Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-24 00:00:00

Позивач [PERSON] 20 грудня 2013 року звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк " Приватбанк" про стягнення моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що ПАТ КБ «ПриватБанк» до неї були пред'явлені позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором № DHN4KP95460431 від 15.11.2006 року. В наслідок чого рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 11.04.2013 року з неї стягнуто на користь банку заборгованість в розмірі 32581,94 грн. та судовий збір 325,82 грн. Однак, зазначене рішення скасовано апеляційним судом Дніпропетровської області 04.06.2013 року та позивачеві ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено в задоволенні позовних вимог. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 23.10.2013 року рішення апеляційного суду залишено без змін. Позивач зазначає, що у зв'язку з незаконними діями банку їй було заподіяну моральну шкоду , оскільки вона фактично кредитні кошти не отримувала, кредитний договір не підписувала і не укладала, промислові товари не отримувала. Позивач зазнала тривалих душевних страждань, оскільки вимушена була у судах різних інстанцій відстоювати свою права. Внаслідок неправомірних дій відповідача було порушено стан її душевного спокою, звичайний ритм її життя. На підставі викладеного, позивачка вважає, що відповідачем заподіяно їй моральну шкоду , яку вона оцінює в 35000 грн. і просить стягнути з відподача. У судовому засіданні позивачка підтримала доводи, викладені в позовній заяві та просила суд задовольнити позов в повному обсязі. Представник відповідача Бродько А.І. заперечував проти задоволення позову посилаючись на те, що кредитний договір було укладено, позивачкою недійсним його в судовому порядку визнано не було. В матеріалах цивільної справи відсутні докази погіршення стану здоров»я позивачки. Крім того, шкоду причинено банку, а не позивачці. На підставі викладеного просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Вислухавши представників сторін, вивчивши письмові матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає частковому задоволенню, за таких підстав. Судом встановлено , що на адресу позивачки надійшов лист ПАТ КБ «ПриватБанк» від 01.12.2009 року № 2879900883 , яким її повідомлено про те, що в наслідок укладення договору на споживчий кредит № DHN4KP95460431 від 15.11.2006 року у неї виникла заборгованість в розмірі 25829,80 грн. (а.с.8а). Проте, [PERSON] 07.04.2010 року звернулася до ПАТ КБ «ПриватБанк» з заявою, якою повідомила банк про те, що мала намір у 2006 році придбати в кредит мобільний телефон, однак коли дізналася про умови кредитного договору не стала його оформляти, кошти чи будь -які речі вона не отримувала ні від банку , ні від торгівельної організації (а.с.5). Після чого, на її адресу надійшов лист ПАТ КБ «ПриватБанк» № 30.1.0.0/2-6682879 від 26.05.2010 року зі змісту останнього вбачається те, що заява [PERSON] розглянута та за її результатами встановлено те, що кредитний договір № DHN4KP95460431 від 15.11.2006 року на її ім'я дійсно було оформлено невідомою особою та такі дії визнані банком , як шахрайські (а.с.7). Однак, згодом 11.06.2011 року з ПАТ КБ «ПриватБанк» [PERSON] було повідомлено про заборгованість по кредитному договору в сумі 19907,29 грн. та запропоновано списати частину боргу, а в іншій частини заплатити заборгованість (а.с.8). Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 11.04.2013 року з [PERSON] стягнуто на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість в розмірі 32581,94 грн. та судовий збір 325,82 грн. за кредитним договором № DHN4KP95460431 від 15.11.2006 року. Однак, зазначене рішення скасовано апеляційним судом Дніпропетровської області та 04.06.2013 року було відмовлено в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» в повному обсязі. До того, ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 23.10.2013 року рішення апеляційного суду від 04.06.2013 року залишено без змін (а.с.10-11, 12-13, 14-15). Суд вважає, що позивачці заподіяна певна моральна шкода, так як договірних правовідносин між сторонами не було. ПАТ КБ «ПриватБанк», провівши службове розслідування 19.08.2008 року визнав факт кредитного шахрайства при оформленні кредитного договору № DHN4KP95460431 від 15.11.2006 року (а.с.18-19), але у подальшому до органів внутрішніх справ банк не звернувся, а почав надсилати на адресу позивачки листи з вимогою про повернення кредиту. В наслідок чого, позивачка вимушена була витрачати свій час на перемови з ПАТ КБ «ПриватБанк», отримання юридичних консультацій, тощо, т.т. змінився її звичайний ритм життя , вона випробувала страждання з приводу несправедливого відношення до неї. Між тим, вирішуючи питання, щодо заявленої суми моральної шкоди, суд вважає розмір заявлений у позові моральної шкоди необґрунтованим, так як позивачка не довела факт погіршення здоров»я внаслідок душевних страждань, дії банку щодо звернення до судів різних інстанцій є реалізацією його права і не можуть вважатися такими, що спрямовані на заподіяння шкоди позивачеві. Виходячи із засад розумності на об'єктивністі, суд зменшує суму моральної шкоди до 1000 грн. і вважає цю компенсацію такою, що відповідає тривалості та тяжкості перенесених позивачем моральних страждань. Стаття 23 ЦК України передбачає, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Відповідно до роз'яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо). На підставі ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивачки понесені нею витрати на сплату судового збору пропорційно частині задоволених на її користь позовних в сумі 10 гривень .

Outcome: partial