Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-05 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. До суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , третя особа - Орган опіки та піклування Дружківської міської ради про визначення місця проживання дитини разом з матір`ю. Позивач в обґрунтування своїх вимог за позовом зазначила, що вона є матір`ю малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Батьком є відповідач по справі. З відповідачем вони перебували у зареєстрованому шлюбі з 30 грудня 2014 року. Вказала, що їх спільне життя не склалося та в листопаді 2016 року вони з відповідачем припинили спільне проживання. Їх син залишився проживати з нею. З листопада 2016 року вона та їх син постійно проживають з її батьками в [ADDRESS] . 23 червня 2017 року на підставі рішення Київського районного суду м. Харкова їх шлюб був розірваний. Під час розгляду справи про розірвання шлюбу питання щодо визначення місця проживання дитини не вирішувалось. Вказала, що як на час спільного проживання так і на теперішній час їх з сином місце проживання зареєстровано за адресою: [ADDRESS] , в квартирі яка належить батькам відповідача. Зазначила, що під час влаштування дитини до дитячого садочка, під час постановки на амбулаторний облік до поліклініки у неї виникли труднощі, пов`язані з тим, що місце проживання дитини зареєстроване в м. Харкові. З липня 2017 року їх син відвідує дошкільний заклад ясла-садок комбінованого типу №5 «Червона шапочка». Також їх син відвідує й інші групові зайняття. Вирішити питання з відповідачем щодо реєстрації місця проживання дитини за їх фактичним місцем мешкання не вдається. Після припинення сумісного проживання між ними припинилися будь-які особисті контакти. Їх спілкування відбувається лише під час відвідувань відповідачем їх сина, приблизно один раз на місяць. Зазначила, що 21 травня 2019 року вона звернулась до ЦНАП Дружківської міської ради з заявами про зняття з реєстрації місця проживання у м. Харкові та реєстрації за адресою фактичного проживання. Натомість адміністратор ЦНАП пояснила, що їй може бути надана ця послуга щодо зміни їх місця проживання, однак без відповідної заяви батька за законом це неможливо. Зазначила, що таку заяву від відповідача вона в добровільному порядку отримати не може, за таких обставин переконана, що між ними існує спір про визначення місця проживання їх малолітнього сина. 15 липня 2019 року від відповідача через канцелярію суду надійшло клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору. Зазначив, що [PERSON] жодного разу не було повідомлено його про існування будь-яких перешкод в реалізації прав їх спільного сина ані в усному, ані в письмовому порядку. Необізнаність в повному обсязі з долею, потребами та проблемами власної дитини стала наслідком протиправних перешкод з боку позивача в реалізації його прав на побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця проживання батька. Досить тривалий проміжок часу з невідомих причин його взагалі було позбавлено можливості спілкування з сином навіть засобами телефонного зв`язку. Зазначив, що готовий всіляко сприяти реалізації всіх без виключення прав, свобод та законних інтересів дитини і вирішення питань в позасудовому порядку. Також вказав, що жодного спору щодо визначення місця проживання дитини не існує. Крім того, у відповідь на його запит листом від 09.07.2019 року №842 КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги» повідомив, що [PERSON] за бажанням матері був задекларований до сімейного лікаря амбулаторії ЗП-СМ №2, під час звернень до лікаря та декларування дитини будь-яких дискримінаційних дій з боку медичних працівників не було. Вказав, що твердження позивача про те, що реєстрація місця проживання їх сина в м. Харкові створює перешкоди в реалізації його прав в тому числі на медичний огляд є навмисною спробою ввести суд в оману. 04 березня 2020 року через канцелярію суду від позивача надійшли доповнення до позовної заяви, в яких позивач зазначила, що відповідач висловлює свою позицію, в якій не заперечує проти того, щоб їх малолітній син проживав з нею, тобто фактично відповідач визнає позов. Зазначила, що лише судове рішення, яким буде визначено місце проживання дитини з матір`ю остаточно вирішить правовий режим проживання дитини, оскільки таке рішення в подальшому не буде ставитись під сумнів. Вказала, що 30 липня 2019 року вона звернулась до відповідача зі зверненням, в якому просила прибути його 16 серпня 2019 року о 10 годині до ЦНАП Дружківської міської ради для подання заяви як батька задля зміни реєстрації постійного місця проживання дитини, яке було надіслано засобами поштового зв`язку, 02.08.2019 року. У призначену дату відповідач не прибув до ЦНАП Дружківської міської ради та жодних заяв не надав. Також, 30 липня 2019 року вона звернулась до відповідача зі зверненням, в якому просила його надати дозвіл на виїзд дитини за межі України в її супроводі строком на 1 рік, з метою оздоровлення, яке було надіслано засобами поштового зв`язку, яке відповідач отримав 02.08.2019 року. Відповідач нотаріальної згоди на виїзд витини за кордон не надав, чим порушив право дитини на оздоровлення. Також, відповідач в серпні 2019 року направив на її адресу нотаріально посвідчену заяву, в якій просив її звернутися до ПН ХМНО Панченко О.В., з метою надання дозволу на ім`я відповідача на виїзд їх сина у супроводі батька за межі України. На зазначену заяву вона відповіла, що не заперечує проти зазначеного, але просила визначити інший час відпочинку, оскільки саме в призначений відповідачем час вона буде також перебувати з дитиною на відпочинку. ІІ. Процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова Попрас В.О. від 11 червня 2019 року було відкрито провадження у справі. 15.07.2019 року [PERSON] подав до суду клопотання про закриття провадження у справі на підставі п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України, оскільки відсутній предмет спору Ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова Попрас В.О. від 15 липня 2019 року провадження у справі закрито на підставі п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України. Постановою Харківського апеляційного суду м. Харкова від 10 жовтня 2019 року апеляційну скаргу [PERSON] задоволено. Ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 15 липня 2019 року - скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду. 22 жовтня 2019 року на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями зазначена цивільна справа надійшла в провадження судді [PERSON] . Рішенням Вищої Ради правосуддя №924/0/15-20 від 09.04.2020 року [PERSON] звільнено з посади судді Київського районного суду м. Харкова у зв`язку з поданням заяви про відставку. На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями зазначена цивільна справа надійшла в провадження судді [PERSON] . Рішенням Вищої Ради правосуддя №1000/0/15-20 від 16.04.2020 року [PERSON] звільнено з посади судді Київського районного суду м. Харкова у зв`язку з поданням заяви про відставку. Після проведення повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями на підставі п.2.3.50 Положень про автоматизовану систему документообігу суду згідно протоколу від 22.04.2020 року справу №64011527/19 передано на розгляд судді Київського районного суду м. Харкова Якуші Н.В. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 01.06.2020 року підготовче провадження було закрито, справу призначено до розгляду. ІІІ. Пояснення учасників справи в судовому засіданні. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, повідомлялась про час та місце слухання справи належним чином. Надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити. Також, через канцелярію суду надійшли письмові дебати, в яких позивач зазначила, що між нею та відповідачем не було досягнуто домовленості, щодо визначення місця проживання дитини з одним із батьків. Вказала, що оскільки сторони проживають на значній відставні один від одного неодноразово ставила її в залежність від волевиявлення батька дитини - відповідача по справі, у питаннях, що стосуються захисту інтересів дитини та реалізації прав дитини. На її письмові звернення до відповідача щодо надання заяви на реєстрацію місця проживання дитини за фактичним місцем проживання відповідач не реагує та ігнорує їх. Позиція відповідача по відношенню до заявлених вимог є суперечливою. З одного боку він стверджує про відсутність спору щодо визначення місця проживання дитини разом з нею та стверджує про свою готовність всіляко сприяти реалізації всіх без виключення прав, свобод та законних інтересів власної дитини і вирішення проблемних питань в позасудовому порядку в спосіб, передбачений чинним законодавством, а з іншого боку - не вживає жодних заходів на реалізацію задекларованих відповідачем намірів, позов не визнає та не погодився з позовними вимогами. Зазначила, що на її думку відповідач зловживає своїми батьківськими правами, оскільки ставить реалізацію прав дитини в залежність від власного бажання та волевиявлення. Наголосила, що Харківський апеляційний суд, направляючи справу до суду першої інстанції для продовження розгляду, а Верховний Суд, відмовляючи у відкритті касаційного провадження через необґрунтованість касаційної скарги, фактично наголосили на необхідності визначення місця проживання малолітньої дитини в судовому порядку. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, повідомлявся про час та місце слухання належним чином. Через канцелярію суду надав заяву про проведення судового засідання за його відсутності та письмовий виступ в судових дебатах, в яких просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі враховуючи відсутність предмета спору. Крім того зазначив, що позивачем належними та допустимими доказами не доведено, яким чином дії або бездіяльність відповідача порушують права та законні інтереси її або дитини. Вказав, що позивачем разом із позовною заявою не надано жодного належного та допустимого доказу, що між сторонами по справі є спір, а це є підставою для відмови у задоволенні позову. Крім того, доказом відсутності спору є також висновок органу опіки та піклування Дружківської міської ради та інші відповіді з медичної установи та дошкільного навчального закладу. Позивачка не зверталась до нього з питанням щодо вирішення місця проживання дитини. Зазначив, що в даній справі відсутній спір з приводу місця проживання [PERSON] разом з матір`ю, оскільки це питання було вирішено між ним та позивачем в період подачі нею позовної заяви про розлучення навесні 2017 року. Представник третьої особи Органу опіки та піклування Дружківської міської ради в судове засідання не з`явився, надали клопотання, в якому просили справу слухати без участі представника органу опіки та піклування, долучили до свого клопотання висновок органу опіки та піклування щодо визначення місця проживання малолітнього [PERSON] . ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , виданого Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, вбачається, що батьками дитини є: [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 21 лютого 2015 року). Відповідно до копії свідоцтва про шлюб, виданого Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції вбачається, що 30 грудня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, про що зроблено актовий запис № 919, під час державної реєстрації шлюбу позивач змінила прізвище з " [PERSON] " на " [PERSON] ". Шлюб між сторонами розірвано на підставі рішення Київського районного суду м. Харкова від 23.06.2017 року, справа №640/4014/17. Відповідно до судового наказу від 03.06.2019 року, виданого Дружківським міським судом Донецької області з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів доходів, щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання [PERSON] , [INFO] з дня подачі заяви з 26.04.2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до довідки дошкільного закладу ясла-садок комбінованого типу №5 «Червона шапочка» Дружківської міської ради Донецької області від 19.04.2019 року вбачається, що [PERSON] відвідує ДНЗ №4 «Червона Шапочка» групу №4. Також, відповідно до довідки спортивного клубу « Стимул » (адреса: 84200, Донецька область ,м. Дружківка, Ломоносова, 11 ) від 06.06.2019 року вбачається, що [PERSON] відвідує зайняття з дитячого фітнесу, приходить на зайняття з матір`ю. Відповідно до довідки клубу для дітей та батьків « [PERSON] » (ФОП [PERSON] , [ADDRESS] ) від 06.06.2019 року вбачається, що [PERSON] відвідує зайняття з раннього розвитку дитини, а також відвідує логопеда з 22.05.2019 року з метою корекції мови, приходить на зайняття з матір`ю. Відповідно до акту від 05.06.2019 року, складеного в складі дільничного комітету м-ну «Горняк» м. Дружківка вбачається, що [PERSON] дійсно проживає за адресою: [ADDRESS] з 16.11.2016 року, а також з нею проживає її син [PERSON] , [INFO] . Як вбачається з наданих позивачем довідок, вона на обліку в наркологічному кабінеті не перебуває, за психіатричною допомогою не зверталась, за місцем мешкання характеризується з позитивної сторони. Відповідно до довідки ФОП [PERSON] від 15.05.2019 року [PERSON] з 23.04.2019 року працює комерційним директором в ФОП [PERSON] . Згідно висновку органу опіки та піклування Дружківської міської ради щодо визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , вбачається, що вказане питання було розглянуто на засіданні комісії з питань захисту прав дитини, яке відбулось 26.08.2020 року. Також зазначено, що на засідання комісії, які призначались 16.07.2020 року та 26.08.2020 року запрошувався відповідач, проте останній не з`явився. Ознайомившись із матеріалами справи члени комісії прийшли до висновку, що на теперішній час спір між [PERSON] та [PERSON] щодо визначення місця проживання малолітнього сина [PERSON] , відсутній. Було прийнято рішення рекомендувати органу опіки та піклування Дружківської міської ради надати до суду відповідний висновок. За результатами засідання комісії було прийнято рішення, що в інтересах малолітнього [PERSON] орган опіки та піклування Дружківської міської ради вважає доцільним визначити місце проживання малолітнього [PERSON] разом із матір`ю. V. Норми права, що підлягають застосуванню. За приписами ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, свобод чи інтересів фізичних осіб , прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, не визнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Згідно ст. 19 Сімейного Кодексу України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України мати й батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Згідно ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько й мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Згідно вимог ст.ст. 7, 155 СК України дитині має бути забезпечена можливість здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно зі статтею 160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Відповідно до ч. 2 ст. 161 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Відповідно до ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ст. 9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Під час будь-якого розгляду згідно з пунктом 1 цієї статті всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у розгляді та викладати свою точку зору. При вирішенні спору щодо місця проживання дітей, суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, вік дітей, майновий стан батьків, що мають істотне значення. Статтею 3 Конвенції передбачено, що в усіх діях щодо дітей незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Положеннями принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 встановлено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі - в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина, крім випадків, коли є виняткові обставини, не має розлучатися зі своєю матір`ю. Так, відповідно до ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який спір. Проте, поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. З урахуванням викладеного, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб. При цьому, прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання. Такі висновки викладено в постанові Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 456/647/18. VІ.Позиція суду та висновки суду за результатами розгляду справи. Судом встановлено, що з листопада 2016 року позивач самостійно змінила місце проживання [PERSON] , [INFO] та по теперішній час дитина проживає разом з матір`ю за місцем фактичного проживання позивача, що не заперечувалось сторонами у справі. Місце реєстрації позивача та [PERSON] , [INFO] визначено - [ADDRESS] , місце фактичного мешкання - [ADDRESS] . Аналізуючи доводи сторін, в першу черги доводи відповідача щодо відсутності предмету спору взагалі, суд вважає, що вони спростовуються висновками постанови Харківського апеляційного суду від 10.10.2019 року та ухвали Верховного суду від 19.12.2019 року з приводу перегляду ухвали Київського районного суду м. Харкова від 15.07.2019 року про закриття провадження по цій справі у зв`язку відсутністю предмету спору, які були зроблені судами виходячи з конкретних обставин справи, критеріїв подання позову та найкращих інтересів дитини. Більш того, до суду не було представлено доказів того, що батьки в добровільному порядку досягнули згоди щодо визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , позивач суду підтвердила, що самостійно змінила місце проживання дитини, відповідач навіть просив суд встановити цей факт. Отже, домовленість щодо місця проживання спільної дитини між сторонами досягнута не була. Більш того, відповідач, хоча і наполягав на тому, що предмету спору не існує і що на час звернення із цим позовом порушення права позивача, за захистом якого вона звернулася, не було, суд вважає, що виходячи з того, що відповідач у справі має право визнати позовні вимоги позивача повністю або частково або заперечувати проти них, і відповідач в судовому засіданні та у своїх письмових дебатах просив суд у задоволенні позову відмовити, хоча і виходячи лише з його безпідставності та відсутності предмету спору, суд прийшов до висновку, що між сторонами у справі існує спір, який підлягає судовому розгляду. Ці висновки суд також зробив з того, що у судовому засіданні позивач наголошувала, що нею на адресу відповідача надсилався лист з проханням з`явитися до Центру надання адміністративних послуг у м. Дружківка з метою зняття [PERSON] з реєстрації у м. Харкові та реєстрації його у м. Дружківка, тобто за його фактичним місцем мешкання. Зазначала, що цей лист було відповідачем отримано, проте позитивних результатів у цьому питання досягнуто не було, у призначений день відповідач не з`явився. На запитання суду відповідач підтвердив факт отримання цього листа, та зазначив, що час, який визначався позивачем був для нього незручний, а тому він не з`явився до Центру надання адміністративних послуг у м. Дружківка. Щодо часу звернення із цим листом до відповідача, а саме після подання позовної заяви, то на думку суду це не свідчить про відсутність спору на момент звернення до суду, з огляду на вищевикладені висновки суду, а