Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-01 00:00:00

в обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що 05.09.2008 року [PERSON] уклав кредитний договір № НМКWAN12770323. Згідно договору ПАТ КБ «ПриватБанк» зобов»язався надати відповідачу кредит у розмірі 19375,52 дол.США на термін до 04.09.2015 року, а відповідач зобов»ячався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в порядку, встановлених кредитним договором. Згідно укладеного договору у випадку порушення зобов»язань за кредитним договором відповідач сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійому розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. Згідно ст.ст. 526,527,530 Цивільного кодексу України зобов»язання повинні виконуватись належним чином та у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. В порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов»язання за вказаним договором належним чином не виконав. У зв»язку із зазначеними порушеннями зобов»язань за кредитним договором відповідач станом на 09.12.2015 року має заборгованість 93328,74 дол.США, що складається : - 14349,70 дол.США заборгованість за кредитом; - 10579, 20 дол.США заборгованість по процентам за користування кредитом; - 2739, 55 дол.США заборгованість по комісії за користування кредитом, - 61205,67 дол.США пеня за несвоєчасність виконання зобов»язань за договором, а також штрафи відповідно до договору:-10,91 дол. США штраф (фіксована частина); - 4443,71 дол.США штраф (процентна складова). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 50757,76 грн. за кредитним договором та судові витрати по справі. Представник позивача в судове засідання подав заяву, в якій просить задовольнити позовні вимоги та провести судовий розгляд справи без його участі, в звязку з неможливістю бути присутнім в судовому засіданні. Представник відповідача в судове засідання подав письмові заперечення, просить в позові відмовити. Дослідивши та проаналізувавши письмові докази по даній справі, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню. Статтею 55 Закону України "Про банки і банківську діяльність" встановлено, що відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договором) між клієнтом та банком. Згідно ст. 627 ЦК України, а також статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договори про надання кредиту укладаються на власний розсуд кредитодавця і позичальника та з урахуванням вимог цивільного та банківського законодавства, статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" та Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10.05.2007 року N 168. Як встановлено в судовому засіданні відповідач [PERSON] 05.09.2008 року уклав кредитний договір з ПАТ КБ «Приватбанк» та отримав кредит в розмірі 19375,52 дол.США, однак взяті на себе зобовязання він не виконав. Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов»язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно ст..610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст..611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ст..614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання. Відповідно до зазначеного кредитного договору, погашення заборгованості здійснюється в наступним чином: щомісяця в період сплати відповідач повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. Як слідує із доданого до позовної заяви розрахунку заборгованості відповідача за даним кредитом, починаючи з 12.01.2009 року відповідач перестав погашати тіло кредиту, а з 26.02.2009 року відсотки за користування кредитом. Таким чином з моменту несплати відповідачем кожного чергового щомісячного платежу на погашення кредиту у позивача виникло право на позовні вимоги про їх стягнення в судовому порядку. Ст.257 та ч.4 ст.267 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Сплив позовної давності про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Як слідує із позовної заяви вона подана 09.12.2015 року, при цьому як слідує із доданого до позовної заяви розрахунку заборгованості позивач просить стягнути заборгованість за кредитом, починаючи з 05.10.2008 року. Таким чином позовні вимоги про стягнення заборгованості по кредиту, відсотків та комісії за користування ним за період з 05.10.2008 року по 09.12.2012 року пред»явлені позивачем поза межами трьохрічного строку позовної давності, а тому в цій частині не підлягають задоволенню. Крім того, початком перебігу позовної давності пов»язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст..261 ЦК України). 23.07.2009 року позивач звертався до Красилівського районного суду Хмельницької області із позовом до [PERSON] про звернення стягнення на заставний автомобіль в рахунок погашення усієї суми заборгованості за даним кредитним договором, тим самим скористався своїм правом, передбаченим ч.2 ст.1050 ЦК України на дострокове повернення усієї суми позики і змінив строк виконання зобов»язань за кредитним договором на 23.07.2009 року. Таким чином, починаючи з 24.07.2009 року розпочав обраховуватись трьохрічний строк позовної давності щодо стягнення із [PERSON] заборгованості по даному кредитному договору, який закінчився 24.07.2012 року. Також, як слідує із позовної заяви та доданого до неї розрахунку позивач просить стягнути із [PERSON] 61 205,67 дол.США пені та 4 454,62 дол.США штрафу. Пунктами 14.2 та 14.3 кредитного договору передбачено, що у випадку порушення позичальником зобов»язань, передбачених п.п.6.2.2 та п.6.2.3 договору щодо сплати винагороди та процентів, а також зобов»язання щодо повернення основної суми кредиту, передбаченого п.6.2.4 позичальник сплачує пеню в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менше однієї гривні за кожен день прострочення. Відповідно до ст..1 ЗУ «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов»язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений ст..1 цього Закону обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (ст..3 ЗУ «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов»язань). Таким чином, з викладених підстав позовні вимоги про стягнення пені в іноземній валюті не ґрунтуються на вимогах закону та не підлягають задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed