Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-15 00:00:00

До Октябрського районного суду м. Полтави звернулася [PERSON], [PERSON] в інтересах малолітнього [PERSON] та [PERSON] та [PERSON] в інтересах неповнолітньої [PERSON] до [PERSON] прохаючи суд визнати право власності на житловий будинок в порядку спадкування, а саме: визнати право власності на частку в спільному сумісному майні подружжя за дружиною - [PERSON], [INFO] у розмірі 1/2 від вищезгаданого майна.; визнати право власності в порядку спадкування на спадкоємців у таких розмірах: - дружина: [PERSON], [INFO] - 1/10 майна - син померлого : [PERSON], [INFO] - 3/10 майна - донька померлого ( від першого шлюбу): [PERSON], [INFO] 1/10 майна. Визнати [PERSON], що проживає в [INFO] кв. З не власником вищевказаної квартири. В судове засідання позивачі не з»явилися, надавши до суду заяви, в яких прохають справу слухати без їх участі, вимоги позову підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити. Відповідача - представник бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» в судове засідання не з»явився по невідомим суду причинах належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явилася надіславши до суду заяву в якій просить справу розглядати без її участі проти позовних вимог не заперечила. Враховуючи те, що учасники цивільного процесу до суду не зявилися, суд, спираючись на норми ст.ст. 169, 197 ЦПК України, розглянув справу без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального пристрою, та ухвалив рішення. \~\~\~\~Перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Як встановлено судом, 23.09.2003 року позивачка по справі [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, що був зареєстрований Щербанівською сільською радою Полтавського району Полтавської області ( а. с. 14 ). Від шлюбу у них народився син - [PERSON], [INFO]. Чоловік позивачки [PERSON] 12.08.2014 року помер ( а. с. 15 ). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на спадкове майно, а саме на ? будинку за адресою : [ADDRESS]. Відповідно до статті 1261 Цивільного кодексу України ч. 1 у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до вищевказаного, спадкоємцями на майно померлого є: дружина: [PERSON], [INFO] син померлого : [PERSON], [INFO]; ; - донька померлого (від першого шлюбу): [PERSON], [INFO]; - батьки померлого: [PERSON] [INFO] та [PERSON] 07.07. [INFO], які відмовилися від прийняття належної частки у спадщині на користь сина померлого - [PERSON]. З метою отримання спадщини позивачі звернулися до Першої полтавської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після померлого [PERSON]. Згідно п. 4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти. Позивачами було подано правовстановлюючий документ на /г частку квартири за номером З (три) в будинку Б-1, що знаходиться за адресою: м. Полтава, провулок Малий,за номером 7 (сім) - договір купівлі продажу, посвідчений приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу [PERSON], 31 березня 2007 за реєстровим № 2165 , зареєстрований в КП Полтавьске бюро технічної інвентаризації « Інвентаризатор» 26.04.2007 року в книзі № 139, номер запису 18446, реєстраційний номер: 18365696. Цей договір купівлі - продажу посвідчував передання у власність вищезазначеного будинку від [PERSON] до [PERSON]. Однак, БТІ допустило помилку при реєстрації і згідно відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за адресою : м. Полтава,, пров. Малий, буд. 7 кв. З, проведена державна реєстрація прав власності на іншу фізичну особу. На підставі вищенаведеного, 10 березня 2015 року нотаріус Першої полтавської державної нотаріальної контори [PERSON] винесла постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину на ? частку квартири № 3 в м. Полтава по пров. Малому, будинок 7( копія додається). У постанові було зазначено, що наявні суперечності між заявленими зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно, зокрема відомостей про нерухоме майно наявних у Державному реєстрі прав та поданих документів ( а. с. 19) . Тимчасове положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 , що діяло до 2012 року (діяло на момент необхідності реєстрації прав на нерухоме майно в 2007 році) передбачало: - Пункт 1.3. Державна реєстрація прав проводиться реєстраторами бюро технічної інвентаризації (далі - БТІ) у межах визначених адміністративно-територіальних одиниць, обслуговування на території яких здійснюється БТІ, створеними до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" та інших законодавчих актів України" та підключеними до Реєстру прав власності на нерухоме майно. - Пункт 1.9. Відомості, що містяться в електронній базі даних Реєстру прав, мають відповідати даним реєстраційної справи. У разі їх невідповідності пріоритет мають дані реєстраційної справи. Підпунктами 6.1 Положення передбачалося, що на кожний обєкт, права щодо якого підлягали державній реєстрації та право власності на який заявлялося вперше, реєстратором БТІ відкривався відповідний розділ Реєстру прав на реєстраційна Частина 3 Стаття 10 Закону України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року № 1952IV регламентує, що відомості, що містяться у Державному реєстрі прав, мають відповідати даним реєстраційної справи, яка містить документовані записи щодо прав на нерухоме майно та їх обтяжень. У разі їх невідповідності пріоритет мають дані реєстраційної справи. Згідно матеріалів Полтавського бюро технічної інвентаризації «Інвентизатор» станом на 31.12.2012 в реєстровій книзі №139 за реєстровим номером №18446 зареєстровано право власності на громадянина [PERSON], що виникло на підставі договору купівлі продажу. Через помилку БТ,І як державних реєстраторів позивачі не можуть отримати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Частина 1 статті 392 Цивільного кодексу України встановлює, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Крім того, п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження. Також, відповідно до частини 1 ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо самостійного заробітку (доходу). Відповідно до ч. 1 ст. 60 Сімейного кодексу України кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч. 1 статті 63 Сімейного кодексу України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Частиною 1 статті 70 Сімейного кодексу України встановлює , що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ст. 57 ЦПК України, - доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Таким чином, суб'єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право. Відповідно до ст. 16 ЦК України, - кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права власності. Суд, враховуючи вищевикладене прийшов до висновку, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Outcome: approved