Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-14 00:00:00

Підстава позову (позиція позивача): 01.06.2021 до Стрийського міськрайонного суду Львівської області надійшла позовна заява [PERSON] , в якій вона просить, в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя, стягнути на її користь з [PERSON] 1 531 977 грн. 50 коп. вартості належної їй Ѕ частки у спільному майні подружжя, а саме: житлового будинку загальною площею 156,6 м.кв., житловою площею 65,8 м.кв., що розташований на земельній ділянці площею 0,08 га, кадастровий номер 4611200000:08:007:0023, за адресою: [ADDRESS] ; нежитлового приміщення - гаражу 183-А , який розташований за адресою: [ADDRESS] ; автомобіля марки ЗАЗ, модель Lanos 2008 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , дата державної реєстрації 20.07.2010 та судові витрати у справі. В обґрунтування позову покликається на те, що 04 серпня 1994 року між нею та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстровано Стрийським відділом реєстрації актів громадянського стану у Львівській області, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено відповідний актовий запис за № 297. Від цього шлюбу у них народилось двоє синів [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які досягли повноліття. Перебуваючи в шлюбі, вони з відповідачем впродовж багатьох років мали спільний бюджет, вели спільне господарство, разом несли витрати щодо утримання житла, спільно приймали участь у придбанні речей домашнього вжитку. Також разом прийняли рішення про збільшення житлової площі та розпочали будівництво на земельній ділянці у м. Стрий, яку отримав у власність відповідач 26.10.2010 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку № ЯЛ055681. В будівництво будинку, впродовж багатьох років, вони вкладали разом фінанси та фізичні зусилля. Фактично завершено будівництво та будинок зданий в експлуатацію 11.01.2015, про що було подано Декларацію про готовність об`єкту нерухомості до експлуатації та 28.10.2015 виготовлено технічний паспорт. Усі документи та безпосередньо право власності на все майно впродовж багатьох років проживання відповідач реєстрував виключно за собою. Так, 28.01.2016 право власності на житловий будинок загальною площею 156,6 м.кв., житловою площею 65,8 м.кв., що розташований на земельній ділянці площею 0,08 га, кадастровий номер 4611200000;08:007:0023, за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано за відповідачем - [PERSON] . Згідно проведеної оцінки ПП «Оціночна компанія «Апекс» ринкова вартість вказаного будинку разом із земельною ділянкою, яка призначена для його обслуговування складає: будинок - 2 618 280 грн. та земельна ділянка - 225 940 грн. Також за час проживання в шлюбі за спільні кошти було придбано автомобіль марки ЗАЗ, модель Lanos 2008 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , дата державної реєстрації 20.07.2010. Вказаний транспортний засіб відповідач також зареєстрував за собою. На даний час у неї відсутній доступ до автомобіля, оскільки він безпосередньо знаходиться у користуванні та розпорядженні відповідача, а також у нього знаходиться свідоцтво про його реєстрацію, та згідно висновку ПП «Оціночна компанія «Апекс» визначено ймовірну ринкову вартість даного автомобіля, яка становить 88 860 грн. Також під час шлюбу відповідачем на підставі рішення суду було зареєстровано право власності на нежитлове приміщення - гараж [ADDRESS] . Вказаний гараж також був збудований за спільні кошти подружжя. Реєстрація права власності підтверджується витягом № 28620527 від 10.01.2011, виданим Комунальним підприємством «Стрийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації». Згідно Звіту про оцінку майна ринкова вартість гаражу становить 130 875 грн. Обсяг спільного сумісного майна подружжя та його загальна вартість становить: житловий будинок - вартість 2 618 280 грн.; земельна ділянка - вартість 225 940 грн.; автомобіль марки ЗАЗ - вартість 88 860 грн.; нежитлове приміщення гаражу 183-А - вартість 130 875 грн. Всього загальна вартість спірного майна становить - 3 063 955 гри. 00 коп., а відповідно Ѕ частка вартості майна становить - 1 531 977 грн. 50 коп., що є ціною позову. Рішенням Стрийського районного суду Львівської області від 06.05.2021 у справі № 456/1108/21, шлюб між нею та [PERSON] було розірвано. Внаслідок конфліктних стосунків та постійних сварок, відповідач в добровільному порядку не бажає вирішити майнові питання щодо розподілу спільного сумісного майна подружжя, натомість самовільно змінив замки на вхідних дверях спірного будинку та повідомив їй, що не бажає там її більше бачити, і до того ж в будинку є встановлена охоронна сигналізація. Гаражне приміщення та автомобіль також знаходяться у користуванні відповідача, без надання доступу до вказаного майна. Враховуючи наведені вище обставини та порушення майнових прав, [PERSON] вимушена звернутися до суду з позовом. Позивач [PERSON] в судовому засіданні просить позов задоволити, покликаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Зазначила, що 04 серпня 1994 року між нею та [PERSON] було укладено шлюб. Від шлюбу у них народилось двоє синів [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Стрийського районного суду Львівської області від 06.05.2021 шлюб між нею та [PERSON] розірвано. За час спільного проживання ними було збудовано будинок та гараж в ГК «Автомобіліст -2», придбано автомобіль. В будинку по [ADDRESS] залишився проживати відповідач. Зазначила, що чоловік постійно їй зраджував та зловживав алкоголем. Під час шлюбу вони працювали обоє та мали спільний бюджет, однак вона заробляла більше коштів, працюючи медсестрою та психологом в благодійній організації. [PERSON] працював медичним директором поліклінічної роботи. В 2010 році, в шлюбі вони придбали земельну ділянку, а починаючи з 2001 року по 2015 рік вони будували будинок, право власності на який зареєстровано у 2016 році за відповідачем. Будинок був збудований за спільні кошти подружжя. На будівництво даного будинку ними було витрачено 4 мільйони гривень. Ремонт другого поверху будику на даний час не завершено. У 2011 році вони збудували гараж. Зазначила, що вона проживає у квартирі, яку їй подарували батьки. Її заробітна плата за останні шість місяців становить 170 тисяч гривень. В 2018 році, за спільні кошти ними було придбано квартиру у м. Києві, вартість якої становила 720000, 00 грн. Дану квартиру було зареєстровано на їхнього сина [PERSON] . За спільні кошти вони покривали кредитні зобов`язання сина [PERSON] В судовому засіданні представник позивача [PERSON] - адвокат Олійник В.Б. позов підтримав та зазначив, що ні дружина, ні чоловік не зобов`язані доводити наявність права спільної сумісної власності на майно, набуте у шлюбі, оскільки воно вважається таким, що належить подружжю. Якщо ж заява, одного з подружжя, про те, що річ була куплена на її особисті кошти не буде належним чином підтверджена, презумпція права спільної сумісної власності подружжя залишиться непохитною. Таким чином, тягар доказування у справах цієї категорії покладено на того із подружжя, хто заперечує проти визнання майна об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Відповідно наведені аргументи представника відповідача, що [PERSON] не доведено належними та допустимими доказами про свою участь у зведенні та будівництві спірного будинку та участі у придбанні іншого майна не ґрунтуються на нормах матеріального права. Зазначив, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. Таким чином право приватної власності [PERSON] на земельну ділянку кадастровий номер 4611200000:08:007:0023 вважається припиненим після виникнення права спільної сумісної власності на об`єкт нерухомості, який побудовано на ній. Звернув увагу, що вибір способу захисту є виключним правом позивача, а фінансова неможливість відповідача виплатити кошти, які підлягають до стягнення не може бути підставою для відмови в позові Позиція відповідача: 16.09.2021 від представника відповідача [PERSON] - адвоката Івануса М.І. на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому він зазначив, що 04 серпня 1994 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб. Від шлюбу у них народилось двоє синів [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] , які досягли повнолітят. Відповідач не заперечує, що за час шлюбу розпочав будівництво будинку на земельній ділянці у м. Стрию, яку отримав у власність 26.10.2010, на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку № ЯЛ055681. Однак, позивач не брала жодної участі в його будівництві, придбанні матеріальних засобів та будівельних матеріалів, а тим паче не приймала фізичної участі в будівництві. Вищевказаний будинок дійсно був зданий в експлуатацію 11.01.2015, про що було подано Декларацію про готовність об`єкту нерухомості до експлуатації та 28.10.2015 виготовлено технічний паспорт, однак стан його готовності не є 100%. В даному будинку відсутні будь-які внутрішні роботи, не зроблений фасад та фактично будинок не може бути придатним для нормального життя. Відповідач не заперечує, що 28.01.2016 право власності на житловий будинок загальною площею 156,6 м.кв., житловою площею 65,8 м.кв., що розташований на земельній ділянці площею 0,08 га, кадастровий номер 4611200000:08:007:0023, за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано за [PERSON] . Позивачем проведено оцінку без огляду та фото фіксації, а відтак як зазначено в оцінці ринкова вартість вказаного вище будинку разом із земельною ділянкою, яка призначена для його обслуговування складає: будинок - 2618280 гри. та земельна ділянка - 225940 грн., однак така не відповідає реальній ринковій вартості. Відповідач не заперечує, що ним було придбано автомобіль марки ЗАЗ, модель Lanos 2008 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , дата державної реєстрації 20.07.2010. Також відповідачем не заперечується той факт, що на підставі рішення суду ним було зареєстровано право власності на нежитлове приміщення - гараж [ADDRESS] , реєстрація права власності підтверджується Витягом № 28620527 від 10.01.2011, виданим Комунальним підприємством «Стрийське міжрайонне бюро технічні інвентаризації». Позивач покликається на те, що згідно проведених оцінок обсяг спільного сумісного майна становить - 3063955 грн. 00 коп., а відповідно - частка вартості становить - 1977 грн. 50 коп., що є ціною позову. З даним критерієм відповідач категорично не погоджується, оскільки вищевказані оцінки були проведені без огляду нерухомого і рухомого майна, а відтак не є достовірними та не відповідають ринковим. Після розірвання шлюбу на підставі рішення Стрийського районного суду Львівської області від 06.05.2021 у справі № 456/1108/21, позивачка в подальшому перестала спілкуватись з відповідачем та в добровільному порядку відмовилась провести розподіл майна, хоча з приводу цього не заперечував відповідач. Позивач покликається, що внаслідок конфліктних стосунків та постійних сварок, відповідач в добровільному порядку не бажає вирішити майнові питання щодо розподілу спільного сумісного майна подружжя, що насправді не відповідає дійсності. Вигаданими є доводи позивача з приводу того, що відповідач самовільно без повідомлення позивачки змінив замки на вхідних дверях спірного будинку та повідомив їй що не бажає там її більше бачити, і до того ж в будинку встановлена охоронна сигналізація. Жодних доказів цьому не надано для суду. Позивач включає земельну ділянку з кадастровим номером 4611200000:08:007:0023, за адресою: [ADDRESS] , яку зареєстровано за [PERSON] в спільне майно подружжя, всупереч тому, що така одержана відповідачем шляхом первинної приватизації на підставі рішення сесії Стрийської міської ради та є його особистою власністю. Відповідач не має фінансової можливості сплатити розмір частки, який визначений позивачем, оскільки доходи останнього є не значними. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином був повідомленим про час і місце розгляду справи. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Іванус М.І. в судовому засіданні зазначив, що відповідач намагався врулювати спір у позасудовому порядку та готовий був укласти договір у нотаріуса. Відповідач визнає, що вказане у позовній заяві майно є спільною сумісною власністю, однак зазначає, що земельна ділянка була йому надана в особисту власність. Він згідний відшкодувати кошти, однак на даний час немає такої фінансової можливості. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії та рішення у справі. Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 16.08.2021 заяву [PERSON] про забезпечення позову задоволено частково та забезпечено позов шляхом накладення арешту на житловий будинок, загальною площею 156,6 м.кв., житловою площею 65,8 м.кв., що розташований на земельній ділянці площею 0,08 га, кадастровий номер 4611200000:08:007:0023, за адресою: [ADDRESS] , який згідно відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно належить на праві приватної власності [PERSON] , заборонивши останньому вчиняти дії щодо відчуження, дарування, передачі в оренду, заставу, а також вчиняти дії, що можуть привести до зменшення вартості або пошкодження даного нерухомого майна. Ухвалою судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 09.06.2021 відкрито провадження у справі та призначено справу до підготовчого судового засідання. Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 05.10.2021 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. Суд, заслухавши пояснення позивача [PERSON] та її представника - адвоката Олійник В.Б., пояснення представника відповідача [PERSON] - адвоката Івануса М.І., дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов слід задоволити з наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом. За вимогами ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Згідно з ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. В силу положень статей 21, 24, 41 Конституції України, статті 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, у тому числі щодо захисту права спільної часткової власності. В судовому засіданні встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до копії свідоцтва про укладення шлюбу, серії [NUMBER] , виданого 05 липня 1995 року Стрийським відділом реєстрації актів громадянського стану Львівської області, [PERSON] та [PERSON] 04 серпня 1994 року зареєстрували шлюб про, що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис № 297. Після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище « [PERSON] » /а.с.9/. Згідно копії рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 06 травня 2021 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 04.08.1994 Стрийським відділом реєстрації актів громадянського стану Львівської області, про що було зроблено актовий запис № 297 /а.с.10-13/. Як вбачається із відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, 28.01.2016 зареєстровано право приватної власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 156,6кв.м., житловою площею 65,8 кв.м. за [PERSON] , на підставі технічного паспорту, виданого Стрийським МБТІ 28.10.2015 /а.с.14-15/. Згідно відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, земельна ділянка, площею 0,08 га, кадастровий номер 4611200000:08:007:0023, за адресою: [ADDRESS] з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд зареєстрована за [PERSON] /а.с.14-15/. Як вбачається із відомостей з реєстру прав власності на нерухоме майно, «Автомобіліст-1» гаражний колектив, гараж [ADDRESS] зареєстрований на праві приватної власності за [PERSON] /а.с.15-16/. Відповідно до копії витягу про державну реєстрацію, виданого КП Львівської обласної ради «Стрийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» за [PERSON] зареєстровано право приватної власності на гараж «Автомобіліст-1» 183-А, за адресою: Львівська область, м. Стрий, вул. С. Стрільців, 24 , на підставі рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 05.10.2010 по справі № 2-2497/2010 /а.с.17/. Згідно інформації з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку, земельна ділянка, площею 0,08 га, кадастровий номер 4611200000:08:007:0023, за адресою: [ADDRESS] , з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд зареєстрована за [PERSON] /а.с.18-19/. Як вбачається з витягу з Єдиного державного реєстру Міністерства внутрішніх справ стосовно зареєстрованих транспортних засобів від 12.04.2021 за [PERSON] зареєстровано автомобіль марки ЗАЗ, модель Lanos 2008 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , дата державної реєстрації 20.07.2010 /а.с.20/. Відповідно до висновку про вартість майна, виконаного ПП «Оціночна компанія «Апекс» 23 квітня 2021 року, ринкова вартість житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 156,6кв.м., житловою площею 65,8 кв.м. становить 2618280, 00 грн. /а.с.21/. Згідно висновку про експертну грошову оцінку земельної ділянки, виконаного ПП «Оціночна компанія «Апекс» 23 квітня 2021 року, ринкова вартість земельної ділянки, площею 0,08 га, кадастровий номер 4611200000:08:007:0023, за адресою: [ADDRESS] , з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд становить 225940, 00 грн. /а.с.22/. Відповідно до висновку про вартість майна, виконаного ПП «Оціночна компанія «Апекс» 23 квітня 2021 року, ринкова вартість нежитлового приміщення - гаражу 183-А, за адресою: Львівська область, м. Стрий, вул. С. Стрільців, 24 становить 130875, 00 грн. /а.с.23/. Згідно висновку щодо ймовірної ринкової вартості, виконаного ПП «Оціночна компанія «Апекс» 27 квітня 2021 року, ймовірна ринкова вартість автомобіля марки ЗАЗ, модель Lanos 2008 року випуску, об`єм двигуна 1498 см3 становить 88860, 00 грн. /а.с.24/. Як вбачається з довідки про доходи КПН «Стрийської центральної міської лікарні» від 15.09.2021 за вих. № 738, [PERSON] працює у КНП «Стрийської центральної міської лікарні» на посаді медичного директора з поліклінічної роботи, загальна сума доходу, за період з 01.09.2020 по 31.08.2021 становить 217397, 66 грн. /а.с.65/. Вирішуючи позовні вимоги [PERSON] судом підлягають застосуванню наступні норми чинного законодавства. Для врегулювання спорів, які виникають із майнових відносин між подружжям, у тому числі колишнім, підлягають застосуванню передусім норми Сімейного кодексу України . Згідно зі статті 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до ЦК України. Відповідно до ч. 2 ст. 71 Сімейного кодексу України якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. У відповідності до ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Речі для професійних занять (музичні інструменти, оргтехніка, лікарське обладнання тощо), придбані за час шлюбу для одного з подружжя, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. У постанові Верховного суду від 05 вересня 2018 року у справі № 709/494/16-ц, провадження № 61-19909св18 та у постанові Верховного суду від 20 травня 2019 року у справі справа № 360/303/17-ц, провадження № 61-410св18 зазначено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, судам необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено частиною першою статті 63, частиною першою статті 65 СК України. Статтею 63 Сімейного кодексу України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Частиною 1 ст.69 Сімейного кодексу України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. Частиною першою статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17 та постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2018 року у справі № 235/9895/15-ц, від 05 квітня 2018 року у справі № 404/1515/16-ц. Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 р. N 11). Відповідно до речення другого пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 № 11 спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60,69 СК, ч. З ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2,3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Зазначені норми права припускають існування факту права спільної сумісної власності подружжя щодо кожної речі, набутої у шлюбі, незалежно від тієї обставини, хто є набувачем за договором, забудовником будівлі, та на чиє ім`я було зареєстровано право власності на таку річ. Відповідно до ч. 3 та 4 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. За правилами ч.1-3 ст.372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Постановою Пленуму Верхового Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз`яснено судам, що само по собі розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності подружжя на майно, набуте за час шлюбу. Не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою, до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто; речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть якщо вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя; кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, що належала особі, а також як відшкодування завданої їй моральної шкоди; страхові суми, одержані за обов`язковим добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувались за рахунок коштів, що бути особистою власністю кожного з них. Вирішуючи спори між подружжям про майно, повинні встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. З наведених положень випливає, що власність у сім`ї існує у двох правових режимах: спільна сумісна власність подружжя та особиста приватна власність кожного з подружжя. Підставами набуття права спільної сумісної власності подружжя є юридично визначений факт шлюбних відносин або проживання чоловіка і жінки однією сім`єю, а особистої приватної власності кожного з подружжя є, зокрема, поділ, виділ належної частки за законом та спадкування. Відповідно до Правової позиції, висловленої Верховним Судом України при розгляді справи № 6-2641цс15 - статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до пункту 3 частини першої статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй (йому) особисто. Згідно п.22 постанови Пленуму ВС України №11 від 21.12.2007 вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при не досягненні згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Мотивована оцінка доказів, наданих сторонами та висновки суду за результатами позову. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 04 серпня 1994 року зареєстрували шлюб. Після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище « [PERSON] », про, що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис № 297. Як вбачається з досліджених в судовому засіданні доказів, 28.01.2016 зареєстровано право приватної власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 156,6кв.м., житловою площею 65,8 кв.м. та на земельну ділянку, площею 0,08 га, кадастровий номер 4611200000:08:007:0023, за адресою: [ADDRESS] , з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за відповідачем [PERSON] . Окрім цього, 10.01.2011 за [PERSON] зареєстровано право власності на гараж 183-А , «Автомобіліст-1» за адресою: Львівська область, м. Стрий, вул. С. Стрільців, 24 , про що свідчить витяг про державну реєстрацію, виданий КП Львівської обласної ради «Стрийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації», на підставі рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 05.10.2010 по справі № 2-2497/2010. Також в судовому засіданні встановлено, що 12.04.2021 за [PERSON] зареєстровано автомобіль марки ЗАЗ, модель Lanos 2008 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , дата державної реєстрації 20.07.2010, про що свідчить витяг з Єдиного державного реєстру Міністерства внутрішніх справ стосовно зареєстрованих транспортних засобів. Слід зазначити, що рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 06 травня 2021 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 04.08.1994 Стрийським відділом реєстрації актів громадянського стану Львівської області, про що було зроблено актовий запис № 297 розірвано. Суд не бере до уваги твердження представника відповідача [PERSON] - адвоката Іванус М.І. про те, що позивач не брала жодної участі в будівництві будинку, придбанні матеріальних засобів та будівельних матеріалів, а тим паче не приймала фізичної участі в будівництві, оскільки майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. В судовому засіданні беззаперечно встановлено, що за час шлюбу сторонами було збудовано будинок за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 156,6кв.м., житловою площею 65,8 кв.м. та збудовано гараж 183-А , «Автомобіліст-1» за адресою: Львівська область, м. Стрий, вул. С. Стрільців, 24 . Крім цього, у шлюбі сторони придбали автомобіль марки ЗАЗ, модель LANOS 2008 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , дата державної реєстрації 20.07.2010. Враховуючи викладене та аналізуючи докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що вищевказане майно, було набуте сторонами як подружжям за час шлюбу, і воно належить їм на праві спільної сумісної власності, частки яких відповідно до ст. 70 СК України є рівними. Однак, представник відповідача [PERSON] - адвокат Іванус М.І. вказує, що позивач включає земельну ділянку з кадастровим номером 4611200000:08:007:0023, за адресою: [ADDRESS] , яку зареєстровано за [PERSON] в спільне майно подружжя, всупереч тому, що така одержана відповідачем шляхом первинної приватизації на підставі рішення сесії Стрийської міської ради та є його особистою власністю. Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. У Постанові Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», в п. 182 зазначено: «Відповідно до положень статей 81, 116 ЗК окрема земельна ділянка, одержана громадянином у період шлюбу в приватну власність шляхом приватизації, є його особистою приватною власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя, оскільки йдеться не про майно, нажите подружжям у шлюбі, а про одержану громадянином частку із земельного фонду. Якщо на такій земельній ділянці знаходиться будинок, будівля, споруда, що є спільною сумісною власністю подружжя, то у разі поділу будинку, будівлі, споруди між подружжям та виділу конкретної частини будинку, будівлі, споруди до особи, яка не мала права власності чи користування земельною ділянкою переходить це право у розмірі частки права власності у спільному майні будинку, будівлі, споруди у відповідності до статей 120 ЗК, 377 ЦК». У зв`язку з вищенаведеним, суд приходить до висновку, що житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 156,6 кв.м., житловою площею 65,8 кв.м., право приватної власності на який 28.01.2016 зареєстровано за [PERSON] , на підставі технічного паспорту, виданого Стрийським МБТІ 28.10.2015 є спільною сумісною власністю подружжя. При поділі майна суд виходить із того, що якщо між подружжям не досягнуто згоди про спосіб поділу спільного майна, то за позовом подружжя або одного з них суд може постановити рішення про присудження майна в натурі одному з подружжя, з покладенням на нього обов`язку компенсувати другому з подружжя його частку грішми. Слід зазначити, що згідно висновків про вартість майна, виконаного ПП «Оціночна компанія «Апекс» 23 квітня 2021 року, ринкова вартість житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 156,6кв.м., житловою площею 65,8 кв.м. становить - 2618280, 00 грн.; ринкова вартість нежитлового приміщення - гаражу 183-А, за адресою: Львівська область, м. Стрий, вул. С. Стрільців, 24 становить - 130875, 00 грн.; ринкова вартість земельної ділянки, площею 0,08 га, кадастровий номер 4611200000:08:007:0023, за адресою: [ADDRESS] , з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд - становить 225940, 00 грн. Згідно висновку щодо ймовірної ринкової вартості, виконаного ПП «Оціночна компанія «Апекс» 27 квітня 2021 року, ймовірна ринкова вартість автомобіля марки ЗАЗ, модель Lanos 2008 року випуску, об`єм двигуна 1498 см3 становить 88860, 00 грн. Всього загальна вартість спірного майна становить - 3 063 955 гри. 00 коп., а відповідно Ѕ частка вартості становить - 1 531 977 грн. 50 коп. Щодо доводів представника відповідача [PERSON] - адвоката Іванус М.І., про те, що вартість спірного майна не відповідає реальній ринковій вартості, оскільки оцінку проведено без огляду та фото фіксації суд звертає увагу, що такі доводи нічим не обґрунтовані. Суд звертає увагу, що згідно приписами ч. 1 ст. 81 ЦПК, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Слід зазначити, що доказів на підтвердження завищеної ринкової вартості майна, що проведена ПП «Оціночна компанія «Апекс» відповідачем не надано, іншої оцінки не проведено, клопотання про проведення експертизи не заявлялось. У зв`язку з вищенаведеним, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] слід задоволити та в порядку поділу спільного майна подружжя стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] - 1 531 977 грн. 50 коп. вартості належної їй Ѕ частки у спільному майні подружжя, а саме: житлового будинку загальною площею 156,6 кв.м., житловою площею 65,8 кв.м., що розташований на земельній ділянці площею 0,08 га, кадастровий номер 4611200000:08:007:0023, за адресою: [ADDRESS] , нежитлового приміщення - гаражу 183-А , який розташований за адресою: [ADDRESS] , а також автомобіля марки ЗАЗ, модель LANOS 2008 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , дата державної реєстрації 20.07.2010. З урахуванням вимог ст. 141 ЦПК України та задоволення позову, з відповідача, на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору за розгляд справи у сумі 11350 грн. 00 коп.

Outcome: approved