Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] районної державної адміністрації, третя особа відділ Держгеокадастру в [PERSON] районі про визнання права на завершення приватизації земельної ділянки в порядку спадкування. В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на те, що 21 березня 2008 року помер її чоловік [PERSON] Після смерті чоловіка відкрилася спадщина, яку\~\~вона прийняла, як спадкоємець згідно закону, та отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на на житловий будинок. За життя [PERSON] розпочав процес приватизації земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 1,9200 га на території [PERSON] селищної ради. Проте, за життя [PERSON] не завершив процесу приватизації землі та право власності на зазначену земельну ділянку не зареєстрував, тому не набув у встановленому законом порядку право власності на земельну ділянку. Разом з тим, позивач є спадкоємцем за законом, спадщину прийняла у встановленому законом порядку та отримала свідоцтво про право на спадщину на частину спадкового майна. Однак, оформити право на спадкове майно на земельну ділянку, право на яку мав спадкодавець, не в змозі з тих підстав, що відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно, процедура приватизації не була завершена. Тому просить визнати за нею право на завершення приватизації та отримання у власність вище зазначену земельну ділянку, яка розташована на території [PERSON] селищної ради. В судове засідання позивач та її представник не зявились, однак представник позивача [PERSON] подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Представник відповідача [PERSON] районної державної адміністрації в судове засідання не зявився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлений судом відповідно до ч.4 ст. 74 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомив, заперечень проти позову, клопотань про розгляд справи без його участі чи про відкладення розгляду справи не подав. Представник третьої особи - відділу Держземагенства України у [PERSON] районі в судове засідання не з'явився, попередньо надавши суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов визнає та не заперечує відносно його задоволення. Відповідно до вимог ч.4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Згідно ч.1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України суд розглянув справу у відсутності сторін без фіксації судового процесу технічними засобами. Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до переконання, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. 21 березня 2008 року помер [PERSON], про що свідчить свідоцтво про смерть І-БВ №083906, видане 24 березня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану [PERSON] районного управління юстиції. Позивач [PERSON] є дружиною померлого [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб І-БВ № 143511 від 29.03.1970 року видане (повторно) відділом реєстрації актів цивільного стану [PERSON] районного управління юстиції. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина за законом, яку позивач [PERSON] Н,А. прийняла у встановленому законом порядку, отримала свідоцтва про право спадщину на житловий будинок, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на спадщину за законом №4853 від 22.09.2008 року. Судом встановлено, що розпорядженням [PERSON] РДА №80/2008-р від 17.03.2008 року [PERSON] передано у власність земельну ділянку на території [PERSON] селищної ради, площею 1,9 га. Відповідно до листа Держгеокадастру від 16.02.2016 року на імя [PERSON] виготовлено але не зареєстровано Державний акт на право власності на земельну ділянку: Серія ЯГ № 139115, виданий на підставі розпорядження [PERSON] РДА від 17.03.2008 року №80/2008-р на загальну площу 1,9200 га, для ведення особистого селянського господарства на території [PERSON] Селищної ради. Згідно висновку державної експертизи землевпорядної документації №329 від 01.02.2008 року та проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок з метою надання їх у власність із земель резервного фонду для ведення особистого селянського господарства громадянами [PERSON] селищної ради за [PERSON] значиться земельна ділянка площею 1,9200 га під №15. Як слідує із листа державного нотаріуса [PERSON] держнотконтори від 22.02.2016 року, позивачу [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, що належала померлому [PERSON] з підстав відсутності правовстановлюючого документу на право власності на землю. Відповідно до\~ст. 1216 ЦК України\~\~спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно\~ст. 1218 ЦК України\~до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Стаття 1225 ЦК України\~встановлює, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно пункту "г" ч. 1\~ст. 81 Земельного Кодексу України\~громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права,\~\~як передбачено п. 1 ч. 3\~ст. 152 Земельного Кодексу України. Відповідно до\~ст.ст.125,126 Земельного Кодексу України (в редакції на час смерті спадкодавця)\~право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку Державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано\~право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до\~ст. 1216 ЦК\~не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія п. 1\~розділу X "Перехідні положення" Земельного Кодексу України. Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі\~ст. 125 Земельного Кодексу України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування\~права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на імя спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Судом встановлено, що померлий [PERSON] права власності на спірну земельну ділянку не набув, однак розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, проте помер, не завершивши її та не отримавши правовстановлюючого документу на земельну ділянку. Право на завершення процедури приватизації та отримання земельних ділянок у власність, яке належало померлому на момент відкриття спадщини, не припинилося внаслідок його смерті та в порядку спадкування перейшло до спадкоємця за законом [PERSON] Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права. Аналізуючи зібрані у судовому засіданні докази у їх сукупності та приймаючи до уваги те, що позивач у встановленому порядку прийняв спадщину після смерті [PERSON] та не може оформити свої права на спадкове майно у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на нерухоме майно та через не завершення процедури приватизації, суд приходить до переконання, що права позивача підлягають до захисту шляхом визнання за нею права на завершення приватизації земельних ділянок в порядку спадкування. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved