Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-28 00:00:00

В С Т А Н О В И В: В липні 2017 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої залиттям квартири. 19.07.2018 року позивач подала заяву про уточнення позовних вимог, а саме: стягнення з відповідача на її користь матеріальної шкоди, нанесеної внаслідок залиття квартири в розмірі 13382,76 грн., моральної шкоди в сумі 13382,76 грн., витрат на проведення експертного дослідження в розмірі 1100,00 грн., сплаченого судового збору та витрат на проведення судової будівельно-технічної експертизи в розмірі 2500,00грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона є власником квартири [ADDRESS]. 20.02.2017 року її квартиру було затоплено з вини КП «Житлогосп», так як покрівля будинку [ADDRESS] знаходилась в неналежному стані і відремонтована лише в квітні 2017 року, тобто після затоплення. Даний факт був зафіксований актом від 01.03.2017р. складеним сусідами та висновком експертного дослідження №121 від 19.05.2017р. У період з 21.02.2017р. по квітень 2017 року вона зверталась до КП «Жилогосп» з заявами щодо усунення нанесених збитків через те, що покрівля будинку знаходиться в аварійному стані. Ремонт покрівлі над її квартирою було проведено лише 12-13 квітня 2017 року, що підтверджується листом КП «Житлогосп» від 18.04.2017р. за №461. Між нею і КП «Житлогосп» 07.10.2011 р. укладено договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Предметом даного договору є забезпечення виконавцем надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у житловому будинку, а споживачем - забезпечення своєчасної оплати таких послуг за встановленим тарифом у строк та на умовах, що передбачені цим договором, свій обов'язок щодо оплати послуг відповідно до укладеного договору вона виконує в повному обсязі, про що це свідчить довідка КП «Житлогосп» за №279 від 08.06.2017 р. про відсутність заборгованість. Відповідач в свою чергу порушив п. 15.1 даного договору, відповідно до якого виконавець несе відповідальність згідно із законом за: неналежне надання або ненадання послуги, що призвело до заподіяння збитків майну та (або) приміщенню споживача, шкоди його життю чи здоров'ю, шляхом відшкодування збитків. 19.05.2017р. було проведено експертне дослідження щодо вартості необхідних ремонтно-будівельних робіт в приміщенні квартири [ADDRESS], яка була вирахувана методом складання кошторисної документації та розрахунки проведені у комп'ютерній програмі «Інпроект-Випуск Кошторисів» та розмір матеріальної шкоди нанесеної в результаті залиття квартири складає 13382,76 грн. Відповідач добровільно повністю відшкодувати завдану шкоду не бажає попри неодноразові її звернення. Залиття квартири спричинило їй душевні страждання, що виражаються у негативних емоціях та переживаннях з приводу неможливості користування майном, порушення звичного способу життя, необхідності докладення додаткових зусиль для його нормалізації, погіршенні стану здоров'я. Ухвалою від 31.01.2018 року було призначено судову будівельну-технічну експертизу, на вирішення якої поставлено питання про техничну причину залиття квартири [ADDRESS], яке сталося 20.02.2017 року. Ухвалою від 29.10.2018 року було відмовлено в задоволенні клопотання представника Комунального підприємства «Житлогосп» про призначення додаткової судової будівельно-технічної експертизи. В судовому засіданні позивач уточнені позовні вимоги підтримала та пояснила, що причина залиття, розмір матеріальної шкоди повністю підтверджуються висновками експертиз, ремонт покрівлі та утримання її в належному стані належить до обов'язків позивачу, тому, на її думку, наявними в матеріалах справи доказами підтверджено, що саме з вини відповідача було залиття квартири, що спричинило їй матеріальну та моральну шкоду. На даний час ремонт в її квартирі не проведений, вона на початку весни виїхала з квартири, оскільки в ній неможливо проживати, по всіх стінах та стелі пліснява, грибок. Моральна шкода полягає у сильним моральних та душевних стражданнях, пов1язаних з неможливістю проживати у своїй квартирі протягом тривалого часу, через що позивач перебуває у стресовому стані, її дитина є інвалідом дитинства, хворіє на синдром Марфана, дитина часто хворіє на респіраторні захворювання, відсутність можливості проживати у квартирі призводить до порушення життєвого укладу позивача та її родини, необхідності докладення додаткових зусиль для нормалізації життя, розмір моральної шкоду оцінює в розмірі матеріальної шкоди та вважає цей розмір спав мірним з понесеними моральними стражданнями. Представник відповідача проти позову заперечував, пояснив, що квартиру постійно затоплює з 2010 року, а КП «Житлогосп» обслуговує цей будинок тільки з 2012 року, здійснює тільки поточний ремонт, проведення капітального ремонту даху не входить до обов'язків відповідача, зазначає про відсутність вини відповідача в затоплені квартири, що підтверджується актом від 27.02.2017 