Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить: скасувати постанову від 11.02.2011р., винесену ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві про відкриття виконавчого провадження № 24326367 за виконавчим листом 2-1815 виданого 24.07.2008 року Соломянським районним судом м. Києва; скасувати арешт та зняти публічне обтяження у вигляді заборони відчуження всього майна [PERSON], що застосовано ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві у виконавчому провадженні № 24326367; виключити з Єдиного державного реєстру заборон відчужень об'єктів нерухомого та рухомого майна запис про арешт та публічне обтяження у вигляді заборони відчуження всього майна [PERSON], що застосовано ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві у виконавчому провадженні № 24326367; визнати дії посадових осіб ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві неправомірними. Свої вимоги мотивує тим, що 11.12.2014 року під час звернення до нотаріуса, стало відомо, що відповідно до постанови ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві про відкриття виконавчого провадження від 11.02.2011 року накладено арешт та заборону відчуження на усе нерухоме майно позивача та внесено відповідний запис до Єдиного державного реєстру заборон відчужень об'єктів рухомого та нерухомого майна. Позивач зазначає, що у 2009 році на виконанні у ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві находився виконавчий лист №2-1815 від 24.07.2008 року про стягнення солідано з [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь ДП ВО «Київприлад» боргу у розмірі 4637,20 грн за користування жилою площею та спожиті комунальні послуги. На підставі даного виконавчого листа ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві було відкрито виконавче провадження №24326367. З метою погашення заборгованості позивачем було добровільно сплачено борг перед стягувачем, в підтвердження чого надано ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві квитанції від 23.02.2009 року, від 06.04.2009 року, від 24.04.2009 року, від 25.05.2009 року, а також довідку видану ДП ВО «Київприлад» № 49 від 10.06.2009 року про відсутність боргу станом на 01.06.2009 року. Таким чином, позивач просила суд ухвалити рішення, яким звільнити з-під арешту та зняти заборону відчуження з усього майна, яке належить [PERSON] Позивач та її представник в судове засідання не зявилися, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримав, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про день і час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, проте направив до суду заву про розгляд справи без його участі та довідку про відсутність заборгованості у позивача перед ДП ВО «Київприлад» № 283/вп/68 від 19.07.2015 року. Суд, відповідно до ст.ст.169, 224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів у відсутності відповідача, оскільки його неявка не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти чого не заперечував представник позивача. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч.1 ст.224 та відповідно до ч.1 ст.225 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до Свідоцтва про право власності на житло, видане Відділом приватизації державного житла Солом'янської районної у м. Києві державної адміністрації 19.02.2010 року за № [NUMBER] [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] належить на праві спільної часткової власності квартира [ADDRESS] в рівних частинах. Відповідно до відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна від 29.12.2015 наявне обтяження на невизначене майно, все майно на підставі постанови ВДВС Соломянського РУЮ у м. Києві 24326367 від 11.02.2011 відносно [PERSON] З матеріалів справи вбачається, що у 2009 році на виконанні у ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві находився виконавчий лист №2-1815 від 24.07.2008 року про стягнення солідано з [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь ДП ВО «Київприлад» боргу у розмірі 4637,20 грн за користування жилою площею та спожиті комунальні послуги. Крім того, позивачем добровільно сплачено вказану заборгованість, що підтверджується квитанціями від 23.02.2009 року, від 06.04.2009 року, від 24.04.2009 року, від 25.05.2009 року, а також довідку видану ДП ВО «Київприлад» № 49 від 10.06.2009 року про відсутність боргу станом на 01.06.2009 року. Відповідно до відповідь з ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві від 30.09.2015 року повідомлено, що на виконанні в ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві перебував виконавчий лист № 2-1815 від 24.07.2008, виданий Солом'янський районним судом м. Києва про стягнення солідано з [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь ДП ВО «Київприлад», виконавче провадження № 24326367 знищено, а Законом України «Про виконавче провадження» не передбачено механізм та порядок зняття арешту по виконавчим провадженням які є знищеними (а.с.68). При цьому, з відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна вбачається, що арешт на майно, що належить [PERSON] накладений постановою про відкриття виконавчого провадження №24326367 від 11.02.2011 року ВДВС Солом'янського РУЮ у м.Києві. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація прав є обов'язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав. Згідно з ч. 5 цієї статті державна реєстрація прав є публічною, проводиться органом державної реєстрації прав, який зобов'язаний надавати інформацію про зареєстровані права та їх обтяження в порядку, встановленому цим Законом. Державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в порядку черговості надходження заяв. Аналогічні положення містяться і в п. 2 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року № 703. Відповідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України "Про виконавче провадження" особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Наведе свідчить про те, що позивач, як власник житла, має право на звернення до суду з позовом для усунення свого порушеного права, оскільки безпідставне обтяження його майна створює перешкоди в його використанні, зокрема, неможливості розпорядитись ним. З матеріалів позовної заяви вбачається, що позивачем визначено майно щодо якого накладено арешт, а саме 1/5 частина квартири [ADDRESS]. Так, оскільки, вимога позивача щодо скасування арешту та зняття публічного обтяження у вигляді заборони відчуження всього майна [PERSON], заявлено до суду щодо 1/5 частина квартири [ADDRESS], суд вважає, що в цій частині позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦПК України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. З вищевикладеного можна зробити висновок, що позивачем пред'явлено вимоги про оскарження бездіяльності до відповідача, який є: суб'єктами владних повноважень, діяльність яких направлена на здійснення владних управлінських функцій на основі законодавства. Загальновідомим є той факт, що судове провадження в Україні здійснюється крім як за правилами цивільного судочинства, також за правилами адміністративного, господарського та кримінального судочинства. Відповідно до ч.1 ст.181 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб. Щодо інших позовних вимог, суд на підставі вказаної норми законодавства та

Outcome: partial