Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], відділу реєстрації виконавчого комітету Старобільської міської ради Луганської області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку . В обґрунтування позову позивач посилається на те, що вона є власницею квартири № 16 в будинку № 47 на вулиці Залізничній у місті Старобільськ Луганської області, що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 16 червня 2017 року, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 16 червня 2017 року № 89821008 та технічним паспортом, виданим 07 серпня 2017 року. У даній квартирі зареєстрований відповідач [PERSON], який з лютого 2011 року не проживає за місцем реєстрації, що підтверджується довідкою ОСББ «Вікторія» від 11 липня 2017 року. Ніякого звязку з нею відповідач не підтримує, усі свої речі він одразу вивіз. Увесь цей час позивач вимушена самостійно сплачувати за послуги електро та газопостачання, відповідач ніякої участі в утриманні даного житла не приймає та ним не користується. Таким чином, вважає, що відповідач має бути визнаним таким, що втратив право на користування даним житлом. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився. Надала суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, від нього надійшла заява, в якій він визнає позовні вимоги позивача та просить розглянути справу без його участі. Представник відповідача відділу реєстрації виконавчого комітету Старобільської міської ради Луганської області у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК України, сторони або інші особи, які беруть участь у справі, зобовязані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть у справі, не зявилися в судове засідання без поважних причин. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. У відповідності до ст. ст. 11, 60 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власницею квартири № 16 в будинку № 47 на вулиці Залізничній у місті Старобільськ Луганської області, що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 16 червня 2017 року, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 16 червня 2017 року № 89821008 та технічним паспортом, виданим 07 серпня 2017 року. У даній квартирі зареєстрований відповідач [PERSON], який з лютого 2011 року не проживає за місцем реєстрації, що підтверджується довідкою ОСББ «Вікторія» від 11 липня 2017 року. Ніякого звязку з позивачем відповідач не підтримує, усі свої речі він одразу вивіз. Увесь цей час позивач вимушена самостійно сплачувати за послуги електро та газопостачання, відповідач ніякої участі в утриманні даного житла не приймає та ним не користується. Відповідно до положень ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Статтею 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Частиною 1 ст. 321 ЦК України регламентовано, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Своєю бездіяльністю, а саме не бажанням виписатись житлового будинку, відповідач перешкоджає позивачу володіти, користуватися і розпоряджатися належним їй житловим будинком, порушує вимоги ст. ст. 319, 383 ЦК України, ст.ст. 6, 7, 8, 9, 10 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" №1382-IV від 11.12.2003 року, оскільки його реєстрація (прописка) у належній позивачу ? частині житлового будинку позбавляє позивача права користуватися будинком, а також змушує її нести зайві затрати по сплаті комунальних платежів (газ, світло, водопостачання, теплопостачання). На підставі ст. ст. 319, 383 ЦК України, 71, 72, 116 ЖК України, ст. ст. 6, 7, 8, 9, 10 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" №1382-IV від 11.12.2003 року,

Outcome: approved