Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому зазначив, що 28 вересня 2012 року відбулися прилюдні торги з реалізації арештованого нерухомого майна, а саме трикімнатної квартири, загальною площею 63,0 кв.м., (житловою - 43,6 кв.м.), що розташована за адресою: [ADDRESS]. Він став переможцем прилюдних торгів. 22 жовтня 2012 року він отримав свідоцтво про право власності на зазначену вище квартиру. На теперішній час він як власник має всі правові підстави для володіння, користування та розпорядження власною квартирою. Батьки неповнолітньої [PERSON] втратили право володіння та користування даною квартирою і проживають за іншою адресою. Але у спірній квартирі знаходиться зареєстрованою неповнолітня дитина. Тому просить зняти неповнолітню [PERSON] з реєстрації за адресою: [ADDRESS]. Представник позивача надав суду письмову заяву, в якій позов підтримав у повному обсязі, просив задовольнити, у разі неявки відповідача не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, причину неявки в судове засідання не повідомив. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224-226 ЦПК України. Представник третьої особи - Московського РВ у м. Харкові ГУДМС в Харківській області до суду не з'явився. Представник третьої особи - Служби у справах дітей в судове засідання не з'явився, надав суду за яву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, стосовно позовних вимог щодо неповнолітньої дитини просив відмовити. Суд, дослідивши надані докази в їх сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 28 вересня 2012 року відбулися прилюдні торги з реалізації арештованого нерухомого майна, а саме: трикімнатної квартири, загальною площею 63,0 кв.м., (житловою - 43,6 кв.м.), що розташована за адресою: [ADDRESS]. Прилюдні торги проводились відповідно до акту державного виконавця Московського відділу ДВС ХМУЮ про реалізацію майна боржника від 08 жовтня 2012 року. Переможцем прилюдних торгів став позивач [PERSON] 22 жовтня 2012 року на ім'я [PERSON] було видано свідоцтво про право власності на спірну квартиру, посвідчене приватним нотаріусом ХМНО Харківської області - [PERSON] Документальним підтвердженням реєстрації права власності на трикімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS], за власником [PERSON] є отриманий витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за номером 6375738 від 17.07.2013 року. Згідно довідки № 203 від 29.05.2015 року, наданої ДП "ЖЕУ" концерну "ЧЗ-Холдінг", в належній позивачу квартирі зареєстрована неповнолітня дитина [PERSON], [INFO]. Згідно ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Згідно ч.1 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Cпірна квартира є приватною власністю позивача. Відповідно до ч.1, ч. 2 , ч. 4 ст. 156 Житлового кодексу України з урахуванням положень ст. 405 Цивільного кодексу України, члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселення не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. Припинення сімейних стосунків з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користуватися займаним приміщенням. Таке право вони втрачають лише в разі вибуття на інше постійне місце проживання і припинення внаслідок цього сімейних стосунків із власником. Ч. 4 ст. 29 Цивільного кодексу України, встановлено, що місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає. На підставі наданих доказів, суд вважає доведеним, що відповідач чинить перешкоди позивачу у здійсненні ним права власності на майно, яке належить йому на праві власності. Судові витрати суд розподіляє згідно ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved