Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-08 00:00:00

Позивач 12.10.2020 року звернулась до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом до Моторного (транспортного) страхового бюро України (надалі - МТСБУ) про здійснення виплат страхового відшкодування шкоди, спричиненої в результаті дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування вимог, позивач зазначила, що 09.10.2017 р. о 12:08 год. за адресою: м. Дніпро, вул. Н.Алексєєнко, буд 74, сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів Mitsubishi Pajero, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням позивача, та «FORD», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . В результаті ДТП автомобіль Mitsubishi Pajero, д.н.з. [NUMBER] , отримав механічні пошкодження. Постановою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 22.11.2017 [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП по факту ДТП 09.10.2017. Позивач звернулась з повідомленнями про дорожньо-транспортну пригоду до страхової компанії винуватця ДТП - «Європейський Страховий Союз» та МТСБУ. Страхова компанія не здійснила передбачені законом виплати по відшкодуванню. У зв`язку з наведеним позивач просила стягнути з Відповідача 51421,77 грн. завданої шкоди. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено суддю Мачуського О.М. для розгляду справи. Ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 13 жовтня 2020 року позовну заяву було залишено без руху, надано строк дял усунення недоліків. 21.10.2020 року позивачем усунуто недоліки позовної заяви. Ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22 жовтня 2020 року цивільну справу прийнято до спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. 30.11.2020 року від Відповідача по справі надійшов Відзив на позовну заяву. МТСБУ просило відмовити у задоволенні позову в повному обсязі з посиланням на те, що в даному випадку не передбачено законних підстав для виконання зобов`язань по виплаті страхового відшкодування Відповідачем замість діючої страхової компанії. 21.10.2020 року позивачем було подано уточнену позовну заяву до [PERSON] , Приватного акціонерного товариства «Європейський Страховий Союз», Моторного (транспортного) страхового бюро України, про здійснення виплат страхового відшкодування шкоди, спричиненої в результаті дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до уточнень, позивач просила стягнути з [PERSON] , як з винуватця ДТП, суму завданих збитків, а також стягнути з МТСБУ граничну суму виплати потерпілим замість СК «Європейський Страховий Союз» у сумі 6000 грн. На підтвердження позовних вимог зазначила, що після завдання її транспортному засобу шкоди, вона зверталась як до страхової компанії винуватця ДТП - СК «Європейський Страховий Союз» так і до МТСБУ для виплати страхового відшкодування. Звернення до МТСБУ було викликано тим, що СК «Європейський Страховий Союз» була 29.08.2017 р. позбавлена ліцензії на здійснення страхової діяльності розпорядженням Нацкомфінпослуг за №3620. В грудні 2016 року, рішенням Президії МТСБУ було зобов`язано дирекцію МТСБУ здійснювати виплати потерпілим за зобов`язаннями колишніх членів МТСБУ, по відношенню до яких не здійснюється процедури ліквідації (банкрутства), за рахунок їх базових гарантійних внесків у фонді захисту потерпілих МТСБУ. У зв`язку із цим рішенням президії МТСБУ від 22 березня 2018 року (протокол №418/2018) затверджено граничну суму виплати потерпілим за договорами ОСЦВП, укладеними з СК Європейський страховий союз, яка становить 6000 грн. Оскільки, Позивач реалізувала своє право на звернення до МТСБУ, надіславши двідчі заяви на виплату страхового відшкодування ПрАТ «Європейський Страховий Союз» за даним страховим випадком, додавши необхідні документи, але МТСБУ відмовило ії у виплаті, вважає, що таким чином було порушено її права. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29 грудня 2020 року уточнену позовну заяву було прийнято до розгляду. 17.02.2021 року від МТСБУ надійшли письмові пояснення, відповідно до яких зазначено правове обґрунтування щодо заперечень у задоволенні уточнених позовних вимог. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] , представник відповідача МТСБУ та ПРАТ «Європейський Страховий союз» в судове засідання не з`явились, будучи повідомленими про дати судового засідання належним чином. В матеріалах справи наявна заява в якій представник відповідача МТСБУ просить проводити розгляд справи за його відсутністю. Суд, заслухавши думку позивача, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 09.10.2017 р. о 12:08 год. за адресою: м. Дніпро, вул. Н.Алексєєнко, буд 74, сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів Mitsubishi Pajero, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням позивача, та «FORD», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . В результаті ДТП автомобіль Mitsubishi Pajero, д.н.з. [NUMBER] , отримав механічні пошкодження. Відповідно до Постанови Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 22.11.2017 [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП по факту ДТП 09.10.2017. Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до Висновку № 5019 вартість матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля Mitsubishi Pajero , державний реєстраційний номер [NUMBER] , пошкодженого в наслідок ДТП, становить 47 877,06 грн. Відповідно до Квитанції № 5019 від 10.10.2017 позивачем сплачено 2500 грн. за експертне дослідження № 5019. Відповідно до Квитанції № 17194 від 09.10.2017 позивачем сплачено 800 грн. за евакуацію авто Mitsubishi Pajero [NUMBER] . Відповідно до Квитанції № 1164 від 09.10.2017 позивачем сплачено 120 грн. за зберігання авто Mitsubishi Pajero [NUMBER] . Згідно Квитанції к ПКО №0000003271 від 28.11.2017, Заказу-наряду, Рахунку на оплату, Акту виконаних робіт від 17.11.2017 р., позивачем сплачено 47722 грн. за ремонт автомобіля Mitsubishi Pajero [NUMBER] . Згідно з частиною першою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до частини другої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, необхідно мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. За загальним правилом майнова шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України). Тобто, відповідальність за шкоду несе безпосередньо боржник - особа, яка завдала шкоди. Така особа відповідно до частини другої статті 1192 ЦК України має відшкодувати завдані збитки у повному обсязі, розмір яких визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Разом з тим, відповідно до Полісу №АМ589437 цивільно-правова відповідальність власника FORD SZAV50 станом на 09.10.2017 р. була застрахована у ПРАТ «Європейський Страховий союз». Франшиза - 1000 грн.. 10.10.2017 та 11.10.2017 року Позивач звернулась з повідомленнями про ДТП до СК «Європейський страховий союз» за адресою юридичної реєстрації. Страхування це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»). За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України). Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України). Розрізняють добровільну та обов`язкову форми страхування (стаття 5 Закону України «Про страхування»). Добровільним може бути, зокрема, страхування наземного транспорту (пункт 6 частини четвертої статті 6 Закону України «Про страхування»). Втім, законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування) (частина перша статті 999 ЦК України). Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 вказаного Закону). Відповідно до статті 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, завдану майну потерпілих, становить 50 000,00 грн. на одного потерпілого. Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені у договорі страхування. Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди майну третьої особи. Статтями 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди. При цьому, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Підпункт 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 вказаного Закону у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально. Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку, обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Відповідний висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 11 грудня 2019 року в справі №286/1643/18, провадження №61-11107св19. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. Саме такий правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц. Зазначеним судовим рішенням Велика Палата Верховного Суду відступила від правового висновку Верховного Суду України, відповідно до якого право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним, і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована, визнавши, що наведений правовий висновок не відповідає змісту та сенсу чинного законодавства. Отже, у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. За таких обставин, у разі, якщо позивач (особа, якій завдана шкода) не звертався до страховика відповідача (завдавач шкоди) та не отримував його відмову у виплаті страхового відшкодування, а пред`явив відразу вимогу до особи, відповідальної за шкоду, то відсутні передбачені законом підстави для задоволення його позовних вимог. Зазначене відповідає правовим висновкам, викладеним у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 січня 2019 року, справа №640/12615/15-ц, провадження №61-31141св18; у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 жовтня 2019 року, справа № 369/8675/16-ц, провадження № 61-25447св18; у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 листопада 2019 року, справа №759/9261/15-ц, провадження №61-15093св18. Отже, зобов`язаною особою внаслідок заподіяних позивачу у результаті дорожньо-транспортної пригоди збитків, є страховик відповідача. Таким чином, враховуючи те, що цивільно-правова відповідальність відповідача на час настання страхового випадку була застрахована в Приватному акціонерному товаристві «Європейський Страховий Союз», позивач мав самостійно звернутись до страхової компанії з вимогою про виплату страхового відшкодування за полісом в тому числі і в судовому порядку. Позивачем не надано доказів, що у Приватному акціонерному товаристві "Європейський Страховий Союз " не виникає обов`язок з виплати страхового відшкодування. Визначення різниці між фактичним розміром шкоди та розміром страхового відшкодування, яка підлягає стягненню з винної особи, можливо лише після здійснення страховиком виплати страхового відшкодування. Непред`явлення вимоги до страховика, який має відшкодувати шкоду відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», є підставою для відмови у позові до особи, яка завдала шкоди. Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81, 82 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків,встановлених цим Кодексу. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч.4 ст.77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2 ст.78 ЦПК України). Суд звертає увагу, що ПрАТ «Європейський Страховий Союз» на даний час не ліквідовано, позивач не надав доказів стосовно відмови йому у виплаті суми страхового відшкодування чи звернення його до суду з відповідним позовом до страховика. Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності; встановивши вину відповідача [PERSON] у спричиненні матеріальної шкоди позивачу під час ДТП; встановивши, що у даній справі позовні вимоги до ПрАТ «Європейський страховий союз» не заявлені; враховуючи, що позивачем не надано суду доказів, що у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування позивачу, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, - суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача франшизи у сумі 1000,00 грн., яка не підлягає відшкодуванню страховою компанією, відповідно до змісту ст. 12 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"; в задоволенні іншої частини позовних вимог необхідно відмовити. Щодо позовних вимог до МТСБУ про стягнення граничної суми виплати потерпілим замість СК «Європейський Страховий Союз» у сумі 6000 грн., суд зазначає наступне. 11.10.2017 року Позивач звернулась з повідомленнями про ДТП до МТСБУ. 31.10.2017 від МТСБУ надійшла відповідь на повідомлення про ДТП за №3.1.-05/27307, згідно якого позивачу було роз`яснено, що цивільна відповідальність транспортного засобу винуватця ДТП - FORD SZAV50 була застрахована у ПРАТ «Європейський Страховий союз» та запропоновано звернутись за відшкодуванням до страхової компанії. Відповідно до інформації з офіційного сайту МТСБУ від 24.11.2017 розташоване оголошення про виплату МТСБУ за зобов`язаннями - ПРАТ «Європейський Страховий союз». Період прийняття документів на виплату зазначено з 01.12.2017 р. до 28.02.2018 р.. 07.10.2020 Позивач повторно звернулась до МТСБУ з повідомленням про ДТП та порханням відшкодувати завдану ДТП шкоду. 16.10.2020 від МТСБУ надійшла відповідь на повторне повідомлення про ДТП, згідно якого позивачу було роз`яснено про відсутність правових підстав для виконання зобов`язань діючої страхової компанії - ПРАТ «Європейський Страховий союз». Так, відповідно до положень пп. «г» п.41.1 ст.41 ЗУ Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння, зокрема: у разі недостатності коштів та майна страховика - учасника МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований, для виконання його зобов`язань за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Станом на час розгляду справи в суді першої інстанції були відсутні докази банкрутства чи ліквідації ПАТ «Європейський страховий Союз». Сам по собі факт здійснення МТСБУ окремих виплат за зобов`язаннями ПАТ «Європейський страховий Союз», на який посилається [PERSON] у позові свідчить тільки про припинення асоційованого членства страхової компанії у МТСБУ, а не про ліквідацію страховика позивача. Тому правильним є висновок, що у МТСБУ відсутній обов`язок здійснювати всі виплати за зобов`язаннями ПАТ «Європейський страховий Союз». При цьому, відповідно до розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг № 2446 від 28 вересня 2016 року Президії МТСБУ рекомендовано розглянути питання про здійснення виплат за рахунок коштів базового гарантійного внеску страховиків до Фонду захисту потерпілих у ДТП. Враховуючи рекомендації Національної комісії 22 березня 2018 Президією МТСБУ було затверджено граничну суму виплати страхового відшкодування на одного потерпілого за договорами внутрішнього страхування, укладеними ПрАТ «Європейський страховий союз» у розмірі 6000 гривень. Прийом документів потерпілих у ДТП за зобов`язаннями СК «Європейський страховий союз» здійснювався з 1 грудня 2017 року по 28 лютого 2018 року. В подальшому, 26 березня 2018 року МТСБУ розпочала здійснювати виплати, зазначена інформація була розміщена на сайті МТСБУ, проте, позивач у визначений МТСБУ термін з відповідною заявою не зверталась. Вказана обставина не заперечується і позивачем у судовому засіданні. В даному випадку МТСБУ здійснювало виплати за страховими випадками за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладених страховиком, який припинив членство в МТСБУ, але по відношенню до якого не здійснюється процедура банкротства чи ліквідації, виплати здійснювалися на підставі розпорядження № 2446 від 28 вересня 2016 року. На відміну від вказаних виплат, проведення регламентних виплат, в порядку, передбаченому ЗУ Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є обов`язком МТСБУ. Враховуючи викладене, а також відсутність обґрунтованих підстав та відповідних мотивів щодо стягнення з МТСБУ матеріальної шкоди на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів в розмірі 6000 грн., суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову в цій частині. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача пропорційно задоволеним вимогам підлягають стягненню судові витрати з оплати судового збору у розмірі 951,80 гривень, які складаються з наступного: 111,00 гривень - направлення кореспонденції; 840,80 гривень - судовий збір.

Outcome: partial