Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-19 00:00:00

Вироком Бершадського районного суду вінницької області від 09.01.2013 року [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України і призначено покарання у вигляді обмеження волі строком на 2 роки та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік і 6 місяців. [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та призначено покарання у вигляді 2 років і 6 місяців позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки. Під час розгляду вказаної кримінальної справи , враховуючи те, що [PERSON] раніше судимий та з метою пом'якшення покарання відповідачі надали [PERSON] розписку про те, що зобов'язуються надати йому в рахунок відшкодування моральної шкоди по п'ять тисяч гривень кожен до грудня 2013 року. Однак, всупереч обіцяному у визначений строк завдану позивачеві моральну шкоду не відшкодовано. Враховуючи вищенаведене, позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить постановити рішення суду яким стягнути з відповідачів солідарно на його користь 10 000 грн. заподіяної ними моральної шкоди та судові витрати за справою. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] заявлені вимоги підтримали та просили задовольнити, оскільки позивачеві в наслідок вчинення відповідачами злочину було заподіяно значної моральної шкоди, яка полягає у нервовому потрясінні, перенесених переживаннях та стражданнях, втрати здоров'я. Крім того просили відшкодувати витрати, понесені [PERSON] за оплату правової допомоги, яка полягає у консультації, зборі документів, підготовці та складанні позову та участі адвоката в судових засіданнях. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги визнали частково на суму 5 000 грн. та пояснили, що сума позову не відповідає реальній шкоді, яку було завдано позивачеві. Крім того постійної роботи вони не мають, а тому сплатити такі кошти не мають можливості. Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд встановив, що відповідно до ч. 2, 3 ст. 10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дійсно вироком Бершадського районного суду вінницької області від 09.01.2013 року [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України і призначено покарання у вигляді обмеження волі строком на 2 роки та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік і 6 місяців. [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та призначено покарання у вигляді 2 років і 6 місяців позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки (а.с. 6-7). Даний вирок ніким не оскаржувався та набрав законної сили 25.01.2013 року. Згідно із ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Отже, судом встановлено, що дійсно в наслідок злочинних дій відповідачів, які мали місце 10.07.2012 року позивачеві було завдано значної шкоди здоров'ю. Крім того сума моральної шкоди на день постановлення вищевказаного вироку була чітко обумовлена між сторонами, що вказано у розписці від 09.01.2013 року (а.с. 8). Ст. 23 ЦК України визначає, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Ч. 1 ст. 1167 цього ж кодексу говорить про те, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Отже, суд прийшов до висновку, що заявлена позивачем моральна шкода в сумі 10 000 грн. є співмірною із понесеними стражданнями, оскільки в наслідок погіршення стану здоров'я він вимушений був змінити спосіб життя та зазнав психологічних страждань та переживань. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивач, з метою захисту своїх прав та інтересів використовував в судовому засіданні послуги адвоката ( угода від 23.12.2013 року), на що витратив грошові кошти в сумі 1200 грн., що вказано у квитанції № 43 від 23.12.2013 року. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 84 ЦПК України витрати на правову допомогу підлягають відшкодування, а їх граничний розмір встановлюється законом. Відповідно до ст. 1 Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Враховуючи те, що відповідно до ЗУ "Про бюджет на 2014 рік" мінімальна заробітна плата на день розгляду справи складає 1218 грн., а справа слухалась у судовому засіданні в Бершадському районному суді двічі щоразу протягом 30 хвилин, збір документів адвокатом, зокрема отримання ним копії вироку не міг зайняти більше 30 хв., а тому суд прийшов до висновку, що відшкодуванню підлягає лише частина витрат, а саме 730 грн. 80 коп. У вказаному Законі не міститься поняття компенсації грошових коштів, затрачених на оплату послуг по написанню позовної заяви. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог та відшкодування витрат згідно з вимогами чинного законодавства.

Outcome: partial