Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-16 00:00:00

Позивач 5 липня 2017 року звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання їхніх двох спільних дітей - сина [PERSON], [INFO] та дочки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини всіх його доходів, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Провадження у справі відкрито 18 липня 2017 року. Попередній розгляд справи проведений 28 вересня 2017 року, справа призначена до судового розгляду. За клопотанням позивача 14 листопада 2017 року судовий розгляд справи відкладений до 20 грудня 2017 року. Ухвалою суду від 20 грудня 2017 року продовжено судовий розгляд по суті за правилами ЦПК України в редакції від 15 грудня 2017 року. В сьогоднішнє судове засідання позивач не з'явилась, подала заяву про підтримку позову та розгляд справи у її відсутність. Відповідач також не з'явився у судове засідання, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Письмових заперечень проти позову не подав. Згідно з положеннями частини першої та третьої статті 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Тому суд ухвалив провести розгляд справи у відсутність сторін. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, оскільки розгляд справи відповідно до положень цього Кодексу здійснювався судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі. В судовому засіданні установлені такі фактичні обставини та відповідні їм спірні правовідносини. Позов в цивільному процесі - це письмово оформлена і адресована суду письмова вимога, яка складається з вимоги процесуального характеру (відкрити провадження по справі) і вимоги матеріального характеру (захистити невизнане, оспорюване чи порушене право). Предмет позову - це матеріальний зміст позовних вимог позивача, проявляється в матеріально-правовій заінтересованості - отримати певне матеріальне благо. Підстави позову - це обставини, що вказуються позивачем, з якими позивач, як з юридичними фактами, пов'язує свою матеріально-правову вимогу або правовідносини в цілому, що складають предмет позову. Як вбачається з матеріалів справи, позивач як на підставу своїх позовних вимог вказала, що її права були порушені тим, що відповідач матеріально не допомагає їй утримувати їх спільних дітей. Предмет позову - стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на утримання їхніх спільних дітей. У судовому засіданні установлено, що відповідно до копії свідоцтва про одруження, сторони одружились 3 червня 2001 року (а.с.4). Згідно з копіями свідоцтв про народження, сторони є батьками [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.5, 6). Відповідно до копії довідки квартального комітету "Центральний" від 3 липня 2017 року № 407 діти проживають біля позивача та знаходяться на її утриманні (а.с.7). Згідно з довідкою № 29 від 29 червня 2017 року про нараховану і отриману заробітну плату та інші види доходів позивач прцює кухонним робітником в Жмеринському психоневрологічному будинку-іниернаті, її середньомісячний заробіток складає близько 2462 грн. (а.с.8). Відповідно до інформації, яка надана виконавчим комітетом Жмеринської міської ради, відповідач зареєстрований [ADDRESS] (а.с.13). Оцінюючи вищеперераховані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів відповідно до вимог статті 89 ЦПК України, суд згідно з положеннями статей 77, 78, 79, 80 цього ж Кодексу вважає ці докази належними, допустимими, достовірними та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані у встановленому законом порядку, на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи, а також у своїй сукупності вони дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В позовній заяві позивач повідомила, що стан здоров'я та матеріальне становище дітей нормальні, відповідач є інвалідом третьої групи, отримує пенсію по інвалідності, але разом з тим працює на підприємстві "Експрес", інших утриманців не має. Відповідно до частини першої статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Таким чином, аналізуючи вище викладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про можливість задоволення позову в повному обсязі. Згідно з вимогами частини першої статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Витрати по сплаті судового збору на суму 704,80 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь держави, оскільки позивач звільнена від його сплати при подачі цього позову до суду.

Outcome: approved