Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-24 00:00:00

Позивач 28.02.2017 року звернулася до Оржицького районного суду Полтавської області із вищевказаним позовом. Позовні вимоги мотивовані тим, що 18 травня 2013 року у Чевельчанській сільській раді Оржицького району Полтавської області вона з відповідачем зареєстрували шлюб. Вони мають спільну дитину: сина [PERSON], [INFO]. До розірвання шлюбу та розпаду сімї спонукало відсутність взаємопорозуміння між сторонами, різниця в поглядах, відсутність взаємної поваги, що призвело до відчудження та неможливості збереження сімї. З початку лютого 2017 року вони не проживають разом. Спільний бюджет не ведуть. Ні сімейних, ні подружніх відносин не підтримують. Спільних планів на майбутнє не будують. Просить шлюб розірвати та залишити їй шлюбне прізвище "Безугла". Судові витрати понесені на сплату судового збору в сумі 640 грн. просить стягти з відповідача. У судове засідання позивач не зявилася, але від неї надійшла заява, в якій просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідач на розгляд справи не зявився, але від нього надійшла заява, в якій він вказав, що заявлені позовні вимоги визнає, просить провести розгляд справи без його участі. Суд ухвалює рішення без проведення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу по справі, що відповідає положенням ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 18 травня 2013 року у Чевельчанській сільській раді Оржицького району Полтавської області сторони уклали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-КЕ №101450 від 18.05.2013 року, актовий запис №1. Як вбачається із вказаного свідоцтва [PERSON]до реєстрації шлюбу мала прізвище "Турченко". 23 серпня 2013 року народився [PERSON], згідно свідоцтва про народження серії І-КЕ №181254 від 06.09.2013 року. Його батьками вказані [PERSON] та [PERSON]. Враховуючи обставини викладені в позовній заяві та те, що відповідач не заперечує щодо задоволення позовних вимог, суд прийшов до висновку, що шлюб між сторонами розпався, зберегти його неможливо, шлюб між подружжям носить лише юридичний характер. Відповідно до частини 2 статті 104 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його припинення. Згідно частини 3 статті 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до статті 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно статті 112 Сімейного Кодексу України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересів їхніх дітей, що мають істотне значення. При умовах, що викладені у позові, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам обох з подружжя, а тому на підставі ст. 112 СК України шлюб має бути розірвано. Згідно ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач, після розірвання шлюбу бажає залишити шлюбне прізвище, тому на підставі ст. 113 Сімейного кодексу України її вимога про залишення шлюбного прізвища має бути задоволена. Згідно з вимогами ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. У звязку з цим, суд приходить до висновку про обгрунтованість вимог позивача про стягнення з відповідача судових витрат.

Outcome: approved