Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-22 00:00:00

в липні 2019 року Головне управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області звернувся до суду із заявою про розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю. В обгрунтування своїх вимог зазначено, що ФОП [PERSON] перебуває на обліку в ДПІ в Соборному районі м. Дніпра ГУ ДФС у Дніпропетровській області з 21.06.2018 року, номер реєстрації - 22240000000000993. 18.12.2017 року працівниками ДФС було здійснено вихід за адресою реєстрації ФОП [PERSON] з метою пред`явлення направлень на проведення перевірки. При виході було встановлено факт її відсутності, що засвідчено відповідним актом про неможливість проведення документальної планової перевірки, в зв`язку з відсутністю за податковою адресою від 19.12.2017 року № 34013/04-36-13-05/2757713220. У зв`язку з відсутністю ФОП [PERSON] за податковою адресою, неможливістю вручення наказу про проведення документальної планової перевірки, та, як наслідок, неможливістю проведення перевірки, ГУ ДФС у Дніпропетровській області позбавлена можливості здійснити всі передбачені законом заходи контролю щодо дотримання ФОП [PERSON] податкового та валютного законодавства України. На думку заявника, в сукупності означені обставини є підставою для встановлення факту отримання грошових коштів, їх обсягу та обігу за конкретно визначений проміжок часу з метою виявлення об"єктів оподаткування, визначення фактичної бази оподаткування та розміру прихованих від оподаткування доходів за допомогою розкриття інформції, що містить банківську таємницю. При цьому, конкретно визначеним проміжкм часу, в даному випадку, є період з 31.12.2016 р. за який, відповідно до наказу № 6937-п від 05.12.2017 р., мала бути проведена документальна позапланова перевірка господарської діяльності ФОП [PERSON] . За наведених обставин, заявник звернувся до суду та просить суд зобов"язати АТ "Банк Кредит Дніпро" розкрити Головному управлінню ДФС у Дніпропетровській області інформацію, що містить банківську таємницю, відносно фізичної особи - підприємця [PERSON] шляхом надання роздруківки реєстру електронних платіжних документів про рух грошових коштів по рахунку № [NUMBER], який належить зазначеній фізичній особі - підприємцю, із зазначенням назви та коду ЄДРПОУ контрагентів, дати, суми операцій та призначення платежу за період з 01.01.2015 р. по 31.12.2016 р. В судове засідання заявник явку свого представника не забезпечив, про розгляд справи повідомлений належним чином. До суду надіслав клопотання про розгляд справи без участі його представника. В судове засідання заінтересована особа АТ «Банк Кредит Дніпро» явку свого представника не забезпечив. Про розгляд справи повідомлявся належим чином. З будь-якими клопотаннями до суду не звертався. Заінтересована особа ФОП [PERSON] в судове засідання не з`явилась та явку свого представника не забезпечила. Про розгляд справи повідомлялась належним чином. З будь-якими клопотаннями до суду не зверталась. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги вимоги ч. 2 ст. 349 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що ФОП [PERSON] перебуває на обліку в ДПІ в Соборному районі м. Дніпра ГУ ДФС у Дніпропетровській області з 21.06.2018 року, номер реєстрації - 22240000000000993, та в АТ «Банк Кредит Дніпро» має відкритий рахунок № [NUMBER]. ГУ ДФС у Дніпропетровській області було прийнято наказ № 6937 від 05.12.2017 року «Про проведення документальної позапланової перевірки ФОП [PERSON] за період з 01.01.2014 р. по 31.12.2016 р., однак, вручити копію наказу не вбачалось можливим, в зВ`язку з відсутністю ФОП за податковою адресою. 18.12.2017 року працівниками ДФС було здійснено вихід за адресою реєстрації ФОП [PERSON] з метою пред`явлення направлень на проведення перевірки. При виході було встановлено факт її відсутності, що засвідчено відповідним актом про неможливість проведення документальної планової перевірки, в зв`язку з відсутністю за податковою адресою від 18.12.2017 року № 34013/04-36-13-05/2757713220. У зв`язку з відсутністю ФОП [PERSON] за податковою адресою, неможливістю вручення наказу про проведення документальної планової перевірки, та, як наслідок, неможливістю проведення перевірки, ГУ ДФС у Дніпропетровській області позбавлена можливості здійснити всі передбачені законом заходи контролю щодо дотримання ФОП [PERSON] податкового та валютного законодавства України. Відповідно до п. 11 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про: розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичних та фізичних осіб. Згідно з ч. 1 ст. 60 Закону України «Про банки та банківську діяльність», інформація щодо діяльності та фінансового стану клієнта, яка стала відомою банку у процесі обслуговування клієнта та взаємовідносин з ним чи третім особам при наданні послуг банку, є банківською таємницею. Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну податкову службу в Україні», до завдань органів державної податкової служби відноситься здійснення контролю за додержанням податкового законодавства, правильністю обчислення, повнотою і своєчасністю сплати до бюджетів, державних цільових фондів податків і зборів (обов`язкових платежів), а також неподаткових доходів, установлених законодавством. Статтею 62 Закону України «Про банки та банківську діяльність» визначений порядок розкриття банківської таємниці, відповідно до ч. 1 якої інформація щодо юридичних та фізичних осіб, яка містить банківську таємницю, розкривається банками, зокрема: на письмову вимогу суду або за рішенням суду (п. 2 ч. 1 ст. 62 Закону). З аналізу зазначеної правової норми вбачається, що на вимогу відповідних уповноважених державних органів банк вправі надати інформацію, яка містить банківську таємницю, у межах і обсягах, визначених цим та іншими законами, тобто банки надають обмежену законом інформацію. Зазначені обмеження, у тому числі викладені в ч. 4 ст. 62 Закону, не стосуються випадків надання банком інформації, яка є банківською таємницею, за дозволом клієнта чи за рішенням (вимогою) суду. Такий висновок узгоджується з п. 3.5 Правил зберігання, захисту, використання та розкриття банківської таємниці, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 14 липня 2006 року № 267 та главою 12 ЦПК України, що містить вимоги до захисту, зберігання, використання та розкриття інформації, яка містить банківську таємницю (п. 5 ч. 1 ст. 348, п. 4 ч. 1 ст. 350 ЦПК України). Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п.12 постанови від 30 вересня 2011 року № 10 «Про судову практику в цивільних справах про розкриття банками інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичних та фізичних осіб», згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. У зв`язку із цим у разі, якщо підставою звернення до суду, зокрема, органу державної податкової служби із заявою про розкриття банківської таємниці, є дії порушника податкового законодавства і стосовно таких дій для цих органів відповідними спеціальними законами передбачений спосіб реагування, то суд не має підстав для задоволення заяви. Винятком є обґрунтовані посилання заявника на неможливість вчинення ним дій відповідно до способів реагування, передбачених зазначеними законами. Зокрема, це можуть бути обґрунтовані посилання з поданням відповідних доказів про те, що особа, щодо якої вимагається розкриття банківської таємниці, не знаходиться за місцем своєї реєстрації; підтверджена неможливість вручення повідомлення з копією наказу про проведення документальної перевірки тощо. Так, звертаючись до суду заявник зазначив особу, щодо якої вимагається розкриття інформації, яка містить банківську таємницю, найменування і місцезнаходження банку, що обслуговує цю юридичну особу, щодо якої необхідно розкрити банківську таємницю; обґрунтував необхідність та обставини, за яких вимагається розкрити інформацію, що містить банківську таємницю, із зазначенням положень законів, які надають відповідні повноваження, а також зазначив обсяги (межі розкриття) інформації, що містить банківську таємницю, щодо особи та мету її використання. Відповідно до п.п. 20.1.5 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України, органи державної податкової служби мають право отримувати безоплатно від платників податків, а також від установ Національного банку України, банків та інших фінансових установ довідки у порядку, встановленому Законом України «Про банки і банківську діяльність» та цим Кодексом, довідки та/або копії документів про наявність банківських рахунків, а на підставі рішення суду - інформацію про обсяг та обіг коштів на рахунках, у тому числі про ненадходження в установлені строки валютної виручки від суб`єктів господарювання. Відсутність у справі рішення (наказу) керівника відповідного органу державної податкової служби про проведення документальної планової або позапланової, виїзної або невиїзної перевірки платника податку не є безумовною підставою для відмови в задоволенні заяви (за винятком випадків, коли за обставинами справи це є необхідним і є підставою заяви), оскільки ці документи, як докази у справі, оцінюються судом за правилами ст. 89 ЦПК України поряд з іншими наданими суду доказами. Необхідність перевірки достовірності, повноти нарахування та сплати передбачених Податковим кодексом України податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства тощо є підставою для ініціювання органами державної податкової служби перевірок, згідно з процедурою, визначеною главою 8 Податкового кодексу України. У цьому випадку розкриття банківської таємниці можливе в разі доведення органом державної податкової служби обставин, за яких перевірки є неможливими або є інша об`єктивна потреба в розкритті такої таємниці (п. 13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в цивільних справах про розкриття банками інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичних та фізичних осіб» № 10 від 30 вересня 2011 року). Будь-яких заперечень щодо вимог заяви зі сторони заінтересованих осіб до суду не надходило. Аналізуючи вищевикладені доводи в їх сукупності, а також приймаючи до уваги вжиття контролюючим органом всіх передбачених законом заходів щодо належного здійснення своїх повноважень в сфері податкового законодавства, та встановлення факту відсутності заінтересованої особи за податковою адресою, що унеможливило проведення контролюючим органом документальної позапланової виїзної перевірки, суд приходить до висновку, що заява про розкриття інформації, яка містить банківську таємницю відносно ФОП [PERSON] є обґрунтованою та законною, в зв`язку з чим підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідноі до ч. 3 ст. 350 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справі про розкриття банком таємниці, яка містить банківську таємницю.

Outcome: approved