Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-11 00:00:00

В липні 2015 року [PERSON] звернулась в суд з цим позовом до Роздільнянської районної ради, в якій просила визнати за нею в судовому порядку право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку №2551, розташовану в СТ Гідравлік-3» масив «Мале-2», яка при житті належала померлій 05.03.2014 року [PERSON]. В жовтні 2015 року уточнила заявлені нею позовні вимоги (а.с.41), виклавши позовну заяву в новій редакції, та в якості відповідачів по справі вказала Роздільнянську районну державну адміністрацію ( далі - Роздільнянська РДА), Єгорівську сільську раду. Відповідач - Роздільнянської РДА про час та місце слухання по справі були сповіщені належним чином кур"єрською поштою, однак в судове засідання не зявились, про причини не явки суд не повідомили. Відповідач - Єгорівська сільська рада надали суду заяву про слухання даної справи в суді без участі їх представника. (а.с.57) Не заперечували проти задоволення позовних вимог [PERSON] Третя особа - СТ «Гідравлік-3» масив «Мале-2» в судове засідання не зявились, надали суду заяву про слухання справи без участі їх представника, проти задоволення позовних вимог [PERSON] не заперечували. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала, суду пояснила, що 05.03.2014 року померла [PERSON], рідна тітка позивачки. Після її смерті відкрилась спадщина на належне померлій спадкове майно, в тому числі на належну [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю земельну ділянку №2551, розташовану на території Єгорівської сільської ради Роздільнянського району Одеської області в садовому товаристві «Гідравлік-3» масив «Мале-2». За життя [PERSON] склала заповіт, яким заповіла позивачці частину спадкового майна у вигляді квартири по вул. Щепкіна, 7а/31 (нині вул.. Єлісаветинська) в м. Одеса. Крім цього [PERSON] є спадкоємицею третьої черги по закону, так як є племінницею померлої. Окрім [PERSON] інших спадкоємців за заповітом та законом не має, тому [PERSON] у встановленому законом порядку звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. [PERSON] було отримано свідоцтво про на спадщину на квартиру, а також на суми недоотриманої пенсії. В видачі свідоцтва про право спадщину на земельну ділянку [PERSON] було відмовлено у звязку з відсутністю у неї оригіналу Державного акту про право приватної власності на землю серії ОД №20-3386 від 13.12.2001 року, належного померлій. Тому просила рішенням суду визнати за [PERSON] право власності по праву спадкування за законом на зазначену земельну ділянку, Суд, заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, дослідивши представлені докази, оглянувши копію спадкової справи, прийшов до висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 05.03.2014 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-НО №761177, виданим 07.03.2014 року Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №212 (а.с.7). Померлій [PERSON] на підставі Державного акту про право приватної власності на землю серії ОД №20-3386, виданим 13.12.2001 року Єгорівською сільською радою Роздільнянського району Одеської області на підставі рішення 14 сесії ХХІІІ скликання Єгорівської сільської ради Роздільнянського району Одеської області від 05.10.2000 року, належала земельна ділянка №2551, що розташована на території Єгорівської сільської ради Роздільнянського району Одеської області в СТ «Гідравлік-3», масив «Мале-2» загальною площею 0,051 га з цільовим призначенням для ведення садівництва, акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №4855. (а.с.12) Однак на теперішній час в у позивачки відсутній оригінал вищевказаного Державного акту і місце його знаходження невідомо. Однак факт належності земельної ділянки померлій підтверджується належно завіреною копією вказаного державного акту, який знаходиться у позивачки. (а.с.12) Крім цього, згідно архівної довідки № 1148 від 22.10.2015 року, вказана земельна ділянка дійсно передавалась [PERSON] у власність на підставі рішення 14 сесії ХХІІІ скликання Єгорівської сільської ради Роздільнянського району Одеської області від 05.10.2000 року.(а.с.91) Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне їй майно, в тому числі на вищевказану земельну ділянку в садовому товаристві, а також на квартиру по вул.. Щепкіна, 7а/31 (нині Єлісаветинська) в м. Одеса, та грошові кошти в сумі 1343,94 грн. Спадкуванням, згідно ст.1216 ЦК України, є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкоємцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За життя [PERSON] залишила заповіт, яким заповіла квартира [ADDRESS] (нині вул. Єлісаветинська) в м. Одеса [PERSON], що підтверджується заповітом, наявним в спадковій справі.(а.с.75) Крім цього [PERSON] є спадкоємицею третьої черги по закону в порядку ст.1263 ЦК України, так як є рідною племінницею померлої, що підтверджується матеріалами спадкової справи і наявними в справі свідоцтвом про народження [PERSON], [PERSON] Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно вимог ч.1,2 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має особисто подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини згідно ч.1 ст. 1270 ЦК України встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ч.1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Позивач [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON], своєчасно звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, на підставі якої була заведена спадкова справа №11/2014. Відповідно до заповіту [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, за реєстровим №1059, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №38303952 від 08.09.2014 року, а також [PERSON], як єдиним спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] було отримано свідоцтво про право на спадщину за законом від 25.06.2015 року, за реєстровим №810, на суму грошові кошти в сумі 1343,94 грн, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №40775551 від 25.06.2015 року.(а.с.10,11,13,14) Однак нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку у звязку з відсутністю оригінала Державного на право приватної власності на землю серії ОД 20-3386, виданого 13.12.2001 року Єгорівською сільською радою Роздільнянського району Одеської області.(а.с.12) Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах без зміни її цільового призначення. Відтак, померлій [PERSON] належала на праві власності зазначена вище земельна ділянка, якою вона володіла та користувалась, однак при житті не зареєструвала вказану земельну ділянку в Реєстрі прав власності на нерухоме майно. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Дійсно, відповідно до ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Однак відповідно до ч.1, ч.2 ст.126 ЗК України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, а також право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності посвідчується цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки, укладеною в порядку, встановленому законом, а також свідоцтвом про право на спадщину. При цьому суд приймає до уваги зміни до Земельного кодексу України, які внесені Законом України від 5 березня 2009 року "Про внесення змін деяких законодавчих актів щодо документів, що посвідчують право на земельну ділянку, а також порядку поділу та об"єднання земельних ділянок", яким спрощено порядок реєстрації зміни власника земельної ділянки без заміни державного акта про право власності на підставі свідоцтва про право на спадщину чи судового рішення із внесенням змін щодо нового власника до державного акту. Відповідно до п.3.1 листа ВССУ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. (ст. 392 ЦК України) Оскільки законодавством України не передбачено реєстрацію права власності на нерухоме майно за померлим, відповідно до норм ст.41 Конституції України захистити свої майнові права позивач має можливість лише в судовому порядку. Таким чином, судом встановлено, що земельна ділянка площею 0,051 га з цільовим призначенням для ведення садівництва, яка розташована на території Єгорівської сільської ради Роздільнянського району Одеської області, належала на праві власності померлій [PERSON] і входить до складу спадщини, яка відкрилась після його смерті. На час розгляду справи в суді право власності на землю ніким не оспорюється. Оскільки єдиним спадкоємцем померлої є її племінниця [PERSON], то право власності на зазначену земельну ділянку в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлої 05.03.2014 року, належить визнати за нею. Судові витрати позивачами сплачено при зверненні з позовом до суду у повному обсязі. На підставі ст.ст. 1218, 1223, 1225, 1268-1270, 328, 392 ЦК України,

Outcome: approved