Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-28 00:00:00

ПАТ КБ "ПриватБанк" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором б/н від 10.04.2014 року в розмірі 41408,45 грн. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідно до укладеного договору б/н від 10.04.2014 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 5000,0 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60 % на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. [PERSON] підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку» складає між нею та Банком Договір, що підтверджується її підписом у заяві про надання кредиту. Відповідно до п.2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг відповідач дав згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку і клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити кредитний ліміт. Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п. 2.1.1.2.4 «Умов та Правил надання банківських послуг». [PERSON] зобов'язувалася повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в порядку, встановленому договором та «Умовами та правилами надання банківських послуг», а у разі порушення строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених договором більше ніж на 30 днів, вона зобов'язана сплатити штраф в розмірі 500 грн.+5% від суми позову. Відповідно до п.1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же термін. Свої зобовязання за договором відповідач не виконує, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 31.10.2017 року складає 41408,45 грн., яку позивач просить суд стягнути з відповідача, і судові витрати по справі. Представник позивача подав до суду заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутність. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач не зявився в судове засідання, про час і місце якого був повідомлений судом у встановленому порядку у відповідності до ч.6 ст.128 ЦПК України, тому згідно ст. 280 ЦПК України, суд вважає необхідним винести заочне рішення по справі на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справи, надані докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] 10.04.2014 року був укладений кредитний договір б/н, згідно якого відповідач отримав кредит в сумі 5000,0 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до п.2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4 «Умов та правил надання банківських послуг» відповідач дав згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку і клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити кредитний ліміт. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку» складає між нею та Банком Договір, що підтверджується її підписом у заяві про надання кредиту. Відповідно до п.2.1.1.5.5 Умов і правил надання банківських послуг відповідач зобов'язувалася повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитними коштами, та комісію в строки та порядку, встановленими Договором. У відповідності до п.2.1.1.7.6 у разі порушення строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених договором більше ніж на 30 днів, вона зобов'язана сплатити штраф в розмірі 500 грн.+5% від суми позову. Позивач зобов'язання за договором виконав, надавши відповідачу грошові кошти, але відповідач кредит не погашає, відсотки за користування кредитними коштами не сплачує, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 31.10.2017 року становить 41408,45 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості, яка складається з: - заборгованості за тілом кредиту в сумі 5392,86 грн., - заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 31367,57 грн., - заборгованості за пенею і комісією в сумі 2200,0 грн., - штрафу (фіксована частина) в сумі 500,0 грн., - штрафу (процентна складова) в сумі 1948,02 грн. Згідно ст.ст. 526, 530 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватися належним чином і в строк, відповідно до умов договору. У відповідності до ст.623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Враховуючи, що відповідач заборгованість по кредиту не сплачує, що підтверджується відповідними документами, до суду вона не з'явилася, заперечень на позов не надала, іншого не довела, суд вважає вимоги позивача правомірними і такими, що підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про одночасне стягнення пені та штрафу, які є видами неустойки, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Умовами кредитного договору б/н від 10.04.2014 року передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення. У той самий час умовами кредитного договору сторонами також передбачена сплата штрафів: фіксованої частини та процентної складової. Відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Вказана правова позиція викладена у постанові ВСУ від 21.10.2015 року № 6-2003цс15. Отже, у даному випадку з урахуванням всіх вищенаведених положень, суд приходить до висновку про стягнення із відповідача лише пені за прострочене зобов'язання. Сукупність наведених доказів, наданих позивачем та їх належна оцінка і дають суду підстави для часткового задоволення заявлених позивачем вимог, сума заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача становить: 5392,86 грн. (заборгованість по тілу кредиту) + 31367,57 грн. (заборгованість по відсоткам за користування кредитом) + 2200 грн. (заборгованість за пенею і комісією) =38960,43 грн. Стосовно відшкодування з відповідача на користь позивача судових витрат суд зазначає наступне. Позивач просить стягнути з відповідача судовий збір в розмірі 1600,0 грн. Відповідно до ст.141 ЦПК з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати по справі пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме: 1600:100х 94%=1504,0 грн.

Outcome: partial