Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-17 00:00:00

Завідувач 2-А\~відділення Комунального\~підприємства «Полтавська\~обласна клінічна\~психіатрична лікарня\~ім.\~О.Ф.\~Мальцева» Максименко\~О.С. звернувся до суду із заявою про госпіталізацію хворого [PERSON] до психіатричного стаціонару в примусовому порядку. Заява обґрунтована тим, що [PERSON] , [INFO] , поступив на стаціонарне лікування у 2-А відділення даної лікарні 15 березня 2020 року о 05 год. 35 хв. за направленням лікаря-психіатра ЕМД з діагнозом: «Шизофренія, параноїдна форма, галюцнаторно-параноїдний синдром, загострення». Враховуючи наявність тяжкого психічного розладу, психічний стан пацієнта на момент огляду, значні порушення поведінки, патологічну імпульсивність, специфічні розлади в сфері мислення, в емоційно-вольовій сфері, наявність маячних ідей відношення на адресу матері-опікуна, недієздатність пацієнта, неспроможність на даний час самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні що забезпечує життєдіяльність, письмову заяву опікуна про прохання госпіталізації та лікування в стаціонарі, недієздатний пацієнт [PERSON] потребує госпіталізації в примусовому порядку до психіатричного стаціонару. Тому лікар просив суд винести рішення про примусову госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару. В судовому засіданні лікар Максименко О.С. заяву підтримав. Пояснив, що лікування [PERSON] можливе лише в умовах стаціонару. Тому заяву просив задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що згоден пролікуватися в даній лікарні, але не на тривалий час. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явилась, звернувшись до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності. Прокурор [PERSON] \~в судовому\~засіданні заяву\~також підтримала,\~просила її\~задовольнити,\~оскільки [PERSON] \~хворіє на\~тяжкий психічний\~розлад та\~потребує стаціонарного\~лікування. Суд, заслухавши учасників справи, вивчивши докази у справі, приходить до висновку про те, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню. Як встановлено судом, рішенням Київського районного суду м. Полтави від 18 вересня 2012 року, яке вступило в законну силу, визнано [PERSON] , [INFO] , недієздатним, встановлено над ним опіку та призначено опікуном [PERSON] . [PERSON] , [INFO] , поступив на стаціонарне лікування у 2-А відділення Полтавської обласної клінічної психіатричної лікарні ім. О.Ф. Мальцева 15 березня 2020 року о 05 год. 35 хв. за заявою матері-опікуна [PERSON] та за направленням лікаря-психіатра ЕМД з діагнозом: «Шизофренія, параноїдна форма, галюцнаторно-параноїдний синдром, загострення». Під час огляду в приймальному відділенні черговим лікарем [PERSON] було прийнято рішення про госпіталізацію недієздатного пацієнта до психіатричного стаціонару на підставі ст. 15 закону України «Про психіатричну допомогу». Згідно ст. 15 Закону України Про психіатричну допомогу особа віком до 14 років (малолітня особа), госпіталізована до закладу з надання психіатричної допомоги на прохання або за письмовою згодою її батьків чи іншого законного представника або за рішенням органу опіки та піклування, та особа, визнана у встановленому законом порядку недієздатною, госпіталізована до закладу з надання психіатричної допомоги за рішенням органу опіки та піклування, підлягають обов`язковому протягом 48 годин з часу госпіталізації огляду комісією лікарів-психіатрів (за участю дитячого лікаря-психіатра для малолітньої особи) закладу з надання психіатричної допомоги для прийняття рішення щодо необхідності подальшого перебування цих осіб у закладі з надання психіатричної допомоги та надання їм стаціонарної психіатричної допомоги. 16 березня 2020 року [PERSON] оглянутий комісією лікарів-психіатрів, якою йому встановлено діагноз: «Шизофренія, параноїдна форма, галюцинаторно-параноїдний синдром, безперервний тип перебігу з вираженим дефектом по змішаному типу (параноїдний, апатико-абулічний)». Зважаючи на психічний стан пацієнта на момент огляду, значні порушення поведінки, патологічну імпульсивність, специфічні розлади в сфері мислення, в емоційно-вольовій сфері, наявність маячних ідей відношення на адресу матері-опікуна, недієздатність пацієнта, неспроможність на даний час самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні що забезпечує життєдіяльність, письмову заяву опікуна про прохання госпіталізації та лікування в стаціонарі, комісією зроблений висновок про необхідність примусової госпіталізації [PERSON] до психіатричного стаціонару (а.с.5-7). Як вбачається з матеріалів заяви лікаря, [PERSON] психічно хворіє з 2002 р. Захворювання дебютувало галюцинаторно-параноїдною симптоматикою. Неодноразово знаходився на стаціонарному лікуванні в даній лікарні. Являється особою з інвалідністю II групи по психічному захворюванню безтерміново. У зв`язку з загостреннями галюцинаторно-маячної симптоматики неодноразово перебував на стаціонарному лікуванні: з 05.11.15 р. по 11.05.18 р. та з 13.05.18 р. по 02.01.19 р. Після виписки підтримуюче лікування, риспаксол 2 мг/добу, азалептол 25 мг/добу, приймав нерегулярно. В другій половині квітня 2019 року почав відмовлятися від підтримуючого лікування, вживав алкогольні напої. Порушився сон. Поведінка стала невпорядкованою. Вдома поводився неадекватно, «розмовляв сам до себе», переставляв меблі, конфліктував з матір`ю, погрожував їй фізичною розправою. Пацієнт був оглянутий лікарем-психіатром ПОПНД [PERSON] 03.05.19 р., направлений на стаціонарне лікування. Під час огляду черговим лікарем [PERSON] \~в приймальному\~відділенні ПОКПЛ\~був негативістичним,\~в своїх\~переживаннях не\~розкривався,\~був імпульсивним,\~афективно нестриманим,\~некритичним до\~свого стану.\~Зважаючи на\~наявність тяжкого\~психічного розладу,\~відмову від\~добровільного лікування,\~неспроможність самостійно\~задовольняти свої\~життєві потреби\~на рівні,\~що забезпечують життєдіяльність було прийнято рішення про госпіталізацію недієздатного пацієнта до психіатричного стаціонару на підставі ст.. 15 закону України «Про психіатричну допомогу». Знаходився на лікуванні з 03.05.19 р. по 27.12.19 р. \~ \~ \~ \~І Після виписки деякий час приймав підтримуюче лікування, лікаря-психіатра не відвідував. Періодично з хворобливих мотивів конфліктував з матір`ю та сестрою. Дана госпіталізація обумовлена погіршенням психічного стану. Як свідчить заява матері-опікуна пацієнта [PERSON] на ім`я головного лікаря КП «Полтавська облпсихлікарня ПОР», на даний момент він став агресивним, кричить, блукає ночами періодично, апетит погіршився. Поведінка неадекватна, періодично не розмовляє, на зауваження не реагує. Тому вона турбується за своє життя і за життя тих, хто з нею мешкає у квартирі. Останню ніч перед госпіталізацією блукав містом. Вночі з`явився вдома. Був збудженим, негативістичним, вимагав грошей, погрожував матері фізичною розправою. Відповідно до ст.13 Закону України Про психіатричну допомогу особа, визнана у встановленому законом порядку недієздатною, госпіталізується до закладу з надання психіатричної допомоги добровільно - на її прохання або за її усвідомленою письмовою згодою. Законний представник особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, сповіщає орган опіки та піклування за місцем проживання підопічного про згоду його підопічного на госпіталізацію до закладу з надання психіатричної допомоги не пізніше дня, наступного за днем надання такої згоди. Особа, визнана у встановленому законом порядку недієздатною, яка за станом свого здоров`я не здатна висловити прохання або надати усвідомлену письмову згоду, госпіталізується до закладу з надання психіатричної допомоги за рішенням (згодою) органу опіки та піклування, яке ухвалюється не пізніше 24 годин з моменту звернення до цього органу законного представника зазначеної особи і може бути оскаржено відповідно до закону, у тому числі до суду. Згода на госпіталізацію фіксується в медичній документації за підписом особи або її законного представника та лікаря-психіатра.. Рішенням Конституційного суду України від 1 червня 2016 року № 2-рп/2016 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення третього речення частини першої статті 13 Закону України "Про психіатричну допомогу" (справа про судовий контроль за госпіталізацією недієздатних осіб до психіатричного закладу) визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення третього речення частини першої статті 13 Закону України "Про психіатричну допомогу" від 22 лютого 2000 року № 1489-III з наступними змінами у взаємозв`язку з положенням частини другої цієї статті стосовно госпіталізації особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю. Оскільки [PERSON] хворіє на тяжкий психічний розлад, внаслідок якого він неспроможний задовольнити основні життєві потреби на рівні, що забезпечує життєдіяльність, а також враховуючи, що він виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для оточуючих (погрози фізичної розправи на адресу матері), суд приходить до висновку, що заява лікаря-психіатра підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до п.9 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про надання особі психіатричної допомоги у примусовому порядку. Тому дане рішення необхідно допустити до негайного виконання. Судові витрати у справі віднести за рахунок держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved