Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-02 00:00:00

До суду з заявою про продовження госпіталізації в примусовому порядку до психіатричного закладу громадянина [PERSON], 1955 року народження, який проживає в с. Рубанка Недригайлівського району звернулась лікар-психіатр в.о.завідуючого 7-м відділенням Комунального закладу «Першої обласної спеціалізованої лікарні міста Ромни» Омельченко К.І., мотивуючи тим, що останній був госпіталізований до психіатричної лікарні 22.02.2016 згідно вимог третього речення ст. 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» і на теперішній час знаходиться на стаціонарному лікуванні. Згідно ст. 15 Закону України «Про психіатричну допомогу» оглядався щомісячно і виносилось рішення про необхідність продовження лікування. 22.02.2017 [PERSON] був оглянутий комісією лікарів-психіатрів, яка прийшла до висновку, що останній страждає тяжким психічним захворюванням у вигляді «Шизофренія, параноїдної форми, безперервний перебіг зі стабільним дефектом»(F 20.00 за МКХ-10), по своєму стану є безпорадним, не може задовольнити свої життєві потреби на достатньому рівні. Його лікування можливе лише в умовах психіатричного закладу. В судовому засіданні лікар-психіатр 1-ї ОСЛ м. Ромни Сумської області підтримала заяву, підтвердивши обставини, викладені в ній. [PERSON] проти госпіталізації не заперечував. Заінтересована особа [PERSON] зазначає про тяжкий психічний стан [PERSON], що не може задовольнити свої життєві потреби на достатньому рівні. Прокурор та захисник [PERSON] не заперечували проти задоволення заяви лікаря - психіатра. Заслухавши пояснення лікаря-психіатра, [PERSON], заінтересовану особу, захисника, думку прокурора, дослідивши висновок комісії лікарів-психіатрів, суд вважає, що заява про продовження госпіталізації в примусовому порядку [PERSON] підлягає задоволенню відповідно до вимог рішення Конституційного суду України від 01 червня 2016 року «Про госпіталізацію недієздатних осіб», ст. 14, ч. 3 ст. 17, ст. 27 Закону України «Про психіатричну допомогу». Рішенням Конституційного суду України від 01 червня 2016 року "Про госпіталізацію недієздатних осіб" визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення третього речення частини першої статті 13 Закону України "Про психіатричну допомогу" від 22 лютого 2000 року № 1489-ІІІ з наступними змінами у взаємозв'язку з положенням частини другої цієї статті стосовно госпіталізації особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про психіатричну допомогу» перебування особи в психіатричному закладі в примусовому порядку може здійснюватися лише протягом часу наявності підстав, за якими було проведено госпіталізацію. Особа, яку було госпіталізовано до психіатричного закладу в примусовому порядку, повинна оглядатися комісією лікарів-психіатрів не рідше одного разу на місяць з метою встановлення наявності підстав для продовження чи припинення такої госпіталізації. У разі необхідності продовження госпіталізації в примусовому порядку понад 6 місяців представник психіатричного закладу повинен направити до суду за місцем знаходження психіатричного закладу заяву про продовження такої госпіталізації. До заяви, в якій повинні бути викладені підстави госпіталізації особи до психіатричного закладу в примусовому порядку, передбачені статтею 14 цього Закону, додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обгрунтування про необхідність продовження такої госпіталізації. В подальшому продовження госпіталізації особи в психіатричному закладі проводиться кожного разу на строк, який не може перевищувати 6 місяців. Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 04 серпня 2004 року [PERSON] визнано недієздатним (а.с.5). З рішення №70 від 16.03.2005 року виконавчого комітету Роменської міської ради вбачається, що опікуном недієздатного [PERSON] призначено [PERSON] (а.с.7). Згідно довідки КЗ СОР «Перша ОСЛ м. Ромни» від 22.02.2017 № 01-55/1021 пацієнт [PERSON], 1955 року народження знаходиться під наглядом лікаря-психіатра з 1981 року. Багато разів, тривалий час, знаходився на стаціонарному лікуванні в психлікарні. Є інвалідом 2 групи безстроково. Остання госпіталізація з 22.02.2016 року по теперішній час (а.с.10). З рішення Роменського міськрайонного суду від 02.09.2016 вбачається, що [PERSON] продовжувався строк госпіталізації до психіатричного закладу на 6 місяців (а.с. 6). 22 лютого 2017 року [PERSON] був оглянутий комісією лікарів-психіатрів, яка прийшла до висновку, що останній страждає тяжким психічним захворюванням у вигляді «Шизофренії, параноїдної форми, безперервний перебіг, зі стабільним дефектом» (F 20.00 МКХ-10), по своєму стану є безпорадним, не може задовольнити свої життєві потреби на достатньому рівні. Його лікування можливе лише в умовах психіатричного закладу (а.с.3). Висновок лікарів сумнівів у суду не викликає.

Outcome: approved