Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-06 00:00:00

До Рівненського міського суду Рівненської області звернувся з позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкової трансмісії та в порядку спадкування за законом. В обґрунтування своїх позовних вимог вказує, що [INFO] помер його дід - [PERSON] . Померлому [PERSON] на праві приватної спільної часткової власності належала 1/4 квартири за адресою: [ADDRESS] . На момент смерті, [INFO] , [PERSON] був зареєстрований за адресою [ADDRESS] . Після смерті діда, батько позивача, [PERSON] , був спадкоємцем першої черги після померлого батька [PERSON] . Разом з батьком позивача, спадкоємицею першої черги також була батькова рідна сестра - [PERSON] . Після того як позивач звернувся до нотаріуса, йому стало відомо, що частина майна, яка належала його дідові - [PERSON] , вже успадкована його тіткою, [PERSON] та проведені відповідні реєстраційні дії на її ім`я. Батько позивача - [PERSON] не встиг прийняти спадщину після свого батька - [PERSON] , оскільки [INFO] він також помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть в матеріалах справи. На момент смерті [PERSON] його син [PERSON] був зареєстрований та проживали разом за адресою [ADDRESS] . Тобто, батько позивача [PERSON] на момент смерті свого батька був зареєстрований та проживав з ним за однією адресою, а тому в силу ч.З ст. 1268 ЦК України, вважається таким, що прийняв спадщину автоматично. На момент смерті батьку позивача [PERSON] на праві приватної спільної часткової власності належала 1/4 квартири за адресою: [ADDRESS] . Після смерті батька позивач у встановленому законом порядку звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак, отримав відмову від нотаріуса та не зміг її прийняти у зв`язку з тим, що «згідно гл. 10 п. 4 підпункту 4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві, та витягу з реєстру прав власності (гл. 10 п. 4 підпункту 4.18).». Звернувшись до своєї тітки, [PERSON] (відповідачка у даній справі) позивач не отримав жодних пояснень та документів, зокрема: свідоцтво про право на спадщину, правовстановлюючі документи на майно (квартиру), які в неї знаходяться. В інтересах позивача - [PERSON] на адресу Відповідача - [PERSON] було надіслано адвокатський запит з проханням надати для [PERSON] , або для нотаріуса оригінал правовстановлюючих документів на квартиру [ADDRESS] . Однак, вищезазначений запит повернувся до відправника як такий, що не вручений. Відповідно до довідки від 01.12.2020, виданої приватним нотаріусом Здолбунівського районного нотаріального округу Бондаренком О.В. про те, що [PERSON] є єдиним спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] . Крім того, позивач для реалізації свого права на спадкування за законом звертався із заявою до КП Рівненського міського БТІ виконавчого комітету Рівненської міської ради про надання йому дубліката свідоцтва про право власності на квартиру за адресою [ADDRESS] . Однак, листом №6 від 04.01.2021 КП Рівненським міським БТІ виконавчого комітету Рівненської міської ради надано відмовну відповідь. Тому, позивач просить суд визнати за ним право власності на спадкове майно за законом в порядку спадкової трансмісії на 1/8 квартири за адресою: [ADDRESS] , частини спадкового майна [PERSON] та визнати за ним право власності на спадкове майно за законом на 1/4 квартири за адресою: [ADDRESS] , частини спадкового майна [PERSON] . Ухвалою суду від 22.02.2021 по вказаній справі було відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання на 29 березня 2021 року. Ухвалою суду від 22.02.2021 було задоволено клопотання позивача про витребування доказів у Першої Рівненської державної нотаріальної контори та у Приватного нотаріуса Здолбунівсього районного нотаріального округу Рівненської області Бондаренка О.В. Ухвалою суду від 27.04.2021 підготовче провадження у справі відкладене на 03.06.2021. Ухвалою суду від 03 червня 2021 року підготовче провадження у справі закрито. Призначено справу до судового розгляду по суті на 12:00 год. 07 липня 2021 року з повідомленням (викликом) сторін. Позивач в судове засідання не з`явився, ним було подано заяву про розгляд справи без його участі та участі його представника, у якій також вказано, що позивач позовні вимоги підтримує, у разі неявки відповідачів проти заочного рішення не заперечує. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату і час розгляду справи, про причини неявки суд не повідомили. На підставі ч.6 ст.128 ЦПК України судові повістки надсилалась разом з копіями відповідних документів разом з розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення. На адресу суду надійшли поштові повідомлення з відмітками "адресат відсутній за вказаною адресою". Крім цього, виклики відповідачів було здійснено через оголошення на офіційному веб-порталі "Судова влада України". Враховуючи вказані факти, згоду позивача, суд вважає за можливе у відповідності до ч. 4ст. 223 ЦПК України постановити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. В порядку ст.280 ЦПК України, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, на підставі наявних у справі доказів та неявки відповідача в судове засідання без поважних причин, хоча відповідач був повідомлений про дату та час судового засідання належним чином. В порядку ч.2 ст.247 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розглядйого справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989 Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (AlimentariaSandersS.A. v. Spain). Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України»). Враховуючи позицію позивача та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Згідно з копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Рівненським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області 17.01.2018, актовий запис № 730, [PERSON] помер [INFO] . Згідно з копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Здолбунівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області 22.11.2019, актовий запис № 273, [PERSON] помер [INFO] . Відповідно до копії свідоцтва про право власності на житло, виданого 27.08.2009 Виконавчим комітетом Рівненської міської ради, квартира [ADDRESS] належала на праві спільної часткової власності [PERSON] - 1/4 частки, [PERSON] - 1/4 частки, [PERSON] - 1/4 частки та [PERSON] - 1/4 частки. Згідно з копією довідки № 5610/14-110 від 20.01.2017, виданої Рівненським міським відділом Управлінням державної міграційної служби України для [PERSON] , [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 08.10.1980 по 18.05.2011, був знятий з реєстраційного обліку у зв`язку зі смертю. Відповідно до копії довідки № 5610-160/5610.2-21 від 30.01.2021, виданої Рівненським міським відділом Управлінням державної міграційної служби України для [PERSON] , [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 09.07.1994 по 19.08.2015, був знятий з реєстраційного обліку у зв`язку зі смертю. В інтересах позивача до Першої Рівненської Державної нотаріальної контори було надіслано адвокатський запит №Б/Н від 13.01.2021 з проханням надати інформацію чи був зареєстрований [PERSON] як спадкоємець після свого померлого батька [PERSON] та чи видавалось для [PERSON] свідоцтво про прийняття спадщини після померлого [PERSON] . Листом №39/01-16 від 19.04.2021 Першою Рівненською Державною нотаріальною конторою надано відмову у надані запитуваної інформації. Згідно з копією листа №6 від 04.01.2021 КП Рівненським міським БТІ виконавчого комітету Рівненської міської ради надано відмовну відповідь, яку мотивовано тим, що для отримання дублікату свідоцтва про право власності на об`єкт нерухомого майна необхідно мати: заяву зі згодою всіх повнолітніх співвласників житла, а також копії паспортів співвласників житла та оголошення про втрату свідоцтва в друкованих засобах масової інформації. Згідно з копією довідки від 01.12.2020, виданої приватним нотаріусом Здолбунівського районного нотаріального округу, Рівненської області Бондаренко О.В. для [PERSON] , спадкова справа № 67/2019, щодо майна належного [PERSON] знаходиться в провадженні [PERSON] , єдиним спадкоємцем першої черги, який прийняв спадщину після смерті [PERSON] є його син [PERSON] , свідоцтва про право на спадщину по вказаній спадковій справі не видавалось. Відповідно до копії спадкової справи № 114/2020, заведеної Першою рівненською державною нотаріальною конторою 02.04.2020, до майна померлого [INFO] [PERSON] , після його смерті було подано заяву про прийняття спадщини за законом [PERSON] 02.04.2020 і їй було видане свідоцтво про право на спадщину за законом, згідно з яким вона успадкувала 1/4 частки квартири [ADDRESS] . Відповідно до копії спадкової справи № 67/2019, заведеної приватним нотаріусом Здолбунівського районного нотаріального округу, Рівненської області Бондаренко О.В. 29.11.2019, до майна померлого [INFO] [PERSON] , після його смерті було подано заяву про прийняття спадщини за законом [PERSON] 28.02.2020 та [PERSON] 29.11.2019. Згідно зі ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. У положеннях ст. 1258 ЦК України вказано, що спадкоємці за законом одержують своє право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. За ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з ч.1 ст. 1276 ЦК України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкодавцеві з часу відкриття спадщини. Після смерті [PERSON] спадщину прийняла його дочка [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину. Враховуючи той факт, що батько позивача [PERSON] не оформив свого права на частку спадкового майна в порядку спадкування після смерті його батька [PERSON] , тому право на прийняття належної йому спадщини в порядку ч.1 ст. 1276 ЦК України перейшло до його спадкоємця - позивача [PERSON] в порядку спадкової трансмісії. Таким чином, позивач у справі є спадкоємцем [PERSON] за спадковою трансмісією. Оскільки, у даному випадку питання про право на спадщину не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право на спадщину, тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом визнання права на вищевказане спадкове майно за позивачем у порядку спадкування. Згідно з п. 21 Постанови Пленуму Верховного суду України від ЗО травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» встановлено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті З СК про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Статтею 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також в разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи те, що позивач не має іншої можливості захистити своє право на спадщину, суд вважає, що відповідно до ст. 16 ЦК України, його цивільне право підлягає захисту шляхом визнання за ним права. Аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи норму ч. 4 ст. 206 ЦПК України, виходячи із принципів розумності, виваженості, справедливості, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача в заявлених ним межах та про існування правових підстав для їх задоволення. Крім того, відповідно до статті 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Разом з тим, відповідно до ухвали суду від 22.02.2021 позивача було звільнено від сплати судового збору, у зв`язку з чими на підставі ч. 6 ст. 141 ЦПК України з відповідачів належить стягнути порівну в дохід держави судовий збір в сумі 908,00 грн.

Outcome: approved