Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] на її користь аліментів на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій в розмірі по 1500,00 грн. на дитину щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з моменту подачі заяви і до досягнення дітьми повноліття. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 09 жовтня 2008 року вона уклала шлюб з відповідачем, проте 13 січня 2016 року шлюб було розірвано. Від даного шлюбу у сторін народилось двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Діти знаходяться на утриманні позивача До початку розгляду справи від позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує. Від відповідача до початку розгляду справи надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до переконання, що позов слід задоволити з наступних підстав. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. З копії рішення Дубровицького районного суду Рівненської області від 13 січня 2016 року встановлено, що шлюб позивача та відповідача, який було укладено 09 жовтня 2008 року Лісівською сільською радою Дубровицького району Рівненської області розірвано. Малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] - залишено проживати разом із матір`ю (а.с.9). З копій свідоцтв про народження дітей встановлено, що батьком: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] є відповідач - [PERSON] (а.с.7,8). Згідно довідки №723 виданої 18 вересня 2019 року, Лісівською сільською радою Дубровицького району Рівненської області, до складу сім`ї [PERSON] входять: син - [PERSON] , [INFO] ; син - [PERSON] , [INFO] та дочка - [PERSON] , [INFO] (а.с.10). Згідно довідки №724 виданої 18 вересня 2019 року, Лісівською сільською радою Дубровицького району Рівненської області, [PERSON] зареєстрована та проживає в с.Лісове Дубровицького району Рівненської області і має на утриманні малолітніх дітей: сина - [PERSON] , [INFO] ; сина - [PERSON] , [INFO] та дочку - [PERSON] , [INFO] (а.с.11). Як вбачається із копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 06.02.2018 року, позивач після укладення шлюбу отримала прізвище " [PERSON] " (а.с.24) Згідно ч.1 ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.1 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Згідно ч. 3 цієї ж статті за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.1 ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до частини 2 статті 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів суд, відповідно до ст.182 СК України враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Тому, виходячи з вищевказаних норм Сімейного кодексу України, зважаючи на обставини, які викладені вище та беручи до уваги визнання відповідачем позову, приймаючи до уваги, що малолітні діти позивача проживають разом із позивачкою та перебувають на повному її матеріальному утриманні і домовленості між нею та відповідачем про способи виконання обов`язку утримувати дітей не досягнуто, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення із відповідача аліментів на утримання дітей є правомірними. Оскільки відповідач не приймає участі у вихованні дитини, не надає матеріальної допомоги, тому з нього слід стягувати аліменти в примусовому порядку в твердій грошовій в розмірі по 1500,00 грн. на кожну дитину щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з моменту подачі заяви і до досягнення дітьми повноліття, оскільки такий розмір аліментів буде відповідати інтересам дитини, обставинам справи та вимогам закону. Відповідно до ч.2 ст.184 СК України розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Згідно ч.1 п.3 ст.5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору звільняються: позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Отже, з відповідача на користь держави повинні бути стягнуті судові витрати, пов`язані з розглядом справи в розмірі 768,40 грн. На підставі ст.ст. 180-183, 184, 191 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved