Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-15 00:00:00

ПАТ «СК «АХА Страхування» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 15.09.2011 р. в м. Запоріжжя сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Ford», державний реєстраційний номер [NUMBER], яким керував відповідач [PERSON], автомобіля «ВАЗ» державний реєстраційний номер [NUMBER], яким керував [PERSON], та автомобіля «Chevrolet», державний реєстраційний номер [NUMBER], яким керував [PERSON] В результаті дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено транспортний засіб «Chevrolet», що призвело до смерті його водія [PERSON] Вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 14.01.2013 р. та вироком апеляційного суду Запорізької області від 27.08.2013 року [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України. Автомобіль «Ford», державний реєстраційний номер [NUMBER], був застрахований [PERSON] за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АА/5909724 від 30.07.2011 року, згідно з умовами якого ПАТ СК «АХА Страхування» взяло на себе зобов'язання компенсувати заподіяну шкоди третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю автомобіля «Ford», державний реєстраційний номер [NUMBER] і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Згідно з умовами страхового полісу,на підставі страхових актів, зібраних документів щодо вартості завданої шкоди, ПАТ «СК «АХА Страхування» здійснила виплату страхового відшкодування за пошкодження транспортного засобу у розмірі 46994, 80 грн., а також виплату страхового відшкодування на поховання [PERSON] у розмірі 24607,00 грн., а всього, виплат на суму - 71 601, 80 грн., що підтверджується відповідними платіжними дорученнями. Посилаючись на зазначені обставини, просять суд стягнути з відповідача в порядку регресу суму сплаченого страхового відшкодування у розмірі 71601, 80 грн. та судові витрати. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просить позов задовольнити в повному обсязі. За клопотанням представника позивача відповідно до ст. 224 ЦПК України суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце слухання справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, заперечень не надав. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у в'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. За змістом ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 6 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Статтею 993 ЦК України передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ч.1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Судом встановлено, що 15.09.2011 р. в м. Запоріжжя на вул.Українській сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Ford Sierra», державний реєстраційний номер [NUMBER], яким керував відповідач [PERSON], автомобіля «ВАЗ-2105» державний реєстраційний номер [NUMBER], яким керував [PERSON], та автомобіля «Chevrolet Aveo», державний реєстраційний номер [NUMBER], яким керував [PERSON] В результаті дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено транспортний засіб «Chevrole Aveo», державний реєстраційний номер [NUMBER]». Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди водій вказаного автомобіля - [PERSON] та його пасажир - [PERSON] отримали тяжкі тілесні пошкодження, що призвели до смерті зазначених осіб. Вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 14.01.2013 р. та вироком апеляційного суду Запорізької області від 27.08.2013 року [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України. Як вбачається з витягу з електронної бази МТСБУ, автомобіль «Ford», державний реєстраційний номер [NUMBER], був застрахований [PERSON] за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів по типу 1 № АА/5909724 від 30.07.2011 року, згідно з умовами якого ПАТ СК «АХА Страхування» взяло на себе зобов'язання компенсувати заподіяну шкоди третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю автомобіля «Ford», державний реєстраційний номер [NUMBER] і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Пошкодження в дорожньо-транспортній пригоді автомобіля Chevrolet Aveo», державний реєстраційний номер [NUMBER], який належить [PERSON], згідно з свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER], за заявою [PERSON], яка відповідно до довіреності від 01.10.2011 року є представником [PERSON], було визнано позивачем страховим випадком, що підтверджується страховим актом ПАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» № 2011/V/OMTPL05281/VESKO37631 від 23.10.2013 р. Відповідно до звіту №198 від 03.10.2011 року, вартість матеріального збитку, завдана власнику автомобіля «Chevrolet», державний реєстраційний номер [NUMBER], в результаті його пошкодження склала 55 723, 33 грн. Згідно з умовами полісу № АА/5909724 від 30.07.2011 року, на підставі страхового акту № 2011/V/OMTPL05281/VESKO37631 від 23.10.2013 р.,з вирахуванням франшизи, ПАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» здійснила виплату страхового відшкодування за пошкоджений транспортний засіб у розмірі 46994, 80 грн., що підтверджується платіжним дорученням №66 685 від 24.10.2013 р. Крім того, ПАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» здійснила виплату страхового відшкодування на поховання [PERSON], яка склала 24607, 00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №66 912 від 25.10.2013 р. Відповідно до п. 38.1.1.а ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регрес ний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Згідно з вироком Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 14.01.2013 р. та вироком апеляційного суду Запорізької області від 27.08.2013 року, [PERSON] 15.09.2014 року керував автомобілем «Ford Sierra», державний реєстраційний номер [NUMBER], у стані алкогольного сп'яніння (0,99 проміллє). Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, або особа, щодо якої встановлено ті обставини. Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанова суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Із змісту названої статті вбачається, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини, тобто формально зазначаються в тексті судового рішення словом "встановив" і перераховуються ті обставини, які суд бере за основу при задоволенні або відмові у задоволенні позовних вимог. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи вищевикладене, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягають задоволенню і позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача понесених ним судових витрат.

Outcome: approved