Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення 18 131,47 грн. матеріальної шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, 8 000,00 грн. моральної шкоди, 500,00 грн. витрат за проведення експертизи та 300,00 грн. за надання юридичних послуг, стягнення 1 102, 40 грн. витрат по оплаті судового збору, посилаючись на те, що 10.09.2014 року о 23.00 год. [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], по вул. Незалежності, 57 в м.Івано-Франківську, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, не справився з керуванням, не вибрав безпечного бокового інтервалу, виїхав на смугу зустрічного руху та здійснив зіткнення з автомобілем марки Ауді А6, д.н.з. SWD 06491. В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Автомобіль ВАЗ-2109, д.н.з. [NUMBER] перебував у володінні відповідача. Автомобіль марки Ауді А6, д.н.з. SWD 06491 знаходиться під керуванням позивача. Постановою суду [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративних правопорушень за ч.1 ст.130, ст.124 КУпАП. Матеріальна шкода завдана позивачу внаслідок ДТП становить 67 631,47 грн. Страхова компанія Провідна, в якій була застрахована цивільна відповідальність відповідача в межах ліміту відповідальності відшкодувала спричинену йому відповідачем шкоду в сумі 49 500,00 грн. без франшизи. У звязку з ДТП позивач зазнав значних моральних страждань, він та його сімя терплять незручності у звязку із відсутністю автомобіля. А тому, просить стягнути 18 131,47 грн. матеріальної шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в тому числі 500 грн. франшизи, 8 000,00 грн. моральної шкоди, 500,00 грн. витрат за проведення експертизи та 300,00 грн. за надання юридичних послуг, 1 102, 40 грн. витрат по оплаті судового збору. 25.04.2017 року ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області закрито провадження в справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення 18 131,47 грн. матеріальної шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, 8 000,00 грн. моральної шкоди, 500,00 грн. витрат за проведення експертизи та 300,00 грн. за надання юридичних послуг, стягнення 1 102, 40 грн. витрат по оплаті судового збору в частині позовних вимог про стягнення 8 000.00 грн. моральної шкоди з відповідача [PERSON] Позивач в судове засідання не зявився, 25.04.2017 року подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги задоволити (а.с. 73). Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, 25.04.2017 року подав до суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи без його участі, проти задоволення заявлених позовних вимог в частині стягнення 18 131,47 грн. матеріальної шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, 500,00 грн. витрат за проведення експертизи та 300,00 грн. за надання юридичних послуг не заперечив (а.с. 73). Дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. 16.10.2014 року о 23.00 год. в м.Івано-Франківську по вул.Незалежності, 57, водій [PERSON] керував транспортним засобом марки ВАЗ 2109, д.н.з. [NUMBER] в стані алкогольного спяніння, не справився з керуванням, не вибрав безпечного бокового інтервалу, виїхав на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення з транспортним засобом марки Ауді А6 д.н.з. SWD 06491 під керуванням [PERSON] Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Івано-Франківського міського суду від 16.10.2014 року [PERSON] визнано винним у вчинені правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення 1 (один) рік позбавлення права керування транспортним засобом, за ст. 124 КУпАП 6 місяців позбавлення права керування транспортними засобами, за ст. 36 КУпАП - накладено остаточне стягненя у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік (а.с. 6-7). Внаслідок ДТП автомобіль позивача отримав механічні пошкодження. Відповідно до Звіту №51/14 про оцінку вартості матеріального збитку від 22.09.2014 року, вартість матеріального збитку з врахуванням коефіцієнта фізичного зносу, заподіяного власнику транспортного засобу AUDI A6, д.н.з. SWD 06491 внаслідок ДТП становить 67 631,47 грн. (а.с.8-25). Згідно повідомлення №0901-11/73 Івано-Франківської філії ПрАТ Провідна від 09.02.2015 року копії виписки карткового рахунку №5168742318047887 ПАТ КБ Приват Банк від 10.10.2014 року №1244051 [PERSON] було перераховане страхове відшкодування в розмірі 49 500,00 грн. (ліміт відповідальності згідно поліса ОСЦПВВНТЗ АС/4859817 від 15.01.2014 року) (а.с. 46, 47). Відповідно до положень ст. 1166 ЦК України підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, котра її завдала, причинний зв'язок між ними, а також вину заподіювача шкоди. Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч.1 ст.1166 ЦК України). Відповідно до п.2 постанови пленуму ВС України від 27.03.1992 року №6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. П.4 вищезазначеної постанови передбачено, під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Згідно ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Враховуючи вищенаведене суд вважає позовна вимога про стягнення матеріальної шкоди є підставною та такою, що підлягає до часткового задоволення в розмірі 17 631,47 грн., оскільки, позивачем не надану суду жодних належних та допустимих доказів що розмір франшизи становить 500,00 грн. Як вбачається зі змісту ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Частиною 1 ст. 60 ЦПК України на сторін покладено обовязок доказування і подання доказів. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, тобто твердженнях, які самі по собі потребують доведення. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача 500 грн. за проведення експертизи (а.с.48) та 300 грн. за надання юридичних послуг (а.с. 5), то суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: витрати на правову допомогу; витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз. За вказаних обставин, з відповідча слід стягнути на користь позивача 500 грн. за проведення експертизи та 300 грн. за надання юридичних послуг. Згідно п.п.1 п.1 ч.2 ст.4 Закону України Про судовий збір в редакції чинній на час звернення до суду з позовною заявою, ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою підприємцем: 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати. Оскільки, до стягнення з відповідача присуджено 18 431 грн. 47 коп. шкоди, тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача 551,20 грн. витрат по оплаті судового збору. На підставі вищенаведеного, відповідно до постанови пленуму ВС України від 27.03.1992 року №6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди", ст.ст. 15, 23, 280, 1166, 1188 ЦК України,

Outcome: approved