Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-09 00:00:00

Позивач, [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача, [PERSON] про позбавлення батьківських прав, посилаючись на те, що [PERSON] як батько з донькою не спілкується, не проявляє до неї батьківської турботи, не цікавиться нею та не відвідує її, не турбується про її фізичний та духовний розвиток, не надає матеріальної допомоги на виховання та лікування дитини. Донька, [PERSON] з народження хворіє та перебуває на обліку в Національній дитячій спеціалізованій лікарні "ОХМАДИТ", потребує особливого піклування та підвищених матеріальних витрат, повністю знаходиться на утриманні та піклуванні матері. Крім того, зазначає, що відповідач жодного з покладених законом на батьків обов'язків не виконує, повністю відмовився від дитини, її матеріального утримання. Обґунтовує свої вимоги тим, що всі ці роки про дитину турбуються і дбають про її здоров'я інші люди, за весь цей час відповідач жодного разу не поцікавився як донька, не запропонував свою допомогу. Байдуже ставлення відповідача до своїх батьківських обов'язків, долі та здоров'я дитини змусило її звернутися до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала з тих же підстав, просила суд позов задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали. [PERSON] пояснив, що дитина проживає разом з матір'ю. В лютому 2013 року позивачка вигнала його із дому, проте незважаючи на це, спочатку він їздив до дитини кожен тиждень, потім два рази на тиждень, привозив дитині їжу, підгузники, а з березня 2013 року перерахувував грошові кошти в розмірі 1000 грн. Починаючи з 24 липня 2013 року відносини між подружжям погіршилися. З цього часу [PERSON] усілякими способами перешкоджає його спілкуванню із дитиною. Проявляється це в тому, що на всі його намагання зустрітися з дитиною позивачка реагує болісно, створюючи умови, за яких відповідач не може бачити доньку та піклуватися про неї, всі його спроби побачень з дівчинкою лише роздратовують позивачку та приводять до погіршення її здоров'я. Вважає, що створення перешкод з боку [PERSON] його спілкуванню із донькою порушує не тільки його права як батька, а в першу чергу порушує права та інтереси дитини. Взимку відповідач водив доньку в океанаріум, а 23.03.2014 року він бачив доньку востаннє. 24.07.2013 року позивачка звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом про стягнення аліментів. Вказує, що між сторонами було укладено нотаріальний договір щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дитини, відповідно до якого батько має право зустрічатися з донькою один раз на два місяці у присутності матері (тривалість зустрічі 2 год.), а Комісією з питань захисту прав дитини Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації через два тижні раптово було визначено його участь, як батька у вихованні дитини у формі спілкування з донькою 2 рази на місяць за домовленістю з матір'ю дитини та в її присутності та присутності дідуся [PERSON] Вважає, що жодних обставин, які б давали підстави, про ухилення від спілкування, виховання та утримання дитини не існує, він має бажання приймати участь у вихованні доньки, спілкуватися з нею, дарувати їй свою батьківську любов та тепло. Крім того додав, що позивачка звернулася до Комісії з питань захисту прав дитини Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації про позбавлення його батьківських прав. Проте, як вбачається з витягу протоколу, комісія прийняла до уваги лише письмові пояснення позивачки, а що стосується усних пояснень відповідача під час засідання комісії, то їх не було враховано та надала висновок про позбавлення його батьківських прав, не дотримавшись терміну для врегулювання стосунків між позивачкою, відповідачем та їх малолітньою дитиною, тому враховуючи вищевикладене, просив суд відмовити в задоволенні позову. Представник третьої особи - Служба у справах дітей Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації в судове засідання не з'явився, направив на адресу суду заяву про розгляд справи без їх участі та висновок про доцільність позбавлення батьківських прав, [PERSON] Вислухавши пояснення позивача, відповідача, представника відповідача, вивчивши висновок Служби у справах дітей Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, повно і всебічно дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що у сторін [PERSON] та [PERSON], які перебувають у зареєстрованому шлюбі, [INFO] народилася донька [PERSON] (а.с.14). Згідно статті 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. З матеріалів справи вбачається, що з лютого 2013 року сторони припинили проживати однією сім'єю, дитина-[PERSON] залишилася проживати з матір'ю, після припинення відносин між подружжям [PERSON] кілька разів бачився з дитиною, привозив їжу, підгузники, а з березня 2013 року щомісячно добровільно перераховував позивачці 1000 гривень на утримання матері та дитини, що підтверджується копіями чеків. Крім того, після погіршення стосунків між сторонами, [PERSON] намагався зустрітися з дитиною, що підтверджується матеріалами справи та особистими поясненнями сторін. Судом встановлено, що рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 10.10.2013 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання дитини [PERSON] у розмірі 1/4 усіх видів доходу (заробітку) щомісячно та аліменти на утримання [PERSON] у розмірі 1/4 усіх видів доходу (заробітку) щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку. Як вбачається з матеріалів справи сторонами було укладено нотаріально посвідчений Договір між батьками щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дитини від 02.12.2013 року, відповідно до якого батьки домовилися про місце проживання дитини та про порядок здійснення батьківських прав батьком та матір'ю, який проживає окремо від дитини. Батько має право зустрічатися з донькою один раз на два місяці, кожну першу неділю місяця з одинадцятої години ранку, загальна тривалість зустрічі дві години. Мати зобов'язана не перешкоджати спілкуванню дитини з батьком (а.с. 108). Відповідно до статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жеребкування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Відповідно до пунктів 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Позбавлення батьківських прав слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних матір та батька. Виходячи з характеру такого засобу, його не можна застосовувати тоді, коли це не викликано необхідністю. Як вбачається з Висновку № 2278/41/2/103 від 07.04.2014 р. Органу опіки та піклування Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації [PERSON] доцільно позбавити батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON], [INFO] (а.с. 7-8). Суд не може погодитися з висновком, щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] та ставиться до нього критично, оскільки такий висновок винесений без достатніх правових підстав, немотивований, не містить обґрунтування доцільності такого рішення з точки зору позитивного впливу на малолітню доньку [PERSON]. Вирішуючи спір про позбавлення батьківських прав, судом приймається до уваги неодноразові намагання батька зустрітися з дитиною, сам факт заперечення ним позовної заяви про позбавлення батьківських прав також свідчить про його інтерес до дитини, бажання приймати активну участь у вихованні доньки, допомагати їй матеріально, його бажання бути батьком. Згідно з ч. 3 ст.9 Конвенції про права дитини, дитина яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. В матеріалах справи відсутні переконливі докази винної поведінки [PERSON] щодо ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed