Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про визнання права власності на житловий будинок та стягнення моральної шкоди. Позовні вимоги обгрунтовувала тим, що 18.02.2016 року Івано-Франківським міським судом винесено рішення за позовом [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сімєю та поділ майна подружжя, яким у задоволенні позову відмовлено в повному обсязі. Рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області від 02.06.2016 року, залишеного без змін Ухвалою Вищого спецiалiзованого суду України з розгляду цивiльних i кримiнальних справ від 07.11.2016 року, зазначене рішення Івано-Франківського міського суду від 18.02.2016 року скасовано, ухвалено у справі нове рішення, яким визнано за [PERSON] та [PERSON] право власності по 1/2 частині набутого за час спільного проживання за кожним, а саме: земельної ділянки площею 0,05 га, яка знаходиться в м.Івано-Франківську на вул.Олесницького, 16, будинку, що розташований за адресою м.Івано-Франківськ, вул.Олесницького, 16 загальною площею 80 кв.м., будівельних матеріалів, що були використані в процесі будівництва незавершеного будинку (з виконаним обємом робіт) загальною площею 252,3 кв.м. за адресою м.Івано-Франківськ, вул.Олесницького, 16А вартістю 837453,5 грн. Однак, зареєструвати право власності на обєкт незавершеного будівництва загальною площею 252,3 кв.м., розташованого за адресою м.Івано-Франківськ, вул.Олесницького, 16А не може, оскільки відповідач одноосібно отримав Декларацію про готовність до експлуатації житлового будинку, яку він відмовляється надати та не надає згоду на державну реєстрацію обєкта спільної часткової власності на зазначений будинок, у звязку з чим просить визнати за нею право власності на 1/2 зазначеного житлового будинку. Внаслідок неправомірних дій відповідача позивачка перебувала в стані морального пригнічення, втратила спокій, перебувала в постійному стресі, внаслідок якого значно погіршився її стан здоровя. Все це завдає позивачці значних моральних страждань. Завдану моральну шкоду оцінює в розмірі 10 000 грн. Просила позов задоволити в повному обсязі. Позивачка в судове засідання не зявилась, подала до суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити без її участі, вимоги позову підтримала, просила задоволити в повному обсязі (а.с. 44). Відповідач в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Всебічно, повно та обєктивно дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Згідно рішення Апеляційного суду Івано-Франківської області від 02.06.2016 року, яке залишене без змін Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.11.2016 року, рішення Івано-Франківського міського суду від 18.02.2016 року скасовано, увалено у справі нове рішення, яким позов [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сімєю та поділ спільного майна подружжя задоволено частково. Встановлено факт проживання однією сімєю [PERSON] та [PERSON] в період з 22.07.2005 по 11.04.2014. Визнано за [PERSON] та [PERSON] право власності по 1/2 частині набутого за час спільного проживання за кожним, а саме: земельної ділянки площею 0,05 га, яка знаходиться в м.Івано-Франківську на вул.Олесницького, 16, будинку, що розташований за адресою м.Івано-Франківськ, вул.Олесницького, 16 загальною площею 80 кв.м., будівельних матеріалів, що були використані в процесі будівництва незавершеного будинку (з виконаним обємом робіт) загальною площею 252,3 кв.м. за адресою м.Івано-Франківськ, вул.Олесницького, 16А вартістю 837453,5 грн. (а.с. 4-10, 11-12). Вказані обставини доказуванню не підлягають на підставі ч.3 ст.61 ЦПК України. 28.07.2011 року Управлінням Державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області [PERSON] видано Декларацію про готовність обєкта до експлуатації на житловий будинок на вул.Олесницького, 16А в м.Івано-Франківську (а.с. 26-28). На підставі ч.1 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Відповідно до ч. 3 та 4 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Статтею 74 СК України України встановлено, що якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області від 02.06.2016 року за позивачкою визнано право власності на 1/2 частину будівельних матеріалів, що були використані в процесі будівництва незавершеного будинку (з виконаним обємом робіт) загальною площею 252,3 кв.м. за адресою м.Івано-Франківськ, вул.Олесницького, 16А, набутого за час спільного проживання із відповідачем. А тому суд приходить до переконання, що позовна вимога про визнання за позивачкою права власності на 1/2 житлового будинку, що розташований за адресою: вул.Олесницького, 16А в м.Івано-Франківську підлягає до задоволення. Що стосується вимоги про стягнення моральної шкоди, то суд виходить з наступного. Згідно ст. 280 ЦК України, якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню. Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди, судам необхідно враховувати роз'яснення, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди". Відповідно до вимог п.5 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Крім того, при визначенні розміру моральної шкоди судам слід виходити із засад справедливості, добросовісності та розумності. При цьому визначений розмір грошового відшкодування має бути співмірний із заподіяною шкодою. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що з відповідача в користь позивачки слід стягнути спричинену їй моральну шкоду в розмірі 2000,00 грн. Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають до часткового задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. А тому з відповідача слід стягнути на користь позивачки понесені нею судові витрати. На підставі наведеного, відповідно до п. 22, 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", ст.ст. 60, 63, 69, 70, 71, 72 Сімейного кодексу України, ст. ст. 16, 23, 256, 261, 280, 365, 368 Цивільного кодексу України, ст. ст. 3, 4, 10, 11, 27, 60, 61, 88 ЦПК України

Outcome: approved