Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-24 00:00:00

Позивач [PERSON] в особі представника - [PERSON] звернулася до Ужгородського міськрайонного суду з позовом до [PERSON], третя особа без самостійних вимог на стороні позивача - Орган опіки та піклування Ужгородського міськвиконкому, прокуратура міста Ужгорода про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Позов мотивовано тим, що позивач [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON], який 20.06.2012 р. було розірвано рішенням Ужгородського міськрайонного суду. У даному шлюбі у них народилася донька [PERSON], [INFO], яка після розірвання шлюбу, згідно рішення Ужгородського міськрайонного суду, залишилася проживати разом з позивачем, повністю перебуває на її вихованні та утриманні. Позивач самостійно займається вихованням доньки, піклується про її фізичний та духовний розвиток. Відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню своєї доньки, систематично вживає алкогольні напої, перебуваючи в нетверезому стані неадекватно та агресивно поводиться по відношенню до матері дитини, всіляко ображає її в присутності дитини. Позивач неодноразово зверталася в Ужгородський МВ УМВС України в Закарпатській області щодо протиправної поведінки колишнього чоловіка. Як наслідок вироком Ужгородського міськрайонного суду від 27.05.2011 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України у зв'язку з спричиненням [PERSON] тілесних ушкоджень середньої тяжкості. Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області від 18.12.2013 року з відповідача [PERSON] було стягнуто аліменти в сумі 800 грн. щомісячно на утримання доньки, проте не зважаючи на рішення суду він ухиляється від сплати аліментів. Посилаючись на викладене, на данні висновку органу опіки та піклування № 572/14 від 25.12.2013 року, яким визнано за доцільне позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно його малолітньої доньки - [PERSON], [INFO], а також на норми ст.ст. 164,165 СК України , ЗУ «Про охорону дитинства», позивач просить суд прийняти рішення яким, позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його доньки - [PERSON], [INFO] В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовну заяву підтримав, просив її задовольнити в повному обсязі з підстав та мотивів викладених у позові. Крім того, пояснив суду, що згідно висновку органу опіки та піклування відповідач [PERSON] не піклується дитиною, наявна агресивна поведінка відповідача по справі , що підтверджується вироком суду. Відповідач не надає матеріальної допомоги, що підтверджується наявною заборгованістю по сплаті аліментів на утримання доньки. Відповідач не турбується про здоров'я дитини та її розвиток з моменту народження. Крім того зауважив, що перепон для відповідача у його спілкуванні з дитиною позивач не чинила. Позивач в судове засідання не з'явилася, хоча була належним чином повідомлена про час та місце розгляду даної справи про причини неявки суд не повідомляла, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав. Пояснив суду, що перебував з позивачкою у шлюбі, після розірвання шлюбу йому не дають бачитися з дитиною. Донька [PERSON] проживає разом з бабкою. Вказав, що не звертався до органу опіки та піклування про встановлення йому графіку зустрічей з дитиною та не звертався в судові органи про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною. Визнав, що у нього наявна заборгованість по сплаті аліментів на утримання доньки . Зауважив, що одного разу придбав дитині велосипед, проте його повернули йому. Представники третьої особи - органу опіки та піклування Ужгородського міськвиконкому - Арокгаті М.Ю. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала , вказавши на те, що оскільки батько малолітньої агресивно відноситься до позивачки і дитини, позивач [PERSON] змушена була переїхати проживати в м. Львів. Було неодноразово насильство в даній сім'ї, неодноразове побиття матері при дитині. Тому вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав, відносно його доньки - [PERSON], [INFO] Прокурор прокуратури м. Ужгорода - Клименко І.С. в судовому засіданні просила позовні вимоги задовольнити з підстав того, що достатньо доказів які вказують на те, що відповідач [PERSON] не займається вихованням дитини та ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків. Заслухавши пояснення представника позивача, представника третьої особи, представника прокуратури, заперечення відповідача, вивчивши та перевіривши в судовому засіданні матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується заява , об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті,суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення, з наступних підстав. Згідно ст.ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень. Судом встановлено , що з 14.01.2010 р. по 06.07.2012 рік сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, вказані факти доведені судовим рішенням від 18.12.2013 року і в силу ст. 61 ЦПК України доведення не потребують /а.с. 11-12/ Судом встановлено, що шлюб між сторонами розірвано , що стверджується відміткою про реєстрацію розірвання шлюбу у паспорті позивача [PERSON]., копія якого приєднана до матеріалів справи /а.с. 8/ Судом встановлено, що [PERSON] є батьком неповнолітньої - [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження виданим 16.02.2012 року, відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Ужгороду Ужгородської міськрайонного управління юстиції, копія якого приєднана до матеріалів справи. /а.с. 6/ Після розірвання шлюбу між сторонами неповнолітня [PERSON], [INFO] проживає з позивачкою. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] виданого 12.06.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Ужгороду Ужгородської міськрайонного управління юстиції, прізвище позивачки було змінено з [PERSON] на [PERSON], копія якого приєднана до матеріалів справи./а.с.7/ Як вбачається з рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області від 18.12.2013 року з [PERSON] підлягають стягненню аліменти на користь [PERSON] на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO] у розмірі 800 грн. щомісячно /а.с. 11-12/ На підставі даного рішення видано виконавчий лист №308/5026/13 про стягнення з [PERSON] на користь позивачки аліментів на утримання доньки [PERSON], [INFO] р.н./а.с13/ Судом встановлено, що вироком Ужгородського міськрайонного суду від 27.05.2011 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України у зв'язку з спричиненням [PERSON] тілесних ушкоджень середньої тяжкості./а.с. 14-15/ Із змісту висновку органу опіки та піклування Ужгородського міськвиконкому, вбачається, що станом на 01.12.2013 року заборгованість по сплаті аліментів [PERSON] згідно виконавчого листа №308/5026/13 від 27.05.2013 року становить 8022,50 грн. і дані обставини не оспорювались відповідачем у судовому засіданні. Згідно висновку органу опіки та піклування Ужгородського міськвиконкому № 572/14 від 25.12.2013 року враховуючи інтереси малолітньої [PERSON], [INFO], виконавчий комітет, як орган опіки та піклування Ужгородського міськвиконкому, вважає за доцільне позбавити батьківських прав - [PERSON], щодо його доньки - [PERSON], [INFO] Також вищевказаними висновками встановлено, що відповідач [PERSON] не приймає участі у вихованні доньки та не надає матеріальної допомоги на її утримання, що доводить факт ухилення відповідача від виконання батьківських обов'язків. Оцінка зібраних по справі доказів має здійснюватися за правилами, передбаченими ст.212 ЦПК України з врахуванням положень ст.57-66 ЦПК України. Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст.61 ЦПК України. Правовідносини між сторонами випливають із норм Сімейного Кодексу України. Згідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці…». Зокрема відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватись з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її психічний, духовний та моральний розвиток, зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти. Розірвання шлюбу між батьками, проживання одного з них окремо від дитини, не впливає на об'єм їх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на особу, яка не виконує батьківських обов'язків. Ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини є підставою передбаченою ч. 2 ст. 164 СК України позбавлення батьківських прав. Відповідно до п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення поновлення батьківських прав", особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК України. Ухилення від виконання батьківських обов'язків має місце тоді, коли батьки не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Пленум Верховного Суду України в п. п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року N 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Оцінюючи в сукупності вищевикладені фактичні обставини, положення закону, виходячи з інтересів дитини, приймаючи до уваги поведінку батька малолітньої, враховуючи вимоги ст. 60 ЦПК України - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, виходячи із принципів розумності та справедливості , суд приходить до висновку про те, що в суді належними та допустимими доказами доведено, що [PERSON] не піклується про фізичний і духовний розвиток неповнолітньої [PERSON], [INFO], не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає їй доступу до культурних та інших духовних цінностей; не виявляє інтересів до її внутрішнього світу, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини. Вказані фактори в своїй сукупності суд розцінює, як ухилення [PERSON] від виховання дитини та нехтування своїми батьківськими обов'язками. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, та враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд вважає що з боку [PERSON] мала місце винна поведінка, яка проявилась в свідомому ухиленні ним від виконання своїх батьківських обов'язків. З урахуванням всіх обставин справи, враховуючи вимоги ст. 60 ЦПК України - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, виходячи із принципів розумності та справедливості суд приходить до висновку, що позовні вимоги про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] є обґрунтованими та підлягають до задоволення. Згідно п.1 ч.1 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов'язків щодо її виховання. Разом з тим, слід роз'яснити [PERSON], що згідно ч.2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини.

Outcome: approved