Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-19 00:00:00

Позивач, [PERSON] , звернулася до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] , третя особа: Управління служби по справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради. У позовній заяві позивач просила суд позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] , актовий запис №248 від 26 січня 2016 року по відділу державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову Харківського міського управління юстиції; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітнього [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 заробітку(доходу) [PERSON] , але не менше 50% прожиткового мінімуму та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно починаючи з дати пред`явлення позову та до досягнення [PERSON] , [INFO] , повноліття; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] суму сплаченого судового збору у розмірі 768.40 грн. та витрати на правничу допомогу адвоката у розмірі 6 600,00 грн. В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначала, що шлюб між нею та відповідачем, [PERSON] , розірваний Рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 15 березня 2017 року (справа №638/1400/17). Від шлюбу вони мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] . Відповідач не приймає участі у вихованні дитини, матеріальної допомоги сину не надає, тому з метою захисту прав своєї дитини, позивач вирішила звернутися до суду. Ухвалою Дзержинського районного суду м.Харкова від 29 травня 2019 року відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Управління служби по справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини. Розгляд вирішено проводити у порядку загального позовного провадження. Позивач, представник позивача, відповідач та третя особа в судове засідання 17.09.2019 не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином. Відповідач через канцелярію суду подав заяву, якою просить розглянути дану справу без його участі, зазначає що позов визнає у повному обсязі, не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] , актовий запис №248 від 26 січня 2016 року по відділу державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову Харківського міського управління юстиції та стягнення з нього аліментів на утримання малолітнього сина. Управлінням служби по справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради подано пояснення у справі у яких міститься прохання розглядати справу без участі його представника. До письмових пояснень долучено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] , актовий запис №248 від 26 січня 2016 року по відділу державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову Харківського міського управління юстиції. Судом на підставі повного і всебічного дослідження матеріалів справи, встановлено наступне. Рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 15 березня 2017 року (справа №638/1400/17) розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 21.02.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис №200. Від шлюбу [PERSON] та [PERSON] мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову Харківського міського управління юстиції від 26 січня 2018 року, актовий запис 248, обов`язок по утриманню і вихованню якого позивач з 2017 року несе самостійно. Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, не турбується про його стан здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, не проявляє заінтересованості в його подальшій долі, не цікавиться успіхами сина, не дає грошові кошти на життєво важливі потреби дитини, свідомо уникає спілкування з сином, що свідчить про нехтування Відповідачем своїми батьківськими обов`язками. 24.09.2018 року [PERSON] у письмовій формі звернулася до [PERSON] з нагадуванням про те що вони мають спільну дитину, [PERSON] , [INFO] . Позивач наголосила на тому, що Відповідач не цікавиться життям дитини, не піклується про його стан здоров`я та не виявляє бажання приймати участь у вихованні їх спільної дитини. На підставі вищезазначеного, позивач попередила відповідача про те, що вона має намір звернутися до суду з позовом про позбавлення Відповідача батьківських прав відносно сина, [PERSON] , [INFO] . Також у даному письмовому зверненні містилося прохання про надання [PERSON] письмової відповіді стосовно його позиції з викладених у заяві обставин та пропозицій щодо його подальшої участі у вихованні сина. До даної заяви додавався проект позовної заяви про позбавлення батьківських прав. 02.10.2018 року [PERSON] отримана нотаріально посвідчена заява [PERSON] із повідомленням про те що він погоджується із намірами позивача щодо позбавлення його батьківських прав стосовно сина [PERSON] , [INFO] . У відповіді від 14.05.2019 року №13-19 комунального закладу освіти дошк.навч.закладу (ясла-садок) №399 комбінованого типу Дзержинського району повідомлено що [PERSON] відвідує «ДНЗ №399» з 05.09.2018 року по теперішній час. За цей період відомостей про участь батька в житті дитини «ДНЗ № 399 » не має. До закладу [PERSON] приводить і забирає мама [PERSON] , іноді забирає дідусь. Дитина приходить до закладу чисто, охайно одягнута, з позитивним настроєм. Оплату за харчування Черняєва [PERSON] здійснює [PERSON] . У відповіді від 10 травня 2019 №302 адміністрація комунального некомерційного підприємства „Міська дитяча поліклініка № 4" Харківської міської ради повідомила що [PERSON] , [INFO] , мешкає за адресою: [ADDRESS] , знаходиться під наглядом лікарів-фахівців поліклініки з народження. За період спостереження хлопчик відвідував комунальне некомерційне підприємство „Міська дитяча поліклініка № 4" Харківської міської ради у супроводі матері, яка виконувала рекомендації лікаря у повному обсязі. Батько [PERSON] станом здоров`я сина у лікаря-педіатра не цікавився, з цього приводу до закладу не звертався. Преамбулою Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України № 789-ХII від 27 грудня 1991 року (далі Конвенція) визнається, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння. Відповідно до ст. 3 Конвенції у всіх діях відносно дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними або приватними інституціями, які займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до положень принципу № 7 абз. 2 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією № 1385 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, на кому лежить відповідальність за його навчання; ця відповідальність лежить перш за все на батьках. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч.1,2,4 ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані поважати дитину. Відповідно до ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч.4 ст. 155 Сімейного кодексу України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ч.3 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Відповідно до ч.1 ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 N 3 ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ч.6 ст.165 Сімейного кодексу України рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили суд надсилає органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини. Таким чином, матеріалами справи підтверджується, що Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, взагалі не цікавиться життям дитини та уникає зустрічей із нею, тому суд приходить до висновку, що для найкращого забезпечення інтересів малолітньої дитини слід позбавити Відповідача батьківських прав відносно [PERSON] . Згідно довідки комунального некомерційного підприємства „Міська дитяча поліклініка № 4" Харківської міської ради від 13.05.2019 року №50 [PERSON] працює в „Міська дитяча поліклініка № 4" Харківської міської ради на посаді молодшої сестри медичної з 04.02.2019 року (нак.№02-02/17к від 04.02.2019 року) по теперішній час. Згідно Довідки про доходи від 13.05.2019 року №16 загальна сума доходу [PERSON] за період з лютого по квітень 2019 року становить 13 706,03 грн. Відповідач не надає грошових коштів на потреби малолітньої дитини, а доходи позивача не дають можливість у повному обсязі забезпечити фізичний, духовний розвиток, розвитку творчих та пізнавальних здібностей, уподобань та обдарувань їх спільного малолітнього сина. Відповідно до ч.1 ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.2 ст.166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Аналогічне положення міститься у ч.4 ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства». Відповідно до ч.3 ст.166 Сімейного кодексу України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1,2 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. З огляду на вказане, суд вважає за можливе задоволення позовних вимог в частині стягнення з Відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 заробітку (доходу) Відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно починаючи з дати пред`явлення позову та до досягнення [PERSON] , [INFO] , повноліття. Щодо вимоги про стягнення судових витрат суд зазначає наступне. Позивачем при поданні позовної заяви сплачено судовий збір у розмірі 768.40 грн., що підтверджується оригіналом квитанції №20780896 від 17.05.2019 р., доданої до позовної заяви. У позовній заяві повідомлено що витрати на правову допомогу, які позивач понесла та які очікує понести орієнтовно становлять 6 600,00 грн. До позовної заяви додано належним чином засвідчену копію договору про надання правової допомоги, додатку № 1 до Договору та прибуткового касового ордеру. Згідно п. 1.1. Договору про надання правової допомоги (юридичних послуг) від 25.04.2019 року №25/04-1 адвокат приймає доручення від Клієнта здійснити у встановлені строки та на умовах визначених договором надання Клієнту правової допомоги в усіх справах пов`язаних із позбавленням батьківських прав, стягненням аліментів, встановленням місця проживання та/чи реєстрації дитини та у ін. справах, у судах всіх інстанцій та юрисдикцій, у всіх органах, підприємствах, установах чи організаціях. Згідно п. 1.2. Додатку №1 1.2 даний договір є невід`ємним додатком до договору № 25/04-1 від 25.04.2019 року в частині розміру та порядку оплати гонорару за представництво інтересів Клієнта у цивільній справі про позбавлення [PERSON] батьківських прав та стягнення аліментів на утримання малолітнього [PERSON] . Згідно пунктів 1.4., 1.5. вказаного Додатку до договору гонорар у розмірі 6 600,00 грн. сплачено у повному обсязі. Сплата гонорару підтверджується також прибутковим касовим ордером №22 від 25.04.2019 року, копія якого додана до позовної заяви. 30.08.2019 року представником позивача подано до суду клопотання про долучення доказів на підтвердження понесення судових витрат, до якого додано Акт виконаних робіт за договором про надання юридичних послуг №25/04-1 від 25.04.2019 року. Згідно п.2 зазначеного Додатку розрахунки за юридичні послуги та фактичні витрати здійснені Сторонами до підписання зазначеного акту в повному обсязі, а саме шляхом готівкової оплати суми у розмірі 6 600,00 грн. Згідно ч.1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, у тому числі витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.1,2 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. За таких обставин, суд вважає, що підлягає стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] сума сплаченого судового збору у розмірі 768.40 гривень та витрати на правничу допомогу адвоката у розмірі 6 600,00 грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved