Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-29 00:00:00

В жовтні 2014 року позивач звернувся в суд з цим позовом до Публічного акціонерного товариства „Всеукраїнський Акціонерний Банк" (надалі ПАТ „Всеукраїнський Акціонерний Банк"), посилаючись на порушення його прав відповідачем. Під час розгляду справи по суті позивач свій позов підтримав, просив задовольнити його, пояснивши, що в квітні 2014 року уклав з банком - відповідачем договір банківського вкладу, строк дії якого сплинув, проте відповідач не повертає йому суми вкладу, незважаючи на його письмову вимогу. В судове засідання представник відповідача не з'явися повторно, хоча про день, час та місце розгляду справи відповідач повідомлявся належним чином / а.с. 23, 26, 27, 29, 30 /. Заперечень щодо заявленого позову відповідачем не подано, що фактично вказує на визнання ним цього позову. В справі мається достатньо матеріалів про права та взаємини сторін. Протокольною ухвалою суду відповідно до положень ст. ст. 77, 225 ч. 1 ЦПК України ухвалено справу розглянути у відсутність представника відповідача, проти чого позивач не заперечував. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази по справі та проаналізувавши їх в сукупності, суд приходить до висновку про те, що заявлений на засадах диспозитивності позов підлягає до задоволення з наступних обґрунтувань. Судом встановлено, що 07 квітня 2014 року між позивачем [PERSON] та ПАТ„Всеукраїнський Акціонерний Банк" було укладено договір банківського вкладу, за умовами якого позивач строково вклав на відповідний рахунок валютні кошти в сумі 4041 долар США з виплатою 10% річних та з правом вимоги вкладу 07.05.2014 року / а.с. 7 /. Факт передачі позивачем цих коштів відповідачу на виконання умов вищезгаданого договору підтверджується меморіальним ордером № 283026 від 07 квітня 2014 року, копію якого надано позивачем / а.с. 8 /. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. За змістом ст. 631 ч. 2 ЦК України договір набирає чинності з моменту його укладення. Статтею 638 ч. 1 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу ( депозиту ) одна сторона ( банк ), що прийняла від другої сторони ( вкладника ) або для неї грошову суму ( вклад ), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку встановлених договором. Статтею 1059 ЦК України передбачено, що договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. Суд вважає, що договір від 07 квітня 2014 року, копію якого надано стороною позивача, на підтвердження заявлених позовних вимог, відповідає вимогам згаданих норм, оскільки має просту письмову форму й містить усі істотні умови, необхідні для договору даного виду, а саме: суму вкладу, розмір відсотків за користування вкладом, порядок їх нарахування, термін дії договору. Пункт 8 глави 2 розділу ІІІ Інструкції про касові операції у банках України передбачає, що після завершення приймання готівки клієнту видається квитанція ( другий примірник прибуткового касового документа ) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція, або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку, який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції, а також підпис працівника банку, який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку, засвідчений електронним підписом САБ. Надана позивачем копія меморіального ордеру від 07 квітня 2014 року / а.с. 8 / відповідає вказаним вимогам Інструкції, а отже цей ордер є документом, який підтверджує внесення відповідної суми валютних коштів до банку, тобто письмова форма договору банківського вкладу є додержаною. Статтею 17 Загальної декларації прав людини, передбачено - ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Згідно ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися відповідно умов договору та вимог Цивільного кодексу України. За змістом ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до пункту 1.7 раніше згаданого договору вкладник має право заявити вимогу про повернення вкладу. Стаття 1060 ЦК України встановлює що, за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника. Умови договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Згідно з положеннями ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається. Вимога позивача про повернення суми вкладу відповідачем незаконно проігнорована / а.с. 9, 12 /. Виходячи із системного аналізу вищенаведеного законодавства, враховуючи факти, встановлені судом, ПАТ „Всеукраїнський Акціонерний Банк" зобов'язаний повернути позивачу, внесену останнім суму вкладу по договору від 07 квітня 2014 року, а відмова від такого повернення є неправомірною. Тому суд вважає, що вимога позивача про стягнення суми вкладу за цим договором ґрунтується на законі, а отже підлягає до задоволення. Виходячи із засад диспозитивності та меж позовних вимог про стягнення на користь позивача річних відсотків по вкладу в доларах США, суд приймає до уваги відповідні розрахунки, наведені позивачем у позові та визнає їх обгрунтованими. Понесені позивачем [PERSON] судові витрати по оплаті позову судовим збором, які документально підтверджені / а.с. 1 / на суму 554,43 гривень, підлягають до відшкодування за рахунок відповідача згідно до положень ст. 88 ч. 1 ЦПК України.

Outcome: approved