Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-09 00:00:00

В вересні 2019 року [PERSON] звернулася до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта», про стягнення страхового відшкодування. В обґрунтування заявлених позовних вимог посилалася на те, що 08.11.2017 по вул.Середньофонтанська, 43 в м. Одесі трапилася дорожньо-транспортна пригода, за участі водія [PERSON] , яка керувала автомобілем марки «BMW 520», державний номерний знак [NUMBER] , яка здійснила зіткнення з автомобілем марки «Toyota Avensis», державний номерний знак [NUMBER] , який належить позивачу [PERSON] . Вказана ДТП сталася з вини [PERSON] , що підтверджується Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 08 грудня 2017 року. Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу автомобіля марки «BMW 520», державний номерний знак [NUMBER] , на момент ДТП була застрахована страховою компанією ТДВ «СТ Домінанта», на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, серії АК/4217142. 09 листопада 2017 року, відповідача було повідомлено про дорожньо-транспортну пригоду, що підтверджується Повідомленням Потерпілої особи. Крім того, 09 листопада 2017 року позивач звернулася до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта», у якій був застрахований автомобіль BMW 520», державний номерний знак [NUMBER] , із заявою про виплату страхового відшкодування. Станом на день подачі позовної заяви страхове відшкодування позивачу не виплачено, від виконання свого обов`язку відповідач ухиляється, таким чином, на підставі вищевикладеного, позивач просив суд стягнути з відповідача на її користь страхове відшкодування у розмірі 50 243,64 грн., яке складається з: 29 821,95 грн. - сума заборгованості за страховим відшкодуванням; 15 487,80 грн. - пеня; 1 326,00 грн. - 3% річних; 3 607,89 грн. - інфляційне збільшення боргу. Позивач також просив стягнути з відповідача сплачений нею судовий збір у розмірі 768,40 грн. Ухвалою суду від 20 вересня 2019 року справу прийнято до свого провадження та визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання позивачка не з`явилася, про слухання справи повідомлена належним чином, надавши до суду клопотання з проханням розглядати дану справу без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про місце, дату та час судового розгляду справи був сповіщений належним чином, в порядку передбаченому ч.ч. 8, 11 ст. 128 ЦПК України (судові повістки направлені по зареєстрованому місцю проживання відповідача рекомендованим повідомленням про вручення поштових відправлень, а також через опублікування оголошення про виклик на офіційному веб-сайті судової влади України), про причини неявки суд не повідомив, не надав заяви про розгляд справи за його відсутності, не скористався правом надання відзиву на позов, у зв`язку з чим суд за згодою позивача вирішує справу у порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Частиною 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. №2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" роз`яснено, що відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У справі Bellet v. France суд зазначив, що"стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права". Судом встановлено, що 08.11.2017 по вул.Середньофонтанська, 43 в м. Одесі трапилася дорожньо-транспортна пригода, за участі водія [PERSON] , яка керувала автомобілем марки «BMW 520», державний номерний знак [NUMBER] , яка здійснила зіткнення з автомобілем марки «Toyota Avensis», державний номерний знак [NUMBER] , який належить позивачу [PERSON] . Постановою Приморського районного суду м. Одеси [PERSON] визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на останню адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. (а.с.10). Відповідно до ч.4 ст.82ЦПК України обставини встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, обставини дорожньо-транспортної пригоди та факти встановлені при розгляді адміністративної справи є преюдиціальними фактами при розгляді цивільної справи. Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу автомобіля марки «BMW 520», державний номерний знак [NUMBER] , на момент ДТП була застрахована страховою компанією ТДВ «СТ Домінанта», на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, серії АК/4217142. 09 листопада 2017 року, відповідача було повідомлено про дорожньо-транспортну пригоду, що підтверджується Повідомленням Потерпілої особи про дорожньо-транспортну пригоду. (а.с.14). Крім того, 09 листопада 2017 року позивач звернулася до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта», у якій був застрахований автомобіль BMW 520», державний номерний знак [NUMBER] , із заявою про виплату страхового відшкодування, що підтверджується Заявою про виплату страхового відшкодування. (а.с.15). Станом на день подачі позовної заяви страхове відшкодування позивачу не виплачено, від виконання свого обов`язку відповідач ухиляється. У результаті дорожньо-транспортної пригоди позивачу була завдана майнова шкода в розмірі 50 243,64 грн., яка складається з: 29 821,95 грн. - сума заборгованості за страховим відшкодуванням; 15 487,80 грн. - пеня; 1 326,00 грн. - 3% річних; 3 607,89 грн. - інфляційне збільшення боргу. Відповідно до ст.6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Згідно з ч.2 ст.22 вищезазначеного Закону України у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ч. 35.1 ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Відповідно до ч.1 ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Частиною 37.1. статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є: 37.1.1. навмисні дії особи, відповідальність якої застрахована (страхувальника), водія транспортного засобу або потерпілого, спрямовані на настання страхового випадку. Зазначена норма не поширюється на осіб, дії яких пов`язані з виконанням ними громадянського чи службового обов`язку, вчинені у стані необхідної оборони (без перевищення її меж) або під час захисту майна, життя, здоров`я. Кваліфікація дій таких осіб встановлюється відповідно до закону; 37.1.2. вчинення особою, відповідальність якої застрахована (страхувальником), водієм транспортного засобу умисного злочину, що призвів до страхового випадку (події, передбаченої статтею 41 цього Закону); 37.1.3. невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов`язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди; 37.1.4. неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди; 37.1.5. одержання страхувальником повного відшкодування шкоди за договором майнового страхування від особи, яка її завдала. Відповідно до ст.22 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку ТДВ «СК «ДОМІНІНТА» у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну Позивачу. Тобто ТДВ «СК «ДОМІНІНТА» повинне забезпечити повне відшкодування шкоди заподіяної майну Позивача внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до п. 36.1 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Страховик (у випадках, передбачених статтею 41цього Закону, - МТСБУ),

Outcome: approved