Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Малобурімської сільської ради Чорнобаївського району про визнання права власності в порядку спадкування на будинок з надвірними спорудами та земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,31 га, що знаходяться за адресою: с. Мала Бурімка Чорнобаївського району Черкаської області по вул. Центральна,39. Мотивує позов тим, що даний будинок з надвірними спорудами та земельна ділянка належали його матері [PERSON], яка померла 10.04.2014 року. Все своє майно померла заповідала йому, спадщину прийшяв шляхом подачі до Чорнобаївської державної нотаріальної контори заяву відповідної заяви. В зв"язку з відсутністю оригіналів правостановлюючих документів на нерухоме майно, не може отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину. До початку розгляду по суті до участі у справі залучено в якості співвідповідачів рідних сестер позивача - [PERSON] та [PERSON]. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, надавши аналогічні обгрунтування позовних вимог. Крім цього представник позивача уточнив, що земельна ділянка спадкодавцем за життя приватизована не була, наявне лише рішення сільської ради про передачу їй у приватну власність земельної ділянки в с. Мала Бурімка, вул. Леніна, 39. Представник Малобурімської сільської ради Чорнобаївського району в судове засідання не зявився. 24.07.2017 до суду надійшла заява, в якій сільський голова просить розглядати справу без участі представника сільської ради, проти задоволення позову не заперечують. Співвідповідачі [PERSON] та [PERSON] в судовому засіднні проти позову заперечували. Вказували на те, що вони також претендують на частину спадкового майна після смерті матері. З відповідними заявами в шестимісячний строк звернулися до нотаріальної контори. Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в сукупності, приходить до наступних висновків. З матеріалів справи вбачається, що позивач [PERSON] є сином [PERSON] (а.с.5). Сторонами визнаються ті обставини, що співвідповідачі [PERSON] [PERSON] є рідними сестрами позивача. 10 квітня 2014 року [PERSON] померла (копія свідоцтва про смерть серія І-СР № 235704, а.с.7). 10 травня 2000 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем виконкому Малобурімської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області, зареєстрований в книзі для запису нотаріальних дій № 87, яким заповіла все своє майно позивачу [PERSON] В позові позивач посилається на те, що після смерті матері відкрилася спадщина на нерухоме майно, а саме: - будинок з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою:с. Мала Бурімка Чорнобаївського району Черкаської області, по вул. (до перейменування Леніна) Центральна,39. Належність померлій зазначеного майна підтверджується свідоцтвом на право особистої власності на житловий будинок (а.с.10). - земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства в с. Мала Бурімка, вул. Леніна,39, площею 0,31га. У відповідності до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно виписки з рішення Малобурімської сільської ради від 28.08.1997 року № 5-XXII (а.с. 9) [PERSON] було передано безоплатно у приватну власність земельну ділянку площею 0,31 га для ведення особистого підсобного господарства в с. Мала Бурімка, вул. Леніна, 39. В подальшому назву вулиці було змінено на «Центральна» (а.с.11). Разом з тим, в судовому засіданні встановлено, що правовстановлюючий документ на земельну ділянку, яка є предметом спору, спадкодавцем за життя не отримувався, приватизацію земельної ділянки здійснено не було. Зазначені обставини позивачем визнаються. А відтак суд приходить до висновку, що оскільки земельна ділянка не належала за життя спадкодавцю, в задоволенні позовних вимог щодо визнання на неї права власності в порядку спадкування слід відмовити. Щодо позовних вимог про визнання права власності на житловий будинок слід зазначити наступне. За положеннями ст.ст. 1268, 1269, 1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час її відкриття не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. З листа Чорнобаївської державної нотаріальної контори № 990-01/16 від 29.07.2017 та доданих документів вбачається, що після смерті [PERSON] в шестимісячний строк з заявами про прийняття спадщини до нотаріальної контори звернулися [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с. 23-27). Тобто спадщину прийняли всі діти спадкодавця. Разом з тим, спадкоємцю за заповітом [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріусом відмовлено, у зв"язку з ненаданням правовстановлюючих документів на спадкове майно та виникненням спору щодо розподілу спадщини (лист Чорнобаївської державної нотаріальної контори № 1202/02-16 від 03.10.2017, а.с.51). Згідно ч. 1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Співвідповідачі [PERSON] з 17.12.2003 року та [PERSON] з 11.04.2006 року отримують пенсію за віком, тобто є непрацездатними дочками спадкодавця, що підтверджується копіями пенсійних посвідчень серії АГ № 139611 та № [NUMBER] (а.с. 41). Відповідно останні мають право на обов"язкові частки у спадщині - по 1/6 частині. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає з закону, або незаконність права власності не встановлена судом. Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися досуду за захистом свого немайнового або майнового права та інтересу, а одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Статтею 392 ЦК України визначено, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також в разі втрати ним документа, який засвідчує його. Враховуючи викладені обставини, грунтуючись на вищезазначених нормах права, суд вважає, що позовні вимоги про визнання права власності на жтловий будинок з надвірними спорудами підлягають задоволенню частково - на 2/3 частини будинку, за виключенням обов"язкових часткок (1/6+1/6=1/3), які мають успадкувати співвідповідачі. Позивач прийняв спадщину у встановлений законом спосіб, а наданими суду доказами підтверджено його право на спадкування зазначеного майна за заповітом та його належність на час смерті спадкодавцю. На підставі викладеного вище,

Outcome: partial