Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-25 00:00:00

В червні 2018 року орган опіки та піклування Ружинської райдержадміністрації звернувся до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про позбавлення останніх батьківських прав відносно малолітніх дітей : [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що відповідачі мають троє дітей, які відповідно до рішення Ружинського районного суду Житомирської області від 18.04.2017р. були в них відібрані без позбавлення відповідачів батьківських прав. Однак, протягом часу, який пройшов з дня відібрання дітей, відповідачі своє ставлення до дітей не змінили: про здоров'я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток не піклуються, а тому повинні бути позбавленні батьківських прав. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала з наведених в позовній заяві підстав, пояснивши, що в 2017 році в зв'язку з неналежним виконанням [PERSON] та [PERSON] своїх батьківських обов'язків їхні діти були влаштувати у дитячі заклади. 2 В послідуючому відповідно до рішення суду від 18.04.2017р. малолітні діти відповідачів були поміщені в дитячий будинок сімейного типу. Проте за час перебування дітей у вказаному будинку відповідачі свою поведінку щодо них не змінили: дітей не провідують, не цікавляться їхнім здоров'ям, вихованням та розвитком. А тому є підстави для позбавлення відмовідачів батьківських прав. і вказане буде відповідати інтересам дітей, оскільки діти можуть бути усиновлені і мати батьків, які б піклувались про них. В судове засіданні відповідачі не з'явились, про причини своєї неявки суд не повідомили, відзивів на позовну заяву не подали, з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не звертались. Відповідно до ухвали суду від 23.10.2018р. проводився заочний розгляд справи. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, свідків, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступне. Відповідачі є батьками [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], що вбачається з копій актових записів про народження дітей (а.с.46, 47, 65). Відповідно до ч. 1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, зокрема, ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно з п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007р. №3 " Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до п. 15 вказаної Постанови ВСУ позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної ради України від 27.02.1991р. №789-ХІІ, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Згідно рішення Ружинського районного суду Житомирської області від 18.04.2017р. малолітні діти [PERSON], [INFO] , [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], були відібрані у їхніх батьків [PERSON] та [PERSON] та передані органу опіки і піклування для вирішення питання про їх влаштування. Також з [PERSON] та [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання малолітніх дітей в розмірі по 250 грн.щомісячно на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття (а.с.95-97). 3 Вказані діти відповідно до розпорядження голови Ружинської райдержадміністрації Житомирської області від 11.05.2017р. № 192 мають статус дітей , позбавлених батьківського піклування, та відповідно до Договору про організацію діяльності будинку сімейного типу від 30.05.2017р. перебувають на вихованні та спільному проживанні в будинку сімейного типу, створеного на базі прийомної сім'ї [PERSON] (а.с.98-99, 100). Згідно з висновком органу опіки та піклування Ружинської райдержадміністрації № 02-28/1559 від 15.06.2018р. [PERSON] та [PERSON] протягом року після відібрання у них малолітніх дітей заходів щодо покращення своїх побутових умов, які б дозволяли повернути їм дітей, не зробили, аліментів на утримання дітей не сплачують, станом здоров'я, моральним та духовним розвитком дітей не цікавляться. А тому, орган опіки та піклування вважав за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно їхніх малолітніх дітей (а.с.12). Свідок [PERSON], яка є матір'ю-вихователькою дітей [PERSON], в судовому засіданні пояснила, що за час перебування у неї вказаних дітей [PERSON] та [PERSON] здоров'ям дітей, їхнім розвитком не цікавляться, матеріальної допомоги на утримання дітей не надають. [PERSON] лише двічі за рік провідувала дітей і при цьому батьківської турботи про дітей не проявляла. В свою чергу старші діти -[PERSON] та [PERSON] не сумують з приводу тривалої відсутності батьків і висловлюють намір і надалі проживати в прийомній сім'ї. Вказане в судовому засіданні підтвердила і свідок [PERSON], яка працює директором центру спеціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Ружинської райдержадміністрації, та яка вказала, що за рік відколи малолітні діти були відібрані у [PERSON] та [PERSON], останні не цікавились долею дітей та не вживали та і не мали наміру вживати будь-яких заходів, щоб повернути дітей у свою сім1ю. Відповідно до ст. 14 Закону України "Про охорону дитинства" діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Конвенцією про права дитини визначено, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розумінні. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ст. 3). Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини (ст. 9). Однак, надані позивачем докази підтверджують свідоме нехтування батьками [PERSON] та [PERSON] своїми обов'язками відносно дітей та ухилення від їх виховання дітей, їхнього матеріального утримання, забезпечення морального та духовного розвитку. Думку дітей відносно вказаного суд позбавлений можливості заслухати в зв'язку з малолітнім віком дітей. З урахуванням викладеного суд приходить до висновку про необхідність позбавлення [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно їхніх малолітніх дітей. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідачі в на користь держави підлягають стягненню судові витрати.

Outcome: approved