Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-03 00:00:00

В березня 2019 року [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що [INFO] відкрилася спадщина після смерті [PERSON] на належну йому Ѕ частину житлового будинку [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0,1000 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських споруд та передана у власність спадкодавцю на підставі рішення виконавчого комітету Красноармійської міської ради від 15.07.1998 року № 391 та на його ім`я 15.12.1998 року було видано Державний акт на право приватної власності на землю серії ДН, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 02042. Спадщину після смерті [PERSON] прийняв [PERSON] . [INFO] відкрилася спадщина після смерті [PERSON] на належну їй Ѕ частину житлового будинку [ADDRESS] . Спадщину після смерті [PERSON] прийняла вона. Для оформлення спадщини вона звернулася до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, з цією метою нотаріус надала їй запити до КП «БТІ» та до управління Держгеокадастру. Оскільки інформація про земельну ділянку не внесена до Державного реєстру земель (2003 рік) та до Державного земельного кадастру (2013 рік), вона звернулася до землевпорядної організації для виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж в натурі, як того вимагає п. 2 розділу VII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державний земельний кадастр», після виготовлення якої, вона звернулася до державного кадастрового реєстратора з заявою про внесення відомостей до Державного земельного кадастру. Рішенням державного кадастрового реєстратора від 13.11.2018 року № РВ-1400361692018 у внесенні відомостей до ДЗК їй було відмовлено, у зв`язку з невідповідністю поданих документів вимогам, установленим Законом України «Про Державний земельний кадастр» і Порядком ведення Державного земельного кадастру, а саме п. 1 ст. 120 Земельного Кодексу України (домоволодіння за адресою: [ADDRESS] знаходиться у власності [PERSON] та [PERSON] , коли як державний акт видано лише на [PERSON] ). У зв`язку з тим, що спадкова земельна ділянка не сформована, відомості про неї не внесено в Державний земельний кадастр, вона не може бути об`єктом цивільних прав. Окрім того, що передача у власність зазначеної земельної ділянки лише одному з співвласників житлового будинку є незаконною та порушує права інших співвласників житлового будинку на приватизацію земельної ділянки, на користування земельною ділянкою. Відповідно до додатку архівного витягу із рішення виконкому Красноармійської міської ради від 15.07.1998 року № 391 «Про передачу у приватну власність громадянам земельних ділянок, які знаходяться у їх використанні» [PERSON] було передано у приватну власність земельну ділянку по [ADDRESS] площею 0,1000 га на підставі свідоцтва про право на спадщину від 08.08.1982 року № 3936. Саме на підставі правовстановлюючого документу згідно якого, власниками житлового будинку є [PERSON] та [PERSON] . На підставі наведеного позивач просила визнати частково недійсним рішення виконавчого комітету Красноармійської міської ради від 15.07.1998 року № 391, в частині передачі [PERSON] земельної ділянки площею 0,1000 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] ; визнати недійсним державний акт про право власності на земельну ділянку серії ДН, який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 02042 від 15.12.1998 року, виданий на ім`я [PERSON] . Позивач в судове засідання не з`явилась, надала клопотання, в якому підтримала позовні вимоги, просила справу розглянути за її відсутності. Відповідач Покровська міська рада Донецької області надав клопотання, в якому просив справу розглянути за відсутністю її представника, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Відповідач [PERSON] надав клопотання, в якому просив справу розглянути за його відсутністю, позовні вимоги визнав. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлені такі фактичні обставини та відповідна суть спірних правовідносин. Батьками [PERSON] , [PERSON] є [PERSON] , [PERSON] (а.с.7-10). [INFO] помер [PERSON] (а.с.5). [INFO] померла [PERSON] (а.с.6). Згідно свідоцтва\~про право\~на спадщину\~за заповітом\~від 08.08.1982р.\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] є власниками житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] (а.с.4). Вищевказаний житловий будинок зареєстровано в БТІ м. Красноармійська 28.08.1982 року. Згідно повідомлення\~Комунального підприємства\~«Бюро технічної\~інвентаризації» від\~28.08.2019\~року №\~972/01-02\~до 1\~січня 2013\~року будинок\~ [ADDRESS] належав\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину виданого державним нотаріусом Красноармійської державної нотаріальної контори 28.08.1982р. реєстр 3936, в КП «БТІ» зареєстровано 28.08.1982 року. Загальна площа\~64.6\~кв.м,\~житлова площа\~44,1\~кв.м\~будинку [ADDRESS] \~Житлова площа\~змінена за\~рахунок влаштування\~кухонного багаття,\~що не\~є самочинним,\~згідно інструкції\~про порядок\~проведення технічної\~інвентаризації об`єктів\~нерухомого майна,\~зареєстрована наказом\~Держбуду України\~від 24.05.2001\~р.\~№127.\~Опис об`єкта:\~А-1\~житловий будинок,\~пг-1\~погріб,\~а-1\~прибудова,\~а2-1\~прибудова,\~Б-1 кухня,\~В-1\~літня кухня.\~Г-1\~убиральня,\~а 1-1\~гайок,\~І вимощення.\~II\~водопровід,\~ №\~4\~огорожа,\~ №5\~ворота (а.с.12). Рішенням виконавчого комітету Красноармійської міської ради від 15.07.1998р. № 391 «Про передачу у приватну власність громадянам земельних ділянок, які знаходяться у їх користуванні» [PERSON] була передана у власність земельна ділянка площею 0,1000 га на підставі свідоцтва про право на спадщину від 08.08.1982 року (а.с.13-15). Відповідно до вказаного рішення [PERSON] було видано державний акт серія ДН від 15.12.1998р. на право власності на земельну ділянку площею 0,1000 га, розташовану на території міста Красноармійська по [ADDRESS] , для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 02042 (а.с.16). Згідно рішення № РВ-1400361692018 від 13.11.2018 року [PERSON] відмовлено у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру, оскільки домоволодіння за адресою: [ADDRESS] знаходиться у власності [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 28.08.1982 р. за № 289, а державний акт на право приватної власності на землю серія ДН зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 02042 від 15.12.1998 року виданий тільки на [PERSON] (а.с.17). Згідно ст.126 ЗК України, яка діє з 1 січня 2013 року, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". У відповідності до положень ст.37 Закону України "Про державний земельний кадастр" виправлення помилок можливо лише у витязі, довідці з Державного земельного кадастру, викопіюванні з картографічних матеріалів Державного земельного кадастру, тобто в тих документах, які чинні з 1 січня 2013 року. Пунктом 156 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012р. № 1051, виправлення помилок у відомостях про земельну ділянку може здійснюватися також на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) або матеріалів інвентаризації земель чи рішення суду. Як передбачено ч.2 ст.152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Згідно ч.1 ст.155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акту, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Оскільки органом місцевого самоврядування видано акт, яким порушуються права позивачки щодо володіння, користування та розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий державний акт на право власності на земельну ділянку підлягає визнанню судом недійсним. Відповідно до ст.ст.152, 155, 158 ЗК України,

Outcome: approved