Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-24 00:00:00

до Івано-Франківського міського суду звернулось ПАТ Приватбанк з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В позові вказано, що [PERSON] уклав з позивачем кредитний договір 235508 CRED від 25/06/2008 р., відповідно до умов якого отримав позику в сумі 15000 гривень до 15/06/2009 р. Однак відповідач належним чином не виконав своїх обов`язків, а тому позивач нарахував проценти за договором та штраф. Відповідач [PERSON] уклав з позивачем договір поруки та зобов`язався виконати обов`язки позичальника у разі порушення ним своїх зобов`язань. В судовому засіданні представник позивача підтримав позов та просив задовольнити його. Також представник відповідача надав суду пояснення про те, що в кредитному договорі сторони погодили строк позовної давності 5 років, який на даний час не сплив, а тому прохання представника [PERSON] про застосування позовної давності є необґрунтованим, оскільки позовна давність не сплила. Представник позивача надав пояснення про те, що [PERSON] здійснив останній платіж на виконання договору позики 17/11/2011 року. В судовому засіданні представник відповідача просив в позові відмовити та застосувати трьохрічний строк позовної давності до прохання позивача про стягнення грошових коштів з [PERSON] Також представник відповідача надав суду пояснення про те, що останній платіж на виконання договору позики [PERSON] здійснив 17/11/2011 року. Відповідач [PERSON] повторно не з`явився в судове засідання, клопотань про відкладення судового засідання до суду не надіслав; явку в судове засідання свого представника не забезпечив. В рішенні Європейського суду з прав людини по справі Пономарьов проти України (Заява N 3236/03) вказано: ... сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (mutatis mutandis, рішення у справі "[PERSON] проти України" ( 974_256 ) (Aleksandr Shevchenko v. Ukraine), заява № 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та "Трух проти України" (Trukh v. Ukraine) (ухвала), заява N 50966/99, від 14 жовтня 2003 року). Відповідач належни чином повідомлений судом про час і місце розгляду спору за його участі. Отже відповідач реалізував своє право на безпосередню участь в судовому засіданні. Також у відповідача було достатньо часу для подання суду доказів та обґрунтування його заперечення і спростування позову. Судом встановлено наступні обставини. 25/06/2008 р. позивач та [PERSON] уклали кредитний договір 235508 CRED, відповідно до умов якого відповідач отримав 15000 гривень. В заяві від 25/06/2008 р. відповідач [PERSON] підтвердив отримання позики в сумі 15000 гривень. В п. 5.7 договору позики встановлено позовну давність в строк 5 років. Отже, на момент укладення договору позики та поруки позичальник погодив умову про визначення позовної давності на строк 5 років, а поручителю було відомо про погодження між позикодавцем та позичальником позовної давності на строк 5 років. 25/06/2008 р. позивач та [PERSON] уклали договір поруки. Відповідно до п. 3 договору поруки поручитель ознайомлений із змістом договору позики. Відповідно до п. 5 договору поруки у випадку невиконання позичальником умов договору позики кредитор направляє поручителю вимогу із зазначенням невиконаного обов`язку. В п. 6 договору поруки вказано, що поручитель зобов`язаний виконати обов`язок зазначений у вимозі протягом 5 календарних днів. Повідомлення про повернення позики надіслано [PERSON] 30/07/2014 р. на суму ціни позову. Відповідно до п. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Отже строк звернення до суду із позовом про стягнення грошових коштів зі поручителя позивач не пропустив. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до п. 1 ст. 60 ЦПК України саме відповідач та його представник зобов'язані довести ті обставини, на які вона посилались як на підставу своїх заперечень. Відповідно до ст. 60 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 № 14 Про судове рішення у цивільній справі враховуючи принцип безпосередності судового розгляду (стаття 159 ЦПК), рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні. Відповідачі не надали суду будь-яких обґрунтованих заперечень проти позову і розрахунку проти розрахунку позивача. В п. 1 ст. 61 ЦПК України вказано, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Так усі учасники визнали, що [PERSON] здійснив дії на визнання боргу 17/11/2011 року, сплативши на його виконання грошові кошти. Відповідно до п. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до п. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до п. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до п. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до п. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. В п. 1 ст. 553 ЦК України вказано, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. В п. 1 ст. 554 ЦК України вказано, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Таким чином позов обґрунтовано належними правовими підставами. Усі інші пояснення сторін, їх докази і арґументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надало можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення. Відповідно до зазначеного суд,-

Outcome: approved