Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-29 00:00:00

Державна екологічна інспекція у Житомирській області звернулась до суду з позовом про відшкодування [PERSON] збитків завданих державі в сумі 31510.10 грн.. Позовні вимоги мотивує тим, що [PERSON] здійснив скид води з водного об"єкту, розташованого на території Бистрицької сільської ради біля с. Житичі Бердичівського району на річці Гнилоп"ять за відсутністю дозволу на спеціальне водокористування. Згідно розрахунку сума завданої шкоди становить 31510.10 грн.. Відповідачу було направлено претензію про відшкодування завданих навколишньому природньому середовищу збитків, яку від отримав 06.02.2015 року, дії держекоінспекторів в судовому порядку не оскаржено. З огляду на викладене позивач вирішив звернутися до суду із вказаним позовом. В судове засідання представник позивача не з"явився, надав клопотання про розгляд справи у його відсутності, позов підтриму, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з"явився, причини неявки не повідомив. Про місце і час розгляду справи відповідач повідомлений відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України. Відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надходив. Також до суду не надходили від відповідача заяви чи клопотання щодо розгляду справи. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України. У відповідності до п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Державна екологічна інспекція здійснює свої повноваження відповідно до Положення про Державну екологічну Інспекцію у Житомирській області, затвердженого наказом Державної екологічної інспекції України № 136 від 12.12.2011 року. Пунктом 6.17 вище вказаного Положення передбачено право вживати в установленому порядку заходи досудового врегулювання спорів, а також виступати позивачем та відповідачем у суді. Відповідно до ст. 66 Конституції України, кожен зобов'язаний не заподіювати шкоду природі, культурній спадщині, відшкодовувати завдані ним збитки. В судовому засіданні встановлено, що позивачем зафіксовано факт порушення відповідачем вимог статей 44, 49 Водного кодексу України. Відповідачу було направлено претензію про відшкодування завданих навколишньому природньому середовищу збитків, яку від отримав 06.02.2015 року, дії держекоінспекторів в судовому порядку не оскаржено (а.с. 7, 8). Згідно розрахунку розміру збитків сума завданої державі шкоди становить 31510.10 грн.(а.с. 9). Відповідно до ч. 1 ст. 69 вказаного Закону шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі. Окрім того, частиною 3 ст. 68 Закону передбачено, що підприємства, установи, організації та громадяни зобов'язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Згідно ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними діями майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що вина [PERSON] доведена, заподіяна ним шкода добровільно не відшкодована, а тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Також наявні підстави згідно ст. 141 ЦПК України для стягнення із відповідача судових витрат у розмірі 1378 гривень на користь позивача.

Outcome: approved