Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-11 00:00:00

З позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Полтавагаз Збут" до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожитий природний газ вбачається, що з 1 липня 2015 року згідно з рішенням НКРЕКП № 1734 від 11 червня 2015 року, для побутових споживачів в зоні обслуговування ПАТ «Полтавагаз» в Полтавській області реалізація природного газу для задоволення потреб населення здійснюється суб`єктом господарювання - ТОВ «Полтавагаз Збут». Постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2015 року № 758 та від 22 березня 2017 року № 187 затверджено «Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (відносини у перехідних період)» відповідно до якої ТОВ «Полтавагаз Збут» визначено постачальником природного газу, на якого покладено спеціальні обов`язки щодо постачання природного газу побутовим споживачам та релігійним організаціям. З 1 жовтня 2015 року введено в дію Закон України «Про ринок природного газу». Відповідно до частини першої статті 4 Закону, державне регулювання ринку природного газу здійснює Регулятор у межах повноважень, визначених цим законом та іншими актами законодавства. Пунктом 32 частини першої статті 1 Закону встановлено, що Регулятор - Національна комісія, що здійснює державне регулюванні у сфері енергетики та комунальних послуг. Відповідно до положень частини третьої статті 4 Закону до компетенції Регулятора на ринку пригороднього газу належить, зокрема, затвердження правил постачання природного газу. 27.11.2015 року набрали чинності Правила постачання природного газу, затверджені постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2496 та зареєстровані в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 р. за № 1382/27827. На виконання вимог статей 12 та 40 Закону, НКРЕКП було затверджено Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам (постанова НКРЕКП від 30.09.2015 № 2500, зареєстрована у Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 р. за №1386/27831). На вимогу розділу ІІІ. п. 24 Правил, ТОВ «Полтавагаз Збут», як постачальник зі спеціальними обов`язками, опубліковано на сайті poltavagazzbut.com.ua та у спецвипуску газети «Зоря Полтавщини» від 25.12.2015, чинну редакцію Правил та Типового договору постачання. Відповідно до п.1.3 Типового договору постачання, цей Договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633,634,641,642 Цивільного кодексу України на невизначений строк шляхом приєднання Споживача до умов цього Договору. Фактом згоди Споживача про приєднання до умов цього Договору є отримання Постачальником поданої Споживачем заяви - приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, та/або сплачений Споживачем рахунок (квитанція) Постачальника за поставлений природний газ, а щодо постачальника, на якого в установленому чиним законодавством порядку покладені спеціальні обов`язки з постачання природного газу побутовим споживачам (Постанова КМУ № 758 від 01.10.2015), - факт споживання природного газу. Таким чином, громадянин, [PERSON] , є споживачем природного газу та перебуває у договірних відносинах з ТОВ «Полтавагаз Збут». На даного абонента відкрито особистий рахунок № [NUMBER] для здійснення оплати. Абонент не виконує належним чином, взяті на себе зобов`язання, а саме не сплачує за надані послуги з газопостачання, чим порушує права ТОВ «Полтавагаз Збут». Станом на 01.02.2019 року сума боргу становить - 3029,22 гривень. Свої зобов`язання по наданню послуг по безперервному постачанню природного газу ТОВ «Полтавагаз газ» виконало належним чином. В зв`язку з несвоєчасним проведенням оплати за спожитий природній газ ТОВ «Полтавагаз збут» нарахувало відповідачу [PERSON] інфляційні на загальну суму 650,05 грн. та три відсотки річних в сумі 179,49 грн. ТОВ «Полтавагаз збут» скористалося наданим правом, щодо звернення до судових органів з заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожитий природний газ з відповідача [PERSON] по справі (а.с.а.с.3-5). Ухвалою Великобагачанського районного суду Полтавської області від 19.05.2018 року (по справі №525/524/18 провадження №2-н/525/46/2018) відмовлено у видачі судового наказу про стягнення з [PERSON] користь ТОВ «Полтавагаз збут» заборгованості за спожитий природний газ. ТОВ «Полтавагаз збут» при зверненні до суду з заявою про видачу судового наказу було сплачено суму судового збору - 176,20 грн., таким чином доплата становить - 1744,80 грн. (а.с.а.с.3-5). Ухвалою суду від 25.03.2019 року відкрито цивільне провадження за вищевказаною позовною заявою і на 21.05.2019 року призначено підготовче засідання (а.с.21). Відповідач відзиву на позов не подавав. 21.05.2019 року у справі проведено підготовче засідання і розгляд справи призначений на 13.06.2019 року (а.с.27). 13.06.2019 року засідання у справі було відкладено у зв`язку з першою неявкою відповідача на 12.08.2019 року. В судове засідання представник позивача товариства з обмеженою відповідальністю "Полтавагаз Збут" не з`явився, направив до суду заяву про підтримання заявлених позовних вимог (а.с.33). З повідомлення виконавчого комітету Великобагачанської селищної ради Полтавської області №573 від 22.03.2019 року, яке надійшло до суду 22.03.2019 року, вбачається, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.19). В судове засідання 13.06.2019 року відповідач [PERSON] не з`явився, причин неявки суд не повідомив, він рекомендованим листом сповіщений про день і час розгляду справи за адресою: Полтавська область, Великобагачанський район, с. Довгалівка (а.с.32); 12.08.2019 року відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, про час і місце розгляду справи відповідач повідомлений рекомендованим листом з повідомленням за адресою: Полтавська область, Великобагачанський район, с. Довгалівка (а.с.37), про причину своєї неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не подавав. Суд, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи і давши їм належну оцінку приходить до висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтавагаз Збут» до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожитий природній газ підлягає задоволенню з наступних підстав. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч.1 ст.12 ЦПК України). Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.13 ЦПК України (диспозитивність цивільного судочинства), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. У розумінні цивільно-процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача, стосовно якої він просить ухвалити рішення, у матеріальному розумінні - це певна річ (об`єкт), щодо якої виник спір. Судом встановлено, що [PERSON] , є споживачем природного газу ТОВ «Полтавагаз Збут». На даного абонента відкрито особистий рахунок № [NUMBER] для здійснення оплати (а.с.6). Станом на 01.02.2019 року сума боргу становить - 3029,22 гривень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи (ст.76 ЦПК України). Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.2 ст.77 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування (ч.1 ст.80 ЦПК України). Частиною 1 ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно чч.1,2 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про ринок природного газу» постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із встановленими стандартами та нормативно-правовими актами. Постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється на підставі типового договору, що затверджується Регулятором та оприлюднюється в установленому порядку. В зв`язку з тим, що відповідач [PERSON] не виконує взяті на себе зобов`язання та не оплачує послуги щодо постачання природного газу, існує заборгованість станом на 01.02.2019 року в сумі 3029 грн.22 коп. (а.с.6). Це підтверджується даними картки абонента [PERSON] (а.с.6). Відповідно до ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Стаття 68 ЖК України передбачає, що наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги. Відповідно до вимог ст.26 Закону України «Про житлово - комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно зі ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Разом з тим відповідно до загальних умов виконання зобов`язання, установлених ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань. Згідно з ч. 1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. Таким чином, між сторонами склалися правовідносини, в яких замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в яких передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами на підставі договору про надання послуг з постачання природного газу, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України) вимагати сплату грошей за надані послуги. Таким чином, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Згідно ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Суд перевірив і приймає до уваги розрахунок позивача, який стосується втрат від інфляції в сумі 650 грн.05 коп. за період з 01.02.2016 року по 12.02.2019 року (а.с.7-8), а також розрахунок, який стосується процентів в сумі 179 грн.49 коп. за вищевказаний період (а.с.9). Відповідач [PERSON] не надавав належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження своїх можливих заперечень, оскільки відзив на позові він не подавав. Суд вважає, що відповідач [PERSON] є належним споживачем послуг з газопостачання. Враховуючи вищевикладене, відповідач свої зобов`язання по оплаті послуг з постачання природного газу належним чином не виконував, тому є підстави для стягнення з нього відповідної заборгованості в судовому порядку. Оскільки рішенням суду позовні вимоги позивача задоволено, то відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача документально підтверджену суму судового збору сплаченого за подання позову в розмірі 1744 грн. 80 коп. + 176 грн. 20 коп. =1921 грн. (а.с.1,2).

Outcome: approved