Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-25 00:00:00

\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Військова частина [NUMBER] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування майнової шкоди в порядку регресу в розмірі 61758,94 гривень. В обґрунтування позовних вимог\~ позивач зазначає, що до 16 вересня 2019 року громадянин [PERSON] проходив військову службу у військовій частині [NUMBER] на посаді водія-електрика відділення зв`язку взводу зв`язку механізованого батальйону. За відповідачем був закріплений військовий автомобіль ГАЗ-66 державний номер [NUMBER] . 25 листопада 2016 року відповідно до наказу командира військової частини-польова пошта [NUMBER] солдат [PERSON] був відряджений у місто Попасне, Луганської області для виконання завдань за призначенням (район проведення антитерористичної операції). 09 січня 2017 року о 15.30 по [ADDRESS] військовослужбовець військової частини-польова пошта [NUMBER] М.Субота, керуючи військовим автомобілем ГАЗ-66 державний номер [NUMBER] під час руху заднім ходом на закритій території автогаражу, не переконався що це буде безпечно, не звернувся до інших осіб за допомогою, внаслідок чого скоїв наїзд на автомобіль «Субару Форестер», державний номер [NUMBER] , що був припаркований позаду, через що автомобіль «Субару Форестер», державний номер [NUMBER] , який належить [PERSON] , отримав механічні пошкодження. Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Субару Форестер», державний номер [NUMBER] гр. [PERSON] застрахована за договором про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на випадок страхового випадку заподіяння матеріальної шкоди майну в розмірі 50000,00 тисяч гривень. Договір укладений із Страховою кампанією «Еталон» про що видано Поліс №АЕ/6875044 з терміном дії з 20 січня 2016 по 19 січня 2017 року. Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження №53 від 04 травня 2017 року складеного експертом О.Бондаренко вартість відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля «Субару Форестер», державний номер [NUMBER] становить 71330,53 гривень. Згідно довідки про дорожньо-транспортну пригоду №3017010443736364 автомобіль ГАЗ-66 державний номер [NUMBER] належить військовій частині [NUMBER] Міністерства оборони України та закріплений за солдатом [PERSON] . 26 січня 2017 року постановою Попаснянського районного суду Луганської області у справі №423/96/17 водія [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу у сумі 340 гривень. 31 серпня 2017 року Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі МТСБУ) за платіжним дорученням №123661 здійснило регламентну виплату (страхове відшкодування) власнику автомобіля «Субару Форестер», державний номер [NUMBER] , [PERSON] в сумі 61758,94 гри\-вень. 05 грудня 2019 року рішенням господарського суду Львівської області позов МТСБУ до військової частини [NUMBER] про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних із регламентною виплатою в сумі 61758,94 гривень, задоволено в повному обсязі також стягнуто 1921,00 гривень судового збору. В апеляційному порядку рішення господарського суду Львівської області не оскаржувалось у зв`язку із відсутністю надходження з вищого довольчого органу грошових коштів на оплату судового збору. Рішення господарського суду Львівської області у справі №914/1723/19 виконано в повному обсязі. У зв`язку із виконанням зазначеного судового рішення відповідачем завдано військовій частині [NUMBER] матеріальну шкоду у розмірі виплаченого відшкодування в сумі 61758,94 гривень. Враховуючи те, що відповідач володів джерелом підвищеної небезпеки - військовим автомобілем ГАЗ-66 державний номер [NUMBER] під час скоєння дорожньо-транспортної пригоди 09 січня 2017 року на законних підставах, то саме на військовослужбовця [PERSON] покладається обов`язок відшкодування майнової шкоди в порядку регресу. 27 серпня 2019 року наказом командира 24 окремої механізованої бригади №134-РС (по особовому складу) солдата [PERSON] звільнено з військової служби в запас за пунктом «А» відповідно до пункту другого частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу». Відшкодувати заподіяну державі шкоду у добровільному порядку громадянин М.