Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-06 00:00:00

Заявник [PERSON] , звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області зі скаргою, заінтересовані особи, Білгород - Дністровський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Одеса в особі головного державного виконавця Чекерської Лариси Валеріївни, Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк "Південний", [PERSON] , про визнання бездіяльності протиправною, скасування постанови та зобов`язання вчинити певні дії, просить суд: заборонити головному державному виконавцю Чекерській ЛВ., а також представникам ПАТ «Південний» здійснювати будь-які дії щодо майна за адресою: [ADDRESS] ; визнати протиправною бездіяльність головного державного виконавця Чекерської Л.В., скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження та зобов`язати головного державного виконавця Чекерську Л..В.. провести опис всього майна боржників. Так, вимоги скаржника мотивовані тим, що 20.04.2018 року головним державним виконавцем Чекерською Л.В. було відкрито виконавче провадження по виконанню рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області № 495/7707/15-ц про виселення. Вказує, що\~ станом на 20.06.2019 року в будинку по [ADDRESS] проживали та/або тримали своє майно [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] 20.06.2019 року держвиконавцем було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження та складено акт, в якому зазначено, що під час виселення - майна та коштів боржника не виявлено. Скаржник стверджує, що виселення та складання вищевказаного акту відбулось за відсутності боржника, що підтверджується відсутністю його підпису [PERSON] та відсутністю позначки « від підпису відмовився». Скаржник зазначає, що під час вищезазначених виконавчих дій держвиконавцем не проводився опис майна: меблів, побутової техніки, будівельних інструментів та інших предметів, що знаходилось на території будинку. Зазначення держвиконавцем в акті про виселення про відсутність майна боржника та не проведення його опису і зберігання є грубим порушенням ЗУ «Про виконавче провадження», ст. 321 ЦК країни та ч.1 ст. 1Протоколу № 11 Конвенції про захист прав та основоположних свобод. На підставі вищевказаних обставин, [PERSON] і звернувся до суду з даною скаргою. 29 липня 2019 року Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду провадження по вказаній справі було відкрито. Заявник в судове засідання не з`явився, про день, час та місце слухання справи сповіщався належним чином. Представник скаржника з заявою погодився, просив суд її задовольнити з підстав наведених у скарзі. Заінтересовані особа головний державний виконавець Чекерська Л.В. зі скаргою не погодилася, просила суд в її задоволені відмовити як необґрунтованій. Боржник [PERSON] та представник ПАТ "Акціонерний банк Південний" в судове засідання не з`явилися, повідомлялися належним чином, від боржника надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, зі каргою згодна. Зі згоди представника заявника та заінтересованої особи, суд розглядає справу за відсутність заінтересованих осіб, належним чином повідомлених про день та час судового розгляду справи, відповідно до наданої заяви. Вислухавши представника заявника, представника заінтересованої особи, допитавши в якості свідків: [PERSON] [PERSON] , [PERSON] , вивчивши матеріали справи, ретельно перевіривши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що дійсно 20.06.2019 року головним державним виконавцем Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби, [PERSON] Валеріївною при примусовому виконанні вимог виконавчого листа № 495/7707/15-ц виданого Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області 28.02.2017 року про виселення [PERSON] з житлового будинку, загальною площею 425,6 кв.м., житловою 110,2 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] було складено акт державного виконавця, у присутності понятих [PERSON] та [PERSON] , за участю начальника сектору превенції Бондаренко А.А., представника банку «Південний», згідно якого виїздом за адресою проведення виконавчих дій встановлено, що\~ виселення боржника [PERSON] з житлового будинку , загальною площею 425,6 кв.м., житловою 110,2 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] самостійно ним не виконано, у зв`язку із чим його було примусово виселено. Під час виселення майна та коштів боржника не виявлено. /л.с.11/. 20.06.2019 року головним державним виконавцем Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Чекерською Ларисою Валеріївною винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 56221126. У постанові вказано, що рішення суду згідно з виконавчим документом фактично виконано в повному обсязі./ л.с.10/. Заявник у своїй скарзі посилається на суперечливість мотивувальної частини акту, адже у випадку відсутності боржника, виселення є саме звільнення будинку від майна боржника, тому за відсутності боржника та його майна виселення не може відбуватись примусово, а є свідченням добровільного виконання рішення. Таким чином, вважає, що державним виконавцем фактично підтверджена наявність майна боржника, проте допущено протиправну бездіяльність не здійснено опис та передача на зберігання майна боржника в порядку ч.5,7 ст. 66 ЗУ «Про виконавче провадження». Вказує, що він проживав у будинку разом з [PERSON] та 2 малолітніми дітьми, в будинку були дорослі та дитячі речі, побутова техніка, меблі. Також, в будинку були й речі, які не належали [PERSON] , а якими він тимчасово володів на певній правовій підставі. В якості обґрунтування вказаного, приєднав до матеріалів справи, свідоцтва про народження його дітей, довідку про склад сім`ї та реєстрації № 181 від 11.07.2019 року та договір зберігання від 15.03.2016 року, Спеціфікацію № 1 до договору зберігання від 15.03.2016 року, а також рішення по справі № 495/3673/17 від 26.06.2017 року, про зобов`язання [PERSON] повернути [PERSON] майно, яке було передано 15.03.2016 року за договором зберігання б/н, відповідно до Специфікації № 1 від 15.03.2016 року та Акту передачі приймання № 1 від 15.03.2016 року. Тому, заявник вважає дії держвиконавця [PERSON] Л [PERSON] в частині здійсненої процедури закінчення виконавчого провадження неправомірними. Згідно до ч.1, ч.2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний: 1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; 2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; 3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; 4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; 5) роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки. Відповідно до ч.5 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. Відповідно до ч.1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Відповідно до ч.1, ч.2, ч.4,5 ст. 66 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання боржником рішення про його виселення. У разі невиконання боржником рішення про його виселення самостійно державний виконавець виконує його примусово. Державний виконавець призначає день і час примусового виселення, про що письмово інформує боржника. Боржник вважається повідомленим про його примусове виселення, якщо повідомлення надіслано йому за адресою, за якою має здійснюватися виселення, чи іншою адресою, достовірно встановленою державним виконавцем. Відсутність боржника, належним чином повідомленого про день і час примусового виселення, під час виконання рішення про виселення боржника не є перешкодою для його виселення. Примусове виселення здійснюється у присутності понятих за участю працівників поліції. Якщо виконання рішення здійснюється за відсутності боржника, державний виконавець зобов`язаний провести опис майна. Описане майно передається для відповідального зберігання стягувачу або іншій особі, визначеній державним виконавцем. Заявником у скарзі вказано на ряд порушень та здійснення неправомірних дій державним виконавцем Білгород-Дністровського МРВ ДВС ГТУЮ в Одеській області з примусового виконання рішення суду про виселення. Проте, жодного підтверджуючого документа, з яких можливо було б дослідити наведені факти суду не надано. Заперечуючи проти задоволення вимог скарги, 16.10.2019 року головним державним виконавцем Чекерською Л.В. було приєднано до матеріалів справи відзив, згідно якого вона зазначила, що 18.04.2018 року на адресу Білгород-Дністровського МР ВДВС ГТУЮ в Одеській області надійшла заява представника Акціонерного банку «Південний» про відкриття виконавчого провадження від 06.04.2018 року з примусового виконання вимог виконавчого листа № 495/7707/15-ц, виданого Білгород - Дністровським міськрайонним судом Одеської області, про виселення [PERSON] та [PERSON] з житлового будинку, загальною площею 425,6 кв.м, житловою 110,2 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Головним державним виконавцем Чекерською Л.В винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 56221126. В даній постанові боржника зобов`язано виконати рішення суду протягом 10 робочих днів від дати відкриття виконавчого провадження та попереджено про те, що відповідно до ст. 66 За України «Про виконавче провадження» (далі - Закон) у разі невиконання боржником рішення про виселення самостійно державний виконавець виконує його примусово. 27.08.2019 державним виконавцем було здійснено виїзд за адресою виселення боржника, та на момент перевірки було встановлено, що боржником самостійно рішення суду не виконано. Боржнику [PERSON] направлено повідомлення про його примусове виселення та призначено день та час, а саме, 06.09.2018 року об 11-00 годині. Того ж дня, винесено постанову про залучення працівника поліції до проведення виконавчих дій під час виселення. 06.09.2018 року згідно акта державного виконавця, під час проведення виконавчих дій по виселенню [PERSON] , встановлено, що боржник не виконав рішення та перешкоджає державному виконавцю виселити його зв`язку з тим, що представник боржника повідомив, що останній не отримав постанову про відкриття виконавчого провадження вчасно, державним виконавцем прийнято рішення відкласти проведення виконавчих дій стосовно виселення боржника та надано боржнику строк виселитися до 11.09.2018 року, про що було вручено особисто під підпис повідомлення про виселення. Того ж дня, винесено постанову про відкладення виконавчих дій до 11.09.2018 року та про залучення працівника поліції до проведення виконавчих дій під час виселення на 11.09.2018 рік. 11.09.2018 року згідно акту державного виконавця, виїздом за адресою місця проведення виселення встановлено, що боржник чинить перешкоди та не бажає самостійно виселятися, будучи попередженим належним чином про день та час виселення. Того ж дня востаннє попереджено та повідомлено про те примусове виселення відбудеться 24.09.2018 року об 11.00 годині. 19.09.2018 року винесено постанову про залучення працівника поліції до проведення виконавчих дій пі виселення. 24.09.2018 року на адресу Білгород-Дністровського МР ВДВС ГТУЮ в Одеській області надійшла заява [PERSON] та [PERSON] від 21.09.2019 року про зупинення виконавчого провадження. До заяви додано належним чином завірену ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області 01.06.2018 року по справі № 495/7707/35-ц, згідно якої зупинено виконання за виконавчим листом № 495/7707/ виданим Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області. 25.09.2018 року винесено постанову про зупинення вчинення виконавчих дій до розгляду справи по суті. 30.05.2019 року на адресу Білгород-Дністровського МР ВДВС ГТУЮ в Одеській області надійшла заява представника Акціонерного банку «Південний» про продовження вчинення виконавчих дій. До заяви додано ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 24.09.2018 року по справі № 495/770 ц, згідно якої внесено виправлення в ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду\~ 01 червня 2018 року за заявою [PERSON] про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню та про зупинення стягнення за виконавчим листом №495/7707/15-ц від 28.02.2017 року, виданого Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області, виклавши дату розгляду ухвали суду наступним чином: «01 вересня 2018 року», та ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 23.31.2018 року по справі № 495/7707/15-ц, згідно якої поновлено виконання за виконавчим листом № 495/7707/15-ц, виданим Білгород - Дністровським міськрайонним судом Одеської області на виконання рішення від 11.05.2016 року. 10.06.2019 року винесено постанову про поновлення вчинення виконавчих дій. 10.06.2019 року на адресу боржника направлено повідомлення про виселення на 20.06.2019 об 11-00 годин. Того ж дня винесено постанову про залучення працівника поліції до проведення виконавчих дій під час виселення. 20.06.2019 року у присутності понятих, представника стягувача та працівників поліції як це передбачено ЗУ «Про виконавче провадження» було здійснено примусове виселення боржника. Під час виселення майна та коштів боржника не виявлено, а тому, 20.06.2019 року винесено постанову про закінчення виконавчого провадження. Посилання скаржника на той факт, що у нього наявне майно, яке передано йому за договором зберігання не свідчить про його зберігання саме у будинку, з якого його примусово було виселено. У сенсі розуміння вимог ч.3 ст. 66 ЗУ «Про виконавче провадження», примусове виселення полягає у звільненні приміщення, зазначеного у виконавчому документі, від боржника, його майна, домашніх тварин та у забороні боржнику користуватися цим приміщенням. Примусовому виселенню підлягають виключно особи, зазначені у виконавчому документі. У акті від 20.06.2019 року головним державним виконавцем Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Чекерською Ларисою Валеріївною зазначено, що майна та коштів боржника не виявлено, в той час скаржник наполягає на зобов`язанні складання опису майна для відповідального зберігання стягувачу або іншій особі, визначеній державним виконавцем, як це зазначено у ч. 5 ст. 66 ЗУ «Про виконавче провадження». Однак, як встановлено з акту, майна та коштів боржника не було виявлено, тому примусове виселення відбулось саме в частині звільнення приміщення, зазначеного у виконавчому документі та\~ у забороні боржнику користуватися цим приміщенням. Пояснення свідка [PERSON] про те, що вона впізнала держвиконавця [PERSON] , яка 20.06.2019 року в будинку по [ADDRESS] керувала погрузкою побутової техніки в вантажний автомобіль не підтверджено жодними належними доказами, оскільки витяг фото з соціальної мережі з зображенням виконавця не свідчить про дії, на які вказує свідок, оскільки саме їх фіксування у матеріалах справи відсутнє. Так, само як із зображення будинку з зовнішньої сторони, приєднаного до матеріалів скарги, предмету схожого на кондиціонер /взагалі точно встановити із зображення не надається можливим/ , з підписами свідків [PERSON] та [PERSON] , у акті від 10.07.2019 року не свідчить про приналежність на праві власності його скаржнику, адже жодних документів підтверджуючих вказане скаржником не надано. Відповідно до вимог ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За правилами ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно вимог ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до вимог ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини\~ справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно вимог ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до вимог ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Всупереч вищевказаних норм чинного законодавства, заявником жодним чином не підтверджено порушення його прав будь-якими неправомірними діями державного виконавця Чекерської Л.В. Згідно ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Жодних правових підстав для постановлення ухвали суду, яким викликана необхідність визнання дій державного виконавця Чекерської Л.В. неправомірними у суду не знайдено. Відповідно до ч.1 ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. Відповідно до ч.3 ст. 451 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги. На підставі вищевикладеного, суд вважає за необхідне в задоволенні скарги [PERSON] в частині визнання протиправною бездіяльність головного державного виконавця Чекерської Л.В. та як наслідок скасування постанови про закінчення виконавчого провадження - відмовити, як в необґрунтованій та такій, що не підлягає задоволенню. Стосовно вимог скарги у частині заборони головному державному виконавцю Чекерській ЛВ., а також представникам ПАТ «Південний» здійснювати будь-які дії щодо майна за адресою: [ADDRESS] , вони загалом не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, адже за рішенням суду, виконавчий лист знаходився на примусовому виконанні у державній виконавчій службі, та виконавець зобов`язаний вживати передбачених Законом заходів щодо примусового виконання рішень, наразі виконавче провадження фактично закінчено, на підставі постанови державного виконавця Чекерської Л.В. від 20.06.2019 року, тому висунуті вимоги є недоцільними. Вимоги скаржника про зобов`язання головного державного виконавця Чекерську Л..В.. провести опис всього майна боржників є похідними від основної частини вимог скарги, а тому у зв`язку з не підтвердженням неправомірності дій державного виконавця Чекерської Л.В. у винесенні постанови про закінчення виконавчого провадження, задоволенні також бути не можуть.

Outcome: dismissed