Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-16 00:00:00

В листопаді 2014 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПрАТ "Бліц-Інформ" про стягнення середньої заробітної плати за час затримки розрахунку. Вказував на те, що він працював у відповідача на посаді з жовтня 2005 р. по травень 2006 р. В подальшому його було звільнено, але, відповідно до Листа відповідача від 06.06.2014 р., позивач дізнався, що розрахунку з ним при звільнені не відбулося - заборгованість по заробітній платі становить 42 грн. 72 коп. Оскільки ПрАТ "Бліц-Інформ" належні до виплати позивачу кошти не сплачено до теперішнього часу, [PERSON] просить суд стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за весь час затримки розрахунку в розмірі 21 039 грн. 90 коп. В подальшому позивач збільшив позовні вимоги та просив суд стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку в розмірі 21 610 грн. 36 коп. В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав в повному обсязі, наполягав на їх задоволенні. Представники відповідача позов не визнали, стверджували про ухилення позивача від своєчасного отримання розрахунку та трудової книжки, відсутність вини підприємства у несвоєчасному розрахунку. Вислухавши пояснення представників сторін, свідка, дослідивши надані докази, суд встановив наступне. [PERSON] згідно Наказу № 542-п від 19.10.2005 року був прийнятий на роботу системним адміністратором Миколаївського філіалу Приватного акціонерного товариства «Бліц-Інформ» з режимом роботи 4 години на день. 30.05.2006 року від директора Миколаївського філіалу надійшла службова записка щодо необхідності вирішення питання про продовження трудових відносин із [PERSON], який був відсутній на роботі з 10.05.2006 року без поважних причин. Про відсутність [PERSON] на роботі з 10.05.2006 року було складено відповідний Акт. Рекомендованим Листом від 09.06.2006 року [PERSON] було попереджено про те, що у разі ненадання до 14.07.2006 року документів, які б підтвердили законність його відсутності на роботі з 10.05.2006 року, він буде звільнений 18.07.2006 року за прогул без поважних причин, згідно п.4 ст.40 КЗпП України . Крім того, запропоновано прибути 18.07.2006 року в Миколаївський філіал для отримання копії наказу про звільнення, трудової книжки та розрахункових коштів. Згідно повідомлення про вручення поштового відправлення, лист [PERSON] було отримано особисто 01.07.2006 року. Згідно Наказу № 369-п від 18.07.2006 року [PERSON] було звільнено згідно п. 4 ст.40 КЗпП України (за прогули без поважних причин). [PERSON] за трудовою книжкою не з'явився, розрахункові кошти у розмірі 42 грн.72 коп. були депоновані. Протягом усіх років підприємство відображало ці кошти у фінансовій звітності філіалу, на численні телефонні та особисті запрошення прийти для їх отримання, [PERSON] не реагував. Востаннє Листом за вих. № 80 від 06.06.2014 року [PERSON] було запропоновано прийти для отримання коштів. Цей лист [PERSON] було вручено 14.06.2014 року та кошти він отримав власноруч 27.08.2014 року, згідно видаткового касового ордеру. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Оскільки [PERSON] в день звільнення не працював, на листи, телефонні дзвінки та повідомлення не реагував, згідно письмових доказів та пояснень свідка у судовому засіданні, розрахункові кошти були йому сплачені в день звернення. Відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Проте, обставини, які б свідчили про наявність вини підприємства у не проведені розрахунку при звільненні [PERSON] - відсутні. Належних та допустимих доказів зворотнього позивачем не було надано суду. Враховуючи вищевикладене суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] не обґрунтовані та не підлягають задоволенню. Згідно ст. 88 ЦПК України з позивача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі ст. ст. 116, 117 КЗпП України,

Outcome: approved