overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-03 00:00:00

В вересні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський акціонерний банк" про стягнення коштів по договору банківського вкладу, в якому просив стягнути з відповідача на свою користь 7 593 доларів США банківського вкладу, втрачену вигоду у сумі 150 доларів США, моральну шкоду у розмірі 25 000 грн., а також 1 257 грн. сплаченого судового збору. Пізніше позовні вимоги були збільшені в частині збільшення суми банківського вкладу, що підлягає стягненню - 7 606,69 доларів США. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 14 квітня 2010 року між [PERSON] (далі - позивач) та Публічним акціонерним товариством "Всеукраїнський акціонерний банк" (надалі - відповідач) було укладено Договір банківського вкладу «Марафон лояльності максимум доходу» № 145156/2010, відповідно до якого позивач вклав в ПАТ «ВіЕйБі банк» 6 000 доларів США під 9,85% річних з датою вимоги владу - 14 квітня 2014 року. 14 квітня 2014 року позивач звернулась до банку із заявою про повернення грошових коштів, проте, представник відповідача запропонував укласти новий договір депозиту, посилаючись на важкий фінансовий стан банку. З огляду на зазначене, між сторонами укладено Договір депозитного вкладу № 776121/2014 на суму 6 000 доларів США під 12,5 % річних та з кінцевою датою вимоги вкладу - 17 липня 2014 року. По закінченню дії Договору позивач звернувся до Банку з вимогою повернути депозитний вклад, проте отримала лист з посиланням на Постанову НБУ № 328 від 01 червня 2014 року. На підставі викладеного [PERSON] звернулася до суду з відповідним позовом. У судовому засіданні позивач позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити, з підстав, викладених у позовній заяві. Проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечував. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Суд,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-08 00:00:00

В вересні 2016 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому просила стягнути на її користь з відповідача аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON],[INFO], в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення донькою повноліття. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] Від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO]. Відповідач в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання доньки, яка проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Позивач подала письмову заяву, у якій просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, судові повістки, направлені на його адресу, повернені відділенням поштового звязку з відміткою "за закінченням терміну зберігання". Враховуючи вищевикладене, у відповідності до ч. 4 ст.169, ст. 224 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи та подані докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1 - ТП №090993 від 10 грудня 2008 року (а.с.7). Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 182 СК України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. За змістом ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З урахуванням фактичних обставин справи та вимог чинного законодавства щодо обовязку обох батьків брати участь в утриманні своїх дітей до їх повноліття, якому кореспондує право дитини на належний рівень життя, достатній для її соціального розвитку, суд дійшов висновку, що позов є обгрунтованим та таким, що підлягає до задоволення. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню судові витрати в дохід держави, що складаються з судового збору розмірі 551 грн. 20 коп., оскільки позивач в силу закону звільнена від їх сплати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-01 00:00:00

В вересні 2017 р. [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Свої вимоги мотивувала тим, що вона та відповідач є батьками малолітнього [PERSON], [INFO] Дитина проживає разом з матір'ю та знаходиться повністю на утриманні позивачки. Матеріальну допомогу на утримання сина відповідач в добровільному порядку не надає. Посилаючись на вищевикладене позивачка просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн., але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно з 13.09.2017 р. до досягнення сином повноліття. Відповідно до заяви, позивачка позовні вимоги підтримала, просила про розгляд справи у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся судом належним чином. Причини неявки суду не повідомив. Згідно Ухвали суду проводиться заочний розгляд справи. Дослідивши надані докази, суд встановив наступне. Відповідно до Свідоцтва про народження [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO] Згідно Довідки виданої ЖКП ММР "Південь" від 05.09.2017 р. за вих. № 5631, малолітній [PERSON], [INFO], проживає за адресою: [ADDRESS], разом з матір'ю - [PERSON]. Відповідач в добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання сина не надає. Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, суд може визначити розмір аліментів в твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей тощо. Згідно ч. 2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Враховуючи вищевикладене, розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації за аналогією закону згідно п. 8 ст. 8 ЦПК України у порядку, передбаченому ЗУ "Про індексацію грошових доходів населення". Оцінюючи надані докази та враховуючи, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, відповідач має нерегулярний дохід, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані, однак підлягають задоволенню частково. А саме необхідно стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання [PERSON], [INFO], в розмірі 900 грн. 00 коп. щомісячно, починаючи з 13.09.2017 р. до досягнення ним повноліття, з урахуванням індексу інфляції. Розмір аліментів визначений судом з урахуванням матеріального становища сторін і не суперечить інтересам дитини. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 640 грн. 00 коп. На підставі ст.ст. 21, 24, 110, 111, 112, 180, 182, 184 СК України,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-04 00:00:00

В вересні 2019 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони зареєстрували шлюб 26.08.1989 року. Від даного шлюбу народилась [PERSON] , [INFO] . Проте спільне життя з відповідачем не склалося через несумісність характерів та різні погляди на життя. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе. Позивач в судове засідання не з`явився, однак в матеріалах справи міститься заява в якій просить справу розглядати у його відсутності, позов підтримує повністю, просить його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилася, до суду надійшла заява в якій просить справу розглядати у її відсутності, позов визнає. Просить після розірвання шлюбу залишити прізвище " [PERSON] ". Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Згідно ст.\~105\~ч. 3, ст.\~112\~ч. 2\~СК України\~-"шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя або за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду; суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим і суперечить їх інтересам та інтересам їх дітей, що має істотне значення по справі".\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ В судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб від 03.09.2019 року серії [NUMBER] [PERSON] зареєстрував шлюб з відповідачем по справі [PERSON] .. Від даного шлюбу народилась [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 10.08.1990 року. Спільне життя з відповідачем не склалося через несумісність характерів та різні погляди на життя. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе. Враховуючи, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, суд вважає необхідним шлюб розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-06 00:00:00

В грудні 2013 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] і просив стягнути з останньої 2 500 грн. боргу та 500 грн. витрат на правову допомогу. В обґрунтування заявлених позовних вимог вказував, що 26.03.2013р. в мережі Інтернет через сайт «Аукро» вирішив придбати телефон "іРhоnе 4" за 2500 грн. для чого зробив ставку на сайті. 27.03.2013р. на його електрону скриньку прийшло повідомлення про те, що він може придбати даний телефон у [PERSON] [PERSON] вказала на який рахунок необхідно перерахувати кошти, що позивач і зробив 28.03.2013р. Однак телефону не отримав. При зверненні до Старокостянтинівського РВ УМВС України в Хмельницькій області, під час проведення розслідування, [PERSON] повідомила, що дійсно такі кошти вона отримала і має намір їх повернути, однак дані кошти нею не повернуто на день подання позову. Представник позивача подав клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачка, яка у встановленому порядку оповіщена про час і місце судового засідання, до суду не з'явилась. У відповідності до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів - в порядку заочного розгляду. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом об'єктивно встановлено, що позивач 28.03.2013р., на рахунок, який вказала відповідачка за придбання телефону "іРhоnе 4", перерахував 2500 грн., що підтверджується випискою з банківського рахунку. Однак телефону не отримав. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинно виконуватися належним чином та у відповідності до умов договору, вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] не виконала зобов'язання, а тому з неї на користь [PERSON] слід стягнути кошти в сумі 2 500 грн. Позивач також просив стягнути з відповідачки витрати на правову допомогу в розмірі 500 грн. Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України витрати на правову допомогу належать до судових витрат, розмір яких має бути визначений відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2006 року № 590 «Про граничні розміри компенсаційних витрат, пов`язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави». Відповідно до ч. 1 ст. 56 ЦПК України правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги. Частина 2 даної норми визначає права даного учасника процесу та порядок його допуску до участі у справі. В матеріалах справи наявний договір про надання правової допомоги та акт виконаних робіт, що підтверджує надання правової допомоги адвокатом [PERSON] За таких обставин позовні вимоги в частині відшкодування витрат на правову допомогу підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-11 00:00:00

В грудні 2013 року [PERSON] звернувся в суд із заявою про встановлення факту належності йому трудової книжки. В обґрунтування своїх вимог заявник стверджує, що в грудні 2013 року він звернувся до управління Пенсійного фонду України в Деражнянському районі із заявою про призначення йому пенсії за віком, проте в цьому йому було відмовлено із тих підстав, що у трудовій книжці, виданій 12 лютого 1988 року, його прізвище вказане „[PERSON] ", тоді як в паспорті та в інших належних йому документах він значиться як - „[PERSON]". Оскільки позасудовим шляхом встановити факт належності саме йому вказаної трудової книжки неможливо, а вказані суперечності перешкоджають йому реалізувати своє право на пенсію, заявник просить задовольнити його заяву. В судовому заявник та його представник підтримали заявлені вимоги. Представник заінтересованої особи управління Пенсійного фонду України в Деражнянському районі не заперечує проти задовлення заяви у разі доведеності обставин вказаних у ній. Вислухавши доводи сторін, пояснення свідків та дослідивши матеріали справи, суд вважає заяву такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Як вбачається із наявної в матеріалах справи копії трудової книжки, виданої 12 лютого 1988 року СТОВ «Обрій», заповнена вона на прізвище „[PERSON] ". Згідно з письмовим повідомленням управління Пенсійного фонду України в Деражнянському районі від 27 грудня 2013 року [PERSON] відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до вищенаведеної трудової книжки, із тих підстав, що у ній вказане прізвище, яке документально не підтверджене. Судом встановлено, що дійсним прізвищем заявника є прізвище „[PERSON]", що підтверджується паспортом, виданим Деражнянським РВ УМВС України в Хмельницькій області 26 травня 1999 року. Факт належності трудової книжки заявнику підтвердили в судовому засіданні і свідки [PERSON] та [PERSON] Встановлення даного факту має юридичне значення для заявника, оскільки дозволяє реалізувати право на пенсію за віком.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-02 00:00:00

В грудні 2013 року [PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту родинних відносин з його матір'ю - [PERSON], яка померла [INFO] року. В обґрунтування своїх вимог заявник посилається на те, що після смерті його матері [PERSON] відкрилася спадщина, яку він не може оформити через невідповідність прізвища його матері в свідоцтві про смерть "[PERSON]" та в свідоцтві про народження заявника "[PERSON]", в зв'язку з чим неможливо встановити родинний зв'язок його - заявника з його матір'ю. В судовому засіданні заявник підтримав заявлені вимоги з викладених у заяві підстав. Представник заінтересованої особи - Гарнишівської сільської ради Волочиського району Хмельницької області - Рак В.В., в судове засідання не з'явився, надіславши суду заяву, в якій просить справу слухати у його відсутності, заяву [PERSON] визнає. Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [INFO] року в с. Гарнишівка Волочиського району Хмельницької області народився [PERSON], матір'ю якого була [PERSON], яка померла [INFO] року в с. Іванівці Волочиського району Хмельницької області. Вказані обставини підтверджуються доказами у справі: показаннями в суді свідків [PERSON], [PERSON]; даними: паспорта, довідки про присвоєння ідентифікаційного номера; свідоцтва про народження заявника; свідоцтва про смерть [PERSON]; державного акту на право приватної власності на землю серії ЯГ № 971670 від 05 серпня 2008 року, виданого Волочиською районною державною адміністрацією Хмельницької області; довідки № 619 від 18.11.2013 року, виданої Гарнишівською сільською радою; виписки з погосподарської книги від 18 листопада 2013 року № 618, виданої виконкомом Гарнишівської сільської ради; листа Волочиської державної нотаріальної контори від 14.11.2013 р. № 2763/02-14; висновку відділу державної реєстрації актів цивільного стану Волочиського районного управління юстиції у Хмельницькій області від 11 квітня 2011 року. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе встановити факт, що [PERSON] була матір'ю [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-10 00:00:00

В грудні 2013 року [PERSON] (Позивач) звернулась до Шевченківського районного суду м.Києва з позовом до [PERSON] (Відповідач) про розірвання шлюбу, в якому просила розірвати між ними шлюб, зареєстрований 16.12.2006р. відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції м.Києва. Свої вимоги Позивач обґрунтовує тим, що з 16.12.2006р. перебуває у шлюбі з Відповідачем. Від шлюбу подружжя має сина - [PERSON], [INFO], який на даний час проживає з Позивачкою. Разом з тим, протягом останнього часу спільне родинне життя не складається. Протягом останнього часу сторони не проживають як одна сім'я, ведуть окреме життя і спільного господарства не ведуть, надії на продовження подружніх стосунків не вбачають. У судовому засіданні Позивач позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату та час судового засідання, до суду не з'явився, причини неявки не повідомив. Враховуючи наявність у справі достатніх доказів щодо предмету спору, а також враховуючи думку Позивачки, яка заперечувала проти заочного розгляду справи, суд приходить до висновку відповідно до ст.169 ЦПК України здійснювати розгляд справи за відсутності Відповідача. Судом з'ясовано, що між [PERSON] (Відповідач), [INFO], та [PERSON] (Позивач), [INFO], 16 грудня 2006року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції м.Києва зареєстровано шлюб, про що в книзі реєстрації шлюбів 16 грудня 2006р. здійснено запис за №2171 та видано Свідоцтво про одруження. Після державної реєстрації шлюбу прізвища сторін визначені так: чоловіка - "[PERSON]", дружини "[PERSON]". Реєстрація шлюбу підтверджується Свідоцтвом про одруження від 12 вересня 2007р. (а.с.3). Від шлюбу подружжя має сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження від 13 жовтня 2007 року (а.с.4). На даний час дитина проживає з Позивачкою. Також встановлено, що Позивачка не вбачає можливості подальшого продовження шлюбних відносин і збереження шлюбу суперечило б її та Відповідача інтересам, а також інтересам дитини. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України (СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ч.1.ст. 110 СК України). Згідно з ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Беручи до уваги наведене, суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх дитини, а тому шлюб потрібно розірвати. Відповідно до ст.88 ЦПК України з Відповідача на користь Позивача підлягає стягненню сплачений при зверненні судовий збір. Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 104, 105, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-27 00:00:00

В грудні 2013 року ПАТ "Дельта Банк" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту в сумі 7208,57 грн., посилаючись на те, що відповідач прострочила сплату по кредитному договору. В судове засідання представник позивача не з'явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності з зазначенням згоди на заочний розгляд справи. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про день та час слухання справи повідомлена належним чином, відповідно до абз.5 ч.5 ст.74 ЦПК України, причину неявки суду не повідомила, тому відповідно до ст.169 ч.4, 224 ЦПК України суд проводить заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 30.08.2007 року [PERSON] уклала з ТзОВ «Комерційний банк «Дельта», правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк» кредитний договір №003-22000-300807, згідно якого їй було відкрито кредитну лінію на суму 3000 грн., при умові сплати відсотків за користування кредитом 29,90 річних та комісії. Сплату по кредиту відповідач провела частково та допустила заборгованість по сплаті кредиту, яка станом на 20.09.2013 року складає 7208,57 грн. Вказані обставини підтверджуються: кредитним договором №003-22000-300807 від 30.08.2007 року; тарифами; анкетою позичальника; анкетою клієнта; розрахунком заборгованості. Відповідно до ст.1054 ЦК України "За кредитним договором банк, або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти". Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику(грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідач умови кредитного договору не виконує, що є підставою для стягнення позики. Судові витрати становлять 229,40 грн. і відповідно вимог ст.88 ЦПК України підлягають до стягнення з відповідача.

Outcome: approved