Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-19 00:00:00

Державне підприємство «Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом"», в особі відокремленого підрозділу «Южно-Українська АЕС» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення витрат на підготовку фахівця в сумі 56029,00 гривень. Позивач мотивує свої вимоги тим, що 01.09.2008 року між ДП «НАЕК "Енергоатом"», Севастопольським національним університетом ядерної енергії та промисловості і [PERSON] був укладений договір № 2207-4/07-125-Ю про підготовку фахівця освітньо - кваліфікаційного рівня «Бакалавр». 01.01.2010 року між даними сторонами укладено договір про підготовку бакалавра за №2-10-05-Ю, строк навчання встановлено до 31.07.2012 року. Відповідач порушив умови договору, тому має відшкодувати позивачу витрати на його навчання в сумі 56029,00 гривень. В судовому засіданні представники позивача підтримали позовні вимоги, просили про задоволення позову. Пояснили, що відповідач повинен повернути кошти на вимогу пункт 5.1.2. договору № 2-12-106-10-Ю від 01.10.2012 року, в разі переведення особи за власним бажанням на контракту форму навчання. Тому, на підставі п. 5.1 Договору про підготовку спеціаліста/бакалавра відповідач має повернути позивачу вартість навчання в сумі 56029,00 гривень. Відповідач позов визнав частково, лише у частині відшкодування витрат на навчання у розмірі 43591,00 грн., а в решті позовних вимог, в частині витрат на програму розвитку університету в сумі 12438,00 грн. просив відмовити. Вислухавши представників позивача та відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 01 вересня 2008 року між ДП «НАЕК Енергоатом», Севастопольським національним університетом ядерної енергії та промисловості і [PERSON] був укладений договір № 2207-4/07-125-Ю (далі основний Договір) про підготовку фахівця освітньо - кваліфікаційного рівня «Бакалавр» по спеціальності «електричні станції». Термін дії договору до 30 червня 2012 року (а.с.16-17). 01.01.2010 року між ДП «НАЕК Енергоатом», Севастопольським національним університетом ядерної енергії та промисловості і [PERSON] укладено договір про підготовку бакалавра за №2-10-05-Ю, по спеціальності «електричні станції», строк навчання встановлено до 31.07.2012 року (а.с.10-12). Відповідно до п.5.1. вищезазначеного Договору відповідач зобов'язаний відшкодувати витрати, понесені на підготовку за весь час його навчання, в тому числі за освітньо - кваліфікаційним рівнем «Бакалавр», яка визначається Замовником відповідно до основного Договору, у випадках: п. 5.1.2 переведення особи за власним бажанням на контрактну форму навчання. Наказом №1924/ок від 04.10.2012 року [PERSON] студенту очної бюджетної форми навчання було надано академічну відпустку з 01.10.2012 по 31.08.2013 року, у зв'язку з хворобою (а.с.119). На підставі заяви [PERSON] від 01.10.2012 та заяви від 04.09.2013 року Наказом №275/ок від 06.09.2013 року [PERSON], що вийшов із академвідпустки, з 02.09.2013 року було відновлено на 5-ому курсі очної оплатної форми навчання (а.с.123). Таким чином судом встановлено, що відповідач був переведений на контрактну форму навчання за власним бажанням, що має наслідком відшкодування позивачу понесених витрат на його підготовку. 08.11.2013 року [PERSON] направлялось повідомлення за № 04/17239 про необхідність відшкодування витрат на підготовку фахівця по договору № 2-12-106-Ю від 01.10.2012 р. на суму 56029,00грн. в терміни з 01.12.2013 по 01.12.2014 р. щомісячно рівними частками (а.с.128). Відповідно до підпису на повідомленні про вручення поштового відправлення, дане повідомлення відповідач отримав 21.11.2013 року (а.с.130). Як видно із матеріалів справи, а саме розрахунку витрат на підготовку курсанта ЮУ АЕС [PERSON] у період з 01.09.2008 по 30.09.2012 сума заборгованості у розмірі 56029,00 грн., складається з 43591,00 грн. витрат на навчання і 12438,00 грн. витрат на програму розвитку університету (а.с.126-127). У зв'язку з тим, що строк погашення витрат на підготовку фахівця сплив, а витрати відповідачем не були погашені, а повідомлення залишено без відповіді, заборгованість до сьогоднішнього дня відповідачем не сплачено. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ст.626 ЦК України договір є підставою для виникнення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст.ст.525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Оскільки з наданого позивачем розрахунку вбачається, що вартість навчання відповідача в період з 01.09.2008 по 30.09.2012 р. складає 43591,00 грн., суд вважає, що саме така сума підлягає стягненню, оскільки відшкодування витрат на програму розвитку університету відповідачем умовами договорів про підготовку фахівця не передбачено, допустимих доказів витрат позивача саме на освіту відповідача в іншому розмірі ніж 43591,00 грн. суду не надано, тому в іншій частині позову слід відмовити. Згідно із ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Проте, позивачем не надано жодних доказів, які б свідчили про зобов'язання відповідача сплатити на його користь заборгованість у вигляді витрат на програму розвитку університету. Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивача полягає борг в сумі 43591,00 грн. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином стягненню з відповідача на користь позивача полягає 435,91 гривень судового збору.

Outcome: partial