Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-15 00:00:00

Головний лікар Хмельницької обласної психіатричної лікарні № 1 (далі - ХОПЛ №1) звернувся до суду з заявою про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу в примусовому порядку, посилаючись на те, що він страждає на психічний розлад, а його лікування та обстеження можливе тільки в умовах стаціонару. На обґрунтування заяви головний лікар ХОПЛ №1 зазначив, що [PERSON] страждає на гострий психотичний розлад, через що він виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для оточуючих. 14.12.2015 [PERSON] був оглянутий комісією лікарів-психіатрів ХОПЛ №1, яка підтвердила обґрунтованість рішення про необхідність госпіталізації хворого та його лікування в умовах стаціонару, однак під час обстеження [PERSON] не дав усвідомленої згоди на госпіталізацію до психіатричного закладу. В судовому засіданні представник лікарні заяву підтримав, пославшись на обставини, викладені в заяві та пояснив, що у [PERSON] встановлений тяжкий психічній розлад, який прогресує, а тому його лікування можливе лише в стаціонарних умовах. Зокрема лікар пояснив, що проявом психічного розладу у [PERSON] є його невмотивована агресивна поведінка відносно своїх батьків, наявність маячіння щодо конкретних осіб тощо. [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти своєї госпіталізації до психіатричного закладу, вважає себе психічно здоровим. Свою поведінку пояснив тим, що батьки вмішуються в його життя, не розуміють його, а він намагається їх виховувати. Представник [PERSON] - адвокат Хворостовський В.О., заперечив проти примусової госпіталізації [PERSON] до психіатричного закладу, вважає останній може отримувати курс лікування амбулаторно. Прокурор не заперечує проти задоволення заяви про госпіталізацію хворого. Заслухавши пояснення представника лікарні, вислухавши думку прокурора, дослідивши матеріали справи, суд вважає заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 14 Закону України "Про психіатричну допомогу" особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Судом встановлено, що 14.12.2015 [PERSON] був доставлений в ХОПЛ №1 швидкою допомогою за направленням Хмельницької станції ХОЦЕМД та МК. Комісія лікарів-психіатрів, яка оглянула хворого в той же день, прийшла до висновку про необхідність його госпіталізації у психіатричний стаціонар, оскільки встановлено, що [PERSON] страждає на шизофренію, параноїдна форма, період спостереження менше року, що проявляється у різкій зміні настрою, безпричинній веселості, яка змінюється гнівливістю, напруженості, злобності, агресивності по відношенню до близьких, внаслідок чого він виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для оточуючих. Дані обставини підтверджуються: висновком комісії лікарів психіатрів ХОПЛ №1 від 14.12.2015, згідно якого [PERSON] страждає на психічний розлад, не здатний критично оцінювати свій стан, а тому потребує госпіталізації в психіатричний стаціонар в примусовому порядку; медичною картою стаціонарного хворого №8070 від 14.12.2015. Крім того, допитаний в судовому засіданні [PERSON], який є батьком [PERSON], показав, що поведінка сина змінилася на початку січня 2015 року, коли син на автомобілі потрапив в дорожньо-транспортну пригоду, через що він переніс сильний стрес. Син на той час навчався в вищому навчальному закладі в м. Ірпінь і він був змушений приїхати до нього, так як сину було страшно знаходитися самому. Через такий стан сина, він звернувся до лікарів і [PERSON] надавали медичну допомогу з приводу виведення його зі стресового стану. Останнім часом поведінка сина різко змінилася. Він почав агресивно поводити себе, одного разу близько 3 години ночі син прийшов до них з матір'ю в кімнату і почав просити, щоб йому дали мисливську рушницю, так як він хоче постріляти. За декілька днів до госпіталізації до нього зателефонували колеги сина по роботі і попросили приїхати та забрати його, так як він поводить себе неадекватно. Коли вони з матір'ю приїхали до сина на роботу, то він не впізнав їх, почав знімати на телефон. Коли він намагався на своєму автомобілі завезти сина додому, той почав поводити себе агресивно, вдарив його, сів за кермо його транспортного засобу та поїхав в невідомому напрямку. Через це він змушений був наступного дня ранком викликати лікарів. Свідок [PERSON] показала, що вона підтримує дружні стосунки з родиною [PERSON] і декілька днів тому назад до неї зателефонувала мати [PERSON] і попросила приїхати, бо останній був у неадекватному стані. Коли вона разом зі своїм сином приїхали до будинку [PERSON], то [PERSON] накинувся на неї та її сина, не впізнав останнього, назвавши його її чоловіком, хоча вони до цього неодноразово спілкувалися. Погрожував як їй, так і її сину. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви головного лікаря ХОПЛ № 1 та госпіталізації [PERSON].в психіатричний стаціонар в примусовому порядку. На підставі ст. 14, 17, 22 Закону України "Про психіатричну допомогу",

Outcome: approved