Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-21 00:00:00

В серпні 2016 року позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що вона є власником будинку [ADDRESS] на підставі свідоцтва про правона спадщину. Відповідач зареєстрований у спірному будинку з 1977 року, але з 2001 року в будинку не проживає, забрав свої речі та пішов. У добровільному порядку відповідач не припинив свою реєстрацію у будинку, чим порушує права позивача, як власника, вона позбавлена можливості оформити субсидію на комунальні послуги, утримує сина інваліда, тому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням у спірному будинку. Позивач в судовому засіданні надала пояснення, аналогічні викладеним у позові. Зазначила, що відповідач її рідний брат, вже уходив з будинку у 1998 році, вони ще за життя їх батька його шукали, він повернувся, та знову в 2001 році пішов з будинку. Перешкод для проживання та користування будинком не чинили відповідачу, будинок відповідач залишив добровільно. Останнє місце де він проживав, це у його приятеля по [ADDRESS] Відносин не підтримують. Наполягала на задоволені позову. Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих суду підстав, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином та у встановленому законом порядку, що підтверджується поштовими відправленнями. Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] суду пояснили, що відповідач це рідний брат позивача та вже більш 15-ти років у спірному будинку не проживає, речі його відсутні, де проживає відповідач їм не відомо, речей його в будинку не має, перешкоди позивач йому для проживання не чинила . З огляду на те, що в матеріалах справи досить даних про права та обов'язки сторін, справа розглянута у відсутності відповідача при заочному розгляді, що не суперечить вимогам ст. 224 ЦПК України. Заслухавши позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку щодо задоволення позовних вимог. Судом встановлено, що позивач є власником будинку [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину від 15.12.2000 року, посвідченого Першою маріупольською державною нотаріальної конторою. Згідно домової книги будинку [ADDRESS] у будинку зареєстровані позивач [PERSON], відповідач [PERSON] з 1977 року. Відповідно до акту, складеного КСН "Новоселівка" від 22.08.2016 року у будинку [ADDRESS] зареєстрований [PERSON] с 1977 року та не проживає у будинку з 2001 року. Відповідно до вимог ч.2 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Та відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 1 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд тв. Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до вимог ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Однією з підстав для зняття з реєстрації є позбавлення права користування жилим приміщенням відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування, вільний вибір місця проживання в Україні" Аналізуючи наведені норми законодавства та обставини, встановлені по справі, покази свідків, суд приходить до висновку, що відповідач, як особа, що понад п'ятнадцять років у спірному будинку не проживає, права власності на будинок не має, втратив право користування спірним будинком, тому позовні вимоги про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням підлягають задоволенню.

Outcome: approved