Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-20 00:00:00

позивач акціонерне товариство «Мегабанк» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] та просить суд стягнути з [PERSON] , [INFO] на користь акціонерного товариства «Мегабанк» заборгованість за кредитним договором №113-028-850-2-19-Г від 29.10.2019 в розмірі 46292,47 гривень та судові витрати пов`язані з розглядом справи. В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що відповідно до укладеного договору №113-028-850-2-19-Г від 29.10.2019 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 28026,91грн на строк з 29.10.2019 року до 28.10.2022 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15,00% річних. АТ «Мегабанк» повністю виконав свої зобов`язання згідно кредитного договору, надавши [PERSON] кредитні кошти у розмірі 28026,91грн, що стверджується особистим підписом відповідача в заяві на видачу готівки від 29.10.2019 року. Відповідач в порушення умов договору, своєчасно та у повній сумі не сплачував щомісячні платежі за період з 29.10.2019 року по 23.11.2020 року включно, що стверджується банківськими виписками з особових рахунків відповідача, внаслідок чого в нього виникла заборгованість, що станом на 23.11.2020 року становить 46292,47 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту - 27401,62грн, заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками - 1374,04грн, комісія - 4904,70грн, штраф - 12612,11 грн. Відповідач не скористався правом подання письмового відзиву на позовну заяву. Ухвалою від 27.01.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, вирішено проводити справу в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою від 21.07.2021 вирішено проводити заочний розгляд справи. В судове засідання представник позивача Кульбій-Кухар Ю.В. не прибула, у поданій заяві позовні вимоги підтримала, просила задовольнити, покликаючись на обставини, викладені у позовній заяві, не заперечує щодо заочного розгляду справи, просить слухати у відсутності представника позивача. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не прибув з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлявся про час та місце слухання справи, що стверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення. Не подав відзив на позовну заяву. Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без участі сторін, представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог ст. 280-282 ЦПК України вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів та ухвалити заочне рішення. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважає за можливе розглянути дану справу у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами. З`ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази суд приходить висновку. Суд встановив, що відповідно до Кредитного договору 113-028-850-2-19-Г від 29.10.2019 [PERSON] отримав кредит у розмірі 28026,91грн на строк з 29.10.2019 року до 28.10.2022 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15,00% річних /арк..спр.4/. Згідно ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Позивач свої обов`язки перед позичальником виконав, надавши відповідачу кредит в розмірі 28026,91 грн. В порушення зазначених норм закону та умов договору [PERSON] своєчасно та у повній сумі не сплачував щомісячні платежі за період з 29.10.2019 року по 23.11.2020 року включно, що стверджується банківськими виписками з особових рахунків відповідача /арк. спр.11-18/. В результаті цього утворилась заборгованість, що стверджується розрахунком заборгованості та станом на 23.11.2020 року становить 46292,47 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту - 27401,62грн, заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками - 1374,04грн, комісія - 4904,70 грн, штраф - 12612,11 грн /арк.спр.19/. Виходячи з положень ст.1050, 612 ЦК України [PERSON] прострочив виконання зобов`язання за кредитним договором, оскільки він прострочив повернення чергових частин кредиту та сплати щомісячних відсотків. Суд вважає, що вимоги позивача про стягнення заборгованості за тілом кредиту - 27401,62грн, заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками - 1374,04грн., а тому підлягають задоволенню в повному обсязі. Щодо вимог про стягнення з відповідача комісії у розмірі 4904,70грн., суд дійшов висновку, що у задоволенні позову в цій частині необхідно відмовити, виходячи з такого. Згідно правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 16 листопада 2016 року у справі N 6-1746цс16, положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" з подальшими змінами у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору. Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року N 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо). Обслуговування кредиту є супутньою послугою, за надання якої можливе встановлення комісії, встановивши в кредитному договорі сплату щомісячної комісії за обслуговування кредиту, позивач не зазначив, які саме послуги за вказану комісію надаються позивачу. Вимоги про стягнення заборгованості за комісією задоволенню не підлягають, оскільки позивачем у позовній заяві не обґрунтовано законності таких вимог. Таким, чином, вимога банку про стягнення комісії в даному спорі є безпідставною. Щодо вимоги про стягнення 12612,11грн штрафу, то така також не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (штрафу, пені). Згідно ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. У п.6.3. Кредитного договору від 29.10.2019 року передбачено в разі порушення строків сплати ануїтентних платежів або комісійної винагороди на понад 90 днів сплату Позичальником Кредитодавцеві штрафу у розмірі 45% від суми Кредиту. Статті 549 ЦК України чітко визначено порядок обчислення штрафу і пені : у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання та у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання відповідно. До грошових зобов`язань, яким є зобов`язання з погашення кредиту, застосовується неустойка у виді пені, а не штрафу. Суд враховує висновки Конституційного Суду України, зроблені у рішенні від 10.11.2011р. по справі №1-26/2011. Так Конституційний Суд України вважає, що держава, встановлюючи законами України засади створення і функціонування грошового та кредитного ринків, має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і охоронюваними законом правами та інтересами споживачів їх кредитних послуг. Держава, як вказується у цьому рішенні, забезпечує особливий захист більш слабкого суб`єкта економічних відносин ( споживача) а також фактичну, а не формальну рівність сторін у цивільно-правових відносинах, шляхом визначення особливостей договірних правовідносин у сфері споживчого кредитування та обмеження дії принципу свободи цивільного договору. Конституційний Суд України у своєму рішенні вказав, що дія положень статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів", яка передбачає такі права споживача, зокрема право споживача протягом певного терміну відкликати згоду на укладення договору про надання споживчого кредиту без пояснення причин, не бути примушеним під час виконання кредитного договору сплачувати платежі, встановлені на незаконних засадах; та інші, поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту. Отже, суд вважає, що сплата штрафу у відсотках від суми Кредиту встановлена у Кредитному договорі на незаконних засадах. Тому у стягненні 4904,70грн, заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками - 12612,11грн штрафу суд відмовляє. Таким чином, заборгованість по тілу кредиту у розмірі 27401,62грн та заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками у розмірі 1374,04грн підлягають стягненню з [PERSON] в користь позивача, у стягненні комісії та штрафу слід відмовити. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд робить висновок, що позов підлягає до часткового задоволення. Згідно з ст. 141 ЦПК України у разі часткового задоволення позову судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається з оригіналу платіжного доручення, позивачем при пред`явленні позовної заяви до суду сплачено судовий збір в розмірі 2102,00 грн. Позов задоволено на 62,16 %, а тому з [PERSON] необхідно стягнути на користь АТ «Мегабанк» судові витрати у розмірі 1306,62 грн.

Outcome: partial