Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-24 00:00:00

Позивач 21.07.2015 р. звернувся до суду з вищевказаним позовом, позовні вимоги обґрунтовують тим, що [INFO] року помер [PERSON], який являвся дідом позивача по лінії матері. У спадщині внаслідок його смерті залишились земельна частка (пай) в кооперативі «Миколаївський», в с. Підсоснів, Пустомитівського району Львівської області розміром 1,84 в умовних кадастрових гектарах, вартістю 6986,02 грн., яка належала [PERSON] на підставі сертифікату на право на земельну частку пай серії [NUMBER], зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № [NUMBER] від 12.03.2007 року, виданого за рішенням Пустомитівської районної державної адміністрації Львівської області від 04.12.1995 р. № 53; грошовий вклад з відповідними нарахуваннями та компенсаційними виплатами у ТВБВ № [NUMBER] с. Чишки, Пустомитівського району, Львівської області на рахунку [NUMBER] на суму 5386,65 грн, що підтверджується довідкою ТВБВ № 10013/0122 м. Пустомити № 272 від 14.07.2015 року - філія Львівського обласного управління АТ "Ощадбанк". За час свого життя [PERSON] своїм майном не розпорядився, тому його успадковують спадкоємці за законом почергово у відповідності до вимог ЦК України 1963 року. До спадкоємців першої черги спадкування, після смерті діда є його дружина [PERSON], яка померла [PERSON] року, його дочки [PERSON], [PERSON] та внучка [PERSON] на спадкове майно не претендують, про що подали відповідні заяви. Позивач являється єдиним спадкоємцем першої черги за законом майна діда. На момент смерті спадкодавця позивач був неповнолітній, упродовж 1998-2001 року він навчався у Миколаївській школі Пустомитівського району та проживав разом з спадкодавцем з 1998 року до дня його смерті за адресою [ADDRESS], та вважається таким, що фактично прийняв спадщину та набув право власності на спадкове майно. Проте у зв'язку з тим, що документи, що засвідчують право власності спадкодавця на нерухоме майно, існували, що зокрема підтверджено їх збереженою копією, проте оригінали не збереглися, позивач позбавлений змоги реалізувати своє право на спадкування через нотаріальну контору та змушений звертатися із цим позовом до суду. З цих підстав позивач просить визнати за ним право власності на спадкове майно. Позивач в судове засідання не з»явився, проте подав суду письмову заяву у якій просить суд розглядати цивільну справу без його участі, заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі та позов просить задоволити. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав суду письмову заяву у якій просить суд розглядати цивільну справу без участі представника відповідача, заявлені позовні вимоги визнає у повному обсязі, проти задоволення позову не заперечує. Оскільки в судове засідання не явилися всі особи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, згідно ч.2 ст.197 ЦПК України, не здійснювалось. З'ясувавши обставини справи на підставі наявних у справі та перевірених в судовому засіданні доказів, з врахуванням вимог цивільного судочинства, суд вважає, що позов слід задовольнити в силу наступного. Проаналізувавши матеріали цивільної справи, зокрема: свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від [INFO] року; свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 09.09.1986 року, Свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 27.012007 року, свідоцтво про зміну імені серії [NUMBER] від 06.07.2013 року; свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 16.09.2006 року; свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 07.06.1961 року, свідоцтво про укладення шлюбу [NUMBER] від 15.10.1985 року; свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 04.02 1963 року та свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 20.01.1996 року; паспорт громадянина України серії [NUMBER] та свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 14.08.2009 року; довідку № 308 від 20.07.2015 року та довідку № 307 від 20.07.2015 року видану Миколаївською сільською радою Пустомитівського району Львівської області; сертифікат на право на земельну частку (пай) № [NUMBER] від 12.03.2007 року; довідку відділу Держземагенства у Пустомитівському районі Львівської області № АП-127/3-15-0.6 від 17.07.2015 року; довідку ТВБВ № 10013/0122 м. Пустомити № 272 від 14.07.2015 року філії Львівського обласного управління АТ "Ощадбанк"; заяву [PERSON] від 19.06.2015 року зареєстрованої секретарем Миколаївської сільської ради Пустомитівського району Львівської області про відмову від спадщини, заяву [PERSON] від 19.06.2015 року зареєстрованої секретарем Миколаївської сільської ради Пустомитівського району Львівської області про відмову від спадщини, заяву [PERSON] від 20.07.2015 року про відмову від спадщини; заяву відповідача від 11.09.2015 року № 41, що зареєстрована Пустомитівським районним судом Львівської області 17.09. 2015 року за вх. № 120019 про визнання заявлених позивачем позовних вимог, що свідчить про визнання відповідачем обставин викладених позивачем у позовній заяві, а отже такі у відповідності до ч. 1 ст. 61 ЦПК України доказування не потребують, та дослідивши всі докази у справі у їх сукупності, суд прийшов до переконання, що обставини на які покликається позивач у позовній заяві, як на підстави для задоволення заявлених ним позовних вимог знайшли своє підтвердження у представлених суду доказах. За змістом ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. З метою забезпечення правильного й однакового застосування судами окремих положень цивільного процесуального законодавства Пленум Верховного Суду України у п. 24 Постанови № 2 від 12.06. 2009 року роз'яснив, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. За вказаних вище обставин, беручи до уваги: те, що спадкодавець з підстав, що не заборонені законом, а отже правомірно набув право власності на спадкове майно; те, що спадкодавець за час свого життя своїм майном на випадок смерті не розпорядився, те, що позивач являється єдиним спадкоємцем за законом після смерті спадкодавця, який прийняв спадщину; те, що інші спадкоємці за законом на спадкове майно не претендують, те, що позивач вчинив дії, що свідчать про прийняття ним спадщини після смерті спадкодавця; те, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку; те, що відповідач безумовно визнав позовні вимоги заявлені позивачем та ухвалення рішення на користь позивача не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів третіх осіб, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги заявлені позивачем підставні та підлягають задоволенню. Спадщина відкрилась [INFO]- в день смерті спадкодавця [PERSON] та на час дії ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до абз.1 п.5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2003р., який почав діяти з 01.01.2004р., правила Книги шостої цього Кодексу ( спадкове право), до спадщини, яка відкрилася раніше як 30.06.2003р. ( більше шести місяців до 01.01.2004р.), повинні застосовуватися норми ЦК 1963 року. Тому дані правовідносини регулюються розділом VІІ «Спадкове право» ЦК 1963 року, статтею 529 якою визначено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно приписів статей 525,548, 549 ЦК 1963 року, для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. За змістом розділу VІІ вказаного Кодексу, прийняття спадщини - це акт, який поширюється на всі об'єкти спадкування водночас і свідчить про бажання скористатися правом на спадщину. До спадкоємця в момент виникнення правонаступництва переходять і ті права, які в цей час ще не були відомі. Відповідно до ст. 550 ЦК УРСР 1963 року, якщо спадкоємець в установлений ст. 549 цього Кодексу строк вступив в управління або володіння спадковим майном чи його частиною, суд з цих підстав вирішує питання не про продовження пропущеного строку, а про визнання права на спадкове майно (п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 24.06.1983 року (яка діяла на час виникнення спірних правовідносин). Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого не майнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав, передбачених даною статтею, є визнання права. Згідно зі ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Outcome: approved