Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-20 00:00:00

В травні 2021 року позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернулись до суду із даним позовом, в обґрунтування якого зазначили, що [INFO] помер їх батько [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина на частину житлового будинку та належних до нього споруд по [ADDRESS] . Батько спадкодавця [PERSON] помер в 1995 році, мати [PERSON] 04.09.2009 року написала відмову від спадщини на користь [PERSON] (на теперішній час [PERSON] ). [PERSON] на час смерті батька не була дружиною спадкодавця та розірвала шлюб в 2005 році. Тому позивачі стверджують, що вони є єдиними спадкоємцями після смерті свого батька [PERSON] . Також вказують, що позивач [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , на день смерті батька були неповнолітніми та, відповідно до ч.4 ст.1268 ЦК, прийняли спадщину. [PERSON] 20.08.2009 року звернулася із заявою про прийняття спадщини. Частки у спадщині розділилися наступним чином: [PERSON] 1/4, [PERSON] 1/4, [PERSON] 1/2. З метою отримання свідоцтва позивачі звернулися до нотаріальної контори, однак постановами нотаріусу їм було відмовлено у видачі свідоцтва з тих причин, що має місце розбіжність часток співвласників 46/50, що не дає цілої частки. Зазначають, що покійному батькові належало 8/25 часток житлового будинку по [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 16.09.1989 року, та в подальшому на підставі рішення Іллічівського виконкому від 11.06.1997 року його частка була перерахована та склала 2/5. При перевірці нотаріусом інформації з Державного реєстру речових прав було виявлено, що співвласнику [PERSON] належить 3/58 части житлового будинку по [ADDRESS] . Інформація про зміну права власності співвласнику [PERSON] не виявлена. Також нотаріус зазначає, що відповідно до договору купівлі-продажу\~ та довідки БТІ спадкодавцю [PERSON] належать 8/25 або 16/50 часток житлового будинку. На теперішній час розмір часток співвласників складає 46/50, що не дає цілої частки. На підставі вищевикладеного, розмір частик житлового будинку, відповідно до правовстановлюючого документу, не відповідає дійсній частці спадкового майна, на яке мають право спадкоємці [PERSON] . Також позивач зазначають, що відповідно до відповіді БТІ від 05.08.2020 року частка [PERSON] становила 8/25 частини домоволодіння та на підставі рішення Іллічівського виконкому вказана частка домоволодіння була перерахована у 2/5 частини та правовстановлюючий документ підлягав обміну. Згідно з інвентаризаційною справою та проведеною технічною інвентаризацією [PERSON] належить частина житлового будинку літ.А-1, а саме: житлові кімнати 1-4, 1-5, житловою площею 22,1 кв.м., коридор 1-2, кухня 1-3, частина прибудови літ. А-1, коридор 1-1, прибудова літ.а4-1, усього загальною площею 52,6 кв.м., 1/2 частина погребу літ а/п, ганок літ.а1, 1/2 частина огорожі №1. Житлова прибудова літ.А1-1, прибудова літ. А4-1, тамбур літ.а2-1, ганок літ. А3, сараї літ.Л-1, літ.Ж-2, літ.Х-1, літ.И-1, літня кухня літ. Е-1, побудовані до 1992 р., не підлягають прийняттю в експлуатацію. Сарай літ.Д-1, гараж літ. З-1, убиральня літ.К-1, погріб літ. М/п, огорожа №2 знесені. Вимощення ІІ та вимощення І, є одна і таж сама споруда, а саме вимощення І. Посилаючись на положення чинного законодавства, з урахуванням уточнених позовних вимог, просили визнати за позивачами право власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом на 2/5 частки будинку [ADDRESS] , що входить до складу спадщини після смерті [PERSON] та складається з частини житлового будинку літ.А-1, з якого: житлові кімнати 1-4, 1-5, житловою площею 22,1 кв.м., коридор 1-2, кухня 1-3, частина прибудови літ.а-1 коридор 1-1,прибудова літ.а4-1, усього загальною площею 52,6 кв.м., 1/2 частину погребу літ. а/п, ганок літ.а1, 1/2 огорожі №1, вимощення І, житлову прибудову літ.А1-1, прибудова літ.а4-1, тамбур літ.а2-1, ганок літ.а3, сараї літ. Л-1, літ.Ж-2, літХ-1, літ.И-1, літня кухня літ.Е-1, розподіливши спадкове майно наступним чином: [PERSON] право власності на 1/4 частки, [PERSON] на 1/2 частки, [PERSON] на 1/4 частки спадкового майна. Позивачі в судове засідання не прибули, надіслали заяви, в яких позовні вимоги підтримали та просили проводити розгляд справи без їх присутності. Представник позивачки [PERSON] в судове засідання не прибула, надіслала до суду заяву, в якій просила проводити розгляд справи без її присутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув, надіслав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнав повністю, та просив проводити розгляд справи без його участі. Представник третьої особи Орган опіки та піклування Маріупольської міської ради в судове засідання не прибув. Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилось у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що позивачки [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] є дочками [PERSON] , який 22 березня 2009 року, що підтверджується відповідними свідоцтвами: про смерть, про народження позивачок та про шлюб. Після смерті [INFO] [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому майно, яке складалося з частини будинку з належними до нього надвірними побудовами в [ADDRESS] . Позивачки у встановлений законом строк звернулися до Третьої маріупольської державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини після смерті свого батька [PERSON] та нотаріусом була заведена спадкова справа №710/2009. Судом була витребувана із Третьої маріупольської державної нотаріальної контори копія спадкової справи №710/2009 на [PERSON] . Відповідно до матеріалів спадкової справи крім позивачок із заявою до нотаріусу звернулась [PERSON] матір спадкодавця, яка відмовилася від прийняття спадщини на користь доньки спадкодавця [PERSON] , яка після виходу за між 22.09.2009 року змінила прізвище на « [PERSON] ». Постановами державного нотаріусу від 19.11.2020 року та від 24.11.2020 року позивачкам було відмолено у вчиненні нотаріальної дії на підставі того, що з наданих правовстановлюючих документів на будинок по [ADDRESS] вбачається, що за спадкодавцем [PERSON] значиться зареєстрованим право власності на 8/25 частки вказаного домоволодіння та за другим співвласником [PERSON] 3/5 частки будинку, що не дає цілої 50/50 частки. На підставі цього розмір частки вищевказаного житлового будинку відповідно до правовстановлюючого документу не відповідає дійсній частці спадкового майна, на яке мають право спадкоємці [PERSON] . За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснив їм процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Отже внаслідок цього позивачі не змогли в позасудовому порядку реалізувати свої майнові права на успадковане майно та отримати відповідні свідоцтва. При вирішенні спору суд виходить з наступних обставин та положень чинного законодавства. Як вбачається з договору купівлі-продажу спадкодавець [PERSON] 16.09.1989 року придбав за нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу 8/25 частин житлового домоволодіння з належними до нього надвірними побудовами в [ADDRESS] . Другим співвласником домоволодіння на той момент була [PERSON] , якій рішенням виконавчого комітету Іллічівської районної адміністрації Маріупольської міської ради народних депутатів №160 від 11.06.1997 року «Про приймання житлової прибудови в експлуатацію та оформлення права власності на неї» було затверджено акт приймання житлових прибудов в експлуатацію та маріупольському БТІ наказано видати свідоцтво про право власності на її ім`я з урахуванням\~ прибудов до будинку по [ADDRESS] . Також згідно з рішенням виконавчого комітету Іллічівської районної адміністрації Маріупольської міської ради народних депутатів №163 від 11.06.1997 року «Про виділ домоволодіння [ADDRESS] на два окремих» було вирішено житловий будинок літ.А-1 з усіма будівлями та спорудами, який належить [PERSON] та [PERSON] із земельною ділянкою 466 м2 залишити як самостійне домоволодіння з міліцейським номером [ADDRESS] . А житловий будинок літ.В-1, який належить [PERSON] виділити як окремо домоволодіння з міліцейським номером [ADDRESS] . У зв`язку із виділом домоволодінь доручено Маріупольському БТІ провести заміну та видачу документів на право власності. В подальшому, як вбачається з матеріалів правової справи на будинок та спадкової справи 50/2020 після смерті [PERSON] , [PERSON] оформила правовстановлюючі документи на свою частину домоволодіння та 15 серпня 1997 року подарувала свою частку 3/5 частки будинку по [ADDRESS] [PERSON] , що підтверджується відповідним договором дарування від 15 серпня 1997 року. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть. Після її смерті відкрилася спадщина та приватним нотаріусом Маріупольського районного нотаріального округу Донецької області Ласточкіною С.В. була заведена спадкова справа №50/2020. Відповідно до спадкової справи єдиним спадкоємцем до майна померлої, в тому числі на належну їй 3/5 частки будинку по [ADDRESS] , є [PERSON] , який в даному випадку є належним відповідачем у справі. Щодо кола осіб, які мають право на спадкування після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , то відповідно до матеріалів справи, позивачки є єдиними спадкоємцями за законом першої черги, які у встановленому порядку звернулися до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини. Згідно з частиною 2 статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. До першої черги на спадкування за законом, відповідно до статті 1261 ЦК України, належать діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з ч. 1 ст.1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. У відповідності до ч. 1, 3-5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до матеріалів спадкової справи після смерті [PERSON] звернулись позивачки, як діти спадкодавця та дружина, яка пережила свого чоловіка [PERSON] , яка відмовилась від своєї частки на користь іншого спадкоємця, дочки [PERSON] . Отже з урахуванням цього позивачки мають право на частки у спадщині в наступному розмірі: [PERSON] - на 1/4 частки, [PERSON] на 1/2 частки, [PERSON] на 1/4 частки спадкового майна. Щодо обсягу спадкового майна, яке залишилось після смерті [PERSON] , то відповідно до листа ККП «Міське бюро технічної інвентаризації Маріупольска нерухомість» від 05.08.2020 року повідомлено, що [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 16.09.1989 року належала 8/25 частки домоволодіння по [ADDRESS] . Проте на підставі рішення Іллічівського виконкому від 11.06.1997 за №160 часткова власність домоволодіння перерахована, а саме: затверджена частка належна [PERSON] склала 2/5 частки та його правовстановлюючий документ підлягав обміну. Згідно з інвентаризаційною справою №29243 встановлено, що на земельній ділянці розташовані: житловий будинок літ.А-1, житлова прибудова літ.А1-1, усього житловою площею 63,4 м2, прибудови літ.а-1, літ.а4-1, тамбур літ.а2-1, усього загальною площею 126,8 м2, ганки літ.а1, літ.а3, погріб а/п, сараї літ.Л-1, літ.Ж-2, літ.Х-1, літ.И-1, літня кухня літ. Е-1, убиральня літ.Ф-1, огорожа №1, вимощення І. Згідно з технічної інвентаризації, проведеної 05.08.2020 року встановлено, що [PERSON] належить частина житлового будинку літ.А-1, а саме: житлові кімнати 1-4, 1-5, житловою площею 22,1 кв.м., коридор 1-2, кухня 1-3, частина прибудови літ. а-1, коридор 1-1, прибудова літ.а4-1, усього загальною площею 52,6 кв.м., 1/2 частина погребу літ а/п, ганок літ.а1, 1/2 частина огорожі №1. Житлова прибудова літ.А1-1, прибудова літ. а4-1, тамбур літ.а2-1, ганок літ. а3, сараї літ.Л-1, літ.Ж-2, літ.Х-1, літ.И-1, літня кухня літ. Е-1, побудовані до 1992 р., не підлягають прийняттю в експлуатацію. Сарай літ.Д-1, гараж літ. З-1, убиральня літ.К-1, погріб літ. М/п, огорожа №2 знесені. Вимощення ІІ та вимощення І, є одна і таж сама споруда, а саме вимощення І. Результати технічної інвентаризації також підтверджуються наявним у справі технічним паспортом на будинок від 05.08.2020 року. Як слідує з матеріалів справи після рішення Іллічівського виконкому від 11.06.1997 за №160 та перерахування частки [PERSON] до 2/5 будинку спадкодавець за життя не здійснив обмін право встановлюючи документів та не провів державну реєстрацію свого правовстановлюючого документу, без якого на теперішній час спадкоємці позбавлені можливості оформити свої спадкові права на належну спадкодавцю частину будинку, яка в дійсності дорівнює 2/5 частки. При вирішенні спору суд керується наступними положеннями закону. Згідно ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За правилами статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. (ч. 1 ст. 1261 ЦК України). Так, предметом спору є можливість набуття права власності в порядку спадкування за законом на 2/5 частки житлового будинку [ADDRESS] , який належав спадкодавцю [PERSON] , який за життя не встиг оформити своїх документальних прав на спільне часткове майно та не здійснив обмін існуючих правовстановлюючих документів після зміни розміру ідеальних часток на підставі рішення колегії Іллічівського районного виконавчого комітету народних депутатів від 11.06.1997 року за №160. Як вбачається з матеріалів справи частка другого співвласника [PERSON] становить 3/5 частки домоволодіння по [ADDRESS] . Суд вважає, що права позивачів підлягають захисту з наступних підстав. Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, можуть бути - визнання права. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Відповідно до п. 3.1 Листа Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» (далі за текстом рішення - Лист Вищого Спеціалізованого Суду України) зазначено, що окрім загального кола обставин, які встановлюються судом при вирішенні всіх спорів про право на спадкування, при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове нерухоме майно судам необхідно з`ясовувати: 1) правовий режим земельної ділянки, на якій розташоване спірне нерухоме майно; 2) чи отримано спадкодавцем дозволи на спорудження будинку, чи затверджено проект на спорудження будинку; 3) коли спадкодавцем було завершено спорудження будинку; 4) чи дотримано при будівництві проекту на спорудження будинку, вимог державних протипожежних, санітарних норм; 5) чи посвідчено право власності на нерухоме майно в установленому законом порядку на час виникнення права власності. У відповідності до роз`яснень, які викладені в пункті 1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13, відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 1297 ЦК встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов`язку у виді втрати права на спадщину. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК). Згідно з ч. 1, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно частини третьої статті 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Тлумачення вказаних норм свідчить, що законодавець розмежовує поняття "виникнення права на спадщину" та "виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини", і пов`язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину та не здійснив державну реєстрацію права. Вказаний правовий висновок викладений в постанові Верховного суду від 14 серпня 2019 року по справі №523/3522/16-ц, та в силу положень частини 4 статті 263 ЦПК України враховується при прийнятті рішення по справі. Отже, задовольняючи позовні вимоги позивачів, суд враховує, що відсутність нових правовстановлюючих документів після зміни частки та реєстрації права власності на нову ідеальну частку в 2/5 спірного будинку [ADDRESS] за спадкодавцем, не є перешкодою для реалізації позивачами права на прийняття спадщини після смерті [PERSON] , оскільки виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спільне часткове майно та не здійснив державну реєстрацію права нової ідеальної частки домоволодіння. Тим більше, що зміна його частки відбулась вимушено внаслідок змін та прибудов другого співвласника [PERSON] , після затвердження акту приймання прибудов якої були перераховані частки і [PERSON] . Тобто до цього моменту [PERSON] мав необхідний правовстановлюючий документ на свою частку у вигляді договору купівлі-продажу, проте після перерахунку ідеальних часток не здійснив документальний обмін правовстановлюючих документів, що призвело на теперішній час відсутності цілої частки на весь будинок та унеможливлення реєстрації і видачі нотаріусом свідоцтв про права на спадщину. Проте відсутність нового правовстановлюючого документу і новою ідеальною часткою не є законною підставою для позбавлення особи права власності та права на спадкування. Виходячи із вказаних положень закону та обставин справи, ефективним способом захисту прав позивачів в даному випадку буде визнання за ними в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] права власності на 2/5 частки будинку [ADDRESS] , розподіливши спадкове майно в наступних частках: [PERSON] право власності на 1/4 частки, [PERSON] на 1/2 частки, [PERSON] на 1/4 частки спадкового майна.

Outcome: approved