно припинення права користування було передбачено ст. 27 та ст. 29 ЗК України 1990р., який діяв до 2001 року. Відповідно до ст. 19 ЗК України передбачено, що землі за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії, зокрема: п. «б») землі житлової та громадської забудови; п. «ж») землі промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення. Згідно із ст. 50 Закону України «Про землеустрій» проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок складаються у разі зміни цільового призначення земельних ділянок або формування нових земельних ділянок, погоджуються та затверджуються у порядку, встановленому ЗК України. Відповідно до ч. 1 ст. 20 ЗК України зміна цільового призначення здійснюється за проектами землеустрою щодо їх відведення. Твердження відповідачів, що на момент передачі спірних земельних ділянок [PERSON], такі ділянки були землями запасу є невірними, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 19 ЗК України земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадян чи юридичних осіб, можуть перебувати у запасі. Так як право користування на спірну земельну ділянку належало ТОВ «Струмок», відповідно, така земельна ділянка не могла бути віднесена до земель запасу. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України у цивільній справі №6- 57цс13 від 19.06.2013 року ч. 1, 2 ст. 116 ЗК України (в редакції 2001 р.) визначено, що громадяни і юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Тобто, державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У спорах, пов'язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. У п. 8 Постанови Пленуму ВСУ №7 від 16.04.2004р. «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» із змінами та доповненнями зазначено: «Вирішуючи спори про припинення права власності на земельну ділянку чи права користування нею, суди повинні враховувати, що орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування має право прийняти рішення про це лише в порядку, з підстав і за умов, передбачених статтями 140-149 ЗК України. У випадках, визначених цими нормами, припинення права власності на землю чи права землекористування провадиться за позовом відповідного органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування в судовому порядку, недодержання якого є підставою для визнання рішення цього органу та виданих державних актів недійсними. У разі пред'явлення до органу виконавчої влади або місцевого самоврядування позову про незаконність припинення права землекористування через відсутність судового рішення про вилучення земельної ділянки відповідач вправі пред'явити зустрічний позов про таке вилучення, а суд має розглянути його разом із первинним позовом. Рішення органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування перерозподілити землю інакше після встановлення меж земельних ділянок у натурі (на місцевості), одержання власником або землекористувачем документів, що посвідчують право на них, та державної реєстрації, не може бути підставою для припинення права власності на земельну ділянку або права користування земельною ділянкою як повністю, так і частково, оскільки визначений статтями 140, 141 ЗК України перелік підстав для цього є вичерпним.» У п.11 постанові Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» №7 від 16.04.2004 р. із змінами та доповненнями, наголошено, що «розглядаючи позови про захист прав власників земельних ділянок і землекористувачів (про усунення перешкод у користуванні ними тощо), суд має перевіряти законність рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки іншій особі без вилучення (викупу) її в позивача в установленому порядку і за наявності для цього підстав ухвалювати рішення про його недійсність. Згідно із ст. 153 Земельного кодексу України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Враховуючи те, що право власності ТОВ "Струмок" на земельну ділянку, яка розташована по [ADDRESS] припинено не було, суд дійшов висновку про відсутність у Хмільницької міської ради Вінницької області правових підстав для надання [PERSON] дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо оформлення права власності на спірну земельну ділянку, що у свою чергу, свідчить про те, що [PERSON] був позбавлений права вчиняти будь-які дії по відношенню до спірної земельної ділянки (її частини). У зв'язку із вищевикладеним, суд вважає за необхідне змінені позовні вимоги ТОВ «Струмок» задовольнити. Згідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, з відповідачі підлягає стягненню судовий збір в рівних частках на користь позивача На підставі ст. 19, 116, 140-149, 153 Земельного кодексу України, 203, 215, 655-658 ЦК України, та

Outcome: approved