Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-10 00:00:00

ПАТ КБ "Приватбанк" 11.06.2018 року звернулося до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що 17.10.2013 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт (далі - Генеральна угода), згідно з умовами якої відповідач отримав кредит у розмірі 37884,58 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з «1» по «25» число кожного місяця відповідач надає Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом. У порушення ст.ст. 526,527,530 ЦК України та умов Генеральної угоди, відповідач зобов'язання за вказаною Генеральною угодою належним чином не виконала, своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками та іншими витратами відповідно до Умов Договору не надала. Станом на 16.04.2018 року заборгованість відповідача за кредитним договором склала 107472,38 грн., яка складається з: 30365,59 грн. - заборгованості за кредитом, 20805,47 грн.- заборгованості по процентам за користування кредитом, 45616,04 грн. - заборгованості за пенею та комісією та штрафу відповідно до п.2.2. Генеральної угоди в розмірі 10685,28 грн. Позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за Договором у розмірі 107472,38 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1762,00 грн. 21.05.2018 року Публічне Акціонерне Товариство Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» змінило назву на Акціонерне Товариство Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК», у звязку з чим судом уточнено найменування позивача. У судове засідання представник позивача не з'явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, заперечувала проти їх задоволення, пославшись на те, що не має матеріальної можливості сплаучати боргові зобовязання. Пояснила, що в 2013 року уклала з банком Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості, але сплачувати заборгованість не має можливості. Спочатку суму обовязкових платежів по кредиту банку сплачувала в повному обсязі, потім частково, оскільки не мала ненобхідних грошових коштів. Підтвердила, що усі здійснені нею платежі на виконання боргових зобовязань відображе у наданому позивачем розряхунку. Вислухавши пояснення відповідача, яка до суду відзиву на позов не подавала, вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Ст.ст.204, 227 ЦК України передбачено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. За правилами ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ч.1 ст.1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання відсотків встановлюється договором. Відповідно до ч.1 ст.1049, ст.1050 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути кредитодавцю кредит у строк та в порядку, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обов'язку виконання зобов'язання, при цьому кредитодавець має право вимагати від позичальника достроково повернути всю суму кредиту та внести інші платежі, передбачені договором. Згідно положенням статей 627, 631 ЦК України, сторони є вільними при укладенні договору щодо визначення його умов з урахуванням вимог цього кодексу, як щодо строку його дії так і щодо наслідків закінчення цього строку. Ст. 261 ЦК передбачено, що за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг строку позовної давності починається зі спливом строку виконання. Якщо строк виконання не визначений, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникло право вимоги про виконання зобов'язання Проте, згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк, або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Як встановлено з матеріалів справи, 17.10.2013 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем [PERSON] було укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт № б/н (далі - Генеральна угода), метою якої було створення сприятливих умов для виконання Позичальником зобов'язань по кредитному договору № SAMDN40000013360335 від 26.04.2007 року, договору № SAMDN49000022775779 від 18.07.2008 року, договору № NKXRRX00270146 від 26.04.2007 року а також приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт. Згідно п. 1.1.2 заборгованість за Договором 1 з дати підписання Генеральної угоди складає 8275,75 грн. Відповідно до п. 1.2.2 заборгованість за Договором 2 з дати підписання Генеральної угоди складає 27306,87 грн. Згідно п. 1.3.2. заборгованість за Договором 3 з дати підписання Генеральної угоди складає 4858,97 грн. Відповідно до п.2.1. Генеральної угоди, Банк надав відповідачу строковий кредит в сумі 37884,59 грн., на строк 24 місяців, з 17.10.2013 року по 31.10.2015 року шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну картку на споживчі цілі в сумі 37884,59 грн. в обмін за зобов'язання Позичальника по поверненню кредиту, сплаті відсотків в розмірі 1,5 % на місяць на суму залишку заборгованості за Кредитом, у вказані в Заяві, Умовах та правилах строки. П.2.2. Генеральної угоди, визначено, що згідно зі ст.ст.212,611,651 ЦК України, при порушенні Позичальником строків погашення заборгованості, вказаних в цій Генеральній угоді, Умовах та правилах більш ніж на 31 день, по зобов'язанням, строк яких не настав, Сторони узгодили, що строком повернення кредиту вважається 32-ий день з моменту виникнення порушення. Заборгованість по Кредиту, починаючи з 32-го дня порушення, вважається простроченою. Позичальник сплачує Банку штраф в розмірі 10685,28 грн. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом з запропонованими ПАТ КБ "Приватбанк" Умовами та правилами, Тарифами складають між ним та банком Договір, що підтверджується підписом позичальника. Відповідно до п.2.5. Генеральної угоди позичальник зобов'язується повернути суму кредиту, відсотків, винагороди згідно з Генеральною угодою та Умовами та правилами. Відповідно до п.1.1.3.2.11 Умов та правил Банк має право проводити договірне списання з усіх відкритих в Банку рахунків Клієнта в погашення кредитної заборгованості Клієнта і третіх осіб, за кредитами в яких Клієнт є поручителем, а також будь-який інший заборгованості, яка виникла у Клієнта зважаючи невиконаних зобовязань перед Банком. Згідно ст.526,527,530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. За таких обставин, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості за Генеральною угодою про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт (далі-Генеральна угода) №б/н - заборгованості за кредитом - 30365,59 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом - 20805,47 грн. та штрафу відповідно до п.2.2. Генеральної угоди в розмірі 10685,28 грн.. При цьому, згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості встановлено, що Банком нарахована заборгованість за комісією в розмірі 45616,04 грн. , а не як вказано у позові - за пенею та комісією. При цьому умови Генеральної угоди, підписаної сторонами, не містять положень про домовленість сторін щодо можливості стягнення на користь Банку комісійних платежів. Умови та Правила не містять підпису відповідача. Доказів існування домовленостей сторін щодо сплати кмісії та її розміру суду не надані. Таким чином, суд вважає безпвдставними та недоведеними підстави для нарахування відповідачу [PERSON] - 45616,04 грн. заборгованості за комісією. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача, пропорційно до задоволених позовних вимог, підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1014 грн. 03 коп.

Outcome: partial