Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування пред`явлених позовних вимог посилається на те, що 30.10.1999 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] . Від шлюбу вони мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] . Спільне життя не склалось у зв`язку з відсутністю спільних інтересів та взаєморозуміння. Вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Таким чином, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Позивач [PERSON] надала заяву в якій просить розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище - [PERSON] . Відповідач [PERSON] надав до суду заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності, проти розірвання шлюбу не заперечує. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 30.10.1999 року сторони зареєстрували шлюб у Московському відділі реєстрації актів громадянського стану м. Харкова, про що зроблено відповідний актовий запис №1258. Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON] , [INFO] . З позову вбачається, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Відповідно до ст.109 СК України, шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Таким чином, зважаючи, на те, що сторони сімейних стосунків не підтримують, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому суд вважає, що шлюб підлягає розірванню. Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved