Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.» (ТДВ "СК "Ю.ЕС.АЙ.") про стягнення страхового відшкодування заподіяної шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що внаслідок ДТП, яке відбулося 09 грудня 2020 року за участю належного йому автомобіля «VOLVO V60», державний номерний знак [NUMBER] , та автомобіля «RENAULT Kango», державний номерний знак [NUMBER] , яким під час ДТП керував [PERSON] , він зазнав матеріальних збитків. ДТП відбулося з вини [PERSON] . Його цивільно-правова відповідальність застрахована ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.». Страхову компанію про страховий випадок було повідомлено 11 грудня 2020 року. Однак до даного часу страхове відшкодування йому не виплачено. Тому позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь страхове відшкодування в розмірі 49000,00 грн., пеню за несвоєчасну виплату страхового відшкодування в сумі 1671,37 грн., встановлені ч.2 ст.625 ЦК України компенсаційні санкції за несвоєчасну виплату страхового відшкодування в сумі 971,27 грн., в тому числі: 637,00 грн. - інфляційні втрати через прострочення виконання грошового зобов`язання; 334,27 грн. - три проценти річних від простроченої суми відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України. Також просив суд стягнути з відповідача на його користь судові витрати в сумі 10908,00 грн., з яких: 908,00 грн. - судовий збір, 10 000,00 грн. - витрати на правову допомогу. Ухвалою судді Київського районного суду м. Полтави від 14 липня 2021 року у даній справі відкрито провадження, вирішено справу розглянути за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Заперечення від позивача щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили. Відповідач, який належним чином повідомлений про розгляд справи судом, з клопотанням про розгляд справи з повідомленням сторін до суду не звертався. Відзиву на позов не надав. Встановлений судом строк для надання відзиву сплинув 05 серпня 2021 року. Інші заяви по суті справи або клопотання сторонами суду не подавалися. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши докази у справі, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 09 грудня 2020 року о 13 год. 45 хв. по вул. Великотирновській, 39а у м. Полтаві відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «VOLVO V60», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та автомобіля «RENAULT Kango», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Вказана ДТП відбулася з вини водія «RENAULT Kango», державний номерний знак [NUMBER] . Зазначені обставини підтверджуються даними повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (Європротокол), що був складений учасниками ДТП на місці пригоди. Спільне повідомлення про ДТП було складено учасниками пригоди відповідно до п.33.2. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». На час ДТП цивільно-правова відповідальність водія «RENAULT Kango», державний номерний знак [NUMBER] , яким був [PERSON] , застрахована ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» згідно полісу 2020281102. Згідно додатку до повідомлення про ДТП розмір страхового відшкодування має становити 50000 грн. (а.с.16). Згідно звіту №560 про оцінку майна (Визначення вартості матеріального збитку) автомобіля VOLVO V60, реєстраційний № [NUMBER] , вартість відновлювального ремонту автомобіля становить 148827,11 грн. (а.с.23-59). Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу власником автомобіля VOLVO V60, державний номерний знак [NUMBER] , є [PERSON] (а.с. 52). Позивач 21 січня 2021 року звернувся з заявою до відповідача про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП (а.с. 18). Його заява відповідачем одержана, що підтверджується листом ТДВ «СК «Ю. ЕС. АЙ.» від 09 червня 2021 року за вих. №51-4366 (а.с. 20-21). Однак добровільного відповідач страхове відшкодування не виплатив. Згідно статті 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до частин першої, другої статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини. Частиною першою статті 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням, зокрема транспортних засобів, механізмів та обладнання, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. На підставі ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Правовідносини щодо відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України, регулюються, зокрема, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Судом встановлено, що відповідачем було прийнято рішення про виплату позивачу страхового відшкодування за шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 09 грудня 2020 року з вини [PERSON] , цивільно-правова відповідальність якого застрахована в Страховій компанії за полісом 202028102. Зазначене підтверджується листом ТДВ «СК «Ю. ЕС. ЕЙ.» від 07 липня 2021 року за вих. №51-5001 (а.с. 22). Із вказаного повідомлення також вбачається, що страховою компанією за полісом 202028102, було прийняте рішення про виплату страхового відшкодування в розмірі 48000,00 грн. Відповідно до пункту 5 полісу 202028102 франшиза становить 2000 гри. 00 коп. Згідно статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» « у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством...» Але на час розгляду справи товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай» не здійснило виплати страхового відшкодування добровільно, а тому така підлягає стягненню в судовому порядку. Відповідно до розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг (Нацкомфінпослуг) від 29 грудня 2015 року № 3471, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 21 січня 2016 року за № 112/28242 «Про внесення змін до розпорядження Держфінпослуг від 17 листопада 2011 року № 698 „Про затвердження максимальних розмірів страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників Державтоінспекції МВС України", затверджено максимальні розміри страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників Державної автомобільної інспекції Міністерства внутрішніх справ України: з 01 лютого 2016 року - 50 000 гривень потерпілому. Враховуючи те, що розмір франшизи визначений полісом 20202802 у розмірі 2000 грн., підстави для визначення її в іншому розмірі відсутні, розмір страхового відшкодування становить 48000 грн., а не 49000 грн., як вказує позивач. Тому з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення страхове відшкодування у розмірі 48000 грн. Заява про страхове відшкодування позивачем відповідачу направлена 21 січня 2021 року. Оскільки відповідачем суду не повідомлено іншої дати отримання даної заяви, при розгляді справи суд виходить з того, що вказана заява відповідачем одержана 21 січня 2021 року (а.с.18). Згідно пункту 36.2. статті 36 Закону, страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування, зобов`язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його або прийняти вмотивоване рішення про відмову. Таким чином відповідач мав виплатити позивачу страхове відшкодування не пізніше 21 квітня 2021 року. Але така виплата відповідачем не здійснена, доказів протилежного суду не надано. Відповідно до пункту 36.5. статті 36 Закону за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Тому за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування відповідачем позивачу [PERSON] має бути сплачена пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Згідно офіційної інформації НБУ облікова ставка в період з 16 квітня по 22 липня 2021 року становила 7,5% річних. Відповідно, подвійна облікова ставка НБУ становить 15% річних. За період з 21 квітня 2021 року по 12 липня 2021 року позивач обрахував розмір пені у розмірі 1671,37 грн. (а.с. 60). Але оскільки позивачем до розрахунку прийнято невірний розмір страхового відшкодування, виплату якого відповідачем прострочено, а саме - 49000 грн. замість 48000 грн., суд обраховує розмір пені в розмірі 1637,26 грн.: 48000 грн. / 100 х 15%/ 365 дн. х 83 дн. простр. = 1637, 26 грн. Тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути пеню за прострочення виплати страхового відшкодування у розмірі 1637,26 грн. Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник у разі прострочення виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Зобов`язання, що виникло між сторонами, є грошовим, оскільки передбачає обов`язок ТДВ «СК Ю.ЕС.АЙ,.» виплатити позивачу певну грошову суму. Тому на вимогу позивача відповідач зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми. За період з 21 квітня по 12 липня 2021 року інфляційні втрати позивача у зв`язку з порушенням строків виплати страхового відшкодування, які суд обраховує за офіційними індексами інфляції у даний період, становлять 1111,36 грн. Три відсотки річних за даний період становлять 327,45 грн.: 48000 грн. / 100 х 3% / 365 дн. х 83 дні простр. = 327,45 грн. На підставі викладеного з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення: 48000 грн. страхового відшкодування, 1637,26 грн. пені за прострочення виплати страхового відшкодування, 1111,36 грн. на відшкодування інфляційних втрат у зв`язку з порушенням строків виплати страхового відшкодування, 327,45 грн. - три відсотки річних згідно ч.2 ст. 625 ЦК України, а всього 51076,07 грн. Таким чином суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог [PERSON] . Відповідно до ч.1 та ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судові витрати позивача становлять витрати зі сплати судового збору у розмірі 980 грн. (а.с. 8). Оскільки позов задоволено частково (на 99%), пропорційно до задоволених відносно нього позовних вимог з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 898,92 грн. Також позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь на відшкодування витрат на оплату правової допомоги 10000 грн. Вирішуючи вказані вимоги, суд виходить з наступного. Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до пункту 1.1. договору №170601 про надання юридично-консультаційних послуг від 17 червня 2021 року, укладеного фізичною особою-підприємцем [PERSON] (що діє в договорі як виконавець) та [PERSON] (що діє в договорі як замовник), виконавець зобов`язується надати замовнику юридично-консультаційні послуги в обсязі та на умовах, передбачених даним договором, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити такі юридичні послуги. Послуги, зазначені в п.1.1 цього договору включають; юридичний супровід щодо стягнення коштів страхового відшкодування замовника, що виникла в результаті ДТП, який включає в себе: консультації, підготовка необхідних процесуальних документів, документальний супровід судової справи в суді першої інстанції. Відповідно до умов даного договору «супровід судової справи» означає супровід зазначеної справи у суді першої інстанції. Будь-яких уточнень застосованого в договорі терміну «супровід судової справи» договір про надання юридично-консультаційних послуг не містить. З акту надання послуг №12/07/2021 від 12 липня 2021 року також не вбачається які саме послуги були виконавцем надані позивачу, який саме «юридичний супровід, щодо стягнення страхового відшкодування замовника, що виникла в результаті ДТП» було здійснено. Крім того, відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Будь-які дані про те, що ФОП [PERSON] є адвокатом, в матеріалах справи відсутні. Тому суд вважає за необхідне відмовити в стягненні витрат на правову допомогу.

Outcome: partial