навпаки є додатковим підтвердженням його наявності на час розгляду справи у суді. Крім того, з особистої переписки сторін, з їх спілкування у судовому засідання вбачається напруга у відносинах з приводу спілкування з дитиною та його виховання, що також свідчить про наявність підстав для звернення до суду із вказаним позовом. Посилання відповідача на висновки Верховного Суду України, які викладені в постанові Верховного Суду України від 21.10.2015 року у справі №3-649гс15 на думку суду є безпідставним, оскільки відмінність між справою, що розглядається, та обставинами справи, в яких Верховний Суд України викладав свої правові позиції, є суттєвою з точки зору матеріально-правового регулювання спірних правовідносин. Щодо доводів відповідача, що доказом відсутності спору є висновок органу опіки та піклування Дружківської міської ради, суд зазначає наступне. Дійсно, в порядку ст.. 19 СК України було витребувано висновок в органі опіки та піклування щодо визначення місця проживання малолітньої дитини, батьками якої є сторони по справі. Вказаний висновок було долучено до матеріалів справи (а.с.239). З нього вбачається, що вказане питання було розглянуто на засіданні комісії з питань захисту прав дитини, яке відбулось 26.08.2020 року. Також зазначено, що на засідання комісії, які призначались 16.07.2020 року та 26.08.2020 року запрошувався відповідач, проте останній не з`явився. Ознайомившись із матеріалами справи члени комісії прийшли до висновку, що на теперішній час спір між [PERSON] та [PERSON] щодо визначення місця проживання малолітнього сина [PERSON] , відсутній. Було прийнято рішення рекомендувати органу опіки та піклування Дружківської міської ради надати до суду відповідний висновок. За результатами засідання комісії було прийнято рішення, що в інтересах малолітнього [PERSON] орган опіки та піклування Дружківської міської ради вважає доцільним визначити місце проживання малолітнього [PERSON] разом із матір`ю. Аналізуючи цей висновок суд по-перше звертає увагу, що позивач звернулась з відповідним позовом до суду, а не в порядку ч.1 ст.. 19 СК України до органу опіки та піклування, а тому встановлення наявності чи відсутності спору між сторонами притаманне саме суду. По - друге, за результати засідання комісії було прийнято рішення, що в інтересах малолітнього [PERSON] орган опіки та піклування Дружківської міської ради вважає доцільним визначити місце проживання малолітнього [PERSON] саме разом із матір`ю. Таким чином, проаналізувавши обставини, які були встановлені в судовому засіданні, суд врахує те, що право позивача на визначення місця проживання дитини з нею шляхом звернення з позовом передбачено законом і хоча відповідач не заперечував проти такого визначення місця проживання їх спільної дитини на час вирішення справи в суді, проте у задоволені позову просив відмовити, а тому існування цих невизначеностей у правах і обов`язках сторін щодо місця проживання дитини безпосередньо впливає саме на інтереси дитини. Отже це свідчить про наявність предмета спору у справі, тому суд, враховуючи наведені судом обставини, вік малолітньої дитини, яка на день ухвалення судового рішення не може дати об`єктивної згоди на проживання з одним із батьків самостійно, відомості про те, що на цей час дитина проживає разом з матір`ю, за місцем проживання дитини створені всі умови для дитини, а також, що дитина адаптувалася до переїзду та дошкільного середовища за місцем проживання матері, суд вважає, що проживання дитини з матір`ю, буде відповідати саме інтересам дитини, позитивно сприятиме її розвитку як психологічному так і фізичному, а тому вважає визначити місце проживання дитини разом з матір`ю. Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою. Визначення місця проживання малолітньої дитини за конкретною адресою унеможливлює маніпуляції з боку того з батьків, з ким буде проживати дитина, зокрема проживати де завгодно, унаслідок чого батько дитини не буде мати змоги брати участь у її вихованні. В судовому засіданні знайшло своє підтвердження, що батько малолітнього [PERSON] обізнаний про фактичне місце проживання дитини, судом не встановлено будь-яких маніпуляцій зі сторони матері, направлених на обмеження прав батька щодо безпосередньої участі у вихованні дитини, а тому підстав для визначення конкретної адреси місця проживання малолітньої дитини немає. Крім того, суд зауважує, що батько дитини, у разі визначення місця проживання дитини з матір`ю, не обмежений у своєму праві на спілкування з дитиною, турботу відносно дитини та участь у вихованні дитини і може реалізувати свої права шляхом домовленості з матір`ю дитини щодо встановлення часу спілкування або за рішенням органу опіки та піклування, або за судовим рішенням. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved