Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-16 00:00:00

Виконуюча обов`язків генерального директора Комунального некомерційного підприємства «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» Тернопільської обласної ради Косовська Л.В. звернулася до суду із заявою про примусову госпіталізацію до психіатричного закладу [PERSON] . В обґрунтування заявлених вимог покликається на те, що у [PERSON] наявний психічний розлад, який обумовлює його небезпеку для себе і оточуючих. Підставою для висновку про необхідність госпіталізації є відомості про поведінку [PERSON] , які надійшли від молодшого інспектора взводу №1 УПО в Тернопільській області Герожишина Богдана Євгеновича. Направлення на госпіталізацію було видане лікарем-психіатром [PERSON], яка після особистого огляду [PERSON] зробила висновок про необхідність його госпіталізації, у зв`язку із наявністю психічного розладу, який обумовлює його небезпеку для себе і оточуючих. У судовому засіданні представник Комунального некомерційного підприємства «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» Тернопільської обласної ради лікар-психіатр Чорній П.П. заяву підтримав та наголосив, що [PERSON] страждає на тяжкий психічний розлад, який являє собою безпосередню небезпеку для себе і оточуючих. Також вказав, що при поступленні у відділення [PERSON] проявляв агресію до поліцейських, погрожував, що після виходу його із лікарні вб`є матір. Однак, внаслідок психічного розладу, він не може усвідомити необхідність проходження лікування та надати згоду на лікування, у зв`язку із чим просить заяву задовольнити. Прокурор у судовому засіданні підтримав заяву про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу без його згоди. Законний представник [PERSON] - його матір [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що її син потребує лікування. При цьому пояснила, що у 2016 році у її сина [PERSON] була депресія через проблеми на роботі. Він пройшов курс лікування та восени 2016 року поїхав на заробітки, де працював по три місяці, а інші три місяці був вдома, 10 березня 2021 року поїхав на роботу у Швецію, а 16 червня 2021 року потрапив у дорожньо-транспортну пригоду, після чого у нього стався нервовий зрив. Близько місяця назад він повернувся додому, часто буває агресивний, побив свого рідного брата, завжди носить біля себе ножі. Дружина сина, боїться його, тому не хоче проживати разом із ним. З цих підстав вважає, що її сину необхідно пройти курс лікування, оскільки самостійно він не може справитися із наявним у нього захворюванням. Особа, щодо якої розглядається питання, пов`язане з наданням психіатричної допомоги [PERSON] у судовому засіданні заперечив проти задоволення заяви та вказав, що хворим себе не вважає. Пояснив, що висловлювався нецензурно до поліцейських, оскільки він у нижній білизні відпочивав собі на території парку Національного Відродження у м. Тернополі, зі сторони проспекту Злуки, що законом не заборонено. Також, мав при собі вудку, що також законом не заборонено. Натомість приїхали поліцейські та відвезли його до психлікарні. Також, зазначив, що перебував на заробітках у Швеції, повернувся додому близько місяця назад, після чого поїхав до дружини у Рівне, однак, вона сказала йому їхати додому та лікуватися. Також, його мати та товариш постійно говорять йому, щоб він пролікувався. Однак, він вважає, що лікування потрібне саме його матері, а не йому. За вказаних обставин просив відмовити у задоволенні заяви. Судом установлено: 15 серпня 2021 року [PERSON] , [INFO] поступив на стаціонарне лікування та обстеження в третє відділення КНП «ТОКПЛ» ТОР з приводу діагнозу - гострий поліморфний психотичний розлад. Поступив повторно в житті та даному році у супроводі працівників поліції. Із запису чергового лікаря відомо, що був знайденим на вулиці, сидів на тротуарі, ловив уявну рибу, агресивно себе поводив, у зв`язку з чим був доставленим до КНП «ТОКПЛ» ТОР. Направлення на госпіталізацію було видане лікарем-психіатром [PERSON] , яка після особистого огляду [PERSON] зробила висновок про необхідність його госпіталізації, у зв`язку із наявністю психічного розладу, який обумовлює його небезпеку для себе і оточуючих. Підставою для висновку про необхідність госпіталізації є відомості про поведінку [PERSON] які надійшли від молодшого інспектора взводу №1 УПО в Тернопільській області Герожишина Богдана Євгеновича. На підставі цих відомостей [PERSON] був оглянутий лікарем-психіатром [PERSON], яка підтвердила висновок про необхідність госпіталізації. Також, [PERSON] був оглянутий комісією лікарів-психіатрів Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні, у складі: голови комісії - О.М. Бондаренко, в.о. завідуючим відділенням та лікуючим лікарем - П.П. Чорний. Комісія підтвердила обґрунтованість рішення про госпіталізацію згідно Закону України "Про психіатричну допомогу" та прийшла до висновку, що [PERSON] потребує примусової госпіталізації до психіатричного закладу в примусовому порядку без його усвідомленої згоди, для обстеження та лікування. Згідно висновку комісії лікарів-психіатрів 15 серпня 2021 року [PERSON] , [INFO] поступив на стаціонарне лікування та обстеження в третє відділення КНП «ТОКПЛ» ТОР з приводу діагнозу - гострий поліморфний психотичний розлад. Поступив повторно в житті та даному році у супроводі працівників поліції. Із запису чергового лікаря відомо, що був знайденим на вулиці, сидів на тротуарі, ловив уявну рибу, агресивно себе поводив, у зв`язку з чим був доставленим до КНП «ТОКПЛ» ТОР. З анамнезу встановлено, що ріс та розвивався задовільно. Закінчив 10 класів ЗОШ та Львівський університет ім. І Франка, факультет журналістики. Відслужив повний термін в армії. Працював деякий час в редакції, на даний час не працює, їздить на заробітки за кордон. Вдруге одружений, від першого шлюбу двоє дітей, від другого одна дитина. ТВС, ВГ, венеричні захворювання, ЧМТ - заперечує. Відомо, що вперше лікувався в умовах КНП «ТОКПЛ» ТОР в квітні 2016 року з діагнозом розлад адаптації, тривожно-депресивний синдром. Виписаний з покращенням. Амбулаторно рекомендацій не дотримувався. Поступив повторно 09 серпня 2021 року у 7 психіатричне відділення, звідки на минулих вихідних вчинив втечу, вибив двері з відділення та центрального виходу. Дане поступлення пов`язує з тим, що вдома мала місце словесна перепалка з братом і мамою, оскільки був вдягнутий не по погоді, перегрівся на сонці. Зі слів матері відомо що вдома неконтрольований, проявляє як вербальну так і фізичну агресію до матері. Комісія прийшла до висновку, що [PERSON] страждає на тяжкий психічний розлад, який являє собою безпосередню небезпеку для себе самого та оточуючих внаслідок психічного стану, у зв`язку із чим потребує госпіталізації до психіатричного закладу в примусовому порядку без його усвідомленої згоди, відповідно до ст.14 Закону України "Про психіатричну допомогу". Згідно з вимогами ст. 340 ЦПК України у заяві про госпіталізацію особи до психіатричного закладу у примусовому порядку повинні бути зазначені підстави для надання психіатричної допомоги у примусовому порядку, встановлені законом. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів та інші відповідні матеріали. В силу вимог ст. 1 Закону України «Про психіатричну допомогу» стаціонарна психіатрична допомога - психіатрична допомога, що включає в себе обстеження стану психічного здоров`я осіб на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами, діагностику психічних розладів, лікування, нагляд, догляд, медико-соціальну реабілітацію осіб, які страждають на психічні розлади, і надається в стаціонарних умовах понад 24 години підряд. Статтею 3 Закону України «Про психіатричну допомогу» передбачено, що кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України. У відповідності до «Принципів захисту осіб з психічними захворюваннями та поліпшення психіатричної допомоги», схвалених Резолюцією Генеральної Асамблеї № 46/119 від 17 грудня 1991 року, в принципі 6 зазначено, що «будь-яка особа може бути госпіталізована до психіатричного закладу в якості пацієнта у примусовому порядку, або особа, вже госпіталізована як пацієнт у добровільному порядку, може триматися як пацієнт у психіатричному закладі у примусовому порядку тоді й тільки тоді, коли уповноважений для цієї мети відповідно до закону кваліфікований фахівець, який працює в області психіатрії, встановить відповідно до принципу 4, наведеного вище, що ця особа страждає на психічне захворювання, і визначить, що: (а) внаслідок цього психічного захворювання існує серйозна загроза заподіяння безпосередньої або неминучої шкоди цій особі або іншим особам, або (б) у випадку особи, чиє психічне захворювання є тяжким, а розумові здібності ослабленими, відмова від госпіталізації або тримання даної особи в психіатричному закладі може призвести до серйозного погіршення її здоров`я або унеможливить застосування належного лікування, яке може бути здійснене лише за умови госпіталізації до психіатричного закладу відповідно до принципу найменш обмежувальної альтернативи. Крім цього, згідно ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольнити свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Відповідно до ст. 16 Закону України «Про психіатричну допомогу» у випадках, коли госпіталізація особи до психіатричного закладу в примусовому порядку визнається доцільною, представник психіатричного закладу, в якому перебуває особа, протягом 24 годин направляє до суду за місцем знаходження психіатричного закладу заяву про госпіталізацію особи до психіатричного закладу в примусовому порядку на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону. До заяви, в якій повинні бути викладені підстави госпіталізації особи до психіатричного закладу в примусовому порядку, передбачені статтею 14 цього Закону, додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обґрунтування про необхідність такої госпіталізації. Аналізуючи в сукупності викладені обставини, вимоги законодавства та досліджені докази на підтвердження того, що [PERSON] хворіє важким психічним розладом, який обумовлює його небезпеку для себе і оточуючих, суд приходить до переконання про наявність передбачених законом підстав для його примусової госпіталізації до психіатричного закладу, а тому заяву виконуючої обов`язки генерального директора Комунального некомерційного підприємства «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» Тернопільської обласної ради Косовської Лесі Володимирівни про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу без його згоди, слід задовольнити. На підставі викладеного та

Outcome: approved