Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-27 00:00:00

В листопаді 2014 року [PERSON], діючий за довіреністю в інтересах своєї доньки [PERSON], подав в суд позовну заяву до Кривоозерської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області , третя особа на стороні відповідача [PERSON] про виділення земельної ділянки площею 0,0866 га, що прилягає до належної їй земельної ділянки за адресою [ADDRESS], Кривоозерскього району Миколаївської області у власність для ведення особистого селянського господарства та стягнення моральної шкоди в розмірі 4 000 грн. за неправомірні дії сільського голови, внаслідок яких протягом 4-5 років на підставі незаконних рішень сільської ради не вирішується питання щодо виділення земельної ділянки, що завдавало шкоди здоров'ю та потягнуло значні матеріальні збитки. В подальшому позовні вимоги були доповнені, представник позивача просив визнати незаконними рішення сесій Кривоозерської сільської ради , що стосуються передачі у власність та надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства [PERSON] В обґрунтування позовних вимог зазначав, що позивачка є власником житлового будинку [ADDRESS]. На підставі рішення Кривоозерського районного суду від 25.03.2011 року їй безоплатно передано у власність земельну ділянку для обсуговування житлового будинку, господарських будівель площею 0.25 га. Відповідно до рішенням Кривоозерської сільської ради № 14 від 13 вересня 1994 року їй також передана у власність земельна ділянка площею 0,21 га для ведення особистого підсобного господарства, про що видано Державний акт на право довічного успадковуваного володіння землею, який зареєстровано в книзі записів державних актів 04.04.1995 року за № 966. Поряд із земельними ділянками, належними позивачці , суміжною є земельна ділянка площею 0,0866 га., якою користується [PERSON] та стосовно якої протягом п'яти років вона подає заяви до сільської ради про передачу їй останньої у власність, оскільки спірна земельна ділянка розташована біля належного їй житлового будинку, та є частиною земельної ділянки, якою користувався попередній власник житлового будинку - її дідусь [PERSON], загальна площа якої, відповідно до даних погосподарських книг за 1967-1970 р.р., складала 0.75 га. -2- Вважаючи, що саме вона має право на спірну земельну ділянку , однак Кривоозерська сільська рада діє протиправно, не приймаючи рішення про передачу решти земельної ділянки їй у власність, приймає незаконні рішення на користь [PERSON], позивачка просить про задоволення позовних вимог. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, не погодився на заміну [PERSON], як третьої особи на другого відповідача, стверджуючи, що претензій до [PERSON]І не має. Представник відповідача позовні вимоги не визнав, вказав, що орган місцевого самоврядування діяв відповідно до норм земельного законодавства щодо порядку безоплатної приватизації земельних ділянок громадянам, згідно яких безоплатна приватизація провадиться один раз по кожному виду використання, оскільки позивач вже скористалася таким правом, в 1994 році їй передано у власність земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства, тому ще раз передати їй земельну ділянку для цих же цілей підстав не має. Саме за цих підстав сесією Кривоозерської сільської ради відмовлено в передачі спірної земельної ділянки позивачці та задоволено клопотання [PERSON], в зв'язку з чим прийняте рішення № 46 від 12.06.2013 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, із земель комунальної власності площею 0.08 га для ведення особистого селянського господарства за адресою село Криве Озеро Кривоозерського району Миколаївської області, [ADDRESS]. Третя особа на стороні відповідача [PERSON] просив відмовити в задоволенні позову, стверджуючи, що спірною земельною ділянкою позивачка ніколи не користувалася, він же користується нею з 2003 року. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Судом встановлено, що з 23 грудня 2009 року за цивільно-правовими угодами, укладеними в 1983, 2009 рр. позивач [PERSON] стала власником житлового будинку [ADDRESS]. Вказаний житловий будинок їй перейшов в порядку спадкування за заповітами та за договором дарування, що підтверджується копіями свідоцтв про право на спадщину за заповітом від 17 листопада 1983 року, реєстровий номер 1857, 15 грудня 2009 року, реєстрові номера 2498, 2500, договору дарування від 4 червня 2009 року, реєстровий номер 930 (а.с. 147-153). В житловому будинку вона не проживає, постійно проживає в [ADDRESS], (а.с. 130- 132). Земельна ділянка, що знаходилася біля будинку, попередніми власниками не приватизовувалася, а тому земля об'єктом відчуження в цивільно-правових угодах не була. Як вбачається із довідки №1 від 05 січня 2010 року Кривоозерської сільської ради (а.с. 44), біля житлового будинку [ADDRESS], відповідно до даних погосподарських книг за 1969-1970 рр. рахувалася земельна ділянка загальною площею 0,75 га. Користувалися земельною ділянкою батьки позивачки - площею 0.21 га, яка передана у власність [PERSON] згідно рішення сільської ради народних депутатів Кривоозерського району від 13 вересня 1994 року на підставі Державного акту на право довічного успадковуваного володіння землею (а.с. 155), зареєстрованого в книзі записів державних актів 04.04.1995 року за № 966, цільове призначення для ведення особистого підсобного господарства, площею 0.15 га, яка передана у власність [PERSON], згідно рішення Кривоозерської сільської ради народних депутатів від 25.10.1996 року, на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ МК № [NUMBER] (а.с. 156), виданого 10.08.1996 року, зареєстрованого в книзі реєстрації державних актів за № 170, цільове призначення для городництва та [PERSON] площею 0.39 га , цільове призначення для ведення особистого підсобного господарства, згідно рішення сільської ради народних депутатів Кривоозерського району від 13 вересня 1994 року, на підставі Державного акту на -3- право довічного успадковуваного володіння землею (а.с. 109), зареєстрованого в книзі записів державних актів за № 320. [PERSON] та [PERSON] це діти попереднього власника житлового будинку [ADDRESS] [PERSON] , яким батько за життя в 1980 р.р. дозволив користуватися земельною ділянкою, тому під час приватизації землі, в 1994 році по фактичному використанні сільська рада передала у власність земельні ділянки, що підтверджується Державними актами на землю. [PERSON] проживав за адресою [ADDRESS] , біля його будинку була земельна ділянка площею 0,12 га, та користувався він також частиною земельної ділянки, розташованої по [ADDRESS], тому в Державному акті на право довічного успадковуваного володіння землею (а.с. 109), який є правовстановлюючим документом, в плані зазначено дві земельні ділянки, загальною площею 0.51 га, із яких одна біля житлового будинку за адресою [ADDRESS], та земельна ділянка, яка розташована по вулиці Пушкіна поблизу будинку [ADDRESS]. Зі змісту державного акта підтверджується, що [PERSON] мешкає [ADDRESS], тому твердження, які висловив в судовому засіданні представник позивача стосовно того, що адреса, зазначена в державному акті стосується місця знаходження земельних ділянок, суд не приймає до уваги. Після смерті [PERSON] у 2001 році, земельною ділянкою, яка розташована не за місцем проживання спадкодавця (біля житлового будинку [ADDRESS]) користувалися спадкоємці померлого, його дружина та син. 18 березня 2008 року житловий будинок [ADDRESS] був відчужений [PERSON] за договором купівлі-продажу [PERSON] (а.с. 154). Отримавши право власності на будинок , [PERSON] подав заяву до Кривоозерської сільської ради про приватизацію земельних ділянок, та рішенням № 6 (а.с. 22-23) від 25 березня 2008 року ХVІІІ сесії 5 скликання сільська рада передає у приватну власність [PERSON] земельні ділянки, які належали померлому [PERSON], вказуючи в рішенні як підставу договір купівлі-продажу житлового будинку, зазначивши площі земельних ділянок, які не відповідають фактичним площам, що використовував попередній власник та не зазначаючи адреси, за якими земельні ділянки знаходяться. Зокрема в рішенні вказано передати в приватну власність [PERSON] земельну ділянку площею 0,25 га для обслуговування житлового будинку та господарських будівель та 0, 27 для ведення особистого селянського господарства. Отже, з 2008 року земельною ділянкою, площа якої при перемірі на 17.02.2011 року складала 0.3368 га, що розташована за адресою [ADDRESS], буля житлового будинку [ADDRESS] користується [PERSON]. Вказані обставини визнані сторонами та встановлені рішенням Кривоозерського районного суду від 25 березня 2011 року по цивільній справі № 2-16/2011, (а.с. 68-70) , що набрало законної сили, а тому мають преюдиціальне значення. Зазначеним судовим рішенням позовні вимоги [PERSON] задоволені частково, вирішено передати їй у власність земельну ділянку, що знаходиться за адресою [ADDRESS] Друге Кривоозерського району для обслуговування житлового будинку [ADDRESS] та господарських споруд в максимальному розмірі встановленому ч. 1 ст. 121 Земельного кодексу України, при цьому не змінюючи площу земельної ділянки переданої [PERSON] для ведення особистого підсобного господарства, встановлену Державним актом на право довічного успадковуваного володіння землею. 22.04.2011 року рішенням УІ сесії 6 скликання Кривоозерської сільської ради (а.с. 159), надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність [PERSON] для обслуговування житлового будинку , господарських будівель і споруд в [ADDRESS] , площею 0.25 га . На даний час технічна документація не розроблена, державний акт не виготовлено. -4- Вказана площа земельної ділянки виділена за рахунок земельної ділянки , якою користувався [PERSON], про що він не заперечував, залишилось у його користуванні 0.0866 га. 16.12.2011 року рішеннями № 8, 9 Х позачергової сесії шостого скликання , затверджена технічна документація із землеустрою щодо складання документів , що посвідчують право на земельну ділянку [PERSON] площею 0.0866 га для ведення особистого селянського господарства, (а.с. 133) та 0.1240 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд , (а.с. 160). В подальшому, за поданням прокурора Кривоозерського району № 15-20/860 вих. 13 від 09.04.2013 року (а.с. 142-144), рішення сесії Кривоозерської сільської ради № 8 від 16.12.2011 року про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку [PERSON] для ведення особистого селянського господарства було скасовано рішенням № 38 від 12.06.2013 року сесії ХХІ сесії шостого скликання Кривоозерської сільської ради, (а.с. 145) із-за невідповідності площ зазначених у технічній документації (0.3368 га) та в рішенні (0.0866 га). Відповідно до витягу із протоколу ХХІ сесії 6 скликання від 12.06.2013 року (а.с. 27-28), в черговий раз відмовлено [PERSON] у виділенні земельної ділянки площею 0.08 га, яка знаходиться в користуванні [PERSON] та прийнято рішення № 46 (а.с. 29) про надання дозволу [PERSON] на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність із земель комунальної власності, площею 0.08 га для ведення особистого селянського господарства за адресою [ADDRESS] Технічна документація не розроблена, державний акт не отримано, як пояснив [PERSON], із-за наявності спірних відносин з [PERSON] Статтею 12 Земельного кодексу України встановлено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; викуп земельних ділянок для суспільних потреб відповідних територіальних громад сіл, селищ, міст; організація землеустрою; координація діяльності місцевих органів земельних ресурсів; здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержання земельного та екологічного законодавства; обмеження, тимчасова заборона (зупинення) використання земель громадянами і юридичними особами у разі порушення ними вимог земельного законодавства; підготовка висновків щодо вилучення (викупу) та надання земельних ділянок відповідно до цього Кодексу; встановлення та зміна меж районів у містах з районним поділом; інформування населення щодо вилучення (викупу), надання земельних ділянок; внесення пропозицій до районної ради щодо встановлення і зміни меж сіл, селищ, міст; вирішення земельних спорів; вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону. Згідно приписів ст.ст. 13, 19 Конституції України земля є об'єктом права власності Українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, які зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання відповідно до закону щодо регулювання земельних відносин. Виділення фізичним особам земельних ділянок із земель комунальної власності відноситься до виключної компетенції органу місцевого самоврядування. Згідно зі статтею 118 ЗК України питання про безоплатну приватизацію земельної ділянки за заявою громадянина вирішується сільською радою. -5- Частиною 1 статті 81 ЗК України передбачені підстави набуття права власності на земельні ділянки, зокрема п. б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; п. в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування. Громадяни зберігають право на земельні ділянки (пункт 7 розділу Х "Перехідні положення"ЗК України), одержані ними до 1 січня 2002 року у власність, у тимчасове користування в розмірах, що були раніше передбачені чинним законодавством. Суд враховує, що Кривоозерською сільською радою належним чином не розглядались подані [PERSON] заяви про виділення земельної ділянки. В прийнятих рішеннях не встановлювались наявність чи відсутність прав у позивачки на виділення вказаної нею земельної ділянки, свої відмови позивачці сільська рада не обгрунтовувала, що стало причиною судових розглядів позовів як в цивільному, так і в адміністративному судочинстві протягом 2010, 2011 років, скарг до прокуратур, апарату Верховної Ради України. Разом з тим, суд враховує, що прийняте 12.06.2013 року рішення № 46 ХХІ сесії 6 скликання Кривоозерської сільської ради, яким фактично задоволене клопотання [PERSON] про передачу йому спірної земельної ділянки площею 0.08 га для ведення особистого селянського господарства та відмовлено в передачі останньої [PERSON], є законним та справедливим, з огляду на викладені обставини , в зв'язку з фактичним користуванням земельною ділянкою [PERSON] та наявності факту безоплатної передачі у 1994 році рішенням сільської ради народних депутатів Кривоозерського району [PERSON] земельної ділянки для ведення підсобного господарства. За такого, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в частині стягнення моральної шкоди, розмір якої суд визначає в сумі 1000 грн., зважаючи на порушення психологічного стану та нормального ритму життя позивача.

Outcome: partial