Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-10 00:00:00

До Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява [PERSON] до товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал", приватного нотаріуса Секістової Тетяни Іванівни, приватного виконавця Русецької Оксани Олександрівни про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Позивач посилається\~на\~\~те, що\~\~з листопада 2018 року за місцем її роботи бухгалтерією підприємства здійснюється утримання із заробітної плати. Як виявилось 23.10.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Русецькою О.О. відкрито виконавче провадження ВП № 63386103 за виконавчим написом приватного нотаріуса Секістової Т.І. Київського нотаріального округу від 01.10.2020 року про стягнення з неї на користь ТОВ «Вердикт Капітал» грошових коштів у сумі 80\~826,50 грн, які є боргом за кредитним договором 490933773 від 11.02.2015 року укладеним з АТ «Альфа Банк». Вважає вказаний виконавчий напис не підлягає виконанню, так як вчинений з порушенням норм матеріального права. Кредитного договору 490933773 від 11.02.2015 року на який посилається приватний нотаріус у виконавчому написі не існує. Між нею та АТ «Альфа Банк» укладався кредитний договір 500444049 від 25.12.2013 року терміном на три роки. Строк дпвності закінчився 25.12.2016 року. При вчиненні нотаріальних дій нотаріусом не були витребувані документи, що свідчать про наявність безспірної заборгованості. Відповідно до п. 3.2 гл. 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України заборгованість боржника визнається безспірною, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи передбачені Переліком документів. Під документом, що встановлює прострочення виконання зобов`язання за нотаріально посвідченим договором, прийнято вважати заяву стягувача (претензію або тотожний за юридичним значенням документ) про прострочення платежу, передану боржнику безпосередньо стягувачем або надіслану боржникові поштою зі зворотним повідомленням, або передану через нотаріуса в порядку, передбаченому ст.. 84 ЗУ «Про нотаріат», а також заява боржника стягувану про причини прострочення сплати заборгованості чи повернення майна, письмове прохання боржника про надання відстрочки виконання тощо. Крім того, вищевказаний виконавчий напис здійснено з недотриманням строків давності. Стаття 256 ЦК України визначає строк позовної давності як строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст.. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Окрім того, відповідно до статті 88 ЗУ Про нотаріат нотаріус вчиняє виконавчий напис, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Строк, пропущений стягувачем навіть з поважних причини, не може бути поновлений нотаріусом. Відповідно до умов кредитного договору строк кредиту становить 36 місяців, тобто до 25.12.2016 року. З цього часу у кредитора був трирічний строк для захисту порушеного права. Однак цей строк пропущено без поважних причин. Сам виконавчий напис вчинено 01.10.2020 року стосовно кредитного договору 490933773 від 11.02.2015 року, який вона з АТ «Альфа Банк» не укладала. Позивач в судовому засіданні позовну заяву підтримала в повному обсязі, доповнень не має, просить суд її задовольнити. Представник відповідача ТОВ "Вердикт Капітал" в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином. Повідомлення про причину неявки в засідання від відповідача до суду не надійшло, відзив на позов не надано, а тому суд вважає за можливе відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, враховуючи, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Третя особа приватний нотаріус Секістова Т.І. до суду не з`явилась, про місце та час розгляду повідомлені належним чином, будь-яких заяв та відзиву не надала. Третя особа приватний виконавець Русецька О.О. до суду не з`явилась, про місце та час розгляду повідомлені належним чином, будь-яких заяв та відзиву не надала. Дослідивши матеріали справи та докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. Кожна особа має право в порядку, встановленому\~ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1\~ст.4 ЦПК). Частинами 1 та 3\~статті 13 ЦПК\~встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч.ч. 1, 2\~ст. 12 ЦПК). Відповідно до\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1\~ст. 76 ЦПК). Судом встановлено, що приватним нотаріусом\~\~Київського міського нотаріального округу Секістовою Т.І. було вчинено виконавчий напис № 1517, про звернення стягнення заборгованості за Кредитним договором 490933773 від 11.02.2015 року на суму 80\~826,30, в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 15\~480, 15 грн.; прострочена заборгованість за комісією 0,00 грн.; прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 23\~694, 42 грн.; строкова заборгованість за сумою кредиту становить 3\~627,98 грн.; строкова заборгованість за комісією становить 3\~171, 97 грн.; строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 26\~001,98 грн.; строкова заборгованість за штрафами і пенями становить 8\~850,00 грн.; за вчинення виконавчого напису 500 грн.; загальна сума, що підлягає стягненню 81\~326,50 грн. (а. с. 7). Приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Русецькою О.О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 23.10.2020 року № 63386103 на підставі виконавчого напису № 1517 виданий 01.10.2020 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості в розмірі 81\~326, 50 грн. (а.с 10). Згідно повідомлення про відступлення вихідний № F-10560 від 12.07.2016 між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Кредитні Ініціативи» було укладено Договір факторингу від 21.06.2016 року, за яким ПАТ «Альфа-Банк» відступило своє право вимоги за Кредитним договором № 500444049 від 25.12.2013 на користь ТОВ «Кредитні Ініціативи» (а.с. 8), крім того у розрахунково-касовому документі по якому клієнт погашає кредит в ПАО «Альфа-банк» або інших банках, де номер кредитного договору вказаний № 500444049 від 25.12.2013р., кредитна заборгованість 3\~693, 77 грн.; заборгованість за процентами та щомісячними комісіями 2\~709, 80 грн., станом на 21.06.2016 року (а.с. 9). Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами встановлюються Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України. Відповідно ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Також Постановою КМ України від 29 червня 1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» затверджено перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, оскільки ні позивачем, ні третьою особою не надано документів на підставі яких вчинявся виконавчий напис, у суду в даному випадку відсутня інформація про те, чи було з`ясовано нотаріусом питання щодо строку давності, перед вчиненням виконавчого напису та на підставі яких саме документів вчинявся нотаріусом оскаржуваний виконавчий напис, що унеможливлює перевірку дій нотаріуса. Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 05 липня 2017 року по справі №754/9711/14-ц безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Відтак, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. При цьому законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Однією з ознак безспірності вимоги, є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутності будь-яких суперечностей у поданих документах. На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто, нотаріус повинен впевнитися в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнання їх. Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо одна із цих дій не виконана, заборгованість не вважається безспірною. Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 30.09.2019 у справі № 357/12818/17, від 27 серпня 2020 року у справі № 554/6777/17 ( з посиланням на висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постановах від 30 вересня 2019 року (справа № 357/12818/17), від 15 січня 2020 року (справа №305/2082/14-ц). Згідно ст.12 та ст.81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Ні нотаріусом, ні відповідачем не надано суду документів, на підставі яких було вчинено виконавчий напис, а сам по собі факт існування виконавчого напису не може бути доказом безспірності грошових вимог відповідача до позивача. Тому, з наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі; чи повідомлявся позивач про наявність такої заборгованості (направлення вимоги про усунення порушень). За таких обставин, у суду відсутні підстави вважати, що заборгованість позивача перед відповідачем на час винесення оскаржуваного виконавчого напису була безспірною. З урахуванням вищенаведеного, оцінюючи належність, допустимість і достовірність наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити та визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Щодо відшкодування відповідачем судових витрат, суд зазначає таке. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір та інші судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи викладене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений позивачем при зверненні до суду.

Outcome: approved