Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-24 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся в суд з заявою про встановлення факту батьківства, заінтересована особа - Сокілецька сільська рада Козятинського району Вінницької області. Свої вимоги мотивував тим, що [INFO] помер його батько [PERSON] , який проживав та був зареєстрований на час смерті за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] 12 травня 1998 року за № 439 виданий державний акт серія ВН № б/н на право власності на землю, розташованої на території Сокілецької сільської ради Козятинського району Вінницької області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. За життя, [PERSON] заповіт не складав. Він являється єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] . До своєї смерті [PERSON] проживав разом із сім`єю, дружиною [PERSON] та дитиною [PERSON] , однак шлюб між ними не був зареєстрований в органах реєстрації актів цивільного стану. Він, [PERSON] народився [INFO] , однак в свідоцтві про народження запис про батька дитини не було здійснено, відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, так як батьки у шлюбі не перебували. За життя померлий визнавав батьківство, проживав з сім`єю, утримував та виховував дитину. Встановлення факту батьківства для нього має юридичне значення, оскільки необхідно для оформлення спадщини, а саме: земельної ділянки, розташованої на території Сокілецької сільської ради на ім`я його батька [PERSON] . Заявник [PERSON] та його представник -адвокат Калиняка Е.А. в судовому засіданні заявлені вимоги підтримали та підтвердили вишенаведені обставини. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, але подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, вказавши що не заперечує проти задоволення позову про встановлення факту батьківства. Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердитили той факт, що [PERSON] є сином [PERSON] .Пояснили суду, що [PERSON] та [PERSON] завжди мешкали разом як одна сім`я, у них були діти: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , вони мали спільний будинок. Заявник проживав та доглядав за [PERSON] по день його смерті. Вислухавши пояснення заявника, представника заявника та свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Так судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , який проживав та був зареєстрований на час смерті за адресою: в [ADDRESS] (а.с.7). [PERSON] 12 травня 1998 року за № 439 виданий державний акт серія ВН № б/н на право власності на землю, розташованої на території Сокілецької сільської ради Козятинського району Вінницької області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.9). За життя, [PERSON] заповіт не складав. У заявника є наміри оформити спадщину після смерті [PERSON] . До своєї смерті померлий проживав разом із [PERSON] , однак шлюб між ними не був зареєстрований в органах реєстрації актів цивільного стану. Заявник, [PERSON] народився [INFO] , однак в свідоцтві про народження запис про батька дитини не було здійснено, в графі "батько" стояв прочерк, що відповідало законодавству про шлюб та сім"ю станом на 1954 рік. За життя померлий визнавав батьківство, проживав з сім`єю, утримував та виховував дитину. Факт батьківства підтверджується також війсковим квітком заявника, де зазначені всі члени його сім"ї, в тому числі зазначеший батько - [PERSON] (а.с.10). Відповідно до ст.130 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття (ч.ч. 2,3 ст. 128 СК України). У ст. 315 ЦПК України наведений перелік фактів, які встановлюються судом. Відповідно до ст.ст. 315-319 ЦПК України в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: -згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; -чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; -заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; -встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Згідно абз. 2 п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України за №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сімєю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Згідно з п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Згідно з п. 10 цієї Постанови суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Враховуючи встановлені судом обставини, зважаючи на неможливість оформлення заявником спадщини без встановлення факту батьківства, заява підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved