Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-04 00:00:00

В березні 2021 року позивач [PERSON] звернулася до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою до Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства ( м. Київ ) про звільнення майна з-під арешту та виключення запису з реєстру заборон, посилаючись на наступні обставини. [INFO] померла її тітка, рідна сестра її батька, [PERSON] . Останнє місце проживання та реєстрації якої було в [ADDRESS] . 17 січня 2003 року [PERSON] склала заповіт, яким все належне їй майно заповідала їй, [PERSON] . Даний заповіт посвідчений державним нотаріусом Білоцерківської державної нотаріальної контори та зареєстрований в реєстрі за № 6-205 і на час смерті [PERSON] не був змінений і не скасований. З метою прийняття спадщини після смерті [PERSON] вона звернулася до Першої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області та надала необхідні документи, що посвідчують право власності спадкодавця [PERSON] на 3/10 часток житлового будинку, що знаходяться по [ADDRESS] , а саме свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане 08.08.1996 року Білоцерківською державною нотаріальною конторою Київської області та державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯИ № 919058 від 04.12.2009 року, земельна ділянка знаходиться за цією ж адресою, цільове призначенням земельної ділянки - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Під час вчинення нотаріальних дій нотаріус обов`язково використовує відомості єдиних та державних реєстрів шляхом безпосереднього доступу до них. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження від 19.10.2018 р. № 141948138 виявлено наявність арешту нерухомого майна, а саме житлового будинку [ADDRESS] . Номер запису про обтяження: 28450744 (спеціальний розділ). Зареєстровано: 19.10.2018 року, реєстратором: Яновська Інна Миколаївна, Білоцерківський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області. Підстава виникнення обтяження: постанова про арешт серія та номер 57452022, видана 18.10.2018 р. Відомості про суб`єктів обтяження: особа, майно/права якої обтяжуються: [PERSON] , реєстраційний номер облікової картки податків: [NUMBER] . Опис предмета обтяження: житловий будинок [ADDRESS] з відповідною частиною господарських будівель та споруд, загальною площею 506,2 кв.м, житловою площею 260,1 кв.м, який належить на праві власності [PERSON] . 28 грудня 2020 року державний нотаріус Першої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку наявним арештом нерухомого майна, а саме: житлового будинку [ADDRESS] . Будинок [ADDRESS] має чотири квартири, у кожної квартири є власник. Особа, майно/права якої обтяжуються. [PERSON] , є сусідкою її тітки, в родинних відносинах вони ніколи не перебували. Чому через сусідку накладено арешт на спадкову квартиру/частину будинку їй не зрозуміло. 08 січня 2021 року вона звернулася до Білоцерківського міського відділу ДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) з клопотанням про скасування арешту. Згідно відповіді № 15460 від 11.02.2021 р. їй повідомлено, якщо вона вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, вона може звернутися до суду з позовом про зняття з нього арешту. Обтяження у вигляді арешту на весь будинок [ADDRESS] , у тому числі на квартиру № 1 (3/10 частини будинку) в цьому будинку, порушує її права та законні інтереси, оскільки унеможливлює оформити та отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на квартиру № 1 (3/10 частки житлового будинку), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , після померлої [INFO] - [PERSON] . Просила суд скасувати арешт нерухомого майна, а саме квартири [ADDRESS] , яка належала спадкодавцю [PERSON] , шляхом виключення із Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна ( а. с. 1-4 ). Ухвалою судді від 24 березня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у вищезазначеній цивільній справі. Постановлено провести розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання на 15 годину 30 хвилин 13 квітня 2021 року ( а. с. 31-32 ). Ухвалою суду від 13 квітня 2021 року витребувано у відповідача Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства ( м. Київ ) належним чином завірену копію виконавчого провадження № 57452022 ( а. с. 38-39 ). Ухвалою суду від 17 травня 2021 року залучено у якості третьої особи у даній цивільній справі [PERSON] ( а. с. 52-53 ). Ухвалою суду від 09 червня 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 10 годину 00 хвилин 05 липня 2021 року ( а. с. 60-61 ). В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, 09.06.2021 року за вх. № 26965 судом отримано заяву, в якій остання просила справу розглядати у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та у разі неявки в судове засідання відповідача, не заперечує щодо заочного розгляду. Судові витрати залишає за собою ( а. с. 58 ). Відповідач Білоцерківський міський відділ державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ ) в судове засідання представника не направив, про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, про що в матеріалах справи свідчить наявна довідка про доставку електронного листа ( а. с. 63 ). З вказаної довідки вбачається, що документ доставлено до електронної скриньки 11.06.2021 року. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце слухання справи повідомлена належним чином, про що в матеріалах справи свідчить наявне поштове повідомлення про вручення. З зазначеного поштового повідомлення вбачається, що [PERSON] отримала судову повістку про слухання справи в Білоцерківському міськрайонному суді 05.07.2021 року о 10 годині 00 хвилин - 17.06.2021 року. Відповідно до ч. 5 ст. 128 ЦПК України судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно. Отже, враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що відповідач та третя особа завчасно були повідомлені про дату судового засідання. Заяв та клопотань з боку відповідача та третьої особи на адресу суду не надходило, як і не надходило відзив на позовну заяву позивача з боку відповідача. Стаття 280 ЦПК України визначає, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки, належним чином повідомлений відповідач не з`явився в судове засідання, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового розгляду, не повідомивши суду про поважність причини неявки та не надав відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи, а саме заочного, суд вважає за необхідним по даній справі провести заочний розгляд. Ухвалою суду від 05.07.2021 року постановлено провести розгляд даної цивільної справи в заочному порядку. Згідно ч. 2 ст. 281 ЦПК України розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Отже, оскільки сторони не з`явилися в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших Судом встановлені наступні обставини та спірні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується наявним в матеріалах справи свідоцтвом про смерть, яке видане Білоцерківським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ ), серія [NUMBER] ( а. с. 8 ). 17 січня 2003 року [PERSON] склала заповіт, яким все належне їй майно заповідала [PERSON] . Даний заповіт посвідчений державним нотаріусом Білоцерківської державної нотаріальної контори та зареєстрований в реєстрі за № 6-205 ( а. с. 9, 10 ). Встановлено, що позивач [PERSON] з метою прийняття спадщини після смерті [PERSON] звернулася до Першої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області для прийняття спадщини за заповітом. Постановою від 28 грудня 2020 року державний нотаріус Першої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області відмовив у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку наявним арештом нерухомого майна, а саме: житлового будинку [ADDRESS] . Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження від 19.10.2018 р. № 141948138 виявлено наявність арешту нерухомого майна, а саме житлового будинку [ADDRESS] . Номер запису про обтяження: 28450744 (спеціальний розділ). Зареєстровано: 19.10.2018 року, реєстратором: Яновська Інна Миколаївна, Білоцерківський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області. Підстава виникнення обтяження: постанова про арешт серія та номер 57452022, видана 18.10.2018 р. Відомості про суб`єктів обтяження: особа, майно/права якої обтяжуються: [PERSON] , реєстраційний номер облікової картки податків: [NUMBER] . Опис предмета обтяження: житловий будинок [ADDRESS] з відповідною частиною господарських будівель та споруд, загальною площею 506,2 кв.м, житловою площею 260,1 кв.м, який належить на праві власності [PERSON] ( а. с. 5 ). 08 січня 2021 року позивач звернулася до Білоцерківського міського відділу ДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) з клопотанням про скасування арешту ( а. с. 6 ). Згідно відповіді № 15460 від 11.02.2021 року їй повідомлено, якщо вона вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, вона може звернутися до суду з позовом про зняття з нього арешту. Законом України «Про виконавче провадження» встановлено вичерпний перелік підстав, які передбачають зняття виконавцем арешту з усього майна ( коштів ) боржника або його частини ( а. с. 7 ). Згідно Свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом від 08 серпня 1996 року, Білоцерківська державна нотаріальна контора посвідчує, що спадкоємцями зазначеного в заповіті майна громадянки [PERSON] , померлої [INFO] є [PERSON] , проживаюча в [ADDRESS] . Спадкове майно складається з 3\\10 частини житлового будинку з частиною господарських та побутових споруд, які знаходяться в [ADDRESS] ( а. с. 11 ). 21 грудня 2009 року [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] видано на підставі рішення Білоцерківської міської ради 51 сесії 5 скликання № 1137 від 24.09.2009 року Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 919058 ( а. с. 12 ). Встановлено, що обтяження у вигляді арешту Білоцерківським міським відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області здійснено на весь будинок [ADDRESS] . Оскільки обтяження у вигляді арешту здійснено на весь будинок [ADDRESS] , у тому числі на квартиру № 1 (3/10 частини будинку) в цьому будинку, що порушує права позивача та законні інтереси, так як унеможливлює оформити та отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на квартиру № 1 (3/10 частки житлового будинку), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , після померлої [INFO] [PERSON] у зв`язку з чим остання звернулася до суду з позовом про скасування арешту нерухомого майна, а саме квартири [ADDRESS] , яка належала спадкодавцю [PERSON] , шляхом виключення із Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Згідно ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Статтею 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно ч.1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ (Постанова № 5) від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства. Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідно до ч. 2 ст. 30 ЦПК України позови про зняття арешту з майна пред`являються за місцем знаходження цього майна або основної його частини. Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ст. ст. 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправне позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Стаття 391 ЦК України визначає, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Тобто мається на увазі особа, яка не є стороною виконавчого провадження - саме вона має можливість звернутися до цивільного суду з позовною заявою про зняття арешту зі свого майна. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини ( ч. 2 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» ). Законом України «Про виконавче провадження» передбачено, що до суду з позовом про зняття арешту з майна може звернутись не сторона виконавчого провадження, а інша особа, яка є власником, чи претендує на таке майно. Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. З отриманого на виконання суду копії матеріалів ВП № 57452022 вбачається, що постановою старшого державного виконавця Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Яновською І.М. від 18.10.2018 року, в межах ВП № 57452022 було накладено арешт на нерухоме майно боржника [PERSON] , а саме: на житловий будинок [ADDRESS] . Встановлено, що будинок [ADDRESS] має чотири квартири, одної з якої була власником померла [PERSON] , а саме квартири № 1 , що підтверджується доданими до позовної заяви матеріалами справи. Оскільки накладено арешт на весь будинок [ADDRESS] , то позивач як спадкоємець померлої [PERSON] позбавлена можливості отримати свідоцтво про право власності на спадкове майно. Отже, наявність арешту на квартиру суттєво обмежує права позивача, як спадкоємця власника квартири на оформлення спадщини та розпорядження майном. Тому, суд приходить до висновку, про необхідність здійснити захист прав позивача шляхом звільнення квартири з-під арешту, а саме квартиру [ADDRESS] , після померлої [INFO] [PERSON] . Стосовно вимог в частині виключення із Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, то така вимога не підлягає задоволенню з огляду на таке. Виходячи зі змісту положень ЦПК України щодо компетенції суду, останній не може підміняти інший державний орган та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього державного органу. Судовий захист повинен сприяти відновленню порушеного права особи, яка звернулася за таким захистом. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація прав проводиться на підставі рішень судів, що набрали законної сили. Відповідно до ст. 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Відповідно до ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Отже, рішення суду, яке набрало законної сили про звільнення квартири з-під арешту є підставою для зняття арешту державним виконавцем та внесення відповідного запису про це в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). З огляду наведеного, даючи оцінку зібраним доказам по справі, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню. У відповідності до вимог ст. ст. 133, 141 ЦПК України судові витрати понесені позивачем при зверненні до суду, понесення яких документально підтверджуються, наявною в матеріалах справи квитанцією ( а. с. 26 ) у сумі 908 гривень віднести за рахунок позивача, оскільки остання при зверненні до суду з заявою про розгляд справи у її відсутність, просила судові витрати залишити за нею. Враховуючи вищенаведене та

Outcome: partial