Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-03 00:00:00

КП «ЄРЦ» звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в розмірі 1787.6 грн., стягнення судових витрат. У позовній заяві зазначено, що позивач надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, відповідач проживає за адресою: [ADDRESS] та користується послугами, які надаються позивачем. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відповідач є споживачем послуг, оскільки їх отримує. Відповідно до рішення Івано-Франківської міської ради «Про організацію та забезпечення роботи комунального підприємства «Єдиний розрахунковий центр» від 02.06.2011р., №212-Х, позивача визначено виконавцем послуг з 01.11.2011р.: з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій; з управління будинком, спорудою або групою будинків; з ремонту приміщень, будинків, споруд. На підставі рішення від 02.06.2011р. КП «Єдиний розрахунковий центр» після прийняття будинку [ADDRESS] на баланс (01.04.2012р.) почав виконувати послуги відповідно до структури періодичності та строків їх надання, затверджених рішенням Івано-Франківської міської ради №383-14 від 15.09.2011р. (зі змінами та доповненнями). Судовий наказ, виданий Івано-Франківським міським судом був скасований ухвалою цього ж суду від 05.12.2014р. Заборгованість по даних послугах відповідача станом на лютий 2015 року включно становить 1787.6 грн. Під час розгляду справи позовні вимоги позивач збільшив з урахуванням періоду по червень 2015 року та просив стягнути заборгованість -1998.28 грн. Представник позивача просила позов задовольнити. Представник відповідача заперечив щодо задоволення позову, вважає його необґрунтованим, оскільки між сторонами договору жодного не існує та не укладено, послуги позивачем не надаються, при цьому не заперечив що послуги можуть надаватися будинку в цілому. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що згідно рішення Івано-Франківської міської ради «Про організацію та забезпечення роботи комунального підприємства «Єдиний розрахунковий центр» від 02.06.2011р., №212-Х позивача визначено виконавцем послуг з 01.11.2011р.: з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій; з управління будинком, спорудою або групою будинків; з ремонту приміщень, будинків, споруд. (а.с.6). Будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS], віднесено до переліку будинків, щодо яких позивач надає послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, що підтверджується актом прийняття-передачі об'єкта з управління в управління (на баланс) 01.04.2012 року, що підтверджується Актом приймання-передачі, довідкою КП «ЄРЦ» (а.с.20). Перед початком надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, та після цього слугувало здійснення всіх залежних від позивача дій, які полягали в укладенні договору «Про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій» у спосіб передбачений ст. 634 ЦК України. Як вбачається з довідки про розрахунок за надані послуги в квартиру відповідача за період з квітня 2012 р. по червень 2015р., відповідач не оплачувала за надані послуги та заборгованість становить суму -1522.3 грн. (а.с.21,59). На спростування цього інших доказів суду не надано. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки визначає Закон України «Про житлово-комунальні послуги». Відповідно до вказаного закону, термін «житлово-комунальні послуги» визначається як результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування у жилих та нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Згідно зі статтею 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Судом встановлено, що договір між позивачем чи балансоутримувачем і відповідачем не укладався. Саме на це і наголошував представник відповідача, як безпідставність позовних вимог КП «ЄРЦ». Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг з конкретним споживачем сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Разом з тим відповідно до загальних умов виконання зобов'язання, установлених ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов'язань. За вимогою ч.3 ст.815 ЦК наймач зобов'язаний самостійно вносити плату за комунальні послуги, якщо інше не встановлено договором найму. З огляду на викладене слід дійти висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами на підставі договору приєднання про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, є зобов'язанням, у якому, серед інших прав і обов'язків сторін на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов'язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги. При наполяганні б відповідача укласти безпосередньо договір між споживачем та надавачем послуг, такий договір може бути укладено за згодою сторін, однак як зазначила представник позивача, відповідач щодо укладення такого не звертався. Заперечуючи позов в цілому, представник відповідача також наголосив суду те, що послуги позивачем не надаються в квартиру відповідача. Щодо таких доводів, суд зазначає, як встановлено з матеріалів справи послуга за чистку і обслуговування димових каналів позивачем не надавалася і плата за таку послугу не нараховувалась. Окрім того, в підтвердження надання послуг позивачем до будинку, де проживає відповідач, представником позивача надано належні докази нарахування таких послуг та укладення відповідних договорів з обслуговуючими організаціями (а.с.22-39, 77-202). Також позивачем надано докази нарахування та сплати послуг щодо мешканців даного будинку, але інших квартир (а.с.203-213). Ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом та ст.61 цього Кодексу. Відповідно до п.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати - судовий збір (а.с.1). На підставі ст.ст. 509, 526, 815, 901, 903 ЦК України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги»,

Outcome: approved