Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-18 00:00:00

Заявниця [PERSON] звернулась до суду із вищезазначеною заявою, у якій, на підставі ст.ст.315-317 ЦПК України, просить суд встановити факт народження її сина, [PERSON] , [INFO] , на тимчасово окупованій території України. В обгрунтування заявлених вимог заявниця [PERSON] посилається на те, що, [INFO] на тимчасово окупованій території України, а саме в «Міській лікарні №2» в м.Єнакієве Донецької області, вона народила сина, [PERSON] . З метою держаної реєстрації народження дитини вона звернулась до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського району у м. Кам`янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, який відмовив їй у проведенні вказаної реєстрації на підставі того, що нею, на підтвердження народження дитини, було надано документ, виданий на території тимчасово окупованої території України. Оскільки, вказаний документ є недійсним та, не створює правових наслідків на території України, вона позбавлена можливості здійснити державну реєстрацію народження сина, та, змушена звернутися до суду для вирішення даного питання у судовому порядку. В судовому засіданні заявниця [PERSON] підтримала свої вимоги, посилаючись на обставини, викладені у заяві, а також суду зазначила, що, у шлюбі не перебуває. В судове засідання представник заінтересованої особи не з`явився. Вислухавши пояснення заявниці, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Згідно ст.49 ЦК України, актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов`язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків. Актами цивільного стану є народження фізичної особи, встановлення її походження, набуття громадянства, вихід з громадянства та його втрата, досягнення відповідного віку, надання повної цивільної дієздатності, обмеження цивільної дієздатності, визнання особи недієздатною, шлюб, розірвання шлюбу, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, зміна імені, інвалідність, смерть тощо. Державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Згідно ч.4 ст.49 ЦК України, реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Пунктом 6 Порядку ведення Державного реєстру актів цивільного стану громадян, затвердженого Постановою КМУ N 1064 від 22.08.2007р., встановлено, що, внесення до Реєстру відомостей про народження фізичної особи та її походження, здійснюється реєстратором одночасно із складенням відповідного актового запису цивільного стану. Пунктом 7 вищевказаного Порядку визначено, що, запис в Реєстрі здійснюється шляхом внесення до нього: 1) у разі державної реєстрації народження дитини з одночасним визначенням її походження відомостей: про дитину - прізвище, ім`я та по батькові, стать, дата і місце народження, кількість новонароджених дітей, живонароджена чи мертвонароджена дитина, яка за рахунком дитина народилася у матері, включаючи новонароджену (враховуючи померлих і не враховуючи мертвонароджених), найменування документа, що підтверджує факт народження дитини; про батьків - прізвище, ім`я та по батькові, дата народження, громадянство, місце проживання батька, матері; підстава запису відомостей про батька; прізвище, ім`я та по батькові, адреса особи, що звернулася за державною реєстрацією народження дитини, серія і номер, яким органом видано паспорт або паспортний документ, дата його видачі; про видачу свідоцтва - серія і номер свідоцтва про народження; дата і номер актового запису в книзі державної реєстрації народжень; найменування органу державної реєстрації актів цивільного стану, що здійснив державну реєстрацію народження дитини; прізвище, ім`я та по батькові особи, що здійснила державну реєстрацію, та її посада, дата і номер внесення відомостей до Реєстру. Згідно п.7 ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Згідно ст.317 ЦПК України, заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Згідно ст.319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Згідно ст.5 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», Україна вживає всіх необхідних заходів щодо гарантування прав і свобод людини і громадянина, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, усім громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території. Згідно ч.2, 3 ст.9 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Згідно ст.18 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Гарантії прав, свобод та законних інтересів осіб, які переселилися з тимчасово окупованої території України та перебувають на території України на законних підставах, визначаються Законом України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб". Згідно ст.4 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону. Згідно Розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014р. № 1085-р (в редакції від 05.07.2019р.) «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення», м.Єнакієве є населеним пунктом, на території якого органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Згідно ст.2 ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов`язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків. Державній реєстрації відповідно до цього Закону підлягають народження фізичної особи та її походження, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Згідно ст.3 ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація актів цивільного стану у встановлених законом випадках є обов`язковою. Відомості про народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміну імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та Єдиного державного демографічного реєстру в обсязі, визначеному Законом України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус". Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться відповідно до цього Закону, Цивільного та Сімейного кодексів України та інших актів законодавства органами державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно ч.1 ст.13 ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», Державна реєстрація народження дитини проводиться з одночасним визначенням її походження та присвоєнням їй прізвища, власного імені та по батькові. Походження дитини визначається відповідно до Сімейного кодексу України. Згідно ч.2 ст.13 ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», Державна реєстрація народження дитини проводиться за письмовою або усною заявою батьків чи одного з них за місцем її народження або за місцем проживання батьків. Якщо державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем проживання батьків чи одного з них, то за їх бажанням місцем народження дитини в актовому записі про народження може бути визначене фактичне місце її народження або місце проживання батьків чи одного з них. Згідно ч.4 ст.13 ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я документи, що підтверджують факт народження. За відсутності документа закладу охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Згідно ст.135 СК України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Як встановлено судом в ході розгляду даної справи, згідно Довідки №1208-5000158971, виданої 15.07.2019р. Управлінням соціальної політики Кам`янської міської ради, заявницю [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована: [ADDRESS] , взято на облік внутрішньо переміщених осіб за адресою: [ADDRESS] . Як випливає з матеріалів справи, у зареєстрованому шлюбі заявниця [PERSON] не перебуває; відомостей щодо батька дитини - матеріалі справи не містять. 09.07.2019р., з метою держаної реєстрації народження дитини, заявниця [PERSON] звернулась до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського району у м. Кам`янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, надавши при цьому відділу державної реєстрації Свідоцтво про народження [PERSON] , [INFO] , яке видано 01.11.2018р. Єнакієвським міським відділом запису актів цивільного стану Державної реєстраційної палати Міністерства юстиції Донецької народної республіки. 09.07.2019р. Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського району у м. Кам`янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області відмовив заявниці [PERSON] у проведенні державної реєстрації народження дитини чоловічої статі, [INFO] , посилаючись на те, що, заявницею [PERSON] органу державної реєстрації не надано документу, визначеного Правилами державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 № 52/5; а, надане заявницею вищевказане Свідоцтво про народження [PERSON] , [INFO] , є документом, який не створює правових наслідків на території України. Відмова органу державної реєстрації позбавляє заявницю [PERSON] можливості здійснити реєстрацію народження дитини у встановленому ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» порядку, та, змушує останню звернутися до суду. На підтвердження факту народження сина, [PERSON] , [INFO] в «Міській лікарні №2» в м.Єнакієве Донецької області заявниця [PERSON] надала суду: Медичне свідоцтво про народження №194, видане 19.10.2018р. «Міською лікарнею №2» міста Єнакієве; копію «Обменной карты №25 родильного дома, родильного отделения больницы Городской больницы №2 г.Енакиево»; копію ультразвукового дослідження у 2-му триместрі від 05.06.2018р.; копію Свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , яке видано 01.11.2018р. Єнакієвським міським відділом запису актів цивільного стану Державної реєстраційної палати Міністерства юстиції Донецької народної республіки, у якому зазначено, що, матір`ю дитини є [PERSON] , батьком - [PERSON] . Згідно ст.9 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», вищевказане Свідоцтво про народження [PERSON] , [INFO] , є недійсним та не створює правових наслідків на території України. Разом із тим, вирішуючи питання щодо оцінки вищевказаного Свідоцтва про народження як доказу у справі про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, суд бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права. Зокрема, під час розгляду даної справи суд враховує висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), a також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic of Moldova and Russia», «Ilascu and Others v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що, виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. З урахуванням викладеного, суд, дослідивши докази, надані заявницею, та, оцінивши їх у сукупності, дійшов висновку, що, дійсно мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги заявника. При цьому, встановивши в ході розгляду справи, що, вищевказане Свідоцтво про народження [PERSON] , [INFO] , не створює правових наслідків на території України, суд дійшов висновку, що, обраний заявницею [PERSON] спосіб захисту прав та інтересів останньої є єдиним способом здійснити реєстрацію народження дитини у встановленому чинним законодавством України порядку. На підставі викладеного,

Outcome: approved