Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом та просить визнати таким, що не підлягає до виконання, виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем 06 травня 2021 року, зареєстрований в реєстрі за № 29153 щодо стягнення із [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Вердикт Капітал» заборгованості за кредитним договором № 2783155 від 07 листопада 2020 року в розмірі 11120 (одинадцять тисяч сто двадцять) гривень 00 копійок. Посилається на\~те,\~що про існування вищезазначеного виконавчого напису відносно неї вона дізналася після отримання поштою постанови про відкриття виконавчого провадження № 66163550 з примусового виконання вищезазначеного виконавчого напису. Після ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження через автоматизовану систему виконавчих проваджень їй стало відомо, що 26 липня 2021 року приватним державним виконавцем Канцедалом О.О. було винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, стипендію та інші доходи боржника, яка була направлена 26 липня 2021 року за її місцем роботи. Із змісту виконавчого напису вона дізналася, що ТОВ «Мілоан» відступило право грошової вимоги за Кредитним договором № 2783155 від 07 листопада 2020 року ТОВ «Фінансова компанія «Вердикт Капітал», але про існування Договору відступлення права вимоги № 60-МЛ від 26 січня 2021 року їй відомо не було. У виконавчому написі нотаріус посилався на ст.87 Закону України «Про нотаріат» та пункт 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року, відповідно до яких стягнення заборгованості на підставі виконавчих написів нотаріусів провадиться у безспірному порядку. Неповідомлення боржника про заміну кредитора та існуючу заборгованість дає підстави стверджувати про існування спору між сторонами, що виключає наявність умови про безспірність договору. Крім того, вчинення виконавчого напису нотаріусом можливе лише на підставі нотаріального посвідченого договору. Оскаржуваний виконавчий напис був вчинений щодо кредитного договору, який був вчинений в простій письмовій формі. Нотаріусом при вчиненні даного виконавчого напису було грубо порушено вимоги ст.88 Закону України «Про нотаріат», що є самостійною та достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою від 19 серпня 2021 року було відкрито провадження по даній справі і справу ухвалено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами (а.с.45). Ухвалою від 19 серпня 2021 року було задоволено заяву позивача про забезпечення позову (а.с.47-48). Ухвалою про відкриття провадження у справі відповідачу було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву та роз`яснено, що розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін проводиться за його клопотанням, яке він може подати в строк для подання відзиву на позов. \~ \~ \~ \~У встановлений судом строк відповідачем, який належним чином повідомлений про розгляд справи, що підтверджується поштовим повідомленням, не надано відзиву на позов, а тому суд вирішує спір за наявними матеріалами справи, відповідно до ч.2 ст.191 ЦПК України \~ \~ \~ \~Зважаючи на відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні та незначну складність спору, суд не вбачає підстав для проведення судового засідання, а тому справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України. \~ \~ \~ \~Судом встановлено наступне. 07 листопада 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та відповідачем [PERSON] був укладений Кредитний договір № 2783155 (а.с.21-26). 06\~травня 2021\~року приватним\~нотаріусом Київського\~міського нотаріального\~округу Київської\~області Остапенком\~Є.М.\~був вчинений\~виконавчий напис (зареєстрований в реєстрі за № 29153) щодо стягнення із [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Вердикт Капітал» заборгованості за кредитним договором № 2783155 від 07 листопада 2020 року в розмірі 33752 грн 43 коп., право вимоги за яким було відступлено на підставі Договору відступлення прав вимоги № 60-МЛ від 26 січня 2021 року (а.с.12). 07 липня 2021 року представник ТОВ «Фінансова компанія «Вердикт Капітал» звернувся до приватного виконавця виконавчого округу Київської області із заявою про примусове виконання вищезазначеного виконавчого напису (а.с.13). 21\~липня 2021\~року приватним\~виконавцем виконавчого округу Київської області Канцедалом О.О. було відкрите виконавче провадження № 66163550 по примусовому виконанню вищезазначеного виконавчого напису (а.с.14-15). Як вбачається із інформаційної довідки з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень 26 липня 2021 року приватним виконавцем Канцедалом О.О. було направлено за місцем роботи боржника постанову про звернення стягнення на заробітну плату, стипендію та інші доходи боржника (а.с.16-20). На адвокатський запит про надання копії виконавчого напису та копій документів, які стали підставою для його вчинення, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. не відреагував, копії запитуваних документів не надав (а.с.27-28). Суд приймає до уваги усі подані позивачем докази, на підставі яких встановлені обставини справи, та вважає їх належними, допустимими, достовірними, а їх сукупність достатньою для встановлення обставин, що мають значення для справи. Зважаючи на те, що правовідносини, що виникли між сторонами по справі регулюються положеннями Цивільного кодексу України, Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення виконавчих дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року, суд дійшов висновку про необхідність їх застосування. \~ \~ \~ \~ Відповідно до ст.18 ЦК нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом учинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, установлених законом. Згідно п.19 ч.1 ст.34 Закону України «Про нотаріат» вчинення нотаріальних написів є однією із нотаріальних дій. Згідно зі\~ст. 87 Закону України «Про нотаріат»\~для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Стаття 88 Закону України «Про нотаріат»\~визначає умови вчинення виконавчих написів. Зокрема, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Умови вчинення виконавчих написів визначені Порядком вчинення виконавчих дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року (далі - Порядок). Згідно з підпунктом 1.1 пункту 1 глави 16 розділу ІІ Порядку для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Підпунктом 3.1 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, зокрема, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Підпунктом 1.2 пункту 1 глави 16 розділу ІІ Порядку визначено, що перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених постановою Кабінету\~Міністрів України\~№1172 від 29 червня 1999 року, для одержання виконавчого напису за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються оригінал кредитного договору\~та засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашений розмір заборгованості. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. З огляду на викладене та з урахуванням приписів ст.ст.15, 16, 18 ЦК України, ст.ст. 50, 87, 88 Закону України "Про нотаріат" захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. У постанові Верховного Суду від 07 лютого 2018 року у справі № 204/4071/14 (провадження № 61-360св18) зазначено, що вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 06 травня 2020 року у справі № 320/7932/16-ц. Як вбачається із правових позицій Верховного Суду, викладених у постанові від 22 березня 2021 року по справі № 653/4444/17, суд, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Аналогічна правова позиція Великої Палати Верховного Суду у подібних правовідносинах викладена у постановах від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19), від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження № 14-278 гс18), від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19), від 23 червня 2020 року у справі № 645/1979/15-ц (провадження № 14-706цс19). Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною. Із позовної заяви та поданих позивачем доказів вбачається, що на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник [PERSON] не мала безспірної заборгованості перед стягувачем, позивач не була освідомлена про існування Договору відступлення права вимоги № 60-МЛ від 26 січня 2021 року, на її адресу повідомлення про наявність такої заборгованості направлене не було. Відповідачем не подано до суду належних та достовірних доказів щодо спростування доводів позивача. Неповідомлення позивача про заміну кредитора та існуючу заборгованість дає підстави стверджувати про існування спору між сторонами, що виключає наявність умови про безспірність договору. Отже, на думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України "Про нотаріат" та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. На підставі ч.1 ст.141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача. \~ \~ \~ \~ На підставі викладеного, відповідно до ст.ст.34, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення виконавчих дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року,

Outcome: approved