року, з якого вбачається, що причиною залиття є несанкціоноване проведення кабелів працівниками кабельних мереж телебачення та Інтернету. Свідок [PERSON] в судовому засіданні надала показання, відповідно до яких вона є сусідкою позивача, 20.02.2017 року позивач запросила її приймати участь у складенні акта про залиття квартири, свідок особиста бачила як зі стелі та стін текла вода, в квартирі все запліснявіло. Нічим дихати через грибок, після залиття на початку весни позивач виїхала з квартири та досі там не проживає, оскільки без повного ремонту квартири це неможливо через вологість, плісняву та грибок. Раніше квартиру позивача також заливало через відсутність належного ремонту квартири. Вислухавши вступне слово учасників справи, показання свідка, всебічно, повному, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявних у справі докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, судом встановлені такі фактичні обставини та відповідні ним правовідносини. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло. З акту від 01.03.2017 року складеного сусідами будинку [ADDRESS] про обстеження квартири [ADDRESS] вбачається, що в квартирі наявні сліди залиття на кухні, у коридорі, ванній кімнаті, та залі, залиття сталося через талі води з покрівлі будинку, пошкодження стелі 54м2, шпалер 80м2, на місці неодноразових підтікань стіни покриті цвіллю в розмірі 56м2. З наданих відповідачем документів на вимогу експерта вбачається, що в на замовдення КП «Житлогосп» підрядником ПП «Грант-Житло» в квітні 2017 року був проведений ремонт рулонної покрівлі житлового будинку [ADDRESS] На численні заяви позивача Олександрійською міської радою було адано відповідь від 20.04.2017 року, що ремонт покрівлі над квартирою [ADDRESS] було виконано протягом 13-13 квітня 2017 року в повному обсязі. За висновком судової будівельно-технічної експертизи № 150 від 23 травня 2018 року причиною залиття квартири, що сталося 20.02.2017р. - це проникнення рідини крізь огороджувальні конструкції житлового будинку: перекриття, покриття (дах) та покрівлю, по причині знаходження покриття житлового будинку в непридатному до нормальної експлуатації або аварійному технічному стані. Досліджені докази у своїй сукупності та взаємозв'язку поза всяким розумним сумнівом доводять той факт, що квартиру позивачки 20 лютого 2017 року було залито в зв'язку з знаходження покриття житлового будинку в непридатному до нормальної експлуатації або аварійному технічному стані. Щодо наявності вини відповідача у затопленні квартири позивача суд зазначає наступне. Відповідно до п.п. 3,4,15 ч.1 ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом; суб'єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору; особа, яка за договором з власником чи балансоутримувачем здійснює управління будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд і забезпечує його належну експлуатацію відповідно до закону та умов договору. Відповідно до п. п. 2, 7, 10 , ч. 2 ст. 21, п. 8 ч. 2 ст. 25 цього Закону виконавець зобов'язаний здійснювати контроль за технічним станом інженерного обладнання будинків, квартир, приміщень; утримувати в належному технічному стані, здійснювати технічне обслуговування та ремонт внутрішньобудинкових мереж, вживати заходів щодо ліквідації аварійних ситуацій, усунення порушень якості послуг у терміни, встановлені договором та/або законодавством; своєчасно за власний рахунок проводити роботи з усунення виявлених неполадок, пов'язаних з отриманням житлово-комунальних послуг, що виникли з його вини; балансоутримувач зобов'язаний: забезпечити умови для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів відповідно до встановлених стандартів, нормативів, норм та правил; забезпечити належні експлуатацію та утримання майна, що перебуває на його балансі; управитель зобов'язаний забезпечувати здійснення профілактичних, поточних, капітальних та аварійних ремонтів відповідно до встановлених стандартами, нормативами, нормами і правилами вимог щодо строків та регламентів. Відповідно до ст. 24 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» балансоутримувач зобов'язаний забезпечити умови для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів відповідно до встановлених стандартів, нормативів, норм та правил. Балансоутримувачем будинку [ADDRESS] є КП «Житлогосп». Згідно із договором про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, укладеного між позивачем та відповідачем 07.10.2011 року, відповідач зобов'язаний надавати послуги з утримання будинку. Виконавець зобов'язаний вживати своєчасних заходів до запобігання аварійним ситуаціям та їх ліквідації (п.13.3 договору). До переліку послуг входить зокрема, поточний ремонт покрівлі. Відповідно до п. 15.1 даного договору виконавець несе відповідальність згідно із законом за: неналежне надання або ненадання послуги, що призвело до заподіяння збитків майну та (або) приміщенню споживача, шкоди його життю чи здоров'ю, шляхом відшкодування збитків. За договором з правом споживача на відшкодування збитків, завданих його майну та (або приміщенню) кореспондується обов'язок виконавця послуг відшкодовувати споживачеві збитки, завданні його майну та (або) приміщенню (п.10.3, п. договору). Відповідно до частини першої статті 906 ЦК України збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже суд вважає доведеним той факт, що затоплення квартири позивача сталося з вини відповідача внаслідок невиконання обов'язку як балансоутримувача та виконавця послуг щодо утримання в належному технічному стані, здійснення технічного обслуговування та ремонту покриття житлового будинку, оскільки затоплення сталася внаслідок знаходження покриття житлового будинку в непридатному до нормальної експлуатації або аварійному технічному стані. Відповідачем не доведено той факт, що шкоду заподіяно не з його вини, тому є підстави для стягнення з нього шкоди на користь позивача, завданої внаслідок залиття. Суд не приймає до уваги як доказ відсутності вини відповідача наявність акту обстеження від 27.02.2017 року, яким встановлено, що над першим під'їздом будинку виявлено механічне пошкодження рулонного покриття в місцях примикання до парапетних огороджень в зв'язку з розміщенням кабельних мереж телебачення та Інтернету до фасаду будинку через огороджувальну конструкцію, оскільки це спростовується висновком судової будівельної експертизи, в якому зазначено, що причиною протікання є наявність дефектів покрівлі житлового будинку над квартирою №35 , а саме, непридатний до нормальної експлуатації стан примикань покрівельного килиму до парапету та відсутність захисного фартуху парапету. Крім того, зазначений акт був наданий представником відповідача вже після проведення експертизи, при проведенні якої за клопотанням експерта сторонами, в тому числі відповідачем було запропоновано надані всі документи, які мають значення для проведення експертизи. Даний акт був складений за участю інженера КП «Житлогосп», що спростовує твердження представника відповідача про те, що відповідачу не було відомо про наявність цього акту. Щодо розміру матеріальної шкоди суд зазначає наступне. За висновком експертного будівельно-технічного дослідження №121 від 19.05.2017р. розмір завданої матеріальної шкоди, нанесеної унаслідок залиття квартири [ADDRESS], станом на 07.05.2017р., складає: 11152,30грн. без врахування ПДВ; 13382,76 грн., з врахуванням ПДВ, у тому числі ПДВ 2230,46грн. Розмір шкоди відповідачем не оспорювався. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. . Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Оскільки ремонт квартири позивача не проведений юридичною особою або фізичною особою-підприємцем, які є платниками податку на додану вартість, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню моральна шкода без урахування податку на додану вартість, в розмірі 11152 грн. 30 коп. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). При вирішенні питання про стягнення моральної шкоди, завданої позивачу внаслідок залиття квартири, суд виходить з такого. Відповідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, в тому числі, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із нищенням чи пошкодженням її майна. В Законі України «Про захист прав споживачів» не визначено вичерпного переліку правових відносин, на які поширюється його дія, втім з урахуванням характеру правовідносин, які ним регулюються, та виходячи з демократичних принципів цивільного судочинства і наявності в цивільних правовідносинах такої слабкої сторони, як фізична особа - споживач, можна зробити висновок, що цим Законом регулюються відносини, які виникають із договорів купівлі-продажу, майнового найму (оренди), надання комунальних послуг, прокату, перевезення, зберігання, доручення, комісії, фінансово-кредитних послуг тощо. Отже, до спірних правовідносин застосовуються положення Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки ним регулюються відносини між споживачами товарів і послуг та продавцями товарів і надавачами послуг, визначається механізм захисту прав споживачів товарів і послуг, а при вирішенні спорів, що виникають між учасниками таких правовідносин, цей Закон підлягає застосуванню нарівні з іншими актами цивільного законодавства України, що регулюють ті самі питання. Відповідно до пункту 5 частини першої статті 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. При задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди (частина друга статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів»). Згідно роз'яснень п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 р. "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або витрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Як свідчить тлумачення статті 23 ЦК України при визначені розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року). Суд,

Outcome: partial