Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-11 00:00:00

Направленим позовом заявник просить суд ухвалити рішення про зменшення розміру аліментів, стягуваних за рішеннями судів. В обґрунтування заявленого зазначає, що на даний час з нього на утримання двох дітей стягуються аліменти в розмірі, що становлять більшу частину його заробітку та у зв`язку з цим він позбавлений можливості для нормального існування, оплати комунальних послуг, що також призводить до скрутного матеріального становища позивача. Враховуючи положення ст. 274 ЦПК України, розгляд справи проводився в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами за відсутності заперечення сторін щодо цього. Судовий розгляд цієї справи здійснено на підставі наявних у суду матеріалів, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає правилам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні її фактичні обставини і відповідно ним правовідносини. Рішенням апеляційного суду Житомирської області від 7.12.2015 року рішення Житомирського районного суду Житомирської області у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про збільшення розміру аліментів від 30.10.2015 року скасовано та ухвалено нове рішення. Позов задоволено частково. Змінено розмір аліментів, стягуваних з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , за рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 5.12.2012 року з 500 грн. до 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30% від прожиткового мінімуму дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 8-9). Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 1.03.2017 року позов [PERSON] до позивача про стягнення аліментів на утримання дитини задоволено. Присуджено стягувати з позивача на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] ,\~ у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30% від прожиткового мінімуму дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 1.12.2016 року і до досягнення дитиною провноліття (а.с. 11). Відповідно до довідки ОСББ ЖБК-1 м. Новоград-Волинський Житомирської області №273 від 4.03.2018 року позивач проживає за адресою: [ADDRESS] , разом зі своєю матір`ю [PERSON] (а.с. 15). Посилаючись на те, що загальний розмір стягуваних за рішеннями апеляційного суду Житомирської області та Корольовського районного суду м. Житомира аліментів становить більшу частину заробітку, що ставить його у тяжке та скрутне матеріальне становище, зміну сімейного та фінансового стану, позивач просить суд зменшити розмір стягуваних аліментів з 1/4 на кожну дитину до 1/6 на кожну дитину. Крім цього, позивач зазначає, що мати, з якою він проживає, є похилого віку та перебуває на його утриманні, постійно хворіє, потребує постійного лікування, що призводить до додаткових матеріальних витрат. Відповідачі відзиву на позов не подали, свого ставлення до позовної заяви не висловили. Правовідносини між сторонами врегульовані наступними положеннями законодавства України. Згідно ст.ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах - не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Відповідно до ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України "Про виконавче провадження" загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. Статтею 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позивачем не наведено та судом не встановлено визначені законом підстави для зменшення розміру аліментів, а відтак відсутня необхідність зміни розміру аліментів в сторону зменшення. Позивачем у підтвердження своїх доводів, якими обґрунтовується передбачена законодавством можливість зменшення розміру стягуваних аліментів, не надано суду жодних доказів. Так, твердження позивача про те, що з нього стягуються аліменти, загальний розмір яких становить більшу частину його заробітку не відповідає дійсності, оскільки зазначений розмір аліментів становить по 1/4 на кожну з двох дітей, тобто загальний їх розмір становить 1/2 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача. Посилання позивача про зміну сімейного та фінансового становища, так само як і утримання хворої матері, яка потребує додаткових витрат, не підтверджено жодними належними доказами. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed