Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-04 00:00:00

В січні 2018р. [PERSON] звернулась до відповідачів з вказаним позовом, в якому зазначила, що після смерті їхнього батька [PERSON] та матері [PERSON], залишилось спадкове майно - житловий будинок, земельна ділянка площею 0.15 га, кадастровий номер 1825255100:04:005:0104, та земельна ділянка площею 0.0812га, кадастровий номер 1825255100:04:005:0105, які розташовані за адресою: вул.Паволоцька, 177 в смт.Ружині Житомирської області. Спадщину батька [PERSON] як спадкоємці за законом першої черги прийняла вона, а також її сестри - відповідачі по справі [PERSON] та [PERSON], та їхня мати - [PERSON] І всі вони отримали у нотаріуса свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказане спадкове майно батька в рівних частках - по 1\\4 кожна. Спадщину матері [PERSON] як спадкоємці за законом першої черги прийняли вона, а також відповідачки по справі. В послідуючому вона та інші спадкоємці -[PERSON] та [PERSON] домовились між собою, і відповідачі в письмовій формі відмовились від всього спадкового майна, що належить їм по закону, на її користь, підтвердивши це нотаріально та в наданих їй розписках. Крім того, відповідачі є громадянами похилого віку і тому відмовляються звертатись до державних органів з метою оформлення спадкових справ. А в той же час спадкове майно - житловий будинок руйнується і без належного оформлення правовстановлюючих документів на нього позивачка позбавлена можливості використовувати його відповідно до закону. 2 З врахуванням вказаного, позивачка просить суд визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті її батьків [PERSON] та [PERSON] право власності на одну цілу частку житлового будинку; одну цілу частку земельної ділянки площею 0.15 га, кадастровий номер 1825255100:04:005:0104; одну цілу частку земельної ділянки площею 0.0812га, кадастровий номер1825255100:04:005:0105, які розташовані за адресою: вул.Паволоцька, 177 в смт.Ружині Житомирської області. В судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала з наведених в позовній заяві підстав, додатково пояснивши, що реєстр прав на нерухоме майно функціонує з 01.01.2013р. і тому ні за нею, ні за відповідачами право власності на спадкове майно, на яке вони отримали свідоцтва про право на спадщину в порядку спадкування майна батька, не зареєстровано. Суд, вислухавши вступне слово позивачки, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступне. [PERSON] помер 14.10.2008р., що стверджується свідоцтвом про смерть (а.с.10). Його спадщину прийняли його діти - [PERSON], [PERSON], [PERSON] та дружина [PERSON], що вбачається з позовної заяви, а також доданих до неї документів. [PERSON] 22.09.2010р. отримала свідоцтва про право на спадщину за законом на 1\\4 частку спадкового майна [PERSON] , яке складається з 1\\2 частки житлового будинку № 177 по вул.Паволоцькій в смт.Ружині Житомирської області; з 1\\2 частки земельної ділянки площею 0.15 га, кадастровий номер 1825255100:04:005:0104, розташованої по вул.Паволоцькій, 177 в смт.Ружині Житомирської області: з 1\\2 частки земельної ділянки, площею 0.0812 га, кадастровий номер 1825255100:005:0105, розташованої по вул.Паволоцькій, 177 в смт.Ружині Житомирської області (а.с.29, 30, 31). [PERSON] 22.09.2010р. отримала свідоцтва про право на спадщину за законом на 1\\4 частку його спадкового майна , яке складається з 1\\2 частки земельної ділянки площею 0.15 га, кадастровий номер 1825255100:04:005:0104, розташованої по вул.Паволоцькій, 177 в смт.Ружині Житомирської області: з 1\\2 частки земельної ділянки, площею 0.0812 га, кадастровий номер 1825255100:005:0105, розташованої по вул.Паволоцькій, 177 в смт.Ружині Житомирської області (а.с. 32, 33). [PERSON] 21.09.2009р. отримала свідоцтва про право на спадщину за законом на 1\\4 частку його спадкового майна, яке складається з 1\\2 частки житлового будинку № 177 по вул.Паволоцькій в смт.Ружині Житомирської області; з 1\\2 частки земельної ділянки площею 0.15 га, кадастровий номер 1825255100:04:005:0104, розташованої по вул.Паволоцькій, 177 в смт.Ружині Житомирської області: з 1\\2 частки земельної ділянки, площею 0.0812 га, кадастровий номер 1825255100:005:0105, розташованої по вул.Паволоцькій, 177 в смт.Ружині Житомирської області (а.с.16, 17, 18). [PERSON] 21.09.2009р. отримала свідоцтва про право на спадщину за законом на 1\\4 частку його спадкового майна, яке складається з 1\\2 частки житлового будинку № 177 по вул.Паволоцькій в смт.Ружині Житомирської області; з 1\\2 частки земельної ділянки площею 0.15 га, кадастровий номер 1825255100:04:005:0104, розташованої по вул.Паволоцькій, 177 в смт.Ружині Житомирської області: з 1\\2 частки земельної ділянки, площею 0.0812 га, кадастровий номер 1825255100:005:0105, розташованої по вул.Паволоцькій, 177 в смт.Ружині Житомирської області (а.с.19, 20, 21). Також [PERSON] 21.09.2009р. отримала свідоцтва про право власності на 1\\2 частку в спільному сумісному майні, придбаному подружжям за час шлюбу, яке складається з: житлового будинку по вул.Паволоцькій, 177 в смт.Ружині Житомирської області, земельної ділянки, площею 0.15 га, кадастровий номер 1825255100:04:005:0104, розташованої по вул.Паволоцькій, 177 в смт.Ружині Житомирської області; земельної ділянки, площею 00812 га, кадастровий номер 1825255155100:04:005:0105, яка розташована по вул.Паволоцьькій, 177 в смт.Ружині Житомирської області (а.с.22, 24, 26). [PERSON] померла 14.07.2010р., що стверджується свідоцтвом про смерть(а.с.11). 3 Її спадщину прийняли її діти - сторони по справі, що також вбачається з позовної заяви та доданих до неї документів. Рішенням Ружинського районного суду Житомирської області від 10.12.2012р., яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 22.01.2013р., було визнано в порядку спадкування за законом за [PERSON] право власності на спадкове майно [PERSON], а саме: на 5/24 частки земельної ділянки площею 0.15 га, кадастровий номер 1825255100:04:005:0104, розташованої по вул.Паволоцькій, 177 в смт.Ружині Житомирської області; та 5\\24 частки земельної ділянки площею 0.0812 га, кадастровий номер 1825255100:04:005:0105, розташованої по вул.Паволоцькій, 177 в смт.Ружині Житомирської області. Цим же рішенням суду в порядку спадкування за законом за [PERSON] було також визнано право власності на спадкове майно [PERSON], а саме: на 5/24 частки земельної ділянки площею 0.15 га, кадастровий номер 1825255100:04:005:0104, розташованої по вул.Паволоцькій, 177 в смт.Ружині Житомирської області; та 5\\24 частки земельної ділянки площею 0.0812 га, кадастровий номер 1825255100:04:005:0105, розташованої по вул.Паволоцькій, 177 в смт.Ружині Житомирської області (а.с. 103-111, 112-114). Таким чином, судом встановлено, що на вказане в позові [PERSON] майно, право на яке входила до спадщини [PERSON], спадкоємцями отримано свідоцтва про право на спадщину, а про визнання права власності на частину майна, право на яке входило до спадщини [PERSON], прийнято рішення суду, яке набрало законної сили. Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Право на відмову від прийняття спадщини передбачено ст.1273 ЦК України, в якій зазначено строк, протягом якого спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитись від прийняття спадщини, а саме: це шість місяців з часу відкриття спадщини. Як встановлено судом, сторони протягом встановленого строку не скористались своїм право на відмову від прийняття спадщини [PERSON] та [PERSON] , а , навпаки, прийняли вказану спадщину, отримавши свідоцтва про право на спадщину на певне майно, а також рішення суду про визнання права на майно в порядку спадкування. А тому заяви відповідачів [PERSON] та [PERSON] від 24.01.2018р. про відмову від спадщини, які подані з пропущенням встановленого строку, не породжують правових наслідків відмови від прийняття спадщини, передбачених ст.1275 ЦК України (а.с.36, 40). Судом також встановлено, що сторони не лише прийняли спадщину [PERSON] та [PERSON], а і отримали на частину спадкового майна свідоцтва про право на спадщину, а також рішення суду щодо визнання за ними права власності на спадкове майно в порядку спадкування. В той же час, видача свідоцтва про право на спадщину, або ж встановлення права на спадщину рішенням суду - це завершальний етап оформлення спадщини, і будь-які інші дії , які можуть вчинити спадкоємці до отримання такого свідоцтва ( прийняття спадщини, зміну часток в спадщині, розділ спадщини тощо) повинні бути здійснення до моменту видачі свідоцтва. Частиною п'ятою статті 1268 ЦК України встановлено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, яким згідно із частиною другою статті 1220 цього Кодексу є день смерті особи. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України ), а лише обмежує його право на розпорядження спадщиною. Відповідно до пункту 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженої наказом Міністерства юстиції від 3 березня 2004 року № 20/5 право власності на житловий будинок, квартиру, дачу, садовий будинок, гараж, інші будівлі і споруди може бути підтверджено, зокрема, свідоцтвом про право на спадщину. 4 Отже, системний аналіз зазначених норм права свідчить про те, що спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку. Відсутність реєстрації права власності відповідно до Закону України "Про реєстрацію речових прав на нерухому майно та їх обтяжень" не зумовлює позбавлення особи прав користування та володіння належним їй на праві власності майном. Крім того, відповідно до ст.1299 ЦК України (яка діяла на час прийняття спадкоємцями спадщини [PERSON] та [PERSON], до її виключення на підставі Закону України від 04.07.2013р.) спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, був зобов'язаний зареєструвати право на спадщину в органах , які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна(стаття 182 цього Кодексу). Таким чином, [PERSON], [PERSON] та [PERSON] , які вчасно звернулись до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини [PERSON] та [PERSON], є власниками вказаної спадщини з часу її відкриття та мають право володіти й користуватися своєю частиною спадкового майна, зокрема, в загальному по 1\\3 частці вказаного житлового будинку та земельних ділянок , та зобов'язані були зареєструвати своє право на спадщину. Однак і при відсутності реєстрації такого права вони лише обмежені у праві розпорядження належним їм майном. Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України у справі №6-33цс15 від 08.04.2015р. Тобто на час розгляду справи [PERSON], [PERSON] та [PERSON] є співвласниками майна, право на яке вони набули в порядку спадкування після смерті своїх батьків. Як власники вказаного майна вони мають право на власний розсуд розпорядитись ним. Однак вказане розпорядження власністю повинно бути проведено відповідно до діючого законодавства. Так, питання спільної часткової власності регулюються ст.ст.364-367 ЦК України, і ст.365 ЦК України передбачено випадки припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. Вказане право може бути припинено за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майно є неможливим: таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласникові чи членам його сім'ї. Заяви відповідачів про відмову від частини належного їм нерухомого майна на користь позивачки не можуть бути підставою для задоволення позовних вимог щодо визнання за останньою права власності на майно в порядку спадкування, оскільки не відповідають вимогам законодавства (а.с.35, 39). Так, підстави припинення права власності на майно передбачені ч.1 ст.346 ЦК України, і дійсно в переліку вказаних підстав, є, зокрема, припинення права власності у разі відчуження власником свого майна, а також у випадку відмови власника від права власності. Відповідно до ст. 347 ЦК України особа може відмовитись від права власності на майно, заявивши про це або вчинивши інші дії, які свідчать про її відмову від права власності. Проте така відмова повинна бути безумовною і не містити будь-яких застережень. Тобто, заява про відмову від права власності не повинна містити будь-яких умов щодо такої відмови, в тому числі і вказівку на особу, на користь якої власник відмовляється від речі. У такому випадку мова може йти про відчуження власником свого майна на користь іншої особи за певним правочином. У разі відмови від права власності на майно, права на яке підлягають державній реєстрації, право власності на нього припиняється з моменту внесення за заявою власника відповідного запису до державного реєстру. Крім того, Земельним кодексом України встановлено окремий особливий порядок і процедура відмови від права власності на земельну ділянку. 5 Відповідно до ст.142 ЗК України власник земельної ділянки може відмовитись від права власності лише на користь держави або на користь територіальної громади. Відмови на користь інших суб'єктів цивільних правовідносин закон не передбачає. В той же час будь-яких об'єктивних перешкод для укладення між сторонами цивільно-правових угод, в тому числі і щодо відчуження належних відповідачам часток житлового будинку та земельних ділянок позивачці, які б унеможливлювати укладення таких угод в позасудовому порядку, немає. А тому з вказаних підстав в задоволенні позовних вимог суд відмовляє. Оскільки суд відповідно до ст.13 ЦПК України розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, тому суд не розглядає питання щодо визнання за позивачкою в порядку спадкування за законом права на 1\\3 частку спадщини її матері [PERSON], враховуючи при цьому також, що вказане право позивачки ніким не оспорюється і передбаченої ст. 49 Закону України "Про нотаріат" постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину до суду не надано.

Outcome: dismissed