Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу, про стягнення з ПАТ «Євраз Суха Балка» компенсації втрати частини заробітної плати в зв'язку із порушенням строку її виплати, середнього заробітку за час затримки при розрахунку, стягнення недоплаченої заробітної плати та моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що пропрацював на підприємстві - Відповідача на різних професіях і посадах в період з 11.11.1985 року по 29.05.2007 року. За рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 07.04.2014 року залишеним Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 04.12.2014 року без змін на користь [PERSON] було стягнуто недоплачену заробітну плату за час відпусток 4755,40 грн. Звільнений був із підприємства. Зазначає, що йому з вини підприємства не були виплачені всі суми, що повинні були виплачені в день звільнення, а саме суми недоплати заробітної плати за час відпусток. Визначена сума стягнення виплачена відповідачем [PERSON], день виплати цієї суми є днем фактичного розрахунку щодо виплати заробітної плати за час роботи [PERSON], час затримки - з дня звільнення до дня фактичного розрахунку складає 1915 робочих днів, середній заробіток на день звільнення 100,33 грн. Тому, просить стягнути з Відповідача 5 000 гривень за спричинену моральну шкоду, оскільки Відповідач незаконними діями - невиплатою середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні спричинив йому моральну шкоду та компенсацію втрати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 192 131 гривень 95 копійки. 02.03.2015 року представник позивача надав уточнену позовну заяву в якій просив стягнути на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 138016,60 грн., моральну шкоду у сумі 5000 грн. 09.04.2015 року за заявою представника позивача провадження у справі було зупинено у зв'язку з неможливістю розгляду справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку цивільного судочинства Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ. 19.10.2015 року за заявою представника позивача [PERSON] провадження у справі було відновлено. В судове засідання представник позивача [PERSON] не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, уточнені позовні вимоги підтримав в повному обсязі . Представник відповідача Публічного акціонерного товариства «ЄВРАЗ СУХА БАЛКА » до суду не з'явився, надав заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги не визнала в повному обсязі. Фіксація судового засідання за допомогою технічних засобів, згідно ст.197 ЦПК України не здійснюється. Суд встановив, що позивач [PERSON] працював на підприємстві - Відповідача на різних професіях і посадах в період з 11.11.1985 року по 29.05.2007 року. ( а.с. 4-5). Звільнений був із підприємства по ст. 38 КЗпП України в зв'язку із виходом на пенсію за віком.( а.с. 5). Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 вересня 2015 року стягнуто на користь [PERSON] суму з ПАТ «Євраз Суха Балка» недоплаченої заробітної плати за час відпусток у сумі 3376, 33 грн. ПАТ «Євраз Суха Балка» надано довідку про середньомісячний заробіток [PERSON].з січня 2007 року по квітень 2007 року ( а.с.23-24), а також платіжні доручення № 14834, 14819 від 15.01.2015 року про виплату недоплаченої заробітної плати за час відпусток в розмірі 3970,76 грн. та 713,31 грн. ( а.с.25). Розглядаючи справу щодо позовних вимог про стягнення компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати, суд виходить з наступного. Рішенням Конституційного Суду України від 15 жовтня 2013 року №1-18/2013 у справі за конституційним зверненням громадянина [PERSON] щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України, визнано, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати як складових належної працівнику заробітної плати без обмеження будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем. Ст.. 117 КЗпП України встановлено обов'язок власника або уповноваженого органу виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999р. №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» роз'яснено, що у разі якщо працівникові не були виплачені належні йому суми при звільнені, суд на підставі ст.. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь час затримки розрахунку, а не при проведенні його до розгляду справи по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутність в цьому його вини. Сам по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995р. затверджений Порядок обчислення середньої заробітної плати. Відповідно до абз. 3 п.2 Порядку середньоденна та середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи. Відповідно до довідки наданої ПАТ «Євраз Суха Балка», заробітна плата [PERSON] за два останні місяці роботи перед звільненням (29.05.2007 року) за березень 2007 року склала 1168 гривень 88 копійок при 19 відпрацьованих днях, середньоденна заробітна плата складає 61,52 грн. (1168.68грн. / 19 днів = 61.52грн.); в квітні 2007 року склала 2674,71 грн. відпрацював 28 днів, середньоденна заробітна плата складає 95.53 гривень (2674.71грн. / 28днів = 95.53грн.). Таким чином, середньоденна заробітна плата за два останні місяці склала (61.52 + 95,53 / 2 = 78.53 гривень). З дня звільнення (29.05.2007р.) по час розрахунку (15.01.2015р.) минуло 1910 днів. При середньоденній заробітній платі 72 грн. 26 коп. та часу затримки 1910 днів, середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні складає 138016 гривень 60 копійок (72.26грн. Х на 1910 дні). Таким чином, Відповідач зобов'язаний сплатити позивачу середній заробіток за весь час затримки, що складає 138016 гривень 60 копійок. Суд повинний стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні. Але суд вважає, що сума стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку є завищеною і повинна бути призначена в розмірі 3800 грн. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист цивільних прав та інтересів у разі їх порушення. Частиною 2 ст. 16 ЦК України визначено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; відшкодування моральної шкоди, тощо. Зокрема, ч. 1 ст. 23 ЦК України передбачає право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Порядок відшкодування моральної шкоди у сфері трудових відносин регулюється ст. 2371 КЗпП України. Стаття 2371 КЗпП України передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Підставою для відшкодування моральної шкоди згідно із ст. 2371 КЗпП України є факт порушення прав працівника у сфері трудових відносин, яке призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (зі відповідними змінами) роз'яснено, що відповідно до ст. 2371 КЗпП України (набрав чинності з 13 січня 2000 року) за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконне звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Таким чином, захист порушеного права у сфері трудових відносин забезпечується як відновленням становища, яке існувало до порушення цього права (наприклад, поновлення на роботі), так і механізмом компенсації моральної шкоди, як негативних наслідків (втрат) немайнового характеру, що виникли в результаті душевних страждань, яких особа зазнала у зв'язку з посяганням на її трудові права та інтереси. Конкретний спосіб, на підставі якого здійснюється відшкодування моральної шкоди обирається потерпілою особою, з урахуванням характеру правопорушення, його наслідків та інших обставин (ст. ст. 3, 4, 11, 31 ЦПК України). Тобто за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум тощо) відшкодування моральної шкоди на підставі ст. 2371 КЗпП України здійснюється в обраний працівником спосіб, зокрема у вигляді одноразової грошової виплати. Зазначений правовий висновок викладено у постанові Верховного суду України від 25.04.2012 року. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, суд згідно із характером та обсягом страждань позивача, їх тривалості, тяжкості вимушених змін у його житті та взявши до уваги положення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р., з подальшими змінами, "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до якого розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідачів та інших обставин, зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, тяжкість завданої травми, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили, в цій частині позовні вимоги задовольняє частково, стягнувши з відповідача на користь позивача 800 грн. на відшкодування моральної шкоди. Згідно ст. 5 Закону України «Про судовий збір» Позивач звільнений від сплати судового збору. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial