Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-29 00:00:00

В провадженні суду відповідно до ухвали судді Пархоменко І. О., постановленої 22.05.2018 року, знаходиться цивільна справа з єдиним унікальним № 631/1142/17 (провадження № 2/631/471/18) за позовом Першого заступника керівника Первомайської місцевої прокуратури Харківської області, в інтересах держави в особі Нововодолазької селищної ради Харківської області до [PERSON] «Про стягнення збитків заподіяних самовільним зайняттям земельних ділянок». Розпорядженням керівника апарату суду Столяренка С. В. № 1019 від 20.09.2018 року призначено повторний автоматизований розподіл справи й згідно відповідного протоколу, обліково-статистичної картки справи та Контрольного журналу судових справ і матеріалів, переданих для розгляду судді, справу передано на розгляд головуючого судді Мащенко С. В. На обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що прокуратурою Нововодолазького району до Нововодолазького районного суду 28.07.2015 року направлено обвинувальний акт з угодою про визнання винуватості за частиною 2 статті 197-1 Кримінального кодексу України, укладеної з [PERSON] . В період з жовтня 2014 року по травень 2015 року [PERSON] , діючи всупереч вимогам ст.ст. 116-126 Земельного кодексу України, які регламентують набуття і реалізацію прав на землю, маючи єдиний корисливий мотив, діючи умисно, за допомогою сільськогосподарської техніки та сторонніх осіб, які не діяли як співвиконавці злочину, оскільки були переконані у законності виконання вказаних робіт, вчинив самовільне зайняття земельних ділянок у вигляді протиправного» використання землі у своїх потребах шляхом її обробки, не маючи відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про передачу у власність або надання у користування (оренду) земельних ділянок та за відсутності будь-якого правочину щодо них загальною площею 54,67 га. Проведеним Державною екологічною інспекцією в Харківській області, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №-963 від 25.07.2007 року, розрахунком №1975/01-26/02-19 від 30.06.2015 року встановлено, що внаслідок самовільного зайняття вищезазначених земельних ділянок [PERSON] , державі заподіяні збитки на загальну суму 65 665,33 гривень. За результатами розгляду вказаної угоди судом 12.08.2015 року винесено вирок, яким [PERSON] визнано винним, та засуджено до покарання у вигляді двох років обмеження волі, на підставі статті 75 Кримінального кодексу України звільнено від відбування покарання з іспитовим стром один рік. Вказаний вирок 11.09.2015 року набрав встановленої законом сили. В ході досудового розслідування збитки завдані самовільним зайняттям земельних ділянок у розмірі 65 665,33 гривень не відшкодовувались. Тому просили стягнути з відповідача [PERSON] на користь держави невідшкодовані збитки, завдані кримінальним правопорушенням у розмірі 65665,33 гривень (а. с. 4 - 7). Начальник Нововодолазького відділу Первомайської місцевої прокуратури Харківської області юрист 1-го класу Біляєв Є. О., у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце засідання повідомлявся належним чином відповідно до приписів Цивільного процесуального кодексу України, про причини своєї неявки суд не повідомив, однак надав заяву, зареєстровану за вхідним № 6926/19-вх від 30.09.2019 року, з проханням справу розглянути за його відсутності, зазначивши, що позов підтримує в повному обсязі й просить його задовольнити, не заперечує проти винесення заочного рішення (а. с. 120). Представник Нововодолазької селищної радиу судове засідання теж не з`явився, про дату, час і місце засідання повідомлявся належним чином відповідно до приписів Цивільного процесуального кодексу України, про причини своєї неявки суд не повідомив, однак від селищного голови надійшло клопотання, зареєстроване за вхідним № 6388/19-вх від 11.12.2018 року, з проханням справу розглянути за відсутності їх представника (а. с. 54). Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з`явився, про час та місце розгляду справи був сповіщений своєчасно та належним чином відповідно до приписів Цивільного процесуального кодексу України, про причини своєї неявки суд не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи або про її розгляд за його відсутності не надав. Відповідно до змісту частини 1 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, а згідно частини 3 статті 211 цього ж кодексу особи, які беруть участь у справі, мають право заявити клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Про наявність такого клопотання у представника позивача свідчить його відповідна заяви, долучена до матеріалів справи. За таких обставин, приймаючи до уваги те, що підстав для визнання необхідним давання сторонами особистих пояснень не має, суд вважає за можливе розглянути справу у їх відсутність. Крім того, відповідно до частини 1 статті 280 Цивільного процесуального кодексу України у зв`язку із неявкою в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд вирішив можливим справу розглядати на підставі наявних в ній доказів та ухвалити заочне рішення, про що не заперечував представник позивача. Здійснюючи правосуддя на засадах змагальності й рівності учасників судового процесу перед законом і судом, всебічно, повно, об`єктивно, справедливо, неупереджено та своєчасно з`ясувавши всі обставини справи і всі фактичні данні в межах заявлених вимог, що мають значення для вирішення справи за суттю й на які сторони посилались як на підставу своїх вимог та заперечень, перевіривши їх доказами, отриманими відповідно до правил цивільного процесуального кодифікованого закону й безпосередньо дослідженими у судовому засіданні, що відповідають вимогам закону про їх належність, допустимість, достовірність та достатність, а саме: дослідивши письмові докази у справі,- суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, пунктом 160 частини 1 Указу Президента України «Про реорганізацію місцевих загальних судів» № 451/2017 від 29.12.2017 року шляхом реорганізації (злиття) Валківського районного суду, Коломацького районного суду та Нововодолазького районного суду Харківської області утворено Валківський окружний суд - у Валківському, Коломацькому та Нововодолазькому районах Харківської області із місцезнаходженням у містах Валках, селищі міського типу Новій Водолазі та селі Різуненковому Коломацького району Харківської області. За змістом пункту 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VІІІ від 02.06.2016 року районні суди продовжують здійснювати свої повноваження до утворення та початку діяльності місцевого окружного суду, юрисдикція якого розповсюджується на відповідну територію. Оскільки на цей час Валківський окружний суд свою діяльність не розпочав, справа перебуває на розгляді належного суду. Крім того, згідно пункту 9 частини 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України № 1618-ІV від 18.03.2004 року (в редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03.10.2017 року із змінами та доповненнями) справи у судах першої інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання нею чинності. Таким чином, ця цивільна справа підлягає розгляду за правилами, визначеними Цивільним процесуальним кодексом України в редакції, що набрала чинності з 15.12.2017 року (із змінами та доповненнями). Отже, у ході розгляду справи в межах заявлених вимог та зазначених і доведених обставин, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини, що мають значення для вирішення справи за суттю. Так, відповідно до інформації наданої заступником начальника Державної екологічної інспекції у Харківській області № 1975/01-26/02-19 від 30.06.2015 року, [PERSON] допустив самовільне зайняття земельних ділянок площами 11,43 га, 20,45 га, 22,79 га на території Сосонівської сільської ради Нововодолазького району Харківської області та розміри шкоди відповідно до «Методики визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільно зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття грунтового покриву (родючого шару грунту) без спеціального дозволу», затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 25.07.2007 року № 963 можуть складати: Шс (Сосонівська с/р)=11,43*767*1*1,566=13728,82 гривень; Шс (Сосонівська с/р)=20,45*767*1*1,566=24562,94 гривень; Шс (Сосонівська с/р)=22,79*767*1*1,566=27373,57 гривень (а. с. 8 - 9). Відповідно до вироку Нововодолазького районного суду Харківської області від 12.08.2015 року угоду від 28.05.2015 року по кримінальному провадженню 12015220390000019 від 22.05.2015 року про визнання винуватості, укладену між прокурором прокуратури Нововодолазького району Харківської області Біляєвим Є. О. та підозрюваним [PERSON] затверджено. [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 197-1 Кримінального кодексу України, та призначено узгоджене сторонами покарання у вигляд двох років обмеження волі. На підставі статті 75 Кримінального кодексу України [PERSON] звільнено від відбуття покарання з іспитовим строком на один рік, відповідно до статті 76 Кримінального кодексу України на [PERSON] покладено обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально - виконавчої інспекції; повідомляти кримінально - виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи (а. с. 10 - 12). Згідно листа начальника Нововодолазького відділу Первомайської місцевої прокуратури Харківської області юриста 2 класу Біляєва Є. О. № 03-27-3976-17 від 21.12.2017 року голові Нововодолазької селищної ради повідомлено про те, що 12.082015 року Нововодолазьким районним судом винесено вирок, яким [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 197-1 Кримінального кодексу України. Внаслідок самовільного зайняття вищезазначених земельних ділянок [PERSON] заподіяні збитки на загальну суму 65 665,33 гривень Сосонівській сільській раді. Вказані збитки не відшкодовувались (а. с. 13). Вирішуючи спірні правовідносини суд виходить з того, що завданням цивільного судочинства, визначеним у частині 1 статті 2 Цивільного процесуального кодексу України, є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Тому згідно частини 1 статті 4 цього ж нормативно-правового акту, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Отже, суд відповідно до приписів частини 1 статті 13 цивільного процесуального кодифікованого закону України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Згідно пункту «б» частини 1 статті 211 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства за самовільне зайняття земельних ділянок. Відповідно до статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Статтею 23 Закону України «Про прокуратуру» визначені підстави представництва прокурором інтересів держави в суді, а саме, у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Відповідно до частини 2 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України, у випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Згідно частини 3 - 5 статті 56 Цивільного процесуального кодексу України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 185 цього Кодексу. У разі відкриття провадження за позовною заявою особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб (крім прокурора), особа, в чиїх інтересах подано позов, набуває статусу позивача. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача. Вирішуючи згідно підпункту 6 частини 1 статті 264 Цивільного процесуального кодексу України питання про розподіл між сторонами у справі судових витрат, суд виходить з наступного. Так, відповідно до вимог частини 1 статті 141 зазначеного цивільного процесуального кодифікованого закону України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При цьому, частиною 6 цієї ж норми процесуального права визначено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Приписи частини 1 та 2 статті 133 Цивільного процесуального кодексу України передбачають, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Таким законом є Закон України «Про судовий збір» № 3674-VІ від 08.11.2011 року (із змінами та доповненнями), який встановлює правові засади справляння, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та його повернення. Положеннями статті 1 зазначеного Закону визначено, що судовий збір - це збір, який справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, а також за видачу судами документів і включається до складу судових витрат. Згідно із абзацом 1 частини 1 статті 3 вказаного вище нормативно-правового акту, судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством України. Відповідно до змісту частини 1 й підпункту 1 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою справляється судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Із зазначеним позовом перший заступник керівника Первомайської місцевої прокуратури Харківської областізвернувся до суду у 2017 році. Пунктом 9 частини 1 статті 40 Бюджетного кодексу України № 2456-VІ від 08.07.2010 року (із змінами та доповненнями) визначено, що розмір прожиткового мінімуму на відповідний бюджетний період у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для основних соціальних і демографічних груп населення визначається Законом про Державний бюджет України. Відповідно до приписів абзацу 3 статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" № 1801-VIII від 21.12.2016 року(із змінами та доповненнями) з 01 січня 2017 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб встановлений в сумі 1600 гривень, а тому за подання до суду цієї позовної заяви позивач повинен був б сплатити судовий збір у розмірі 1600,00 гривень. Однак на підставі приписів пункту 6 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» Первомайська місцева прокуратура звільняється від сплати судового збору. Таким чином, з огляду на наведені норми закону, проаналізувавши всі наявні і досліджені у судовому засіданні докази у їх сукупності, суд доходить до висновку про обґрунтованість вимог Першого заступника керівника Первомайської місцевої прокуратури Харківської області, в інтересах держави в особі Нововодолазької селищної ради Харківської області та можливість задоволення його позову повністю шляхом стягнення з відповідача [PERSON] на користь держави збитки, завдані кримінальним правопорушенням у розмірі 65 665,33 гривень та судовий збір у розмірі 1600,00 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved