Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом, в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок із господарськими спорудами, який розташований в [ADDRESS] Заставнівського району в порядку спадщини за заповітом після смерті матері [PERSON], померлої [INFO] року. В мотивування позову посилається на те, що [INFO] року померла [PERSON] Після смерті останньої відкрилась спадщина, до якої входить житловий будинок, який розташований в [ADDRESS] Заставнівського району Чернівецької області. Згідно заповіту від 18.06.2007 року [PERSON] все своє майно заповіла [PERSON] Спадкоємців, котрі б мали право на обов"язкову частку в спадщині не має. Позивачка в установленому порядку прийняла спадщину, оскільки за її заявою заведено спадкову справу щодо майна [PERSON] На даний час позивачка звернулася до нотаріальної контори із заявою про отримання свідоцтва про право власності на спадщину, проте у видачі його їй відмовлено із-за відсутності правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві. В судове засідання позивачка не з"явилася, в заяві до суду просить справу розглядати у її відсутності, позов підтримуєть повністю. Представник територіальної громади в судове засідання не з"явився, в заяві до суду просить розглядати справу у його відсутності, позовні вимоги визнає повністю. Відповідно ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється у відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності вважає, що позовна заява обґрунтована та підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [INFO] року в с.Горошівці Заставнівського району Чернівецької області померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 07.07.2014 року (а.с.11). За нормами ст. 1216, 1217, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а тому прийняття спадщини частинами не можливе. Встановлено, що після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої входить житловий будинок з господарськими спорудами в [ADDRESS] Вказане спадкове майно, згідно заповіту від 18.06.2007 року (а.с.22), посвідченого секретарем виконкому Горошовецької сільської ради Заставнівського району Чернівецької області та зареєстрованого в реєстрі № 60, який на час відкриття спадщини змінений та скасований не був померла [PERSON] заповіла [PERSON]. Спадкоємців, котрі б мали право на обов"язкову частку спадкового майна спадкодавця відсутні. Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час смерті не проживав постiйно iз спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Встановлено, що на день смерті [INFO] року [PERSON] разом із нею ніхто не проживав, що підтверджується довідкою Горошовецької сільської ради №1448 від 01.11.2016 року (а.с.12). Позивач [PERSON] після смерті матері [PERSON] спадщину вчасно прийняла, оскільки звернулась в установлений шестимісячний строк до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, згідно якої було заведено спадкову справу за № 140/2014, що вбачається із витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі (а.с.26). Згідно ч.1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. З метою оформлення спадщини позивач звернулась до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на згадане спадкове майно, однак у видачі свідоцтва нотаріусом було відмовлено, оскільки не були надані належним чином оформлені документи, що посвідчують право власності на згадане майно за [PERSON], що вбачається з постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 26.10.2016 року (а.с.27). Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по введенню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 12.05.1985 року № 5-24/26, а згодом Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25.05.90 №69. Згідно довідки Горошовецької сільської ради № 1447 від 01.11.2016 року вбачається, що згідно запису у по господарській книзі Горошовецької сільської ради за особовим рахунком № 0426-3 та виписок з по господарської книги (а.с. 17-19) житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться по [ADDRESS] належав [PERSON] (а.с.20). Згідно довідки - характеристики Заставнівського РБТІ (а.с. 28), технічного паспорта (а.с.13-16) житловий будинок з погосподарськими будівлями розташований по [ADDRESS] Заставнівського району Чернівецької області належав [PERSON] і збудований у 1930-1970 роках, правовстановлюючі документи на нього не видавались. В п. 3.3. інформаційного листа Вищого Спецiалiзованого Суду України з розгляду цивільних i кримінальних справ вiд 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» сказано, що всi господарсько-побутові будiвлi та споруди у домоволодіннях, якi належать громадянам i були побудовані до Указу Президії Верховної Ради Української РСР вiд 22 січня 1979 року «Про боротьбу з самовільним будівництвом господарсько-побутових будівель», i під час технічної інвентаризації не були відображені в матеріалах інвентаризації як самовільні, не вiдносяться до категорії самовільних (самочинних). Також в даному листі зазначається, що записи у по-господарських книгах, при вирішенні питання про визнання права власності на житлові будинки i споруди у порядку спадкування, оцiнюються у сукупності з iншими доказами, таким як: рiшення про оформлення права власностi громадян на будинки, технiчним паспортом на будiвлi, документами про вiдведення в установленому порядку земельних дiлянок пiд забудову тощо. Частинами 3, 4 ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за умов якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Встановлено, що за життя [PERSON] набула право власності на вказаний житловий будинок, проте його не оформила належним чином. Відповідно до другого абзацу пункту 3.1 розділу ІІІ Порядку затвердженого Наказом від 19.03.2013р. №95 Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. На даний час позивачем, як спадкоємицею майна померлої [PERSON] за заповітом, виготовлено технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок (а.с.13-16). Відповідно ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема iз правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо iнше прямо не випливає iз закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.392 ЦК України в разi вiдсутностi документів на право власності, власник може вимагати визнання права власності в судовому порядку. Таким чином, сукупність зібраних у справі доказів, дають суду право зробити висновок, що позовні вимоги обґрунтовані і їх слід задовольнити з метою реалізації позивачем своїх законних спадкових прав. На підставі викладеного та

Outcome: approved