Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-10 00:00:00

До суду звернувся заявник ТМО"Фтизіатрія " про обов»язкову госпіталізацію [PERSON] до протитуберкульозного закладу мотивуючи свої вимоги тим , що [PERSON] становить загрозу розповсюдження хвороби - туберкульоз страждає на відкриту форму туберкульозу і відмовляється від лікування . На неодноразові намагання помістити хворого до тублікарні , останній відмовлявся від проходження дікування . Просять відправити на примусове лікування [PERSON] , оскільки він є небезпечним для оточуючих , особливо для доньки ,[INFO] , яка проживають з ним в одній квартирі . В судове засідання сторони не з"явилися . Судом про дату судового розгляду повідомлені належним чином , однак їх неявка не перешкоджає розгляду вказаної справи . Дослідивши матеріали суд вважає , що вимоги заяви обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступного . У відповідності до Витягу з амбулаторної картки хворого [PERSON] , [INFO] (а.с.4-5) та Висновку Центральної лікарсько-консультативної комісії від 13.05.2014 року № 648 (а.с.6-7) [PERSON] має заразну форму туберкульозу з бактеріовиділеннями Матеріалами справи стверджується , що [PERSON] проходив курс лікування в медичних закладах , однак самовільно переривав лікування . Згідно з вищевказаних документів вбачається , що [PERSON] має заразну форму туберкульозу легень , хворий є небезпечним для оточуючих , в першу чергу для членів своєї родини , особливо для дітей та потребує ізоляції та лікування в умовах туб стаціонару на період до припинення бактеріовиділень ( строком на 3 місяці ) . Статтею 1 Закону України «Про протидію захворювання на туберкульоз» визначено , що туберкульоз - це інфекційна хвороба , що викликається мікробактеріями туберкульозу , протікає з періодичними загостреннями та рецидивами , ремісіями , вражає переважно найбідніші соціально дезадаптовані групи населення , спричиняє високу тимчасову та стійку втрату працездатності , вимагає тривалого комплексного лікування та реабілітації хворих . Туберкульоз віднесено до соціально небезпечних захворювань . Згідно ст..20 особи , хворі на туберкульоз , зобов»язані дотримуватися режиму лікування , виконувати призначення лікарів протитуберкульозного закладу , проходити у встановлені строки необхідні медичні огляди та обстеження , дотримуватися вимог санітарно-гігієнічних і санітарно-протиепідемічних правил і норм у лікувально-профілактичних закладах , на роботі та в побуті , вживати інших заходів для запобігання поширенню туберкульозу . [PERSON] в порушення наведеної норми закону , не виконує зазначені обов'язки , ухиляється від лікування на небезпечну хворобу , чим ставить в загрозливе становище осіб , що його оточують . Подальша відмова [PERSON] від проходження лікування може призвести до поширення захворюваності на туберкульоз серед населення , що призводить до порушення право на безпечну санітарно-еідеміологічну ситуацію необмеженого кола осіб . Як передбачено ст..25 Закону України «Про протидію захворювання на туберкульоз ", особи винні у порушенні законодавства про боротьбу із захворюванням на туберкульоз , несуть відповідальність згідно із законом . Відповідно до вимог ст.. 53 Закону України « Основи законодавства України про охорону здоров»я « порядок здійснення госпіталізації та лікування таких хворих, у тому числі і у примусовому порядку встановлюється законодавчими актами України . Відповідно до ст..12 Закону України «Про протидію захворювання на туберкульоз» лікування хворих на туберкульоз здійснюється під обов'язковим медичним контролем із дотриманням установлених стандартів лікування . Хворі на заразні форми туберкульозу , в тому числі соціально дезадаптовані,із супутніми захворюванням на хронічний алкоголізм, наркоманію чи токсикоманію, підлягають обов'язковій госпіталізації до протитуберкульозних закладів та зобов'язані пройти відповідне лікування . У разі ухилення від обов'язкової госпіталізації зазначені особи з метою запобігання поширенню туберкульозу за рішенням суду підлягають розшуку , приводу та обов'язковій госпіталізації до протитуберкульозних закладів , визначених місцевими органами виконавчої влади . Обов'язкова госпіталізація осіб , щодо яких судом ухвалено відповідне рішення , здійснюється на строк до трьох місяців . Продовження лікування цих осіб здійснюється за рішенням суду на визначений ним строк на підставі висновку лікарської комісії протитуберкульозного закладу . Рішення про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу чи продовження лікування хворих на заразні форми туберкульозу приймається судом за місцем виявлення зазначених хворих або за місцем знаходження туберкульозного закладу . На підставі викладеного та

Outcome: approved