Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-08 00:00:00

\~ \~ З березня 2015 року позивач Фізична особа підприємець [PERSON] звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовною заявою до [PERSON] про стягнення коштів, уточнивши свої вимоги мотивує тим, що 20.01.2014 року між Фізичною особою підприємцем [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу № 050379. Відповідно до п. 1 вказаного договору, позивач зобовязується передати у власність покупця косметичні засоби, найменування та кількість, які зазначені у Акті до умов цього договору, а продавець зобовязується прийняти, оплатити вказаний товар на умовах визначених цим договором. Згідно п. 4 договору купівлі-продажу № 050379 від 20.01.2014 року, ціна товару становить 6\~500 (шість тисяч пятсот) гривень 00 копійок. Пункт 5 договору передбачає, що розрахунок за товар провадиться покупцем з моменту підписання сторонами акту прийому-передачі, шляхом сплати ціни товару наступним чином: покупець здійснює авансовий платіж у розмірі 1\~500,00 гривень. Остаточний залишок у розмірі 5 000,00 гривень, покупець оплачує рівними частками протягом 6-ти місяців по 833.33 гривень на місяць у національній валюті України, гривні до 20-го числа кожного місяця. Покупець зобовязаний повністю розрахуватись за товар не пізніше 22 червня 2014 року. 20.01.2014 року, позивач, виконавши умови договору, передав відповідачці товар, а вона в свою чергу сплатила авансовий платіж, у розмірі 1\~500,00 гривень, про що свідчать копія Акту прийому-передачі товару, копія прибуткового касового ордеру № 1039 від 20.01.2014 року та копія квитанції терміналу "Приватбанку". Відповідно до п.п. 3, 4 Акту, товар передано покупцю повністю та у покупця відсутні будь-які претензії та зауваження. Але в порушення умов договору, відповідачка, сплативши лише авансовий платіж у розмірі 1 500,00 гривень, більше не сплачувала, передбачені п. 5 договору, кошти, у звязку з чим, позивач був змушений в телефонному режимі, звязатись з відповідачко, яка повідомила, що відмовляється сплачувати кошти. Враховуючи вказане, у позивача виникло право вимоги виконання зобовязань відповідачкою, згідно договору купівлі-продажу № 050379 від 20.01.2014 року. Відповідно до п. 10 договору купівлі-продажу, сторони усвідомлюють, що товар не підлягає обміну та поверненню, відповідно до «Переліку товарів» належної якості, що не підлягають обміну (поверненню), що затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 19.03.1994 року № 172. Тобто товар (косметичні засоби), придбаний відповідачкою у позивача, не підлягає поверненню та обміну, про що була попереджена [PERSON] Враховуючи вказані норми законодавства та умови договору купівлі-продажу, вважає, що відповідачка, повинна сплати позивачку кошти та штраф передбачений договором. Згідно п. 12 договору купівлі-продажу № 050379 від 20.01.2014 року, у випадку не оплати та/або несвоєчасної оплати, продавець має право вимагати від покупця сплати ціни товару в повному обсязі та має право застосувати до покупця штраф у розмірі 5 % від загальної вартості товару за кожен день прострочення виконання зобов'язання. Тобто, на сьогоднішній день, позивач повністю виконав взяті на себе зобов'язання, а [PERSON] в свою чергу, отримавши товар, свої зобов'язання згідно договору купівлі-продажу не виконала внаслідок чого утворилась заборгованість, яка становить - 6 500,00 гривень (вартість товару) - 1 500,00 гривень (авансовий платіж) = 5 000 (п'ять тисяч) гривень 00 копійок. Оскільки умовами договору передбачено, що відповідачка повинна була сплатити повну вартість придбаного товару, згідно договору купівлі-продажу № 050379 від 20.01.2014 року, до 20.06.2014 року, але не виконала цього, то відповідно розрахунок штрафу, передбаченого п. 12 договору, позивач проводить починаючи з наступного дня після 20.06.2014 року. Як передбачено п. 12 договору купівлі-продажу, 5 % від загальної вартості товару становить: 6 500,00 гривень * 5 % = 325,00 гривень. Період за який стягується штраф - з 21.06.2014 року (п. 5.1.4 договору) по 20.05.2015 року, тобто - 333 дні, а отже сума штрафу становить - 333 дні х 325,00 гривень = 108 225 (сто вісім тисяч двісті двадцять п'ять) гривень 00 копійок. Враховуючи вказані розрахунки, сума, яка підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача становить - 5 000,00 гривень (заборгованість за виплатою за товар) + 108 225 гривень (штраф) =113 225,00 гривень. Отже, на сьогоднішній день, сума, яка підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача становить 5 000,00 гривень (заборгованість за виплатою за товар) + 108 225 гривень (штраф), а разом складає 113 225,00 гривень, яку і просить стягнути з відповідачки, а також відповідно до ст. 84 ЦПК України витрати, повязані з правовою допомогою адвоката або іншого фахівця у галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, і яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах субєктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячний розмір за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовими засіданнями та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Оскільки, позивач є юридично не грамотною особою, то він був змушений звернутись за юридичною допомогою, а саме юридичною консультацією та складанням позову до суду, на що витратив власні кошти в сумі 1\~000,00 гривень, які вважаю також підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача. Факт отримання юридичних послуг підтверджується копією договору про надання юридичної допомоги від 25.02.2015 року, копією платіжного доручення №275 від 25.02.2015 року та копією акту приймання-передачі послуг від 26.02.2015 року. Вважає, що вказані кошти також підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача та судовий збір відповідно до задоволених вимог. В свою чергу відповідачка [PERSON] звернулася з зустрічним позовом до ФОП [PERSON] про захист прав споживача та визнання договору купівлі- продажу недійсним, обгрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що при укладені договору не додержано встановленої законом форми договору ; в порушення вимог Договору первісним Позивачем не надано інструкції з використання товару, копії висновку державної санітарно-епідеміологічної експертизи; порушено права Відповідача на отримання повної та достовірної інформації про товар; порушено правила ведення роздрібної торгівлі; в діях відповідача наявні ознаки нечесної та агресивної підприємницької практики. Оскільки, інформація щодо способу придбання товару для здійснення свідомого вибору була надана їй у нечіткій, незрозумілий спосіб, і є проявом з боку відповідача нечесної підприємницької практики. Пунктом 3.2. Договору передбачено, що всі ризики, пов'язані з погіршенням якості Товару несе Покупець з моменту прийняття товару від продавця за актом прийому-передачі. Отже, зазначений пункт Договору купівлі-продажу суттєво обмежує її права, передбачені Законом України «Про захист прав споживачів», оскільки як Споживач та Покупець вона не має реальної можливості пересвідчитись в якості Товару, яким є косметичні засоби, що передаються Продавцем. Разом з тим, відповідний договір був виконаний дуже маленьким шрифтом, що за поєднанням з поганим освітленням робило його неможливим для читання. На її зауваження про складнощі з прочитанням умов договору персонал пояснив, що договір типовий та несе характер формальності. Одночасно косметолог попросив її швидше підписати договір так як вже була 21 година вечору студія працює лише до 20.00 і весь персонал чекає лише її одну. Після підписання договору, вона одразу сплатила кошти у розмірі 1500 грн. через термінал приватбанку, що знаходилося за тою самою адресою, що й студія. Повернувшись додому вона зрозуміла, що куплений товар не відповідав тим зразкам які були показані на презентації, передані косметичні засоби не містили будь-якого маркування, всі надписи виконані іноземною мовою, відсутня інформація щодо строку придатності, також вказана продукція не містила жодної інструкції з застосування, що робило неможливим її використання. На наступний день після купівлі товару вона звернулася до студії краси «Belle de Jour» з вимогою замінити товар на аналогічний належної якості, або ж повернути витрачені кошти, на, що отримала відмову з посланням на постанову Кабміну про те, що косметичні засоби не підлягають поверненню Про ціну в розмірі 6500 грн. та драконівські санкції вона дізналася лише з тексту позовної заяви. В судовому засіданні представник позивача за довіреністю від 25 лютого 2015 року, [PERSON], уточнені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, з підстав визначених у позовній заяві та просила суд задовольнити позов у повному обсязі. Зустрічний позов не визнала, просила у його задоволенні відмовити, поснивши суду, що у зустрічній позовній заяві, представником відповідачки було вказано, що згідно чинного законодавства, позивач не має права надавати послуги у салонах краси, що спростовується копією свідоцтва платника єдиного податку від 26.03.2012 року, на звороті якого зазначено, що внесені зміни, а саме додано вид діяльності 96.02 надання послуг перукарями та салонами краси, а отже в діях позивача не має жодного порушення чинного цивільного законодавства. Також звернула увагу суду на те, що косметичні засоби, придбані відповідачкою, внаслідок укладення договору з позивачем були безпечні, що ставить під сумнів представник відповідачки у зустрічній позовній заяві, оскільки згідно Висновків державної санітарно-епідеміологічної експертизи від 02.12.2011 року та від 30.03.2012 року, косметика відповідає встановленим медичним критеріям безпеки. Відповідачка [PERSON] та її представник за довіреністю НАВ 936234 від 01.03. 2015 року [PERSON] ( а.с.56) позовні вимоги не визнали та просили у їх задоволенні відмовити, зустрічний позов підтримали та просили його задовольнити з підстав викладених у зустрічних вимогах, зазначивши, що дійсно, між [PERSON] та фізичною особою -підприємцем [PERSON] 20.01.2014р. був укладений Договір купівлі-продажу № 050379 . За два місяці до укладення вказаного Договору на її мобільний телефон почали надходити телефонні дзвінки, з різних телефонних номерів ([NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER]) два з яких є офіційними відповідно до даних з сайту первісного позивача, кожного разу телефонуючі представлялися студією краси «Belle de Jour» та пропонували відвідати безкоштовну косметологічну процедуру. На її відповідь про відсутність в неї зацікавленості та прохання не телефонувати з цього приводу особи жодним чином не реагували та продовжували здійснювати телефонні дзвінки. Дзвінки мали систематичний характер, здійснювалися в різний час, як зранку так і ввечері, по декілька разів на тиждень, протягом двох місяців. Так, 20.01.2014 року вона отримала телефонний дзвінок від студії краси «Belle de Jour» і після чергових вмовлянь відвідати безкоштовну процедуру, погодилась з метою уникнення наступних дзвінків. Того ж дня вона відвідала студію краси, де її одразу попросили надати паспортні данні для внесення в базу клієнтів, нічого не підозрюючи вона надала паспорт адміністратору. Їй було надано послуги косметолога, паралельно з наданням послуг здійснювалося рекламування продукції, яка використовувалася, та нав'язування купівлі їхніх засобів. Так як було вже пізно (близько дев'ятої години вечора), вона була стомлена, поспішала додому, а косметолог їй запропонував велику кількість товару за не велику суму - вона погодилась. Після цього її провели до холу, де було погане, тьмяне освітлення, продемонстрували косметику та сказали, що все це буде коштували лише 1500 грн. Після демонстрації, разом із косметикою, косметолог видалився до іншої кімнати з метою упакування товару. Повернувшись він передав пакет з товаром, а також попросив підписати договір. Відповідний договір був виконаний дуже маленьким шрифтом, що за поєднанням з поганим освітленням робило його неможливим для читання. На її зауваження про складнощі з прочитанням умов договору персонал пояснив, що договір типовий та несе характер формальності. Одночасно косметолог попросив її швидше підписати договорі так як вже була 21 година вечору студія працює лише до 20.00 і весь персонал чекає лише її одну. Після підписання договору, вона одразу сплатила кошти у розмірі 1500 грн. через термінал приватбанку, що знаходилося за тою самою адресою, що й студія. На превеликий жаль, довіряючи косметологу, вона підписала вказаний Договір, попередньо детально не ознайомившись з його умовами. Вважає, що під час підписання договору спрацював ефект несподіванки, а тому просить визнати недійсним Договір купівлі-продажу № 050379 від 20.01.2014р., укладений між нею та фізичною особою -підприємцем [PERSON], як такий, що містить несправедливі умови. Суд, заслухавши пояснення позивача, представника позивача [PERSON] яка діє на підставі довіреності НАВ 617708 від 25.02. 2015 року ( а.с.38), відповідачку, представника відповідачки за довіреністю НАВ 936234 від 01.03. 2015 року [PERSON] ( а.с.56), вивчивши матеріали справи у їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а в задоволенні зустрічних вимог необхідно відмовити з наступних підстав. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від божника виконання його обовязку. Згідно ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Стаття 526, 527 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Стаття 610, 611 ЦК України передбачає, що порушення зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ст. 655, 656 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому. Відповідно до п. 10 договору купівлі-продажу, сторони усвідомлюють, що товар не підлягає обміну та поверненню, відповідно до «Переліку товарів» належної якості, що не підлягають обміну (поверненню), що затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 19.03.1994 року № 172. Тобто товар (косметичні засоби), придбаний відповідачкою у позивача, не підлягає поверненню та обміну, про що була попереджена [PERSON]. Враховуючи вказані норми законодавства та умови договору купівлі-продажу, вважаю, що відповідачка, повинна сплати позивачку кошти та штраф передбачений договором в межах чинного законодавства.. Згідно п. 12 договору купівлі-продажу № 050379 від 20.01.2014 року, у випадку не оплати та/або несвоєчасної оплати, продавець має право вимагати від покупця сплати ціни товару в повному обсязі та має право застосувати до покупця штраф у розмірі 5 % від загальної вартості товару за кожен день прострочення виконання зобов'язання. Тобто, на сьогоднішній день, позивач повністю виконав взяті на себе зобов'язання, а [PERSON] в свою чергу, отримавши товар, свої зобов'язання згідно договору купівлі-продажу не виконала внаслідок чого утворилась заборгованість, яка становить - 6 500,00 гривень (вартість товару) - 1 500,00 гривень (авансовий платіж) = 5 000 (п'ять тисяч) гривень 00 копійок. Оскільки умовами договору передбачено, що відповідачка повинна була сплатити повну вартість придбаного товару, згідно договору купівлі-продажу № 050379 від 20.01.2014 року, до 20.06.2014 року, але не виконала цього, то відповідно розрахунок штрафу, передбаченого п. 12 договору, позивач проводить починаючи з наступного дня після 20.06.2014 року. Відповідно до приписів ст. 549 Цивільного кодексу України від 16.01.2003 № 435-IV неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно з положеннями ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12.05.1991 № 1023-ХП продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Несправедливими є, зокрема, умови договору про: встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п'ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов'язань за договором. Виходячи з вищенаведеного Фізичною особою підприємець [PERSON] здійснено розрахунок штрафних санкцій які всупереч вимогам ЦК України, а також положень Закону про захист прав споживачів, штрафні санкції перевищують п'ятдесят відсотків вартості продукції. При цьому, згідно положень частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Отже, на сьогоднішній день, сума, яка підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача становить згідно договору купівлі-продажу № 050379 від 20.01. 2014 року в сумі 5 000 ( п"ять тисяч) гривень та штраф за період з 21.06. 2014 року по 20.05. 2015 року у розмірі 5 000 ( п"ять тисяч) гривень, а разом 10 000 ( десять) тисяч гривень. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідачки судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам у розмірі 243 гривні 60 копійок. Разом з цим, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні вимог щодо стягнення витрат на правову допомогу з підстав не надання позивачем доказів щодо підтвердження розміру витрат на правову допомогу, як це передбачено\~Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», а надано лише\~\~договір б/н від 25.02.2015 року про надання юридичної допомоги ПП «Сучасна Феміда» , в якому визначено розмір послуг виконавця у сумі 1 000 грн., що не відповідає ст. 1 цього\~Закону, відповідно до якої\~розмір\~\~компенсації\~\~витрат\~\~на правову допомогу у цивільних справах,\~\~в яких така компенсація виплачується\~\~стороні, на\~\~користь\~\~якої\~\~ухвалено\~\~судове рішення,\~\~іншою стороною,\~\~не може перевищувати\~\~ 40\~\~ відсотків\~\~ встановленої\~\~законом\~\~мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі\~\~особи,\~\~яка надавала правову допомогу,\~\~у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних\~\~дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді. Виходячи із змісту ст. ст.\~56,\~84 ЦПК України\~ці витрати мають бути пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які допускаються до участі в розгляді справи ухвалою суду за заявою особи, яка бере участь в розгляді справи. Дані про те, щопредставник позивача [PERSON] яка діє на підставі довіреності НАВ 617708 від 25.02. 2015 року ( а.с.38), була допущена до участі в розгляді справи як особа, яка надає правову допомогу на підставі ухвали суду, відсутні. Представник позивача [PERSON] ( директор ПП « Сучасна Феміда») як суб'єкт підприємницької діяльності, якому позивачем оплачені кошти в розмірі 1 000 грн. за надання правової допомоги, не відноситься до цього переліку осіб, а тому підстав для стягнення цих коштів як витрат на правову допомогу у суду не має. Щодо зустрічних вимог, то стороною відповідача не доведено, що при укладені договору не додержано встановленої законом форми договору, порушено права відповідачки [PERSON] на отримання повної та достовірної інформації про товар; порушено правила ведення роздрібної торгівлі, а також те, що в діях ФОП [PERSON] наявні ознаки нечесної та агресивної підприємницької практики і які саме несправедливі умови м істить оспорюваний договір купівлі- продажу, а тому зустрічні вимоги не підлягають задоволенню. Згідно зі ст.ст.58,\~59 ЦПК України, докази повинні бути належними та допустимими. При цьому, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Частиною 1\~статті 60 ЦПК України\~встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 61 цього Кодексу. Згідно з частиною 1, З статті 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Отже, враховуючи викладене вище та

Outcome: partial