Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-15 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з вказаним позовом, позовні вимоги за яким в ході судового розгляду справи були змінені. Позивач зазначив, що відповідно до укладеного договору №ZPK0SE00000181 від 05.03.2007 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 15000грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, передбаченому умовами договору. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. На даний час відповідач продовжує ухилятися від виконання зобов`язання і заборгованість за договором №ZPK0SE00000181 від 05.03.2007 року не погашає, що є порушенням прав ПАТ КБ «ПриватБанк». [PERSON] не виконав зобов`язання за вказаним договором, у зв`язку з цим станом на 24.11.2014 року має заборгованість в сумі 45341,11грн., яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 554,98грн., заборгованості по комісії за користування кредитом в сумі 26846,67грн., заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 2475грн., пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором в період з 24.11.2013 року по 24.11.2014 року в сумі 15464,46грн. Від цієї суми віднімається сума, у розмірі 33915,97грн., яка була задоволена рішенням Пологівського районного суду Запорізької області від 14.06.2012 року з відповідача [PERSON] на користь позивача ПАТ КБ «ПриватБанк», різниця становить 11425,14грн. У зв`язку з цим, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №ZPK0SE00000181 від 05.03.2007 року в сумі 11425,14грн. Пред`явив позов до суду позивач поніс додаткові витрати по оплаті судових витрат у розмірі 451,84грн., які складаються з судового збору в сумі 451,84грн. В судове засідання представник позивача не з`явився, але подав до суду клопотання про підтримання позовних вимог та про розгляд справи без участі представника позивача. Відповідач [PERSON] до суду не з`явився, однак подав до суду заперечення проти позову, в яких посилаючись на пропуск позивачем строку позовної давності просив в задоволенні позову відмовити. Представник відповідача [PERSON] подав до суду заяву про проведення судового засідання за відсутності відповідача [PERSON] та його представника. Дослідивши матеріали справи та давши оцінку доказам, суд знаходить позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. За змістом ст.ст. 10, 11, 60, 212 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Встановлено, що відповідач [PERSON] на підставі кредитно-заставного договору від 05.03.2007 року, укладеного між ним та КБ «ПриватБанк», отримав кредит у розмірі 15000грн. на строк з 05.03.2007 року по 04.03.3010 року включно на наступні цілі: розвиток господарства, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2% на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту і сплатою винагороди за надання фінансового інструменту щомісяця в період сплати в розмірі 1,5% від суми виданого кредиту, відсотків за дострокове погашення кредиту та винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п.6.2 даного договору. [PERSON] не виконав зобов`язання за вказаним договором, у зв`язку з цим станом на 24.11.2014 року виникла заборгованість в сумі 45341,11грн., яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 554,98грн., заборгованості по комісії за користування кредитом в сумі 26846,67грн., заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 2475грн., пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором в період з 24.11.2013 року по 24.11.2014 року в сумі 15464,46грн. З цієї суми позивачем ПАТ КБ «ПриватБанк» виключені кошти в сумі 33915,97грн., які були стягнуті рішенням Пологівського районного суду Запорізької області від 14.06.2012 року з відповідача [PERSON] на користь позивача ПАТ КБ «ПриватБанк», різниця становить 11425,14грн. З наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором№ZPK0SE00000181 від 05.03.2007 року (а.с.5, 6, 88) вбачається, що сума заборгованості за цим договором в розмірі 11425,14грн., яку позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» просить стягнути з відповідача [PERSON] , складається з заборгованості по процентам за користування кредитом та пені і комісії, які були нараховані за період після винесення рішення Пологівським районним судом Запорізької області від 14.06.2012 року, яким з відповідача [PERSON] на користь позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» була стягнута заборгованість за кредитним договором №ZPK0SE00000181 від 05.03.2007 року в сумі 33915,97грн. З даного розрахунку заборгованості за кредитним договором №ZPK0SE00000181 від 05.03.2007 року (а.с.5, 6, 88) також вбачається, що станом на 24.11.2014 року відповідач [PERSON] заборгованість за кредитом не погасив, останній щомісячний платіж на погашення вказаної заборгованості ним був здійснений у квітні 2009 року, при цьому останнє щомісячне нарахування поточної заборгованості за кредитом відбулося 12.02.2010 року. Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст.1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Таке визначення розкриває сутність зобов`язання як правового зв`язку між двома суб`єктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обов`язок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобов`язання надано право, що кореспондує обов`язку першої. Обов`язками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобов`язання (ст. 510 ЦК України). Згідно з нормою ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст.611 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення або невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як "строк дії договору", так і "строк (термін) виконання зобов`язання" (ст.ст. 530, 631 ЦК України). Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч. 1 ст. 530 ЦК України). Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 6 листопада 2013 року № 116 цс 13, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковою для усіх судів України. Аналогічна позиція викладена в Ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18.03.2015 року №6-2313св15. Згідно п.17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» зобов`язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599-601, 604-609 ЦК. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов`язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК. Із ухваленням судового рішення про задоволення вимог кредитора, припиняються правовідносини сторін, що ґрунтуються на кредитному договорі, зокрема сплата чергових платежів, сплата та нарахування відсотків, пені, разом з тим виникає грошове зобов`язання із повернення кредитних коштів в повному обсязі та нарахованих на цей час відсотків, невиконання якого тягне відповідальність, встановлену ст.625 ЦК України. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом Вимог про стягнення коштів на підставі ст.625 ЦК України позивачем ПАТ КБ «ПриватБанк» заявлено не було. Таким чином, на підставі викладеного, суд приходить до висновку, що оскільки позивачем ПАТ КБ «ПриватБанк» заявлено позовні вимоги, які не ґрунтуються на Законі, то в задоволенні цих позовних вимог слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed