Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-19 00:00:00

До Дарницького районного суду м. Києва 18 вересня 2017 року надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач зазначила, що з 12.07.2008 року перебуває у шлюбі з відповідачем, який зареєстрований Лівобережним відділом державної реєстрації шлюбів м. Києва з державним центром розвитку сім"ї, актовий запис № 814. Від шлюбу мають сина- [PERSON], [INFO]. Позивач посилається на те, що не проживає з Відповідачем однією сім'єю, не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбних відносин. Позивач вважає, що примирення між ними не можливе і просить шлюб розірвати. В судове засідання позивач не з'явилася, подала до суду заяву в якій просить провести розгляд справи без участі позивача, проти ухвалення заочного рішення не заперечила. Відповідач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлений в установленому законом порядку, заяв про участь у розгляді справи не надійшло. Однак, 04 жовтня 2017 року відповідачем через канцелярію суду булу подано клопотання про надання сторонам у справі строку для примирення. За таких підстав судом відповідно до положень статті 280 ЦПК України визнано за можливе ухвалити по даній справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та за погодженням позивача. Суд, вивчивши заяви сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Встановлено, що [PERSON] [INFO] та [PERSON], [INFO] перебувають у шлюбі, який зареєстрований Лівобережним відділом державної реєстрації шлюбів м. Києва з державним центром розвитку сім"ї, актовий запис № 814. Позивач посилається на те, що не проживає з Відповідачем однією сім'єю, не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбних відносин. 04 жовтня 2017 року відповідачем через канцелярію суду булу подано клопотання про надання сторонам у справі строку для примирення. Оскільки, у подружжя є малолітня дитина та з метою її виховання у повноцінній родині, можливості виконання належним чином батьківських обов"язків, відповідач [PERSON] просить суд надати строк для примирення терміном 6 місяців. За змістом положень ст. 111 Сімейного кодексу України, суд вживає заходів до примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. У даному конкретному випадку суд враховує, що дана справа перебуває в провадженні суду з вересня 2017 року, жодних дій, направлених на примирення між сторонами за цей період часу ані позивач, ані відповідач не вчиняли. Статтею 56 Сімейного кодексу України визначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Враховуючи вказані обставини, суд приходить до висновку, що заява відповідача про надання строку для примирення, не направлена на дійсне відновлення сімейно-шлюбних стосунків між сторонами у справі та збереження сім'ї, у зв'язку із чим у задоволенні вказаної заяви слід відмовити. Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України та Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції, і є частиною національного законодавства України. Згідно із ст.51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Відповідно до ст.ст.105, 110, 112 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ч.1 ст.110 СК України). Виходячи із положень ст. 112 Сімейного кодексу України, з обставин, які склалися на даний час між сторонами, дійсні взаємовідносини подружжя, суд вважає, що сім'я між позивачем та відповідачем фактично розпалася, збереження сім'ї за таких обставин стало неможливим подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу не відповідатиме взаємним інтересам сторін, і шлюб має бути розірвано. Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку, що сім'я фактично розпалась, бажання підтримати подружні відносини обидва з подружжя не мають і тому поновити сім'ю не можливо. Суд з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, причини позову про розірвання шлюбу, беручи до уваги інші обставини життя подружжя, що склалися, вважає, позов таким, що підлягає задоволенню. Враховуючи викладене, на підставі ст. ст. 18, 105, 110 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved