Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-12 00:00:00

Заявник звернулася до суду з вказаною заявою та просить суд встановити факт належності їй правовстановлюючого документу - Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого відділом комунальної власності міськвиконкому м. Орджонікідзе Дніпропетровської області 07.05.2007 року. В обґрунтування заявлених вимог заявник у заяві вказала, що їй на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого відділом комунальної власності міськвиконкому м. Орджонікідзе Дніпропетровської області 07.05.2007 року на праві приватної власності належить ј частка квартири [ADDRESS]. У вищезазначеному свідоцтві її прізвище зазначене як «[PERSON]». На момент отримання даного свідоцтва в паспорті, який отримувався при зміні «радянського» паспорту, на внутрішній український було записане її прізвище як «[PERSON]», тобто було проведено працівниками міграційної служби вільний переклад прізвища, хоча у чоловіка заявниці та їх спільних дітей прізвища були перекладені вірно, а саме - «[PERSON]», «[PERSON]». На даний час прізвище заявниці, записане в Свідоцтві про право власності на нерухоме майно від 07.05.2007 року не збігається із записом її прізвища в паспорті громадянина України, що був виданий Орджонікідзевським МВ УМВС України у Дніпропетровській області 12.06.2008 року, де її прізвище зазначене, як «[PERSON]». Ситуація, що склалася, перешкоджає заявниці володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю на свій розсуд. Заявник вважає, що причина неправильного написання її прізвища в одну літеру виникла у зв'язку із неправильним перекладом її прізвища з російської на українську мови. Заявник [PERSON] в судове засідання не з'явилася, була належним чином повідомлена про дату та час розгляду справи, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримує у повному обсязі. Заінтересована особа - представник виконавчого комітету Покровської міської ради Дніпропетровської області в судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи був належним чином повідомлений. Надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, при прийнятті рішення по справі покладається на розсуд суду. Суд, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об'єктивно оцінивши докази, та з урахуванням ч. 3 ст. 12 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, приходить до висновку, що заявлені вимоги заявником про встановлення факту належності правовстановлюючого документу підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. За правовими позиціями Верховного Суду України щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, ім'я, по-батькові, місце чи час народження не відповідають записам у правовстановлюючому документі, якщо хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. В судовому засіданні встановлено, що згідно паспорта громадянина України серії [NUMBER], виданого 12.06.2008 року Орджонікідзевським МВ УМВС України в Дніпропетровьській області, прізвище заявника - «[PERSON]» (а.с.3). Крім того, відповідно до сторінки десятої зазначеного документу в графі «сімейний стан» зазначено про реєстрацію шлюбу 22.01.1983 року відділом РАЦСу м. Орджонікідзе заявниці з громадянином [PERSON]. Правильність написання прізвища як «[PERSON]» записано у картці фізичної особи - платника податків (ідентифікаційний номер [NUMBER]). Проте в свідоцтві про право власності на нерухоме майно, виданого відділом комунальної власності міськвиконкому м. Орджонікідзе від 07.05.2007 року та у витязі про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП «НМБТІ» від 07.05.2007 року прізвище заявника [PERSON] вказано «[PERSON]», що є помилковим (а.с.9). Прізвища інших власників нерухомого майна (членів родини) у вищезазначених документах вказані «[PERSON]», «[PERSON]». Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі прізвище, ім'я, по-батькові якої зазначені в документі не збігаються в свідоцтві про народження, паспорті, свідоцтві про смерть, інше. Проте, сам по собі факт належності документу не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджений документом. Таким чином, для заявника важливо, не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту, це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Згідно з роз'ясненнями, які містяться в п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року "Про встановлення фактів, що мають юридичне значення" при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Відповідно до листа ВСУ 01.01.2012 року "Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення" коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Дана помилка має юридичні наслідки, так як не дає можливості заявнику розпоряджатися своєю власністю, а тому суд заяву задовольняє і встановлює факт належності правовстановлюючого документу. Відповідно до ч.7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження, судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved