Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-01 00:00:00

За позовом сторона позивача просить визнати за [PERSON] , [INFO] , право приватної власності на житловий будинок з господарськими і побутовими будівлями та надвірними спорудами, який розташований по [ADDRESS] . В обґрунтування своїх позовних вимог у позові зазначено про те, що по [ADDRESS] розташований житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та надвірними спорудами, в якому до своєї смерті проживав батько позивачів - [PERSON] . Відповідно до довідки Семенівської міської ради Чернігівської області № 24 від 27.01.2021 згідно запису погосподарської книги № 7 за 2016-2020 роки Жадівської сільської ради житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , село Жадове зареєстрований за [PERSON] , 1961 року побудови. [INFO] батько позивача [PERSON] помер. Після смерті батька позивач звернувся до Семенівської державної нотаріальної контори для прийняття спадщини та отримав два свідоцтва про право на спадщину за законом серії НМН № 034034 та серії НМН № 034035 від 24.11.2020 на дві земельні ділянки. З питання оформлення права власності на вказаний житловий будинок нотаріус повідомила позивачеві, що видати свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок буде не можливо, оскільки право власності на будинок не було зареєстровано у встановленому порядку.Вказаний вище будинок з господарськими і побутовими будівлями та надвірними спорудами було збудовано батьком позивачів в 1961 році на відведеній для цього земельній ділянці. Питання набуття права власності регулювалося постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю та будівництво індивідуальних житлових будинків». Даний правовий акт не пов`язував виникнення права власності на житловий будинок з проведенням його реєстрації. Це також підтверджено правовим висновком Верховного Суду України в цивільній справі 6-137цс13 від 18.12.2013 року. 31 січня 1966 року наказом Мінкомгоспу УРСР була затверджена Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, яка діяла до 13.12.1995 року (далі - Інструкція). Відповідно до п. 4 вказаної Інструкції реєстрації підлягали лише всі будинки та домоволодіння в межах міст і селищ міського типу Української РСР, а відповідно до п. 6 Інструкції не підлягали реєстрації будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах. Отже, у сільській місцевості оформлення індивідуальних (приватних) будинків здійснювалося шляхом проведення у погосподарській книзі сільської ради відповідного запису та відкриття особового рахунку на ім`я забудовника. Інших правопосвідчуючих документів чинне на той час законодавство не передбачало. Таким чином, померлим батьком позивача житловий будинок та господарські будівлі, які розташовані по [ADDRESS] , були зареєстровані відповідно до чинного на той час законодавства і він став власником житлового будинку та господарських будівель, що ніколи ніким не оспорювалось. З уведенням в дію Закону України "Про власність" 1991 року та Цивільного кодексу України 2003 року будь-якого іншого порядку реєстрації збудованих до 15.04.1991 року в сільській місцевості домоволодінь або їх перереєстрації не передбачалося, самовільно збудованими вони також не являються, так як будувалися і реєструвались згідно діючого на той час законодавства. Згідно зі ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), яке відповідно до ст. 1217 Цивільного кодексу України може здійснюватися за заповітом або за законом. Відповідно до вимог частини 1 ст. 182 Цивільного кодексу України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Обов`язковість державної реєстрації права власності на нерухоме майно встановлена також пунктом 1 частини 1 ст. 4 Закону України "Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень". В той же час в частині 5 ст. 3 цього ж Закону зазначено, що право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Відповідно до цього Закону реєстрація речових прав на нерухомість, їх обтяжень здійснюється лише в разі вчинення правочинів щодо нерухомого майна, а також за заявою власника (володільця) нерухомого майна. Також, згідно п. 4.12 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. Відповідно до п. 4.15 цього Порядку, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 «Про порядок державного обліку житлового фонду» у 1985-1988 роках сільськими, селищними, районними радами народних депутатів ухвалювались рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Проте, незважаючи на внесення запису у погосподарську книгу, батько позивача, будучи юридично не обізнаним, своє право власності в БТІ не зареєстрував (не оформив). Таким чином, право власності батька позивача у встановленому законом порядку на даний час не зареєстроване. Зареєструвати право власності на цей час не можливо, оскільки власник майна помер. Відсутність у померлого документів про право власності на житловий будинок не можна визнати відсутністю у позивачів права на спадщину на спірний житловий будинок. Тим більше, що право на спадщину після померлого батька позивачів ніким з фізичних чи юридичних осіб не оспорюється. В 2021 році позивач звернувся в органи БТІ та виготовив технічну документацію (технічний паспорт) на зазначений житловий будинок з господарськими і побутовими будівлями та надвірними спорудами. Згідно листа відділу містобудування, архітектури, житлово-комунального господарства та цивільного захисту Семенівської міської ради Чернігівської області від 09.02.2021 року № 07-31/2 житловий будинок, господарські будівлі та льох по [ADDRESS] відповідають діючим будівельним нормам та правилам. Враховуючи ту обставину, що на цей час позивач не має можливості оформити право власності на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та надвірними спорудами, які фактично є власністю його родини, котрою вона володіє багато років, та розташовані по [ADDRESS] , позивач змушений звернутись до суду за захистом своїх невизнаних прав. У судове засідання позивач [PERSON] та представник позивача, адвокат Голик Євген Валерійович, не прибули, подали суду письмові відомості про розгляд справи за їх відсутності, за змістом яких позов підтримали та просили його задовольнити. Представник відповідача, Семенівської міської ради Чернігівської області, міський голова Деденко Сергій Іванович, у судове засідання не прибув, відзиву не подав, але надіслав електронною поштою до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, за змістом якої позов згаданим відповідачем визнається повністю. Представник третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Семенівської районної державної нотаріальної контори Чернігівської області, державний нотаріус Доля Наталія Миколаївна, у судове засідання також не прибула, надіслала до суду письмову заяву про розгляд справи за відсутності представника нотаріальної контори на розсуд суду зі зазначенням даних, що після смерті [INFO] [PERSON] заведена спадкова справа № 119/2020 за заявою [PERSON] (позивача), 24.11.2020 видані свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, вважає за необхідне позов задовольнити повністю за обставин, викладених у позові, які знайшли своє повне підтвердження у судовому засіданні через те, що вони доводяться сукупністю відомостей доданих до позову копій документів (а. с. 7-17). Крім позивача на будинок ніхто не претендує. Через відсутність реєстрації права власності на житловий будинок зараз позивач не має можливості отримати вказаний будинок у власність інакше, аніж за рішенням суду. Позов відповідачем визнається повністю, а тому у суду за присутньої достатньо ґрунтовної аргументації, викладеної у позові, немає аніяких перешкод для визнання права власності на зазначений будинок за позивачем на підставі положень ст. ст. 16, 328 Цивільного кодексу України.

Outcome: approved