Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-19 00:00:00

До суду звернулося АТ КБ "ПриватБанк" з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі\~40662,53 грн. та судових витрат у сумі 1762 грн.00 коп. В своїй позовній заяві позивач вказує, що між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості від 28.11.2014 року разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», за яким він отримав кредит у розмірі 13781,46 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Оскільки [PERSON] умови кредитного договору в частині погашення кредиту не виконуються - це призвело до виникнення заборгованості, яка станом на 18.03.2018 року становить 40662,53 грн. з яких: 13756,06 грн. заборгованість за кредитом, 4608,35 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 20823,36 грн. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 2.2 Генеральної угоди. У звязку з викладеним АТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з даною позовною заявою. Відповідно до ухвали суду про відкриття провадження від 11.06.2018 року, розгляд справи проводиться за правилами спрощеного провадження без виклику сторін. 26.07.2018 року через канцелярію до суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву, в якому відповідач просить суд застосувати до позовних вимог позовну давність, в звязку з чим в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Окрім того відповідачем було заявлено клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження. 17.08.2018 року до суду надійшло заперечення представника позивача на відзив, в якому представник позивача заперечує проти обставин на які посилається відповідач по справі в своєму відзиві, та просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідно до ч. 5ст. 279\~ЦПК України\~суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Ухвалою суду клопотання відповідача задоволено частково, розгляд справи продовжено в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив. В судовому засіданні відповідач, підтримав раніше викладені в відзиві обставини та просив суд застосувати до позовних вимог позовну давність. Суд, заслухавши думку відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги АТ КБ "ПриватБанк" підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного. Відповідно до\~ст. 1054 ч.1 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості від 28.11.2014 року разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», за яким він отримав кредит у розмірі 13781,46 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Оскільки [PERSON] умови кредитного договору в частині погашення кредиту не виконуються - це призвело до виникнення заборгованості, яка станом на 18.03.2018 року становить 40662,53 грн. з яких: 13756,06 грн. заборгованість за кредитом, 4608,35 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 20823,36 грн. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 2.2 Генеральної угоди. Згідно зі\~ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. За положеннями ст.ст.\~526,\~1054 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу; за кредитним договором позичальник зобов'язаний повернути кредит та сплатити проценти. Як вбачається зі змісту вищевказаного кредитного договору АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов'язання перед відповідачем виконав. Відповідно до п.п. 1.2.2 Генеральної угоди, заборгованість по Договору 2 з дати підписання Генеральної угоди складає 15157,22 грн. Пунктом 1.3 Генеральної угоди з метою забезпечення виконання зобовязання по Договорам, позичальник зобовязується в день підписання генеральної угоди мати залишок на будь-якому відкритому в банку рахунку в розмірі 1470,00 грн. Відповідно до п.п.2.1 Генеральної угоди, банк надає позичальнику строковий кредит в сумі 13781,48 грн. на строк 12 місяців, з 28.11.2014 року по 30.11.2015 року, шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну картку в сумі 13781,48 грн, в обмін на зобовязання позичальника по поверненню кредиту, сплаті відсотків в розмірі 0,833% в місяць на суму залишку заборгованості по кредиту у в казаній в заяві строк. Дата останнього погашення заборгованості повинна бути не пізніше 30.11.2015 року. Судом встановлено, що в період дії кредитного договору відповідач не дотримувався його умов, внаслідок чого станом на 18 березня 2018 року в нього перед позивачем виникла заборгованість в розмірі 40662,53 грн. з яких: 13756,06 грн. заборгованість за кредитом, 4608,35 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 20823,36 грн. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 2.2 Генеральної угоди. В обґрунтування розміру заборгованості за кредитним договором позивач надав відповідний розрахунок, правильність якого перевірено судом під час розгляду справи. Розрахунок заборгованості відповідає умовам договору. У відповідності до положень\~ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від виконання зобов'язання є неприпустимою. За частиною 1\~ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч. 1\~ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Статтею 610 ЦК України\~визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). За\~ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Суду не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов'язання, що відповідає положенням\~ст. 617 ЦК України. З огляду на те, що [PERSON] взятих на себе кредитних зобов'язань в строки, передбачені кредитним договором, не виконав, суд знаходить позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» в частині стягнення заборгованості, процентів та частково пені є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Стосовно позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача суми штрафів у розмірі 1474,76 грн., нарахованої позивачем через несвоєчасне виконання відповідачем грошових зобов'язань, суд вважає за необхідне зазначити наступне. За правилами\~ст. 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. За положенням\~ст. 61 Конституції України\~ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Умовами Генеральної угоди б/н від 28 листопада 2014 року передбачено застосування штрафу як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по даному договору, внаслідок чого передбачена сплата штрафів фіксованої частини. Відповідно до\~ст. 549 ЦК України\~штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у\~ст. 61 Конституції України\~щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року №6-2003цс15. Таким чином, вимоги АТ КБ «ПриватБанк» в частині стягнення з відповідача штрафу у розмірі 1474,76 грн. задоволенню не підлягають. Відповідно до частини другої статті 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. Отже, аналіз норм статті 266, частини другої статті 258 ЦК України дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою. Останньою датою сплати заборгованості за кредитом є 13.11.2015 року, тобто це є остання дата, визнання відповідачем своїх зобовязань, позивач звернувся до суду 02.04.2018 року, тобто в межах строку встановленому для звернення до суду. Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором, позивач просить суд стягнути з відповідача пеню за період з 20.01.2015 року по 28.02.2018 року, що є останньою датою нарахування пені. Тобто позивач просить суд стягнути з відповідача пені за строку, що перевищують 12 місяців, в звязку з чим, в цій частині суд приходить до висновку про часткове стягнення пені, в межах, передбачених в ст.258 ЦК України. Згідно\~ платіжного доручення № PROM0ВFW9B від 20.03.2018 року позивачем при предявленні позову до суду був сплачений судовий збір у розмірі 1762,00 грн. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. З відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені витрати по оплаті судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial