Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-14 00:00:00

До Високопільського районного суду Херсонської області звернулася [PERSON] із позовною заявою до [PERSON], третьої особи Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» про захист прав споживачів, зазначивши, що 03.10.2014 року між нею та ФОП [PERSON] було укладено Договір, за яким відповідач зобовязався виготовити та доставити вікно ПВХ та двері ПВХ загальною вартістю 5300,00 грн. протягом 18 робочих днів від часу отримання оплати вартості замовлення. На виконання фінансових зобовязань позивачем того ж дня у присутності відповідача було укладено Договір про надання споживчого кредиту. Відповідно до даного договору ПАТ «ОТП Банк» надав позивачу кредит на оплату вартості послуг у відповідача на суму 5300,00 грн. Дані кредитні кошти 10.10.2014 року були перераховані на рахунок відповідача, що в свою чергу вказує на те, що вікно та двері ПВХ повинні бути доставлені до 04.11.2014 року. На даний час вже минуло понад пів року, але зобовязання за договором не виконані, тобто вікно та двері ПВХ не доставлені та не встановлені. В свою чергу ПАТ «ОТП Банк» не звільняє позивача від виконання її кредитних зобовязань та вона змушена виконувати умови кредитного договору та сплачувати за не отриманий товар. Відповідно до п.4.2 Договору виготовлення вікон, у випадку невиконання зобовязань виконавець зобовязаний сплатити неустойку в розмірі 0,1% за кожний день прострочення, а тому позивач вважає, що відповідач повинен сплатити їй 1192,50 грн. неустойки та 5300,00 грн. вартості отриманих від ПАТ «ОТП Банк» кредитних коштів, за якими позивач несе фінансові зобовязання. Крім того, в звязку з неналежним виконанням договору виготовлення вікон, відповідач у відповідності до ст.10 ч.5 ЗУ «Про захист прав споживачів» повинен сплатити пеню у розмірі 3% вартості роботи, за кожний день прострочення, а саме 35775,00 грн. (5300,00грн. х 3% х 225 дні прострочення). Також позивачу було завдано моральну шкоду, яка виражається в тому, що вікна в її будинку перебувають в непридатному стані, вони не тримають тепла, в кімнатах будинку холодно, що викликає дискомфорт, додаткову оплату за спожитий природний газ для опалення будинку. Від цього страждають члени її сімї, в тому числі неповнолітні діти в звязку з чим вона переносить душевні хвилювання, так як вона повинна була виконувати кредитні зобовязання по договору з ПАТ «ОТП Банк» за оплату вікон, які їй не було встановлено. Протягом жовтня грудня 2014 року вона сплачувала за кредитним договором, але припинила виплату кредиту, оскільки змушена була витрачати кошти за надмірне споживання природного газу через зношеність вікон, що призвело до виникнення заборгованості, яка станом на 14.05.2015 року складає 5992,49 грн. Просить суд стягнути з [PERSON] на її користь сплачені за договором від 03.10.2014 року кошти в сумі 5300,00 грн., збитки у вигляді пені за прострочення виконання зобовязань за виготовлення і встановлення метало-пластикових вікон в сумі 35775,00 грн. та стягнути відшкодування за спричинену моральну шкоду в сумі 5000,00 грн. Позивач [PERSON] надала до суду заяву в якій позов підтримала з підстав викладених у позовній заяві та наявних у справі доказів, наполягає на їх задоволенні, а також просить розглянути справу у її відсутності та не заперечує про постановлення заочного рішення у разі неявки відповідача. Відповідач [PERSON] та представник третьої особи Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк», в судове засідання не зявилися, двічі на 29.07.2015 року та на 15.09.2015 року, будучи повідомленими, відповідно до ст.74 ЦПК України, судовими повістками та Ухвалами про призначення справи до судового розгляду, з повідомленням про вручення, а також публікацією в газеті «Вісті придніпровя» м.Кривого Рогу від 06.08.2015 року №63(а.с.33). Заперечень до позову не надано, заяв та клопотань про відкладення розгляду справи до суду також не надано. За таких обставин суд вважає причину неявки в судове засідання відповідача та представника третьої особи не поважною та за можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, відповідно до ст.224 ЦПК України, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи.\~\~ Вивчивши та дослідивши в судовому засіданні матеріали справи, судом встановлено: - Із копії паспорту (а.с.3) вбачається, що [PERSON] народилася 25.02.1978 року в селі Федорівка Високопільського району Херсонської області, зареєстрована та проживає [INFO] та має ІПН-2854519227 (а.с.3 на звороті). - Із копії Договору від 03.10.2014 року (а.с.4) вбачається, що між [PERSON] та ФОП [PERSON] укладено договір щодо виконання робіт по виготовленню метало-пластикових конструкцій, а саме: вікно ПВХ та двері ПВХ білого кольору. Загальна вартість виконуваних робіт становить 5300,00 грн. Робота з виготовлення метало-пластикових конструкцій повинна бути виконана у строк 18 робочих днів з моменту проведення оплати \~- Із копії договору про надання споживчого кредиту від 03.10.2014 року (а.с.5) вбачається, що [PERSON] з метою оплати послуг з виготовлення метало-пластикових конструкцій по договору від 03.10.2014 року укладеного з ФОП [PERSON] отримала від ПАТ «ОТП Банк» кошти в розмірі 5300,00 грн. Зазначені кошти були перераховані ПАТ «ОТП Банк» на рахунок ФОП [PERSON], що підтверджується платіжним дорученням №5930943 від 10.10.2014 року (а.с.6). \~\~- Із копії квитанцій (а.с.7) вбачається, що [PERSON] здійснено два платежі на користь ПАТ «ОТП Банк», а згідно вимоги (а.с.10) вбачається, що [PERSON] має заборгованість перед ПАТ «ОТП Банк» за кредитних договором від 03.10.2014 року, яка становить 5992,49 грн. - Із копії претензії від 26.03.2015 року (а.с.8) вбачається, що [PERSON] направила на адресу [PERSON] претензію з вимогою вирішити питання щодо неналежного виконання договору на виготовлення метало-пластикових конструкцій укладеного 03.10.2014 року в позасудовому порядку. Претензія отримана ФОП [PERSON] 02.04.2015 року, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення (а.с.9). Заслухавши пояснення сторін у справі, вивчивши та дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову, але частково, з наступних підстав. Згідно з ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Згідно ч.1 ст.509 ЦК України 1. Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ст.526 ЦК України 1. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтями 610 611 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до\~ст.4 Закону України\~\~"Про захист прав споживачів", споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на належну якість продукції та обслуговування. Відповідно до п.5 ч.1\~ст.4 Закону України "Про захист прав споживачів"\~споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди. Згідно ч.1\~ст. 6 Закону України «Про захист прав споживачів»\~Продавець (виробник, виконавець) зобов'язаний передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію. На підставі ч.5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» 5. У разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Сплата виконавцем неустойки (пені), встановленої в разі невиконання, прострочення виконання або іншого неналежного виконання зобов'язання, не звільняє його від виконання зобов'язання в натурі. Відповідно до п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 12.04.1996 року (Із змінами і доповненнями, внесеними\~постановою Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 1998 року N15) «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів», при вирішенні питання про відповідальність та про наявність і розмір збитків, заподіяних споживачеві у зв'язку з недоліками товару (робіт, послуг), суду належить виходити як із загальних положень Закону або статей ЦК, а також з умов укладеного сторонами договору. Судам слід мати на увазі, що неустойка (штраф, пеня) стягується лише тоді, коли це передбачено укладеним сторонами договором чи відповідним нормативним актом. Пеня за порушення договору нараховується і стягується у відсотковому відношенні до суми заборгованості за кожний день прострочення, в тому числі за святкові, неробочі й вихідні дні… Судом встановлено, що [PERSON] (позивач по справі) 03 жовтня 2014 року уклала з ФОП [PERSON] (відповідач по справі) договір (а.с.4), метою даного договору є виготовлення відповідачем метало пластикових конструкцій за цінами виконавця (п.1.1. Договору). Вартість виготовлення метало пластикових конструкцій становить 5300,00 грн. (п.2.1. Договору). Згідно п.3.1. Договору зазначено, що замовник зобовязується оплатити вартість замовлення у розмірі 5300,00 грн., а у п.3.2. Договору зазначено, що після виконання пункту 3.1. Договору виконавець зобовязується виготовити та доставити вироби на протязі 18 робочих днів… Так, позивач, на виконання п.3.1. Договору звернулася до ПАТ «ОТП Банк» (третя особа у справі) з метою отримання споживчого кредиту, на що 03 жовтня 2014 року між позивачем та ПАТ «ОТП Банк» укладено договір №2009477283 про надання споживчого кредиту (далі кредитний договір) у розмірі 5300,00 грн. (а.с.5). Зазначені кредитні кошти ПАТ «ОТП Банк» перерахував у безготівковій формі на рахунок відповідача, що підтверджується платіжним дорученням №5930943 від 10 жовтня 2014 року (а.с.6). Таким чином, позивач виконавши п.3.1. Договору, очікувала на виготовлення та доставку замовлених нею металопластикових конструкцій, які повинні були бути виготовленні та доставлені у строк до 04 листопада 2014 року, але всупереч п.3.2. Договору відповідач свої зобовязання не виконав. При цьому, позивач сплачувала кошти за кредитним договором, що підтверджується наданими платіжними документами (а.с.7), але згодом припинила проводити оплату кредиту в звязку з тяжким матеріальним становищем, що у свою чергу призвело до виникнення заборгованості у розмірі 5992,49 грн. (а.с.10). В подальшому у звязку з невиконанням відповідачем умов Договору від 03.10.2014 року, позивач 26.03.2015 року направила на адресу відповідача претензію з вимогою компенсувати їй витрати повязані з оплатою замовлених за Договором послуг у позасудовому порядку (а.с.8), дану претензію відповідач отримав 02.04.2015 року згідно поштового повідомлення про вручення (а.с.9), але умови Договору на день звернення до суду є невиконаними, що послугувало звернення позивача до суду. З огляду на вищевикладене, суд вважає, що відповідач порушив умови Договору укладеного 03.10.2014 року, а тому повинен повернути позивачу сплачені кошти, які були направлені на виконання п.3.1. Договору в розмірі 5300,00 грн., а саме на виготовлення та доставку металопластикових конструкцій (п.1.1. Договору). Крім того, згідно п.4.2. Договору, у разі не виконання виконавцем п.3.2. даного Договору, виконавець зобовязаний сплатити неустойку у розмірі 0,1 % від вартості даного Договору за кожний день прос рочки, відповідно до ч.2 ст.551 ЦК України. Так, судом встановлено, що кошти в розмірі 5300,00 грн. перераховані на рахунок відповідача 10.10.2014 року, а тому відповідач повинен був виконати свої зобовязання за Договором в строк до 04.11.2014 року включно. Таким чином строк прострочення виконання зобовязань за даним Договором у період з 05.11.2014 року по 15.09.2015 року (день постановлення рішення суду) становить 315 днів. Відповідно до ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» за кожний день прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. Разом з тим, суд не може погодитися із розрахунками позивача щодо стягнення неустойки у розмірі 35775,00 грн., тобто згідно ст.10 Закону, так як згідно пункту 4.2. Договору зазначено, що розмір неустойки у разі невиконання зобовязань за даним Договором становить 0,1% від вартості Договору, що в силу ч.2 ст.551 ЦК України є допустимим, оскільки сторони при укладені даного Договору домовилися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства (замість 3% встановлено 0,1%), а тому на думку суду відповідач повинен сплатити позивачу неустойку у розмірі 1669,50 грн. = (5300,00 х 0,1% х 315 днів). Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача у відшкодування завданої моральної шкоди в розмірі\~5000 гривень. Згідно з ст.ст.\~23,\~1167 ЦК України\~\~моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року(із змінами та доповненнями) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» передбачено, що …суду необхідно в кожній справі з'ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин, коли набрав чинності законодавчий акт, що визначає умови і порядок відшкодування моральної шкоди в цих випадках, та коли були вчинені дії, якими заподіяно цю шкоду… Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. За таких обставин, суд вважає, що моральна шкода [PERSON] спричинена\~\~тим, що їй завдані моральні переживання,\~\~нервові страждання, які вона зазнала у зв'язку із неправомірними діями відповідача. На протязі тривалого часу позивач не мала змоги користуватися метало-пластиковими вікнами, та вимушена була здійснювати додаткові витрати на природний газ, так як старі вікна у будинку є не придатними для використання. При цьому виникла заборгованість за кредитним договором перед ПАТ «ОТП Банк». Разом з тим, позивач не надала до суду жодних доказів щодо її моральних страждань та підтверджуючих платіжних документів про оплату природного газу в період опалювального сезону, а тому суд при визначенні розміру відшкодування, враховує вимоги розумності і справедливості та вважає що підлягає стягненню з відповідача на користь [PERSON] у відшкодування моральної(немайнової) шкоди в розмірі 1000 гривень. \~\~\~\~ Крім цього, відповідно до\~ст.88 ЦПК України\~з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.\~\~\~\~ На підставі вищевикладеного ст.ст.23, 509, 526, 610-611, 1167 Цивільного кодексу України, ст.ст.4, 6, 10 Закону України «Про захист прав споживачів» (із змінами та доповненнями), п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 12.04.1996 року (Із змінами і доповненнями, внесеними\~постановою Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 1998 року №15) «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів», п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»,

Outcome: partial