Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-28 00:00:00

До суду з вказаним позовом звернулася [PERSON], посилаючись на те, що відповідно до господарських книг [PERSON] сільської ради за 1983-1985, 1996-1990 роки та довідки [PERSON] сільської ради житловий будинок № 39 по вулиці Хліборобській в селі Торчиця, 1918 року побудови, капітально відремонтований (обкладений цеглою із заміною даху) в 1958 році, відносився до майна колгоспного двору, на час припинення якого (15 квітня 1991 року) в ньому проживали [PERSON] та [PERSON], які згідно діючих на той час ст. ст. 120,123 ЦК УРСР (1963 р.) та Закону України "Про власність" набули право власності на житловий будинок як майно колгоспного двору, в рівних частках. Рішенням виконкому Ставищенської районної ради №117 від 06.06.1989 року затверджено списки власників житлових будинків по [PERSON] сільській раді для отримання свідоцтв про право власності, де власником вказаного будинку визнано голову двору [PERSON]. 26 грудня 2006 року померла [PERSON], з якою постійно до дня смерті проживав її чоловік [PERSON], який своїх спадкових прав за життя не оформив. 11 вересня 2016 року помер [PERSON], спадщину після смерті якого прийняла вона (позивач) - спадкоємиця за заповітом. Відповідно до технічного паспорта житловий будинок загальною площею 65, 4 м2 житловою площею 31, 6 м2 вартістю 120507 гривні. На земельній ділянці, крім житлового будинку «А-1», розташований погріб з шийкою «Г/пг», прибудова «а», літня кухня «Б-1», сарай «В-1», сарай-прибудова «в», ворота «1», хвіртка «2» та огорожа «3». [PERSON] сільська рада свідоцтва про право власності на вищевказаний будинок не видавала, що позбавляє її (позивача) можливості оформити свої права в нотаріальній конторі. Позивач просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті 11 вересня 2016 року батька [PERSON] на вищевказаний житловий будинок. В судове засідання позивач та її представник [PERSON] не зявилися, представник позивача [PERSON] подала до суду заяву з зазначенням, що позовні вимоги підтримує, просить справу розглядати у їх відсутність. Представник відповідача [PERSON] сільської ради в судове засідання не прибув, до суду сільська рада подала заяву про визнання позовних вимог та слухання справи у відсутність представника сільської ради. В судове засідання третя особа [PERSON] не прибув, до суду подав заяву, відповідно до якої проти задоволення позову не заперечує, справу просить розглядати у його відсутність. Суд, розглянувши матеріали справи, письмову заяву відповідача [PERSON] сільської ради про визнання позову та перевіривши письмові докази, вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що відповідно до погосподарських книг [PERSON] сільської ради за 1983-1985, 1996-2000, 2001-2005 роки (а. с. 18-26), довідки [PERSON] сільської ради від 26 червня 2017 р. № 231 (а. с. 13), технічного паспорта (а. с. 28-32) житловий будинок по вул. № 39 по вулиці Хліборобській в селі Торчиця Ставищенського району Київської області, 1918 року побудови, капітально відремонтований в 1958 році, відносився до майна колгоспного двору, на час припинення якого в ньому проживали та не втратили частку в його майні [PERSON] та [PERSON], які набули право власності на вказаний будинок, як на майно колгоспного двору, кожний на ? його частину. Рішенням виконкому Ставищенської районної ради № 117 від 06.06.1989 року затверджено списки власників житлових будинків по [PERSON] сільській раді для отримання свідоцтв про право власності, в якому головою двору за вищевказаною адресою вказано [PERSON] (а.с. 27). Відповідно до копії технічного паспорту (а.с. 28-32) та довідки [PERSON] сільської ради від 26 червня 2017 р. № 232 (а. с. 14) вказаний житловий будинок загальною площею 65, 4 м2, житловою площею 31, 6 м вартістю 120507 гривні розташований на земельній ділянці, яка не приватизована. На земельній ділянці за вказаною адресою, крім житлового будинку «А-1» 1958 року побудови, розташований погріб з шийкою «Г/пг» (1960 року побудови), прибудова «а», літня кухня «Б-1», сарай «В-1» (1970 року побудови), сарай-прибудова «в», ворота «1», хвіртка «2» та огорожа «3» (1972 року побудови). Із копії свідоцтва про смерть (а. с. 7) та довідки [PERSON] сільської ради від 26 червня 2017 року № 234 (а. с. 9), витягу із Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) (а.с. 10).встановлено, що 26 грудня 2006 року померла [PERSON], після смерті якої спадщину за законом прийняв [PERSON] (її чоловік), відповідно до ст. 1261, ч. 3 ст. 1268 ЦК України, як особа, що постійно до дня смерті проживав разом із спадкодавицею, проте, своїх спадкових прав за життя не оформив. З матеріалів спадкової справи встановлено, що [PERSON] помер 11 вересня 2016 року в селі Торчиця Ставищенського району Київської області, спадщину після смерті якого прийняли позивач та третя особа [PERSON] (на земельну ділянку), спадкоємці за заповітом, посвідченим сільським головою с. Торчиця Ставищенського району Київської області 26 березня 2015 року за реєстровим № 10, подавши до Ставищенської районної державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини у встановлений шестимісячний строк відповідно до ст. ст. 1223 ч. 1, 1269 ч. ч. 1, 2, ст. 1270 ч. 1 ЦК України (а.с. 31-57). Реєстрація права власності на даний житловий будинок згідно відповіді КП КОР Південне БТІ до 01.01.2013 р. не проводилась (а. с. 33) та в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомості про речові права на вказане нерухоме майно відсутні. Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЦК України (1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Згідно п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. На підставі ч. 5 ст. 1268 ЦК України спадщина належить спадкоємцю незалежно від часу її прийняття з часу відкриття спадщини. Відповідно до пунктів 1, 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України цей кодекс застосовується до цивільних правовідносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто після 1 січня 2004 року. Статтею 182 ЦК України передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації, а порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість і підстави відмови в ній установлюються законом. Відповідно до ст. 2 Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення, (постанова Верховного Суду України від 13 червня 2012 р. № 6-54 цс 12). З урахуванням положень ч. 1 ст.15, ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За змістом наведених норм права потреба в такому способі захисту виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами (документами), підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] та [PERSON], за життя набули право власності кожен на 1/2 частину вищевказаного житлового будинку, як частку в майні колгоспного двору, після смерті 26.12.2006 р. [PERSON] право власності за законом на 1/2 частину житлового будинку набув [PERSON], а після смерті 11 вересня 2016 року останнього право власності в порядку спадкування за заповітом на вказаний будинок набула позивач [PERSON], і оскільки відповідачем [PERSON] сільською радою позов визнається, - він підлягає задоволенню. Оскільки [PERSON] сільська рада до предявлення позову про визнання права на спадщину на житловий будинок і в судовому засіданні не оспорювала цього права, відповідно до змісту ст. 88 ЦПК України на неї не може бути покладений обовязок по відшкодуванню судових витрат.

Outcome: approved