Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,- житловим будинком, що розташований в с. Чорноглазівка, по вул. Миру,49, Полтавського району та області , посилаючись на те, що рідний брат позивачки - відповідач по справі зареєстрований у вказаному будинку. З липня 2004 року відповідач у вказаному будинку не проживає, речей його немає, нагляд за домоволодінням не здійснює та не оплачує комунальні послуги. Реєстрація відповідача в її квартирі створює перешкоди у здійсненні прав позивача щодо користування та розпорядження майном, тому позивачка вимушена звернутися до суду. Від позивачки до суду надійшла заява про розгляд справи в її відсутність, позов підтримуює, прохає задовольнити. Відповідач будучи належним чином повідомленим про день та час слухання справи, шляхом публікації оголошення у пресі про виклик відповідача, у судове засідання не зявився, про причини неявки не повідомляв, тому відповідно до ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON], згідно договору купівлі-продажу від 12.10.2001 р. являється власником житлового, що знаходиться за адресою : Полтавська область, Полтавський район, с. Чорноглазівка, вул. Миру, 49 ( а.с. 9 ). У вказаному будинку, згідно довідки Чорноглазівської сільської ради № 2 від 06.01.2017 р. зареєстровані позивачка та її рідний брат [PERSON] З моменту реєстрації , а саме з липня 2004 року відповідач у вказаному будинку не проживає, оскільки мешкає в іншому місці, речей його немає, пошти на вказану адресу не отримує, нагляд за домоволодінням не здійснює та не оплачує комунальні послуги. Вказаний факт зафіксовано в акті обстеження житлово-побутових умов від 13.02.2017 року, посвідченого Чорноглазівською сільською радою Полтавського району Полтавської області. Відповідно до ст.41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475, 97- ВР " Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції " закріплено принцип непорушності права власності , який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти , користуватися і розпоряджатися належним йому майном , на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь - які угоди, відповідно до закону за своєю волею , незалежно від волі інших осіб.( ст.ст.316, 317, 319, 321 ЦК України). Відповідно до ст. 386, ст. 391 ЦК України власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування або розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім"і власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім"ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником. Таким чином, суд вважає, що відповідач втратив право користування в житловому приміщенні, а реєстрація відповідача в квартирі позивача порушує його право на вільне володіння та користування належною власністю, тому позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення , суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача необхідно стягнути понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 640, 00 грн.

Outcome: approved