Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-19 00:00:00

Генеральний директор\~Комунального некомерційного\~підприємства «Тернопільська\~обласна клінічна\~психоневрологічна лікарня»\~Тернопільської обласної\~ради Шкробот\~В.В.\~звернувся до\~суду із\~заявою про\~примусову госпіталізацію\~до психіатричного\~закладу [PERSON] .\~В обґрунтування\~заявлених вимог\~покликається на\~те,\~що у\~ [PERSON] наявний психічний\~розлад,\~який обумовлює\~його небезпеку\~для себе\~і оточуючих\~та його\~безпорадність і\~неможливість самостійно\~задовольняти основні\~життєві потреби.\~Підставою для\~висновку про\~необхідність госпіталізації\~є відомості\~про поведінку\~ [PERSON] ,\~які надійшли\~від його\~матері [PERSON] . На підставі цих відомостей [PERSON] був оглянутий лікарем-психіатром [PERSON] , яка підтвердила висновок про необхідність госпіталізації [PERSON] . Направлення на госпіталізацію було видане фельдшером КНП «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Тернопільської обласної ради Медецьким, який після особистого огляду [PERSON] зробив висновок про необхідність його госпіталізації, у зв`язку із наявністю психічного розладу, який обумовлює його небезпеку для себе і оточуючих та його безпорадність і неможливість самостійно задовольняти основні життєві потреби. У судовому засіданні представник Комунального некомерційного підприємства «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» Тернопільської обласної ради лікар-психіатр Баранюк Н.М. заяву підтримала та наголосила, що [PERSON] страждає на тяжкий психічний розлад, внаслідок якого становить небезпеку оточуючих, що встановлено комісією лікарів-психіатрів, у зв`язку із чим потребує лікування лише в закритому психіатричному стаціонарі, однак внаслідок психічного розладу вона не може усвідомити необхідність проходження лікування та надати згоду на лікування, у зв`язку із чим просить заяву задовольнити. Прокурор у судовому засіданні підтримав заяву про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу без його згоди, посилаючись на наявність у [PERSON] тяжкого психічного розладу, який обумовлює його небезпеку для оточуючих. Законний представник [PERSON] його матір [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що її син потребує лікування, у зв`язку із чим просила заяву задовольнити. Особа, щодо якої розглядається питання, пов`язане з наданням психіатричної допомоги [PERSON] у судовому засіданні не зміг надати жодних пояснень з приводу поданої заяви про його госпіталізацію до психіатричного закладу. Судом установлено: 18 квітня 2021 року [PERSON] поступив у стаціонар в 2 психіатричне відділення Комунального некомерційного підприємства «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» Тернопільської обласної ради, куди був доставлений каретою швидкої допомоги та наряду поліції з діагнозом: Параноїдна шизофренія, безперервний перебіг, галюцинаторно-параноїдний синдром. Направлення на\~госпіталізацію було\~видане фельдшером\~Медецьким КНП\~«Центр екстреної\~медичної допомоги\~та медицини\~катастроф» Тернопільської\~обласної ради,\~ який після особистого огляду [PERSON] зробив висновок про необхідність його госпіталізації, у зв`язку із наявністю психічного розладу, який обумовлює його небезпеку для себе і оточуючих та його безпорадність і неможливість самостійно задовольняти основні життєві потреби. Підставою для висновку про необхідність госпіталізації є відомості про поведінку [PERSON] , які надійшли від його матері [PERSON] . На підставі цих відомостей [PERSON] був оглянутий лікарем-психіатром [PERSON] , яка підтвердила висновок про необхідність госпіталізації [PERSON] . Також [PERSON] був оглянутий комісією лікарів-психіатрів Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні, у складі: голови комісії О.М. Бондаренко, завідуючої відділенням та лікарем Н.М. Баранюк. Комісія підтвердила обґрунтованість рішення про госпіталізацію згідно Закону України Про психіатричну допомогу та прийшла до висновку, що [PERSON] потребує примусової госпіталізації до психіатричного закладу в примусовому порядку без його усвідомленої згоди, для обстеження та лікування. Згідно висновку комісії лікарів-психіатрів 18 квітня 2021 року [PERSON] поступив у стаціонар в 2 психіатричне відділення Комунального некомерційного підприємства «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» Тернопільської обласної ради, куди був доставлений каретою швидкої допомоги та наряду поліції з діагнозом: Параноїдна шизофренія, безперервний перебіг, галюцинаторно-параноїдний синдром. З анамнезу\~встановлено,\~що [PERSON] \~хворіє параноїдною\~шизофренією,\~безперервний перебіг,\~галюцинаторно-параноїдний\~синдром з\~2004\~року,\~відколи після\~повернення з\~армії стали\~відмічатись зміни\~в психічному\~стані \~став тривожним,\~замкнутим,\~підозрілим,\~був переконаним,\~що за\~ним слідкують,\~намагаються вивідати\~«секретну інформацію»,\~надміру захопився\~релігією,\~багато читав\~ [PERSON] .\~В клінічній\~картині захворювання\~в більшій\~мірі визначалася\~продуктивна психосимптоматика\~із маячними\~ідеями відношення,\~переслідування,шкоди.\~Відтоді неодноразово\~лікувався в\~умовах стаціонару\~КНП «ТОКПЛ»\~ТОР,\~Почаївської та\~Буданівської психіатричних\~лікарень.\~ [PERSON] \~перебуває в\~групі спец.\~обліку,\~як соціально-небезпечний,\~вчинив кражідку.\~До [PERSON] \~були застосовані\~присумові заходи\~медичного характеру.\~В одному\~із епізодів\~вчинив пожежу\~в квартирі.\~Останній раз\~перебував на\~лікуванні в\~2\~психіатричному відділенні\~з 16.11.2020\~року по\~16.12.2020\~року.\~Амбулаторно щомісячно\~отримував розчин\~модітен-депо,\~(в\~березні відмовився\~від ін`єкції),\~таблетовані препарати\~приймати відмовлявся.\~В останній\~час став\~замкнутим,\~задуманим неспокійним,\~усамітненим,\~відгородженим,\~конфліктним,\~агресивно налаштованим\~до матері,\~погрожував матері,\~вимагав в\~матері кошти,\~палив в\~квартирі пластикові\~пляшки,\~вночі погано\~спав,\~говорив сам\~із собою,\~на зауваження\~та прохання\~матері не\~реагував.\~ [PERSON] \~визнаний недієздатним\~згідно рішення\~суду з\~2012\~року,\~мати є\~його офіційним\~опікуном.\~Доставлений швидкою\~допомогою в\~супроводі працівників\~поліції на\~стаціонарне обстеження\~та лікування. Психічний стан: в свідомості. Доступний малопродуктивному мовному контакту. На поставлені запитання відповідає після декількох повторень, після значної паузи, переважно не по-суті, часто повторює одні і ті ж стереотипні фрази. Під час бесіди дивиться в одну точку. Мислення паралогічне, непослідовне, з елементами розірваності, схильне до резонерства. Висловлює активні маячні ідеї впливу, стосунку, шкоди. Виявляє вербальні розлади сприймання - озирається по сторонах, періодично щось шепоче, від чогось відмахується. Емоційно внутрішньо-напружений, підозрілий, насторожений, не довіряє оточуючим. Вольова та адаптаційні процеси ослаблені. До свого стану критика відсутня. Комісія прийшла до висновку, що [PERSON] страждає на тяжкий психічний розлад, внаслідок якого вчиняє і виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою небезпеку для оточуючих, у зв`язку із чим потребує госпіталізації до психіатричного закладу в примусовому порядку без його усвідомленої згоди, відповідно до ст.14 Закону України "Про психіатричну допомогу". Як убачається із матеріалів справи, рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 вересня 2012 року (справа №1915/1934/2012р) [PERSON] визнано недієздатним та призначено його опікуном [PERSON] . Згідно з вимогами ст. 340 ЦПК України у заяві про госпіталізацію особи до психіатричного закладу у примусовому порядку повинні бути зазначені підстави для надання психіатричної допомоги у примусовому порядку, встановлені законом. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів та інші відповідні матеріали. В силу вимог ст. 1 Закону України «Про психіатричну допомогу» стаціонарна психіатрична допомога - психіатрична допомога, що включає в себе обстеження стану психічного здоров`я осіб на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами, діагностику психічних розладів, лікування, нагляд, догляд, медико-соціальну реабілітацію осіб, які страждають на психічні розлади, і надається в стаціонарних умовах понад 24 години підряд. Рішенням Конституційного Суду № 2-рп/2016 від 01 червня 2016 року визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення третього речення частини першої статті 13 Закону України "Про психіатричну допомогу" у взаємозв`язку з положенням частини другої цієї статті стосовно госпіталізації особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю. Статтею 3 Закону України «Про психіатричну допомогу» передбачено, що кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України. У відповідності до «Принципів захисту осіб з психічними захворюваннями та поліпшення психіатричної допомоги», схвалених Резолюцією Генеральної Асамблеї № 46/119 від 17 грудня 1991 року, в принципі 6 зазначено, що «будь-яка особа може бути госпіталізована до психіатричного закладу в якості пацієнта у примусовому порядку, або особа, вже госпіталізована як пацієнт у добровільному порядку, може триматися як пацієнт у психіатричному закладі у примусовому порядку тоді й тільки тоді, коли уповноважений для цієї мети відповідно до закону кваліфікований фахівець, який працює в області психіатрії, встановить відповідно до принципу 4, наведеного вище, що ця особа страждає на психічне захворювання, і визначить, що: (а) внаслідок цього психічного захворювання існує серйозна загроза заподіяння безпосередньої або неминучої шкоди цій особі або іншим особам, або (б) у випадку особи, чиє психічне захворювання є тяжким, а розумові здібності ослабленими, відмова від госпіталізації або тримання даної особи в психіатричному закладі може призвести до серйозного погіршення її здоров`я або унеможливить застосування належного лікування, яке може бути здійснене лише за умови госпіталізації до психіатричного закладу відповідно до принципу найменш обмежувальної альтернативи. Крім цього, згідно ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольнити свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Відповідно до ст. 16 Закону України «Про психіатричну допомогу» у випадках, коли госпіталізація особи до психіатричного закладу в примусовому порядку визнається доцільною, представник психіатричного закладу, в якому перебуває особа, протягом 24 годин направляє до суду за місцем знаходження психіатричного закладу заяву про госпіталізацію особи до психіатричного закладу в примусовому порядку на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону. До заяви, в якій повинні бути викладені підстави госпіталізації особи до психіатричного закладу в примусовому порядку, передбачені статтею 14 цього Закону, додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обґрунтування про необхідність такої госпіталізації. Аналізуючи в сукупності викладені обставини, вимоги законодавства та досліджені докази на підтвердження того, що [PERSON] хворіє важким психічним розладом, який обумовлює його небезпеку для себе і оточуючих та його безпорадність і неможливість самостійно задовольняти основні життєві потреби, суд приходить до переконання про наявність передбачених законом підстав для його примусової госпіталізації до психіатричного закладу, а тому заяву генерального директора КНП «ТОКПЛ» ТОР слід задовольнити. На підставі викладеного та

Outcome: approved