Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-28 00:00:00

Відповідач у справі [PERSON] є батьком малолітнього [PERSON], [INFO]. Відповідач не займається вихованням та утриманням свого сина, не здійснює догляду за ним, не піклується про його фізичний та духовний розвиток, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, не цікавиться його здоров'ям та не підтримує родинних стосунків. З урахуванням висновку опікунської ради при Роздолівській сільській раді, [PERSON] із позовом про позбавлення [PERSON] батьківських прав та стягнення аліментів 24 жовтня 2016 року звернулася до суду. Ухвалою суду від 29 грудня 2016 року закрито провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] в частині стягнення аліментів. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги про розбавлення батьківських прав підтримала з підстав, наведених у позовній заяві, і додатково суду пояснила, що вона з 28 жовтня 2006 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. У них багато років не було дітей, а коли вона завагітніла, відповідач залишив її. Відповідачу добре відомо про народження сина, про те, що він зобов'язаний сплачувати аліменти, але від народження сина і до сьогоднішнього дня він не вчиняв жодних дій, які б свідчили про бажання виконувати свої батьківські обов'язки відносно їх спільного сина. Зокрема, [PERSON] жодного разу не бачив сина, ніколи не цікавиться його розвитком, станом здоров'я, не дбає про його інтереси. Таке негативне відношення, небажання спілкуватись із сином, несплата аліментів за виконавчим листом та постійне уникнення відповідальності за сина призвело до рішення про позбавлення [PERSON] батьківських прав. Просила задоволити позов. Відповідач у справі [PERSON] у судові засідання, призначені на 01, 14 та 29 грудня 2016 року не з'явився. Судові повістки повернулись з відміткою, що адресат за вказаною адресою не проживає (а.с. 58-59). Як слідує із відповіді віддулу адресно-довідкової роботи управління державної міграційної служби України в Харківській області [PERSON] значиться зареєстрованим за адресою [ADDRESS] з 11 жовтня 2005 року (а.с. 23). Відповідно до ч. 9 ст. 74 ЦПК України відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення в пресі. У судове засідання призначене на 29 грудня 2016 року [PERSON] викликався через оголошення в газеті «Слобідський край» № 151 від 17 грудня 2016 року (а.с. 55). З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи. Судом на підставі ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України ухвалено провести заочний розгляд справи. Представник опікунської ради при виконавчому комітеті Роздолівської сільської ради у судове засідання не з'явився. Сільський голова подала суду заяву, у якій просила провести розгляд справи у відсутності їх представника, позовні вимоги [PERSON] визнала (а.с. 42). Розглянувши справу в судовому засіданні, дослідивши та оцінивши наявні у матеріалах справи докази, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення, виходячи з наступного: Статтею 150 Сімейного Кодексу України передбачено, що батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину. Свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 22 липня 2013 року (а.с 7), та актовим записом про народження № 07 (а.с. 45) стверджується, що батьком малолітнього [PERSON] є відповідач у справі - [PERSON]. Рішенням Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 09 грудня 2015 року, яке набрало чинності 22 грудня 2015 року (а.с. 5-6) доводиться, що сторони із 28 жовтня 2006 року по 22 грудня 2015 року перебували у зареєстрованому шлюбі. Зібраними позивачем і дослідженими судом доказами встановлено, що [PERSON] не приймає участі у вихованні та утриманні сина, не цікавиться станом його здоров'я, не здійснює належного догляду за ним, не забезпечує матеріально, не турбується його майбутнім та не дбає про його інтереси, зокрема, не бачив сина з моменту його народження і на даний час місце його фактичного проживання невідомо. Таке, зокрема, стверджується обставинами, викладеними у протоколі засіданні опікунської ради при виконкомі Роздолівської сільської ради від 29 вересня 2016 року (а.с. 11) та довідкою начальника Золочівського районного ВДВС ГТУЮ у Харківській області № 3197/14.28-39 від 15 вересня 2016 року про неотримання аліментів позивачем від відповідача (а.с. 9). Крім того, актом перевірки матеріально-побутових умов проживання [PERSON] (а.с. 12) стверджується, що остання сама виховує і утримує сина [PERSON] і забезпечила йому добрі матеріально-побутові умови для проживання. Батько малолітнього - [PERSON] від народження сина не приймав жодної участі у його вихованні, матеріально не допомагав та не цікавився його життям. [PERSON] на території Роздолівської сільської ради зарекомендувала себе з позитивної сторони, у громадських місцях і побуті поводить себе добре, не зловживає спиртними напоями та не притягується до адміністративної відповідальності (довідка - характеристика № 1082 від 29 вересня 2016 року (а.с. 10). Вихованням сина позивач займається самостійно, приділяє йому багато уваги, дитина є активною доброзичливою, життєрадісною, має гарні відносини зі своїми одногрупниками. Артем завжди чисто одягнений, нагодований з невеликим бажанням відпускає маму додому коли вона його приводить у садочок (а.с. 14). Протоколом засідання опікунської ради при виконкомі Роздолівської сільської ради від 29 вересня 2016 року (а.с. 11) та рішенням опікунської ради при виконавчому комітеті Роздолівської сільської ради від 29 вересня 2016 року (а.с. 13) прийнято рішення рекомендувати Мурованокуриловецькому районному суду позбавити батьківських прав [PERSON] за невиконання своїх батьківських обов'язків відносно свого сина та затверджено висновок опікунської ради № 8 від 29 вересня 2016 року «Про позбавлення батьківських прав [PERSON].». Комісія з питань захисту прав дитини при Мурованокуриловецькій районній державній адміністрації та Служба у справах дітей райдержадміністрації на своєму засіданні 27 грудня 2016 року зробили висновок, відповідно до якого, враховуючи що [PERSON] не займається утриманням та вихованням сина, не цікавиться станом здоров'я, не створив умови для проживання, навчання, розвитку неповнолітнього, не має бажання забезпечувати дитину на належному рівні, самоусунувся від виконання батьківських обов'язків, є доцільним в інтересах малолітнього [PERSON], [INFO], позбавити його батька - [PERSON] батьківських прав. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Таким чином, вищенаведеними доказами стверджено, що відповідач [PERSON], свідомо тривалий час (від народження сина) ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню свого сина, в результаті чого дитина позбавлена його батьківської опіки, любові і турботи. У постанові Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснено, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. У п. 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння, вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Також слід зазначити, що Європейський суд з прав людини у своєму рішенні "Хант проти України" від 7 грудня 2006 року, зазначав, що позбавлення батьківських прав має бути виправдане інтересами дитини, і тоді інтереси повинні мати переважний характер над інтересами батьків, між інтересами дитини та інтересами батьків має існувати справедлива рівновага. При цьому звертає увагу на те, що позивач у цій справі намагався побачити дитину та оскаржував заяву про позбавлення батьківських прав і цей факт міг свідчити про його інтерес до дитини. Аналізуючи зібрані у справі докази та пояснення сторін, суд приходить до висновку, що відповідач не довів суду свого бажання спілкуватись із сином, більше того, своєю неявкою у судові засідання в цій справі, у справах про розірвання шлюбу (а.с. 5-6) та стягнення аліментів (а.с. 60-61) проявив байдужість до дитини та питань, які вирішуються, в той час, як позивач надала суду безспірні докази, які свідчать про ухилення [PERSON] від виконання своїх обов'язків щодо дитини. Тому, з врахуванням прав дитини на належне батьківське виховання і утримання, її інтересів та на підставі п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України [PERSON] має бути позбавлений батьківських прав щодо свого малолітнього сина [PERSON]. Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати (ч. 1 ст. 88 ЦПК України). Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи (ч. 1 ст. 79 ЦПК України). До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача (п. 6 ч. 3 ст. 79 ЦПК України). При зверненні до суду з цим позовом позивачем було сплачено 551 гривню 20 копійок судового збору (а.с. 20), а 15 грудня 2016 року вона оплатила 382 гривні 80 копійок (а.с. 54) за друк оголошення про виклик відповідача до суду (а.с. 55). Отже, з відповідача на користь позивача належить до стягнення 934 гривні (551, 20 + 382, 80) судових витрат. В судовому засіданні представник Служби у справах дітей Мурованокуриловецької РДА Остапович І.М. пояснив, що Службою достеменно встановлено, що відповідач ніколи не приймав ніякою участі в житті дитини, а дитина ніяким чином не прив'язана до батька, хоча знає, що він у неї є. Просив задовольнити позов [PERSON]

Outcome: approved