Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-13 00:00:00

В лютому 2014 року позивач ПАТ «Альфа-Банк» звернувся до суду із позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки. Заявлені вимоги мотивував тим, що 23.10.2006 року було укладено між Акціонерний комерційний банк «ТАС-Комерцбанк» (правонаступник - ПАТ «Сведбанк») та [PERSON] кредитний договір №1603/1006/88-002. Відповідно до умов вищевказаного Кредитного договору, Банк зобов'язується над Боржнику кредит у с 45000,00 доларів США, а боржник зобов'язується повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування в сумі, строки та на умовах, що передбачені Кредиті договором та Додатком № 1 до нього - Графіком погашення кредиту. З метою забезпечення належного виконання зобов'язання за Кредитним договором 23.10.2006 року Акціонерний комерційний банк «ТАС-Комерцбанк» та [PERSON] уклали іпотечний договір, з подальшим внесенням змін та доповнень, відповідно до якого останні передали Банку в іпотеку наступне майно, а саме: домоволодіння, що знаходиться у [ADDRESS], загальною площею 187,4 кв.м., житловою площею 101,7 кв.м. та земельну ділянку, надану для будівництва та обслуговування будинку і господарських будівель, загальною площею 1639 кв.м. Через неналежне виконання умов договору про надання кредиту у позичальника станом на 10.12.2013 року утворилася заборгованість у розмірі 45000,00 доларів США, що еквівалентно 412964,10 грн., а тому позивач просив в рахунок виконання зобов'язання заборгованості за кредитом звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме будинок за вказаною адресою; покласти на відповідачів судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав заяву в якій просив справу слухати у його відсутність, наполягав на задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Відповідач та його представник в судове засідання не з'явилися, представник позивача надав заяву, в якій просив справу слухати у його відсутність, заперечував проти задоволення позову, вважав його необгрутованим та таким, що не підлягає задоволенню. Третя особа - [PERSON] надала заяву про розгляд справи у її відсутності, заперечувала з приводу задоволення позовних вимог. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи із наступного. Із матеріалів справи вбачається, що 25 травня 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк», відповідно до чинного законодавства України, був укладений Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитними договорами. В свою чергу, 15 червня 2012 року, між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Альфа-Банк», був укладений Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитними договорами. Згідно вищезазначених угод відбулося відступлення Права вимоги за Кредитним договором № 1603/1006/88-002 від 23.10.2006 року, що було укладено між Акціонерний комерційний банк «ТАС-Комерцбанк» (правонаступник - ПАТ «Сведбанк») та фізичною особою - громадянкою України [PERSON], на користь ПАТ «Альфа-Банк». Таким чином, на даний час усі права кредитора за вищевказаним Кредитним договором належать ПАТ "Альфа-Банк" 23.10.2006 року Акціонерний комерційний банк «ТАС-Комерцбанк» (правонаступник - ПАТ «Сведбанк») та фізична особа [PERSON],, уклали Кредитний договір № 1603/1006/88-002. Відповідно до умов вищевказаного Кредитного договору, Банк зобов'язується над Боржнику кредит у с 45000,00 доларів США, а боржник зобов'язується повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування в сумі, строки та на умовах, що передбачені Кредиті договором та Додатком № 1 до нього - Графіком погашення кредиту. Відповідно до листа №13-210/7871-22612 від 07.12.2009 року Національного Банку України операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на піде письмового дозволу на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до пункту 2 статті 5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю». Таким чином, операція з надання банками кредитів в іноземній валюті не потребує індивідуальної ліцензії. Банк свої зобов'язання за Кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у сумі 45000,00 доларів США. В свою чергу, боржник, неналежно виконує взяті на себе зобов'язання, чим грубо порушує істотні умови Кредитного договору, в результаті чого станом на 10.12.2013р. має прострочену заборгованість: - за кредитом - 49023,53 дол. США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає 391845,08 грн., - по відсотках - 2583,76 дол. США., що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає - 20651,99 грн., - пеня - 58,43 дол. США., що по курсу НБУ на дату розрахунку складає - 467,03 грн. З метою забезпечення належного виконання зобов'язання за Кредитним договором 23.10.2006 року Акціонерний комерційний банк «ТАС-Комерцбанк» та [PERSON] уклали іпотечний договір, з подальшим внесенням змін та доповнень, відповідно до якого останні передали Банку в іпотеку наступне майно, а саме: домоволодіння, що знаходиться у [ADDRESS], загальною площею 187,4 кв.м., житловою площею 101,7 кв.м. та земельну ділянку, надану для будівництва та обслуговування будинку і господарських будівель, загальною площею 1639 кв.м. Згідно Договору про внесення змін та доповнень №2 від 23.04.2010 року до іпотечного договору від 23.10.2006 року сторони оцінили вищезазначений предмет іпотеки в 103000,00 доларів США, що за курсом НБУ на 23.04.2010 року становить у еквіваленті 816357,40 грн. Відповідно до умов Іпотечного договору, а саме п. 11 іпотекодержатель набуває право стягнення на предмет іпотеки у будь-якому з наступних випадків: у випадку невиконання Боржником основного зобов'язання; у випадку невиконання або неналежного виконання Іпотекодавцем умов Іпотечного договору; у інших випадках, передбачених законодавством. Як вбачається з матеріалів справи відповідач свої зобов'язання перед позивачем належним чином не виконує, у зв'язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 10.12.2013 року складає 45000,00 доларів США , яка складається з 49023,53 дол. США - заборгованість за кредитом, 2583,76 дол. США - заборгованість по процентам, 58,43 дол. США - пеня. 13.01.2014 року позивачем було направлено відповідачам вимогу про повернення кредиту в повному обсязі, разом з погашенням процентів, комісії та штрафних санкцій, нарахованих на день повернення кредиту, а в разі невиконання або неналежного виконання зобов'язання прохання добровільно звільнити нерухоме майно, яке було предметом іпотеки (а.с. 42) Проте, [PERSON] не виконав вимогу та на даний час кредит залишається непогашеним. Тобто, судом встановлено, що між сторонами склалися цивільні правовідносини по виконанню зобов'язань та відповідальності за порушення зобов'язань і суд приходить до висновку, що порушене право позивача, підлягає захисту. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до вимог ст. ст. 575, 589 ЦК України, іпотека є окремим видом застави. У разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Відповідно до ст. ст. 36, 37 Закону України «Про іпотеку», сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону. Відповідно до п. п. 38, 39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», у випадку якщо іпотекодержатель не реалізував способів позасудового врегулювання звернення стягнення на предмет іпотеки, він має право звернутися до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до статті 39 цього Закону. Разом із тим, із 03 червня 2014 року набрав чинності Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», відповідно до ст. 1 якого, протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. Судом встановлено, що 23.10.2006 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк» та [PERSON] було укладено договір про надання саме споживчого кредиту, оскільки це кредит, який надався фізичній особі на її власні потреби. Так, суб'єктами кредитних відносин при споживчому кредитуванні є фізичні особи (позичальники), а в особі кредитора виступають банки, інші небанківські кредитні установи, що об'єктом кредитування є витрати, пов'язані з задоволенням попиту населення поточного характеру, в тому числі - придбання товарів в особисту власність, а також витрати капітального (інвестиційного) характеру на будівництво та підтримання нерухомого майна, тобто це кредит невиробничого характеру, не призначеного для отримання додаткового прибутку. Крім того, будинок, який є предметом іпотеки відповідає вимогам щодо нерухомого житлового майна, передбаченим Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», оскільки його площа не перевищує 250 м 2 (будинок загальною площею 187,4 кв.м) і місце проживання відповідача зареєстроване за даною адресою. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк" про звернення стягнення на предмет іпотеки задоволені бути не можуть, оскільки предметом позову є майно, яке підпадає під дію мораторію. Суд звертає увагу, що позовних вимог про стягнення боргу за кредитним договором позивачем не заявлялося. На підставі викладеного, ст. ст. 4, 10, 11, 57-60, 88, 212-215 ЦПК України, суд, -

Outcome: dismissed