Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-02 00:00:00

До Приморського районного суду м. Одеси надійшла заява [PERSON], заінтересована особа - [PERSON], про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Зазначена заява обґрунтована тим, що 30 квітня 1993 року в порядку приватизації житла [PERSON] отримала у спільну сумісну власність разом з членами сім`ї - [PERSON], [PERSON], квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло, виданим Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів 30.04.1993 року №8076, зареєстрованим та записаним у реєстрову книгу за №5-776, на підставі розпорядження органу приватизації №8076 від 30.04.1993 року. У вказаному правовстановлюючому документі (свідоцтві про право власності на житло), як і в розпорядженні органу приватизації, прізвище заявниці вказано як «[PERSON]», замість вірного «[PERSON]», що і стало приводом для звернення до суду. Заявниця подала до суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності. Заінтересована особа подала до суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає за можливе задовольнити заяву [PERSON] з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], уродженка села Крест Ярославського району Ярославської області, є громадянкою України, що підтверджується паспортом громадянина України серії [NUMBER], виданим Приморським РВ УМВС України в Одеській області 16 серпня 1999 року. 17.11.2014 року [PERSON] отримала картку платника податків, в якій її прізвище також зазначено як «[PERSON]». 30 квітня 1993 року в порядку приватизації житла заявниця отримала у спільну сумісну власність разом з членами сім`ї - [PERSON], [PERSON], квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло, виданим Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів 30.04.1993 року №8076, зареєстрованим та записаним у реєстрову книгу за №5-776, на підставі розпорядження органу приватизації №8076 від 30.04.1993 року. У вказаному правовстановлюючому документі (свідоцтві про право власності на житло), як і в розпорядженні органу приватизації, прізвище заявниці вказано як «[PERSON]», замість вірного «[PERSON]». Таке написання її прізвища є наслідком довільного перекладу з російської мови, якою було складено усі правовстановлюючі документи за часів СРСР, на українську мову, з боку осіб, які після закінчення існування держави СРСР заповнювали та видавали документи українською мовою. У технічному паспорті на вищевказану квартиру прізвище [PERSON] зазначено лише на російській мові «[PERSON]». Право власності на належну заявниці частку квартири вона зареєструвала, що підтверджується реєстраційним посвідченням, виданим ОМБТІ 25.05.1993 року. У вказаному документі її прізвище також зазначено лише на російській мові «[PERSON]». Суд враховує, що помилка у прізвищі заявниці у правовстановлюючому документі перешкоджає їй використовувати власність на свій розсуд та позбавляє можливості вільно розпоряджатися належною часткою квартири. Судом встановлено, що в квартирі, що розташована за адресою: [ADDRESS], заявниця зареєстрована і проживає з 13.08.1974 року до теперішнього часу. В свою чергу, 18.01.2011 року [PERSON] подарував [PERSON] 1/3 частину зазначеної квартири, що підтверджується договором дарування від 18.01.2011 року, посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], тому заінтересованою особою по зазначеній справі є [PERSON] Згідно з положеннями п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ст. 259 ч.1 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по-батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по-батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 31.03.1995, № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" при розгляді справи про встановлення відповідно до п. 6 ст. 273 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. З'ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що вимоги заявника ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені певними засобами доказування та вказують на наявність підстав для задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту належності їй правовстановлюючого документу. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved