Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-19 00:00:00

В квітні 2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить розмір аліментів, які стягуються з нього на користь відповідача згідно рішення Святошинського районного суду м. Києва від 08.04.2014 року на утримання сина [PERSON] , [INFO] у розмірі - 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, щомісячно і до повноліття дитини на 1/8 частинну заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до повноліття дитини. В обгрунтування позову зазначила, що він перебував з [PERSON] в зареєстрованому шлюбі з 21.08.2008 року, від цього шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 03.04.2014 року шлюб між сторонами розірвано. Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 08.04.2014 року стягнуто з нього на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] у розмірі - 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно і до повноліття дитини. Позивач зазначає, що він фактично створив іншу сім`ю з [PERSON] та має з нею двох спільних дітей, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Крім того на його утриманні перебуває неповнолітня дочка [PERSON] , оскільки її батько помер. у зв`язку з наведеним вважає наявними підстави для зміни розміру аліментів, які стягуються з нього на утримання сина [PERSON] з 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, щомісячно і до повноліття дитини на 1/8 частинну заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до повноліття дитини. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 26.04.2021 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с. 40). Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 13.05.2021 року змінено порядок розгляду справ з розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін на розгляд справи у загальному позовному провадженні (а.с. 46). 31.05.2021 року [PERSON] подала через канцелярію суду відзив на позовну заяву у якому просила в задоволенні позову відмовити у повному обсязі, зазначила, що вона не заперечує, якщо позивач в рахунок аліментів на дитину передасть право власності на квартиру [ADDRESS] (а.с. 53-55). Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 09.09.2021 року закрито підготовче провадження справу призначено до розгляду по суті (а.с. 110) Позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні на вимогах позову наполягав, надав пояснення аналогічні викладеним у позові обставинам, вказував, що діти мають отримувати рівноцінну допомогу від батька, у тому числі й падчерка. [PERSON] в судовому засіданні зазначила, що вона перебуває у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] , вони мають двох спільних дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Крім того [PERSON] утримує її дочку від попереднього шлюбу, оскільки її чоловік - [PERSON] помер. Вказувала, що вона отримує допомогу від держави на дочку, проте її недостатньо для забезпечення дитини, коштів на утримання сім`ї катастрофічно не вистачає, у неї невелика заробітна плата, основний тягар утримання родини на позивачеві. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, на адресу суду подала заяву у якій просить розглядати справу у її відсутності (а.с. 70-71). Суд, заслухавши представника позивача, третю особу, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог з наступних підстав. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 21.08.2008 року по 03.04.2014 року. Від цього шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 08.04.2014 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] у розмірі - 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. У частині першій статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частинами першою та другою статті 27 Конвенції встановлено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України "Про охорону дитинства"). Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі №6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Представник похивача у підтвердження позовних вимог щодо зменшення розміру аліментів посилається на те, що у позивача змінився майновий стан, оскільки він має зобов`язання утримувати двох спільних дітей з [PERSON] - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Крім того [PERSON] утримує дочку [PERSON] від попереднього шлюбу [PERSON] , оскільки її батько - [PERSON] помер у 2010 році, та несе витрати по сплаті за комунальні послуги. Тобто на забезпеченні позивача перебуває четверо дітей, а тому розмір їх утримання має бути рівноцінним. Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України). Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд, враховуючи розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, рівність обов`язку батьків щодо утримання дитини, матеріальне становище платника аліментів, зміну сімейного стану позивача, а саме народження двох дітей, що є зміною його сімейного стану, приходить до висновку про наявність підстав для зміни розміру присуджених аліментів. Таким чином, суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов про зменшення розміру аліментів підлягає задоволенню частково, аліменти, які стягуються на утримання сина [PERSON] на користь відповідача, мають бути зменшені до 1/6 частини всіх видів доходу позивача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. При цьому суд вважає, що зменшення розміру аліментів до 1/6 частини доходів позивача відповідає вимогам ст. 182 та ч.5 ст. 183 СК України щодо розміру аліментів на одну неповнолітню дитину. Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вбачається, що у випадку зміни розміру аліментів, аліменти у новому розмірі стягуються від дня набрання чинності рішенням суду. З урахуванням викладеного позов підлягає задовооленню частково.

Outcome: partial