Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання як непрацездатної матері, в розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку до 01 листопада 2020 року, а при продовженні інвалідності - на весь час інвалідності . В обґрунтування позову зазначила, що відповідач [PERSON] є її сином , вони зареєстровані за однією адресою, однак фактично її син з 2012 року мешкає та працює в Харківській області. Вона є інвалідом 2 групи загального захворювання, отримує мінімальну пенсію по інвалідності , не працює за станом здоров`я, в неї часто бувають сильні головні болі , тому вона змушена лікуватися в лікарні, а лікування потребує значних коштів. ЇЇ син - відповідач по справі офіційно працює в АТ «Укргазвидобування» філія Газопромислове управління «Шебелинкагазвидобування», він іноді приїжджає, надає грошові кошти, але дуже мізерні. Позивач вважає, що має право на стягнення аліментів з відповідача, а тому змушена звернутися з даним позовом до суду. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників судового процесу до суду не надходило. Від відповідача до суду відзив щодо пред`явлених до нього вимог не надійшов. Надійшла заява про визнання позовних вимог в повному обсязі. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Встановлено, що позивач [PERSON] є матір`ю відповідача [PERSON] , що вбачається зі копії свідоцтва про народження відповідача, виданого 05.10.1985 року, актовий запис № 68 (а.с.5). Згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу, серія [NUMBER] , виданого 07.05.1996, позивач змінила своє ім`я з [PERSON] на [PERSON] (а.с.8). Відповідно до копії довідки Житомирської спеціалізованої міжрайонної психіатричної МСЕК , серія 12 ААБ №119306 , [PERSON] з 17.10.2018 має другу групу інвалідності (а.с.9). Група інвалідності встановлена по 01.11.2020 року . У відповідності до ч.1 ст.202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Отримання непрацездатними батьками пенсій чи іншого доходу не можуть звільняти повнолітніх дочку, сина від обов`язків утримувати непрацездатних батьків. У відповідності до ч.1 ст.204 СК України дочка, син можуть бути звільнені судом від обов`язку утримувати матір, батька, якщо буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків. Відповідно до роз`яснень, викладених у п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст.202 СК), не є абсолютним. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них (ст.204 СК). Підстав для звільнення відповідача від обов`язку утримувати свою матір з підстав, викладених у ст.204 СК України, судом не встановлено. На підставі ст.205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі або у частці від заробітку з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. Згідно з ч.2 ст.205 СК України, при визначенні розміру аліментів на непрацездатних батьків необхідно враховувати можливість отримання ними матеріальної допомоги від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, а також від дружини, чоловіка та своїх батьків. Враховуючи, що позивачка є непрацездатною особою, так як отримує пенсію по інвалідності , має захворювання, за станом здоров"я потребує лікування, тому суд приходить до висновку, що позивачка потребує матеріальної допомоги за рахунок стягнення аліментів з відповідача. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом в ході розгляду справи не встановлено підстав, які б унеможливлювали надання [PERSON] матеріальної допомоги, передбаченої законодавством, на утримання непрацездатної матері у розмірі, визначеному позивачкою, відповідач відзиву на позовну заяву, так само як і заперечень проти позову на адресу суду не подав, а подав заяву про визнання позовних вимог , тому суд приходить до висновку про часткове задоволення позову. Визнання позову відповідачем не протирічить вимогам закону, не порушує права та законні інтереси інших осіб. При цьому позов суд задовольняє частково, враховуючи, що інвалідність встановлена матері до [INFO] ( а.с. 9) , так як суд не може визначити на майбутнє , чи будуть порушені права позивача щодо її матеріального становища, чи ні. В разі продовження групи інвалідності позивачка не позбавлена права пред"явити знову позов до відповідача при наявності для цього підстав. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд вважає за необхідне з метою забезпечення інтересів непрацездатної позивачки, допустити рішення до негайного виконання в частині стягнення суми платежу за один місяць. При зверненні до суду позивачку звільнено від сплати судового збору, тому відповідно до ст.141 ЦПК України , суд стягує його з відповідача в сумі 840,80 грн. на користь держави .

Outcome: partial