Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-28 00:00:00

Керівник Коростенської місцевої прокуратури звернувся до суду із даним позовом в інтересах неповнолітнього [PERSON], в якому просить накласти заборону на відчуження 1/5 частини житлового будинку (загальною площею 60,1 м2), який розтаований за адресою: [ADDRESS], та належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], до досягнення повноліття [PERSON] Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідач [PERSON] позбавлена батьківських прав щодо свого сина [PERSON] З метою збереження житла за неповнолітнім прокурор просить накласти заборону на відчуження житла. В судовому засіданні прокурор Шуба Т.П. позовні вимоги підтримала, просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явилась, надіслала заяву про розгляд справи без її участі, з позовними вимогами згодна, просить їх задовольнити. Представник служби в справах дітей Лугинської РДА та [PERSON] в судове засідання не з"явились, надіслали заяви про розгляд справи без їх участі, просять накласти заборону на відчуження майна відповідача в інтересах неповнолітнього [PERSON] Заслухавши пояснення прокурора та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Лугинського районного суду Житомирської області від 18.04.2016 за неналежне виконання батьківських обов"язків [PERSON] позбавлено батьківських прав щодо її неповнолітнього сина [PERSON]. Розпорядженням голови Лугинської РДА № 102 від 13.05.2016 [PERSON] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. В час прийняття зазначеного рішення суду дитина проживала в [ADDRESS], що підтверджується довідкою Кремнянської сільскої .ради № 60 від 11.02.2016. В даний час неповнолітній [PERSON] тимчасово влаштований в сім"ю своєї бабусі [PERSON] Відповідно до свідоцтва про право власності на житло [NUMBER] від 22.12.2000, житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS], перебуває у спільній сумісній власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та неповнолітнього [PERSON]. У відповідності до вимог ст. 71 ч. 3 п.3 Житлового Кодексу України, жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сімї понад шість місяців у випадках влаштування дитини на виховання до родичів, опікуна чи піклувальника протягом усього часу їх перебування у родичів. За правилами ст. 17 ч. 4 Закону України «Про охорону дитинства» суд у разі позбавлення батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав одночасно накладає заборону на відчуження майна та житла дітей, про що повідомляє нотаріуса за місцем знаходження майна та житла. При вирішенні спору про позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] дане питання не вирішувалось. Конституцією України (ст.41) та статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України). Права власника житлового будинку та квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, членів сім`ї, інших осіб і розпорядження своїм житлом на власний розсуд. Отже, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення. На підставі викладеного та

Outcome: approved