Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-10 00:00:00

В серпні 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до приватного підприємства «Звєров Віталій Володимирович», в якому вказувала, що вона є власником земельної ділянки загальною площею 9,04 га. (ділянка [NUMBER], площею 4,94 га та ділянка [NUMBER], площею 4,10 га), що розташована в межах території Григорівської сільської ради Вознесенського району та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. В грудні 2011 року між позивачем та відповідачем в письмовій формі було укладено договір оренди земельної ділянки, за яким [PERSON] передала належну їй ділянку в строкове платне користування ПП «Звєров Віталій Володимирович» строком на 10 років. 30.12.2011 року цей договір було зареєстровано у відділі Держкомзему у Вознесенському районі за реєстраційним №482200004002880 (площа 4,94 га) та за реєстраційним №482200004002879 площа 4,10 га). Відповідно до його умов орендар набув право на особисте використання об'єкта оренди для сільськогосподарських потреб та зобов'язався сплачувати орендну плату в розмірі 3202,22 грн. на рік, що складає 3 % від грошової оцінки земельної ділянки, а після припинення дії договору - повернути ділянку орендодавцю. В договорі узгоджені й інші умови (врахування індексу інфляції, розміру пені при порушенні зобов'язання). Оскільки орендар жодного разу не вніс орендну плату за користування земельною ділянкою починаючи з 2012 року і по 2016 рік включно, чим не виконує свій обов'язок по сплаті орендної плати та грубо порушує цивільне законодавство, а також значною мірою позбавляє позивача того, на що вона розраховувала при укладенні договору, позивач просила позов задовольнити, розірвати договір оренди земельної ділянки та стягнути заборгованість по орендній платі в сумі 43761,70 грн, що складається з боргу за оренду земельної ділянки в розмірі 32320,49 грн., пені в сумі 5693,41 грн., 3% річних в сумі 874 грн., а також інфляційних збитків в сумі 4873,80 грн. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позовну заяву, зазначив, що підставою для розірвання договору оренди є систематична несплата відповідачем орендної плати. Представник відповідача в судове засідання повторно не з'явився, судом належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Суд вважає за необхідне ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечував проти такого вирішення справи. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] є власником земельної ділянки, площею 9,04 га., яка складається з земельної ділянки [NUMBER], площею 4,94 га.(кадастровий номер [NUMBER]) та земельної ділянки [NUMBER], площею 4,10 га (кадастровий номер [NUMBER]), що розташована в межах території Григоріської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданий 22.10.2004 року Вознесенським районним відділом земельних ресурсів). Також судом встановлено, що між сторонами в письмовій формі було укладено договір оренди землі за яким [PERSON] передала належну їй ділянку в строкове платне користування ПП "Звєров Віталій Володимирович". Договір було укладено в грудні 2011 року строком на 10 років. 30.12.2011 року цей договір було зареєстровано у відділі Держкомзему у Вознесенському районі за реєстраційними №482200004002880 (площа 4,94 га), №482200004002879 (площа 4,10 га). Вирішуючи питання про наявність підстав для дострокового розірвання спірного договору та стягнення орендної плати, суд виходить з наступного. На підставі ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Відповідно до Положень ст.ст.626, 627, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним Кодексом, Цивільним Кодексом України, Законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Згідно п.п.9-11 договору оренди відповідач зобов'язувався вносити орендну плату за користування земельною ділянкою у розмірі 3202,22 грн. на рік, що складає 3% від нормативної грошової оцінки і орендна плата мала вноситься в натуральній формі з 01 серпня по 01 листопада кожного року, в грошовій формі з 01 листопада по 31 грудня кожного року. Відповідно до ст.651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Частиною 1 статті 24 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Відповідно до ч. 1 ст.32 цього Закону на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24, 25 Закону та умовами договору. Пунктом «д» частини 1 статті 141 ЗК України передбачено, що підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Правова позиція щодо розірвання договору оренди у разі систематичної несплати орендної плати викладена в постанові Верховного Суду України від 12 грудня 2012 року № 6-146 цс 12, яка згідно із ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів. В судовому засіданні було встановлено, що відповідач не сплачував орендну плату починаючи з 2012 по 2016 роки у розмірі 3% від грошової оцінки, що станом на момент укладення договору становило - 3202,22 грн. Відповідно до відповіді Управління Держгеокадастру у Вознесенському районі від 22.09.2016 року грошова оцінка земельної ділянки площею 9,04 га, яка належить [PERSON] в межах території Григорівської сільської ради, з врахуванням коєфіцієнтів індексації на відповідні роки становить: 2012 рік - 187436,62 грн. х 3% = 5623,09 грн. (заборгованість по орендній платі за 2012 рік); 2013 рік - 187436,62 грн. х 3% = 5623,09 грн. (заборгованість по орендній платі за 2013 рік); 2014 рік - 187436,62 грн. х 3% = 5623,09 грн. (заборгованість по орендній платі за 2014 рік); 2015 рік - 234108,34 грн. х 3% = 7023,25 грн. (заборгованість по орендній платі за 2015 рік); 2016 рік - 280930,00 грн. Х 3% = 8427,90 грн. (заборгованість по орендній платі за 2016 рік); Тому загальний розмір заборгованості по орендній платі за 2012-2016 роки з урахуванням коєфіцієнтів індексації становить 32320,42 грн. Враховуючи викладнене , суд приходить до висновку, що невиконання відповідачем обов'язку за договором оренди щодо несплати орендної плати за 5 років у розмірі, встановленому договором, свідчить про її систематичну несплату та є істотним порушенням договору оренди та підставою для його розірвання. Заборгованість з орендної плати, яка зазначена позивачкою, не спростована відповідачем і доказів того, що вказана заборгованість виникла не з його вини, останнім суду не надано. Однак суд вважає, що оскільки грошова оцінка земельної ділянка надана з врахуванням коефіцієнтів індексації на відповідні роки, то окремо інфляційні збитки не повинні нараховуватися, а тому позовні вимоги про стягнення інфляційних збитків в сумі 4873,80 грн. задоволенню не підлягають. Відповідно до п. 14 договору оренду укладеного сторонами у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня у розмірі 0,02 відсотки несплаченої суми за кожен день прострочення. Позивачем здійсненний розрахунок пені за період з 2012 по 2016 роки в розмірі 5693,41 грн. Однак суд не може погодитися з розрахунком у повному обсязі, оскільки строк сплати орендної плати за 2016 рік ще наступив, а тому застосування штрафних санкції за прострочення внесення орендної плати є передчасним. В зв'язку з цим, суд вважає за необхідне частково задовольнити вимоги про стягнення пені за період з 2012 по 2015 рік в розмірі 4201,15 грн. Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом. Розрахунок трьох відсотків річних від простроченої суми заборгованості по орендній платі складає 874 грн., виходячи з наступного. Заборгованість по орендні платі за період з 01.01.2012 по 31.12.2012 року становила 5623,09 грн. х 3% /100 = 169 грн. Заборгованість по орендні платі за період з 01.01.2013 по 31.12.2013 року становила 5623,09 грн. х 3% /100 = 169 грн. Заборгованість по орендні платі за період з 01.01.2014 по 31.12.2014 року становила 5623,09 грн. х 3% /100 = 169 грн. Заборгованість по орендні платі за період з 01.01.2015 по 31.12.2015 року становила 7023,25 грн. грн. х 3% /100 = 210 грн. Заборгованість по орендні платі за період з 01.01.2016 по 17.08.2016 року становила 8427,90 грн. грн. х 3% /100 = 159 грн. Загальний розмір , який підлягає стягненню з відповідача становить 874 грн. Суд дійшов висновку, що відповідач систематично не виплачував позивачці орендну плату у встановленому у договорі розмірі за 2012 року по 2016 рік і це є безумовною підставою розірвання договору оренди земельної ділянки та стягнення заборгованості по орендній платі, а тому позов грунтується на законі і підлягає до задоволення. Відповідно до ст.88 ЦПК України на користь позивача з відповідача підлягають стягнення судові витрати: судовий збір в розмірі 551,21 грн., а також витрати на правову допомогу в розмірі 5800 грн. Однак враховуючи вимоги ст.88 ЦПК України, яка передбачає, що якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Тому з відповідача на користь позивача підлягаються стгяненню судові витрати 5398 грн. 35 коп. (процент задоволення позовних вимог - 85% ). На підставі викладеного,

Outcome: partial