Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з уточненим позовом до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - приватний нотаріус Чухрай Тетяна Юрїївна, [PERSON] , в якому просить визнати недійсним договір дарування 1/2 частки житлового будинку від 17 серпня 2017 року, посвідчений приватним нотаріусом Чухрай Тетяною Юріївною, Білгород-Дністровського міського нотаріального округу Одеської області, зареєстрований в реєстрі за №2283 від 17.08.2017 року, за яким [PERSON] подарував а [PERSON] прийняв у власність 1/2 частку житлового будинку, який знаходиться за адресою : [ADDRESS] , що складається в цілому з одного житлового будинку під літ. «А», загальною площею 90,2 кв.м., в тому числі житловою площею 61,6 кв.м., надвірних споруд: літніх кухонь літ. «Б» і літ. «Г», підвалу літ. «В», сараю літ. «Д», убиральні літ. «Е», споруд №1-3,1 та встановити порядок виконання судового рішення, за яким рішення суду є підставою для органів реєстрації для виключення записів №1329710451103, №21923093 з Єдиного державного реєстру прав власності на нерухоме майно про право власності [PERSON] , внесених на підставі договору дарування, реєстровий серія та номер 2283 від 17.08.2017 року. В судовому засіданні адвокат Шаркевич В.Т. в інтересах позивача [PERSON] уточнені позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини які зазначені в уточненому позові та наполягав на задоволенні. В судовому засіданні адвокат Шаркевич В.Т., позовні вимоги підтримав та пояснив, що 12 серпня 2017 року випадково познайомився із жінкою, яка назвалася [PERSON] , яка стала проживати з ним однією сім`єю в належній йому 1/2 частині його житлового будинку. 17 серпня 2017 року приватним нотаріусом Білгород-Дністровського міського нотаріального округу Одеської області Чухрай Т.Ю. проведено реєстрацію договору дарування, згідно якого дарувальник позивач подарував незнайомому йому відповідачу [PERSON] 1/2 частку житлового будинку. Перед цим позивачем було виявлено факт викрадення документів на належну йому Ѕ частину житлового будинку. З цим питанням він звернувся до своєї співмешканки [PERSON] з вимогою повернути йому документи, однак, у відповідь на це вона стала шантажувати та умовляти його переоформити житло на відповідача та запевняла, що після цього він буде надалі проживати у будинку, а якщо позивач не погодиться, то відповідач із застосуванням фізичного і психологічного тиску переоформить на себе житло і виселить його на вулицю. Тривале шантажування з боку [PERSON] , застосування фізичного і психологічного тиску з боку відповідача, який з`явився в будинку саме 17 серпня 2017 року, умовляння переоформити на нього житло, запевнення з їх сторони про те, що після цього позивач буде надалі проживати у будинку, послугувало причиною того, що він всупереч волі дав згоду подарувати свою 1/2 частину будинку відповідачеві. Так, 17 серпня 2017 року приватним нотаріусом Білгород-Дністровського міського нотаріального округу Одеської області Чухрай Т.Ю. проведено реєстрацію договору дарування, згідно якого позивач подарував незнайомому йому відповідачу [PERSON] 1/2 частку житлового будинку. В зв`язку з цим, залишився без свого житла, іншого житла немає та визнає, однак він не повідомив нотаріуса про здійснення на нього психічного тиску з боку [PERSON] та відповідача, розгубившись, приховав це від нотаріуса і зі страху підписав правочин. Також додав, що у день підписання договору [PERSON] потратив до лікарні із тяжким отруєнням, і лікарі ледве врятували йому життя. Позивач [PERSON] у судовому засіданні підтримав доводи свого адвоката та пояснив, що даний договір був укладений ним під впливом тиску, оскільки жодного наміру продавати належну йому частину будинку він не мав, оскільки іншого житла він не має, жити йому ніде. Також вказав, що у день оформлення договору він опинився і лікарні з тяжким отруєнням,і лікарі ледве встигли врятувати йому життя. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, про час та дату судового засідання був повідомлений належним чином, шляхом надіслання судових повісток на адресу його реєстрації, судові розписки повернуті до суду з відміткою працівника поштового зв`язку про повернення у зв`язку із закінченням терміну зберігання та з відміткою про вручення судової повістки особисто відповідачу. В судове засідання третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - приватний нотаріус Чухрай Тетяна Юрїївна не з`явилась, про час та дату розгляду справи була сповіщена належним чином була повідомлена належним чином, судовими повістками, про що свідчить розписка в матеріалах справи. В судовому засіданні третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - [PERSON] уточнені позовні вимоги підтримала, вказала, що вона є співвласником іншої Ѕ частини будинку [ADDRESS] . також пояснила, що дійсно вона була свідком протиправних дій з боку [PERSON] по відношенню до позивача, також їй достеменно відомо, що свою частину будинку позивач продавати не мав наміру, оскільки іншого житла в нього не має. Так, пояснила, що 17 серпня 2017 року вона позивача - [PERSON] силоміць всадили до машини та увезли у невідомому напрямку. Через деякий час його привезли назад додому, викинули з автомобілю та поїхали. Вона разом із [PERSON] побачили, що [PERSON] було дуже погано, вони відвезли його до лікарні, де лікарі через тяжке отруєння ледве встигли врятувати йому життя. Допитана в якості свідка у судовому засіданні [PERSON] пояснила, що 17.08.2017 року вона була в гостях у [PERSON] Вони вийшли на вулицю та побачили, як двоє чоловіків били [PERSON] , після чого силоміць усадили його до автомобілю, та поїхали разом із ним. Приблизно через дві години, коли [PERSON] проводжала її домову, вони вийшли до воріт та побачили, що [PERSON] лежить під воротами будинку, йому було дуже погано, рота йшла піна. вони намагались викликати [PERSON] , однак, не додзвонились, викликали таксі та поїхали до лікарні. В лікарні його врятували, однак, лікар сказав, що якби [PERSON] іони привезли трохи пізніше, він би помер. Зідно до ч.3 ст.128 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Згідно ч.5 ст.128 ЦПК України, судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення завчасно. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК Україна, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасним існуванням умов, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ст.282 ЦПК України, за формою і змістом заочне рішення повинно відповідати вимогам, встановленим статтями 263 і 265 цього Кодексу, і, крім цього, у ньому має бути зазначено строк і порядок подання заяви про його перегляд. Відповідно до ст.283 ЦПК України, відповідачам, які не з`явилися в судове засідання, направляється копія заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 цього Кодексу. Дослідивши матеріали справи, вислухавши позивача, адвоката в його інтересах, третю особу, проаналізувавши всі представлені докази та обставини справи, суд приходить до наступних висновків. 12 серпня 2017 року позивач [PERSON] випадково познайомився із жінкою, як представилась як [PERSON] , і вони стали проживати однією сім`єю в 1/2 частині житлового будинку по [ADDRESS] . Як потім стало відомо позивачу, це була [PERSON] , яка мешкає за адресою: [ADDRESS] . 17 серпня 2017 року позивач виявив факт викрадення правовстановлюючих документів з його будинку, а саме : паспорту громадянина України на його ім`я, технічного паспорту на 1/2 частку будинку по [ADDRESS] , трудової книжки та військового квитка, у зв`язку з чим звернувся з відпоаідною заявою до поліції. Того ж дня, коли позивач звернувся до [PERSON] з вимогою повернути йому документи, вона стала шантажувати та умовляти його переоформити житло на відповідача та запевняла, що після цього він буде надалі проживати у будинку, а якщо позивач не погодиться, то відповідач із застосуванням фізичного і психологічного тиску переоформить на себе житло і виселить його на вулицю. Тривале шантажування з боку [PERSON] , застосування фізичного і психологічного тиску з боку відповідача, який появився в будинку саме 17 серпня 2017 року, умовляння переоформити на нього житло, запевнення з їх сторони про те, що після цього позивач буде надалі проживати у будинку, послугувало причиною того, що позивач всупереч волі дав згоду подарувати свою 1/2 частину будинку відповідачеві. 17 серпня 2017 року приватним нотаріусом Білгород-Дністровського міського нотаріального округу Одеської області Чухрай Т.Ю. було проведено реєстрацію договору дарування, згідно якого дарувальник [PERSON] подарував відповідачу [PERSON] . 1/2 частку житлового будинку літ. «А», загальною площею 90,2 кв.м., житловою площею 61,6 кв.м., літніх кухонь літ. «Б» і літ. «Г», підвалу літ. «В», сараю літ. «Д», убиральні літ. «Е», споруд № 1-3,1. Дана 1/2 частка житлового будинку належить позивачу на підставі договору дарування, посвідченого Білгород-Дністровською міською державною нотаріальною конторою 22.05.1993 року за реєстровим №2-1613, зареєстрованого Білгород-Дністровським міжміським бюро технічної інвентарізації 12.08.1993 року у реєстрову книгу за №1859 (а.с.36-38) Позивач стверджує, що оспорюваний договір був укладений ним під впливом насильства та психічного тиску з метою спонукання до здійснення правочину з боку [PERSON] та відповідача та стверджує, що приватний нотаріус Чухрай Т.Ю. грубо порушила порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, допустивши [PERSON] до укладення угоди, що також він сприйняв як психічний тиск, погодившись на підписання угоди. З відпоаідачем - позивач не був знайомий до дня здійснення правочину. При укладені оспорюваного правочину воля позивача формувалася невільно, вмовляння та психічний тиск, погрози з боку [PERSON] та відповідача про можливість позбавлення позивача права власності на спірне домоволодіння без можливості проживання, знищення правовстановлюючих документів у разі не переоформлення права власності на відповідача позивач, як особа похилого віку, юридично неграмотний, не маючи іншого житла, сприйняв реально, що є психічним тиском на його особистість з метою спонукання до здійснення правочину. Відповідач з [PERSON] були обізнані про таке насильство з їх сторони та використовували цю обставину у своїх інтересах, уклавши договір, що оспорюється. Наміру невигідно для себе подарувати сторонній особі все своє майно, позбавивши себе житла, позивач не мав. Після нотаріального посвідчення договору, відповідач не заселився у зазначену 1/2 частину будинку, так як такої мети у нього не було і це взагалі є практично неможливим з причини маленької площі житла. Тобто, фактичної передачі спірної частини будинку відповідача не відбулося, ключі від подарованої частини будинку після укладення оспорюваного договору позивач нікому, в тому числі відповідачу не передавав, продовжує проживати в «своїй» частині будинку та самостійно оплачувати за комунальні послуги. Через умисні дії [PERSON] та відповідача, позивач [PERSON] залишився без ссвого житла, іншого житла він не має. Однак, позивач визнає, що не повідомив нотаріуса про здійснення на нього психічного тиску з боку [PERSON] та відповідача, розгубившись, приховав це від нотаріуса і зі страху підписав правочин. Також на підтвердження того факту, що позивач під впливом насильства та психічного тиску з метою спонукання до здійснення правочину з боку [PERSON] та відповідача, щодо проведення реєстрації договору дарування, суд приймає пояснення свідка [PERSON] , що 17.08.2017 року знаходилась в гостях у [PERSON] , та бачила, як двоє чоловіків били позивача та заштовхнули до машини і уїхали разом з ним. Через дві години, її проводжали додому та побачили, що позивач знаходився під хвірткою свого будинку, якому біло дуже погано, почали дзвонити до швидкої допомоги але не додзвонилися. Викликали такси та поїхали до лікарні, однак відмовлялися приймати його. Коли вийшов до них лікар, то сказав, що ще голина і [PERSON] помер би, якщо не надали допомоги. Також суд приймає до уваги Витяг ЄРДР від 08.09.2017 року, згідно якого зареєстровано кримінальне провадження № 12017160240002991, з наступною фабулою : 31.08.2017 року зареєстровано заяву [PERSON] , про те. що невстановлені особи , зловживаючи довірою її сина [PERSON] , ввівши його у стан алкогольного сп`яніння, скориставшись його неадекватністю, змусили його підписати документи на передачу у власність його будинку по [ADDRESS] , тобто намагаються шахрайськими діями заволодіти будинком. Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Згідно ст.264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обовязків. За змістом частини пятої статті 203 ЦК України правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до частини третьої статті 203 ЦК Україниволевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Згідно статті 231 ЦК України, правочин, вчинений особою проти її справжньої волі внаслідок застосування до неї фізичного чи психічного тиску з боку другої сторони або з боку іншої особи, визнається судом недійсним. Винна сторона (інша особа), яка застосувала фізичний або психічний тиск до другої сторони, зобов`язана відшкодувати їй збитки у подвійному розмірі та моральну шкоду, що завдані у зв`язку з вчиненням цього правочину. Відповідно до статті 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Договір, що встановлює обов`язок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування. За змістом статей 203, 717 ЦК України договір дарування вважається укладеним, якщо сторони мають повне уявлення не лише про предмет договору, а й досягли згоди щодо всіх його істотних умов. Договір, що встановлює обов`язок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не вважається договором дарування, правовою метою якого є передача власником свого майна у власність іншої особи без отримання взаємної винагороди. Після укладання спірного договору дарування, позивач фактично не передав відповідачам свій житловий будинок, в якому продовжує проживати по даний час, а відповідач в користування та володіння будинком не вступив. також суд приймає до уваги пояснення [PERSON] та свідка [PERSON] , які у судому засіданні підтвердили факти застосування насильства у відношенні [PERSON] За вказаних обставин, суд вважає обґрунтованим звернення позивача до суду за захистом свого порушеного права у обраний ним спосіб, що повністю відповідає вимогам ст. 16 ЦК України та ст. 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Що стосується позовних вимог щодо встановлення порядку виконання судового рішення, за яким рішення суду є підставою для органів реєстрації для виключення записів №1329710451103, №21923093 з Єдиного державного реєстру прав власності на нерухоме майно про право власності [PERSON] , внесених на підставі договору дарування, реєстровий серія та номер 2283 від 17.08.2017 рокусуду зазначає наступне. У відповідності до ч. 4 ст.124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Ці положення, також, відображені у статтях 1, 11 Закону України «Про судоустрій України», із уточненням по колу осіб, а саме: судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими особами, об`єднаннями громадян та іншими організаціями, громадянами та юридичними особами на всій території України. Згідно до ст.18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ч.3 ст.435 ЦПК України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Згідно ч. 3 ст. 33 Закону України "Про виконавче провадження" за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення. Поняття «спосіб і порядок» виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке розраховане на виконавче провадження. Вони означають визначену рішенням суду послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем. Спосіб виконання судового рішення - це спосіб реалізації та здійснення способу захисту, що встановленого статтею 16 ЦК України. Під зміною способу виконання рішення суду слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у спосіб, раніше встановлений. Оскільки судом ухвалене рішення є гранично повним, ясним, чітким, викладеним у послідовності, відповідно до вимог ст. 260 ЦПК України, тому позовна вимоги щодо встановлення порядку виконання судового рішення, за яким рішення суду є підставою для органів реєстрації для виключення записів №1329710451103, №21923093 з Єдиного державного реєстру прав власності на нерухоме майно про право власності [PERSON] , внесених на підставі договору дарування, реєстровий серія та номер 2283 від 17.08.2017 року, визнається судом передчасною та такою, що не підлягає задоволенню. Порядок виконання рішення суду судом встановлюється, коли рішення набрало законної сили. Отже, дане рішення законної сили не набрало, тому суд вважає, що позовні вимоги в частині встановлення порядку виконання судового рішення є такими, що заявлені передчасно. Враховуючи вищевикладені обставини справи та аналізуючи наведені норми законодавства, суд вважає за необхідне задовольнити частково позовні вимоги [PERSON] , а саме в частині визнання договору дарування 1/2 частини житлового будинку недійсним, оскільки ці вимоги знайшли своє підтвердження під час розгляду справи, що стосується встановлення порядку виконання судового рішення, це є передчасною вимогою, тому необхідно в цій частині відмовити. На підставі ст.ст. 202, 203, 215, 216, 229, 236, 717 ЦК України, суд

Outcome: partial