Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, яким просила: - встановити факт постійного проживання [PERSON] разом з [PERSON] на час відкриття спадщини, яка залишилася після смерті останньої за адресою: [ADDRESS] , а саме на день її смерті - [INFO] ; - визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] на квартиру [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області Арнаут О.В. їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку із тим, що позивачем було пропущено строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, якою позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти задоволення позову. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що позивач [PERSON] з 2013 року проживала разом із спадкодавцем [PERSON] . Перед смертю спадкодавець хворіла та потребувала стороннього догляду і позивач за нею доглядала, а потім і похоронила. Підтвердила факт проживання [PERSON] разом з [PERSON] на час відкриття спадщини, яка залишилася після смерті останньої за адресою: [ADDRESS] , а саме на день її смерті - [INFO] . Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що приблизно з грудня 2013 року [PERSON] почала проживати разом із спадкодавцем [PERSON] , оскільки остання потребувала стороннього догляду та [PERSON] за нею доглядала. Підтвердила факт проживання [PERSON] разом з [PERSON] на час відкриття спадщини, яка залишилася після смерті останньої за адресою: [ADDRESS] , а саме на день її смерті - [INFO] . Вислухавши пояснення позивача, представника позивача та свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту та визнання права власності на спадкове майно підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 25.09.2019 року закрито підготовче провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту та визнання права власності на спадкове майно та справу призначено до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] належала квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право особистої власності на житло № 1090 від 04.10.1994 року, видане Ізмаїльським міжміським бюро технічної інвентаризації, зареєстроване в реєстровій книзі за № 68 а-80. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 31.08.2018 року, виданого Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції, [PERSON] померла [INFO] . Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ст. 1216 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкуванням здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України - спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України - спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Статтею 1233 ЦК України передбачено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до заповіту від 09 липня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Гнесько В.Г., зареєстрованого в реєстрі за №1237 [PERSON] належну їй на праві власності квартиру [ADDRESS] заповіла [PERSON] , [INFO] . Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Як було встановлено в судовому засіданні, [PERSON] на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем [PERSON] не проживав та до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не звертався, тому вважається таким, що не прийняв спадщину відповідно до вимог ст. ст. 1268, 1269 ЦК України. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Спадкоємців за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] немає. Відповідно до ст. 1262 ЦК України, у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця його баба та дід, як з боку батька, так і з боку матері. Спадкоємицею за законом другої черги після смерті [PERSON] є її рідна сестра [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 01.03.1948 року, виданого відділом РАЦСу м. Казань, свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 22.02.1951 року виданого Ізмаїльським міським бюро РАЦСу УРСР та свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 09.10.1971 року, виданого Ізмаїльським міським бюро РАЦСу, згідно якого [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] ». Факт того, що [PERSON] на час відкриття спадщини проживала разом із спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини, а саме [INFO] за адресою: [ADDRESS] підтверджено поясненнями свідків [PERSON] та [PERSON] допитаними в судовому засіданні. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Приймаючи до уваги, що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог про визнання права власності в зв`язку з чим задовольняє позов. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved