Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-06 00:00:00

Позивач 12.01.2017 року звернувся до суду з позовом, в якому вказує, що 27.03.2008 року між АТ «Ощадбанк» в особі філії - Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» та фізичною особою [PERSON] укладено Кредитний договір № 5016 згідно умов якого Відповідач отримав 400000 (чотириста тисяч) грн. 00 коп. строком на 120 місяців, з зобов`язанням погасити суму кредиту не пізніше „28" березня 2018 року, а також сплачувати 15,5 % річних. Позивачем всі зобов`язання за Договором були виконані належним чином, Відповідачу був виданий кредит в розмірі 400000 (чотириста тисяч) грн. 00 коп. Відповідно до п. 1.6. Договору, Відповідач зобов`язався здійснювати погашення кредиту рівними частинами в сумі 3333,33 грн. та сплату нарахованих відсотків до останнього числа кожного місяця, шляхом внесення готівки до каси Банку або шляхом безготівкових перерахувань. З урахуванням розрахунків, вбачається, що загальна сума заборгованості Відповідача за Кредитним договором складає 223942,12 грн. (двісті двадцять три тисячі дев`ятсот сорок дві грн. 12 коп.), а саме: тіло кредиту - 143229,09 грн. заборгованість по процентам -48140,94 грн.,інфляційне збільшення заборгованості - 28090,79 грн.; три проценти річних від суми заборгованості - 4481,30 грн. Просить стягнути з [PERSON] , ідентифікаційний № [NUMBER] , на користь публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» (код ЄДРПОУ 09334702) заборгованість за кредитом в розмірі 223942,12 грн. (двісті двадцять три тисячі дев`ятсот сорок дві грн. 12 коп.), яка складається з: 143229,09 грн. (сто сорок три тисячі двісті двадцять дев`ять грн. 09 коп.) - основний борг (тіло кредиту); 48140,94 грн. (сорок вісім тисяч сто сорок грн. 94 коп.) - заборгованість за нарахованими відсотками по кредиту; 28090,79 грн. (двадцять вісім тисяч дев`яносто грн. 79 коп.) - інфляційне збільшення заборгованості; 4481,30 грн. (чотири тисячі чотириста вісімдесят одна грн. 30 коп.) - три проценти річних від суми заборгованості. Стягнути витрати по сплаті судового збору з [PERSON] . 10 лютого 2017 року Оріхівським районним судом Запорізької області ухвалено заочне рішення про задоволення позовних вимог публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» повністю/а.с.33-34 Т.1/. 19 вересня 2018 року Ухвалою Оріхівського районного суду Запорізької області заочне рішення Оріхівського районного суду Запорізької області від 10.02.2017 року скасовано та призначено до судового засідання за правилами спрощеного позовного провадження/а.с.76 Т.1/. 12.10.2018 року надійшов відзив від відповідача [PERSON] в якому прохав відмовити в задоволенні позову повністю/а.с.87-89 Т.1/. 03.12.2018 року від позивача без оплати судового збору надійшла уточнена позовна заява, в якій прохали стягнути з [PERSON] на користь публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» заборгованість за кредитом в розмірі 320463,40 грн./а.с.133 -140 Т.1/. Представник позивача у судовому засіданні прохав суд задовольнити позов у повному обсязі. Відповідач [PERSON] до судового 7.04.2021 року не з?явився, прохав суд розглядати справу у його відсутність, в задоволенні позову позивачу відмовити у зв?язку з недоведеністю. Суд, заслухавши сторони по справі , вивчивши матеріали цивільної справи, оцінивши докази надані сторонами та заперечення проти них, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 27.03.2008 року між АТ «Ощадбанк» в особі філії - Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» та фізичною особою [PERSON] укладено Кредитний договір № 5016 згідно умов якого Відповідач отримав 400000 (чотириста тисяч) грн. 00 коп. строком на 120 місяців, з зобов`язанням погасити суму кредиту не пізніше „28" березня 2018 року, а також сплачувати 15,5 % річних. ./а.с.2 Т.1/. Позивачем всі зобов`язання за Договором були виконані належним чином, Відповідачу був виданий кредит в розмірі 400000 (чотириста тисяч) грн. 00 коп. Відповідачем зобов`язання по кредитному договору не виконані, а саме не сплачені позивачу грошові кошти, у зв`язку з чим виникла заборгованість в 223942,12 грн. (двісті двадцять три тисячі дев`ятсот сорок дві грн. 12 коп.), а саме: тіло кредиту - 143229,09 грн. заборгованість по процентам -48140,94 грн.,інфляційне збільшення заборгованості - 28090,79 грн.; три проценти річних від суми заборгованості - 4481,30 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості./а.с.7-21 Т.1/.Станом на 12.11.2018 рік заборгованість по кредиту становила 320 463,40 грн. Згідно п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 05.06.2019 року №568 «Питання акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», змінено тип публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» з публічного на приватне та перейменовано його в акціонерне товариство «Державний ощадний банк України»/а.с. 124 Т2./. Як вбачається зі змісту ч.3 статті 203 Цивільного кодексу України, правочин є дійсним, якщо він відповідає загальним умовам дійсності правочину, зокрема, волевиявлення учасника правочину має бути вільним та відповідати його внутрішній волі. Частиною 1 статті 215 названого Кодексу встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 Кодексу. Отже, наявність вільного волевиявлення учасників правочину та його відповідність внутрішній волі при укладенні цього правочину є однією з необхідних умов визнання останнього дійсним, а відсутність вільного волевиявлення учасника правочину є підставою для визнання такого недійсним. За змістом ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов?язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно з частиною першою статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочин - це вольова і правомірна дія, яка безпосередньо спрямована на досягнення правового результату, - на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Для чинності правочину сторонам необхідно дотримуватися загальних і спеціальних вимог. Серед загальних вимог, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначених у статті 203 цього Кодексу в частинах третій та п`ятій визначено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Вільне волевиявлення учасника правочину, передбачене статтею 203 ЦК України, є важливим чинником, без якого неможливо укладення договору. Своє волевиявлення на укладення договору учасник правочину виявляє в момент досягнення згоди з усіх істотних умов, складання та скріплення підписом письмового документа. За вимогами ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства в установлений строк відповідно до умов договору. Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків (стаття 11 ЦК України). При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 28 ЦК України фізична особа набуває прав та обов`язків і здійснює їх під своїм ім`ям. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства (пункт 3 частини першої статті 3 ЦК України). Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 цього Кодексу). Відповідно до вимог статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Разом з тим, Пленум Верховного Суду України у п.8 постанови «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06 листопада 2009 року № 9 роз?яснив, що не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено. Правовідносини з надання кредиту за своєю правовою природою є договірними правовідносинами. Отже, якщо сторони досягли домовленості згідно з положеннями статей 207, 640 ЦК України та уклали кредитний договір, у якому передбачили умови його виконання, то ці умови мають виконуватись. Згідно з ч.1 ст.611 ЦК у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. У судовому засіданні 12.09.2019 року [PERSON] суду пояснив, що кредитний договір № 5016 від 27.03.2008 року він не підписував, прохав суд призначити по справі почеркознавчу експертизу. На запитання суду відповів, що відповідно до відзиву який надано до суду та його додаткових пояснень, щодо визнання укладення договору ним з позивачем заперечує, переплутав можливо з іншим договором./а.с.141 -142 Т.2/. Ухвалою Оріхівського районного суду Запорізької області від 12.09.2019 року призначено у справі почеркознавчу експертизу на вирішення якої поставлено питання чи виконано підпис від імені [PERSON] у документі-Кредитному договір № 5016 від 27.03.2008 року проведення експертизи доручено Регіональному судово-експертному бюро м.Запоріжжя /а.с.154-155 Т.2/ Відповідно до висновку експерта №178-19 від 06.04.2020 року - підписи від імені [PERSON] у п?яти графах «підпис Позичальника» та в графі «ПОЗИЧАЛЬНИК» кредитного договору №5016 від 27.03.2008 року , що укладений між ПАТ « Державний ощадний банк України» та [PERSON] - виконані не [PERSON] , а іншою особою з наслідуванням його справжнього підпису/а.с.51-60 Т.3/. 19.06.2020 року від представника позивача Г.В. Ткач надійшло клопотання про призначення комісійної почеркознавчої експертизи по справі/а.с.96-97 Т.3/. Ухвалою Оріхівського районного суду Запорізької області від 23.06.2020 року призначено у справі комісійну судову почеркознавчу експертизу на вирішення якої поставлено питання чи виконано підпис від імені [PERSON] у документі-Кредитному договір № 5016 від 27.03.2008 року проведення експертизи доручено Харьківському науково-дослідному інституту судових експертиз імені заслуженого Професора М.С.Бокаріуса/а.с.142-147 Т.3./ Відповідно до висновку експертів №14156 від 10.02.2021 року - підписи від імені [PERSON] в кредитному договорі №5016 від 27.03.2008 року на лицьовій та зворотній сторонах першого аркуша документа, в рядку «підпис Позичальника», на лицьовій та зворотній сторонах другого аркуша документа, в рядку «підпис Позичальника», на лицьовій стороні третього аркуша документа, в рядку «підпис Позичальника», на зворотній стороні третього аркуша документу, в рядку «ПОЗИЧАЛЬНИК» виконані не [PERSON] , а іншою особою ./а.с.188-206 Т.3/. Відповідно до частин 1, 2 ст. 209 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Наведене свідчить про те, що у [PERSON] не виникло зобов`язань перед позивачем щодо повернення грошових коштів на підставі кредитного договору № 5016 від 27.03. 2008 року, оскільки він кредитний договір не підписував. Дані висновки є чіткими, зрозумілими та позивачем не спростовані. Оскільки за результатами експертиз було надано категоричний мотивований висновок про те, що відповідач не підписував кредитний договір, крім того, позивачем не надано жодного доказу на підтвердження отримання [PERSON] грошових коштів за спірним кредитним договором підстави для задоволення вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором відсутні. Як передбачено ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Разом з тим відповідно до ст. 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється разом з іншими доказами. Згідно зі ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є документи, які містять дані про обставини , що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або належно засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги. Як було встановлено судом, у судових засіданнях від [PERSON] неодноразово надходили клопотання про витребування доказів у позивача - наступних документів: оригінали кредитного договору № 5016 від 27.03.2008 року, заяви про відкриття ра\-хунків № [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] , 2209850096865 з підписом [PERSON] , графік погашення тіла кредиту, виписку операцій по зазначеним рахункам та детальний розрахунок нара\-хувань (сума платежу, строк погашення, кількість прострочених днів по тілу кредиту щомісячно, розмір процентів, сума нарахованих процентів окремою строкою від суми боргу щомісячно, інфля\-ційні, 3% річних, оригінали документів на підтвердження платежів, розподілу отриманих сум тощо)/а.с.87-96 Т.1/. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексу. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів (ст. 67 ЦПК України). Статями 77-80 ЦПК України передбачено, що докази мають бути належними, допустимими, достовірними та достатніми. Стаття ст. 89 ЦПК України визначає принцип оцінки доказів, відповідно до якого суд на підставі всебічного, повного й об`єктивного розгляду обставин справи аналізує й оцінює докази як кожен окремо, так і в їх сукупності, у взаємозв`язку, і ця оцінка повинна спрямовуватись на встановлення обставин, які обґрунтовують доводи і заперечення. Ухвалою суду було зобов`язано Позивача надати суду для дослідження в судовому засіданні оригінали письмових доказів, які були вказані в заяві відповідача. 23.10.2018 року від представника АТ « Ощадбанк» надійшло повідомлення , про те, що у зв`язку із тим , що всі кредитні справи знаходяться на зберіганні у м.Києві, необхідно провести повну процедуру для їх отримання: підготувати службову записку , долучити документи./а.с.104/. На час ухваленні рішення, позивачем суду було лише надано оригінал кредитного договору 5016 від 27.03.2008 року, тобто повністю вимоги ухвали суду від 18.10.2018р. позивач не виконав , витребуваних судом документів суду не надав. Представник позивача адвокат Снайко Г.О. у судовому засіданні 7.04.2021 року суду пояснила , що оригінали інших документів, які витребувалися судом надати неможливо, так як залишилися на окупованій території. Беручи до уваги викладене, за умови не погашення [PERSON] кредитної заборгованості, відповідь банку про відсутність оригіналів витребуваних судом письмових доказів, хоча раніше позивачем була надана суду відповідь, про те, що всі кредитні справи знаходяться на зберіганні у м.Києві, суд розцінює як не бажання надати оригінали запитуваних письмових доказів, (або ж фактична відсутність таких документів), якими позивач обґрунтовував заявлені вимоги. Навіть якщо брати до уваги ксерокопії квитанцій сплати грошових коштів за кредитним договором [PERSON] , копію договору іпотеки № 2930 /а.с.32-38 Т.3/, розрахунок заборгованості а.с.6-8 Т.1/, то суд вважає, що це жодним чином це не підтверджує наявність та фактичну суму виданих коштів відповідачу, так як не надані за клопотанням відповідача оригінали первинних документів, які підтверджували видачу кредиту, здійснення операцій по рахунку, відповідач не підписував договір, тобто сторони не обговорювали істотні умови договору, не виражав своє волевиявлення, а відтак кошти не отримував, сторони не обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки(пеня, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов?язань та відсутні підстави для задоволення заявлених банком правових підстав вимог в частині стягнення боргу, відсотків, штрафів, пені.. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 16 серпня 2017 року у справі № 6-490цс17. У цьому контексті, слід зазначити, що Банком з дотриманням вимог ч. 3 ст.12, ст.ст. 76-79, 81 ЦПК України не надано суду жодних доказів на підтвердження фактичного отримання відповідачем кредитних коштів та визнання нею кредитних зобов`язань перед Банком. Оцінюючи всі докази, як кожний окремо, так і в їх сукупності та враховуючи, що висновками судово-почеркознавчих експертиз достеменно встановлено, що підпис в кредитному договорі виконаний не [PERSON] , а іншою особою, тобто не породжує для його сторін жодних правових наслідків, факт отримання коштів відповідачем не підтверджений а також, враховуючи, що інших доказів в підтвердження виконання Банком свого обов`язку по наданню позичальнику кредитних коштів та відповідно отримання позичальником цих коштів у користування не надано, суд приходить до висновку про недоведеність, необґрунтованість та безпідставність вимог за первісним позовом. Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права. Згідно із практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Outcome: approved