Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-22 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], такими, що втратили право користування квартирою за адресою: [ADDRESS]. На обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідач по справі, [PERSON] - його колишня дружина, в зареєстрованому шлюбі з якою вони перебували з 13.06.1987 року. Зареєстровано шлюб в Міськвідділі ЗАГС м. Дніпродзержинська, за актовим записом № 364. Від шлюбу мають доньку - [PERSON], [INFO], яка є також відповідачем по даній справі. 26.09.1996 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська винесено рішення про розірвання шлюбу між ним та [PERSON] З цього часу вони не проживали однією сімєю, не мали загального бюджету та не вели спільного господарства, як і в теперішній час. Але, в силу юридичної необізнаності, він тільки 19.07.2018 року зареєстрував розірвання шлюбу в Дніпровському районному у м. Камянське відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного Територіального Управління юстиції у Дніпропетровській області, хоча вважали вони себе розведеними з моменту винесення рішення про розірвання шлюбу. До 2003 року, не дивлячись на те, що сімейно-шлюбні відносини були припинені, вони проживали разом з дружиною та донькою в квартирі за адресою: [ADDRESS]. Ця квартира була отримана його батьками на підставі ордеру №380, виданого 10.04.1977 року Баглійським РВК, в звязку із виселенням із санітарної зони. Складається квартира із трьох ізольованих кімнат, житловою площею 37,3 кв.м., загальна площа 64,0 кв.м. Відповідальним квартиронаймачем був батько - [PERSON], а після його смерті, на підставі рішення Дніпровського РВК № 124 від 17.05.2006 року, квартиронаймачем є він. Квартира не приватизована. В якості члена сімї, після реєстрації шлюбу з ним, в квартирі була зареєстрована 17.01.1995 року відповідачка [PERSON], а після народження доньки, 12.05.1988 року була зареєстрована в квартирі і [PERSON]. 04.12.2009 року у [PERSON] народилася донька [PERSON], 22.03.2014 року народилася друга її донька [PERSON], які також зареєстровані в квартирі за адресою: вул. Харківська, 1-103. Хоча на момент народження онучок та їх реєстрації в квартирі, колишня дружина та донька не проживали вже значний час в квартирі, як ніколи від народження не проживали в ній і онучки. В 2003 році, забравши всі свої особисті речі та предмети побуту, відповідачі виїхали до м. Києва, і з цього часу постійним місцем їх проживання вже не була спірна квартира, їх виїзд був добровільним, обумовлений їх особистими інтересами. Вони взагалі на протязі останніх пятнадцяті років не мають інтересу до квартири, ні постійно, ні тимчасово, ні періодично в ній не проживають. При цьому ніяких перешкод для їх проживання в квартирі він не чинив, та не створював умов, неможливих для проживання. Він один сплачує всі комунальні платежі по квартирі, що складають значну частку його доходів. В теперішній час, він як робітник ПАТ «Азот», отримує 2/3 частини заробітної плати, в звязку з складною економічною ситуацією та обмеженим робочим часом на підприємстві, дуже обмежений матеріально, при цьому не має змоги оформити субсидію, бо необхідно надати дані та довідки про доходи всіх дорослих членів сімї, які з ним навіть не спілкуються. Його прохання по телефону до колишньої дружини про вирішення питання про зняття з реєстраційного обліку, залишені взагалі без відповіді, що вимушує його звертатись до суду з даним позовом. Відповідно до ч.4 ст.19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Відповідно до ст.274 ч. 1 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 17 жовтня 2018 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, письмово просив суд провести розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідачі голотюк Л.В., [PERSON] в судове засідання не зявилися, про час і місце судового розгляду повідомлені належним чином. Своїм правом надати суду заяву про розгляд справи за їх відсутності не скористалися та не повідомили суд про причини неявки у засідання. Відзив на позовну заяву не подали. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у звязку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 23 листопада 2018 року судом винесено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, дав оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, обєктивному та всебічному зясування обставин справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що відповідно до довідки про склад сімї, виданої 09 серпня 2018 року № 1/23731 ТОВ «ЄРЦ КП» позивач [PERSON] є наймачем квартири [ADDRESS], у квартирі також зареєстровані: [PERSON] - онука, [PERSON] - дружина, [PERSON] - донька, [PERSON] - онука. (а.с.13). \~ \~ \~ \~Згідно акту про непроживання від 23.08.2018 року [PERSON] та [PERSON] дійсно не проживають за адресою: [INFO], з 2003 року по теперішній час. (а.с.15). \~ \~ \~ \~Відповідно до ст.71 ЖК Української РСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст.72 ЖК Української РСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. \~ \~ \~ \~Згідно ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням. \~ \~ \~ \~Визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловою площею (квартирою), є достатньою підставою для зняття їх з реєстрації місця проживання в такому жилому приміщенні в порядку ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні". \~ \~ \~ \~У постанові Верховного Суду України від 16.01.2012 року зазначено, що вирішення питання про зняття особи з реєстрації обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування якої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства ( ст.ст. 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; ст. 405 ЦК України). \~ \~ \~ \~Таким чином, суд дійшов до висновку, що відповідачі [PERSON], [PERSON] дійсно відсутні в квартирі за адресою:\~[ADDRESS],понад шість місяців без поважних причин. Відсутність у відповідачів інтересу до спірної квартири, як до приміщення, що потрібне їм для проживання, відсутність фактів створення відповідачам з боку позивача перешкод у проживанні в цій квартирі, достовірно встановлені судом у судовому засіданні. Зазначені обставини відповідачами не заперечувались. \~ \~ \~ \~Враховуючи зазначені вище обставини та положення закону, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню. \~ \~ \~ \~Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат та враховуючи волевиявлення позивача щодо відсутності необхідності стягувати з відповідачів сплачений судовий збір, суд приходить до висновку, що судові витрати у справі відшкодуванню не підлягають.

Outcome: approved