Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-21 00:00:00

Позивач 08.10.2018 року звернувся до Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , предметом якої є визнання їх такими, що втратили право користування жилим приміщенням - квартирою [ADDRESS] . Як на підставу позову позивач посилається на те, що він є наймачем вищезазначеної квартири. Відповідачі є його колишньою дружиною та синами, які зареєстровані у даному житлі, але не проживають з 2010 року. На даний час їх фактичне місце перебування позивачу не відомо. Відповідачі добровільно не знімаються з реєстраційного обліку, чим порушують права позивача - не дозволяють менше сплачувати за комунальні послуги, а також приватизувати майно. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Пояснив, що відповідачі це його колишня дружина та діти, шлюб розірвали приблизно 14 років тому, після розірвання шлюбу він проживав на квартирі у однієї жінки. В спірній квартирі він не проживає приблизно років 10. При цьому він надавав гроші своєму [PERSON] на сплату комунальних платежів за квартиру. На цей час він бажає приватизувати квартиру, але не бажає цього робити разом з відповідачами. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позов не визнала, проти його задоволення заперечувала, зазначивши, що позивач сам не проживає у спірній квартирі і залишається не зрозумілим, яким чином реєстрація [PERSON] заважає чи порушує його права. Звертає увагу суду на те, що доданий до позову Акт є не належним доказом, оскільки він посвідчений печаткою ТОВ "Уют" в жовтні 2018 року, але ТОВ "Уют" в цей час вже не обслуговувало цей будинок. При цьому Акт наданий [PERSON] є чинним і в ньому зазначено, що вона там проживає. Також пояснила, що [PERSON] постійно мешкала у спірній квартирі до весни 2019 року, а з цього часу [PERSON] відвідує цю квартиру періодично, оскільки змушена проживати разом зі своєю хворою матір`ю - постійно бути рядом та доглядати її за адресою [ADDRESS] . Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені своєчасно, у встановленому законом порядку, про причини неявки не повідомили. Таким чином, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідачів [PERSON] та [PERSON] на підставі наявних матеріалів. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що їй достовірно відомо про те, що [PERSON] до весни 2019 року постійно мешкала в спірній квартирі, а з вказаного часу вона змушена постійно бути зі своєю хворою матір`ю, яка проживає за адресою [ADDRESS] і у вказану квартиру вона періодично навідується. Сама вона була в цій квартирі в лютому 2019 року і бачила, що газ там перекритий, вода відсутня. Суд, заслухавши сторони, їх представників та свідка, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що відповідач є головним наймачем квартири [ADDRESS] , загальною площею 29,5 кв.м. Відповідно до ордеру №243 від 02.01.1990 року, він виданий [PERSON] , сім`я якого складається з 3 (трьох) чоловік - він, дружина [PERSON] та син [PERSON] /а.с.13/. [INFO] у подружжя народився другий син - [PERSON] (а.с.10). 07 липня 2010 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.9). Станом на 08.10.2018 року у квартирі зареєстровані позивач [PERSON] та відповідачі [PERSON] і [PERSON] (а.с.19,20,22). Відповідач [PERSON] з 26.09.2017 року зареєстрований за іншою адресою: [ADDRESS] (а.с.21). Відповідно до Акту від 28.02.2017 року, який надала сторона позивача, відповідачі не проживають за спірною адресою з 2010 року (а.с.4). Відповідно до актів від 17.10.2018 року, які надала сторона відповідача [PERSON] , вона періодично проживає за спірною адресою, здійснює комунальні платежі по утриманню цього житла, але через догляд за хворою матір`ю періодично проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с.42,43,47-57). Таким чином, судом встановлено, що за місцем своєї реєстрації понад шість місяців без поважних причин не мешкає лише відповідач [PERSON] . Відповідно до статті 64 ЖК України, члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї. Відповідно до частини 1 статті 163 ЖК України у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Відповідно до пункту 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12 квітня 1985 року №2 суд може визнати особу такою, що втратила право користування жилим приміщенням, лише з однієї, зазначеної позивачем підстави, передбаченої статтею 71 або статтею 107 ЖК України. На підставі зазначеної позивачем статті 71 ЖК України можна визнати особу такою, що втратила право на користування жилим приміщенням, у разі, якщо така особа була відсутньою у жилому приміщенні понад шість місяців без поважних причин. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки провадиться у судовому порядку. З урахуванням вищевикладеного суд знаходить, що вимоги позивача щодо визнання [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням є необґрунтованими та задоволенню не підлягають, оскільки позивачем не підтверджений факт непроживання відповідача [PERSON] понад шість місяців у даному житловому приміщені, а відповідач [PERSON] - не зареєстрований за спірною адресою. Обґрунтованою визнається судом лише вимога щодо визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, тому позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial