Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-14 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Сітка Захід Груп» звернувся в суд із позовною заявою до відповідача [PERSON] про повернення майна з чужого незаконного володіння, мотивуючи позовні вимоги тим, що Товариство з обмеженою діяльністю «Сітка Захід Груп» створене та зареєстроване 27.06.2017 року. Єдиним учасником ТОВ «Сітка Захід Груп» є [PERSON] , якому належить 100% корпоративних прав на зазначене товариство. Протоколом загальних зборів учасників ТОВ «Сітка Захід Груп» від 20.09.2018 року директором ТОВ «Сітка Захід Груп» був призначений відповідач [PERSON] . Відповідач, згідно статуту ТОВ «Сітка Захід Груп» та чинного законодавства України, як одноосібний виконавчий орган господарського товариства, посадова особа, здійснював управління поточною діяльністю товариства. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх обов`язків - одноосібного виконавчого органу господарського товариства, передбачених статутом ТОВ «Сітка Захід Груп» та діючим законодавством України, які спричинили значні збитки позивачу, у зв`язку з чим учасником ТОВ «Сітка Захід Груп» 30.10.2018 року було прийняте рішення №7 про тимчасове відсторонення відповідача [PERSON] з посади директора товариства і призначення на посаду [PERSON] як тимчасово виконуючого обов`язки директора. Починаючи з дати створення ТОВ «Сітка Захід Груп» - 27.06.2017 року, товариство вело господарську діяльність, здійснювало ведення бухгалтерського обліку, сплачувало заробітну плату працівникам, здійснювало нарахування і сплату податків і зборів, передбачених діючим законодавством України. Вся інформація про господарську діяльність ТОВ «Сітка Захід Груп» була відображена на матеріальних носіях - документах, а також в електронній базі даних 1С «Бухгалтерія». У відповідності до ст. 43 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» товариство, зобов`язане зберігати такі документи: протоколи зборів засновників товариства (рішення одноосібного засновника); Статут товариства та зміни до статуту; протоколи загальних зборів учасників; документи товариства, що регулюють діяльність органів товариства, та зміни до них; Положення про філії (представництва) товариства у разі їх створення (відкриття); накази і розпорядження виконавчого органу товариства; аудиторські висновки та результати надання інших аудиторських послуг; річну фінансову звітність; документи звітності, що подаються відповідним державним органам; інші документи, передбачені законодавством, статутом товариства, рішеннями загальних зборів учасників, наглядової ради та виконавчого органу; документи, що підтверджують права товариства на майно; документи бухгалтерського обліку. Відповідальність за зберігання документів товариства покладається на виконавчий орган товариства та головного бухгалтера (у разі призначення) - щодо документів бухгалтерського обліку та фінансової звітності. Вказують, що документи, зазначені вище, підлягають зберіганню протягом усього строку діяльності товариства, крім документів бухгалтерського обліку, строки зберігання яких визначаються відповідно до законодавства; тобто, на час, коли, відповідач виконував функції виконавчого органу ТОВ «Сітка Захід Груп», до його обов`язків входило належне зберігання документів товариства, а з моменту відсторонення відповідача з посади директора товариства, останній зобов`язаний був повернути власнику - позивачу усі документи, які створені в процесі господарської діяльності ТОВ «Сітка Захід Груп» і є його власністю. Зазначають, що новий керівник ТОВ «Сітка Захід Груп», неодноразово усно і письмово звертався до відповідача з вимогами про передачу всіх документів і печатки ТОВ «Сітка Захід Груп» новому директору, проте відповідач до цього часу не передав печатку і документи ТОВ «Сітка Захід Груп» новому директору. Окрім того, колишнім директором, відповідачем [PERSON] незаконними діями нанесено значну шкоду ТОВ «Сітка Захід Груп» і щодо його протиправних дій. Так, вказують, що 13.02.2019 року Чернівецькою місцевою прокуратурою, внесені відомості до ЄРДР за №42019261010000012 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст. 190 ч.2, ст. ст.191 ч.2, ст.206-2 ч. 1 КК України. Просять, витребувати у відповідача [PERSON] майно, а саме інформацію, яка міститься в документах, і належить товариству з обмеженою відповідальністю «Сітка Захід Груп»: протоколи зборів засновників товариства (рішення одноосібного засновника); Статут ТОВ «Сітка Захід Груп»; протоколи загальних зборів учасників ТОВ «Сітка Захід Груп»; документи товариства, що регулюють діяльність органів товариства, та зміни до них; Накази і розпорядження директора ТОВ «Сітка Захід Груп»; документи ведення кадрового обліку, нарахування та виплати заробітної плати працівникам ТОВ «Сітка Захід Груп»; Річну фінансову звітність ТОВ «Сітка Захід Груп»; документи звітності ТОВ «Сітка Захід Груп», що подаються відповідним державним органам; договори, контракти інші правочини, стороною яких є ТОВ «Сітка Захід Груп», додаткові угоди, додатки до них, а також документи, що свідчать про виконання зазначених правочинів (акти прийому-передачі, виконаних робіт, наданих послуг тощо); документи, що підтверджують права товариства на майно; Документи бухгалтерського обліку ТОВ «Сітка Захід Груп»; Вхідну, вихідну кореспонденцію ТОВ «Сітка Захід Груп»; електронну базу даних ТОВ «Сітка Захід Груп» 1С «Бухгалтерія»; печатку ТОВ «Сітка Захід Груп» та ятягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Сітка Захід Груп» судові витрати. Рух справи та позиція сторін в судовому засіданні. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 13.05.2019 року відкрито провадження по справі, справу призначено за правилами загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 04.06.2019 року, позивачем до суду подано заяву про уточнення позовних вимог, відповідно до якої, просить при прийнятті рішення про повернення майна встановити відповідачу строк для передачі документів та майна позивачу 5-ти календарних днів з дати набуття рішенням законної сили; передачу документів та майна здійснити згідно з описом (акт приймання-передачі). 26.06.2019 року подано позивачем до суду позовну заяву в новій редакції, відповідно до якої позивач, просить витребувати у відповідача [PERSON] та зобов`язати відповідача [PERSON] повернути майно протягом 5 календарних днів з дати набрання рішенням законної сили за актом приймання-передачі майна, а саме інформацію, яка міститься в документах, і належить товариству з обмеженою відповідальністю «Сітка Захід Груп» включаючи, але не виключно: протоколи зборів засновників товариства (рішення одноосібного засновника); Статут ТОВ «Сітка Захід Груп»; протоколи загальних зборів учасників ТОВ «Сітка Захід Груп»; документи товариства, що регулюють діяльність органів товариства, та зміни до них; накази і розпорядження директора ТОВ «Сітка Захід Груп»; документи ведення кадрового обліку, нарахування та виплати заробітної плати працівникам ТОВ «Сітка Захід Груп»; річну фінансову звітність ТОВ «Сітка Захід Груп»; документи звітності ТОВ «Сітка Захід Груп», що подаються відповідним державним органам; договори, контракти інші правочини, стороною яких є ТОВ «Сітка Захід Груп», додаткові угоди, додатки до них, а також документи, що свідчать про виконання зазначених правочинів (акти прийому-передачі, виконаних робіт, наданих послуг тощо); документи, що підтверджують права товариства на майно; документи бухгалтерського обліку ТОВ «Сітка Захід Груп»; вхідну, вихідну кореспонденцію ТОВ «Сітка Захід Груп»; електронну базу даних ТОВ «Сітка Захід Груп» 1С «Бухгалтерія»; печатку ТОВ «Сітка Захід Груп»; інші документи, які стосувалися і стали наслідком господарської діяльності ТОВ «Сітка Захід Груп» та стягнути з відповідача [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Сітка Захід Груп» сплачений судовий збір. Відповідачем та в його інтересах представником, адвокатом Гереговою Н.І. подано до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого позовні вимоги не визнала та просила відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Представники позивача, Товариства з обмеженою відповідальністю «Сітка Захід Груп» - Шведов Р.В., Мельник К.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали відповідно, у повному обсязі, в наданих суду поясненнях посилалися на обставини, зазначені в позові (нової редакції) та просили заявлені вимоги задовольнити. Відповідач, [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та пояснив, що він дійсно 22.11.2018 року написав заяву про звільнення з посади директора товариства та вручив заяву уповноваженим представникам [PERSON] , які скерували дану заяву адресату, проте рішення про його звільнення не було прийняте, у зв`язку з чим він видав наказ №168 від 06.12.2018 року про своє звільнення з посади директора за власним бажанням та звернувся з позовом до суду про визнання трудових відносин з товариством припиненими. Постановою Чернівецького апеляційного суду від 30.07.2019 року його позовні вимоги задоволено, визнано припиненими його трудові відносини із ТОВ «Сітка Захід Груп» з 06.12.2018 року. Від часу відсторонення його від посади директор [PERSON] уникав спілкування та зустрічі з ним, не відповідав на телефонні дзвінки, не приходив по місцю знаходження товариства, не виплачував заробітну плату. Окрім того, будучи відстороненим від посади, він не мав можливості здійснювати господарську діяльність в товаристві, що стало підставою для звільнення. Листом він також повідомив контролюючий орган про те, що всі документи щодо господарської діяльності товариства знаходяться за фактичною адресою товариства. Бажаючи розірвати трудові відносини з товариством та не маючи можливість зв`язатись із [PERSON] та передати йому особисто всі документи товариства, він залишив вказані документи (установчі, господарські тощо) та комп`ютер, на якому була встановлена бухгалтерська система 1С і який товариство орендувало в ТОВ «Сітка Захід», в приміщенні складу по вул . Капеланська,13 в м. Чернівці, який знаходився у суборенді ТОВ «Сітка Захід Груп», повідомлення про це він написав [PERSON] у системі Вайбер. Подальша доля документів та майна товариства (печатки), йому не відома, оскільки доступу до орендованого приміщення він не мав у зв`язку з припиненням трудової діяльності на товаристві. Просив відмовити в задоволенні позовних вимог. В судовому засіданні, представник відповідача, адвокат Герегова Н.І., в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, вважає їх безпідставними, необґрунтованими та надуманими. В доповненях до пояснення свого довірителя, вказувала, що у відповідача жодних документів, які позивач просить витребувати, не має, доказів знаходження зазначених документів у відповідача - позивач не надав. Документи з якими працював відповідач в товаристві під час перебування на посаді директора товариства він залишив за адресою місця знаходження товариства: м. Чернівці вул. Капеланська, 13 . Підтримала доводи відзиву на позовну заяву, просила відмовити в задоволенні позовних у повному обсязі, оскільки, відповідачем у справах даної категорії може бути лише особа, яка на момент подання позову фактично володіє майном без підстав, передбачених законом, адміністративним актом чи договором. З`ясовані в засіданні обставини і перевірка їх доказами Вивчивши матеріали справи, розглянувши подані сторонами докази, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких грунтуються позовні вимоги, об`єктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зважає на наступне. Положеннями ст. 4 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру….У п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України", суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права… Договірних держав. У справі Bellet v. France, Суд зазначив, що"стаття 6 § 1 Конвенції, містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права". Судом, належними і допустимими доказами, встановлено, що Товариство з обмеженою діяльністю «Сітка Захід Груп» створене та зареєстроване 27.06.2017 року, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, керівником якого зазначено [PERSON] (а.с.11, 37-38). У відповідності до статуту Товариства з обмеженою діяльністю «Сітка Захід Груп», ідентифікаційний код 41422646, затвердженого рішенням засновників №8 від 02.11.2018 року, учасником товариства є [PERSON] , трудові відносини між товариством і персоналом визначаються договорами (контрактами) які укладаються між ними згідно діючого законодавства. Трудовий колектив товариства становлять усі особи, які своєю працею беруть участь у його діяльності на основі трудового договору (контракту), а також інших форм, що регулюють трудові відносини працівника з товариством (а.с.90-93). Протоколом №5 загальних зборів учасників ТОВ «Сітка Захід Груп» від 20.09.2018 року директором ТОВ «Сітка Захід Груп» був призначений відповідач [PERSON] (а.с.39, 117), що також підтверджується копією трудової книжки [NUMBER] (а.с.113-114). Наказом №151 від 21.09.2018 року, відповідач [PERSON] приступив до виконання обов`язків директора товариства з 21.09.2018 року (а.с.40, 115). Відповідно до договору оренди від 29.10.2018 року, ТзОВ «Сітка Захід», що знаходиться за адресою: м. Чернівці вул. Капеланська, 2, як орендодавець надали, а ТзОВ «Сітка Захід Груп» як орендар прийняв в строкове платне користування майно, що належить орендодавцю на праві власності: стілець, стіл, принтер, комп`ютер, монітор, шафа, строком на два місяці; орендна плата становить 252,00 грн. (а.с.126-129). З акта приймання-передачі до договору оренди від 01.11.2018 року вбачається факт передачі орендодавцем об`єкта оренди: стільця, стола, принтера, комп`ютера, монітора, шафи (а.с.130). Відповідно до договору суборенди №1 від 29.10.2018 року між ТзОВ «Завод Сітка Захід», місце знаходження смт. Лужани Кіцманського району Чернівецької області, як орендарем та ТОВ «Сітка захід Груп», місце знаходження м.Чернівці вул. Машинобудівників, 18, як суборендар уклали договір, відповідно до якого суборендар прийняв у тимчасове платне користування нежитлове приміщення (модульна конструкція офісного приміщення площею 30 кв.м., що знаходиться за адресою м. Чернівці вул. Капеланська, 3 ; об`єкт оренди надається для здійснення підприємницької діяльності, зокрема для розміщення офісу (а.с.132-135).Згідно акта приймання - передачі до договору суборенди №1 від 01.11.2018 року передано об`єкт оренди суборендару у тимчасове платне користування нежитлове приміщення (модульна конструкція офісного приміщення площею 30 кв.м., що знаходиться за адресою м. Чернівці вул. Капеланська, 3 (а.с.136). Рішенням №7 учасника ТзОВ «Сітка Захід Груп» Швєдова Р.В. від 30.10.2018 року, розглянуто заяву на тимчасове відсторонення з посади директора ТОВ «Сітка Захід Груп» відповідача [PERSON] на період аудиторської перевірки. Призначено [PERSON] на посаду тимчасово виконуючого обов`язки директора ТОВ «Сітка Захід Груп» з 30.10.2018 року; надано повноваження [PERSON] чи іншій уповноваженій ним особі повноваження на вчинення будь-яких дій, необхідних для державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі (а.с.94). Згідно наказу №168 від 06.12.2018 року, відповідач [PERSON] , звільнився з посади директора ТОВ «Сітка Захід Груп» за власним бажанням за ст.38 КЗпП (а.с.116). Відповідачем [PERSON] було надіслано заяву 22.11.2018 року на адресу Головного управління ДФС у Чернівецькій області з повідомленням про звільнення останнього з посади директора ТОВ «Сітка Захід Груп» за власним бажанням за ст.38 КЗпП у зв`язку з тим, що одноосібний учасник ТОВ «Сітка Захід Груп» вчинив дії щодо обмеження його, як директора товариства, з питань розпорядження коштами товариства на банківських рахунках, можливості подачі звітів від імені товариства та інше, шляхом анулювання його доступу до відповідних електронних державних реєстрів; відсторонив його без офіційного повідомлення, від виконання обов`язків директора товариства з 30.10.2018 року із занесенням про це відомостей в ЄДР; затвердив нову редакцію статуту ТОВ «Сітка Захід Груп», не ознайомивши відповідача з обов`язками директора; припинив розрахунки щодо нарахованої заробітної плати та припинив розрахунки з контрагентами за укладеними товариством договорами (а.с.118). Судом встановлено, що громадяни [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , перебували в трудових відносинах з ТзОВ «Сітка Захід Груп», що підтверджується копіями наказів про прийняття на роботу і звільнення, копіями трудових книжок. Після звільнення з ТзОВ «Сітка Захід Груп», останні зверталися до Першотравневого районного суду м. Чернівці з заявами про видачу на їх користь судового наказу про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати. У відповідності до ухвали Першотравневого районного суду м. Чернівці від 29.03.2019 року по справі №725/1715/19 було відмовлено у видачі судового наказу; ухвалою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 29.05.2019 року скасовано судовий наказ по справі №725/2653/19 від 11.05.2019 року; ухвалою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 01.04.2019 року відмовлено у видачі судового наказу (а.с.45-88). Рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 22.05.2019 року в задоволенні позову до ТОВ «Сітка Захід Груп» в особі вищого органу управління загальних зборів учасників ТзОВ «Сітка Захід Груп», - відділ державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб підприємців Чернівецької міської ради про визнання трудових відносин припиненими та зобов`язання внесення змін до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань шляхом виключення відомостей про [PERSON] , як директора ТзОВ «Сітка Захід Груп» - відмовлено (а.с.41-44). Постановою Чернівецького апеляційного суду від 30.07.2019 року, апеляційну скаргу [PERSON] , яка діє в інтересах [PERSON] задоволено частково. Рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 22.05.2019 року скасовано в частині відмови в задоволенні позову [PERSON] про визнання трудових відносин припиненими; в цій частині позов постановлено задовольнити та визнати припиненими трудові відносини між ТзОВ «Сітка Захід Груп» та директором товариства [PERSON] , на підставі ст.38 КЗпП у зв`язку із звільненням за власним бажанням з 06.12.2018 року. Рішення суду в частині відмови в задоволенні позову про зобов`язання Відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб підприємців Чернівецької міської ради внести зміни до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, шляхом виключення відомостей про [PERSON] як директора (керівника) та підписанта ТзОВ «Сітка Захід Груп» змінено; стягнуто з ТзОВ «Сітка Захід Груп» на користь [PERSON] в рахунок відшкодування судових витрат понесених за оплату судового збору за подання до суду позовної заяви - 768,40 грн. та в рахунок відшкодування судових витрат понесених за оплату судового збору за подання до суду апеляційної скарги - 1152,75 грн. (а.с.119-123). Крім наведеного, судом встановлено, що за заявою позивача щодо протиправних дій - відповідача [PERSON] , як керівника ТОВ «Сітка Захід Груп» завданими незаконними діями шкоди товариству, в тому числі і відносно не повернутих ним вищенаведених в позові (новій редакції) документів і печатки, 13.02.2019 року Чернівецькою місцевою прокуратурою, внесені відомості до ЄРДР за №42019261010000012 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст. 190 ч.2, ст. ст.191 ч.2, ст.206-2 ч. 1 КК України (а.с.6-8). Актом обстеження орендованого складського приміщення за адресою м. Чернівці вул. Капеланська, 13 від 30.11.2018 року проведеного з метою оцінки збитків заподіяних внаслідок пожежи, що мала місце 23.11.2018 року встановлено, що об`єкти оренди: стілець, стіл, принтер, комп`ютер, монітор, шафа, в якій знаходилися папки з документами, відповідних написів, що можна ідентифікувати як такі, що пошкоджені вогнем, внаслідок високих температур; є непридатними для використання і таких, що знаходилися, у нежитловому приміщенні (модульна конструкція офісного приміщення площею 30 кв.м., що знаходиться за адресою м. Чернівці вул. Капеланська, 3 (а.с.137-139). Дані обставини були визнані в судовому засіданні сторонами. Судом також встановлено, і даного не заперечувалося сторонами, що скріншот екрана телефону від 23.11.2018 року, направленого повідомлення Роману Швєдову вказує на те, що відповідачем [PERSON] було повідомлено про звільнення з посади директора ТОВ «Сітка Захід Груп», та повідомлено, що документи знаходяться на складі за адресою м. Чернівці вул. Капеланська, 3, а ключі від складу на прохідній за адресою вул . Машинобудівельників, 18 та мало місце відправлення фото з орендованим майном (а.с.140-141). Отже, встановлено, що бажаючи розірвати трудові відносини з товариством та не маючи можливості зв`язатись із [PERSON] та передати йому особисто всі документи товариства, відповідач [PERSON] залишив документи (установчі, господарські тощо) та комп`ютер, на якому була встановлена бухгалтерська система 1С і який товариство орендувало у ТОВ «Сітка Захід», в приміщенні складу по вул . Капеланська,13 в м. Чернівці, який знаходився у суборенді ТОВ «Сітка Захід Груп», що підтверджується повідомленням відповідача [PERSON] - [PERSON] у системі Вайбер (а.с.140). Як видно, з пояснення відповідача, оскільки він припинив свої трудові відносини з товариством 23.11.2018 року, всі документи, комп`ютер та інше майно товариства залишилось в орендованому товариством приміщенні, доступу до якого у відповідача [PERSON] не має, витребованих документів у нього не має. Судом установлено, що підставою до звільнення відповідача [PERSON] 03.11.2018 року стало те, що [PERSON] вчинив дії щодо обмеження його, як директора товариства, з питань розпорядження коштами товариства на банківських рахунках, можливості подачі звітів від імені товариства шляхом анулювання його доступу до відповідних електронних державних реєстрів. Також, позивачем було відсторонено відповідача [PERSON] , без офіційного повідомлення, від виконання обов`язків директора товариства з 30.10.2018 року із внесенням про це відомостей до ЄДР, затверджено нову редакцію Статуту товариства, припинив розрахунки щодо нарахованої заробітної плати працівникам Товариства та припинив розрахунки із контрагентами за укладеними товариством договорами, у зв`язку з чим відповідач [PERSON] втратив можливість виконувати свої обов`язки. Відповідно до положень ст.30 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю», 09.11.2018 року відповідач [PERSON] звернувся із листом на адресу засновника та єдиного учасника товариства [PERSON] із заявою про звільнення із займаної посади за власним бажанням з 23.11.2018 року, проте заява уповноваженим органом товариства розглянута не була, у зв`язку з чим відповідач [PERSON] видав наказ №168 від 06.12.2018 року про своє звільнення з посади директора за власним бажанням та звернувся з позовом до суду про визнання трудових відносин з товариством припиненими. Постановою Чернівецького апеляційного суду від 30.07.2019 року позовні вимоги [PERSON] задоволено, визнано припиненими його трудові відносини із ТОВ «Сітка Захід Груп» з 06.12.2018 року (а.с.119-123). Застосування судом норм права та висновки Відповідно до ст.387 ЦК України (яка є підставою даного позову), власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (віндикаційний позов). Визначення поняття майна надано у статті 190 ЦК України, якою встановлено, що майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Майнові права є не споживною річчю. Майнові права визнаються речовими правами. Визначено ст.179 ЦК України, що річчю, за змістом, є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки. Відповідно до правових позицій Верховного Суду України (постанова у справі № 6-2233цс16 від 21.12.2016 р., визначено, що згідно закріпленого в статті 387 ЦК України загального правила, власник має необмежене право витребувати майно із чужого незаконного володіння. Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі частини першої статті 388 ЦК України залежить від того, у який спосіб майно вибуло з його володіння. Ця норма передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача. Однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом. Передбачено п.п.19, 23 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», що застосовуючи положення ст.387 ЦК України, суди повинні виходити з того, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним і в якої майно фактично знаходиться та є індивідуально визначеним. У відповідності до ст. 387 ЦК України та частини 3 ст.12 ЦПК України особа, яка звернулася до суду з позовом про витребування майна із чужого незаконного володіння, повинна довести своє право власності на майно, що знаходиться у володінні відповідача. Усталена практика ЄСПЛ свідчить (справа «Трегубенко проти України» від 2 листопада 2004 року, «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року) про наявність трьох критеріїв, які слід оцінювати, аналізуючи сумісності втручання в право особи на мирне володіння майном з гарантіями статті 1 Першого протоколу, а саме: чи вважається втручання законним; чи переслідує воно «суспільний», «публічний» інтерес; чи такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) можна вважати пропорційним визначеним цілям. Стаття 1 Першого протоколу гарантує захист права на мирне володіння майном особи, яка законним шляхом, добросовісно набула майно у власність. Для оцінки додержання «справедливого балансу» в питаннях позбавлення майна мають значення обставини, за якими майно було набуте у власність, поведінка особи, з власності якої майно витребовується. Правила частини першої статті 388 ЦК України стосуються випадків, коли набувач за відплатним договором придбав майно в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач). У такому випадку власник має право витребувати це майно від набувача лише в разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Частина третя цієї ж статті передбачає самостійне правило: якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача в усіх випадках. Оскільки, відповідачем у справах даної категорії може бути лише особа, яка на момент подання позову фактично володіє майном без підстав, передбачених законом, адміністративним актом чи договором. Позов про витребування майна від особи, у незаконному володінні якої це майно перебувало, але в якої його на момент розгляду справи в суді немає, не підлягає задоволенню. Такої ж позиції дотримується і Верховний Суд України в Узагальненнях щодо деяких питань застосування судами законодавства про право власності при розгляді цивільних прав. Згідно ст. 41 Конституції України право приватної власності є непорушним. У відповідності до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Як вбачається з положень ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. У відповідності до закріпленого в ст. 387 ЦК України загального правила, власник має необмежене право витребувати майно із чужого незаконного володіння. Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі ч. 1 ст. 388 ЦК України залежить від того, у який спосіб майно вибуло з його володіння. Ця норма передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача. Однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом. За змістом ст. 388 ЦК України, випадки витребування майна власником від добросовісного набувача обмежені й можливі за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза їх волею. Наявність у діях власника волі на передачу майна іншій особі унеможливлює витребування майна від добросовісного набувача. Положення ст. 388 ЦК України застосовується як підстава позову про повернення майна від добросовісного набувача, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом, яке було відчужене третій особі, якщо між власником та володільцем майна не існує жодних юридичних відносин. Зазначені рекомендації зазначені у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 6.11.2009 N 9, «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» п. 10. абз. 2,3, та судовій практиці Верховного Суду України у Постанові від 2 листопада 2016 р. по справі № 6-2161цс 16, Постанові від 21 грудня 2016 року по справі за № 6-2233цс16. Положення ст. 388 ЦК України застосовується як підстава позову про повернення майна від добросовісного набувача, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом, яке було відчужене третій особі, якщо між власником та володільцем майна не існує жодних юридичних відносин. Статтею 397 ЦК України встановлено, що суб`єкти права володіння чужим майном володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе. Право володіння чужим майном може належати одночасно двом або більше особам. Фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду. Визначено ст.398 ЦК України, що право володіння виникає на підставі договору з власником або особою, якій майно було передане власником, а також на інших підставах, встановлених законом. Недобросовісний володілець зобов`язаний негайно повернути майно особі, яка має на нього право власності або інше право відповідно до договору або закону, або яка є добросовісним володільцем цього майна. Верховний Суд в постанові 6-2233цс/16 наголосив на тому, що витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема, якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі частини першої статті 388 ЦК України залежить від того, у який спосіб майно вибуло з його володіння. За змістом статті 388 ЦК України випадки витребування майна власником від добросовісного набувача обмежені й можливі за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза їх волею. Правовий аналіз положень статті 387 цього Кодексу дає підстави для висновку, що у наведеній нормі йдеться про право власника на віндикаційний позов, тобто позов власника, який не володіє, до невласника, який незаконно володіє майном, про вилучення цього майна в натурі. Віндикацією є передбачений законом основний речово-правовий спосіб захисту цивільних прав та інтересів власника майна або особи, яка має речове право на майно (титульний володілець), який полягає у відновленні становища, що існувало до порушення, шляхом повернення об`єкта права власності у володіння власника (титульного володільця) з метою відновлення права використання власником усього комплексу правомочностей. Віндикаційний позов належить до речово-правових способів захисту; захищає право власності в цілому, оскільки він пред`являється у тих випадках, коли порушено права володіння, користування та розпорядження одночасно. Предмет віндикаційного позову становить вимога неволодіючого майном власника до незаконно володіючого цим майном не власника про повернення індивідуально визначеного майна з чужого незаконного володіння. Предмет доказування у таких справах становлять обставини, які підтверджують правомірність вимог позивача про повернення йому майна з чужого незаконного володіння, як-от: факти, що підтверджують його право власності або інше суб`єктивне право титульного володільця на витребуване майно, факт вибуття майна з володіння позивача, наявність майна в натурі у незаконному володінні відповідача, відсутність у відповідача правових підстав для володіння майном. Відповідно до висновку викладеного в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі №674/31/15-ц вбачається, що захист порушених прав особи, яка вважає себе власником майна, але не володіє ним, можливий шляхом пред`явлення віндикаційного позову до особи, яка незаконно володіє цим майном (у разі відсутності між ними зобов`язально-правових відносин), якщо для цього існують підстави, передбачені статтею 388 ЦК України, які, зокрема, дають право витребувати майно у добросовісного набувача. Витребування майна від добросовісного набувача залежить від обставин вибуття майна з володіння власника та оплатності (безоплатності) придбання цього майна набувачем. Отже, право особи, яка вважає себе власником майна, підлягає захисту шляхом задоволення позову до добросовісного набувача із використанням правового механізму, встановленого статтею 388 ЦК України. Аналогічна правова позиція висловлена 28 серпня 2019 року Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи № 127/17971/15-ц, провадження № 61-11692св18 (ЄДРСРУ № 83925662). Таким чином, виходячи з аналізу вищенаведених вимог закону, суд вважає, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Сітка Захід Груп» є володільцем інформації, що міститься в документах, зокрема, таких як - протоколи зборів засновників товариства (рішення одноосібного засновника); Статут ТОВ «Сітка Захід Груп»; протоколи загальних зборів учасників ТОВ «Сітка Захід Груп»; документи товариства, що регулюють діяльність органів товариства, та зміни до них; накази і розпорядження директора ТОВ «Сітка Захід Груп»; документи ведення кадрового обліку, нарахування та виплати заробітної плати працівникам ТОВ «Сітка Захід Груп»; Річну фінансову звітність ТОВ «Сітка Захід Груп»; документи звітності ТОВ «Сітка Захід Груп», що подаються відповідним державним органам; договори, контракти інші правочини, стороною яких є ТОВ «Сітка Захід Груп», додаткові угоди, додатки до них, а також документи, що свідчать про виконання зазначених правочинів (акти прийому-передачі, виконаних робіт, наданих послуг тощо); документи, що підтверджують права товариства на майно; документи бухгалтерського обліку ТОВ «Сітка Захід Груп»; Вхідну, вихідну кореспонденцію ТОВ «Сітка Захід Груп»; Електронну базу даних ТОВ «Сітка Захід Груп» 1С «Бухгалтерія»; інших документів, які стосувалися і стали наслідком господарської діяльності ТОВ «Сітка Захід Груп». Будь - яких доказів того, що у власності позивача перебувало майно, яке він просить витребувати у відповідача суду не надано; не надано доказів і того, що вище перелічені документи, у яких міститься певна інформація, що є предметом позову - витребування саме як майна у відповідача [PERSON] , як недобросовісного набувача відсутня, тобто позивачем не доведено обставин на які посилається в позові як на підставу, заявлених вимог. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Законодавець у ч. 1 ст. 16 ЦК установив, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в ч. 2 цієї статті визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом. При цьому, суд звертає увагу на те, що згідно з ч. 1 ст. 2 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є справедлививий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ. Відповідно до ст. 13 ЦК цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства (ч. 1). При їх здійсненні особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині (ч. 2). Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживанням правом в інших формах (ч. 3). При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства (ч. 4). Не допускається використання цивільних прав для неправомірного обмеження конкуренції, зловживанням монопольним становищем на ринку, а також недобросовісна конкуренція (ч. 5). У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені чч. 2-5 ст. 13 ЦК, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом. Зокрема, згідно із ч. 3 ст. 16 ЦК суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень чч. 2-5 ст. 13 ЦК. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковими для неї. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обгрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства. На основі всебічно з`ясованих обставин, на які посилається позивач, як учасник справи, як на підставу заявлених вимог підтверджених доказами, перевіреними в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed