Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-02 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області в березні 2019 року надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про поділ майна, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Позов мотивований тим, що 10.09.2010 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб. За час шлюбу їх сім`я отримала у приватну власність квартиру в багатоквартирному будинку, яка була приватизована на ім`я дружини [PERSON] . У зв`язку з цим виконком Вінницької міської ради видав свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 62,8 кв.м. Свідоцтво на ім`я [PERSON] № 2314 від 14.10.2010 року, яке зареєстровано в реєстрі прав власності на нерухоме майно 04.12.2010 року. Проте спільне життя не склалося і [PERSON] ініціювала розлучення, подавши позов до суду. Позивач зазначає, що вони з відповідачем розпочали проживати у цивільному шлюбі з 10.03.1999 року, впродовж 20 років фактичного спільного сумісного життя, вони проживали разом, мали дійсні шлюбні права та обов`язки подружжя, спільний бюджет, разом виховували дочку відповідача [PERSON] . За 20-річний період фактичного подружнього життя й по даний час дружина [PERSON] працює водієм трамваю Трамвайно-тролейбусного ДЕПО м. Вінниці, завдяки чому мала житло в службовому гуртожитку та перебувала зареєстрованою в черзі осіб, що потребують поліпшення житлових умво. З 1999 року по 2014 рік [PERSON] разом в якості чоловіка проживав з [PERSON] в службовому гуртожитку за адресою: [ADDRESS] . У зв`язку з цим в 2000 році [PERSON] продав належну йому на праві власності за договором дарування квартиру за адресою: [ADDRESS] за 7500,00 доларів США, Отримані кошти від продажу спочатку інвестував у купівлю автобуса «Богдан» на якому працював та який продав у 2002 році. У 2006 році [PERSON] об`єднавшись з [PERSON] , спільно придбали автомобіль MAN 19.414 FLT, який продали у 2007 році, за результатами чого від продажу [PERSON] отримав 11000 доларів США своєї частки. З 2007 року по 2010 роки вказана сума коштів зберігалася [PERSON] разом з [PERSON] для інвестування в поліпшення сімейних житлових умов, до моменту коли настане черга [PERSON] на таке поліпшення. Відповідно з настанням черги [PERSON] внесла кошти [PERSON] від свого імені для інвестування в будівництво. З 28.09.2009 року по 18.02.2014 року [PERSON] працював у м. Москва на підприємстві «Мосгортранс». У зв`язку з вищенаведеним [PERSON] звернувся до суду та просив розділити між [PERSON] та [PERSON] спільне сумісне майно подружжя, яке складається з квартири [ADDRESS] , загальною площею 62,8 кв.м. в рівних частках та припинити право спільної сумісної власності. Визнати за [PERSON] право власності на Ѕ ідеальної частки квартири [ADDRESS] , загальною площею 62,8 кв.м. До початку розгляду справи по суті відповідач подала зустрічний позов до [PERSON] про\~визнання особистої\~приватної власності\~на квартиру. Позов мотивований тим, що 10.09.2010 року сторони зареєстрували шлюб. Спірна квартира [ADDRESS] а не була отримана [PERSON] в порядку приватизації, а набута у зв`язку з укладенням договору № Л608 про участь у фонді фінансування будівництва від 30.06.2009 року укладеного між [PERSON] та АКБ «Аркада». Відповідо до п. 1.1 договору [PERSON] на підставі Правил фонду фінансування будівництва за програмою УКБ Вінницької міської ради дала згоду на участь у ФФБ та передає кошти банку в управління з метою отримання у власність об`єкта інвестування. Відповідно до п. 1.9 договору об`єкт будівництва житловий будинок, що споруджується УКБ Вінницької міської ради за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] зазначає, що договір № Л608 про участь у фонді фінансування будівництва був укладений нею 30.06.2009 року, а зареєстрували шлюб сторони 10.09.2010 року. На виконання взятих на себе зобов`язань позивачем були внесені грошові кошти по договору № Л608 про участь у фонді фінансування будівництва від 30.06.2009 року. [PERSON] зазначає, що за рахунок своїх особистих коштів було про інвестовано в спірну квартиру в період до укладення шлюбу з відповідачем, а отримання свідоцтва про право власності на спірну квартиру позивачем та реєстрації в реєстрі прав власності на нерухоме майно 14.10.2010 року не може бути підставою для визнання даної квартири спільною сумісною власністю подружжя. У зв`язку з вищенаведеним [PERSON] звернулася до суду із зустрічним позовом та просила визнати квартиру [ADDRESS] особистою приватною власністю [PERSON] . Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні первісний позов із зміненими підставами позову підтримали, в задоволенні зустрічного позову просив відмовити. Представник [PERSON] [PERSON] проти первісного позову заперечує повністю, зустрічну позовну заяву підтримує та просить її задовольнити у повному обсязі. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила що [PERSON] розпочав спільно проживати з її матір`ю [PERSON] та з нею у 1999 році. Позивач [PERSON] вів її до першого класу. Коли [PERSON] почав проживати спільно з [PERSON] , у нього була квартира поблизу м`ясокомбінату, яка не подобалась [PERSON] і він її продав, частину грошей відклав, а за якусь частку придбав грузовий автомобіль із знайомим. Свідок зазначає, що батько постійно працював, працював далекобійником, потім працював у м. Києві, постійно забезпечував їх сім`ю. Приблизно у 2010 році матері та її колегам у трамвайно тролейбусному управлінні запропонували взяти муніципальне житло, перший внесок був 30%, а іншу суму розбили на рік. Батько [PERSON] вирішив продати автомобіль, щоб сплатити тих 30% від суми і щомісяця сплачувати. Згодом батько поїхав до Москви та працював там водієм автобусу, часто працював у дві зміни і щомісяця передавав матері кошти аби вона сплачувала за квартиру. Після того, яка батько виплатив за квартиру, останній продовжував там працювати, адже потрібно було зробити там ремонт та облаштувати житло. Також свідок пояснила, що усі 20 років, що вона знає свого батька, він жив для них із матір`ю, робив все для того, щоб вони жили чудово. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що позивач [PERSON] проживав в шлюбі з [PERSON] з 1999 року і за цей час він продав квартиру, а в подальшому [PERSON] разом із [PERSON] придбали автомобіль MAN і коли треба було внести заставу на квартиру, вони продали даний автомобіль. За результатами чого від продажу [PERSON] отримав 11000,00 доларів США і вніс кошти на квартиру. Свідок [PERSON] , який являється батьком [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що його син проживав із [PERSON] з 1999 року по 2019 рік. Останні взяли квартиру на виплату. За перший внесок [PERSON] вніс 11000,00 доларів США. [PERSON] продав квартиру по [ADDRESS] і їм не вистачало на перший внесок 2000,00 доларів США, які батько [PERSON] їм дав. Згодом син [PERSON] працював у Москві, висилав зароблені гроші [PERSON] . По справі встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 10.09.2010 року уклали шлюб, актовий запис № 19, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 10.09.2010 року. Рішенням Вінницького\~міського суду\~Вінницької області\~від 03.06.2019\~року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 10.09.2010 року виконавчим комітетом Селищенської сільської ради Літинського району Вінницької області, актовий запис 19. 14.10.2010 року виконком Вінницької міської ради видав свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 62,8 кв.м. Свідоцтво видано на ім`я [PERSON] № 2314 від 14.10.2010 року, яке зареєстровано в реєстрі прав власності на нерухоме майно 04.12.2010 року. 30.06.2009 року [PERSON] та Акціонерний комерційний банк "Аркада", відповідно до ЗУ "Про фінансово - кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю" уклали цей договір про участь у фонді фінансування будівництва. Відповідо до п. 1.1 договору [PERSON] на підставі Правил фонду фінансування будівництва за програмою УКБ Вінницької міської ради дала згоду на участь у ФФБ та передає кошти банку в управління з метою отримання у власність об`єкта інвестування. Відповідно до п. 1.9 договору об`єкт будівництва житловий будинок, що споруджується УКБ Вінницької міської ради за адресою: [ADDRESS] . Згідно ч. 3\~ст.\~368\~ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, квартира придбана в період перебування сторін у шлюбі, тобто вона є спільною сумісною власністю подружжя. Відповідно до\~ст.\~60\~СК України майно, набуте подружжям під час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно\~ст.\~63\~СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до\~ст.\~69\~СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Оскільки спірне майно є спільною сумісною власністю сторін по справі, то частки кожного з них є рівними. За роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статями\~69,\~72 СК України\~та\~ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Вирішуючи спори між подружжям, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. Відповідно до\~ст.\~372\~ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Частинами 1, 2\~ст. 70 СК України\~встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема, якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Таким чином, частки майна дружини та чоловіка при поділі майна, що є їх спільною сумісною власністю, є рівними. Рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними), та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 65 СК\~(п. 30\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»). За змістом\~ст. 71 СК України\~майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених\~Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Частиною 3\~ст. 372 ЦК України\~встановлено, що у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Таким чином, враховуючи, що набута сторонами в період шлюбу квартира є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, суд дійшов висновку про її поділ між сторонами, виходячи з правил рівності часток подружжя в спільному майні, по 1/2 частині. Суд критично ставиться до заперечень сторони відповідача за первісним позовом, про те, що спірна квартира була придбана за її особисті кошти, які нею отримані до реєстрації шлюбу, виходячи з наступного. Відповідачем за первісним позовом не доведено походження коштів, за яким вона вносила по договору № Л608 про участь у фонді фінансування будівництва. Згідно довідки № 0053 від 16.05.2006 року позивач [PERSON] проживає по [ADDRESS] разом із сім`єю [PERSON] та [PERSON] . Суд бере до уваги твердження свідка [PERSON] , яка являється донькою [PERSON] , яка підтвердила, що [PERSON] розпочав спільно проживати з нею та з її матір`ю [PERSON] у 1999 році. Також дане підтверджується і показаннями свідків [PERSON] і [PERSON] . Як вбачається з копії договору купівлі продажу від 07.12.2002 року позивач [PERSON] продав [PERSON] , [PERSON] квартиру під номером [ADDRESS] . В період шлюбу відповідач за первісним позовом [PERSON] працював у м. Москві, Російська Федерація на підприємстві «Мосгортранс», що підтверджується записами в трудовій книжці. Як вбачається з виписки про отримання грошових коштів [PERSON] по системі «Аваль-Експрес», то остання за період з 22.01.2010 року по 13.02.2014 року отримала від [PERSON] 42300,00 доларів США. На переконання суду сукупність досліджених в судовому засіданні обставин свідчить, що дані кошти, зокрема в тому числі також, витрачались на придбання квартири та в подальшому на її оздоблення. Сторони по справі не посилались на наявність фактів зі сторони будь-кого з них щодо не дбання про матеріальне забезпечення сім`ї, приховування, знищення чи пошкодження спільного майна, в тому числі спірного, витрачання його на шкоду інтересам сім`ї, що могло б зменшити частику одного з них у спірному майні в контексті ч. 2\~ст. 70 СК України. Інших доказів, які б мали істотне значення для вирішення спору, сторонами не надано. З урахуванням встановлених обставин справи, суд прийшов до висновку про можливість задоволення позову [PERSON] про поділ\~майна,\~що є\~об`єктом\~спільної сумісної\~власності подружжя та відмову у задоволенні зустрічного позову про визнання особистої приватної власності.

Outcome: approved