Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-21 00:00:00

До Словянського міськрайонного суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про надання дозволу на багаторазовий виїзд та виїзд в район проведення антитерористичної операції на неконтрольовану територію України через лінію зіткнення у межах Донецької області та за межі України малолітньої дитини без згоди батька. Дана позовна заява мотивована тим, що позивач перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 18 січня 2014 року та мають від шлюбу малолітню дитини [PERSON], [INFO]. З відповідачем вони проживають окремо, дитина знаходиться на її утриманні та проживає разом з нею. Відповідач [PERSON] у вихованні дитини участі не приймає її фізичним та духовним розвитком не займається, матеріальної допомоги на її утримання не надає. До серпня 2014 року позивач разом із донькою проживала в [INFO], а у звязку з проведенням антитерористичної операції виїхала до міста Біла Церква Київської області. На тимчасово окупованій території залишилися проживати її батьки та бабуся, залишилося нерухоме майно, особисті речі, а тому в неї виникає необхідність у виїзді разом з дитиною у м. Горлівка Донецької області за своїми речами. На теперішній час безперешкодно перетинати разом із дитиною контрольний пункт вїзду - виїзду з наявним пропуском не має можливості, вїзд/виїзд дітей, які не досягли шістнадцятирічного віку здійснюється з дотриманням вимог передбачених для таких осіб Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57, тобто в супроводі одного з батька або інших осіб, уповноважених одним з батьків здійснюється за нотаріально посвідченою згодою. Відповідач добровільно нотаріально посвідчену згоду надати відмовляється. Згідно зі ст. 150 ч. 2, 155 СК України батьки зобовязані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. При цьому батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів і в їхньому супроводі чи у супроводі осіб, які уповноважені ними. Відповідно до статті 33 Конституції України, Кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Відповідно до статті 4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Відповідно до п. 2-2 Постанови Кабінету міністрів України від 27.01.1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України» виїзд за межі України громадян, які не досягли 126-річного віку, у супроводі одного з батьків здійснюється у разі предявлення оригіналу або нотаріально посвідченої копії рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Згідно з п.п. 5.11, 5.1.2 Розділу Тимчасового порядку контролю за переміщенням осіб, транспортних засобів та вантажів (товарів) через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей, вїзд на неконтрольовану територію дітей, які не досягли 16-річного віку, здійснюється з дотриманням вимог, передбачених для таких осіб Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими Постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57, виїзд з неконтрольованої території громадян України, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за умови предявлення свідоцтва про народження дитини, будь-якого документа, визначеного ст. 5 Закону України «Про громадянство України» або статтею 2 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» особи (осіб), у супроводі якої (яких) громадяни України, які не досягли 16-річного віку виїжджають з неконтрольованої території, та дозволом фізичної особи. Таким чином, виїзд за межі України та вїзд на неконтрольовану територію України та виїзд з неї громадян, які не досягли 16 річного віку у супроводі одного з батьків та при відсутності згоди другого з батьків, здійснюється на підставі рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України, вїзд на неконтрольовану територію України та виїзд з неї громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Згідно з Конвенцією про права дитини (ратифікована постановою Верховною Ради № 789 від 27.02.1991 року) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини. Просить суд надати [PERSON], [INFO], багаторазовий дозвіл на виїзд та вїзд в район проведення антитерористичної операції на неконтрольовану територію України через лінію зіткнення у межах Донецької області у супроводі матері [PERSON], паспорт серії СТ № 504139, виданий Білоцерківським РВ Управління ДМС України в Київській області, дата видачі 17 травня 2016 року, без згоди та супроводу батька [PERSON], [INFO]. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, надала суду заяву, відповідно до якої просила розглянути справу без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, зв'язку з чим, суд відповідно до ст. 224 ЦПК України дійшов до висновку, про можливість ухвалення заочного рішення, на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши подані позивачем документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі, про що свідчить Свідоцтво про шлюб серії І-ОК № 186003, що видано міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області. Відповідно до Свідоцтва про народження серії І-ОК № 275164, виданого виконавчим комітетом Шкарівської сільської ради Білоцерковського району Київської області, [PERSON] народилася 01 серпня 2014 року, її матірю є [PERSON], батьком відповідач [PERSON]. Відповідач [PERSON] зобовязаний сплачувати аліменти на користь позивача [PERSON] на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку починаючи з 27.02.2015 року, про що свідчить виконавчий лист, виданий Білоцерківським міськрайонним судом Київської області від 22 квітня 2015 року. При вирішенні питання про можливість надати позивачці дозвіл на вивезення дитини суд виходить з наступного. Відповідно до статті 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів і в їхньому супроводі чи у супроводі осіб, які уповноважені ними. Статтею ст. 141 Сімейного кодексу України визначає рівність прав і обовязків батьків відносно дитини. Відповідно до частини 2 статті 4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Підпунктом 2 пункту 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57, передбачено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред'явлення документів або їх нотаріально засвідченої копії, зокрема, рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину. За змістом Декларації про загальні засади державної політики України стосовно сім'ї та жінок, затвердженої Постановою Верховної Ради № 475-XIV від 05.03.1999 року, держава захищає материнство та дитинство і визнає пріоритетність інтересів матері та дитини в суспільстві та забезпечує неухильне додержання законодавства України та норм міжнародного права стосовно сім'ї та жінок. Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини від 20.11.1959 року, дитина може бути розлучена з матір'ю лише у винятковій ситуації. Статтею 3 «Конвенції про права дитини» встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. В судовому засіданні встановлено, що позивач з відповідачем проживають окремо, дитина знаходиться на її утриманні та проживає разом з нею. Відповідач [PERSON] у вихованні дитини участі не приймає її фізичним та духовним розвитком не займається, матеріальної допомоги на її утримання не надає, до серпня 2014 року позивач разом із донькою проживала в [INFO], а у звязку з проведенням антитерористичної операції виїхала до міста Біла Церква Київської області, на тимчасово окупованій території залишилися проживати її родичі, залишилося майно, особисті речі, а тому в неї виникає необхідність у виїзді разом з дитиною у м. Горлівка Донецької області за своїми речами. На теперішній час безперешкодно перетинати разом із дитиною контрольний пункт вїзду - виїзду з наявним пропуском не має можливості, оскільки вїзд/виїзд дітей, які не досягли шістнадцятирічного віку здійснюється з дотриманням вимог передбачених для таких осіб Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57, тобто в супроводі одного з батька або інших осіб, уповноважених одним з батьків здійснюється за нотаріально посвідченою згодою, а відповідач добровільно нотаріально посвідчену згоду надати відмовляється. При цьому суд виходить з вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості і кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідач в судове засідання не зявився, не скористався своїми процесуальними правами сторони в процесі і не надав належних доказів, які б спростовували доводи позивача. Отже, проаналізувавши фактичні обставини справи, виходячи з вищенаведених норм матеріального права та

Outcome: partial