Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-27 00:00:00

в травні 2021 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, поданим в його інтересах представником адвокатом Лукіянчиним І.П., до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінанс Проперті Групп" про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 15.12.2020 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Клопотовим С.Д. був вчинений виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №2100, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ "Фінанс Проперті Групп" коштів у розмірі 374 593 грн. 68 коп. Проте, вказаний виконавчий напис вчинено з порушеннями вимог законодавства, а саме, що останній вчинений без належної перевірки безспірності боргу та надання необхідних для вчинення обумовленої нотаріальної дії документів. Посилаючись на викладене, [PERSON] просив визнати оспорюваний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. В судове засідання представник позивача адвокат Лукіянчин І.П. не з`явився. Надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги [PERSON] просив задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Про причину неявки суду не повідомив. Треті особи без самостійних вимог - приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Клопотов С.Д., приватний виконавець виконавчого округу Миколаївської області Булахевіч С.В. в судове засідання не з`явилися, судом належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомили. Суд вважав можливим провести розгляд справи в заочному порядку з ухваленням заочного рішення, оскільки представник позивача в окремій заяві не заперечував проти такого порядку вирішення спору. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Зокрема, як вбачається з матеріалів справи, між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] 17.10.2007 року було укладено договір «Автопакет» №08/10/2007/840-К 2804, за умовами якого останньому було надано кредит у розмірі 10 621 доларів США 78 центів на придбання транспортного засобу строком до 16.10.2012 року, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 13,9 % річних. В якості забезпечення обумовленого зобов`язання одночасно був укладений договір застави, за умовами якого [PERSON] , як заставодавець, передав банку в заставу транспортний засіб, відповідно до договору купівлі-продажу № 45-10 від 12.10.2007 року, укладеного між [PERSON] та ВКФ «Олвік». В цей же день між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] був укладений договір поруки, за яким остання поручилась за вчасне та повне виконання позичальником взятих на себе зобов`язань та зобов`язалася нести перед позивачем разом з [PERSON] солідарну відповідальність за порушення ним умов кредитного договору. Рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 12.12.2012 року з [PERSON] , [PERSON] на користь ПАТ КБ «Надра» була стягнута заборгованість за вищевказаним кредитним договором у загальному розмірі 58 754 грн. 14 коп., з яких 40 216 грн. 46 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 6 270 грн. 15 коп. - заборгованість за процентами, 3 777 грн. 54 коп. - пеня, 489 грн. 99 коп. - штраф. В порядку виконання обумовленого рішення був реалізований належний позивачу автомобіль ВАЗ 2115 40, реєстраційний номер [NUMBER] . Згідно акта державного виконавця про проведені електронні торги від 02.08.2016 року ціна продажу становить 52 525 грн. 00 коп. 15.12.2020 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Клопотовим С.Д. був вчинений виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №2100, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінанс Проперті Групп» заборгованості за кредитним договором №08/10/2007/840-К 2804 від 17.10.2007 року (право вимоги за обумовленим кредитним договором перейшло до ТОВ «Фінанс Проперті Групп») у загальному розмірі 374 593 грн. 68 коп., яка виникла станом на 06.11.2020 року та складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 124 840 грн. 32 коп., заборгованості за процентами в розмірі 147 311 грн. 05 коп., заборгованості за штрафними санкціями в розмірі 102 442 грн. 31 коп. В порядку примусового виконання обумовленого виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу Миколаївської області 24.03.2021 року було відкрито виконавче провадження №64947632 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінанс Проперті Групп» боргу в розмірі 374 593 грн. 68 коп., 23.04.2021 року було винесено постанову про арешт коштів боржника. Аналізуючи доводи позивача суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способи захисту цивільних прав та інтересів передбачені ст. 16 ЦК України. Разом з тим, ст. 18 ЦК України передбачено здійснення захисту цивільних прав нотаріусом шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку (ст.ст. 87,88 Закону України «Про нотаріат»). При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Виконавчий напис здійснюється, відповідно до глави 16 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року, №296/5 (далі - Порядок). Так, відповідно до п.п.1.1,2.1,2.3 глави 16 вказаного Порядку для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Для чого уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо: подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені «Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному нормативному акті. Виконавчий напис вчинюється на оригіналі документа (дублікаті документа, що має силу оригіналу), що встановлює заборгованість (п.п.3.1,3.2, 3.3, 3.4,3.5,5.1 Порядку). Згідно п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року, №1172 (зі змінами) для одержання виконавчого напису про стягнення кредитної заборгованості кредитором надаються оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Проте, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14 визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», а саме пункт 2 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Водночас, вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису (правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц). Як вбачається з матеріалів справи, оспорюваний виконавчий напис вчинений з порушенням встановленого законом порядку, а саме: - без врахування того, що стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин (за винятком нотаріально посвідчених договорів) не може здійснюватися у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса; - без отримання від стягувача усіх документів, необхідних для вчинення виконавчого напису, а саме: виписки з рахунку боржника із зазначенням сум заборгованості, строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості (замість цього нотаріусу надано лише довідку з зазначенням розміру заборгованості, її складових частин, що не є тотожним поняттю банківської виписки); належних документів, що підтверджують перехід прав вимоги за кредитним договором №08/10/2007/840-К 2804, який був укладений між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] 17.10.2007 року, до ТОВ «Фінанс Проперті Групп»; - без врахування того, що заборгованість не є безспірною (за рішенням суду стягнута заборгованість за кредитним договором у повному обсязі, в порядку виконання якого звернуто стягнення на належний позивачу автомобіль, який був реалізований в примусовому порядку; наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник не виконав у повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором; без дотримання кредитором при нарахуванні боргу строків позовної давності тощо). Таким чином, вказані порушення вказують на те, що заборгованість не є безспірною, а оспорюваний виконавчий напис вчинено з порушенням вимог закону. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в загальному в розмірі 1 362 грн. 00 коп. (454 грн. 00 коп. судовий збір (забезпечення позову), 908 грн. 00 коп. судовий збір (звернення з позовом до суду). Що стосується витрат на правничу допомогу. Відповідно до ч.2 ст. 137 ЦПК України витрати на правничу допомогу складаються з гонорару адвоката за представництво в суді; іншої правничої допомоги, пов`язаної зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збору доказів тощо; вартості послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (ч.3 ст. 137 ЦПК України). Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним з: 1)складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч.4 ст. 137 ЦПУ України). При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. На підтвердження обумовлених витрат представником позивача надані: угода про надання правничої допомоги від 30.03.2021 року, розрахунок витрат, перелік наданих послуг (консультація, складання процесуальних документів (позовна заява), складання процесуальних документів (заява про забезпечення позову), квитанція до прибуткового касового ордеру № 10 від 19.05.2021 року. Клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу в зв`язку з їх неспівмірністю відповідачем заявлено не було. Разом з тим, при вирішенні зазначеного питання суд враховує, що зміст позовної заяви фактично узгоджується зі змістом заяви про забезпечення позову. Отже, суд вважає, що витрати на правничу допомогу в сумі 5 000 грн. 00 коп., не відповідають критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, тому з відповідача на користь позивача належать до стягнення обумовлені витрати в розмірі 3 000 грн. 00 коп.

Outcome: approved