Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-23 00:00:00

Заявник\~\~звернулась до суду із вищевказаною заявою про встановлення фактів, обґрунтовуючи вимоги заяви тим, що 21.08.2005 року померла її мати [PERSON], яка до дня смерті проживала в [INFO]. Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої увійшло право на земельну частку (пай), згідно сертифіката серії ВН №0313595. Заявник спадщину прийняла шляхом постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, від неї не відмовлялась у межах визначеного законодавцем строку, утім нотаріус відмовив у видачі на її імя нотаріального акту, вказуючи на те, що нею\~не підтверджено\~факту постійного\~проживання із\~спадкодавцем документально,\~а також\~у правовстановлюючому\~документів - сертифікаті на право на земельну частку (пай) серії ВН №0313595 було невірно зазначено по батькові спадкодавця - як «Плахотнюк Ганна Тихонівна», у той час як правильним є «Плахотнюк Ганна Данилівна», що стало підставою для звернення до суду, оскільки іншого порядку встановлення таких фактів від яких залежать майнові права заявника чинним законодавством не передбачено. У визначений судом строк заінтересованою особою відзиву до суду не було надано. За клопотанням заявника ухвалою суду від 04.03.2019 витребовувались матеріали спадкової справи після смерті [PERSON] У судове засідання заявник не зявилась, однак надала заяву, в якій вимоги підтримала, просила заяву задовольнити, а розгляд справи проводити за її відсутності. Представник заінтересованої особи в судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомленим про день та час розгляду справи, утім їх неявка не перешкоджає розгляду справи. Зважаючи на викладене, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, тому проводить його в даному судовому засіданні, за відсутності осіб, які беруть участь у справі, за наявними матеріалами справи, при цьому не здійснюючи фіксування судового процесу технічними засобами. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши усі зібрані у справі докази в їх сукупності встановив, що 21.08.2005 в с. Вахнівка Липовецького району Вінницької області, померла [PERSON], в підтвердження\~чому є\~свідоцтво про\~смерть серія\~І-АМ\~№015908. Після її смерті відкрилась спадщина. Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 13.032019, №55455387, спадкова справа до майна померлої 21.08.2005 року [PERSON] не заведена. Як убачається із довідок № 658 від 11.05.2016 №441 від 22.02.2018 виданих виконкомом Вахнівської сільської ради Липовецького району Вінницької області (а.с.9), [PERSON], [INFO], на день смерті 21 серпня 2005 року була зареєстрована та постійно проживала в [INFO]. З 2004 року по день смерті 21.08.2005 року [PERSON] її дочка [PERSON] дійсно постійно спільно проживала без реєстрації у одному будинку, інші особи, які проживали чи були зареєстровані відсутні. Факт родинних відносин заявника із спадкодавцем підтверджено свідоцтвом про народження та укладення шлюбу заявника (а.с.6, 7). Наведене свідчить, що позивач, будучи дочкою спадкодавця набула права спадкування за законом, як спадкоємець першої черги спадкування, утім реалізувати свої спадкові права в нотаріальному порядку позбавлена можливості, оскільки згідно паспортних документів її зареєстроване місце проживання відмінне від місця проживання, де вона постійно проживала із спадкодавцем. Згідно частини 3 статті 1268\~ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до положень пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Встановлення факту про який просить заявник має для неї юридичне значення, оскільки дає право на прийняття спадщини після смерті спадкодавця за законом, іншого порядку чи можливості встановити зазначений факт заявник не має. Відповідно до статті 3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" місце проживання житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає постійно або тимчасово; реєстрація внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру та до паспортного документа про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси житла. Реєстрація місця проживання або місця перебування особи це внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси, за якою з особою може вестися офіційне листування або вручення офіційної кореспонденції. У рішенні від 14.11.2001 року по справі № 1-31/2001 (справа щодо прописки) Конституційний Суд України констатував, що вільне пересування і вибір місця проживання є суттєвою гарантією свободи особистості, умовою її професійного і духовного розвитку. Це право, як і інші права і свободи людини, є невідчужуваним та непорушним (ст. 21 Конституції України). Водночас назване право не є абсолютним. Свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України можуть бути обмежені, але тільки законом (ст. 33 Конституції України). З зазначеного слідує, що реєстрація місця проживання є адміністративною дією, яка встановлює додатковий зв'язок особи з державою і не є обставиною, яка підтверджує чи спростовує фактичне місце проживання або перебування особи.

Outcome: approved