Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-20 00:00:00

в Острозький районний суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу звернулася [PERSON] Позовну заяву аргументує тим, що шлюб між нею та відповідачем був зареєстрований 03 жовтня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Острозького районного управління юстиції у Рівненській області, актовий запис №132. Від даного шлюбу вони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Вказує, що з відповідачем спільне життя у них не склалося, у них різні погляди на подружнє життя. Зазначає, що перспектив для збереження сім`ї немає, шлюб існує формально, примирення неможливе, оскільки подальше спільне життя суперечило б їх інтересам. Окрім того, відповідач веде розгульний спосіб життя. Вказуючи на те, що її спроби налагодити сімейні відносини не приносили належного результату, просить розірвати шлюб та стягнути з відповідача сплачений судовий збір, 500 грн. витрат на правничу допомогу та 1500 грн. за судовий супровід по справі. У підготовчому судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги в повному об'ємі і просить шлюб розірвати. Пояснила, що від сумісного подружнього життя у неї з відповідачем є син [PERSON]. Зазначила, що шлюбне життя з відповідачем не склалося, оскільки в них різні характери та погляди на життя, вказала, що вони зараз не підтримують подружні відносини, оскільки вже протягом тривалого часу разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Вказуючи на те, що вони не підтримують подружніх стосунків, спільного бюджету не мають, просить розірвати шлюб. Відповідач [PERSON] в підготовчому судовому засіданні позов визнав, не заперечив проти його розірвання. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. З письмових доказів, досліджених в судовому засіданні встановлено наступне. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] встановлено, що 03 жовтня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Острозького районного управління юстиції у Рівненській області, актовий запис №132, був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON], якій після реєстрації шлюбу присвоєно прізвище "[PERSON]". (а.с.4) Довідкою про склад сім'ї №107 від 22.01.2018 встановлений склад сім'ї позивача в яку окрім неї входять: її син, мати, батько, брат, племінниця, дід. (а.с.5) Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], сторони по справі мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. (а.с.6) З квитанції виданої адвокатом Максимчуком В.М. встановлено, що ним від [PERSON] отримано 500 грн. по справі про розірвання шлюбу. (а.с.15) Суд, вислухавши позивача, відповідача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, оскільки [PERSON] та [PERSON] втратили почуття любові один до одного. На даний час шлюб фактично припинено і сторони спроб відновити шлюбні відносини не роблять. Таким чином шлюб існує формально. Встановлено, що сторони разом не проживають і спільне господарство не ведеться з зазначених вище причин. Таким чином, відсутність спільного побуту між позивачем та відповідачем є свідченням формального існування шлюбу між ними. На час розгляду справи в суді, ніхто з подружжя спроб відновити шлюбні відносини не робить. Одночасно, в судовому засіданні встановлено, що сторони по справі протягом тривалого часу проживають роздільно, спроби примирення між ними не мали належного результату, а тому з цих підстав суд не бачить необхідності надати сторонам по справі строк для примирення. Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка, а відповідно до ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Судом встановлено, що між сторонами відсутні такі складові сім`ї, як спільне проживання, пов'язаність спільним побутом та почуття любові і взаємоповаги, а тому шлюб необхідно розірвати. Окрім того, як вбачається із ч.1 ст.142 ЦПК України, у разі, зокрема, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Як вбачається із ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. А відтак, з огляду на задоволення позовних вимог та повернення з державного бюджету 50 відсотків судового збору, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 320 грн. судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду із вказаним позовом. Також, позивач зазначаючи про надання їй правничої допомоги та супроводу по справі просить стягнути з відповідача 2000 грн. понесених витрат, проте позивачем не зазначено жодного доказу на підтвердження тієї обставини, що їй була надана дана правнича допомога, як і не надала жодного документа передбаченого ч.1 ст.26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", що свідчило про дійсність надання такої допомоги по даній справі. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі ст. 56, 105, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial