Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-01 00:00:00

Лікар-психіатр Білоцерківського психонаркологічного територіально медичного об'єднання звернувся до суду з заявою, посилаючись на те, що [PERSON], [INFO], який проживає у [ADDRESS] з 2003 року перебуває на обліку в Білоцерківському психонаркологічному територіальному медичному об'єднанні як суспільно-небезпечний хворий у зв'язку з агресивними тенденціями по відношенню до рідних. Вказав, що [PERSON] психічно захворів під час проходження служби в армії в 1972 році, був демобілізований по хворобі. З 1973 року перебуває під диспансерним наглядом у лікаря-психіатра з діагнозом: шизофренія, параноїдна форма, безперервно-прогредієнтний перебіг, дефект в емоційно-вольовій сфері. Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду від 27.02.2008 року йому було призначено амбулаторне примусове лікування у психіатра без його усвідомленої згоди терміном на шість місяців, а рішеннями того ж суду, у тому числі, від 01.10.2014 року - продовжено надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку. У цей період [PERSON] лікувався в Білоцерківському психонаркологічному територіальному медичному об'єднанні, після чого для подальшого лікування був переведений в Комунальний заклад КОР ОПНМО. Проте [PERSON] не дотримувався порядку лікування, критика до свого стану у нього відсутня, внаслідок чого він продовжує бути схильним до суспільно-небезпечних дій у разі не надання йому амбулаторної примусової психіатричної допомоги без його згоди. В судовому засіданні заявник підтримав заяву, посилаючись на наведені у ній обставини. [PERSON] до суду не з'явився. Про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, заяв та клопотань від нього не надійшло. Прокурор вважав заяву про продовження надання [PERSON] амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку обґрунтованою, оскільки невжиття цих засобів може призвести до суспільно-небезпечних наслідків. Вислухавши заявника та думку прокурора, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, на підставі такого. Відповідно до ч. 2 ст.12 Закону України "Про психіатричну допомогу", амбулаторна психіатрична допомога може надаватися без усвідомленої згоди особи або без згоди її законного представника у разі встановлення у неї тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона завдасть значної шкоди своєму здоров'ю у зв'язку з погіршенням свого стану у разі ненадання їй психіатричної допомоги. Згідно з ч.ч.4,5 ст. 12 Закону України " Про психіатричну допомогу", особа, якій надається амбулаторна психіатрична допомога в примусовому порядку, повинна оглядатися лікарем-психіатром не рідше одного разу на місяць; у разі необхідності продовження надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку понад шість місяців лікар- психіатр надсилає до суду за місцем проживання особи заяву про продовження надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку. З медичного висновку комісії лікарів-психіатрів від 10.09.2014 р. судом встановлено, що [PERSON] психічно захворів під час проходження служби в армії в 1972 році, був демобілізований по хворобі. З 1973 року перебуває під диспансерним наглядом у лікаря-психіатра з діагнозом: шизофренія, параноїдна форма, безперервно-прогредієнтний перебіг, дефект в емоційно-вольовій сфері. Під час загострення психотичної симптоматики стає агресивним по відношенню до рідних, конфліктує з сусідами, погрожує їм, вимагає у родичів гроші. З рішення Білоцерківського міськрайонного суду від 27.02.2008 року вбачається, що хворому було призначено амбулаторне примусове лікування у психіатра без його усвідомленої згоди терміном на шість місяців, яке рішеннями Білоцерківського міськрайонного суду від 01.10.2014 року продовжувалось. З медичного висновку та пояснень лікаря-психіатра судом встановлено, що з приводу тяжкого психічного захворювання [PERSON] лікувався в Білоцерківському психонаркологічному територіальному медичному об'єднанні та в Комунальному закладі КОР ОПНМО, однак під час примусового амбулаторного лікування до дільничого лікаря-психіатра хворий з'являвся нерегулярно, характеризується схильністю до вчинення суспільно-небезпечних діянь, а тому потребує продовження амбулаторного примусового лікування у психіатра без його усвідомленої згоди на строк шість місяців. На підставі наведених норм та встановлених обставин суд вважає, що заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved