Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-11 00:00:00

В липні 2020 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до Акціонерного товариства «Альфа - Банк» про зняття арешту з автомобіля, в якій просив скасувати приватне обтяження, заставу рухомого майна, яке зареєстрував реєстратор Мирона Ольга Миколаївна , 25.10.2013 року за № 13974329 обтяжувач АТ «Альфа - Банк», що було змінено 17.10.2019 року реєстратором Федоренко Оксаною Миколаївною, регіональна філія міста Києва та Київської області державного підприємства «Національні інформаційні системи» Київська область; стягнути з відповідача на його користь судові витрати у розмірі 840, 80 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що в червні 2018 року до Вишгородського районного суду Київської області звернулось Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 1 007 824, 72 грн., з яких: сума заборгованості за кредитом - 584 967, 28 грн.; сума заборгованості за відсотками - 422 857, 44 грн., а також судові витрати у розмірі 15 117, 37 грн. Заочним рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 05.04.2019 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості задоволені та стягнуто з [PERSON] заборгованість за кредитним договором з яких: сума заборгованості за кредитом - 584 967, 28 грн.; сума заборгованості за відсотками - 422 857, 44 грн., на загальну суму 1 007 824 (один мільйон сім тисяч вісімсот двадцять чотири) гривні 72 копійки та судовий збір в сумі 15 117 (п`ятнадцять тисяч сто сімнадцять) гривень 37 копійок. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 20.06.2019 року заяву про перегляд заочного рішення Вишгородського районного суду Київської області від 05.04.2019 року залишено без задоволення. Постановою Київського апеляційного суду від 11.09.2019 року заочне рішення Вишгородського районного суду Київської області від 05 квітня 2019 року скасувано та прийнято нову постанову, якою позов Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості задоволено частково та стягнуто із [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованість у розмірі 49111,34 грн. В решті позову Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» відмовлено та стягнуто із Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на користь [PERSON] судові витрати в розмірі 20835,53 грн. Постанова набрала законної сили 11.09.2019 року. З 03.12.2019 року діяльність юридичного суб`єкта Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» припинено. Згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань правонаступником Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» є Акціонерне товариство «Альфа - Банк». 06.12.2019 року [PERSON] свої зобов`язання, які покладені на нього Київським апеляційним судом по справі № 363/2492/18 про стягнення заборгованість у розмірі 49111,34 грн. виконав повністю та сплатив зазначену суму заборгованості на користь відповідача. 13.12.2019 року [PERSON] звернувся до АТ «Альфа - Банк» із заявою про видачу довідки про відсутність у позивача заборгованості за Договором № 700/728127-КR від 18.09.2008 року, для її подальшого пред`явлення та зняття застави з рухомого майна, а саме: з автомобіля марки HYUNDAI модель SONATA, 2008 року випуску, номер шасі № VIN [NUMBER] седан реєстраційний номер [NUMBER] , що зареєстрований у Вишгородському МРЕВ ДАІ в Київській області 16.09.2008 року, однак звернення [PERSON] було проігноровано. 19.02.2020 року [PERSON] звернувся до Вишгородському МРЕВ ДАІ в Київській області з проханням зняти заставу з рухомого майна, а саме з вищевказаного автомобіля. Оскільки відповідно до витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 19.02.2020 року в реєстрі зареєстроване приватне обтяження, застава рухомого майна, що зареєстрована 25.10.2013 року за № 13974329 обтяжувач АТ «Альфа - Банк», [PERSON] було відмовлено у знятті обтяження з рухомого майна, а саме з вищевказаного автомобіля. На підставі викладеного, [PERSON] змушений звернутися до суду за захистом своїх прав. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 28.07.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрити провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 04.03.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача [PERSON] - адвокат Коляда А.М. в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, в якій позовні вимоги підтримав повністю та не заперечував проти заочного розгляду справи. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином. Надав до суду письмові пояснення по справі в яких просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Вказав, що підстав для скасування арешту з автомобіля відсутні, оскільки [PERSON] має борг перед банком та постановою Київського апеляційного суду від 11.09.2019 року відмовлено у частині позовних вимог на підставі спливу строку позовної давності,у зв`язку з чим відсутні підстави для скасування арешту. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що 18 вересня 2008 року Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] уклали договір кредиту № 700/728127-KR на купівлю автотранспортних засобів, за умовами якого кредитор надає позичальнику у користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 31073 доларів США зі сплатою 12,50 процентів річних та наступним порядком погашення суми основної заборгованості за 20 числа кожного місяця згідно графіку, який вказаний в пп. 1.1.1 п. 1.1 ст. 1 Договору, з кінцевим терміном погашення до 17 вересня 2015 року. При погашенні позичальником заборгованості за даним договором пріоритетними є його зобов`язання за договором відновлювальної кредитної лінії № 700/728132-КV від 18 вересня 2008 року. Сплата процентів здійснюється щомісячно у валюті кредиту не пізніше 20 числа місяця, наступного за звітним місяцем, в якому нараховані проценти, а також в день повернення заборгованості за кредитом в повній сумі. 18 вересня 2008 року Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] уклали договір відновлювальної кредитної лінії № 700/728132-КV із подальшими змінами, за умовами якого кредитор зобов`язується надавати позичальнику грошові кошти на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання. Надання кредиту буде здійснюватися окремими частинами зі сплатою 24 % річних в межах максимального ліміту заборгованості позичальника за кредитом в сумі 10004 грн. з кінцевим терміном погашення заборгованості за кредитом не пізніше 17 вересня 2015 року. Кредит надається позичальнику на здійснення страхових платежів за договором добровільного страхування транспортного засобу № 3904-а/08к від 18 вересня 2008 року, відповідно до умов якого кредитор виступає вигодонабувачем. 16 липня 2009 року Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] уклали договір про внесення змін № 1 до договору кредиту № 700/728127- KR, яким дійшли згоди змінити графік погашення основного боргу, який станом на 16 липня 2009 року становить 27743 доларів США, та в зв`язку з цим встановлено інший графік погашення заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном погашення до 17 вересня 2015 року, інші умови договору залишаються незмінними. 18 вересня 2008 року згідно заяви на видачу готівки № ав/1506838 [PERSON] отримав суму кредиту в сумі 31073 долари США, еквівалентні 150738,23 грн. У зв`язку з порушенням виконання умов вказаного договору кредиту, в червні 2018 року до Вишгородського районного суду Київської області звернулось Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 1 007 824, 72 грн., з яких: сума заборгованості за кредитом - 584 967, 28 грн.; сума заборгованості за відсотками - 422 857, 44 грн., а також судові витрати у розмірі 15 117, 37 грн. Заочним рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 05.04.2019 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості задоволені та стягнуто з [PERSON] заборгованість за кредитним договором з яких: сума заборгованості за кредитом - 584 967, 28 грн.; сума заборгованості за відсотками - 422 857, 44 грн., на загальну суму 1 007 824 (один мільйон сім тисяч вісімсот двадцять чотири) гривні 72 копійки та судовий збір в сумі 15 117 (п`ятнадцять тисяч сто сімнадцять) гривень 37 копійок. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 20.06.2019 року заяву про перегляд заочного рішення Вишгородського районного суду Київської області від 05.04.2019 року залишено без задоволення. Постановою Київського апеляційного суду від 11.09.2019 року заочне рішення Вишгородського районного суду Київської області від 05 квітня 2019 року скасувано та прийнято нову постанову, якою позов Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості задоволено частково та стягнуто із [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованість у розмірі 49111,34 грн. В решті позову Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» відмовлено та стягнуто із Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на користь [PERSON] судові витрати в розмірі 20835,53 грн. Постанова набрала законної сили 11.09.2019 року. Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Рішенням від 10 вересня 2019 року на загальних зборах акціонерів АТ Альфа - Банк» та єдиного акціонера АТ «Укрсоцбанк» затверджено приєднання АТ «Укрсоцбанк» до АТ Альфа - Банк». Національним банком України надано дозвіл на реорганізацію шляхом приєднання АТ «Укрсоцбанк» до АТ «Альфа - Банк». Приєднання АТ «Укрсоцбанк» до АТ Альфа - Банк» заплановане на 15 жовтня 2019 року. Від цієї дати, відповідно до норм чинного законодавства АТ "Альфа - Банк" є правонаступником майна, прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк». Зазначене підтверджується й витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців та громадських формувань з якого вбачається, що правонаступником Акціонерного товариства «Укрсоцбанк є Акціонерне товариство «Альфа Банк». Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 24.02.2020 року замінено сторону у виконавчому листі №363/2492/18 виданому на підставі постанови Київського апеляційного суду від 11 вересня 2019 року, а саме Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» на Акціонерне товариство «Альфа - Банк» у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Ухвала суду набрала законної сили 10.03.2020 року. 06 грудня 2019 року [PERSON] було сплачено на користь АТ «Альфа - Банк» заборгованість за кредитним договором № 700/728127- KR згідно постанови Київського апеляційного суду від 11.09.2019 року у справі № 363/2492/18, що підтверджується платіжним дорученням № 1182953 від 06.12.2019 року. 13 грудня 2019 року [PERSON] звернувся до АТ "Альфа - банк" із заявою про видачу довідки про відсутність заборгованості за кредитним договором № 700/728127- KR, однак вимоги позивача АТ «Альфа - Банк» були проігноровані. Станом на 19.02.2020 року арешт із - за заставленого рухомого майна, а саме: з автомобіля марки HYUNDAI модель SONATA, 2008 року випуску, номер шасі № [NUMBER] , Седан реєстраційний номер [NUMBER] , що зареєстрований у Вишгородському МРЕВ ДАІ в Київській області 16.09.2008 року, не знятий, що підтверджується витягом з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 19.02.2020 року № 64867453. Відповідно до положень ст. 3 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до ст. 41 ч. 4 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Права власності є непорушним. Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту є відновлення становища, яке існувало до порушення. Згідно з п. 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов може бути пред`явлений власником або особою, яка володіє на підставі закону чи договору, або іншій законній підставі майном, що належить боржнику. Згідно зі ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» кожна особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Статтею 59 Закону «Про виконавче провадження» визначений вичерпний перелік підстав за яких виконавець зобов`язаний зняти арешт з майна. В усіх інших випадках, як вбачається з п. 5 ст. 59 цього Закону, арешт з майна може бути знятий за рішенням суду. Наявність накладеного арешту на рухоме майно, а саме: автомобіль марки HYUNDAI модель SONATA, 2008 року випуску, номер шасі № [NUMBER] , Седан реєстраційний номер [NUMBER] , що зареєстрований у Вишгородському МРЕВ ДАІ в Київській області 16.09.2008 року, перешкоджає [PERSON] здійснювати належним чином розпорядження та володіння майном, чим порушуються його права та інтереси, як власника цього майна. Вказані обставини дають суду підстави зробити висновок про відсутність правових підстав для арешту вищевказаного рухомого майна позивача, а тому права позивача підлягають судовому захисту, шляхом звільнення майна з під арешту. Щодо позовних вимог [PERSON] про стягнення з відповідача судових витрат у розмірі 5 000 гривень, які складаються з витрат понесених позивачем на професійну правничу допомогу адвоката, судом зазначається наступне. Згідно з частиною другою статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до частин третьої, четвертої статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частиною п`ятою статті 137 ЦПК встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно з частиною шостою статті 137 ЦПК обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зазначено, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат». У постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення». На підставі викладеного, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог [PERSON] про стягнення з АТ «Альфа - Банк» судових витрат у розмірі 5 000 гривень, які складаються з витрат понесених позивачем на професійну правничу допомогу адвоката, оскільки вказані витрати не підтвердженні належними та допустимими доказами по справі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, стягнути з АТ «Альфа - Банк» на користь [PERSON] витрати по сплаті судового збору у розмірі 840, 80 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial