Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить суд стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей доньки [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що з перебувала у фактичних шлюбних відносинах із відповідачем, а 08.11.2018р. офіційно провели реєстрацію шлюбу. Поступово сімейне життя належним чином не складалося тому сторони проживають окремо, хоча шлюб між сторонами не розірвано. Діти проживають із позивачкою, а відповідач значну частину свого часу проводить за кордоном, оскільки там офіційно працевлаштований. Всі зароблені кошти відповідач витрачає на свої потреби та потреби своєї матері, оскільки остання займається підприємницькою діяльністю, а на утримання дітей залишає незначну суму, якої не достатньо для нормального утримання дітей. Посилаючись на норми Сімейного кодексу України позивач просить стягувати з відповідача аліменти в судовому порядку. В судовому засіданні позивач та її представник - адвокат Бодюк М.Й. позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили задовольнити, надали пояснення аналогічні, викладеним у позові. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав. Статтею 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши письмові матеріали справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Як встановлено із матеріалів справи сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах із 2011 року, а 08.11.2018 року був зареєстрований шлюб у Сокальському районному відділі ДРАЦС ГТУЮ у Львівській області, про що свідчить копія свідоцтва серії [NUMBER] . Від фактичних шлюбних відносин у сторін народилися дві доньки: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтва про народження серії [NUMBER] та № [NUMBER] . Дані факти знайшли своє спростування у матеріалах справи та не оспорюються її учасниками. Із довідки про склад сім`ї №1928 від 22.07.2019р. встановлено, що [PERSON] проживає у [ADDRESS] , а її склад сім`ї наступний: [PERSON] - дочка, [PERSON] - дочка, [PERSON] - дочка, [PERSON] - сестра, [PERSON] - мати. Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначені ч.3 ст. 181 СК України, яка вказує, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ч. 3 ст. 181 СК України). Вирішуючи питання про аліменти відповідно до ст. 183 СК України - частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. П.5 статті передбачає, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. 17.05.2017 року Президент України підписав ЗУ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів", згідно якого внесено зміни до законодавчих актів України, згідно якого ч.2 ст. 182 СК України викладено в такій редакції: "Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку". При визначенні розміру аліментів на утримання дитини суд враховує те, що батько дітей - [PERSON] офіційно працевлаштований за трудовим договором у транспортній компанії Республіки Польща, має податковий ідентифікаційний номер, а тому його матеріальне становище дозволяє йому сплачувати кошти на утримання дітей. Враховуючи, що батьки в рівних частинах несуть обов`язок по утриманню дитини, а в даному випадку виключно позивачка здійснює догляд і утримання дітей, беручи до уваги, що позивач не заперечував проти позовних вимог а тому, з урахуванням вимог ст. 182 Сімейного Кодексу України суд вважає, що розмір стягуваних аліментів з відповідача на користь позивачки на утримання малолітніх дітей слід визначити в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку щомісячно до досягнення дітьми повноліття. З п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» вбачається, що від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів. Враховуючи те, що позивач звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви, в якій містяться вимоги щодо стягнення аліментів, тому суд констатує про необхідність стягнення судового збору у розмірі 768 грн. 40 коп. з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved