Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-09 00:00:00

До Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області звернулася [PERSON] із вищевказаним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія [NUMBER] виданого Вишгородським МРЕВ ДАІ у Київській області, за нею зареєстровано автомобіль марки Mercedes-Benz, модель ML 430, 1990 р.в., д.н.з. [NUMBER]. Як вбачається з Інформаційної довідки ТСЦ № 3245 Регіонального сервісного центру в Київській області від 10.06.2016 року, на зазначений вище автомобіль марки Mercedes - Benz, модель ML 430, 1999 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], який зареєстрований за [PERSON], накладено обтяження у вигляді арешту на підставі Постанови ВДВС Вишгородського РУЮ від 2010 року, винесеної в порядку виконання рішення суду. Згідно інформації з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень вбачається, що виконавче провадження № 23428012, за виконавчим листом № 2-3451, в межах якого було накладено арешт/обтяження на зазначене рухоме майно, завершено: виконавчий лист повернуто стягувачу. Згідно зазначеної інформаційної довідки ТСЦ № 3245 Регіонального сервісного центру в Київській області від 10.06.2016 року вбачається, що документ, наслідком якого виникло обтяження на вищезазначений транспортний засіб було знищено в зв»язку з закінченням п'ятирічного терміну зберігання відповідно до ст. 203 Г.П. - наказу МВС України № 5/ДСК. У відповідності до листа - відповіді ВДВС Вишгородського РУЮ від 06.07.2016 року на звернення Позивача на виконанні у зазначеному підрозділі державної виконавчої служби відсутні виконавчі провадження, в яких боржником є Позивач: [PERSON], а виконавчий документ в процесі виконання якого було накладено зазначене вище обтяження повернуто стягувачу відповідною Постановою від 27.02.2013 року. Позивач вважає, що підстави для наявності обтяження/арешту рухомого майна - автомобіля марки Mercedes - Benz, модель ML 430, 1999 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], зареєстрованого на Позивачку в реєстраційному органі речових прав на рухоме майно: Територіальному Сервісному Центрі № 3245 Регіонального сервісного центру в Київській області згідно із постановою про накладення арешту на майно від 2010 року, винесеною Вишгородським РУЮ відсутні. П'ятирічний термін дії цього обтяження закінчився 11.05.2016 року. Вказане обтяження/арешт транспортного засобу, інформація про який міститься в Територіальному Сервісному Центрі № 3245 Регіонального сервісного центру в Київській області підлягає вилученню, а накладений на підставі зазначеної постанови арешт - скасуванню/припиненню. Крім того, позивач просить суд зобов'язати [PERSON] не чинити їй перешкоди у володінні, користуванні та розпорядженні спірним автомобілем. Так, 04 квітня 2012 року приватним нотаріусом Коломийського районного нотаріального округу Івано-франківської області Григорець В.М. в порядку передоручення посвідчено генеральну Довіреність видану на ім»я [PERSON] з правом володіння користування та розпорядження транспортним засобом марки Mercedes - Benz, модель ML 430, 1999 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] від імені Позивача: довірителя/власника транспортного засобу - громадянки [PERSON]. Позивачем в усній формі відповідачу [PERSON] неодноразово при свідках було висловлено вимогу про передачу автомобіля його власнику для володіння, огляду та подальшої перереєстрації. Дана вимога була проігнорована та залишена співвідповідачем без задоволення та як наслідок в свою чергу стала наслідком перешкоди власнику у його праві володінні, користуванні та розпорядженні майном. Позивач у судове засідання не зявилась, однак подала суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд позов задоволити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Представник відповідача ВДВС Вишгородського районного управління юстиції Київської області та відповідач [PERSON] у судове засідання не зявились, хоча були належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, про причину неявки до суду не повідомили, заяв про розгляд справи за їхньої відсутності не надходило. Третя особа без самостійних вимог - ТСЦ №3245 регіонального сервісного центру в Київській області у судове засідання також не зявились, однак направили до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника Центру. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, проаналізувавши докази по справі, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи із наступних підстав: Судом встановлено, що пунктом 2 постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 03.06.2016 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» судам вказано, що зняття арешту з майна може бути пред'явлено власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або на іншій законній підставі майном, що належить боржнику (речове право на нерухоме майно). Так, згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER], виданого Вишгородським МРЕВ ДАІ у Київській області [PERSON] являється власником автомобіля марки Mercedes - Benz, модель ML 430, 1999 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] (а.с.5). Головним державним виконавцем ВДВС Вишгородського управління юстиції Київської області Матвієнком В.В. 23.12.2010 відкрито виконавче провадження №23428012 на підставі виконавчого листа №2-3451 від 22.12.2010, виданого Вишгородським райсудом Київської області про стягнення із [PERSON] на користь [PERSON] суми позики 57000 грн., пені у розмірі 59063,40 грн., суму державного мита 1160 грн., витрат на ІТЗ в сумі 120 грн., всього - 117343, 40 грн. (а.с.13). За змістом ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна застосовується до боржника для забезпечення реального виконання рішення. 11.05.2011 в рамках вказаного вище виконавчого провадження державним виконавцем для забезпечення збереження майна накладено арешт на все майно боржника (а.с.12). 27.02.2013 державним виконавцем виконавчий лист повернуто стягувачу на підставі п.7 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», так як згідно повідомлення БТІ - об'єктів нерухомості за боржником не зареєстровано, згідно повідомлення Управління земельних ресурсів земельних ділянок за боржником не зареєстровано, згідно повідомлення РЕВ ДАІ №303 від 25.05.2011 за боржником зареєстровано автомобіль марки Mercedes - Benz, модель ML 430, 1999 року випуску, державний номерний знак [NUMBER]. На дане майно накладено арешт та постановою від 14.06.2011 оголошено у розшук. Однак, на протязі року транспортний засіб не розшукано (а.с.14). Позивач звернулась із заявою до ВДВС Вишгородського районного управління юстиції Київської області про надання інформації щодо перебування відносно неї виконавчих проваджень. 06.07.2016 за №8828 їй була надана відповідь про те, що на виконанні у вищезгаданому відділі перебувало виконавче провадження №23428012 від 23.12.2010 з виконання виконавчого листа №2-3451 від 22.12.2010, виданого Вишгородським райсудом Київської області про стягнення із [PERSON] на користь [PERSON] суми позики 57000 грн., пені у розмірі 59063,40 грн., суму державного мита 1160 грн., витрат на ІТЗ в сумі 120 грн., всього - 117343, 40 грн. Постановою від 27.02.2013 виконавчий лист повернуто стягувачеві. Також, відповідно до інформації, яка міститься в єдиному державному реєстрі виконавчих проваджень, станом на 06.07.2016 на виконанні у відділі відсутні виконавчі провадження, в яких боржником є [PERSON] (а.с.11). Згідно копії витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна на запит органу державної влади №49454809 від 21.04.2016 на боржника [PERSON] накладено тип обтяження у вигляді арешту на рухоме майно на підставі постанови про арешт майна та оголошення заборони його відчуження, об'єкт обтяження - усе майно, термін дії - до 11.05.2016 (а.с.7). Відповідно до копії витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна на запит органу державної влади №49616016 від 20.05.2016 на боржника [PERSON] накладено усі типи обтяження на усе належне їй майно. Однак, у зв'язку із завершенням п'ятирічного терміну зберігання запис про стан реєстрації вилучено (а.с.8). ТСЦ № 3245 Регіонального сервісного центру в Київській області направив на адресу позивача лист №37 від 10.06.2016, у якому зазначено, що автотранспортний засіб марки Mercedes - Benz, модель ML 430, 1999 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], власником якого є [PERSON] знаходиться в обтяженні у вигляді арешту та розшуку майна боржника. Однак, станом на 10.06.2016 надати інформацію про підстави накладення обтяження Центр не має можливості, так як документи, які стали підставами для накладення обтяження було знищено у зв'язку із закінченням терміну зберігання (а.с.9). Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Першого протоколу та протоколів 2, 4, 7 та 11 до Конвенції, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватись і розпоряджатись належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Аналогічні норми закріплені в ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст.60 Закону України «Про виконавче провадження», особа яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення з-під арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна боржника застосовується длязабезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження виноситься державним виконавцем не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку для самостійного виконання рішення (якщо така постанова не виносилася під час відкриття виконавчого провадження) та не пізніше наступного робочого дня із дня виявлення майна. Постановами, передбаченими частиною другою цієї статті, може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору,витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети. Копії постанови, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, державний виконавець надсилає органам, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Враховуючи вищевикладене суд вважає, що вимоги позивача в частині зняття арешту з транспортного засобу обґрунтовані, доведені наявними у справі доказами, а тому підлягають задоволенню. Однак, суд не погоджується із вимогою позивача про припинення обтяження речових прав на нерухоме майно, а саме на автомобіль марки Mercedes - Benz, модель ML 430, 1999 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] . Так, позивач у своєму позові вказує, що порядок внесення відомостей до Державного реєстру обтяжень рухомого майна регламентовано Законом України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", Порядком ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.07. 2004 р. № 830 та Інструкцією про порядок ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 27.07.2004 № 73/5, зареєстрованим в Мін'юсті 29.07.2004 за № 942/9541. Відповідно до ст. 43 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", відомості про припинення обтяження реєструються держателем або реєстратором Державного реєстру на підставі рішення суду або заяви обтяжувача (Відділу державної виконавчої служби), в якій зазначаються реєстраційний номер запису, найменування боржника, ідентифікаційний код боржника в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України чи індивідуальний ідентифікаційний номер боржника в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інформація про припинення обтяження. Згідно з ст. 44 зазначеного вище закону, після припинення обтяження обтяжувач самостійно або на письмову вимогу боржника чи особи, права якої порушено внаслідок наявності запису про обтяження, протягом п'яти днів зобов'язаний подати держателю або реєстратору Державного реєстру заяву про припинення обтяження і подальше вилучення відповідного запису з Державного реєстру. Реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності. У разі відсутності реєстрації обтяження (його погашення чи вилучення) таке обтяження втрачає чинність. Отже, суд приходить до висновку, що у разі задоволення позовних вимог про зняття арешту із спірного транспортного засобу, обтяження щодо нього знімається саме держателем або реєстратором Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а не судом. Тому у зазначеній позовній вимозі позивачу слід відмовити. Крім того, щодо зобов»язання [PERSON] не чинити позивачу [PERSON] перешкод в володіння належним їй транспортним засобом - автомобілем марки Mercedes - Benz, модель ML 430, 1999 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], суд вважає вказану вимогу позивача не обґрунтованою та не доведеною, в зв'язку з чим не вбачає підстав для її задоволення, з огляду на наступне. Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно з частиною 1 статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Так, судом встановлено, що 04.04.2012 року приватним нотаріусом Коломийського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Григорцем В.М. посвідчено Довіреність видану на ім»я співвідповідача - [PERSON] (серед інших) з правом укладати правочини щодо експлуатації транспортного засобу, а саме: керувати та розпоряджатись транспортним засобом марки Mercedes - Benz, модель ML 430, 1999 року випуску, державний номерний знак [NUMBER]. Довіреність видана від імені [PERSON], [INFO], який діє від імені [PERSON] на підставі довіреності, посвідченій приватним нотаріусом Коломийського районного нотаріального округу від 25.05.2010 за реєстраційним №1382 (а.с.6). Однак, позивачем не надано суду доказів, які б давали достатні підстави вважати, що [PERSON] чинить позивачу [PERSON] перешкоди у володінні належним їй транспортним засобом: Mercedes - Benz, модель ML 430, 1999 року випуску, державний номерний знак [NUMBER]. Посилання позивача на те, що вона в усній формі [PERSON] висловила вимогу про передачу автомобіля його власнику для володіння, огляду та подальшої перереєстрації, а остання її проігнорувала, не відповідає вимогам ст. 57 ЦК України, та не може бути використане судом як доказ.

Outcome: dismissed