Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить: скасувати наказ про скорочення № 342к від 26.06.2015 року; поновити її на посаді юрисконсульта ПАТ по газопостачанню та газифікації Сумигаз в м. Конотопі; зобов'язати ПАТ Сумигаз анулювати записи про скорочення в трудовій книжці; стягнути з ПАТ Сумигаз заробітну плату за час вимушеного прогулу з 26.06.2015 року по день винесення рішення у справі. Свої вимоги обгрунтовує тим, що з 22.06.2001 року працювала в Конотопському управлінні по експлуатації газового господарства на посаді юрисконсульта по безстроковому трудовому договору. З квітня 2009 року вона знаходилася у відпустці в зв'язку з вагітністю та пологами. 28.06.2009 року в неї народилася дитина і після закінчення терміну дії лікарняного листа, в серпні 2009 року пішла у відпустку по догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку, а потім у відпустці по догляду за дитиною до 6 років у відповідності до медичних висновків. 22.06.2012 року вона вийшла з відпустки та приступила до роботи. 02.07.2012 року її було попереджено, що посада юрисконсульта скорочується з 03.09.2012 року, що погоджено зборами профспілки, які відбувалися за її відсутності. 22.08.2012 року вона згідно медичного висновку пішла у відпустку по догляду за дитиною до досягнення 6 років. Надалі, їй не відомо, чи скоротили посаду юрисконсульта 03.09.2012 року чи ні. Але 01.11.2014 року її було переміщено без відома на посаду юрисконсульта ПАТ Сумигаз, про що є відповідний запис у трудовій книжці, про цей факт їй стало відомо 12.06.2015 року. 26.06.2015 року за її заявою було перервано відпустку по догляду за дитиною до досягнення 6 років. В цей же день, їй було повідомлено, що вільних посад юрисконсультів не має, та надано пропозиції щодо можливого працевлаштування. Також у повідомленні було зазначено, що в разі незгоди її попереджають про майбутнє скорочення 26.06.2015 року. Ознайомившись з пропозиціями, вона не знайшла жодної посади, яка б відповідала її кваліфікації, а тому відмовилась, про що власноручно повідомила. Наказом № 342к від 26.06.2015 року її було звільнено зі скороченням штатів згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України. Вважає, що при її звільненні не були дотримані норми чинного законодавства, а саме: відповідні дії про скорочення не належно задокументовано, без згоди профспілкового комітету, без повідомлення, що направляють виборному органу первинної профспілкової організації про заплановане скорочення, без рішення комісії (якщо таку створено для визначення переважного права на залишення на роботі), без повідомлення працівника про звільнення за його підписом за 2 місяці. Також грубо були порушені вимоги ч. 1,2 ст. 42, ст. 184 КЗпП України. У разі незаконного звільнення з роботи працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Одночасно з цим повинно бути вирішене питання про виплату йому середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Середній заробіток за час вимушеного прогулу на день звернення до суду з позовом вказаний у розрахунковому листку та становить 3 587 грн. 24 коп. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просить їх задовольнити. Представник відповідача: Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Сумигаз» за довіреністю [PERSON] проти позовних вимог заперечує в повному обсязі, при ухваленні рішення просить врахувати письмові заперечення, просить в задоволенні позовних вимог відмовити. Представник третіх осіб: голови правління Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Сумигаз» [PERSON], начальника Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Сумигаз» Конотопське управління по експлуатації газового господарства [PERSON] за довіреністю [PERSON] проти позовних вимог заперечує та пояснила, що звільнення [PERSON], юрисконсульта ПАТ Сумигаз було проведено згідно чинного законодавства про працю України, в суворій відповідності з вимогами, що ставляться до розірвання трудового договору на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України, просить в задоволенні позовних вимог відмовити. Суд, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст.. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] була прийнята на роботу до Конотопського управління по експлуатації газового господарства Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Сумигаз з 22.06.2001 року на посаду юрисконсульта по безстроковому трудовому договору (а.с. 57,58). З серпня 2009 року по 22.06.2012 року перебувала у відпустці по догляду за дитиною до 3 років. Рішенням Правління Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Сумигаз» від 27.06.2012 року було визначено перспективні принципи побудови організаційної структури ПАТ Сумигаз, в п. 3 якого визначено принцип проведення змін в організації виробництва та праці товариства за напрямом централізації адміністративного управління. Протоколом № 11 від 27.06.2012 року Правлінням ПАТ Сумигаз прийнято рішення про впровадження принципів централізації управління на основі дослідження змін в організаційній структурі Конотопського управління по експлуатації газового господарства ПАТ Сумигаз. Зазначеним рішенням Правління ПАТ Сумигаз доручило начальнику Конотопського управління по експлуатації газового господарства ПАТ Сумигаз [PERSON] впровадити зміни організаційної структури Конотопського управління по експлуатації газового господарства ПАТ Сумигаз за напрямом централізації адміністративного управління у відповідності до чинного законодавства України (а.с. 169-171). На виконання рішення, прийнятого на засіданні Правління товариства 27.06.2012 року, керівництвом Конотопського управління по експлуатації газового господарства ПАТ Сумигаз 02.07.2012 року було прийнято рішення про скорочення посади юрисконсульта Конотопського управління по експлуатації газового господарства ПАТ Сумигаз (а.с. 172). 02.07.2012 року [PERSON] було попереджено про скорочення посади юрисконсульта з 03.09.2012 року та вивільнення за п. 1 ст. 40 КЗпП України (а.с.59). 07.08.2012 року була отримана згода профспілкового комітету на звільнення по скороченню штату юрисконсульта [PERSON], про що остання була повідомлена (а.с.60). З 22.08.2012 року по 22.02.2013 року, з 22.02.2013 року по 22.08.2013 року, з 22.08.2013 року по 22.02.2014 року, з 22.02.2014 року по 22.08.2014 року, з 22.08.2014 року по 22.02.2015 року, з 22.02.2015 року по 25.06.2015 року [PERSON] перебувала у додаткових відпустках без збереження заробітної плати для догляду за дитиною до 6 років (а.с. 61-66). З 01.11.2014 року на виконання рішення Наглядової ради Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Сумигаз» про ліквідацію (закриття) відокремлених підрозділів (філій) та затвердження нової організаційної структури Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Сумигаз» наказом № 184 від 17.10.2014 року в товаристві було введено нову організаційну структуру, згідно з якою: 1) ліквідовані (закриті) відокремлені підрозділи (філії) ПАТ Сумигаз, зокрема, Конотопське управління по експлуатації газового господарства, місцезнаходження: 41600 Сумська область м. Конотоп вул. Батуринська, 64; 2) створені на базі ліквідованих відокремлених підрозділів (філій) ПАТ Сумигаз виробничі структурні підрозділи, зокрема Конотопське управління по експлуатації газового господарства, місцезнаходження: 41600 Сумська область м. Конотоп вул. Батуринська, 64. Відповідно до наказу ПАТ Сумигаз № 184 від 17.10.2014 року Про впровадження нової організаційної структури 24.10.2014 року по ПАТ Сумигаз прийнято наказ № 233 від 24.10.2014 року Про скорочення штату та чисельності працівників. У зв'язку з ліквідацією Конотопського управління по експлуатації газового господарства згідно з наказом ПАТ Сумигаз № 184 від 17.10.2014 року Про впровадження нової організаційної структури, наказом ПАТ Сумигаз № 249 від 31.10.2014 року з урахуванням наказу ПАТ Сумигаз № 632 к від 01.09.2015 року позивач була переміщена в ПАТ Сумигаз з 01.11.2014 року з розташуванням робочого місця в м. Конотоп (а.с. 67-72). Про переміщення [PERSON] було повідомлено листом Конотопського управління по експлуатації газового господарства від 05.03.2015 року, направленим рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, який вона отримала 21.03.2015 року (а.с. 73, 73 зв.стор.) Згідно наказу ПАТ Сумигаз від 26.06.2015 року [PERSON], юрисконсульту ПАТ Сумигаз , було перервано відпустку для догляду за дитиною до досягнення 6-ти річного віку за її заявою (а.с. 74). 26.06.2015 року [PERSON] було повідомлено про скорочення (попередження про скорочення посади [PERSON] отримала 02.07.2012 року), одночасно було запропоновано зайняти посаду згідно додатку до пропозиції роботи. Від пропозиції [PERSON] відмовилася, про що власноручно зробила напис на зворотньому боці (а.с. 75-77). Наказом ПАТ Сумигаз № 342 к від 26.06.2015 року [PERSON], юрисконсульта ПАТ Сумигаз звільнено з роботи 26.06.2015 року у зв'язку зі скороченням штатів, згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України (а.с. 78). 26.06.2015 року ПАТ Сумигаз листом № 10/55, направленим рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, [PERSON] було повідомлено про звільнення, надіслано витяг з наказу № 342 к від 26.06.2015 року та розрахунковий листок, а також запропоновано звернутися до відділу кадрів управління з персоналу ПАТ Сумигаз для отримання трудової книжки. Вказаний лист був отриманий [PERSON] особисто 03.07.2015 року (а.с. 79, 79 зв. стор.). З довідки ПАТ Сумигаз від 22.12.2015 року вбачається, що середня заробітна плата [PERSON] станом на 26.06.2015 року становить 3 587 грн. 24 коп.(а.с. 252). Згідно з п.1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір може бути розірваний власником або уповноваженим ним органом лише у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. При цьому, у п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" роз'яснено, що розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за п.1 ст. 40 КЗпП України, суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення. Згідно ч.ч.1, 2, 3 ст. 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. Пунктом 2 ч. 1 ст. 232 КЗпП України встановлено, що безпосередньо в районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судах розглядаються трудові спори за заявами, зокрема, працівників про поновлення на роботі незалежно від підстав припинення трудового договору, зміну дати і формулювання причини звільнення, оплату за час вимушеного прогулу або виконання нижчеоплачуваної роботи, за винятком спорів працівників, вказаних у частині третій статті 221 і статті 222 цього Кодексу. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв'язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Аналізуючі зібрані по справі докази та даючи їм оцінку, суд приходить до висновку, що у відповідності до вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України щодо засад змагальності процесу і надання доказів, позивачем не надано і в судовому засіданні не здобуто доказів про те, що його звільнення відбулося з порушенням вимог трудового законодавства. Крім того, позивачем ніяким чином не спростовані доводи представника відповідача, надані ним письмові докази щодо законного обґрунтування його звільнення з роботи за п.1 ч.1 ст. 40 КЗпП України. Відповідно до ст. 64 ГК України підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників та штатний розпис. Тобто право визначати чисельність і штат працівників належить тільки власникові або уповноваженому ним органу, внесення змін у штатний розпис на свій розсуд є беззаперечним правом власника. Зазначене право включає в себе зменшити чисельність працівників певної спеціальності та кваліфікації, чисельність одних посад зменшити, здійснити вивільнення працівників, одночасно приймаючи рішення про прийняття на роботу працівників іншої спеціальності та кваліфікації, збільшити чисельність інших посад. Дослідивши раніше діючий (затверджений рішенням Правління ПАТ Сумигаз від 26.12.2011 року) і новий (затверджений рішенням Правління ПАТ Сумигаз від 28.12.2012 року) штатні розписи Конотопського управління по експлуатації газового господарства, суд приходить до висновку про дійсність факту скорочення штату Конотопського управління по експлуатації газового господарства ПАТ Сумигаз. Крім того, згідно діючого з 01.01.2015 року штатного розпису, затвердженого рішенням Правління ПАТ Сумигаз від 26.12.2014 року посади юрисконсульта Конотопського управління по експлуатації газового господарства ПАТ Сумигаз у штатному розписі ПАТ Сумигаз також не існує. Таким чином, з встановлених фактів та положень закону вбачається, що у Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Сумигаз» відбулися зміни в організації виробництва та скорочення штату працівників. Самі по собі пояснення позивача, про те що, скорочення фактично не відбулося і на посаді юрисконсульта у період з 2012 року по сьогоднішній день працює [PERSON], не можуть бути підставою для задоволення позову, оскільки вони спростовуються поясненнями представника відповідача, представника третіх осіб, копіями актів здачі-приймання виконаних робіт (а.с.180-191). Крім того, суд не приймає до уваги пояснення позивача про те, що про скорочення її попередили 26.06.2015 року, оскільки в судовому засіданні було встановлено, що про скорочення позивач була попереджена ще 02.07.2012 року та 07.08.2012 року була отримана згода профспілкового комітету на скорочення посади юрисконсульта, але в зв'язку з тим, що [PERSON] на час скорочення перебувала у відпустці для догляду за дитиною до досягнення 6-річного віку, відбулося скорочення посади, а позивача відповідно до вимог КЗпП України перемістили до ПАТ Сумигаз, про що вона також була повідомлена. Суд також критично відноситься до пояснень позивача, що при звільненні були порушені вимоги законодавства щодо переважного права на залишення її на роботі, оскільки на момент звільнення позивача посади юрисконсульта у штатному розписі Конотопського управління по експлуатації газового господарства не було передбачено взагалі, у зв'язку з чим проводити порівняльну оцінку кваліфікації та продуктивності праці працівників та надавати переважне право на залишення на роботі позивача відповідачу було не перед ким. Пояснення позивача про те, що її звільнення відбулося в зв'язку з упередженим ставлення керівництва до неї особисто, також не приймаються до уваги суду, оскільки будь-яких доказів з приводу упередженого ставлення керівництва підприємства до позивача суду не надано. До речі, суд вважає, що позивач мала можливість працевлаштуватися, враховуючи значну кількість запропонованих їй вакансій, проте не виявила бажання. Крім того, представник відповідача пояснив, що після звільнення [PERSON] було запропоновано зайняти вакантну посаду з 10.08.2015 року посаду юрисконсульта претензійного-позовного відділу юридичного управління ПАТ Сумигаз, але позивач відмовилася. Наразі можливість задоволення прохання [PERSON] про працевлаштування також розглядається товариством. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позивача було звільнено за скороченням штату у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці, пов'язаними із скороченням чисельності та штату працівників. При звільненні позивача її прав порушено не було, оскільки відповідачем дотримано процедуру такого звільнення, а тому відсутні підстави для поновлення позивача на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Outcome: dismissed