Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою, у якій, враховуючи заяву про зміну предмету позову, просить визнати за нею право на завершення приватизації земельної ділянки, що розташована за адресою [ADDRESS] , яка належала [PERSON] відповідно до державного акту на землю серії ЯИ від 12.04.2010 р. в порядку спадкування за заповітом, після померлої [INFO] [PERSON] . Позовні вимоги мотивує тим, що [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина на належне їй майно та майнові права в тому числі на земельну ділянку, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до складеного за життя [PERSON] заповіту, посвідченого секретарем Шарівської сільської ради за №27 [PERSON] є єдиним спадкоємцем всього майна [PERSON] . Інших спадкоємців, які б заявляли свої вимоги відносно спадщини не має. У встановленому законом порядку вона прийняла спадщину, що дало їй змогу безперешкодно отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на частину спадкового майна у вигляді житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями [ADDRESS] . В даний час у неї виникла необхідність в до оформленні спадщини, в чому їй було відмовлено приватним нотаріусом Олександрійського районного нотаріального округу Щербиною В.М., оскільки правовстановлюючого документу на землю нотаріусу надати вона не змогла. Відповідно до листа начальника відділу в Олександрійському районі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області від 23.12.2019 року, Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,1703 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , серія ЯИ №686980 було виготовлено на ім`я [PERSON] , але за невідомих причин їй на руки не видано. Право власності на земельну ділянку відповідно до цього держакту не зареєстроване. Сторони в судове засідання не з`явились. Представник позивача через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи у її відсутність та відсутність позивача, на позовних вимогах наполягала. Представник Новопразької селищної ради Олександрійського району через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи без його участі. За таких обставин, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов таких висновків. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , актовий запис №23. Відповідно до наданої позивачем копії Державного акту на право власності на земельну ділянку, серія ЯИ №686980, [PERSON] , на підставі рішення сесії від 10 квітня 2008 року №93 Шарівської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області, належить земельна ділянка площею 0,1703 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 3520387300:51:000:0105. Згідно довідки Шарівської сільської ради №576 від 20.06.2017 року, [PERSON] , яка померла [INFO] , постійно проживала та була зареєстрована до дня смерті за адресою: [ADDRESS] з 1982 року до дня своєї смерті. Проживала одна. Заповіт від [PERSON] посвідчувався в сільській раді за №27 від 03.04.2003 року. Земельна ділянка під житловим будинком [ADDRESS] . Відповідно до заповіту посвідченого 03.04.2003 року секретарем виконкому Шарівської сільської ради, Олександрійського району, Кіровоградської області Малихіною В.С. та зареєстрованого в реєстрі №27, [PERSON] , все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і все те, що буде їй належати на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповідала [PERSON] . Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Снігурівського районного управління юстиції Миколаївської області 20.09.2008 року, [PERSON] , уклала 20 вересня 2008 року шлюб з [PERSON] . Відповідно до листа начальника відділу в Олександрійському районі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області № -11-0.33-2216/162-19 від 23.12.2019 року, Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,1703га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , серія ЯИ №686980 було виготовлено на імя [PERSON] , але право приватної власності зареєстровано не було. Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом посвідченого 18 липня 2011 року приватним нотаріусом Олександрійського районного нотаріального округу Кіровоградської області Щербина В.М. та зареєстрованого в реєстрі за №748, [PERSON] , [INFO] прийняла спадщину, що складається з житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями [ADDRESS] . Відповідно до листа приватного нотаріуса Олександрійського районного нотаріального округу Кіровоградської області Щербина В.М. №99/02-14 від 18.07.2011 року, [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу, а саме Державного акту на право приватної власності на землю, що належала [PERSON] , померлій [INFO] . Згідно висновку про вартість земельної ділянки від 23.01.2020 року, ринкова вартість земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 1703 м2 (кадастровий номер 3520387300:51:000:0105), станом на дату оцінки, становить 8600грн.. На виконання ухвали Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 05 лютого 2020 року були надані копії матеріалів спадкової справи №10/2011, відкритої після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Відповідно до копії матеріалів вказаної вище спадкової справи, заяву про прийняття спадщини, після смерті [PERSON] подала - [PERSON] . Крім [PERSON] інших спадкоємців, які прийняли спадщину, немає. Частинами 1-2 статті 11 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 1 ст. 76, ч..1,2 ст. 77 ЦПК України). Згідно ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків спадщини від фізичної особи, яка померла спадкодавця, до інших осіб спадкоємців . Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За правилом ст.1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч.1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно роз`яснення, які зазначені в листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», право на завершення процедури оформлення (приватизації), розпочате померлим батьком позивача, підлягає відновленню. Так, в абзаці 6 п.3.5. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначено, що право на завершення процедури оформлення (приватизації), розпочате спадкодавцем підлягає відновленню. Відповідно до роз`яснень Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку Державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Закону України «Про державний земельний кадастр» з січня 2013 року видача державних актів на право власності на землю не здійснюється, а право власності на земельні ділянки реєструється у Реєстрі прав на нерухоме майно. Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: - ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; - виготовлення технічної документації на земельні ділянки; - визначення меж земельної ділянки в натурі; - погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; - одержання у встановленому порядку Державного акта на землю; - реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст. 1216 ЦК України не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія п. 1 розділу X "Перехідні положення" ЗК України. Крім того, Верховним Судом в постанові від 13 червня 2018 р. у справі № 128/1911/15-ц висловлена правова позиція, згідно з якою у разі, коли громадянин, який висловив волю на приватизацію земельної ділянки, помер до прийняття компетентним органом рішення про приватизацію, до його спадкоємців у порядку спадкування переходить право вимагати завершення такої приватизації. Із представлених доказів позивачем доведено, що спадкодавець [PERSON] розпочала процедуру приватизації земельної ділянки, було виготовлено зазначений вище державний акт на право власності на земельну ділянку, який [PERSON] фактично не отримала та не зареєструвала своє право власності, тому позивач, відповідно до ст. 1261 ЦК України та ст. 125 ЗК України має право на завершення процедури приватизації земельної ділянки. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позову та про наявність підстав для його задоволення.

Outcome: approved