Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-09 00:00:00

Заступник керівника Звенигородської місцевої прокуратури діючи в інтересах держави в особі Колодистенської сільської ради Тальнівського району звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок незаконного звільнення працівника. На підставу своїх вимог посилається на те, що Рішенням Тальнівського районного суду від 20.07.2016 у справі №704/1353/15-ц задоволено позовні вимоги [PERSON] до Колодистенської сільської ради про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та визнано незаконним розпорядження № 05-КР від 21.09.2015 сільського голови Кириленко Т.І. про звільнення [PERSON] , поновлено останнього на посаді директора Колодистенського сільського будинку культури та стягнуто з Колодистенської сільської ради Тальнівського району на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 04.09.2015 по 20.07.2016. Ухвалами Апеляційного суду Черкаської області від 30.08.2016 та Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10.05.2017 рішення Тальнівського районного суду Черкаської області від 20.07.2016 - залишено без змін. Також Рішенням Тальнівського районного суду від 20.10.2017 у справі №704/984/17 задоволено позовні вимоги [PERSON] до Колодистенської сільської ради Тальнівського району Черкаської області про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 04.09.2015 по 14.09.2016 року в сумі 27 534 гривень 98 копійок, які були виплачені Колодистенською сільською радою [PERSON] . Оскільки порушення, яке зумовило поновлення працівника на роботі, виплату йому коштів за час вимушеного прогулу та стягнення на користь держави судових зборів, допущено з вини сільського голови Колодистенської сільської ради в Тальнівському районі Черкаської області Кириленко Т.І., то вона повинна відшкодувати шкоду завдану незаконним звільненням працівника, а тому прокурор змушений звернутись з даним позовом до суду. В судовому засіданні прокурор позов підтримав повністю та просив суд його задовольнити. В судовому засіданні відповідач позов визнала частково, посилаючись на те, що вона давно вже не працює сільським головою. Суд, вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази надані по справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного: В судовому засіданні встановлено, що згідно розпорядження Колодистенської сільської ради Тальнівського району №07-КР від 31.12.2013 року [PERSON] приступила до виконання повноважень Колодистенського голови з 31.12.2013 р. на постійній основі. Згідно розпорядження Колодистенської сільської ради Тальнівського району №05-КР від 21.09.2015 року [PERSON] директора сільського будинку культури звільнено за прогул без поважних причин. Згідно рішення Тальнівського районного суду від 20.07.2016 (цивільна справа №704/1353/15-ц) позов [PERSON] до Колодистенської сільської ради про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задоволено, визнано незаконним розпорядження № 05-КР від 21.09.2015 сільського голови Кириленко Т.І. про звільнення [PERSON] , поновлено [PERSON] на посаді директора Колодистенського сільського будинку культури та стягнуто з Колодистенської сільської ради Тальнівського району на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 04.09.2015 по 20.07.2016. Згідно ухвали апеляційного суду Черкаської області від 30.08.2016 р. рішення Тальнівського районного суду Черкаської області від 20.07.2016 - залишено без змін. Згідно ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10.05.2017 рішення Тальнівського районного суду Черкаської області від 20.07.2016 - залишено без змін. Згідно розпорядження Колодистенської сільської ради Тальнівського району №16-КР від 15.09.2016 року [PERSON] поновлено на посаді директора Колодистенського сільського будинку культури з 15.09.2016 року. Згідно рішення Тальнівського районного суду від 20.10.2017 (справа №704/984/17) позов [PERSON] до Колодистенської сільської ради Тальнівського району Черкаської області про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задоволено та стягнуто з Колодистенської сільської ради Тальнівського району Черкаської області на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу з 04.09.2015 по 14.09.2016 року в сумі 27 534 гривень 98 копійок. Відповідно до ст. 130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків. Пунктом 8 ст. 134 КЗпП України передбачено повну матеріальну відповідальність службової особи, винної в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу. Згідно ст. 237 КЗпП України суд покладає на службову особу, винну в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу, обов`язок покрити шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації у зв`язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижче оплачуваної роботи. Згідно з п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1992 № 14 "Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками", застосовуючи матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди на підставі п.8 ст.134 КЗпП України, суди повинні мати на увазі, що за цим законом покладається обов`язок по відшкодуванню шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації у зв`язку з оплатою незаконно звільненому чи незаконно переведеному працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижче оплачуваної роботи, на винних службових осіб, за наказом або розпорядженням яких звільнення чи переведення здійснено з порушенням закону або яким затримано виконання рішення суду про поновлення на роботі. Відповідальність в цих випадках настає незалежно від форми вини. За п.20 вказаної постанови право регресної вимоги до працівника виникає з часу виплати підприємством, організацією, установою сум третій особі і з цього ж часу обчислюється строк на пред`явлення регресного позову. Відповідно до платіжного доручення №4, №5, №6, №7 від 08.02.2018 Колодистенською сільською радою Тальнівського району Черкаської області виплачено на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу з 04.09.2015 по 14.09.2016 року в сумі 27 534, 98 коп. Згідно з п.33 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами трудових спорів" № 9 від 11.11.1992 при незаконному звільненні або переведенні на іншу роботу, виконанні рішення про поновлення працівника на роботі, що мало місце після введення в дію п.8 ст.134 та нової редакції ст.237 КЗпП України (з 11 квітня 1992 року) настає повна матеріальна відповідальність винних в цьому службових осіб і обов`язок покрити шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації у зв`язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижче оплачуваної роботи може бути покладено при допущенні ними в цих випадках будь-якого порушення закону, а не лише явного, як передбачалось раніше. Відповідно до ст. 136 КзПП України, у випадках повної матеріальної відповідальності покриття шкоди провадиться шляхом подання власником або уповноваженим ним органом позову до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду. Згідно ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. На підставі викладеного,

Outcome: approved