Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-27 00:00:00

КП «Макіївтепломережа» звернулося до суду з позовом про стягнення з відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] заборгованості по оплаті послуг за відпущену теплову енергію, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач [PERSON], є власником квартири [ADDRESS], а відповідачі [PERSON] та [PERSON] є членом її сім'ї. Відповідачі, проживаючи в зазначеній квартирі, користуються послугами позивача по постачанню тепловою енергією, але тривалий час не вносять оплату наданих послуг, у зв'язку з чим мають заборгованість за період з 01.10.2008 р. по 01.11.2013 р. у загальній сумі 5221,58 грн., яку просить стягнути на користь позивача, а також стягнути понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 229,40 грн. Представник позивача Бабич Т.П., що дії за довіреністю, до судового засідання не з»явилась, суду надала заяву з проханням справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] до судового засідання не з'явилися. Суду надана заява з проханням справу розглядати за їх відсутності. Позовні вимоги не визнають, [PERSON] у заяві вказала , що вона не є власником зазначеної квартири, оскільки на підставі договору дарування квартира належить її сину [PERSON], та зазначила, що вони разом із [PERSON] за вказаною адресою не проживають з 2008 року. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явився. Суду надана заява з проханням справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги визнає частково і просив суд застосувати вимоги закону про позовну давність. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. У відповідності зі ст. 526 ЦК України зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і вимог інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов"язання не допускається. Згідно п.3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", споживач зобов'язаний вчасно оплачувати житлово-комунальні послуги . Згідно договору дарування квартири від 10.07.2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Макіївського міського нотаріального округу [PERSON], власником квартири [ADDRESS] є [PERSON], з копії особового рахунку вбачається, що відповідач [PERSON] зареєстрований у вказаній квартирі і проживаючи в ній користується послугами позивача по постачанню теплової енергії, а тому зобов'язаний своєчасно вносити оплату наданих послуг /а.с. 24,5/. З довідки Адресно - довідкового бюро підрозділу ГУДМС, УДМС України вбачається, що [PERSON] знято з реєстрації за адресою [ADDRESS] 10.12.2008 року/а.с. 12/, [PERSON] за адресою [ADDRESS] зареєстрованою не значиться /а.с. 13/, що підтверджується копією паспортів [PERSON] та [PERSON]./а.с.26,27/. Відповідно до розрахунків наданих позивачем, підтверджений факт наявності заборгованості по оплаті відповідачем наданих послуг по постачанню теплової енергії за період з 01.10.2008 р. по 01.11.2013 р. і загальна сума заборгованості становить 5221,58 грн./а.с.6-8/. Як встановлено в судовому засіданні і підтверджено договором дарування від 10.07.2009 року власником квартири [ADDRESS] та зареєстрованим в ній є [PERSON], отже заборгованість повинна бути стягнута саме з відповідача [PERSON], стягнення заборгованості зі [PERSON] та [PERSON] задоволенню не підлягає, оскільки останні не є споживачами послуг позивача за вказаною адресою. Вирішуючи питання про суму, яка підлягає стягненню з відповідача, суд керується вимогами ст. ст. 257, 267 ЦК України і вважає за можливе визначити до стягнення суму заборгованості в межах строку позовної давності , за заявою сторони у спорі. Судом встановлено, що позовна заява подана до суду у грудні 2013 року, однак суд враховує, що раніше у квітні 2013 року позивачем було подано до суду заяву про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з [PERSON] за період з 01.10.2008 року по 01.02.2013 року, ухвалою суду від 02.04 2013 року позивачеві було відмовлено у прийняті заяви, а тому з відповідача підлягає стягненню сума заборгованості за період з квітня 2010 року по листопад 2013 року в сумі 3186,34 грн. - в межах строку позовної давності. Позовні вимоги про стягнення заборгованості за період з 01.10.2008 р. по 01.04 2010 р., у сумі 2035,24 грн. задоволенню не підлягають у зв'язку зі спливом строку позовної давності і відсутністю підстав для його відновлення. Також, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. На користь позивача підлягають стягненню витрати понесені на сплату судового збору у розмірі 229,40 грн. На підставі викладеного ,

Outcome: partial