Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-13 00:00:00

В лютому 2018 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітнього сина , який продовжує навчання, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що відповідач по справі являється його батьком. Шлюб між його матір»ю [PERSON] та батьком [PERSON] розірвано за рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 14.02.2012 року. За рішенням суду відповідач, на його утримання, на користь матері, сплачував аліменти до його повноліття. Після досягнення повноліття він продовжує проживати разом з матір»ю. Позивач зазначає, що на час звернення до суду він навчається на другому курсі Козятинського межрігіонального вищого професійного училища залізничного транспорту, на денній формі навчання, навчається за державним замовленням, стипендію не отримує. Вказав, що відповідач отримує військову пенсію та працює в м. Києві неофіційно . На утриманні відповідача є неповнолітня дитина [PERSON], 2008 року, на яку він за рішенням суду сплачує аліменти в розмірі по 558 грн., щомісячно, інших утриманців відповідач немає. Відсутність матеріального утримання в зв»язку з досягненням повнолітня ставить його в скрутне матеріальне становище, так як він не має можливості працювати, оскільки навчається на денній формі. Як зазначає позивач , його мати, [PERSON], працює офіційно, однак надати йому повну матеріальну підтримку немає можливості, оскільки отримує мінімальну заробітну плату, на яку сплачує всі комунальні платежі, крім того , в неї на утриманні перебуває неповнолітня [PERSON], [INFO] Позивач вважає, що відповідач може щомісячно сплачувати аліменти на час його навчання без погіршення його матеріального стану. Враховуючи вище наведене просить стягнути з відповідача на його користь аліменти у зв»язку з навчанням в твердій грошовій сумі по 1200,00 гривень щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до закінчення навчання. В судовому засідання позивач свої позовні вимоги підтримав , посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, суду додатково пояснив, що аліменти в зазначеному розмірі йому потрібні на сплату комунальних послуг за квартиру в якій він проживає разом з матір»ю та сестрою, на проїзд до місця навчання. Стипендію йому перестали платити з лютого 2018 року, тому він вимушений був звертатися до суду про стягнення аліментів з відповідача на час його навчання. Відповідач пред»явлені до нього позовні вимоги визнав частково, згоден сплачувати аліменти на час навчання позивача в розмірі по 300 грн., щомісячно. 04.05.2018 року на адресу Бердичівського міськрайонного суду відповідачем було надано відзив на позовну заяву в якому він зазначив, що з 2015 року він ніде не працює, єдиним його доходом є пенсія військовослужбовця, розмір пенсії щомісячно становить 3159,50 грн. Вказав, що має хронічні захворювання, пов»язані з військовою службою. Як вказує відповідач у своєму відзиві, на позовну заяву після розлучення з матір»ю позивача він залишив їм квартиру і вимушений винаймати житло, за яке сплачує орендну плату в розмірі по 2500 грн., щомісячно. На даний час він проживає у фактичних шлюбних відносинах з іншою жінкою та її дітьми . Позивач проживає в квартирі, яку він залишив їм після розірвання шлюбу з матір»ю позивача , а мати позивача разом з їх спільною дочкою проживають в квартирі чоловіка, з яким [PERSON] перебуває в фактичних шлюбних відносинах. Як вказує відповідач він залишився зареєстрованим в квартирі, в якій на даний час проживає позивач, як учасник бойових дій має пільги по сплаті комунальних послуг, позивач користується даними пільгами та сплачує комунальні послуги в розмірі 25 % їх вартості. На даний час на його утриманні перебуває неповнолітня дочка [PERSON], [INFO], на її утримання він сплачує аліменти щомісячно в розмірі по 558 грн. Суд заслухавши пояснення сторін, дослідивши усі зібрані по справі докази та давши їм оцінку, прийшов до наступного. Судом встановлені наступні фати та відповідні їм правовідносини. Встановлено, що позивач являється сином [PERSON] , та на даний час є повнолітнім, про що свідчить свідоцтво про його народження серії І СГ № 114814 , видане Яворівським відділом реєстрації актів громадянського стану Львівської області та паспорт серії ВН 673876 від 18.10.2015 року ( а.с.7-9). Згідно рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 14.08.2012 року відповідач на користь матері позивача, сплачував аліменти в розмірі 1/3 частки заробітку ( доходу ) , але не менше 30 % прожиткового мінімуму дитини відповідного віку , щомісячно , на утримання сина [PERSON], [INFO] та дочки [PERSON], [INFO], починаючи з 17.05.2012 року і до їх повноліття ( а.с.6). Як вбачається зі змісту довідки № 883 від 10.11.2017 року , виданої Козятинським міжрегіональним вищим професійним училищем , [PERSON] дійсно навчається в даному навчальному закладі , навчається за державним замовленням, отримує стипендію. Термін навчання з 01 вересня 2015 року по 05 травня 2018 року ( а.с.4). Однак, згідно довідки за № 159 від 22.02.2018 року, виданої Козятинським міжрегіональним вищим професійним училищем, [PERSON] стипендії не отримує, термін навчання закінчується 30 квітня 2018 року ( а.с.19). Відповідно до довідки про склад сім»ї, виданої МКВЖРЕП № 7, [PERSON] зареєстрований та проживає за адресою : [INFO], з ним разом зареєстровані та проживають мати та сестра, [INFO] ( а.с.5). Згідно довідки про доходи матері позивача [PERSON], остання працює медичною сестрою в Бердичівській районній лікарні, отримує середньомісячний дохід в розмірі 3650, 82 грн. ( а.с.21). Частинами першою третьою ст. 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов»язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними ; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і ( або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини ( аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і ( або) у твердій грошовій сумі. Положеннями ст.ст. 180,183,185,193,1983,199 СК України визначаються декілька видів виконання цього обов» язку , зокрема утримання неповнолітньої дитини , що стягується у частках або твердій грошовій сумі ( ст. ст. 180,183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами( розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо ) ( ст. 185); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоров»я, навчальному або іншому закладі, у разі якщо батьки не беруть участь в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах ( ст. 193 ); батьки зобов»язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги , а також якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними двадцяти трьох років, за умови якщо батьки можуть надавати таку допомогу ( ст. 198 ). Частиною 1 ст. 199 СК України, передбачено , якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв»язку із цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов»язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Тобто, крім родинного зв»язку батьків і дітей, продовження повнолітніми навчання, потреби повнолітніх дітей у зв»язку із продовженням навчання в матеріальній допомозі, необхідно перевіряти і здатність батьків таку допомогу надавати. При відсутності хоча б одного із наведених фактів, аліментне зобов»язання, пов»язане із утриманням батьками своїх повнолітніх дітей , які продовжують навчання, не виникає. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і ( або ) у частці від заробітку ( доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином ( ст. 200 СК України). Згідно положень ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров"я та матеріальне становище дитини, стан здоров"я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки , сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів виплати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 року « Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов»язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина , які продовжують навчатися після досягнення ними повноліття ( незалежно від форми навчання) , виникає за обов»язкової сукупності таких юридичних фактів : досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв»язку з цим у матеріальній допомозі ; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Потреба повнолітньої дитини у матеріальній допомозі у зв»язку з навчанням полягає у необхідності її харчування в учбовому закладі, придбання необхідної літератури, канцелярських приладів, плати за навчання, тощо. В обґрунтування свої позовних вимог позивачем, під час судового засідання , надано суду два квитка на проїзд в електропоїзді між станціями Бердичів Козятин 1 , туди та в зворотному напрямку, вартістю 9,99 грн., за одну поїздку ; також надано копію рішення виконавчого комітету Бердичівської міської ради за № 180 від 15.05.2017 року про вартість проїзду в міських автобусних маршрутах загального користування в м. Бердичеві , яка становить з 15.09.2017 року 5,00 грн; надано довідку за № 309 від 04.05.2018 року про те, що вартість харчування під час його навчання в Козятинському міжрегіональному вищому професійному училищі залізничного транспорту становила 20,80 грн. з 01.01.2017 року по 31.2017 року . Суд критично ставиться до наданих позивачем доказів , оскільки суду надано проїзні квитки лише за 04.05.2018 року на суму 19,98 грн. , хоча згідно довідки за № 159 від 22.02.2018 року ( яку позивач просив брати до уваги) , виданої Козятинським міжрегіональним вищим професійним училищем, термін навчання закінчився 30 квітня 2018 року, жодного розрахунку та інших належних доказів про понесені витрати на проїзд в період з 01.02.2018 року по 30.04.2018 року позивачем суду не надано, як і не надано довідки про вартість харчування в даний період, довідка за № 309 від 04.05.2017 року стосується періоду за 01.01.2017 року 31.12.2017 року, а до суду позивач звернувся 01.02.2018 року. Позивачем також не надано доказів , що в період з 01.02.2018 року по 30.04.2018 року ним були понесені витрати на придбання необхідної літератури для навчання , канцелярського приладдя, тощо. Відповідач в обґрунтування часткового заперечення проти заявлених до нього позовних вимог суду надав копію довідки про розмір отримуваної пенсії , яка становить 3159,50 грн., щомісячно, з пенсії відраховуються аліменти на користь матері позивача в сумі 558,00 грн. [PERSON] копію договору оренди житлового приміщення, однокімнатної квартири, від 01.09.2017 року , згідно якого термін оренди становить один рік, вартість щомісячної оренди 2500 грн., в даній квартирі разом з ним проживають [PERSON] ( фактична дружина відповідача) та її діти . Як вбачається з копії трудової книжки відповідача останній запис від 31.08.2015 року про звільнення за власним бажанням. Відповідач є учасником бойових дій, що підтверджується копією посвідчення серії АБ № 580008 від 18.05.2002 року . Згідно довідки № 374 від 20.04.2018 року [PERSON] має хворобливий стан здоров»я, зокрема : гіпертонічна хвороба 2 ст., високий ризик ІХС, атеросклеротичний кардіосклероз 2 ст. Також, як пояснив відповідач в судовому засіданні , в 2017 році він потратив в ДТП, в зв»язку з чим стан його здоров»я погіршився ще більше. Наведені письмові докази свідчать про те, що відповідач на даний час не працює, має хворобливий стан здоровя, матеріальних доходів не отримує, живе за рахунок пенсії та неофіційного доходу , який має його дружина, з якою він перебуває у фактичних шлюбних відносинах ( як пояснив сам відповідач в судовому засіданні). Статтею 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов"язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Як передбачено ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов"язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, оцінивши зібрані в судовому засіданні в сукупності всі надані сторонами докази, суд прийшов до остаточного висновку, що позивач не довів суду спроможність відповідача надавати матеріальну допомогу на період його навчання в Козятинському міжрегіональному вищому професійному училищі залізничного транспорту в розмірі 1200 грн. щомісячно. Зокрема , позивачем не надано суду також доказів про те, що відповідач на даний час працює в м. Києві та має , крім отримуваної пенсії, інший стабільний заробіток, на який він посилається в своїй позовній заяві, також позивачем не доведено суду , що відповідач спроможній сплачувати аліменти на період його навчання в розмірі по 1200 грн., щомісячно, що не поставить його , та його родину в скрутне матеріальне становище. Суд також звертає увагу , що однією із підстав обґрунтування позовних вимог в необхідності стягнення аліментів на навчання, позивач зазначив оплату комунальних послуг, що в подальшому підтвердив в судовому засіданні, що є неприпустимо, оскільки стягнення аліментів відповідно до вимог ст. 199 СК України має цільове використання, кошти повинні витрачатися на навчання, а не сплату комунальних послуг. Таким чином, аналізуючи вищевикладене , дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв»язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості , суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з підстав наведених вище. Відповідно до ст. 141 ЦПК України на відповідача покладаються судові витрати пропорційно до задоволених позовних вимог. На підставі наведеного,

Outcome: partial