Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-19 00:00:00

Заявниця [PERSON] звернулася до суду з заявою, в якій просила видати обмежувальний припис відносно її сина [PERSON] , з яким вона проживає у одному будинку, заборонивши йому на 6 місяців перебувати в місці її проживання за адресою: [ADDRESS] ; наближатися на 100 м до місця проживання, роботи; особисто і через третіх осіб розшукувати, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому йому, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; вести листування, телефонні переговори або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. В обґрунтування заяви вказала, що вона є матір`ю [PERSON] , з яким зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Через те, що її син ніде не працює, вживає алкогольні напої, веде аморальний спосіб життя та постійно викрадає речі з будинку, які потім продає, у неї з ним напружені відносини, постійно виникають сварки та конфлікті ситуації. Він, користуючись тим, що сильніший фізично, використовуючи психологічне насильство, приводить додому своїх друзів та розпиває з ними спиртні напої погрожуючі їй фізичною розправою, якщо вона викличе поліцію. Через те, що ним було викрадено газовий котел та батареї, будинок зараз без опалення, купити обігрівач вона не має змоги, оскільки син в її відсутність виламує двері чи розбиває вікно та викрадає цінні речі. 23.07.2019 року Херсонським міським судом Херсонської області винесено вирок, яким визнано [PERSON] винним у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 185, ч.3 ст. 185 КК України. У вказаному кримінальному провадженні її визнано потерпілою за трьома епізодами крадіжок. На звернення до органів поліції з приводу вчинення домашнього насилля у відношенні [PERSON] було неодноразово складено протоколи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Так, 27.10.2020 року відносно [PERSON] складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, яким накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170 грн., однак вказане на його поведінку не впливає. Починаючи з 2014 року сварки між ними були систематичними, проте, не всі зафіксовані у встановленому законодавством порядку. Внаслідок систематичних дій насильницького характеру щодо неї зі сторони [PERSON] вона боїться за своє здоров`я, постійно відчуває страх, що ситуація з вчиненням відносно неї фізичного та психологічного насильства може повторюватися, перебуває під постійним психологічним тиском та не відомо чим може все закінчитися, тому змушена звернутися до суду із вказаною заявою. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 19 листопада 2020 року відкрито провадження у справі в порядку окремого позовного провадження, призначено судовий розгляд, заінтересовану особу [PERSON] викликано через оголошення на офіційному сайті Судова влада, запропоновано подати в строк до 20.11.2020 року письмові заперечення. В судовому засіданні заявниця та її представник підтримали заву в повному обсязі. Заявниця вказала, що син постійно застосував по відношенні до неї психологічне та фізичне насильство, погрожує вбивством, про що вона неодноразово заявляла поліції, але останні не реагують, затримують сина 2 години, а потім відпускають. Син постійно зловживає спиртними та наркотичними засобами, вимагає обслуговувати його та його друзів, виганяє з будинку, вона реально сприймає його погрози, оскільки він неодноразово судимий та у час, коли він відбував покарання, він також сам та через своїх друзів погрожував їй розправою, тому вона дуже хвилюється за своє життя та життя свого батька, який є старим та хворим чоловіком. Вона постійно знаходиться у стресовому стані, син позбавляє її речей, які необхідні для організації життя, в тому числі необхідних для приготування їжі, особистої гігієні, мобільного зв`язку. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не прибув за приписами ч.11 ст. 128 ЦПК України викликаний через оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України, яке розміщене більш ніж за 24 годин до дати судового засідання. З опублікуванням 19.11.2020 р. оголошення про виклик, [PERSON] вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Будь-які інші засоби зв`язку з заінтересованою особою заявницею суду не повідомлялися. Суд, заслухавши вступні слова заявниці та її представника, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. [PERSON] народився [INFO] , матір`ю є [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 11.05.1993 року (арк. справи 11). Житловий будинок [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] , що підтверджено договором дарування від 09.07.2018 року, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №140756216 від 09.10.2018 р (арк. справи 7-9). Згідно довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб №222 від 17.04.2019 р. виданої головою квартального комітету №21, за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] (донька), [PERSON] (мати), [PERSON] (син), [PERSON] (дід) (арк. справи 10). Постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 26.06.2017 року адміністративний матеріал складений відносно [PERSON] , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП повернуто до Управління патрульної поліції у м. Херсоні для усунення недоліків, а саме для вирішення питання щодо адміністративного затримання і доставки цієї особи до суду, одночасно з матеріалами справи про адміністративне правопорушення. Постанова набрала законної сили 07.07.2017 р. (арк. справи 12). Постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 20.09.2017 року провадження у справі про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрито у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення. Постанова набрала законної сили 02.10.2017 року (арк. справи 13). Постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 27.10.2020 року визнано [PERSON] винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доході громадян, які складають 170 грн. Постановою встановлено, що [PERSON] , 14.08.2020 року близько 21.30 год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння за місцем мешкання за адресою: [ADDRESS] , вчинив домашнє насилля по відношенню до своєї матері [PERSON] , а саме висловлювався в її бік нецензурною лайкою, погрожував, внаслідок чого могла бути завдана шкода її психічному здоров`ю, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Постанова набрала законної сили 06.11.2020 року (арк. справи 14). Згідно листа УОАЗОР Головного Управління Національної поліції в Херсонській області №26аз/20/23/01-2020 від 09.11.2020 р., з 1 січня 2017 року на скорочений номер екстренного виклику поліції "102", а також до чергової частини Херсонського відділу поліції від [PERSON] , 1971 р.н., проживає: [ADDRESS] надійшло 21 повідомлення, зокрема: 02.05.2017 р. о 16.31 повідомлення, що син виносить речі з будинку; 11.05.2017 р. о 20.45 год. за фактом крадіжки сином двох телевізорів; 15.05.2017 р. о 20.29 год. з приводу надання допомоги, затримала свого сина, який виносить з будинку речі; 16.05.2017 р. о 12.20 год. за фактом погроз з боку сина; 16.05.2017 р. о 16.10 год. повідомлення про крадіжку сином ванни та газової плити; 29.05.2017 р. о 19.30 год. повідомлення щодо крадіжки водяного лічильника її сином; 30.05.2017 р. о 05-42 год. повідомлення, що син якого розшукує поліція перебуває за її місцем мешкання; 02.06.2017 р. о 12.26 год. за фактом вибивання дверей сином; 18.05.2020 р. о 17.55 год. повідомлення щодо крадіжки сином з будинку газового котла, батарей та газової плити; 19.05.2020 р. о 17.29 год. за фактом крадіжки сином газового котла та мийки; 01.08.2020 р. о 12.30 год. повідомлення про домашнє насильство з боку сина, б`є вікна; 14.08.2020 р. о 18.31 год. син шляхом пошкодження вікна викрав посуд; 14.08.2020 р. о 21.06 год. конфлікт з сином який знаходиться в стані алкогольного сп`яніння; 27.09.2020 р. о 15.24 год. про крадіжку сином мобільного телефону; 28.09.2020 р. о 12.20 год. за фактом погроз з боку сина; 28.09.2020 р. о 22.59 год. повідомлення про незаконне проникнення до житла її сином (арк. справи 15-16). [PERSON] має не зняті та не погашені судимості за кримінальні правопорушення проти власності (крадіжки, грабіж), про що свідчать вирок Херсонського міського суду Херсонської області від 23.07.2019р. та ухвала Херсонського апеляційного суду від 17.03.2020 р. (арк. справи 21-22). Відповідно до статей\~6,\~8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. Кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Згідно зі статтями\~15,\~16 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною першою\~статті 4 ЦПК України\~передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до пункту 1 частини першої\~статті 350-2 ЦПК України\~заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених\~Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Згідно з частиною першою\~статті 350-3 ЦПК України\~заінтересованими особами у справах про видачу обмежувального припису є особи, стосовно яких подано заяву про видачу обмежувального припису. Основним нормативно-правовим актом, яким регулюються спірні правовідносини, є\~Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Даний Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів - осіб, які постраждали від такого насильства. Пунктами 3, 4, 6, 14 частини першої\~статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~визначено, що домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Відповідно до пункту 2 частини першої\~статі 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать, зокрема, обмежувальний припис стосовно кривдника. Згідно з пунктом 7 частини першої\~статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Частинами другою, третьою\~статті 26\~Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, зокрема, усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Відповідно до пункту 9 частини першої\~статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~оцінка ризиків - оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Згідно з пунктом 3 частини першої\~статі 350-4 ЦПК України\~у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). Відповідно до частини першої\~статті 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. Законом визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. Суди під час вирішення такої заяви мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження одного із батьків у реалізації своїх прав відносно дітей у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви іншого з батьків. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Належним та допустимих доказів фізичного насильства в сім`ї суду не надано. В той же час суд вважає доведеним наявність психологічного та економічного тиску (позбавлення речей, примушування до праці заявниця вказує на те, що син вимагає працювати для того, щоб вона забезпечувала його їжею та іншими необхідними речами). В судовому засіданні з пояснень заявниці вбачається, що вона опирається насильству проти себе шляхом звернення до поліції, вважає, що син «мстить» їй невідомо за що; син, сприймаючи себе «головним» в родині, користуючись психологічним тиском та погрожуючи фізичною розправою, фактично встановлює контроль у їхніх стосунках. В той же час заявниця здійснює опір вимогам сина, оскільки продовжує звертатися за допомогою, яку не отримує у достатньому вигляді, звідси є ризики загострення від психологічного до фізичного. При цьому суд враховує, що заявниця не має іншого житла, утримує престарілого батька, її позиція щодо відмови у виконанні вимог сина забрати заяви з поліції відносно нього продовжують визивати агресію. Враховуючи вищезазначене, приймаючи до уваги притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за насильство в сім`ї, наявність провадження у 2017 р. за подіями, що відбувалися 30.05.2017 р. за ст. 173-2 КУпАП, яке було закрито за закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, фактів неодноразового звернення [PERSON] до поліції, хоч і зафіксованого у більшості працівниками як крадіжка, а не як насильство в сім`ї, суд дійшов висновку про існування ризиків повторного насильства психологічного та економічного характеру та наявність ризику фізичного насильства, внаслідок чого вважає можливим частково задовольнити заяву. Частинами 2, 3, 4 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи). Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Статтею 350-6 ЦПК України, передбачено, що, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців. За заявою осіб, визначених статтею 350-7 ЦПК України, обмежувальний припис може бути продовжений судом на строк не більше шести місяців після закінчення строку, встановленого рішенням суду згідно з частиною другою статті 350-6 цього Кодексу (статті 350-7 ЦПК України). З досліджених в судовому засіданні доказів убачається наявність домашнього конфлікту між сторонами, що мало наслідком неодноразові звернення до поліції, що свідчить про систематичний характер психологічного та економічного домашнього насильства відносно заявниці, дають суду підстави дійти висновку про наявність ризиків, щодо повторного вчинення домашнього насильства, зокрема за місцем її проживання, в телефонному режимі, через третіх осіб тощо. Враховуючи встановлені судом обставини, суд, дійшов висновку, про часткову обґрунтованість заяви та необхідність видачі обмежувального припису відносно [PERSON] шляхом встановлення заходів тимчасового обмеження прав кривдника та покладення на нього обов`язків, зокрема, встановлених п. 1, 4, 5, 6 ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». В той же час, суд вважає можливим застосувати такі заходи на строк 2 місяця, що не позбавляє заявницю звертатися до суду з заявою про продовження такого строку при наявності доказів на підтвердження ризиків продовження домашнього насильства. В силу ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави. Згідно із ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України, рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання. Суд, дослідивши докази в їх сукупності, приймаючи до уваги ризики та, враховуючи, задекларовані у ст. 3 Конституції України гарантії держави, відповідно до яких людина її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, вважає, що обмеження прав [PERSON] переслідує законну мету, здійснюється відповідно до закону та є необхідним у демократичному суспільстві для досягнення законної мети безпека постраждалої особи від потенційного домашнього насильства. Суд вважає, що вимога "доступності закону" дотримана, оскільки всі вказані у цьому рішенні нормативні акти були опубліковані у належному порядку. Беручи до уваги всі обставини справи суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви та видачу обмежувального припису терміном на 2 місяці. Роз`яснити, що згідно ч.1 ст. 350-7 ЦПК України за заявою осіб, визначених статтею 350-2 цього Кодексу, обмежувальний припис може бути продовжений судом на строк не більше шести місяців після закінчення строку, встановленого рішенням суду згідно з частиною другою статті 350-6 цього Кодексу. Повний текст рішення суду складено 20 листопада 2020 року. На підставі викладеного,

Outcome: partial