Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-17 00:00:00

Позивач\~ [PERSON] звернулася до суду з позовом до Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк", треті особи: Приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON], Торецький міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Донецькій області про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, посилаючись на наступні обставини. 22.03.2006 року між [PERSON] та АТ КБ «ПриватБанк» було укладено кредитний договір №SAMDN22000006174600 про відкриття карткового рахунку та обслуговування кредитної картки, відповідно до умов якого позивачу було надано споживчий кредит. Обовязки по кредитному договору у звязку з тяжким сімейним становищем відповідачем виконувались не завжди в строк та в межах необхідних сум, тому виникла кредитна заборгованість. 10.07.2017 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON] було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 6883, згідно з яким запропоновано стягнути на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» з [PERSON] заборгованість, що виникла по кредитному договору № SAMDN22000006174600 від 22.03.2006 року в розмірі 49833,59 грн. Відповідно до даного виконавчого напису Торецьким міським відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Донецькій області було відкрито виконавче провадження ВП №55892032. Вважає, що при вчиненні виконавчого напису не було дотримано вимог законодавства, внаслідок чого порушено його права та охоронювані законом інтереси. Позивач зазначив, що він не отримував від АТ КБ «ПриватБанк» вимоги про усунення порушень кредитних зобовязань, а вчинення виконавчого напису нотаріуса повинно відбуватись після спливу тридцяти днів з моменту надсилання Банком письмової вимоги про усунення порушень боржнику, крім того відсутні документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобовязання. Просить визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON] від 10.07.2017 року, зареєстрований у реєстрі № 6883 таким, що не підлягає виконанню. 18.04.2019 р. позивачем подано до суду заяву про забезпечення позову. Ухвалою суду від цієї ж дати заяву задоволено та застосовано заходи забезпечення позову, а саме зупинено стягнення \~на підставі\~виконавчого напису\~приватного нотаріуса Чернігівського\~міського нотаріального\~округу [PERSON] від 10 липня 2017 року, зареєстрованого в реєстрі за № 6883 щодо стягнення з [PERSON] на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором від 22.03.2006 року в розмірі 49833,59 гривень до набрання законної сили рішенням суду по суті спору. В судове засідання позивач не зявилася, надавши суду письмову заяву, в якій просила суд розглянути справу за її відсутністю, наполягала на задоволенні позовних вимог. Представник відповідача в судове засідання не прибув. Надав відзив на позовну заяву, зазначив, що позовні вимоги не визнають, оскільки виконавчий напис був вчинений з суворим дотриманням ст.ст. 87,88 ЗУ «Про нотаріат» та п. 3.1, 3.2 гл. 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, на підставі наданих банком документів, що підтверджують безспірність заборгованості. Виконавчий напис містить необхідну інформацію відповідно до діючого законодавства. Боржнику направлялась вимога про необхідність виконання зобовязань та було надано можливість висловити свої заперечення щодо безспірності грошових вимог, але боржник не висловив своєї незгоди. Нотаріус не повинен перевіряти безспірність заборгованості. В судове засідання не з'явилася третя особа - Приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON], надав заяву про розгляд справи за його відсутності. До судового засідання не прибув представник третьої особи - Торецького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Донецькій області, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечує проти позовних вимог. Відповідно до ч. 2 \~ст.247\~ЦПК\~України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідив матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно з\~ст.13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України\~визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~ст.76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено наступні обставини. 10.07.2017 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON] було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 6883, згідно з яким запропоновано стягнути на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» з [PERSON], [INFO], заборгованість, що виникла по Кредитному договору SAMDN22000006174600 від 22.03.2006 року в сумі 49833 грн. 59 коп. в тому числі: - заборгованість за тілом кредиту\~ у розмірі 9984,76 грн., - заборгованість за відсотками у розмірі\~39848,83 грн., Строк, за який провадиться стягнення: з 22.03.2006 року по 31.05.2017 року. Відповідно до вказаного виконавчого напису державним виконавцем Торецького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Донецькій області було відкрито виконавче провадження ВП № 55892032. Постановою державного виконавця Торецького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Донецькій області від 27.02.2018 року було звернуто стягнення на доходи боржника [PERSON] ПАТ КБ «ПриватБанк» змінило назву на АТ КБ «ПриватБанк». Даний факт є загальновідомим, а тому доказування не потребує в силу частини 3\~ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України. Згідно зі\~ст. 87 Закону України «Про нотаріат»\~для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до\~статті 88 Закону України «Про нотаріат»\~нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. При цьому\~ст. 50 Закону України «Про нотаріат»\~передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов'язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права.\~\~Тому, вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов'язання боржником. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов'язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліку документів за якими стягнення проводиться у безспірному порядку. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей\~15,\~16,\~18 ЦК України, ст.ст.\~50,\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат»\~ вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум. Це право існує, поки суд не встановить зворотнього. Боржник так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не обмежується лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат»\~у такому спорі необхідно перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. \~\~ \~ \~ \~ \~Згідно з п. 3.2. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року\~в редакції, чинній на час вчинення виконавчого напису, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Відповідно до п. 1-1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, нотаріусу, окрім іншого, повинні бути надані оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв'язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов'язання. Разом з цим, в порушення вимог\~ст. 81 ЦПК України\~відповідачем АТ КБ «ПриватБанк» суду не надано доказів того, що позивачу направлялась письмова вимога про усунення порушень за договором кредиту № SAMDN22000006174600 від 22.03.2006 року. У зв'язку з чим позивач був позбавлений можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості або оспорити вимоги АТ КБ «ПриватБанк» або ж виконати їх, що не може свідчити про безспірність суми, пред'явленої для стягнення. Доказів того, що при вчиненні напису нотаріус отримував від Банку первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, чеки тощо), відповідачем не надано, тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед банком, суми процентів, зазначені у написі, є безспірними. Як вбачається з кредитного договору SAMDN22000006174600 від 22.03.2006 [PERSON] отримала платіжну картку «Універсальна» строком дії три роки, отже термін дії кредитної картки сплинув 22.03.2009 року. Таким чином, можна дійти висновку, що заборгованість за тілом кредиту в сумі 9984,76 грн. утворилась за період з 2006 по 2009 рік, у звязку з чим у Банка існувало право на стягнення заборгованості за тілом кредиту станом на 23.03.2009 року та на стягнення заборгованості по відсотках, нарахованих у період 22.03.2006 по 22.03.2009 року. Отже виконавчий напис нотаріуса, щодо стягнення зазначених сум, вчинено після восьми років з дня виникнення права вимоги, що є порушенням ст. 88 Закону України "Про нотаріат". З тексту оспорюваного виконавчого напису № 6883 від 10.07.2017 року судом встановлено, що приватний нотаріус при вчиненні нотаріальної дії керувався ст.ст.87-89 Закону України «Про нотаріат»\~та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого\~постановою КМУ від 29.06.1999 року за № 1172. Відповідно п. 2 Переліку (із змінами внесеними\~Постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»), для одержання виконавчого напису по кредитним договорам, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобовязаннями подається: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року (справа № 826/20084/14) визнано незаконною та не чинною з моменту прийняттяПостанову КабінетуМіністрів України№ 662 від 26.11.2014року «Провнесення\~зміндо перелікудокументів,за якимистягнення заборгованостіпровадиться убезспірному порядкуна підставівиконавчих написівнотаріусів»\~в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту, відповідно до якого для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зобов'язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною\~Постанови КабінетуМіністрів України№ 662від 26.11.2014року «Провнесення зміндо перелікудокументів,за якимистягнення заборгованостіпровадиться убезспірному порядкуна підставівиконавчих написівнотаріусів»\~в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постанова набрала законної сили з моменту її проголошення. Підставою для скасування вказаного нормативного акту слугувало те, що саме по собі включення тих чи інших документів, які встановлюють заборгованість, до Переліку, не засвідчує безспірності заборгованості чи іншої відповідальності боржника перед стягувачем, а їх безспірний характер повинен бути затверджений відповідними документами відповідно до умов вчинення виконавчих написів, закріплених устатті 88 Закону України «Про нотаріат». Встановлення оскаржуваною постановою виключного переліку документів, необхідних для отримання виконавчого напису, звужує передбачені\~статтею 88 Закону України«Про нотаріат»\~умови вчинення виконавчих написів і не відповідає положенням\~статті 87 цього Закону. При прийнятті постанови 22.02.2017 року колегією суддів застосовано вимоги положення п. 10.2 постанови Пленуму ВАС України від 20.05.2013 р. № 7 «Про судове рішення в адміністративній справі», згідно якого визнання акта суб'єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта. У звязку з цим, суд з метою недопущення порушень прав та законних інтересів осіб, що є позичальниками, вважав за необхідне визнати нечинною\~Постанову КабінетуМіністрів України№ 662 від 26.11.2014року «Провнесення зміндо перелікудокументів,за якимистягнення заборгованостіпровадиться убезспірному порядкуна підставівиконавчих написівнотаріусів»\~в частині, з моменту її прийняття. \~ \~ \~ \~Ухвалою від 06.03.2017 у справі № 826/20084/14 Вищий адміністративний суд України відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року та до закінчення касаційного розгляду зупинив її виконання. Судом враховано, що касаційний розгляд справи було закінчено винесенням ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року, яка згідно інформації ЄДРСР України була опублікована 13.11.2017 року. Тобто на момент вчинення оскаржуваного виконавчого напису дія постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14 була відновлена. Встановлено, що резолютивну частину постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у № 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21.03.2017 року № 23; резолютивну частину ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі № 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 24.11.2017 року № 92. Відповідно до\~статті 124 Конституції України,\~ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України. Таким чином, суд приходить до висновку, що внаслідок вчинення оспорюваного виконавчого напису не забезпечено справедливий баланс інтересами позивача та суспільства, що не відповідає нормі, викладеній у першому реченні частини 1статті 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Враховуючи викладене, суд доходить висновку про наявність правових підстав для визнання оспорюваного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. У відповідності до частини 1\~статті 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі ст.ст.\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат»,

Outcome: approved