Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення додаткових витрат на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , щомісячно в сумі 3 000 грн. до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову зазначає, що 22 жовтня 2005 року уклала шлюб з [PERSON] , який було розірвано 15.07.2009 року. Від шлюбу народилась донька [PERSON] , [INFO] . Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова було стягнуто з [PERSON] аліменти на утримання доньки у розмірі ј усіх видів доходу. Також зазначає, що донька [PERSON] є інвалідом дитинства, їй було діагностовано наслідки перенесеного геморагічного інсульту в басейні передньої та середньої мозкових артерій зліва (2006р.), множинні кісти лівої лобно-височно-тім`яної ділянки, правобічний геміпарез, симптоматична епілепсія парціальні напади, вегетативна дисфункція з ангіодистонією, синдром венозної дистонії. Лікування при такому діагнозі потребує значних коштів, які позивач не має можливості заробити, оскільки виховує дитину самостійно, батько дитини не бере жодної участі у вихованні дитини та взагалі не сплачує аліменти. Дитина потребує регулярних обстежень, постійно проходить курси лікування, дуже затратних, таких як МРТ головного мозку. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 24.02.2021 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у даній цивільній справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В судовому засіданні 09.08.2021 року позивач підтримала позов, просила задовольнити, при цьому пояснила, що їх із відповідачем дитина є інвалідом з дитинства. Дитина постійно 2 рази на рік проходить курси реабілітації, лежить у лікарні. На лікування дитини вона витрачає приблизно 10000 грн. на рік. Відповідач по справі не допомагає їй в утриманні та лікуванні дитини, тому вона змушена звернутись до суду. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. В подальшому позивач подала заяву про розгляд справи у її відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся, про причини неявки суду не повідомив, відзиву не надав. Відповідно до вимог ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. За таких обставин, у відповідності до ст. 280 ЦПК України, суд розглядає справу у відсутність відповідача в порядку заочного провадження на підставі наявних в ній доказів, оскільки позивач не заперечувала проти такого порядку вирішення спору. Фіксація судового розгляду справи технічними засобами не проводилась, згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутність сторін, з урахування їх письмових заяв, на підставі наявних доказів в матеріалах справи. Дослідивши матеріали справи, суд знаходить позов підлягаючим задоволенню частково. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст.19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Приймаючи рішення по справі, що розглядається, суд виходив з вимог ст. 81 ЦПК України, яка регламентує, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що позивач та відповідач перебували у шлюбі з 22.10.2005 року по 15.07.2009 року. Відповідно до ч. 2 ст. 141 Сімейного кодексу України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Від шлюбу мають доньку: [PERSON] , [INFO] . Згідно судового наказу від 22 січня 2021 року, справа №645/353/21, з відповідача на користь позивача стягуються аліменти на утримання неповнолітньої доньки у розмірі ј заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з 21.01.2021 року і до досягнення дитиною повноліття. Донька [PERSON] , [INFO] , є дитиною з інвалідністю, що підтверджується посвідченням серії [NUMBER] від 14.12.2018 року. Судом встановлено, що відповідач аліменти не сплачує, уникає добровільно надавати матеріальну допомогу на додаткові витрати по утриманню дитини-інваліда. Згідно повідомлення КНП «Міська дитяча лікарня № 5» ХМР від 03.02.2021 року, [PERSON] , проходить курси лікування з періодичністю 2 рази на рік з діагнозом: наслідки пересенесеного геморрагічного інсульту в басейні передньої та середньої мозкових артерій зліва (2006р.), множинні кісти лівої лобно-височно-тім`яної ділянки, правобічний геміпарез. Симптоматична епілепсія, парціальні напади. Вегетативна дисфункція з ангіодистонією, синдром венозної дистензії. Медикаментозне лікування включає курси ноотропних та судинних препаратів, вітаміни групи В. Під час знаходження в стаціонарі проходить фізіотерапевтичне лікування (масаж, лікувальна гімнастика). Як вбачається з листа КЗ «Харківська спеціальна школа № 8» ХМР від 25.01.2021 року № 22, [PERSON] , [INFO] , зарахована з 01.09.2020 року до 8-А класу Комунального закладу "Харківська спеціальна школа № 8" Харківської обласної ради на підставі висновку про комплексну психолого-педагогічну оцінку розвитку дитини від 11.03.2021 № ІРЦ-85149/2020/100374 Харківської ІРЦ Харківської міської ради, яким рекомендована освітня програма для дітей з порушеннями опорно-рухового апарату, як дитині, що має особливі освітні потреби. Дитина навчається за денною формою навчання. До структурного підрозділу КЗ "Харківська СШ № 8» ХОР - інтернату, тобто на цілодобове перебування [PERSON] не зарахована. Згідно повідомлення КНП «Міська дитяча поліклініка № 15» ХМР від 28.01.2021 року, за інформацією лікаря-педіатра [PERSON] , з якою мати, [PERSON] , уклала декларацію про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу його дитині та відповідно до записів в історії розвитку дитини (форма №112/о), [PERSON] , [INFO] , яка мешкає за адресою: [ADDRESS] , знаходиться під наглядом комунального некомерційного підприємства «Міська дитяча поліклініка №15» Харківської міської ради. Дівчинка є дитиною з інвалідністю з приводу захворювання центральної нервової системи: Наслідки перенесеного геморагічного інсульту в басейні передньої та середньої мозкових артерій зліва (2006р.), множинні кісти лівої лобно-височно-тім`яної ділянки, правобічний геміпарез. Симптоматична епілепсія, парціальні напади. Вегетативна дисфункція з ангіодистонією, синдром венозної дистонії. На теперішній час дитина отримує ліки: «Нейротилін» 400 мг 2 рази на добу, «Гліцин» 1 таб. 3 рази на добу, «Цінарізін» 1 таб. 2 рази на добу, «Магне В6» 1 таб. 3 рази на добу. Курс лікування триває 1-1,5 місяця, 2-3 рази на рік. Позивачем були надані копії чеків про вартість призначеного дитині лікування на суму 787,70 грн.. Позивач у позові просила стягнути з відповідача 3000 грн. щомісячно. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат. Тобто, не тільки факт понесення додаткових витрат на дитину має бути документально підтверджений, а й необхідність у них, а також має прослідковуватись причинно-наслідковий зв`язок між доказами понесених витрат. Обов`язок батьків по утриманню дітей до досягнення ними повноліття закріплено в ч. 2 ст.51 Конституції України і ст. 180 Сімейного кодексу України. З наведених норм чинного законодавства України про особисті немайнові і майнові права та обов`язки батьків і дітей, випливає наступне. Батьки зобов`язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття шляхом сплати аліментів на її утримання у розмірі, визначеному судом, а також нести додаткові витрати на утримання дитини, відповідно для розвитку здібностей дитини, стану здоров"я дитини. Крім того, стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст.182 ч.1 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення одноразово, періодично або постійно. Пунктом 18 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року роз`яснено, що відповідно до ст. 185 СК України до участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Додаткові витрати на утримання дитини мають бути викликані особливими обставинами. У зв`язку із особливими обставинами (розвиток здібностей дитини, тяжка хвороба, каліцтво дитини, тощо) потрібні значні додаткові витрати, тому розмір додаткових витрат, що стягується, повинен визначатися залежно від дійсно понесених або передбачуваних витрат. Участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батьків незалежно від сплати ним аліментів. Чинним законодавством не передбачена можливість повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору. Положеннями статей 180, 183, 185, 193, 198, 199 СК України визначаються декілька способів виконання цього обов`язку, зокрема: утримання неповнолітньої дитини, на що стягуються аліменти у частках від заробітку (доходу) або в твердій грошовій сумі (статті 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, викликаних особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо) (стаття 185); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому закладі, при цьому якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (стаття 193); обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дітей, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні діти продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними 23 років, за умови, що батьки можуть надавати таку допомогу (стаття 198). Сімейний кодекс України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України при розгляді справи № 6-1489цс17 від 13 вересня 2017 року, і яка в силу ч.4 ст. 263 ЦПК України враховується судом при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин, згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. За частиною другою статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Стаття 76 ЦПК України, передбачає, що доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Приписами частин 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Позивачем не надано суду доказів необхідності використання для лікування дитини інших ліків, ніж ті що зазначені у довідці від 28.01.2021 року КНП «Міська дитяча поліклініка № 15» ХМР, а саме: препаратів нейротилін, гліцин, цінарізін, Магне В6. Також, позивачем не надано суду будь-яких довідок, розрахунків або інших доказів вартості препаратів на визначений період для лікування дитини з урахуванням дозування ліків. Власного розрахунку вартості лікування позивачем на суму 3000 грн. на місяць суду представлено не було і матеріали справи зазначеного розрахунку не містять. Зважаючи на викладене, беручи до уваги обов`язок обох батьків здійснювати утримання дитини, розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, стан здоров`я [PERSON] , об`єктивну необхідність її у лікуванні та реабілітації, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача додаткових витрат в розмірі 1 000 грн. Також, потрібно врахувати, що відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно зі ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Судові витрати у виді судового збору стягуються з відповідача на користь держави в порядку ст.141 ЦПК, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: partial