Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-05 00:00:00

До суду звернувся Позивач [PERSON] з вищевказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що працював в умовах, які характеризувались перевищенням гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища на підприємстві відповідача 19 років та 7 місяців. У червні 2016 року рішенням ЛЕК Українського науково-дослідного інституту промислової медицини позивачу було встановлене професійне захворювання: вібраційна хвороба другої стадії від дії загальної вібрації з церебрально периферичним ангіодистонічним синдромом, ускладненим гіпертонічною хворобою 1 ст., 2 ст., СН 0-1 ст. Ризик 2, у поєднанні з вираженою полірадикулонейропатією (L5,S1,C6,C7), двобічним плечолопатковим періатрозом (ПФС другого ст.), остеоартрозом в поєднанні з періартрозом, ліктьових (ПФ першого-другого ст.) і колінних (ПФ другого ст.) суглобів, деформуючим артрозом дрібних суглобів кистей, трофічними порушеннями. Хронічне обструктивне захворювання легень першої ст. (пиловий бронхіт першої ст., емфізема легенів першої ст.), група А, ЛН першого ст. По факту професійного захворювання було проведено розслідування комісією створеною на підприємстві, про що був складений акт розслідування професійного захворювання. За висновком МСЕК позивачу була встановлена втрата професійної працездатності у розмірі 60% та третя група інвалідності. Через професійні захворювання доводиться постійно зазнавати моральних та фізичних страждань, змінилися його образ та якість життя, так як повне одужання позивача неможливе, і перспектива в майбутньому переносити болі, постійно лікуватись спричиняє йому моральні страждання. Моральну шкоду Позивач оцінює в 145000,00 грн. На підставі викладеного просить суд стягнути з відповідача заподіяну моральну шкоду 145000,00 грн. без утримання податку з доходів фізичних осіб. У судовому засіданні представник позивача [PERSON], підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просила суд їх задовольнити. Представник відповідача ПАТ «АрселорМіттал [PERSON] Ріг» - [PERSON] надала до суду письмові заперечення та просила суд відмовити у задоволені позовних вимог Позивача у повному обсязі Вислухавши думку сторін, вивчивши письмові матеріали справи, оцінивши у сукупності докази, надані сторонами в обґрунтування своїх вимог та заперечень, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає частковому задоволенню, за таких підстав. Судом встановлено, що відповідно до записів, які містяться в трудовій книжці, Позивач працював на підприємстві Відповідача на посаді слюсаря з ремонту автомобілів, водія автотранспортних засобів в карєрі, «Ново-Криворізький гірничо-збагачувальний комбінат» (нині ПАТ «АрселорМіттал [PERSON] Ріг») з 13.08.1982 року 14.03.2002 року, у подальшому працював на ПрАТ "ПівнГЗК", на посаді водія автотранспортних засобів, звільнений 23.07.2015 року за власним бажанням (а.с. 26-30). Відповідно до виписок-епікризів, та виписок з медичної карти стаціонарного хворого [PERSON], йому поставлений діагноз: вібраційна хвороба другої стадії від дії загальної вібрації з церебрально периферичним ангіодистонічним синдромом, ускладненим гіпертонічною хворобою 1 ст., 2 ст., СН 0-1 ст. Ризик 2, у поєднанні з вираженою полірадикулонейропатією (L5,S1,C6,C7), двобічним плечолопатковим періатрозом (ПФС другого ст.), остеоартрозом в поєднанні з періартрозом, ліктьових (ПФ першого-другого ст.) і колінних (ПФ другого ст.) суглобів, деформуючим артрозом дрібних суглобів кистей, трофічними порушеннями. Хронічне обструктивне захворювання легень першої ст. (пиловий бронхіт першої ст., емфізема легенів першої ст.), група А, ЛН першого ст. Та зазначено, що це захворювання є професійним. (а.с.11-24). Відповідно до акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 21 липня 2016 року, причиною виникнення у Позивача професійного захворювання є: тривала дія шкідливих факторів виробничого середовища на організм робочого, недосконалість технології, механізмів, робочого інструменту, стаж роботи за професією 33 роки 1 місяць 6 днів, в умовах впливу шкідливих факторів - 13 років 7 місяців 23 дня. Осіб, які порушили законодавство про охорону праці, гігієнічні регламенти і нормативи не встановлено через тривалий час роботи в умовах дії шкідливих факторів. (а.с.4-8). Як вбачається з санітарно-гігієнічної хврактеристики умов праці від 03.06.2015 року за вих. № 2/2-11-3/2223, умови праці [PERSON] за концентрацією аерозолю переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони відносяться до 3 класу 2 ступеня шкідливості (а.с.34-37). Згідно медичного висновку лікарсько-експертної комісії спеціалізованого профпатологічного лікувально-профілактичного закладу про наявність професійного характеру захворювання від 07.06.2016 року за № 817, захворювання Позивача професійне (а.с. 10-11). Як вбачається з виписки із акта огляду МСЕК про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності від 06.10.2016 року серії 12 ААА № 043188 позивачу [PERSON] первинно встановлено втрату професійної працездатності 60 %, та третю групу інвалідності (а.с.9). Як вбачається з форми індивідуальної програми реабілітації інваліда, що видається медико-соціальними експертними комісіями № 592 від 06.10.2016 року Позивачу рекомендовано: нагляд лікарів, щорічні курси реабілітації, оздоровлення в санаторії-профілакторії, санаторно-курортне лікування, відновна терапія (а.с.38-39). Ураховуючи наведене, суд вважає, що самим фактом втрати Позивачем професійної працездатності у зв'язку з професійним захворюванням, яке виникло через тривалу роботу в умовах тривалої дії шкідливих факторів виробничого сеередовища на організм робочого, недосконалість технології, механізмів, робочого інструменту, йому спричинена моральна шкода, яка згідно ст. 237-1 КЗпП України \~має бути відшкодована за рахунок відповідача. За таких обставин, вимоги Позивача до ПАТ «АрселорМіттал [PERSON] Ріг» є обґрунтованими і не суперечать чинному законодавству. Представник відповідача ПАТ «АрселорМіттал [PERSON] Ріг», з урахуванням ст.ст. 57-61 ЦПК України, не надав суду доказів на спростування тверджень Позивача та на обґрунтування своїх заперечень проти позову. З урахуванням встановлених судом обставин та наданих в порядку ст. 60 ЦПК України доказів, суд вбачає наявність спричинення позивачу моральної шкоди. Наявність професійного захворювання у Позивача також підтверджується зібраними у справі доказами, зокрема наданими виписними епікризами та виписками з медичних карток стаціонарного хворого, з яких убачається, що Позивач з приводу отриманих професійних захворювань неодноразово проходив стаціонарне та амбулаторне лікування в закладах охорони здоровя. Відповідно медичних документів Позивачу рекомендовано: спостереження у лікаря невролога до 2-х раз на рік, обстеження в «НИИ ПМ.ЛФТ» до двох тижнів, курси медичних препаратів 2-3 рази на рік, санаторно-курортне лікування. (а.с.12-25). Статтею 237-1 КЗпП України передбачається відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають \~він нього додаткових зусиль для організації свого життя. Як зазначено у Рішенні Конституційного Суду №20-рп/2008 від 08.10.2008року, положеннями пункту 1, абзацу третього пункту 5, пункту 9, абзацу третього пункту 10, \~пункту 11 розділу I Закону № 717-V скасовано право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції Закону № 1105-XIV. Проте Конституційний Суд України вважає, що саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки \~статтею 1167 ЦК України та статтею 237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Відповідно до\~статті 23 ЦК України\~особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. За таких обставин, відповідальність за шкоду, завдану Позивачу, покладено саме на роботодавців. Позивачем втрачена професійна працездатність в результаті трудової діяльності на підприємстві відповідача, йому спричинена моральна шкода. При цьому, суд враховує, що відповідно до вимог ч.1 ст.6, ст.13 Закону України Про охорону праці обов'язок створити безпечні умови праці покладено на роботодавця. Крім того, статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. При цьому, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Відповідно до п.13 постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року (з відповідними змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної /немайнової/ шкоди» роз'яснено, що судам необхідно враховувати те, що відповідно до ст.237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (у тому числі й виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної/немайнової/шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. З урахуванням наведеного суд вважає, що спір про відшкодування моральної шкоди працівникові, завданої професійним захворюванням, повинен вирішуватися на підставі норм КЗпП України при доведеності виконанням робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах (ст.153 КЗпП України) та інших юридично важливих обставин. Зазначений спір є спором, що виникає із трудових правовідносин. З врахуванням викладених обставин справи, суд вбачає наявність спричинення Позивачу моральної шкоди, яку йому повинен відшкодувати Відповідач ПАТ «АрселорМіттал [PERSON] Ріг», як власник підприємства, яке не створило працівнику безпечні умови праці, що підтверджується актом форми П-4 від 21.07.2016 року, що призвело до ушкодження його здоров'я на виробництві, та моральних страждань потерпілого. У судовому засіданні встановлено, що при виконанні трудових обов'язків здоров'ю Позивача була заподіяна шкода, він отримав професійне захворювання, втратив працездатність в розмірі 60% та отримав третю групу інвалідності. Позивач переносить щоденно фізичний біль та моральні переживання. При вказаних обставинах суд вважає, що наслідками отриманого професійного захворювання, Позивачеві порушено звичайний життєвий ритм, нормальні життєві зв'язки, у звязку з чим останній переносить моральні страждання та переживання. Беручи до уваги, що обставини, викладені в позові, знайшли документальне \~підтвердження, встановлений факт спричинення моральної шкоди, суд вважає, що заподіяна \~моральна \~шкода підлягає часткової \~компенсації. Оцінивши в сукупності всі докази у справі, суд вважає доведеним спричинення Відповідачем ПАТ «АрселорМіттал [PERSON] Ріг» Позивачеві шкоди здоровю, провину відповідача в її спричиненні та причинно-наслідковий звязок між винною поведінкою відповідача та настанням у Позивача негативних наслідків, а звідси й завдання йому моральної шкоди. Обговорюючи розмір відшкодування моральної шкоди, в рамках заявлених позовних вимог, з врахуванням встановлених судом обставин характеру спричиненої шкоди, тривалість часу роботи в умовах фізичного перевантаження на підприємстві Відповідача, а саме у період з серпня 1982 року по березень 2002року, тобто більш ніж 19 років, у порівнянні з іншими роботодавцями (ПАТ "ПівнГЗК"), та виходячи з міркувань розумності, виваженості та справедливості, суд вважає можливим стягнути на його користь з ПАТ «АрселорМіттал [PERSON] Ріг» - 40000,00 гривень, що буде відповідати тим стражданням і переживанням, які Позивач переживав протягом тривалого часу та які переносить на теперішній час. Обґрунтовуючи розмір моральної шкоди, що підлягає стягненню з відповідача, суд виходить із того, що вина Відповідача у спричинені моральної шкоди доведена, тривалість трудових відносин, що мали місце між сторонами у справі та ступінь втрати працездатності, і Відповідач має нести відповідальність за не створення безпечних умов на робочому місці. Згідно ст. 5 Закону \~України «Про \~судовий \~збір» Позивач \~звільнений \~від \~сплати \~судового збору. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи викладене,

Outcome: partial