Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-26 00:00:00

Заступник керівника Калинівської місцевої прокуратури Вінницької області Гулько А.В. звернувся до Літинського районного суду Вінницької області із зазначеним позовом мотивуючи його тим, що 05.01.2017 р. відповідачі по справі здійснювали самовільну вирубку дерев на території Літинецької сільської ради Літинського району Вінницької області, за відсутності дозвільних документів, чим своїми діями нанесли державі збитків на суму 39320 грн. 86 коп. котрі підлягають стягненню з останніх. У судове засідання представник позивача - прокурор Літинського відділу Калинівської місцевої прокуратури Самборська І.М. не з'явилася надавши до канцелярію суду заяву відповідно до якої, у зв'язку із зайнятістю у іншому судовому засіданні просила розглянути справу у її відсутність, позов підтримала та просила його задовольнити (а.с. 33) Представник Літинецької сільської ради Літинського району Вінницької області, до судового засідання не з'явився, однак до суду надійшли заява, про те, що сільська рада просить справу розглянути у відсутність представника сільської ради, позов визнають (а.с. 32). Відповідачі [PERSON] та [PERSON] до судового засідання не з'явились надавши через канцелярію суду заяви, відповідно до яких позов визнають повністю та просять справу розглянути у їх відсутність (а.с. 34-35). Відповідно до ст. 197 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з'явилися у судове засідання. Дослідивши матеріали справи, враховуючи заяви сторін, суд вважає, що позов обгрунтований та підлягає до задоволення з наступних підстав. Так, в судовому засіданні встановлено, що 03.04.2017 р. Літинським районним судом Вінницької області ухвалено вирок згідно якого затверджено угоду про визнання винуватості укладену між прокурором та обвинуваченими [PERSON] та [PERSON] у кримінальному провадженні № 12017020210000021. Останніх визнано винними у вчиненні злочину, передбаченого ст.246 КК України та призначено їм узгоджене сторонами покарання у виді штрафу в розмірі п'ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень, за заготівлю деревини (дев'ятнадцять живоростущих дерев породи вільха) для особистих потреб, незаконно, всупереч ст. 66 Конституції України, без відповідного дозволу, не маючи лісорубного квитка (ордера) на здійснення порубки дерев, на ділянці лісового кварталу № 62 виділ № 5 на території Літинецької сільської ради, що призвело до припинення їх росту. Вирок набрав законної сили 03.05.2017 р. (а.с. 9-11). Відповідно до ч.4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до розрахунків розмірів лісоушкодження та заподіяння шкоди у кварталі 62 виділі 5 ДП «Літинський райагроліс» ВОКСЛП «Віноблагроліс» шкода заподіяна правопорушниками становить 12639 грн. 02 коп. (а.с. 13) та 26681 грн. 84 коп. (а.с. 13-14). Вказаний розрахунок проведено відповідності з додатком № 1 Постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу", № 665 від 23.07.2008 р. (далі Постанова), перевірено судом та встановлено, що він проведений із дотриманням вимог "Порядку проведення індексації такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу підприємствами, установами, організаціями та громадянами", котрі містяться у Постанові. Згідно вимог ст. 40 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» використання природних ресурсів громадянами, підприємствами, організаціями здійснюється з додержанням обов'язкових екологічних вимог, зокрема, щодо раціонального і економного їх використання, здійснення заходів щодо запобігання псуванню, виснаженню природних ресурсів та негативному впливу на стан навколишнього природного середовища. Відповідно до вимог ст. 107 Лісового кодексу України, підприємства, установи, організації і громадяни зобов'язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України. Аналогічні вимоги містить ч.4 ст. 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища». Статтею 69 цього ж Закону визначено, що шкода, заподіяна внаслідок порушення вимог законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі. Вирішуючи спір про відшкодування шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу, суд бере до уваги презумпцію вини правопорушника, що передбачена статтею 1166 ЦК України, відповідно до якої шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування тільки у тому випадку, якщо доведе, що така шкода завдана не з її вини. Пунктом 7 ч.3 ст.29 та п.4 ч.1 ст.69-1 Бюджетного Кодексу України передбачено, що грошові стягнення за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягають зарахуванню до спецфондів державного, обласних та місцевих (сільського, селищного, міського) бюджетів. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, а також визнання відповідачами позову, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, оскільки відповідно до чинного законодавства громадяни зобов'язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. При стягненні шкоди, заподіяної порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності, слід врахувати приписи ст. 47 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» та вимоги п. 7 ч. З ст. 29, ч. 4 ст. 69-1 Бюджетного кодексу України, які визначають, що джерелами формування спеціального фонду Державного бюджету України в частині доходів є ЗО відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності, а до надходжень спеціального фонду місцевих бюджетів належать 70 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності, в тому числі: до сільських, селищних, міських бюджетів - 50 відсотків, обласних бюджетів та бюджету Автономної Республіки Крим - 20 відсотків, бюджетів міст Києва та Севастополя - 70 відсотків. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України та пп.1 п.1 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», з відповідачів на користь держави Україна слід солідарно стягнути 1600 грн. у якості витрат зі сплати судового збору.

Outcome: approved