Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-03 00:00:00

В січні 2017 року позивач звернулася до суду з позовом, у якому просила стягнути з [PERSON] на свою користь аліменти на утримання малолітніх дітей у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дати подання позову і до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що перебуває з відповідачем у шлюбі, у якому у них народились двоє дітей: син [PERSON], [INFO] та донька [PERSON], [INFO]. Зазначила, що декілька останніх місяців проживають окремо з відповідачем. Протягом усього часу відповідач ухиляється від виконання батьківських обовязків, добровільно матеріальної допомоги не надає, хоч і має можливість, оскільки є фізичною особою-підприємцем та має стабільний заробіток, інших утриманців немає. Посилаючись на те, що самостійно не має можливості забезпечити дітей, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною, просить в судовому порядку стягувати з відповідача аліменти на дітей. Позивач подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не зявився, судові повістки, направлені на його адресу, повернені відділенням поштового звязку з відміткою "за закінченням терміну зберігання", в звязку з чим суд вважає можливим розглянути справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів в порядку ст.224-226 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони є батьками малолітніх: [PERSON], [INFO] та донька [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження серії І-БВ №197498 від 23.04.2013 року, серії І-БВ №277914 від 12.07.2016 року (а.с.6,7). Згідно довідки КП «ВЖРЕП №9» №194 від 27.01.2017 року [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] проживають без реєстрації разом з матірю за адресою: м. Житомир, майдан Згоди, 61, кв.2/98 (а.с.8). Домовленості про утримання дітей в досудовому порядку сторонами не досягнуто. Згідно частини другої статті 51 Конституції України та статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України (зі змінами внесеними Законом України від 17.05.2017 року N 2037-VIII) розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного Кодексу України (зі змінами внесеними Законом України від 17.05.2017 року N 2037-VIII) частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частиною 1 ст. 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З огляду на викладене, враховуючи усі обставини, що мають істотне значення при визначенні розміру аліментів, суд вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 30.01.2017 року і до досягнення дітьми повноліття. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню судові витрати до державного бюджету України, що складаються з судового збору в розмірі 640 грн. 00 коп., оскільки позивач в силу закону звільнений від їх сплати.

Outcome: approved