Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] , [INFO] , на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , яка продовжує навчання у Херсонському державному університеті в розмірі 2000 грн., щомісяця, починаючи з дати подання позову та до закінчення навчання чи до досягнення нею двадцяти трьох років і додаткові витрати на оплату навчання доньки в розмірі 11 900 грн., згідно договору про навчання № 601514 від 20 серпня 2018 року. Мотивуючи свої вимоги, позивач вказує, що відповідач [PERSON] є батьком її доньки [PERSON] , [INFO] , яка вже досягла повноліття. Однак, донька не має можливості самостійно забезпечити себе матеріально, оскільки продовжує навчатися у Херсонському державному університеті, в зв`язку з чим не може влаштуватися на роботу. Крім того, навчання є платним, так як донька навчається на контрактній основі і плата за навчання є додатковими витратами на її утримання, тому відповідач повинен відшкодувати Ѕ частину витрат, що передбачені договором про навчання № 601514 від 20 серпня 2018 року і становлять 11 900 грн. Відповідач в добровільному порядку сплачувати аліменти на утримання доньки та відшкодовувати частину витрат на її навчання не бажає, тому вона змушена звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 07 грудня 2018 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання. Будь-яких інших процесуальних дій по справі не вчинялося. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про підтримання позову та розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що позов не визнає в повному обсязі, оскільки не має можливості сплачувати аліменти та додаткові витрати на утримання дитини, так як має ще одну дитину 2018 року народження та не має роботи. Однак, не зважаючи на невизнання позову відповідач не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений строк, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини і відповідні їм правовідносини. У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до положень статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач [PERSON] є батьком доньки позивача [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 02 вересня 1997 року Каланчацьким відділом реєстрації актів громадянського стану у Херсонській області, актовий запис № 100. Однак, вона не має можливості самостійно забезпечити себе матеріально, оскільки продовжує навчатися на денному відділенні у Херсонському державному університеті, що підтверджується довідкою зазначеного навчального закладу № 884/131 м від 04.10.2018 року та копією договору № 601514 про навчання, які містяться в матеріалах справи, в зв`язку з чим не може влаштуватися на роботу. Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчання, передбачений ст. 199 Сімейного кодексу України. Відповідно до цієї правової норми, в разі, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Як роз`яснено в п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. При цьому, вирішуючи питання про стягнення аліментів з батька чи матері на утримання повнолітньої дитини, суд відповідно до ст.ст. 182, 200 СК України повинен враховувати наступні обставини: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків; інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що відомості про місце роботи відповідача [PERSON] матеріали справи не містять, однак відповідач є працездатною особою, доказів про наявність у останнього інших дітей, а також доказів, що на його утриманні перебувають інші особи чи про неможливість працювати за станом здоров"я до суду не подано. Тому враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відповідач може сплачувати аліменти на утримання доньки. Враховуючи вищезазначені обставини в їх сукупності, положення ст. 182, 183 Сімейного Кодексу України, матеріальну спроможність відповідача та наявність у нього можливості надавати доньці допомогу, суд приходить до висновку, що позов в частині стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки підлягає задоволенню, та вважає за доцільне стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі 2000 грн. на період її навчання, але не більше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років. Вимоги позивача, щодо стягнення з відповідача 11 900 грн. витрат, що передбачені договором про навчання № 601514 від 20 серпня 2018 року, як додаткових витрат на утримання повнолітньої доньки, задоволенню не підлягають з наступних підстав. Згідно з ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Згідно з ст. 6 СК України дитиною визнається особа до досягнення нею повноліття. Обов"язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина передбачений главою 16 СК України. Статтею 201 СК України визначено, що до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Враховуючи наведе суд приходить до висновку, що можливість стягнення, окрім аліментів, додаткових витрат на повнолітню доньку, що продовжує навчання, не передбачена вимогами Сімейного кодексу України. В зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог, та враховуючи положення ст. 142 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягнення судовий збір в розмірі 704,80 грн. пропорційно до задоволеної частини вимог.

Outcome: partial