Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Кодимського районного суду Одеської області з позовом до Лабушненської сільської ради Кодимського району Одеської області про визнання в порядку спадкування за законом права приватної власності на житловий будинок з господарськими будівлями №17, розташований в с.Лабушне по вул.Фонтана Кодимського району Одеської області, який залишився після смерті її матері [PERSON]. В позовній заяві позивач вказала, що 03 березня 2013 року померла її мати [PERSON], якій за життя належав житловий будинок з господарськими будівлями №17, розташований в с.Лабушне по вул.Фонтана Кодимського району Одеської області. Вона є єдиним спадкоємцем спадщини померлої матері за законом, спадщину прийняла за фактом спільного проживання зі спадкодавцем на час її відкриття, але через відсутність правовстановлюючих документів на будинок (будинок побудований в 70-х роках минулого століття) не може оформити спадщину в нотаріуса. В судове засідання позивач не прибула, попередньо надавши до суду заяву про розгляд справи без неї. В поданій заяві свої позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Представник відповідача Лабушненської сільської ради Кодимського району Одеської області в судове засідання також не прибув, надавши до суду заяву про розгляд справи без нього. Проти позову не заперечував (заява № 02-13/478 від 10 серпня 2017 року). Згідно з ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, вправі заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У звязку з цим суд вважає можливим розглянути вказану цивільну справу без участі сторін та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши надані сторонами письмові докази, суд, враховуючи визнання позову відповідачем, що не суперечить вимогам закону та не порушує законних прав і інтересів сторін та інших осіб, вважає можливим відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України позов задовольнити з таких підстав. Судом встановлено, що 03 березня 2013 року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ЖД №333316, виданого 06 березня 2013 року Лабушненською сільською радою Кодимського району Одеської області. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Часом відкриття спадщини є день смерті спадкодавця (ч.2 ст.1220 ЦК України). До складу спадкового майна померлої [PERSON] ввійшов житловий будинок з господарськими будівлями №17, розташований в с.Лабушне по вул.Фонтана Кодимського району Одеської області, який належав їй на праві приватної власності відповідно до технічного паспорту, виданого КП «Кодимське районне бюро технічної інвентаризації» та довідки Лабушненської сільської ради Кодимського району Одеської області від 01 серпня 2017 року №608. Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст.1261-1265 ЦК України. Судом встановлено, що заповіту [PERSON] не склала, тому на час відкриття спадщини її спадкоємцем за законом першої черги була її донька [PERSON] Факт родинних відносин між позивачем [PERSON] та померлою [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про народження позивача серії I-ЖД №395473, виданим 06 грудня 1973 року Лабушненською сільською радою Кодимського району Одеської області, в якому її матірю вказано [PERSON], а також свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-ЖД №266706, виданого 29 жовтня 1994 року Лабушненською сільською радою Кодимського району Одеської області, що підтверджує дошлюбне прізвище позивача [PERSON] «Русол». Згідно з ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за законом чи за заповітом має право прийняти спадщину, або відмовитись від її прийняття. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час її відкриття проживав окремо від спадкодавця, на протязі шести місяців з моменту відкриття спадщини повинен подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст.1269 та ст.1270 ЦК України). Спадкоємець, який не вчинив жодних з цих дій, вважається таким, що спадщину не прийняв. Позивач [PERSON] вважається такою, що прийняла належну померлій спадщину, оскільки на момент смерті спадкодавця проживала разом із нею, що підтверджується довідкою Лабушненської сільської ради Кодимського району Одеської області від 26 липня 2017 року №597. Відповідно до ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на це нерухоме майно. Матеріали справи містять належні докази звернення позивача [PERSON] до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину померлої за законом у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями №17 по вул.Фонтана в с.Лабушне Кодимського району Одеської області, однак нотаріус відмовила у видачі позивачеві цього свідоцтва через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно (відмова нотаріуса №1248/01-16 від 10 серпня 2017 року). Відповідно до п.2 [PERSON] 7, п.1 [PERSON] 13 розділу І та п/п.4.12 п.4 [PERSON] 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції №296/5 від 22 лютого 2012 року, відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно є підставою для відмови у вчиненні нотаріусом відповідної нотаріальної дії та відмови у видачі спадкоємцеві свідоцтва про право на спадщину. Пленум Верховного Суду України в абз.3 п.23 постанови №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» зазначив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. До спадщини померлої [PERSON], як вже зазначалось, ввійшов житловий будинок з господарськими будівлями №17, розташований в с.Лабушне по вул.Фонтана Кодимського району Одеської області. Належність цього будинку померлій підтверджується довідкою Лабушненської сільської ради Кодимського району Одеської області від 01 серпня 2017 року №608, виданої на підставі погосподарської книги сільської ради №2 за №0111-01. Отже, право власності на спірне житло померла [PERSON]І, набула до 01 січня 2004 року у визначеному Цивільним кодексом УРСР порядку. У звязку з цим, крім загального кола обставин, які підлягають встановленню при вирішенні спорів про право на спадкування та визнання права власності на спадкове нерухоме майно, необхідно з'ясовувати чи посвідчено право власності спадкодавця на нерухоме майно в установленому законом порядку на час його виникнення. Встановлення часу завершення спорудження будинку визначає законодавство, відповідно до якого встановлюється правовий режим нерухомого майна та документи, якими посвідчується право власності на це майно. Відповідно до ч.3 ст.3\~Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"\~права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч.4 ст.3 зазначеного\~Закону\~права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки на день набуття спадкодавцем права власності на спірне домоволодіння регулювалася Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року №7/5 і зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 18 лютого 2002 року за №157/6445. Зазначений нормативний акт передбачав державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності\~Цивільним кодексом України та\~Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Отже, зважаючи на час набуття померлою права власності на спірне нерухоме майно (до 1 січня 2004 року), відсутність державної реєстрації права власності на це нерухоме майно не є підставою для виключення цього майна зі складу спадщини. Так, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ в інформаційному листі від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» вказав, що у разі спадкування жилого будинку, побудованого до 2004 року та щодо якого відсутні правовстановлюючі документи, за рішенням суду може бути визнано право власності в порядку спадкування при наявності виписки з погосподарської книги, технічного паспорту на будинок, висновку спеціалістів щодо технічного стану будинку. Відповідно до висновку комунального підприємства «Одесаоблпроект» №23 від 03 серпня 2017 року спірний будинок відповідає будівельним, санітарним та протипожежним нормам і правилам і може експлуатуватись за призначенням. Зазначені обставини свідчать про неможливість захисту порушеного права позивача в позасудовому порядку, тому обраний нею спосіб захисту цього порушеного права відповідає положенням ст.16 ЦК України, у звязку з чим її позов підлягає задоволенню, оскільки за нормами ч.3 ст.1268 ЦК України вона є такою, що у передбаченому законом порядку прийняла спадщину померлої [PERSON], що є підставою набуття нею права власності на спірний житловий будинок. На підставі викладеного,

Outcome: approved