Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-28 00:00:00

В червні 2017 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Позовні вимоги мотивовано тим, що матір позивача зверталася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання [PERSON] Так, рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 23.11.2004 року з [PERSON] було стягнуто аліменти в розмірі ? частини від усіх видів його доходу на утримання до повноліття доньки. 18 листопада 2016 року [PERSON] виповнилося вісімнадцять років і стягнення аліментів було припинено. Однак, позивач продовжує навчання у Вінницькому національному аргарному університеті, денна форма. Термін навчання становить чотири роки, тобто по 2020 рік. Плата за навчання становить 30\~000 грн. за курс навчання. Позивач зазначає, що вона самостійних доходів немає, тому вона перебуває в скрутному матеріальному становищі та потребує матеріальної допомоги батьків. Матір позивача надає посильну допомгу, а батько не бажає добровільно надавати матеріальну допомогу на період навчання. [PERSON] працює неофіційно та отримує достатній рівень доходу, житлом забезпечений, інших утриманців немає. Враховуючи вищевикладене, [PERSON] звернулася до суду з даним позовом та просить стягнути з відповідача аліменти на її користь в твердій грошовій сумі у розмірі 1\~000 грн. щомісячно, починаючи стягнення з її звернення до суду з даним позовом на весь період її навчання, але не більше ніж до досягнення 23-х річного віку. Також просила стягнути витрати на правову допомогу в сумі 400 грн. В судовому засіданні позивач позов підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково в сумі 313,00 грн. щомісячно, а саме кошти за оплату навчання. Решту позовних вимог не визнав, оскільки позивач не відноситься до нього як до батька. Додав, що він опікується хворою матір'ю. Просив позов задовольнити частково. Вислухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-АМ № 300060, виданого 30.12.2014 року відділом ДРАЦС реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області (а.с. 7). Згідно повторного свідоцтва про розірвання шлюбу серії І-АМ № 083152, виданого 06.05.2014 року відділом ДРАЦС реєстраційної служби Вінницького МУЮ у Вінницькій області, судом встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 12.11.2004 року (а.с. 6). Слід зазначити, що рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 23.11.2004 року з [PERSON] було стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини від всіх видів його заробітку, але не менше неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, щомісячно, починаючи з 19.10.2004 року до її повноліття (а.с. 8). З довідки Вінницького національного аграрного університету, факультету менеджменту та права № 25 від 03.02.2017 року, судом встановлено, що [PERSON] є студентом денної контрактної форми навчання, 1 курсу факультету менеджменту та права Вінницького національного аграрного університету, ІV рівня акредитації. Термін навчання з 01.09.2016 року по 31.08.2017рік (а.с. 5). Разом з тим, суд звертає увагу, що 12.08.2016 року між Вінницьким національним аграрним університетом та [PERSON] було укладено договір про навчання терміном на 4 роки (а.с. 3). Як вбачачється з довідки про склад сім'ї від 30.03.2017 року, [PERSON] зареєстрована за адресою: [INFO] (а.с. 4). Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.\~\~\~ Згідно п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обовязкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у звязку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.\~\~\~\~\~\~\~\~ Виходячи з положень вищевказаної статті, утримання дитини є рівною мірою обовязком як матері, так і батька. А тому суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти на її утримання, оскільки встановлено, що вона навчається на денній формі навчання та самостійного заробітку не має. У зв'язку з навчанням потребує витрат на одяг, підручники та інше. Визначаючи розмір аліментів, які слід стягнути з відповідача на утримання повнолітньої доньки на час її навчання, суд виходить з положень ст.ст. 182, 200 СК України. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. При визначені розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків. Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 СК України) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. З пояснень наданих в судовому засіданні сторонами, суд вбачає, що між ними не досягнуто згоди щодо розміру аліментів. В звязку з цим, суд вирішує стягнути аліменти виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Так, відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2017 року становить 1600 грн. Оскільки утримання дитини є рівною мірою обовязком як матері, так і батька, тому, суд вважає, за необхідне стягнути аліменти в розмірі половини прожиткового мінімуму, тобто 800 грн. Судом враховується, що відповідач є працездатною особою, працює не офіційно, в зв'язкуз чим, відповідно до норм законодавства, не вважається безробітнім, оскільки не стоїть на обліку в центрі зайнятості, інших утриманців не має та вважає, що аліменти з нього слід стягнути у розмірі 800 грн. щомісячно, на час навчання доньки, але не довше досягнення нею 23-річного віку. Суд не приймає до уваги твердження відповідача [PERSON] про те, що він опікується хворою матір'ю, оскільки жодного доказу на підтвердження даного факту суду надано не було. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Також суд критично ставить до наданих відповідачем квитанцій про сплату аліментів, в звязку з тим, що вони стосуються періоду до звернення [PERSON] в суд з даним позовом. Питання про стягнення коштів за період до звернення в суд, тобто до 08.06.2017 року, позивач не ставить. Разом з тим, з наданих відповідачем квитанцій вбачається, що за період перебування справи в суді, [PERSON] не виконував свій батьківський обовязок, тобто не сплачував аліменти. Виходячи із вищевикладеного, засад розумності і справедливості, а також забезпечення інтересів повнолітньої [PERSON], суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на її утримання в розмірі 800 грн. щомісячно, починаючи з 08.06.2017 року на час її навчання, але не довше досягнення нею 23-річного віку. Згідно зі ст. 88 ЦПК України, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню 640,00 грн. судового збору та на користь позивача витрати на оплату правової допомоги в розмірі 400 грн., що підтвердженні документально (а.с. 30). У відповідності до ст. 367 ЦПК України, суд допускає рішення в частині стягнення аліментів до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: partial