Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] помер [PERSON] , який являвся сином [PERSON] , актовий запис про смерть зроблено виконавчим комітетом Боярської міської ради за № 330 від 31 липня 2012 року та видано свідоцтво про смерть [NUMBER] , Після смерті сина [PERSON] залишилася одна та почала часто хворіти. В зв`язку з похилим віком (йшов 86 рік) та частими хворобами вона потребувала сторонньої допомоги, тому позивач стала їй допомагати вести домашнє господарство. Позивач особисто здійснювала догляд за спадкодавцем, допомагала їй у побуті, купувала їй ліки. З кожним днем стан її здоров`я погіршувався, тому вона запропонувала позивачу переїхати жити зі своєю сім`єю до неї у квартиру. 31 серпня 2012 року позивач з своїм чоловіком [PERSON] , сином [PERSON] стали спільно проживати однією сім`єю з [PERSON] в квартирі [ADDRESS] , З цього часу вони мали спільний бюджет, спільно харчувались, купували майно для спільного користування, брали участь у спільних витратах на утримання житла, його ремонті. Крім того, надавали взаємну допомогу та мали усну домовленість про порядок користування квартирою [INFO] [PERSON] подарувала позивачу 1/3 частки квартири [ADDRESS] , де вони проживали разом. [INFO] [PERSON] померла, актовий запис про смерть зроблено виконавчим комітетом Боярської міської ради за № 660 від 3 листопада 2017 року та видано свідоцтво про смерть [NUMBER] . Спадкодавець на день смерті була самотньою жінкою, за якою позивач здійснювала постійний догляд, як за членом сім`ї. Позивач здійснила поховання [PERSON] , як члена сім`ї, розпорядилась речами померлої. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить частина квартири [ADDRESS] . У вересні 2020 року позивач звернулася до Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Але у прийняті даної заяви їй було відмовлено на тій підставі, що позивач не являється спадкоємцем за законом та пропустила строк для подачі заяви про прийняття спадщини, оскільки факт проживання зі спадкодавцем однією сім`єю повинен встановити суд. Факт спільного проживання засвідчено довідкою виконавчого комітету Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області від 04 січня 2018 року № 5 з якої вбачається, що позивач проживала разом з [PERSON] по [ADDRESS] , без реєстрації, до дня смерті [PERSON] , вели спільне господарство. Крім того, цей факт підтверджується і актом депутата Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області від 10.03.20 року, який складено що те, що за адресою: [ADDRESS] зареєстрована [PERSON] . Фактично за цією адресою з 31.08.2012 року проживають та ведуть спільне господарства [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Актом депутата Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області від 21.09.2020 №2327 засвідчено, що за адресою: [ADDRESS] проживають [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Вказані факти засвідчені свідками [PERSON] , що проживає в [ADDRESS] , та [PERSON] , що проживає в [ADDRESS] . Тому позивач просила встановити факт спільного проживання однією сім`єю - [PERSON] та [PERSON] з 31 серпня 2012 року по день смерті [PERSON] . Визначити додатковий строк для подачі [PERSON] до Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини за законом після смерті [INFO] [PERSON] терміном в один місяць з часу набрання рішенням суду законної сили. Позивач подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, вимоги позову підтримала та просила їх задоволити. Боярська міська рада Києво-Святошинського району Київської області направила до суду лист згідно якого просила розгляд справи проводити у відсутності їх представника та спір вирішити у відповідності до вимог чинного законодавства. Києво-Святошинська районна державна нотаріальна контора направила до суду лист про розгляд справи без участі представника нотаріальної контори. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день. час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Письмових пояснень до суду не надіслав. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Суд, дослідивши матеріали справи та зібрані в ній письмові докази, приходить до висновку що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного. Як встановлено в судовому засіданні, [INFO] померла [PERSON] , [INFO] . На випадок своєї смерті [PERSON] залишила заповіт, посвідчени1 08 серпня 2012 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Цебровою Л.М. за реєстровим номером 686, за умовами якого все своє майно вона заповіла [PERSON] , [INFO] . 14 квітня 2018 року на підставі претензії кредитора в порядку статті 1281 ЦК України, яка надійшла за № 499 від імені гр. [PERSON] , Києво-Святошинською районною державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа № 186/2018 до майна померлої [INFO] [PERSON] . 13.10.2020 року на адресу нотаріальної контори надійшла заява № 1476 від представника позивача [PERSON] про прийняття спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Постановою державного нотаріуса Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори Київської області було відмовлено [PERSON] у видачі їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , оскільки позивач спадщину в установлений законом строк не прийняла. Згідно довідки виконавчого комітету Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області від 04 січня 2018 року № 5 вбачається що [PERSON] проживала разом з [PERSON] по [ADDRESS] , без реєстрації, до дня смерті [PERSON] , вели спільне господарство. Актом депутата Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області від 10.03.20 року, підтверджується що за адресою: [ADDRESS] зареєстрована [PERSON] . Фактично за цією адресою з 31.08.2012 року проживають та ведуть спільне господарства [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Актом депутата Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області від 21.09.2020 №2327 засвідчено, що за адресою: [ADDRESS] проживають [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] 14 вересня 2014 року відповідно до договору дарування [PERSON] подарувала [PERSON] 1/3 частки квартири [ADDRESS] . Статтею 1 Сімейного кодексу України визначаються засади шлюбу, особисті немайнові та майнові права і обов`язки подружжя, підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов`язків батьків і дітей, усиновлювачів та усиновлених, інших членів сім`ї та родичів. Згідно із вимогами ч. 2 ст. 3 Сімейного Кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" № 5 від 31.03.1995 року (Постанова) судом встановлюються факти, які породжують юридичні наслідки. П. 7 цієї Постанови передбачено, що суд вправі розглядати справи про встановлення факту родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідно заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину тощо. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" № 7 від 30.05.2008 року передбачено, що якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів. Відповідно до роз`яснень, викладених у п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N7 «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з п. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем. В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини. Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб. Відповідно ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно ч. 1 ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Стаття 81 ЦПК України визначає що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Установлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як встановлено при розгляді справи, факт постійного проживання однією сім`єю позивача [PERSON] та [PERSON] необхідно для вирішення питання про оформлення спадкових прав на майно після смерті останньої. Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про необхідність встановлення факту спільного проживання однієї сім`єю позивача та померлої [PERSON] оскільки даний факт підтвердився у судовому засіданні та був доведений належними доказами. Щодо визначення позивачу додаткового строку для прийняття спадщини, то суд відмовляє в даних вимогах, оскільки [PERSON] є спадкоємцем що на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, тому в даному випадку встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приходить до висновку, про необхідність часткового задоволення вимог позову. Зважаючи на вищенаведене, відповідно до ст.ст. 1, 3 СК України, ст.ст. 6, 15, 16, 1268 ЦК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N7 «Про судову практику у справах про спадкування», та

Outcome: dismissed