Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-17 00:00:00

До Ленінського районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, зняття з реєстраційного обліку. Позов обґрунтований тим, що позивач та відповідач є співвласниками квартири за адресою: [ADDRESS]. Відповідачка є дочкою позивачки. Відповідачка у вказаній квартирі не проживає тривалий час, але з реєстраційного обліку не знялася. Просить визнати відповідачку такою, що втратила право користування квартирою за адресою: [ADDRESS], зобовязати ВРФО ДМС України в Запорізькій області зняти з обліку за вказаною адресою [PERSON] Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги. Вказала, що відповідачка не проживає у зазначеній квартирі тривалий час, при цьому не сплачує комунальні платежі, що є тягарем для позивачки. Фактичне місце проживання [PERSON]В на цей час невідоме. Відповідач в судове засідання не зявився, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи. В справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, тому суд ухвалив на підставі ст.ст. 223, 280 ЦПК України розглянути справу заочно. Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло №410 від 23 квітня 2002 року квартира за адресою: м. Запоріжжя, пр. Леніна (Соборний) 230 кв. 23, належить [PERSON] 1/4 частка, [PERSON] -1/4 частка, [PERSON] -1/4 частка, [PERSON] 1/4 частка. Квартира приватизована згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду». Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 5.12.2008 року спадкоємцем частки майна [PERSON], який помер 3 грудня 2005 року, є його дружина [PERSON] Спадкове майно складається з 1/4 частки квартири [ADDRESS]. Згідно зі свідоцтвом про одруження [PERSON] після укладення шлюбу 3 травня 2012 року змінила прізвище на [PERSON]. Згідно з актом від 8.07.2018 року [PERSON] з 2013 року не проживає за адресою: [INFO] (Соборний) 230 кв. 23. Відповідно до ст.ст. 317, 319, 321 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі ст. 405 ЦК України, члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Тому право члена сімї власника квартири користування цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це житло. Таким чином, лише члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом у відповідності до вимог закону. При цьому приміщення, яке вони мають право займати, визначається самим власником. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом позивач та відповідач є співвласниками квартири за адресою: м. Запоріжжя, пр. Леніна (Соборний) 230 кв. 23. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383\~ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Оскільки відповідачка на час звернення із позовом до суду є співвласником квартири, то вона має право на проживання в неї на підставі права власності, в звязку з чим відсутні підстави для визнання її такою, що втратила право користування квартирою. Виходячи з того, що Закон України від 11 грудня 2003 року "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою чи оголошення фізичної особи померлою. За вказаних обставин позов не може бути задоволений.

Outcome: dismissed