Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-05 00:00:00

Головний лікар Хмельницької обласної психіатричної лікарні № 1 звернувся до суду з заявою про госпіталізацію до психіатричного закладу в примусовому порядку [PERSON] посилаючись на те, що він страждає на тяжке психічне захворювання, становить загрозу для себе та оточуючих, є некритичним до власного стану, а тому його лікування можливе тільки в умовах стаціонару. Представник ХОПЛ №1 у судовому засіданні заяву підтримав, зазначив, що [PERSON] с траждає на гострий поліморфний розлад з симптомами шизофренії, внаслідок чого він конфліктний, імпульсивний, непередбачуваний, вичурний в поведінці, виказує маячні ідеї різного змісту, відмічаються слухові галюцинації, психічні автоматизми, негативістичний, асинтонний, відмовляється від їжі, до стану не критичний. Згоди на госпіталізацію не надає. Амбулаторне лікування вважає неможливим внаслідок некритичності [PERSON] до власного стану. Зазначив, що орієнтовний термін лікування становить близько трьох місяців. [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти госпіталізації до психіатричного закладу, посилаючись на відсутність захворювання. Прокурор не заперечує проти задоволення заяви про госпіталізацію хворого. Заслухавши пояснення представника лікарні, вислухавши думку прокурора, дослідивши матеріали справи, суд вважає заяву такою, що підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до п. 99 рішення ЄСПЛ від 17.04.2014 р. у справі «[PERSON] проти України» (заява№50264/08), п. 73 рішення ЄСПЛ від 05.06.2014 р. у справі «Акопян проти України» (заява №12317/06), згідно з практикою Суду особа не може бути позбавлена волі як «психічно хвора», якщо не дотримано трьох нижченаведених мінімальних умов: по-перше, має бути достовірно доведено, що особа є психічно хворою; по-друге, психічний розлад повинен бути такого виду або ступеня, що слугує підставою для примусового тримання у психіатричній лікарні; по-третє, обґрунтованість тривалого тримання у психіатричній лікарні залежить від стійкості такого захворювання (див. вищезазначене рішення у справі «Вінтерверп проти Нідерландів»(Winterwerp v. the Netherlands), п. 39; рішення у справі «Варбанов проти Болгарії» (Varbanov v. Bulgaria), заява № 31365/96, п. 45, ЄСПЛ 2000-Х, та рішення у справі «Штукатуров проти Росії» (Shtukaturov v. Russia), п. 114).Відповідно до\~ст.\~14\~Закону України\~"Про\~психіатричну допомогу"\~особа,\~яка страждає\~на психічний\~розлад,\~може бути\~госпіталізована до\~закладу з\~надання психіатричної\~допомоги без\~її усвідомленої\~письмової згоди\~або без\~письмової згоди\~її законного\~представника,\~якщо \~її обстеження\~або лікування\~можливі лише\~в стаціонарних\~умовах,\~та при\~встановленні в\~особи тяжкого\~психічного розладу,\~внаслідок чого\~вона:\~ вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Судом встановлено, що 04.02.2019 р. [PERSON] був доставлений в ХОПЛ №1 за направленням лікаря швидкої допомоги за заявою матері. Комісія лікарів-психіатрів, яка оглянула хворого 05.02.2019 р., прийшла до висновку про необхідність його госпіталізації у психіатричний стаціонар та діагностувала захворювання як гострий поліморфний розлад з симптомами шизофренії. Посилання [PERSON] на відсутність захворювання суд розцінює як некритичність до власного стану. Встановлення психічного захворювання не належить до компетенції суду, при цьому, у суду відсутні підстави ставити під сумнів висновок лікарів психіатрів від 05.02.2019 р. та дані медичної карти стаціонарного хворого № 938. Посилання представника лікарні на те, що особа становить небезпеку для оточуючих, не доведено належними доказами. Натомість, показами свідків [PERSON], [PERSON] підтверджується, що будучи збудженим, конфліктним і непередбачуваним, реальної агресії [PERSON] не виявляв. Натомість, показами цих свідків підтверджується, що особа становить небезпеку для себе, оскільки внаслідок психічного захворювання хибно сприймає дійсність та під приводом розвитку фізичного тіла відмовляється від прийому їжі по декілька днів. [PERSON] в судовому засіданні визнав, що при зрості 172 см. має вагу 59 кг. Також свідки ствердили, що [PERSON] періодично зникає у невідомому напрямку на декілька днів, засинає у непризначених для цього місцях, що становить загрозу для нього. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви головного лікаря ХОПЛ № 1 та госпіталізації [PERSON] в психіатричний стаціонар в примусовому порядку, як особи, що становить небезпеку для себе. Водночас, представником лікарні не доведено обгрунтованості запропонованого строку лікування, у звязку із чим заяву слід задовольнити частково. Згідно із ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі ст. 14, 17, 22 Закону України "Про психіатричну допомогу",

Outcome: partial