Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з даним позовом 24 лютого 2015 року. В підтвердження пред'явлених позовних вимог посилається на те, що 03.06.2000 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем у Артемівському районному відділі реєстрації актів громадського стану м.Луганська, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено запис за № 153. Від шлюбу в них з відповідачем спільних дітей немає. Спільне життя не склалося оскільки виникали постійні сварки на побутовому підґрунті, в результаті чого почуття любові один до одного зникло. В позові вказала, що шлюбних стосунків не підтримують, сторони фактично проживають за різними адресами ще з листопада місяця 2013 року. Вважає, що збереження сім'ї та її відновлення є неможливим. Відповідач від подання спільної заяви про розірвання шлюбу до відділу реєстрації актів цивільного шлюбу ухиляється. А тому просить її позовні вимоги задовольнити. В судове засіданні позивачка не зявилась, однак напередодні направила заяву, в якій вказала, що в судове засідання зявитися не може, просить справу слухати без її присутності, свій позов підтримує та просить його задовольнити. \~ Відповідач в судове засідання не з'явився, також направив напередодні заяву, в якій вказав, що позовні вимоги визнає, не заперечує проти їх задоволення. Справу просив слухати без його участі. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі (позивача, відповідача), фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 03.06.2000 року сторони зареєстрували шлюб у Артемівському районному відділі реєстрації актів громадського стану м.Луганська про, що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено запис за № 153, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії I- ЕД № 066690( а.с.7) Шлюбні відносини на момент розгляду справи в суді сторони не підтримують, проживають окремо. Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Відповідно до ст.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу, та під час його розірвання. Оскільки позивачка наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує проти такого розірвання, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред'явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до вимог ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В своїй позовній заяві позивачка виявила бажання змінити своє шлюбне прізвище, та надалі носити дошлюбне « Алексєєва », що є її правом. На підставі викладеного,

Outcome: approved