Субота, відмовляється. Посилаючись на статті 22, 1166, 1191,1212 ЦК України, просили стягнути з [PERSON] на користь військової частини [NUMBER] суму заподіяної державі майнової шкоди в порядку регресу в сумі 61758 гривень 94 копійки, всі судові витрати по справі покласти на відповідача. \~ \~ \~ \~Позовну заяву прийнято до розгляду та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. \~ \~ \~ \~16 грудня 2020 року відповідачем [PERSON] подано відзив на позовну заяву, згідно якого вказує, що 09 січня 2017 року о 15:30 год., під час виконання своїх трудових обов`язків, трапилась дорожньо-транспортна пригода, де відповідач, керуючи транспортним засобом «ГАЗ-66», державний реєстраційний номер [NUMBER] , по вулиці Цвіточній у м. Золоте Попаснянського району Луганської області, на закритій території автогаражу рухався заднім ходом та не переконався, що це буде безпечно, не звернувся до інших осіб за допомогою, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем «Subaru» державний номерний знак - [NUMBER] , який був припаркований. Відповідно до постанови Попаснянського районного суду Луганської області від 26.01.2017 року по справі 423/96/17 його було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. На момент дорожньо-транспортної пригоди відповідач був військовослужбовцем ПП В 4680 (в/ч [NUMBER] ), що підтверджується контрактом про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового складу від 15.09.2016 року на посаді водій-електрик згідно Наказу №110-РС від 17.11.2016 року та здійснював службовий обов`язок, а саме: виконував роботу по технічному обслуговуванні і поточний ремонт закріпленої за ним машини «ГАЗ-66», державний реєстраційний номер [NUMBER] , який належить військовій частині [NUMBER] . В період з 25.11.2016 року по 30.05.2017 року він безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районах проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей. За регресними зобов`язаннями перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов`язання, тобто з дня виплати Військовою частиною шкоди потерпілому. Оскільки зобов`язання виникли до 31 жовтня 2019 року, тому застосуванню підлягає Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затверджене Постановою Верховної Ради України від 23 червня 1995 року (далі Положення), де визначаються підстави і порядок притягнення до матеріальної відповідальності військовослужбовців і призваних на збори військовозобов`язаних, винних у заподіянні шкоди державі під час виконання ними службових обов`язків, передбачених актами законодавства, військовими статутами, порадниками, інструкціями та іншими нормативними актами. За змістом пунктів 2, 10 Положення, військове майно - це державне майно, закріплене за відповідними військовими частинами. Військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані за шкоду, заподіяну недбалим виконанням ними службових обов`язків, передбачених військовими статутами, порадниками, інструкціями та іншими нормативними актами, несуть матеріальну відповідальність у розмірі заподіяної шкоди, але не більше місячного грошового забезпечення. При цьому, в силу п.13 Положення, повна матеріальна відповідальність за шкоду військовослужбовців та призваних на збори військовозобов`язаних, заподіяна з їх вини державі настає у разі умисного знищення, пошкодження, псування, розкрадання, незаконного витрачання військового майна або вчинення інших умисних протиправних дій (бездіяльності), що мають ознаки злочину. Таким, чином, вчинення відповідачем адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, наслідком якого стало списання з рахунку військової частини на користь фізичної особи матеріальної шкоди, не можна вважати такими умисними діями. Крім того, пунктом 7 Положення встановлено, що військовослужбовці та призвані на збори військовозобов`язані у разі заподіяння з їх вини третім особам шкоди, яку було відшкодовано відповідно до чинного законодавства військовою частиною, зобов`язані відшкодувати її військовій частині у порядку, передбаченому цим Положенням та цивільним законодавством України. Враховуючи вищенаведене посилаючись на норми статей 1187,1172 ЦК України, ст.132 КЗпП України, Закон України «Про збройні сили України», норми вищезазначеного Положення, просить задоволити позовні вимоги частково, а саме: з розрахунку місячного грошового забезпечення відповідача, що згідно довідки про доходи від 23.11.2020 року станом на січень 2017 року становить суму 7123 гривні 20 копійок. В частині стягнення судових витрат просить відмовити повністю, оскільки з 04.05.2018 року відповідач є учасником бойових дій та на підставі пункту 13 частини 5 Закону України «Про судовий збір», статті 22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» звільнений від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях як учасник бойових дій. \~ \~ \~ \~У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві та доповнив, що посилання відповідача на Положення та КЗпП України щодо можливості стягнення з відповідача шкоди у розмірі середньомісячної грошового забезпечення є помилковим, оскільки відповідач був військовослужбовцем, його винуватість у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди встановлена рішенням суду, а загальні норми КЗпП України не можуть бути застосовані. Просить позов задовольнити у повному обсязі та стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору. Відповідач та його представник адвокат Кобзяк А.П. в судовому засіданні позовні вимоги визнали частково, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву, просили стягнути з відповідача на користь позивача шкоду у розмірі середньомісячного грошового забезпечення на час проходження служби, що складає 7123,20 гривні, в частині стягнення судового збору відмовити, оскільки як учасник бойових дій відповідач звільняється від його сплати. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків. Встановлено, що відповідно до витягу з наказу тимчасово виконуючого обов`язки командира військової частини-польова пошта [NUMBER] (по стройовій частині) від 16 листопада 2016 року №275 солдат [PERSON] був допущений до тимчасового виконання обов`язків за вакантною посадою водія-електрика відділення зв`язку взводу зв`язку 3 механізовного батальйону, який прибув із військової частини-польова пошта [NUMBER] село Старичі Яворівського району Львівської області, з 16 листопада 2016 року зарахований до списку особового складу частини та на всі види забезпечення (а.с.5). Відповідно до довідки №4778 від 28.08.2019, у відповідності до спільної директиви Міністерства оборони України та Начальника Генерального штабу Збройних Сил України від 26 квітня 2017 року Д-322/1/15дск та наказу командира військової частини польова пошта [NUMBER] від 29.06.2017 року №2014дск, військова частина-польова пошта [NUMBER] перейшла на умовне найменування «військова частина [NUMBER] » (а.с.14). Згідно витягу із наказу командира військової частини [NUMBER] №191 від 16.09.2019 встановлено, що солдата [PERSON] , водія-електирика відділення зв`язку взводу зв`язку 3 механізованого батальйону військової частини [NUMBER] , звільненого наказом командира військової частини [NUMBER] (по особовому складу) від 27.08.2019 року №134-РС у запас за підпунктом «а» ( у зв`язку із закінченням строку контракту) відповідно до пункту два частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», вважати, що справи та посаду здав і направлено для зарахування на військовий облік до Рокитнівського РВК Рівненської області. З 16 вересня 2019 року виключено із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення (а.с.12). Відповідно до довідки військової частини [NUMBER] від 19 листопада 2020 року №12/453 м.Львів, солдат [PERSON] проходить військову службу у військовій частині [NUMBER] Державної прикордонної служби України з 08 липня 2020 по теперішній час (а.с.59). Встановлено, що під час проходження військової служби у військовій частині [NUMBER] відповідач [PERSON] допустив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП. Постановою Попаснянського районного суду Луганської області від 26 січня 2017 року по справі №423/96/17 [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого\~ст.124 КУпАП і застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень. Постанова не оскаржувалася та набрала законної сили 07.02.2017 (а.с.6). Постановою суду від 26 січня 2017 року встановлено, що [PERSON] порушив п.10.9 Правил дорожнього руху України, що спричинило пошкодження транспортного засобу «Субару Форестер»,\~реєстраційний \~номер [NUMBER] ,\~ належного [PERSON] , а відтак його дії правильно кваліфіковані за ст.124 КУпАП. Відповідно до ч. 6\~ст.82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Отже, встановлений постановою суду від 26 січня 2017 року факт дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої транспортний засіб «Субару Форестер», реєстраційний номер [NUMBER] , отримав механічні пошкодження та вина у скоєнні цієї дорожньо-транспортної пригоди водія транспортного засобу "ГАЗ 66", реєстраційний номер [NUMBER] , [PERSON] є обставинами, що мають преюдиційне значення та не підлягають доказуванню. Відповідно до рішення Господарського суду Львівської області від 05 грудня 2019 року по справі №914/1723/19, стягнуто з Військової частини [NUMBER] стягнуто на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України 61758,94 грн. завданої шкоди в порядку регресу та 1921,00 грн. судового збору (а.с.7-10). На виконання рішення суду військовою частиною [NUMBER] здійснено виплату відшкодування шкоди на користь МТСБУ у розмірі 61758,94 грн., що підтверджується меморіальним ордером №2 від 15 квітня 2020 року (а.с.11). Відповідно до ч. 1\~ст.1166 ЦК України\~майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно\~ст.1191 ЦК України\~особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України від 01 березня 2013 року "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" - фізична чи юридична особа, яка відшкодувала шкоду, завдану її працівником при виконанні трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) чи цивільно-правового договору, має право зворотної вимоги (регресу) до такого працівника - фактичного завдавача шкоди - у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом (частина перша\~статті 1191 ЦК). Положенням про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженим постановою Верховної Ради України від 23 червня 1995 року №243/95-ВР\~(в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин та яка втратила чинність 31.10.2019), (надалі - Положення), передбачено, що військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані у разі заподіяння з їх вини третім особам шкоди, яку було відшкодовано відповідно до чинного законодавства військовою частиною, зобов`язані відшкодувати її військовій частині у порядку, передбаченому цим Положенням та цивільним законодавством України (п. 7). Згідно п. 8 Положення, залежно від того, навмисно чи з необережності заподіяно шкоду, а також з урахуванням суспільної небезпечності дії (бездіяльності) винної особи та обставин, за яких заподіяно шкоду, і вартості майна до військовослужбовців і призваних на збори військовозобов`язаних застосовується повна або обмежена матеріальна відповідальність. Згідно з п.13 Положення, повна матеріальна відповідальність за шкоду військовослужбовців та призваних на збори військовозобов`язаних, заподіяна з їх вини державі настає у разі: умисного знищення, пошкодження, псування, розкрадання, незаконного витрачання військового майна або вчинення інших умисних протиправних дій; приписки у нарядах та інших документах фактично невиконаних робіт, перекручування звітних даних і обману держави в інших формах; заподіяння шкоди особою, яка перебувала у нетверезому стані; дій (бездіяльності), що мають ознаки злочину; нестачі, а також знищення або псування військового майна, переданого їм під звіт для зберігання, перевезення, використання чи іншої мети. Аналогічна норма міститься у Законі України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі», від 03.10.2019 №160-ІХ, який набрав чинності 31.10.2019. Так, згідно зі статтею 6 Закону №160-ІХ, особа несе матеріальну відповідальність у повному розмірі завданої з її вини шкоди в разі: 1) виявлення нестачі, розкрадання, умисного знищення, пошкодження чи іншого незаконного використання військового та іншого майна, у тому числі переданого під звіт для зберігання, перевезення, використання або для іншої мети, здійснення надлишкових виплат грошових коштів чи вчинення інших умисних протиправних дій; 2) виявлення факту приписки в нарядах чи інших документах фактично не виконаних робіт, викривлення звітних даних або обману держави в інший спосіб; 3) завдання шкоди у стані сп`яніння внаслідок вживання алкоголю, наркотичних засобів або інших одурманюючих речовин; 4) вчинення діяння (дій чи бездіяльності), що мають ознаки кримінального правопорушення; 5) якщо особою надано письмове зобов`язання про взяття на себе повної матеріальної відповідальності за забезпечення цілісності майна та інших цінностей, переданих їй для зберігання або для інших цілей. Як встановлено, з вини відповідача [PERSON] сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої третій особі була завдана шкода. Водночас, слід зазначити, що суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, характеризується необережною формою вини. За вказаних обставин, відсутні підстави для застосування до даних правовідносин ані п.13 Положення, ані ст. 6 Закону №160-ІХ, оскільки матеріали справи не містять даних про вчинення відповідачем [PERSON] умисних протиправних дій, дій (бездіяльності), що мають ознаки злочину або посилання на наявність інших обставин, за яких настає повна матеріальна відповідальність. Матеріали справи не містять відомостей у підтвердження того, що в позасудовому порядку позивач вирішував питання добровільного відшкодування відповідачем завданої шкоди. Також встановлено, що рішення про притягнення [PERSON] до матеріальної відповідальності до його звільнення зі служби не приймалося. В силу вимог п. 10 Положення (чинного на момент заподіяння шкоди 09.01.2017), військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані за шкоду, заподіяну недбалим виконанням ними службових обов`язків, передбачених військовими статутами, порадниками, інструкціями та іншими нормативними актами, несуть матеріальну відповідальність у розмірі заподіяної шкоди, але не більше місячного грошового забезпечення. Відповідно до довідки військової частини [NUMBER] від 23 листопада 2020 року заробітна плата військовослужбовця [PERSON] в січні 2017 року (дата скоєння ДТП) становила 7123 грн. 20 коп. (а.с.47). З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог в розмірі місячного грошового утримання відповідача за січень 2017 року, що становить 7123 грн. 20 коп.. Відповідач [PERSON] має статус учасника бойових дій, згідно посвідчення серії [NUMBER] від 04.05.2018, відтак згідно п. 13 ч. 1\~ст.5 Закону України «Про судовий збір»\~має пільги щодо сплати судового збору. Враховуючи, що позов підлягає задоволенню частково, відповідно до ст.141 ЦПК України\~ витрати по сплаті судового збору слід стягнути пропорційно до задоволених вимог. Оскільки позовні вимоги задовольняються судом на 11,5 %, розмір таких витрат складає 241 гривня 73 копійки, які слід компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: partial