Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Дергачівського районного суду Харківської області з позовом до [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності, в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позову позивач [PERSON] посилається на те, що житловий будинок «А-1» з надвірними будівлями, що розташований за адресою [ADDRESS] , згідно договору дарування від 24.05.1988 року, посвідчений державним нотаріусом Дергачівської державної нотаріальної контори Задоріною Тамарою Василівною належить в цілому її батькові, [PERSON] . Житловий будинок «Б-1»„ що розташований за адресою: [ADDRESS] , згідно рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 30.08.2007 року, належить: в 83/400 частин [PERSON] ; в 83/400 частин [PERSON] ; в 83/400 частин [PERSON] . [PERSON] , помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Ще за життя її батько [PERSON] не оформив на своє ім`я свідоцтво про право власності на свою частку домоволодіння «Б-1». Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] підтверджується факт, що [PERSON] є її батьком, про що в книзі записів актів громадського стану зроблено відповідний запис №118, зареєстрований Дергачівським РАГС від 08.08.1994 року. Звернувшись до нотаріальної контори в 6-ти місячний строк для отримання спадщини після смерті батька, вона отримала відмову, так як ним не було оформлено право власності на майно, в результаті він немає оригіналу свідоцтва про право власності на його частку. У зв`язку з чим просить суд визнати за нею [PERSON] , [INFO] , право власності в порядку спадкування за законом на: -житловий будинок «А-1» з надвірними будівлями, що розташований за адресою [ADDRESS] в цілому, після смерті батька - [PERSON] , померлого [INFO] ; - на 83/400 частини житлового будинку «Б-1», що розташований за адресою: [ADDRESS] , після смерті батька - [PERSON] , померлого [INFO] . Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 09 грудня 2019 року позовна заява була залишена без руху, позивачу було надано строк для усунення недоліків. 28 січня 2020 року ухвалою суду було відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 08 годину 30 хвилин 27 лютого 2020 року. Позивач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явилася, в поданій до суду заяві позов підтримала повністю, просила позов задовольнити. Розгляд справи просила проводити без фіксації технічними засобами та в її відсутність, що суд вважає за можливе. Відповідач у справі [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явився, в поданій до суду заяві позовні вимоги [PERSON] визнав повністю, не заперечував проти їх задоволення. Розгляд справи просив проводити за його відсутності. Відповідач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явилася, в поданій до суду заяві позовні вимоги визнала повністю, не заперечувала проти їх задоволення. Розгляд справи по суті просила проводити в її відсутність, без фіксації судового засідання технічними засобами, що суд вважає за можливе. Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України: За результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.4 ст.200 ЦПК України : Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Суд, вважає можливим справу розглянути за відсутності сторін по справі. Вивчивши матеріали справи суд приходить висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази в сукупності, суд приходить до наступного. Згідно зі ст.ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. У відповідності до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з матеріалів справижитловий будинок «А-1» з надвірними будівлями, що розташований за адресою [ADDRESS] , на підставі договору дарування від 24.05.1988 року, посвідченого державним нотаріусом Дергачівської державної нотаріальної контори Задоріною Тамарою Василівною належить в цілому батькові позивача, [PERSON] . Житловий будинок «Б-1»„ що розташований за адресою: [ADDRESS] , згідно рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 30.08.2007 року, належить: в частині 83/400 [PERSON] ; в частині 83/400 [PERSON] ; в частині 83/400 [PERSON] , що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно: витяг № 16259532, витяг №16259314, витяг №16259450 від 12.10.2007. Згідно висновку ФОП «Пушко Руслана [PERSON] » сертифікат суб`єкта оціночної діяльності № 408/17 від 05 травня 2017 року, ринкова вартість майна - домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] , станом на 07.10.2019 становить -221 228,00 гривень, з яких: вартість житлового будинку «А-1», загальною площею 47,8 кв.м. - 70 924,00 гривень; вартість житлового будинку «Б-1», загальною площею 101,3 кв.м. - 150 305,00 гривень. [PERSON] , помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Дергачівському та Золочівському районах Головного територіального управління юстиції у Харківській області, за актовим записом № 57. Ще за життя [PERSON] не оформив на своє ім`я свідоцтво про право власності на свою частку домоволодіння «Б-1» за адресою: [ADDRESS] . Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] підтверджується факт, що [PERSON] є батьком позивача [PERSON] , про що в книзі записів актів громадського стану зроблено відповідний запис №118, зареєстрований Дергачівським РАГС від 08.08.1994 року. Спадщину після смерті [PERSON] прийняла його донька позивач по справі [PERSON] , шляхом спільного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та шляхом вступу в фактичне управління та володіння спадковим майном. Приватний нотаріус Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області Коробець О.М. надала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, щодо видачі свідоцтва про право на спадщину, після померлого [PERSON] , [INFO] , який на день смерті був зареєстрований за адресо: [ADDRESS] та помер [INFO] , посилаючись на те, що 25 вересня 2019 року до неї звернулася [PERSON] з проханням про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на частку домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] , однак з наданих документів видно, що будинок літ. Б-1 будівництвом завершений, однак відомості про прийняття його в експлуатацію відсутні, ідеальні частки власників не перераховані, відповідно право власності на домоволодіння не було оформлено за померлим, державна реєстрація у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутня, отже [PERSON] не набув право власності на зазначене нерухоме майно. Згідно « Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» затвердженому Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5 та зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595, глава 10 п.4, п.п.4.15 : « Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно». Відповідно до п.113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України від 07.07.1994 року, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину (тим, які постійно проживали разом зі спадкодавцем, чи подавали заяву нотаріусу про прийняття спадщини). Також у своїй постанові нотаріус [PERSON] зазначила, що згідно з матеріалами спадкової справи, спадкоємцями за законом є: донька померлого - [PERSON] , [INFO] та його батьки, відповідачі по справі [PERSON] та [PERSON] , які від своїх часток в спадковому майні відмовилися шляхом подачі заяви приватному нотаріусу Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області Коробець О.М., протягом 6-ти місяців з дня смерті спадкодавця. Отже, спадкоємцем 1-ї черги в порядку спадкування за законом, після смерті свого батька [PERSON] є позивач по справі [PERSON] . Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 N 7 « Про судову практику у справах про спадкування»: Спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, законами України від 2 вересня 1993 року N 3425-XII "Про нотаріат", від 23 червня 2005 року N 2709-IV "Про міжнародне приватне право", іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами. Відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Згідно ст. 529 ЦК України 1963 року ( який діяв на той час), при спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги в рівних частинах є діти, подружжя та батьки померлого. Відповідно до ст. 548 ЦК України 1963 року, спадщина, яка була прийнята, визнається належною спадкоємцю з часу відкриття спадщини. Згідно з вимогами ст. 549 ЦК України 1963 року, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкоємцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ст.16 ЦК України : Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. В даному випадку застосовується спосіб захисту-визнання права. Таким чином , аналізуючи вищевказане , беручи до уваги надані суду докази , суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] в повному обсязі. На підставіст. ст. 16, 1216-1218, 1220-1223,1261,1268, 1270 ЦК України,

Outcome: approved