Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-29 00:00:00

Позивач [PERSON] 21.09.2017 року звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. Позов мотивувала тим, що сімейне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на шлюб та сім'ю, відсутність порозуміння, припинення фактичних шлюбних відносин. Вважає, що шлюб існує лише формально, тому просить такий розірвати, дочку [PERSON], [INFO] залишити на її вихованні, прізвище не змінювати, стягнути на свою користь сплачений судовий збір. Позивачка в судове засідання не з"явилася, надала заяву про слухання справи за її відсутності, позов підтримує, наполягає на його задоволенні. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явився, про причини неявки не поідомив. Про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить оголошення в газеті "Новини Закарпаття" №78 (4693) від 24.10.2017 року. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення із слідуючих підстав. Судом встановлено, що між сторонами укладено шлюб 18.05.2013 року у виконкомі Скотарської сільської ради Воловецького району Закарпатської області, актовий запис №1 (а.с.5). Від даного шлюбу у сторін народилася дочка [PERSON], [INFO], яка на даний час проживає з позивачкою (а.с.6). Згідно з ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11 проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Частиною 1 ст.24 Сімейного кодексу України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Враховуючи досліджені в судовому засіданні матеріали справи, суд прийшов до висновку, що сторони не змогли створити міцної сімї, сімейне життя у них не склалося, їх шлюб існує лише формально, тому причини, які спонукали позивачку наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сімї є неможливим. Доньку [PERSON], [INFO] слід залишити на вихованні у матері [PERSON] Згідно з ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Прізвище позивачці після розірвання шлюбу необхідно залишити Давидюк. У відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача нак ористь позивачки слід стягнути судовий збір у розмірі 640 гривень.

Outcome: approved