Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати за нею право власності на 1/3 частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті її батька - [PERSON], який помер [INFO]. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що [INFO] помер її батько - [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина. Спадкоємцями першої черги за законом була вона та її брат - [PERSON], який відмовився від своєї частки в спадковому майні на її користь, що стверджується відповідною заявою посвідченою Генеральним консульством України в Торонто /Канада/. Вона ж звернулася з відповідною заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу [PERSON] До складу спадкового майна після смерті батька входило 2/3 частки квартири [ADDRESS], з яких 1/3 частка належала її батьку на підставі свідоцтва про право власності на квартиру від 15.07.1997р., виданого виконавчим комітетом Львівської міської ради, та 1/3 частка, яка належала її матері - [PERSON] також на підставі свідоцтва про право власності на квартиру від 15.07.1997р., виданого виконавчим комітетом Львівської міської ради. [INFO] її матір - [PERSON] померла, та її батьком [PERSON] оформлено свідоцтво про право на спадщину за законом від 14.05.2007р., з якого вбачається, що останній є спадкоємцем 1/3 частки квартири [ADDRESS]. Батько фактично прийняв спадщину, вступив у володіння та користування спадковим майном, однак так і не зареєстрував право власності на нього в органах БТІ. 1/3 частку квартири, яка належала батьку на підставі свідоцтва про право власності, вона успадкувала, що стверджується відповідним свідоцтвом про право на спадщину за законом від 04.12.2013р. та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Однак, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на іншу 1/3 частину квартири у зв'язку з тим, що батько не оформив правовстановлюючого документу на частину квартири після смерті матері. Враховуючи наведене, а також те, що вона позбавлена можливості оформити свої спадкові права після смерті батька, просить позов задоволити. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, надав суду пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві, просить позов задоволити та не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідачі явку уповноважених представників в судове засідання не забезпечили, хоча про час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені. Представник відповідача Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради подала суду клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з перебуванням її у відпустці, однак таке до задоволення не підлягає, у зв'язку з наявністю у відповідача не лише одного представника та неодноразове не забезпечення явки таких в судове засідання. А відтак, згідно ст.224 ЦПК України, суд вважає можливим розглядати справу у відсутності відповідачів, на підставі наявних у справі доказів. Третя особа приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не з'явилася, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи, а тому суд вважає можливим розглядати справу у її відсутності. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та з'ясувавши її дійсні обставини, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно ст.ст. 368, 370, 372 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Постановою Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" № 7 від 30.05.2008 року п.12 роз'яснено, що за загальними правилами ч.2 ст.372 при поділі майна, що є у спільній сумісній власності, за рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі смерті співвласника приватизованого будинку (квартири) частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними (ч.2 ст. 370, ч.2 ст. 372 ЦК України). Згідно свідоцтва про право власності на квартиру за №Г-17421 від 15 липня 1997 року, виданого виконавчим комітетом Львівської міської ради, квартира [ADDRESS] належить на праві сумісної власності [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с.9). Таким чином, виходячи з рівності часток та враховуючи, що співвласників майна є троє, суд вважає, що кожному із співвласників квартири [ADDRESS] - [PERSON], [PERSON] та [PERSON] належало по 1/3 ідеальній частці спірної квартири. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували між собою у шлюбі та являлися батьками позивача [PERSON] та її брата [PERSON] (а.с.7, 8, 11). [INFO] [PERSON] померла та 14 травня 2007 року державним нотаріусом Шостої Львівської державної нотаріальної контори батьку позивача -[PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину після смерті його дружини - [PERSON] на 1/3 частину квартири [ADDRESS] (а.с.10). Однак, право на спадщину - 1/3 частину квартири [ADDRESS], всупереч вимогам ст.1299 ЦК України, батьком позивача [PERSON] в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна, зареєстровано так і не було. [INFO] батько позивача - [PERSON] помер, що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим Сихівським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції 29.03.2013р. (а.с.3). Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Після смерті [INFO] [PERSON] - батька позивача, відкрилась спадщина на майно, а саме 1/3 частину квартири [ADDRESS], яка належала йому на підставі свідоцтва про право власності, та 1/3 частину квартири [ADDRESS], на яку йому було видано свідоцтво про право на спадщину після смерті дружини - [PERSON]. Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Як встановлено судом, заповіту на випадок своєї смерті [PERSON] не складав, а спадкоємцями першої за законом є його діти - позивач [PERSON] та її брат - відповідач [PERSON] відмовився від своєї частки у спадковому майні на користь позивача [PERSON]. Остання належним чином оформила свої спадкові права на 1/3 частину квартири [ADDRESS], яка належала померлому [PERSON], на підставі свідоцтва про право власності, що стверджується відповідним витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 04.12.2013р. (а.с.13). У видачі ж свідоцтва про право на спадщину на 1/3 частину квартири [ADDRESS], на яку батьку позивача - [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину після смерті дружини - [PERSON], позивачу відмовлено, оскільки спадкодавцем так і не було належним чином оформлені правовстановлюючі документи на неї (а.с.14). Так, як вбачається з пояснень представника позивача, батько позивача - [PERSON] був зареєстрований та постійно проживав із спадкодавцем - своєю дружиною [PERSON] на час відкриття спадщини, фактично вступив в управління та користування спадковим майном - квартирою [ADDRESS]. Згідно із ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 того ж Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкодавцеві з часу відкриття спадщини (ст.1268 ЦК України). [PERSON] про відмову від спадщини після смерті дружини [PERSON] не заявляв, отримав свідоцтво про право на спадщину, а відтак відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, вважається таким, що фактично прийняв спадщину - 1/3 частину квартири [ADDRESS]. У зв'язку з тим, що за життя спадкодавець [PERSON] не оформив у встановленому законом порядку право власності на спадкове майно - 1/3 частину квартири [ADDRESS], позивач [PERSON] позбавлена можливості оформити свої спадкові права. Згідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ч. 3 ст.1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкодавця права на спадщину. Відповідно до ст.386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. З врахуванням наведеного, суд приходить до переконання, що позовні вимоги щодо визнання за позивачем [PERSON] права власності на 1/3 частину квартири [ADDRESS] є підставними, ґрунтуються на нормах чинного законодавства та підлягають до задоволення. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. У зв'язку з наведеним, з відповідачів слід стягнути на користь позивача по 150грн. судового збору. На підставі ст.ст.16, 355, 368, 370, 372, 386, 1216, 25, 370, 377, 386, 1216, 1218, 1223, 1226, 1261, 1268, 1270, 1296 Цивільного кодексу України, та

Outcome: approved