Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-20 00:00:00

Позивач 27.06.2019 року звернувся до суду з зазначеним позовом, який уточнював (а.с.1-3,22-23), посилаючись на наступні обставини. Він народився [INFO] . Його батьками є [PERSON] та [PERSON] . Заочним рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15.06.2017 року шлюб між його батьками було розірвано. Відповідно до заочного рішення з вересня 2014 року батько проживає окремо. Згідно рішення Нікопольського міськрайонного суду від 19.10.2016 року з батька на користь матері було стягнуто аліменти на його утримання та утримання його брата [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частини доходу відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку. Крім сплати аліментів, відповідач участі у його вихованні не брав. Весь час він проживав разом з матір`ю, яка піклувалася про його здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток. На даний час він досяг повноліття та є студентом першого курсу Запорізького національного технічного університету, КНТ-228 «122 Комп`ютерні науки», навчання проводиться за бюджетною денною формою, стипендії на даний час він не отримує, усі витрати пов`язані з навчанням та проживанням в м. Запоріжжі несе його мати, які складаються зі сплати за проживання у гуртожитку 2600 грн. на рік, витрат на міський та приміський транспорт, лікування, харчування та одяг. Доходів матері не вистачає, батько ніякої допомоги, в тому числі і матеріальної, не надає. Термін навчання в університеті до 12.06.2022 року. Йому відомо, що відповідач працює у військовій частині [NUMBER] , на даний час з його доходів здійснюється утримання аліментів на утримання брата [PERSON] , [INFO] , відповідно до рішення суду від 19.10.2016 року. Батько працездатний, його стан здоров`я дозволяє працювати, а тому вважає, що він може сплачувати аліменти на його утримання під час навчання. На підставі викладено, просить стягнути з відповідача на його користь аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку та інших доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, кожного місяця до закінчення навчання, тобто до 12.06.2022 року. Ухвалою судді від 24.09.2019 року позовну прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, відкрито провадження по справі (а.с.28,29). Заочним рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27.12.2019 року (а.с.37-39) позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - [PERSON] про стягнення\~аліментів на\~час навчання було задоволено; стягнуто з [PERSON] , [INFO] , уродженця смт. Червоногригорівка Нікопольського району, аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходів), на повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , до закінчення його навчання у Запорізькому національному технічному університеті до 12.06.2022 року, але не більш як до 23 років, щомісячно, починаючи з 27.06.2019 року; рішення в частині місячного платежу аліментів підлягає негайному виконанню; стягнуто з [PERSON] на користь держави судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп. Ухвалою суду від 24.04.2020 року (а.с.59-61) заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27.12.2019 року ухваленого у справі № 182/4393/19 за позовом [PERSON] до\~ [PERSON] ,\~третя особа,\~яка не\~заявляє самостійних\~вимог щодо\~предмета спору\~ [PERSON] ,\~про стягнення\~аліментів\~на час\~навчання задоволено; поновлено [PERSON] строк на подання заяви про перегляд заочного рішення; скасовано заочне рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27.12.2019 року ухвалене у справі № 182/4393/19 за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] , про стягнення аліментів на час навчання та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 128 ЦПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Копію ухвали\~суду від\~24.04.2020 року направлено позивачу (а.с.62,85,86,92). Копію ухвали\~суду від\~24.04.2020 року отримано представником відповідача [PERSON] , що підтверджуються розпискою наявною в матеріалах справи (а.с.58) та направлено відповідачу за його зареєстрованим місцем проживання (а.с.88,95). 14.05.2020 року від представника відповідача [PERSON] [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву (а.с.68-69), згідно якого не заперечує сплачувати аліменти у розмірі 1/12 частини всіх видів заробітку, в обґрунтування чого послався на наступні обставини. Вказав, що позивач є дитиною учасника бойових дій, тому він користується пільгами під час навчання 50% знижкою на гуртожиток та всі платні матеріали. Також з нього провадяться стягнення аліментів в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку на утримання молодшого сина. Позивач отримує стипендію, працює у\~міні-пекарні\~в м.\~Запоріжжя,\~де отримує\~заробітну плату.\~Вказав,\~що він\~допомагає в\~утриманні позивача,\~що між\~ними досягнуто\~домовленість про\~надсилання ним\~щомісяця [PERSON] \~1000\~грн.\~на кармані\~витрати.\~ Від позивача у визначений законом строк відповіді на відзив не надійшло. Третій особі [PERSON] копію ухвали суду від 24.04.2020 року направлено за адресою місця проживання, поштове відправлення вручене адресату 06.07.2020 року, що підтверджується відповідним поштовим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.63,87,88,91). У визначений законом строк пояснень щодо позову або відзиву не надійшло. 02.04.2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічний гарантій з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» №540-ІХ від 30.03.2020 року, яким внесено зміни зокрема до Цивільного процесуального Кодексу України. Відповідно до Вказаного закону розділ ХІІ «Прикінцеві положення» Цивільного процесуального Кодексу України доповнено пунктом 3, яким встановлено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені в тому числі ст. 185 цього Кодексу продовжуються на строк дії такого карантину. Отже з 02.04.2020 року процесуальні строки були продовжені на час дії карантину. Згідно п. 2 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України № 731-ІХ від 18.06.2020 року, процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 3 розділу XII «Прикінцеві положення» Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 540-IX\~від 30.03.2020 року, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом. Закон України № 731-ІХ від 18.06.2020 року набрав чинності 17.07.2020 року. 06.08.2020 року процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 3\~розділу XII\~"Прикінцеві\~положення"\~Цивільного процесуального\~кодексу України в редакції Закону України\~"Про\~внесення змін\~до деяких\~законодавчих актів\~України,\~спрямованих на\~забезпечення додаткових\~соціальних та\~економічних гарантій\~у зв`язку\~з поширенням\~коронавірусної хвороби\~(COVID-19)"\~№ 540-IX\~від 30.03.2020\~року закінчились. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. Відповідно до ч.1\~ст. 4 ЦПК України, \~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом . Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. У відповідності до ч.ч. 1-3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Зазначені норми процесуального права узгоджуються і з положеннями статті 20 ЦК України, згідно якої право на захист особа здійснює на свій розсуд. Згідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Судом встановлено, що між сторонами наявний спір, що виник з сімейних відносин щодо аліментних зобов`язань. Згідно ст.200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно ст.201 СК України, до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187,189-192 і 194-197 цього кодексу. Судом встановлено, що на підставі заочного рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15.06.2017 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.13,14). Рішення набуло чинності 07.07.2017 року. Вказаним рішенням суду встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 02.09.2000 року зареєстрували шлюб, від шлюбу мають двох дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Викладене підтверджується іншими матеріалам справи (а.с.11,12). [INFO] [PERSON] досяг повноліття та на даний час продовжує навчання. Згідно довідки Запорізького національного технічного університету від 23.05.2019 року № 175 (а.с.15), [PERSON] є студентом 1 курсу (КНТ-228 122 Комп`ютерні науки (комп`ютерні науки)) денної форми навчання (бюджетна), факультету Комп`ютерних наук і технологій Запорізького національного технічного університету. Термін навчання з 01.09.2018 року по 12.06.2022 року. Згідно довідок про доходи №104,105,106 від 27.05.2020 року, виданих Національним університетом «Запорізька політехніка» (а.с.81,82,83), [PERSON] з вересня 2018 року по травень 2020 року отримував стипендію. Як вбачається з вказаних довідок сума доходів за період з 01.09.2018 року по 31.12.2018 року без урахування аліментів становить 4762,48 грн., за період з 01.01.2019 року по 31.12.2019 року без урахування аліментів становить 15292,80 грн., за період з 01.01.2020 року по 31.05.2020 року без урахування аліментів становить 6501,80 грн. Згідно довідки про зняття з реєстрації місця проживання, виданої виконавчим комітетом Червоногригорівської селищної ради Нікопольського району Дніпропетровської області від 10.09.2018 року № 168, [PERSON] знято з реєстрації за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку із вибуттям до нового місця проживання [ADDRESS] з 10.09.2018 року (а.с.7). Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи № 04-14/1-336 від 19.09.2018 року (а.с.8), за відомостями Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради місце проживання [PERSON] зареєстровано за адресою: [ADDRESS] . Як вбачається з позову, позивача матеріально забезпечує матір [PERSON] , яка несе витрати пов`язані з навчанням та проживанням, а саме здійснює оплату гуртожитку у розмірі 2600,00 грн. за рік (а.с.24 квитанція від 25.06.2019 року про здійснення платежу за гуртожиток від імені [PERSON] ), витрати на міський та приміський транспорт, лікування, харчування та одяг позивача. Як вбачається з відзиву на позовну заяву, відповідач працює у Збройних Силах України, отримує заробітну плату, ним сплачуються аліменти на утримання меншого сина в розмірі 1/6 частини. Посилання відповідача на те, що позивач працює у міні-пекарні в м. Запоріжжя і отримує заробітну плату, що відповідачем щомісяця надсилається [PERSON] 1000 грн. на кармані витрати свого підтвердження не знайшли, жодних доказів суду представлено не було. Тому суд не бере до уваги посилання відповідача на ці обставини. Суд при визначенні розміру аліментів, приймаючи до уваги положення ст. 182 СК України, враховуючи матеріальне положення сторін, те, що позивач отримує стипендію, інші обставини справи, вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити частково та стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, проте у меншому розмірі ніж просить позивач. Згідно ч. 2 ст. 200 СК України, при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Таким чином,\~суд виходячи\~з принципу\~розумності та\~справедливості,\~вважає достатнім\~стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/8 частини з усіх видів його заробітку (доходів) на період навчання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , до 12.06.2022 року, але не більш як до досягнення 23 років. На підставі ч.6 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 840 грн. 80 коп.

Outcome: partial