Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-30 00:00:00

Позивач [PERSON] , звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області із позовом до [PERSON] , про зменшення розміру аліментів, у відповідності до ст. 192 СК України, ст. ст. 3, 15, 118-120 ЦПК України, просить суд: зменшити розмір аліментів, утримуваних з 20.05.2011 року по [INFO] з [PERSON] за рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 11.07.2011 року, а саме стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/8 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 10% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з моменту подачі позовної заяви про зменшення розміру аліментів і до досягнення ним повноліття; зменшити суму боргу по аліментам, які він сплачує за рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 11.07.2011 року, з урахуванням суми аліментів на всіх дітей у розмірі 1/8 частини, не менше 10% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з моменту народження дочки [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Свої вимоги обґрунтовує тим, що за рішенням Білгород - Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 11.07.2011 року № 2-3223/2011 [PERSON] призначені аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку/ доходу/, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20.05.2011 року по [INFO] до досягнення повноліття дитини. Шлюб з відповідачем було розірвано 14.03.2011 року. 29.03.2012 року у виконавчому комітеті Старокозацької сільської ради він зареєстрував новий шлюб з [PERSON] , [INFO] , про що складено актовий запис № 05. Від спільного шлюбу з [PERSON] у них народились малолітні діти - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Також, на його утриманні перебувають і діти його дружини - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Окрім того, він доглядає свого дідуся - [PERSON] , який є особою з інвалідністю та проживає разом з його сім`єю, потребує додаткових матеріальних витрат. На теперішній час, він не працює, перебуває на обліку в центрі зайнятості та отримує тільки допомогу по безробіттю, окрім того його дружина перебуває у відпустці по догляду за дитиною та досягнення дитиною трирічного віку. Розмір аліментів, який на теперішній час стягується та борг по ньому призвів позивача та його сім`ю в скрутне матеріальне становище. Згідно постанови Білгород-Дністровського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області борг по аліментам з 20.05.2011 року складає 40 000 грн, таких коштів, щоб погасити борг у нього немає. Враховуючи усе вищенаведене, просить його позовні вимоги задовольнити. 21.01.2019 року [PERSON] звернулась до суду з зустрічним позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів, у якому посилаючись на ст. ст. 180, 181, 182, 184, 191 СК України, ст.ст. 2, 4, 81, 107, 110, 118, 119, 175, 193 ЦПК України просила суд: змінити розмір аліментів, стягнутих з [PERSON] рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 11.07.2011 року по справі № 2-3223/11 на утримання сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду і до повноліття дитини, тобто до [INFO] . Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 28.01.2019 року, зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про збільшення розміру аліментів, об`єднано в одне провадження з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] про зменшення розміру аліментів. Позивач за первісним позовом [PERSON] в судовому засіданні просив його позовні вимоги задовольнити з підстав, наведених у позові. Проти задоволення зустрічних позовних вимог частково заперечував. Відповідач за первісним позовом [PERSON] в судовому засіданні проти позовних вимог [PERSON] заперечувала, вказуючи на їх безпідставність. Наполягала на задоволенні її зустрічних позовних вимог. Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, відповідачем 21.01.2019 року приєднано до матеріалів справи відзив на позовну заяву /в порядку ст. ст. 178,191 ЦПК України/, згідно якого вона вважає, що вказані у позовній заяві факти не можуть бути підставами для зменшення розміру аліментів. Стверджує, що на виконання рішення суду від 11.07.2011 року позивач сплачує аліменти не постійно, внаслідок чого у нього виникла заборгованість, крім того, він сплачує аліменти у меншому розмірі, ніж передбачено законодавством, так як на даний час аліменти не повинні бути менше ніж 50 % встановленого прожиткового мінімуму, а не 30 % як він сплачує. На теперішній час у неї також змінився матеріальний стан та народилось двоє дітей. Вона не працює та знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення 3-річного віку, її чоловік також не працює. У її сім`ї немає земельного паю або земельної ділянки, в будинку пічне опалення. Стверджує, що її батьки пенсіонери, отримують мінімальну пенсію, хворіють, також потребують від неї матеріальної допомоги. В той же час, сім`я позивача є багатодітною, вони отримують допомогу від держави, його дружина отримує аліменти на дітей від першого шлюбу. Разом з тим, вказує, що заборгованість по аліментам позивача не може бути зменшена, оскільки між сторонами відсутній спір відносно розміру заборгованості. З цих підстав просить у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити повністю. Після оголошеної в судовому засіданні перерви не з`явилася, була про день та час судового розгляду справи повідомлена належним чином, причину неявки суду не повідомила. Суд за згодою позивача, ухвалою на місці, постановив закінчувати розгляд справи за відсутність відповідача. Вислухавши позивача та відповідача, вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що дійсно сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано на підставі заочного рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 14.03.2011 року по справі № 2-1978/11. Від шлюбу позивач та відповідач мають неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , наявною в матеріалах справи. Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 11.07.2011 року по справі № 2-3223/11, задоволено позов [PERSON] . Стягнуто з [PERSON] н користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісяця, починаючи з 20.05.2011 року до [INFO], але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. /л.с.5/. Позивач вказує, що на сьогоднішній день розмір аліментів, що з нього стягується за вищенаведеним рішенням суду є не підйомним тягарем, що призводить позивача та його сім`ю у скрутне матеріальне становище, а тому його необхідно зменшити. Так, обґрунтовуючи позовні вимоги, позивачем надані до матеріалів справи наступні докази. Як вбачається з матеріалів справи, 29.03.2012 року у виконавчому комітеті Старокозацької сільської ради Білгород-дністровського району Одеської області було укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією відповідного свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . /л.с.9/. Від спільного шлюбу [PERSON] з [PERSON] , у них народилось четверо дітей: [PERSON] , [INFO] /згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] /, [PERSON] , [INFO] /згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] /, [PERSON] , [INFO] /згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] /, [PERSON] /згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] . /л.с.10-13/. Окрім рідних дітей позивача, на його утриманні ще перебувають діти дружини [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується приєднаними до матеріалів справи їх свідоцтвами про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] . /л.с.14-15/. У відповідності до довідки № 2312 виданої виконавчим комітетом Старокозацької сільської ради 27.09.2018 року, [PERSON] дійсно зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] . /л.с.8/ Згідно довідки № 2305, виданої виконавчим комітетом Старокозацької сільської ради 25.09.2018 року, [PERSON] дійсно зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] . Склад сім`ї: чоловік - [PERSON] , син - [PERSON] , дочка - [PERSON] , дочка - [PERSON] , син - [PERSON] , син - [PERSON] та дочка - [PERSON] . /л.с.7/. В якості доказу перебування на його утриманні ще дідуся - [PERSON] , 1938 року народження приєднав до матеріалів справи медичну довідку № 179, видану 27.05.2018 року КЗ «Білгород-Дністровський міськрайонний центр первинної медико-санітарної допомоги», з якої вбачається, що [PERSON] , що проживає за адресою: [ADDRESS] має діагноз: церебральний атеросклероз. Наслідки перенесеного ОНМК по ішемічному типу. /2017/л.с.4/ Однак, суд ставиться критично до наданої медичної довідки та не приймає її як доказ перебування [PERSON] , 1938 року народження на утриманні [PERSON] , оскільки лише наявність спільної адреси проживання та діагнозу хвороби не свідчить про матеріальне забезпечення або надання будь-якої іншої допомоги позивачем на утримання дідуся. Більш того, невідомо джерела доходу [PERSON] , 1938 року народження, якщо він отримує пенсію, то у якому розмірі, або чи здатний він самостійно забезпечувати себе, або чи має у власності нерухоме майно, з якого можливо отримати дохід. Разом з тим, позивачем доведено, що наразі він не працевлаштований, перебуває на обліку у Білгород-дністровському міськрайонному центрі зайнятості, що підтверджується копією трудової книжки [PERSON] , у якій є відмітка про те, що Білгород-Дністровським МР ЦЗ розпочата виплата по безробіттю з 02.05.2018 року. /л.с.16/. Обґрунтовуючи свої заперечення проти позову відповідач приєднала до матеріалів справи копію свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , згідно якого вона 11.11.2011 року у виконавчому комітеті Старокозацької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області уклала шлюб з [PERSON] , з яким створила нову родину. Від спільного шлюбу у них народилось двоє дітей - [PERSON] , [INFO] /згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] / та [PERSON] , [INFO] /згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] /. У відповідності до довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні /будинку/ осіб [NUMBER] від 15.01.2019 року, виданої виконавчим комітетом Старокозацької сільської ради , [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS] , але проживає по [ADDRESS] , тимчасово не працює в ДНЗ «Старокозацький ПАЛ», веде догляд за дитиною до 3-х років. Склад сім`ї: [PERSON] - чоловік, не працює згідно трудової книжки, [PERSON] - син, при матері, 4 клас школи, [PERSON] - дочка, при матері, [PERSON] - дочка, при матері. Також відповідачем приєднані до матеріалів справи довідки про перебування її у відпустці для догляду з дитиною до досягнення нею трирічного віку, копію трудової книжки її чоловіка, у якій 21.11.2018 року наявна відмітка про звільнення за угодою сторін, копії пенсійних посвідчень [PERSON] та [PERSON] Згідно довідки № 0246/26-15 від 18.01.2019 року, складеної Білгород-Дністровським МР ВДВС ГТУЮ в Одеській області вбачається, що дійсно позивач [PERSON] сплачує на користь відповідача [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] не постійно, а саме: у липні 2018 - 1500 грн, у вересні - 26000 грн, у листопаді 3000 грн та у грудні - 1000 грн. У сукупності наданих вище доказів, відповідач наполягала на неможливості зменшення розміру аліментів та суми заборгованості. З урахуванням вказаних вище доводів, [PERSON] у зустрічній позовній заяві вказала на зміну її сімейного стану, погіршення матеріального становища в сім`ї, у неї не достатньо доходів, щоб утримувати сім`ю, діти дорослішають, витрати по їх утриманню ростуть, суттєво подорожчало життя, продукти харчування, одяг, ліки стали набагато разів дорожче, виросли комунальні платежі, змінився прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років, у зв`язку із чим просила збільшити розмір стягуваних за рішенням суду від 11.07.2011 року аліментів, до 1/4 частини від усіх видів заробітку/доходу/відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Як передбачено п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до ст. 192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Згідно правової позиції Верховного Суду України , висловленої у постанові від 05.02.2014 року № 143цс13, з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Але Верховний Суд України також вказав на те, що при розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Так, відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік», встановлено з 01.01.2019 року прожитковий мінімум дітей віком з 6 років - 2027 грн, до 6 років - 1626 грн. У відповідності до ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. В ході розгляду справи, в судовому засіданні, що відбулось 14.05.2019 року [PERSON] свою зустрічну позовну заяву підтримала частково, просила стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1000 грн на їх спільного сина [PERSON] , [INFO] , але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач за первісним позовом [PERSON] вказав, що розмір аліментів необхідно зменшити та він не заперечує проти стягнення з нього аліментів у розмірі 1000 грн. Згідно частини другої статті 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Враховуючи вищевикладене, а саме наявність у позивача за первісним позовом іншої родини та дітей [PERSON] , [INFO] /згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] /, [PERSON] , [INFO] /згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] /, [PERSON] , [INFO] /згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] /, [PERSON] /згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , та взявши до уваги розрахунок заборгованості по аліментам позивача та враховуючи, що він не має постійного прибутку, наразі перебуває на обліку у центрі зайнятості як безробітний, а тому, маючи іншу родину не в змозі забезпечувати належний рівень утримання їх спільної з відповідачем [PERSON] дитини - [PERSON] , [INFO] , розмір аліментів суд вважає за необхідне зменшити, проте не на 1/8 частину з усіх видів його заробітку/ доходу/, але не менше 10 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, як вказує позивач у своїй позовній заяви, а на розмір обумовлений обома сторонами та погоджений між ними у твердій грошовій сумі. Прийнявши до уваги і обставини викладені в зустрічній позовній заяві [PERSON] , з урахуванням зміни її сімейного стану, а також зміни матеріального становища у бік погіршення, у зв`язку із тим, що вона не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною та тією обставиною, що чоловік позивача за зустрічним позовом наразі також офіційно не працевлаштований, з урахуванням наявності окрім спільної з відповідачем дитини ще двох малолітніх дітей, прийнявши до уваги що чинним законодавством передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та з урахуванням уточнених вимог позивача за зустрічним позовом, яка в судовому засіданні просила змінити розмір стягуваних з відповідача аліментів проте не до 1/4 частини з усіх видів його заробітку/доходу/, а на розмір стягуваних аліментів в твердій грошовій сумі, що не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тобто на мінімальний гарантований розмір аліментів, тому суд приходить до висновку про обґрунтованість та необхідність задоволення зустрічних позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про збільшення розміру аліментів в повному обсязі. Позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Як було наведено вище з урахуванням усіх фактичних обставин справи, та того, що в ході судового розгляду справи позивач не заперечував проти стягнення з нього аліментів у твердій грошовій сумі, що не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, то суд приходить до висновку про необхідність зменшення розміру стягуваних аліментів, проте на 1/8 частину з усіх видів його заробітку/ доходу/, але не менше 10 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, як він того просив у своєму первісному позові, а на 1027 грн, що не менше мінімального гарантованого розміру аліментів, тобто не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Щодо вимог позивача про зменшення суми боргу по аліментам, суд приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи, згідно довідки № 0246/26-15 від 18.01.2019 року, складеної Білгород-Дністровським МР ВДВС ГТУЮ в Одеській області вбачається, що дійсно позивач [PERSON] сплатив на користь відповідача [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , а саме: у липні 2018 - 1500 грн, у вересні - 26000 грн, у листопаді 3000 грн та у грудні 1000 грн. У зв`язку із непостійною та нестабільною сплатою аліментів, за позивачем за первісним позовом [PERSON] рахується заборгованість, як вказано ним самим та визнається відповідачем [PERSON] у розмірі 40 000 грн. У відповідності до ч.2,3 ст. 197 СК України, за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Суд може звільнити платника аліментів від сплати заборгованості, якщо буде встановлено, що вона виникла внаслідок непред`явлення без поважної причини виконавчого листа до виконання особою, на користь якої присуджено аліменти. Повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом і лише тоді, коли заборгованість виникла у зв`язку із його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення (наприклад, у зв`язку із перебуванням платника аліментів у лавах Збройних Сил України, тяжким матеріальним становищем тощо). Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Лише за наявності обставин, що мають істотне значення платник аліментів може бути повністю або частково звільнений від сплати заборгованості за ними на підставі судового рішення. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. за N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" також передбачено, що суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст. 197 СК умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості (п. 22). 3. Частиною 3 даної статті закріплено положення про те, що суд може звільнити платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами, якщо буде встановлено, що вона виникла внаслідок непред`явлення без поважної причини виконавчого листа до виконання особою, на користь якої присуджено аліменти. Відповідно до вимог Закону України "Про виконавче провадження", за загальним правилом, виконавчі листи можуть бути пред`явлені до виконання протягом трьох років (п. 1 ч. 1 ст. 21). Такий строк встановлюється з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а у випадках, коли рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення (п. 1 ч. 2 ст. 21). Водночас, передбачено, що рішення про стягнення періодичних платежів (у тому числі у справах про стягнення аліментів) можуть бути пред`явлені для виконання протягом усього періоду, на який присуджені платежі (ч. 4 ст. 21). З матеріалів позовної заяви [PERSON] не вбачається, що він просить повністю або частково його звільнити від сплати заборгованості по аліментам. Більш того, ним не надано суду жодного достатнього належного та об`єктивного доказу для повного або часткового звільнення від сплати заборгованості по аліментам, не доведено факту тяжкої хвороби та не наведено інших обставин, що має істотне значення. Зменшення розміру заборгованості не передбачено чинним законодавством. Судом встановлено, що порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду передбачений ст.74 Закону України «Про виконавче провадження», і стягнення проводиться державним виконавцем на підставі виконавчого документу відповідно до положень закону, а не на підставі ще одного рішення суду про стягнення заборгованості. За ст.195 ч.4 СК України, розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору судом. Згідно з ч.9 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження», суд вирішує питання заборгованості по аліментам лише у разі спору про її розмір. Як встановлено в ході судового розгляду справи, між сторонами відсутній спір щодо розміру заборгованості по аліментам. На підставі вищевикладеного, з урахуванням того, що розмір заборгованості по аліментах встановлений державним виконавцем, спір між сторонами відсутній щодо розміру заборгованості, позивач заявив вимогу щодо зменшення розміру заборгованості по аліментам, що не передбачено нормами чинного законодавства, а тому суд вважає за необхідне в задоволені позовних вимог [PERSON] в цій частині відмовити. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Оскільки [PERSON] та [PERSON] звільнені від сплати судового збору щодо подачі позову про стягнення аліментів, віднести їх витрати за рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial