Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду\~ з позовом, в якому просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON], зареєстрований 05 грудня 1987 року у Палаці урочистих подій Виконкому Ворошиловградської міської Ради народних депутатів, актовий запис № 1237. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалось, причиною розпаду сімї послугувала несумісність характерів і вони послідуючі роки сімейного життя проживають в напружених стосунках. Відповідач її ображає, а тому сумісне проживання та відновлення подружніх стосунків стало недоцільним. Просить суд розірвати шлюб, витрати розподілити порівну з відповідачем та змінити їй прізвище на Дубовик [PERSON]. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, просить шлюб розірвати, строк для примирення просить не надавати (а.с.13). Відповідач [PERSON] в судові засідання не зявлявся, про час та місце розгляду справи повідомлявся телефонограмою (а.с.16), а також через оголошення у пресі відповідно до ч. 9 ст. 74 ЦПК України. Жодних заяв, клопотань від нього не надходило. На підставі викладеного суд, вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача по наявним матеріалам в справі. У відповідності до вимог ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У звязку з розглядом справи за відсутністю осіб, які беруть участь, судове засідання проводиться без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності з ч.2\~ст.197 ЦПК України.\~\~\~\~\~\~\~\~ Суд, дослідивши письмові матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню. Так, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 05 грудня 1987 року у Палаці урочистих подій Виконкому Ворошиловградської міської Ради народних депутатів, актовий запис № 1237. Шлюб позивача з відповідачем не склався через відсутність взаєморозуміння, сім'я розпалася остаточно та поновленню не підлягає. Шлюбні відносини між сторонами припинилися. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Суд бере до уваги положення ст. 24 СК України, яка визначає однією з основних ознак шлюбу його добровільність, передбачивши, що примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст.112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї суперечитиме інтересам одного з них. Як вбачається із п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. У ст. 17 Закону України № 3477-IV від 23 лютого 2006 року "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", зазначено, що "суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права". Частина перша ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя. Поняття «приватного та сімейного життя» ЄСПЛ не є чітко визначеним, і охоплює широкий спектр питань, серед яких, зокрема, є права особи на приватний простір, право визначати своє приватне життя (справа «Пек проти Сполученого Королівства» від 28 січня 2003 року, заява №44647\\98). При вирішенні спору про розірвання шлюбу суд враховує, що позивач та відповідач уже тривалий час не проживають сім'єю, мають різні погляди на життя на сімейні цінності, між сторонами припинилися шлюбні стосунки, вони перестали вести спільне господарство. Крім того, в своєму позові позивач [PERSON] просить змінити їй прізвище на Дубовик [PERSON]. Однак, відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Отже, в частині зміни прізвища позивачеві на «Дубовик [PERSON]» слід відмовити, оскільки законодавством не передбачено після розірвання шлюбу, одночасно залишити прізвище дошлюбне з прізвищем після реєстрації шлюбу. Крім того, відповідно до ст.. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. За таких обставин суд приходить до висновку, що причини, які викликали позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, подальше сумісне проживання подружжя і збереження сім'ї стали неможливими, їх сім'я існує формально. Суд вважає, що сім'я розпалась, а тому шлюб між ними слід розірвати. В іншій частині позовних вимог слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: partial