Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-15 00:00:00

ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором від 03.10.2012 в розмірі 62449 грн. 35 коп. Свої вимоги мотивує тим, що 03.10.2012 [PERSON] отримала кредит у розмірі 7800 у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном погашення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», затверджених наказом №СП-2010-256 від 06.03.2010 та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, з розрахунку 360 календарних дні на рік, що підтверджується п.2.1.1.12.6 «Правил користування платіжною карткою». Одночасно п.1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни Тарифів та інших невід'ємних частин договору. Таким чином, розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватися банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписок по картковому рахунку на умовах, зазначених в п.1.1.3.1.9 Умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до п.1.1.2.3 до обов'язків позичальника відноситься отримання виписки про стан картрахунків та про здійснені операції по картрахунках. ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобов'язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме: надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідно до п.2.1.1.5.5, п.2.1.1.5.6, 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. У разі невиконання зобов'язань за Договором, на вимогу Банку виконати зобов'язання з повернення Кредиту (у тому числі прострочених кредитах і Овердрафту), оплати Винагороди Банку. При порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим Договором, більш ніж на 30 днів позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Разом з тим, відповідач не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором, тобто в порушення умов кредитного договору, а також ст.ст.509, 526, 1054 ЦК України зобов'язання за вказаним договором відповідач не виконала. Відповідно до п.2.1.1.12.9 «Правил користування платіжною карткою» боржник доручає списувати з будь-якого рахунку відкритого в Банку, зокрема з Картрахунку грошові кошти для здійснення платежу з метою повного або часткового погашення боргових зобов'язань. Відповідно до п.2.1.1.3.5 Умов та правил надання банківських послуг клієнт доручає Банку здійснювати списання грошових коштів з рахунків Клієнта, відкритих у валюті кредитного ліміту, у межах сум, що підлягають сплаті Банку за цим Договором, при настанні термінів платежів, списання грошових коштів з картрахунку у разі настання строків платежів за іншими договорами Клієнта в межах, встановлених цими договорами у межах платіжного ліміту картрахунку. Відповідно до п.1.1.3.2.2 Умов та правил надання банківських послуг у разі порушення власником або довіреною особою вимог діючого законодавства України та / або умов даного Договору та/або у разі виникнення Овердрафту Банк має право призупинити здійснення розрахунків по карті (заблокувати карту) та/або визнати карту недійсною до моменту усунення порушень, а також вимагати дострокового виконання боргових обов'язків у цілому або у встановленою банком частці у разі невиконання власником або довіреною особою власника своїх боргових обов'язків та інших зобов'язань за цим договором. У зв'язку з вказаними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 31.10.2016 має заборгованість 62449,35 грн., з яких: 7326,69 грн. - заборгованість за кредитом, 48772,74 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом, 2899,95 грн. - заборгованість за пенею та комісією, а також 500 грн. - штраф (фіксована частина), 2949,97 грн. - штраф (процентна складова). Пунктом 1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. На даний час відповідач продовжує ухилятися від виконання зобов'язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням прав позивача, тому просить позов задовольнити. Представник позивача в судове засідання не з'явився, скерував клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив такі задовольнити. Крім цього, скерував до суду письмові пояснення (а.с.100-116), в яких зазначив, що відповідно до укладеного договору від 03.10.2012 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 7800,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Підписанням заяви позичальник приєднується до запропонованих банком Умов надання споживчого кредиту фізичним особам, на останній сторінці яких є підпис Голови Правління та печатка банку, що разом складає кредитний договір. Відповідно до заяви/договору підписаної Клієнтом встановлено, що «Умови та правила надання банківських послуг» та «Тарифи», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, становлять між Клієнтом та Банком Договір про надання банківських послуг, прийняття даних умов підтверджується підписом Клієнта у заяві, на підставі якої в подальшому і була надана карта [NUMBER] Клієнту. Тобто, в даному випадку зміст кредитного договору зафіксовано в декількох документах: в заяві Позичальника, Умовах надання банківських послуг, Правилах користування платіжною карткою та Тарифах. Таким чином, між Банком та Позичальником укладається договір у письмовій формі. Укладення кредитного договору таким чином чинному законодавству України не суперечить. Між сторонами були здійснені всі необхідні дії, задля придбання, припинення або зміни цивільних прав та обов'язків, що за змістом ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України вказує на вчинення двостороннього кредитного договору, складовими якого виступають Заяви, Умови, Правила та Тарифи, з якими Позичальник ознайомлений, про що свідчить підпис в Заяві. Згідно з умовами договору Банк нараховує відсотки за користування кредитом у розмірі, встановленому «Тарифів Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, з розрахунку 360 календарних днів у році, що підтверджується п. 2.1.1.12 0,6 «Умовами та правилами надання банківських послуг». Згідно з підписаною заявою/договором Клієнт повідомлений про сайти Банку та своїм підписом підтвердив, що повною мірою розуміє та зобов'язується виконувати вимоги УІП, а також підтвердив ознайомлення з обов'язком самостійно знайомитися з внесеними змінами на сайті банку. Вказана вимога також встановлена УІП в розділі обов'язки Клієнта: п. 2.1.1.5.3. отримувати виписки про стан карткового рахунку та про проведені операції по картковому рахунку; п. 2.1.1.5.4. при незгоді зі змінами Правил та / або Тарифів Банку звернутися в Банк для розірвання цього Договору та погасити перед Банком заборгованість, у тому числі і заборгованість, що виникла протягом 30 днів з моменту повернення Карток, виданих Держателю і його Довіреною особам. На сьогоднішній день заяв про розірвання кредитного договору від Відповідача до Банку не надходило, більше того Відповідач, активно користувалася карткою, в тому числі неодноразово здійснювала погашення заборгованості. Крім цього, сторони досягли згоди і уклали кредитний договір, в якому передбачили умови сплати пені та штрафу. Сторони встановили в п. «2.1.1.12.6.1.» Умов та Правил надання банківських послуг що, у разі виникнення прострочених зобов'язань на суму від 100 грн. Клієнт сплачує банку пеню. Розмір пені зазначається в тарифах. Нарахування пені за кредитними картами здійснюється з 01.05.2009 року в розмірі 1% від суми заборгованості, але не менше 30грн, що затверджено Наказом СП-2009-289 від 07.04.2009 року. В подальшому Наказом СП-2013-6500941 від 28.01.2013 р. розмір пені було збільшено до 50 грн., яка нараховується щомісячно у разі виникнення прострочки по кредиту на суму від 100грн. 19.09.2013 року СП-2013-6776448 від 19.09.2013 р. внесені зміни до тарифів щодо розміру пені, а саме: - у разі виникнення прострочки на протязі одного місяця - сплачується пеня в розмірі 50 грн.; - у разі виникнення прострочки другий місяць поспіль - сплачується пеня в розмірі 100 грн. Крім цього, сторони за договором передбачили у разі порушення Позичальником термінів платежів по будь-якому з грошових зобов'язань більше ніж на 30 днів Банком нараховується штраф за формулою: "500" грн. + "5" % від заборгованості за кредитом. Крім цього, Умови про порядок внесення змін до Тарифів по кредиту були закладені з самого початку, тобто Відповідач перед підписанням кредитного договору мала можливість ознайомитися з його умовами (умовами кредитного договору) і в разі незгоди з запропонованими умовами відмовитися від укладення такої угоди, під час підписання договору Відповідача влаштовували умови вищевказаного договору про що свідчить її підпис, а тому заперечення відповідача являються необґрунтованими і задоволенню не підлягають. Крім цього, будь-яких дій щодо введення [PERSON] в оману при укладенні кредитного договору № б/н від 03.10.2012 р., ПАТ КБ ''ПРИВАТБАНК'', як сторона договору, не вчиняв. [PERSON] добровільно уклала з Банком кредитний договір, будь-яких підтверджень в обмеженні її можливості прочитати договір в момент підписання, вона не вказала. Більше того, відповідач протягом тривалого часу належним чином виконувала зобов'язання за кредитним договором, що свідчить про згоду з умовами договору. Необґрунтованими позивач вважає також заперечення відповідача щодо підробленості договору, оскільки факт укладення кредитного договору та наявність не виконаних кредитних зобов'язань підтверджується: копією кредитного договору; розрахунком заборгованості; копією паспорта Відповідача, за яким був оформлений кредитний договір. Крім цього, вважає такою, що не підлягає до задоволення заява відповідача про застосування наслідків пропуску строку позовної давності, оскільки за час дії договору, відповідач активно користувався банківським продуктом - карткою із встановленим кредитним лімітом, постійно знімаючи готівку, розраховувався через термінали в магазинах та виконував погашення заборгованості. Регулярні погашення заборгованості надходили до 15.05.2014 року. 19.03.2014 року № 6-14цс14 та 18.06.2014 року №6-61цс 14ВСУ висловлена позиція, що «Відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору». Заява про застосування строків позовної давності не підлягає задоволенню, адже строк дії картки до 30.07.2016, а дата останнього щомісячного платежу 15.05.2014 року - отже позовна заява подана в межах строків позовної давності. Відповідач в судове засідання не з'явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі та в задоволенні позову просила відмовити з підстав, викладених у поданих до суду письмових запереченнях (а.с.49-63). Вважає, що позовні вимоги є безпідставними, оскільки операції, які здійснював ПАТ КБ «Приватбанк» для безготівкових розрахунків із клієнтами, в частині списання коштів з карткових рахунків клієнта та здійснення внутрішньобанківських операцій - не є належним чином задокументовані та не складені під час здійснення таких операцій, а також не відповідають вимогам, передбаченим п.4 Постанови НБ України №254 від 18.06.2003 «Про затвердження Положення про організацію операційної діяльності в банках України». Крім цього, банком не надано споживачу інформації про процентні ставки, комісії, переваги схем надання ліміту, а також орієнтовну сукупну вартість кредиту. На момент звернення позивача до банку із заявою-анкетою про видачу кредиту у фінансовій установі діяла затверджена форма переддоговірної роботи, однак позивачу надана не була, так як і сам кредитний договір з усіма розрахунками та розписом вартості. Крім цього, банк використав фінансову необізнаність споживача та згідно заяви відкрив позичковий рахунок [NUMBER] з лімітом в розмірі 50000 грн., в який включив страхові перекази, сплату всіх «тарифів по картах», «умовами надання послуг «SMS-сервіс», «комерційні пропозиції банку та рекламні матеріали» тощо. Вважає, що позивач ведене заборонену агресивну підприємницьку практику, нав'язуючи споживачу обтяжливі та непропорційні позадоговірні перешкоди у розумінні пп.1 п.3 та пп.4 п.4 ст.19 Закону України «Про захист прав споживачів». Крім цього, не вдається можливим встановити яка сума та за який період була списана з рахунку клієнта починаючи від дня безпідставних списань через картковий рахунок [NUMBER], оскільки банком не надано споживачу жодних розрахунків. Крім цього, вважає, що позивачем не надано суду належних доказів наявності у відповідача заборгованості за договором банківського кредиту, не виконання за цим договором грошового зобов'язання та настання цивільно-правової відповідальності, оскільки кредитний договір №545/мк від 28.09.2007, наданий позивачем, є фальшивим. Крім цього, згідно з умовами договору про комплексне обслуговування фізичних осіб, шляхом укладення договору від 03.10.2012, відповідач отримала ліміт на платіжний картковий рахунок [NUMBER] зі сплатою відсотків у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за лімітом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки 1 рік з моменту її випуску, тобто з 03.10.2012 по 03.10.2013 включно. Разом з тим, позивач звернувся до суду із позовом про стягнення заборгованості за вказаним договором лише 19.12.2016, тобто з пропуском строку позовної давності, а тому просить застосувати наслідки пропуску строку позовної давності та в задоволення позову відмовити у повному обсязі, про що відповідачем подано окрему заяву (а.с.75, 76-77). Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Перевіривши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, суд встановив наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Статтею 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Судом встановлено, що 03.10.2012 відповідач підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку (а.с.98). Звертаючись до суду із позовними вимогами про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором від 03.10.2012 в розмірі 62449 грн. 35 коп., позивач посилається на ту обставину, що підписана відповідачем заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», затверджених наказом №СП-2010-256 від 06.03.2010 та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом [PERSON] у заяві. Разом з тим, як вбачається з долученого до позовної заяви витягу з Умов та Правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06.03.2010 №СП-2010-256 (а.с.8-31) такі викладені російською мовою, яка не має на території Львова статусу регіональної, в той час як відповідно до ст.7 ЦПК України мова цивільного судочинства визначається статтею 14 Закону України «Про засади державної мовної політики», згідно з частинами 1, 3 якої судочинство в Україні у цивільних, господарських, адміністративних і кримінальних справах здійснюється державною мовою. У межах території, на якій поширена регіональна мова (мови), що відповідає умовам частини третьої статті 8 цього Закону, за згодою сторін суди можуть здійснювати провадження цією регіональною мовою (мовами). Сторони, які беруть участь у справі, подають до суду письмові процесуальні документи і докази, викладені державною мовою. У межах території, на якій поширена регіональна мова (мови), що відповідає умовам частини третьої статті 8 цього Закону, допускається подача до суду письмових процесуальних документів і доказів, викладених цією регіональною мовою (мовами), з перекладом, у разі необхідності, на державну мову без додаткових витрат для сторін процесу. З урахуванням наведеного, суд не може визнати представлений позивачем витяг з Умов та Правил надання банківських послуг належним доказом. Більше того, вказаний витяг з Умов та Правил надання банківських послуг не містить підпису відповідача, а тому такі не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору. Саме такі висновки викладені і в постановах Верховного Суду України від 11.02.2015 у справі №6-240цс14, а також від 11 березня 2015 року у справі №6-16цс15, які відповідно до ч.1 ст.360-7 ЦПК України є обов'язковими для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права та мають враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Не представлено позивачем суду належних доказів на підтвердження тієї обставини, що відповідачу 08.10.2012 відкрито картковий рахунок [NUMBER] та встановлено кредитний ліміт саме на підставі заяви-анкети про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, підписаної відповідачем 03.10.2012 (а.с.98), оскільки як вбачається з зазначеної заяви-анкети така не містить ні виду картки, яку відповідач виявила бажання оформити, ні розміру кредитного ліміту у разі оформлення такого, ні розміру відсотків за користування кредитом, ні обов'язку сплачувати інші платежі, у разі досягнення між сторонами домовленості з цього приводу. Відповідно до ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно із ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи вищенаведене, оскільки позивачем не підтверджено належними і допустимими доказами тієї обставини, що Анкета-заява з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», затверджених наказом №СП-2010-256 від 06.03.2010 та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складають кредитний договір, суд приходить до висновку, що підстави для стягнення з відповідача 62449 грн. 35 коп. заборгованість відсутні, а тому позов задоволенню не підлягає. При цьому, суд вважає такою, що не підлягає до задоволення, заяву відповідача про відмову у позові у зв'язку з пропуском строку звернення до суду, оскільки ні представником позивача, ні відповідачем не представлено суду доказів на підтвердження строку дії картки. Скероване на електронну адресу суду нібито фото клієнта з продуктом (а.с.139) не дає можливості ідентифікувати ні особу, зображену на такому, ні номер та строк дії картки. Більше того, як вбачається з роз'яснень пленуму Верховного Суду України, наданих у п.11 Постанови від 18 грудня 2009 року N 14 «Про судове рішення у цивільній справі» суд відмовляє в позові з підстав пропуску без поважної причини строку звернення до суду, якщо стороною у спорі заявлено про застосування позовної давності, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для відмови в позові.

Outcome: dismissed