Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-22 00:00:00

І. Виклад позиції заявника та заінтересованої особи. 1. [PERSON] (далі - заявник) звернулася до суду із заявою про встановлення факту національності. Заява обґрунтована тим, що дід позивача- [PERSON] був німець, що підтверджується свідоцтвом про народження матері позивача- [PERSON] . Тому мати позивача також за національністю німка, її національність від батька- німка. [INFO] мати позивача одружилася з [PERSON] та взяла прізвище чоловіка. В період шлюбу народилася позивачка. 23 вересня 1995 року позивач уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на « [PERSON] ». У родині позивача передаються німецькі традиції. Дід позивача був німцем, що підтверджується свідоцтвом про народження матері позивача. Позивач вважає, що довідкою про реабілітацію від 03 грудня 1992 року підтверджується те, що позивач з мамою є німцями по крові. На даний час у позивача виникла необхідність встановити юридичний факт, що вона за національністю «німка», а у свідоцтві про народження та паспорті вказані обставини не зазначені. Встановлення факту приналежності позивача до німецької національності необхідно для відновлення та збереження етнічного походження свого роду, реалізації свого права на індивідуальність, щоб діти позивача мали змогу підтвердити походження свого роду та свою національність в подальшому. У зв`язку з вищевикладеним заявник звернулася до суду з вказаною заявою. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. 2. Заявник надала письмову заяву про розгляд справи без її участі, наполягала на задоволенні заявлених вимог. (а.с. 40) ІІІ. Інші процесуальні дії у справі. 3. Згідно автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13 січня 2021 року, цивільну справу № 496/165/21, передано судді Біляївського районного суду Одеської області Галич О.П. 4. Ухвалою суду від 21 січня 2021 року позов було залишено без руху та надано строк терміном в десять днів з дня отримання копії ухвали суду для усунення недоліків поданої заяви. 5. 25 січня 2021 року до суду надійшла заява на виконання ухвали суду про залишення заяви без руху. Суддя оглянувши надані до суду документи встановив, що заявником усунуті недоліки поданої заяви у відповідності до ухвали Біляївського районного суду Одеської області від 13 січня 2021 року. 6. Ухвалою судді Біляївського районного суду Одеської області Галич О.П. від 02 лютого 2021 року було відкрито окреме провадження у цивільній справі та призначено судове засідання. 7. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст правовідносини. 8.Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про одруження, зареєстрованого відділом реєстрації актів громадянського стану Біляївського району Одеської області, 23 вересня 1995 року [PERSON] одружилася з [PERSON] та змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с. 12) 9. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 16 вересня 1974 року, [PERSON] народилася [INFO] в с. Мерке, Меркенського району, Джамбульської області, Казахстан. Батьками заявника є [PERSON] , росіянин та [PERSON] , українка. (а.с. 13) 10.Згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого 01 липня 1972 року, [PERSON] одружилася з [PERSON] та змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с. 14) 11. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 19 листопада 1951 року, [PERSON] , народилася [INFO] в с. Мерке, Меркенського району, Джамбульської області, батьками є [PERSON] , німець та [PERSON] , українка. (а.с. 15) 12. Відповідно до свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого 19 листопада 1951 року, [PERSON] одружилася з [PERSON] , залишила прізвище « [PERSON] ». (а.с. 16) 13. Листом Біляївського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 13.03.2020 № 301/59-117 було роз`яснено заявниці право звернення для вирішення питання про її приналежність до німецької національності до органів реєстрації актів цивільного стану з метою внесення змін до актового запису щодо її національності, а у разі відмови оскаржити її в судовому порядку. (а.с. 18-19). V. Оцінка Суду. 14. Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. 15. За змістом частини першої статті 293 ЦПК України (далі ЦПК України) окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. 16. Відповідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України в порядку окремого провадження встановлюються факти, що мають юридичне значення. 17. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦПК України, заява фізичної особи про вставлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання. 18. Суд може встановлювати факти, які й за іноземним законодавством тягнуть за собою правові наслідки для заявника і рішення суду необхідне заявникові для застосування у відносинах з громадянами інших держав (наприклад, для вирішення питання про наявність права на спадщину у особи, яка законодавством країни не віднесена до кола спадкоємців за законом). Таким чином зі змісту зазначеної вище норми вбачається, що суд може встановлювати факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав заявника. 19. В\~ст. 24 Конституції України\~закріплено рівність громадян та відсутність будь-яких привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками. Таким чином, на території України факт належності особи до будь-якої національності не тягне за собою юридичних наслідків. 20. Суд звертає увагу, що на підставі Указу Президента\~України від\~27\~січня 1999\~року №70/99 втратив чинність Указ Президента України від 31 грудня 1991 року «Про порядок зміни громадянами України національності», і з того часу в законодавстві України відсутні норми, які передбачають настання певних юридичних наслідків або набуття немайнових чи майнових прав в залежності від національності особи. При цьому, суд зауважує, що реалізація прав, передбачених Законом України «Про національні меншини в Україні», не пов`язується з встановленням факту національності. 21. Таким чином, факт належності особи до певної національності не може бути встановлений в судовому порядку, оскільки відповідно до положень ст.\~315\~ЦПК України не належить до юридичних фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичної особи. 22. Такі ж роз`яснення містяться у листі Верховного Суду України від 01 січня 2012 року «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», відповідно до яких не можуть бути встановлені в судовому порядку факти належності до певної національності. 23. Відтак чинним законодавством України не передбачено зазначення в актових записах цивільного стану та свідоцтвах про ДРАЦС національності батьків дитини чи осіб, які вступають у шлюб. Тим самим забезпечується рівність усіх незалежно від національності чи етнічного походження, а також право особи вільно обирати та відновлювати національність, як це передбачено\~статтею 11 Закону України "Про національні меншини в Україні". Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається. 24. Згідно зі\~статтею 300 ЦК України\~особа має право на індивідуальність, на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства. Таке право підпадає під захист\~статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка передбачає, що кожна людина має право на повагу до її особистого і сімейного життя. Держава не може втручатися у здійснення цього права інакше ніж згідно із законом та у випадках, необхідних у демократичному суспільстві в інтересах національної і громадської безпеки. 25. Відмова від фіксації національності в офіційних документах, що посвідчують особу, та актових записах цивільного стану і відповідних свідоцтвах про ДРАЦС повністю відповідає\~статті 26 Конституції України, яка гарантує рівність громадян, зокрема, незалежно від етнічного походження, а також\~статті 11 Закону "Про національні меншини в Україні". Національна належність особи, таким чином, є актом її особистого самовизначення і жодним чином не впливає на публічно-правові відносини такої особи з державою. Фіксація факту національності особи в документі, що її посвідчує, чи в актових записах громадянського стану створила б перешкоду вільному обранню чи відновленню національності, оскільки поставила б таке обрання чи відновлення у залежність від рішення державного органу. 27. На даний час діюче законодавство України не містить вимог про внесення в паспорт громадянина України, у свідоцтво про народження, у свідоцтво про шлюб чи в інші документи відомостей про національність. 28. Отже, встановлення факту, про який просить заявниця, не створює для неї юридичних наслідків та набуття відповідних прав на території України. Суд приходить до висновку, що вимоги заявниці є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed