Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-27 00:00:00

Комунальне підприємство "Славутське житлово-комунальне об'єднання" звернулося в суд з позовом до [PERSON], [PERSON] про солідарне стягнення заборгованості з оплати послуг теплопостачання посилаючись на те, що відповідачі, проживаючи в квартирі [ADDRESS], є споживачами послуг з теплопостачання, однак оплату здійснюють частково у зв'язку з чим станом на 01.01.2015 року виникла заборгованість в сумі 4588 грн. 48 коп., яку просить солідарно стягнути з відповідачів в користь позивача та понесені ним судові витрати по справі у виді сплати судового збору в сумі 243 грн. 60 коп. Представник позивача в судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі і дав аналогічні пояснення викладеним в позові. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав повністю і згідний сплатити позивачу заборгованість з теплопостачання. Відповідачка [PERSON] про день, час і місце розгляду справи повідомлена судом належним чином, що стверджується розпискою (а.с.37), однак в судове засідання не з'явилася, причини неявки суду не повідомила і заяви про розгляд справи за її відсутності до суду не надійшло. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення виходячи з таких підстав. Судом встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS] Хмельницької області де зареєстровані і проживають. Даний факт стверджується довідкою позивача (а.с.3). Статтею 67 ЖК України встановлено, що плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. В силу п. 1 ч. 1 ст.13 Закону України від 24.06.2004 року № 1875-ІУ «Про житлово-комунальні послуги» (далі - Закон № 1875-ІV) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо) є різновидом житлово-комунальних послуг. Відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник (ч.ч. 1, 2 ст.19 Закону № 1875-ІУ). Пунктами 1 і 5 ч.3 ст.20, п.1 ч.2 ст. 21 Закону № 1875-ІУ визначено, що споживач зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору, та оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Виконавець зобов'язаний забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору, в тому числі шляхом створення систем управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів. Як передбачено ч.ч. 1, 2 ст. 32 Закону № 1875-ІУ плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. У відповідності до ч. 6 ст.19 Закону України від 2.06.2005 року № 2633-ІУ «Про теплопостачання» (далі - Закон № 2633-ІV) споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. З матеріалів справи вбачається, що відповідачі не сплатили ЖКО за спожиті послуги з теплопостачання. Частиною 1 ст.14 Закону № 1875-ІУ передбачено, що залежно від порядку затвердження цін/тарифів на житлово-комунальні послуги вони поділяються на три групи: 1) перша група - житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які затверджують спеціально уповноважені центральні органи виконавчої влади, а у випадках, передбачених законом , - національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг, та національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики; 2) друга група - житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які затверджують органи місцевого самоврядування для надання на відповідній території; 3) третя група - житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які визначаються виключно за договором (домовленістю сторін). Із п.п.2 п.а) ч.1 ст.28 Закону України від 21.05.1997 року № 280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні» (в редакції на час виникнення спірних відносин) убачається, що до власних (самоврядних) повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить встановлення в порядку і межах, визначених законодавством, тарифів на побутові, комунальні (крім тарифів на теплову енергію, централізоване водопостачання та водовідведення, які встановлюються національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг), транспортні та інші послуги. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст.31 Закону № 1875-ІУ виконавці/виробники здійснюють розрахунки економічно обґрунтованих витрат на виробництво (надання) житлово-комунальних послуг і подають їх органам, уповноваженим здійснювати встановлення тарифів. Органи місцевого самоврядування встановлюють тарифи на житлово-комунальні послуги в розмірі не нижче економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво. При встановленні цін/тарифів на послуги, які виробляються суб'єктами природних монополій, діяльність яких регулюється національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг, та національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики, відповідно до законодавства, повноваження органів місцевого самоврядування поширюються виключно на тариф (складову тарифу), який (яка) не підлягає встановленню цими національними комісіями. Відповідно до ст. 17 Закону № 2633-ІУ до повноважень національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики, у сфері теплопостачання належить регулювання тарифів на теплову енергію, що виробляється на теплоцентралях, ТЕС, АЕС та когенераційних установках з використанням нетрадиційних або поновлюваних джерел енергії. ЖКО є підприємством комунальної власності, балансоутримувачем житлового будинку, в якому проживають відповідачі, та виконавцем послуг з теплопостачання. Договір на надання послуг між сторонами не укладався. Однак відсутність договору не може бути підставою для відмови в позові про стягнення з відповідачів заборгованості за фактично спожиті послуги. Рішенням виконавчого комітету Славутської міської ради Хмельницької області від 17 лютого 2011 року № 38 встановлені тарифи на послуги централізованого теплопостачання для населення: при відсутності лічильника тепла (за 1 кв.м. опалювальної площі) - 7 грн. 58 коп. (з ПДВ), при наявності лічильників тепла - 279 грн. 66 коп. за 1 Гкал. (з ПДВ). Виконавчий комітет Славутської міської ради Хмельницької області своїм рішенням від 17 лютого 2011 року № 38 правомірно встановив тарифи на послуги централізованого теплопостачання для населення, які застосовуються ЖКО. Комунальне підприємство "Славутське житлово-комунальне об'єднання" Хмельницької області надає жителям даного будинку послуги з централізованого теплопостачання. Оплата послуг з теплопостачання нараховується згідно встановлених тарифів (а.с.5-6). З наданого позивачем розрахунку заборгованості (а.с.4) вбачається, що відповідачі несвоєчасно вносять плату за послуги з теплопостачання у зв'язку з чим станом на 01.01.2015 року утворилась заборгованість в сумі 4588 грн. 48 коп. Відповідно до вимог ст.64 ЖК України відповідачі, як споживачі теплопостачання несуть солідарну відповідальність перед позивачем тому сума боргу по сплаті послуг теплопостачання підлягає стягненню з відповідачів солідарно на користь позивача. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтведжені судові витрати. Судом встановлено, що позивач сплатив по справі судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп., що стверджується платіжними дорученнями (а.с.1). За таких обставин суд вважає, що понесені позивачем судові витрати по справі у виді сплати судового збору, відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідачів, кожного зокрема, в користь позивача, в сумі 121 грн. 80 коп. На підставі наведеного, ст. ст. 64, 67, 68 ЖК України, ст. 526 ЦК України та

Outcome: approved