Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-10 00:00:00

Заявник звернулася до суду 26.10.2016 із заявою про встановлення факту смерті, посилаючись на те, що вона є донькою [PERSON], який помер [INFO] в [ADDRESS], про що Комунальною медичною установою "Центр первинної медико-санітарної допомоги № 3 м. Макіївка Донецької області" видане лікарське свідоцтво про смерть № 144. Отримати свідоцтво про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України. В зв'язку з викладеним заявник звернулася до суду і просить встановити факт смерті [PERSON], місце смерті [ADDRESS], яка настала [INFO]. Встановлення факту смерті заявнику необхідно для видачі свідоцтва для подальшого оформлення спадщини. В судове засідання заявник не з'явилася, надала суду заяву, в якій прохала розглянути справу за її відсутності. Представник заінтересованої особи Лозівського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області Заварза С.А. в судове засідання не з'явилася, надала телефонограму, в якій прохала розглянути справу за її відсутності, проти задоволення заяви не заперечує. Статтями 1, 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 2 ст. 234 ЦПК України справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються у порядку окремого провадження. Згідно із ч. 3 ст. 235 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Відповідно до п. 8 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. В ст. 55 Конституції України зазначено, що кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON], [INFO] був зареєстрований та мешкав за адресою: [ADDRESS]. [INFO] [PERSON] помер, про що свідчить лікарське свідоцтво про смерть № 144 від [INFO], видане Комунальною медичною установою "Центр первинної медико-санітарної допомоги № 3 м. Макіївка Донецької області" (а.с.10) та свідоцтво про смерть серії [NUMBER], видане [INFO] Совєтським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Макіївського міського управління юстиції (а.с.11). Заявник зверталася до Лозівського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області з заявою про проведення реєстрації смерті [PERSON], але їй в цьому було відмовлено, про що свідчить відмова у проведенні державної реєстрації смерті керівника Лозівського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області Заварза С.А. № 1396/15.13-04.05 від 26.07.2016 року в якій зазначено, що оскільки заявником для підтвердження факту смерті пред'явлено документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, необхідно відмовити у державній реєстрації смерті (а.с.12). Як вбачається з матеріалів справи, що заявниця хоча і отримала свідоцтво про смерть [PERSON], проте до Державного реєстру актів цивільного стану громадян воно не внесено, так як Наказом Міністерства юстиції України № 953/5 від 17.06.2014року про невідкладні заходи щодо захисту прав громадян на території проведення антитерористичної операції, Адміністратору Єдиних та Державних реєстрів, створення та забезпечення функціонування яких належить до компетенції Міністерства юстиції України тимчасово припинено доступ користувачів до Єдиних та Державних реєстрів інформаційної системи Міністерства юстиції України, а саме: Державного реєстру актів цивільного стану громадян, до закінчення антитерористичної операції на сході України на території: Донецької області - Амвросіївського, Мар'їнського, Новоазовського, Старобешівського, Тельманівського, Шахтарського, Ясинуватського районів, міст Горлівка, Докучаєвськ, Донецьк, Жданівка, Кіровське, Макіївка, Єнакієве, Сніжне, Харцизьк, Ясинувата, Торез, Шахтарськ, Дебальцеве, Світлодарськ. Відповідно до п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов'язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. При цьому слід мати на увазі, що встановлення з зазначених підстав факту смерті відрізняється від встановлення факту реєстрації смерті та від оголошення особи померлою, яке провадиться за правилами глави 35 ЦПК України. На підставі вищевикладеного, суд вважає, що факт смерті [PERSON] в певний час і при певних обставинах підтверджений. Факт, про встановлення якого просить заявник, має для нього юридичне значення, оскільки надає право на оформлення спадщини. Відповідно до ч. 4 ст. 257-1 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України підлягає негайному виконанню. На підставі викладеного,

Outcome: approved