Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-07 00:00:00

Головний державний виконавець Крижанівський Я.І. 08.05.2020 звернувся до суду з вищезазначеним поданням, яке мотивував тим, що на виконанні у ДВС перебуває виконавче провадження №56035271 з примусового виконання виконавчого листа №704/973/2012, виданого 29.07.2013 рокуВоловецьким районним судом Закарпатської області про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Закарпаття-Авто» 29254 гривень 36 копійок боргу, несплачена сума якого на даний час становить 18895 гривень 51 копійок. Державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, копії якої були направлені сторонам виконавчого провадження. У подальшому боржнику направлено виклики про необхідність з`явлення до державного виконавця, на які боржник не реагує, в добровільному порядку рішення суду не виконує, тому просить суд тимчасово обмежити [PERSON] у праві виїзду за кордон до виконання ним своїх зобов`язань за рішенням суду. Відповідно до ст.441 ЦПК України сторони та інші заінтересовані особи про розгляд подання не повідомлялись. Головний державний виконавець на розгляд подання не з`явився. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов наступного висновку. На виконанні у Воловецькому районному відділі ДВС перебуває виконавче провадження №56035271 з примусового виконання виконавчого листа №704/973/2012, виданого 29.07.2013 року Воловецьким районним судом Закарпатської області про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Закарпаття-Авто» 29254 гривень 36 копійок боргу, несплачена сума якого на даний час становить 18895 гривень 51 копійок. 21.03.2018 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та надіслано сторонам. Боржник [PERSON] отримав примірник вказаної постанови 22.03.2018 року, що підтверджено його власноручним підписом на супровідному листі від 21.03.2018 року. Також з матеріалів доданих до подання, вбачається, що виконавчою службою проведено ряд виконавчих дій, спрямованих на виявлення майна та коштів боржника, в ході яких ні майна, на яке може бути звернуто стягнення, ні коштів на рахунках [PERSON] не знайдено. 22.03.2018 року боржнику [PERSON] вручено виклик державного виконавця про зобов`язання з`явитись до відділу ДВС на 28.03.2018 року. Після цього, жодних викликів боржника до відділк ДВС в матеріалах справи немає. Статтею 2 Протоколу №4 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожного, хто законно перебуває на території будь- якої держави, в межах цієї території на свободу пересування і свободу вибору місця проживання. Кожен є вільним залишати будь- яку країну, включаючи свою власну. Відповідно до ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом. Згідно з п.5 ч.1 ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України" право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобовязань. На підставі п.19 ч.3 ст.18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів. Частинами 1, 2, 3 статті 441 ЦПК України передбачено, що тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобовязань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні. Про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків у виконавчому провадженні можуть свідчити будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості, і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо). Тобто, право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження права виїзду за межі України виникає винятково у випадку доведення фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням зобов`язань. Отже, особа, яка має невиконані зобов`язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне, то відповідно до положень ч.2 ст. 12 ЦПК України, наявність умислу та обставини, які є предметом посилання державного виконавця, як на підставу вимог подання про тимчасове обмеження особи у праві виїзду, підлягають доведенню. Головним державним виконавцем не доведено, що боржник свідомо не виконував належні до виконання зобов`язання в повному обсязі або частково, чи він має змогу виконувати зобов`язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин. Доказів на підтвердження того, що державний виконавець здійснював виклики боржника [PERSON] та боржник ухилявся від явки до ДВС матеріали справи не містять. Враховуючи, що державним виконавцем не доведено, а матеріали справи не містять будь-яких доказів на підтвердження факту умисного ухилення від виконання зобов`язань, визначених рішенням суду, суд приходить до висновку, що подання задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed