Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-01 00:00:00

Звернувшись до суду з позовом, [PERSON] просить стягнути з ПАТ «Часівоярський вогнетривкий комбінат» середній заробіток за час затримки розрахунку в розмірі 286 571,26 грн., посилаючись на те, що рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 03.04.2017 року за його позовом з відповідача стягнуто суми невиплачених премій за 2014-2015 роки в розмірі 291 000,00 грн. Рішенням Апеляційного суду Донецької області від 24.05.2017 року рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 03.04.2017 року було змінено в частині розміру премій та стягнуто з відповідача 221 240,00 грн. 07 червня 2017 року відповідачем виплачено належні йому за рішенням Апеляційного суду Донецької області грошові кошти, проте, всупереч вимогам ст.116 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України), з ним не проведено остаточного розрахунку. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала повністю з підстав, наведених у позовній заяві, просила позов задовольнити в повному обсязі. Представники відповідача Абдуліна М.Г., Сажина В.Г. у судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] не визнали у повному обсязі, пояснивши, що питання нарахування премій в ПАТ "Часівоярський вогнетривкий комбінат" знаходиться в компетенції виконавчого органу, керівником якого є Голова правління - Генеральний директор. При цьому, щоб уникнути зловживань, виплата премій керівникові провадиться за погодженням з Наглядовою радою на підставі наданих керівником звітів, розрахунків та аналізів виконання умов Контракту в частині виплати премій. На виконання пп.2.2.3 та 6.1. Контракту Позивачем жодного разу до Наглядової ради не надані звіти та аналізи за підсумками роботи за рік, у зв'язку з чим у сторін не виникало підстав для укладання додаткової угоди до Контракту відповідно до вимог п.2.2.3. Жодного разу позивач в період його роботи за Контрактом не надавав підлеглим завдання щодо підготовки Наказів про виплату керівникові премії за підсумками роботи за рік. Тобто, Позивачем порушено умови Контракту щодо надання на узгодження Наглядовій раді Товариства відповідних документів, які мали б бути підставою для прийняття Генеральним директором як рішення про виплату премії, так і рішення про відмову у її виплаті. Як наслідок, рішення щодо погодження виплати премій відповідно до п.3.4 контракту Наглядовою радою не приймались. Протягом дії Контракту Позивач не звертався до Наглядової ради Відповідача з приводу несплати йому премії, що свідчить про відсутність з боку Позивача претензій до Відповідача стосовно виконання умов Контракту. Позивач самостійно, маючи обов'язки та всі належні достатні повноваження, своєю бездіяльністю та невиконанням обов'язків, створив умови для невиплати премії за 2014-2015 роки в період дії контракту. Позивач був звільнений з посади керівника - генерального директора підприємства, тобто обов'язок проведення розрахунку покладався на нього. Такий розрахунок позивачем проведений не був. Вимоги про проведення розрахунку позивач пред'явив після свого звільнення у грудні 2016 року за власним бажанням. Підстави для застосування ст. 117 КЗпП України відсутні, оскільки відсутня вина власника, а наявна вина уповноваженої власником особи, тобто Позивача у не проведенні своєчасного розрахунку Позивачеві при звільненні. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши всі обставини у справі та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що наказом від 13.12.2016 року № 1230 [PERSON] звільнений за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України з посади генерального директора ПАТ «Часівоярський вогнетривкий комбінат» (а.с.12). 30 січня 2017 року [PERSON] звернуся до Артемівського міськрайонного суду Донецької області з позовом, в якому просив зобов'язати відповідача узгодити питання виплати невиплаченої премії за підсумками роботи за 2014,2015 роки, стягнути з відповідача суму невиплачених премій за 2014-2015 роки в розмірі 291 000,00 грн. Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 03 квітня 2017 року стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Часівоярський вогнетривкий комбінат» на користь [PERSON] суму невиплачених премій за 2014-2015 роки в розмірі 291 000,00 грн. Рішенням Апеляційного суду Донецької області від 24 травня 2017 року рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області в частині розміру стягнутих на користь позивача премій за результати роботи за 2014 роки та 2015 роки змінено та стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Часівоярський вогнетривкий комбінат" на користь [PERSON] суми премій за результати роботи за 2014 та 2015 року в розмірі 221 240,00 грн., що становить 76,03 % від заявлених позовних вимог. Відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. У постанові від 05.10.2016 року у справі № 6-2405 цс15 Верховний Суд України дійшов правового висновку про те, що у разі не проведення розрахунку у зв'язку з виникненням спору про розмір належних до виплати сум вимоги про відповідальність за затримку розрахунку підлягають задоволенню в повному обсязі, якщо спір вирішено на користь працівника або такого висновку дійде суд, що розглядає справу. У разі часткового задоволення позову працівника суд визначає розмір відшкодування за час затримки розрахунку при звільненні, беручи до уваги спірну суму, на яку працівник мав право, частку, яку вона становила у заявлених вимогах, істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком та інші конкретні обставини справи. Відповідно до ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України - висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів. Таким чином, оскільки рішенням Апеляційного суду Донецької області вимоги позивача задоволені частково в розмірі 221 240,00 грн., що складає 76,03 % від заявлених позовних вимог, тож наявні підстави для застосування принципу співмірності. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь [PERSON] середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні в сумі 217 880, 13 грн. Суд не приймає до уваги доводи представника відповідача про відсутність вини відповідача у несвоєчасному розрахунку з позивачем, оскільки вина відповідача встановлена як рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 03.04.2017 року, так і рішенням Апеляційного суду Донецької області від 24.05.2017 року. Тобто ця обставина, відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, є підставою звільнення від доказування. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України суд пропорційно до розміру задоволених вимог стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 2178,80 грн.

Outcome: partial