Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-16 00:00:00

ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № DNH4KP70720032 від 14.09.2005 в сумі 38408,86 грн., солідарно стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське Фінансове Агентство «Верус» в особі філії «Товариство з обмеженою відповідальністю «Українське Фінансове Агентство «Верус» у Комінтернівському районі м. Харкова та [PERSON] суму 200,00 грн., відшкодувати судові витрати. У судовому засіданні представник позивача ПАТ КБ «Приватбанк» підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні заперечував проти заявлених позовних вимог, посилаючись на те, що позивачем пропущений строк позовної давності для звернення до суду із даним позовом, просив застосувати до позовних вимог позовну давність. Представник відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське Фінансове Агентство «Верус» в особі філії «Товариство з обмеженою відповідальністю «Українське Фінансове Агентство «Верус» у Комінтернівському районі м. Харкова в судове засідання не з'явився, повідомлявся про дату, час та місце судового засідання у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справу за його відсутності не надавав. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, давши добутому правової оцінки, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. 14.09.2005 між ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк», та [PERSON] укладено кредитний договір № DNH4KP70720032, який складається із заяви позичальника та Умов і правил надання споживчого кредиту фізичним особам. При укладенні кредитного договору позичальник був повідомлений про вид та умови кредитування, тип відсоткової ставки, орієнтовну сукупну вартість, порядок повернення кредиту, відповідальність за невиконання умов кредитного договору, про особу кредитодавця ПАТ КБ "ПриватБанк", що підтверджується підписом [PERSON] в заяві позичальника. Сторони при укладенні договору домовились про всі істотні умови кредитного договору. Відповідно до умову кладеного кредитного договору [PERSON] банком надано в розпорядження кредитні кошти на споживчі цілі в розмірі 3381,30 грн. зі сплатою відсотків в розмірі 25,08% річних на суму залишку заборгованості за кредитом строком на 24 місяці. 22.03.2011 між ПАТ КБ «Приватбанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Українське Фінансове Агентство «Верус» в особі філії «Товариство з обмеженою відповідальністю «Українське Фінансове Агентство «Верус» у Комінтернівському районі м. Харкова укладено договір поруки. Предметом цього договору є надання поруки ТОВ «УФА «Верус» перед ПАТ КБ «Приватбанк» за виконання боржником - [PERSON] всіх своїх зобов'язань за кредитним договором № DNH4KP70720032 від 14.09.2005, розмір відповідальності обмежено сумою, зазначеною в Додатку № 1 до Договору поруки від 22.03.2011 та становить 200,00 грн. Взяті на себе зобов'язання за кредитним договором ПАТ КБ «Приватбанк» виконав своєчасно та повністю, надавши [PERSON] грошові кошти за договором, що також підтверджено [PERSON] у судовому засіданні. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. В порушення умов договору [PERSON] зобов'язання належним чином не виконував. Станом на 19.07.2013 [PERSON] має заборгованість за кредитом в сумі 2460,24 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 11958,46 грн., нарахована пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором в сумі 21875,45 грн., штраф (фіксована частина) - 500,00 грн., штраф (процентна складова) - 1814,71 грн., а всього 38608,86 грн. Згідно ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів. За таких обставин, суд вважає, що заявлені позовні вимоги доведені. У судовому засіданні відповідачем [PERSON] заявлено клопотання про застосування до позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» позовної давності, яке суду вважає обґрунтованим з наступних підстав. Так, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст.. 256 ЦК України). Відповідно до положень статей 257-258 ЦК України загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено, встановлюється в три роки, спеціальна позовна давність до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) - в один рік. Статтею 259 ЦК України передбачена можливість збільшення позовної давності, встановленої законом, за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Згідно ч. 5 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Пунктом 5.5 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам, які є складовою частиною кредитного договору № DNH4KP70720032 від 14.09.2005, укладеного між банком та [PERSON], встановлено, що терміни позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів встановлюються сторонами тривалістю 5 (п'ять) років. Враховуючи, що кредитний договір укладено 14 вересня 2005 року, строк його дії 24 місяці, тобто кінцевим строком повернення кредитних коштів [PERSON] банку визначено 14 вересня 2007 року, а тому саме з цієї дати починається перебіг позовної давності за вимогами виконання зобов'язань за договором. Оскільки сторонами договору збільшено позовну давність до 5 років, право банку для звернення до суду із вимогами про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № DNH4KP70720032 від 14.09.2005 спливає 14 вересня 2012 року. ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до Комінтернівського районного суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № DNH4KP70720032 від 14.09.2005, лише 29 жовтня 2013 року, що підтверджується відповідною відміткою канцелярії суду. Із клопотанням про поновлення пропущеного строку для звернення до суду з поважних причин представник позивач ПАТ КБ «Приватбанк» не звертався. За змістом ч. 4 та 5 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 11 своєї постанови від 18 грудня 2009 року за № 14 "Про судове рішення у цивільній справі" встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. Враховуючи викладене, суд застосовує позовну давність до заявлених вимог та відмовляє в задоволенні позову . На підставі викладеного,

Outcome: dismissed