Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-08 00:00:00

В.о. керівника Червоноградської місцевої прокуратури Львівської області Гарасимчук Я.М. звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою в інтересах держави в особі: Львівської міської ради в особі її виконавчого органу - Управління охорони здоров`я департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради до відповідача [PERSON] . Позовні вимоги мотивує наступним. Вироком Жовківського районного суду Львівської області від 02 грудня 2019 року у справі № 444/1762/19, який набрав законної сили 03.01.2020 року [PERSON] визнано винним у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що в грошовому еквіваленті складає 3400 грн. в дохід держави без позбавлення права керувати транспортними засобами. Зокрема, судом встановлено, що 15.04.2019 року близько 07 год. 15 хв. [PERSON] , керуючи автомобілем марки «Шкода Октавія» реєстраційний номер [NUMBER] на автодорозі «Львів-Рава-Руська» 22 км. + 120 м, Жовківського району Львівської області, порушивши вимоги п.п. 12.3 Правил дорожнього руху України, які виразились у тому, що він під час руху по смузі руху до м. Львів проявив неуважність до дорожньої обстановки та її зміни, не врахував дорожню обстановку і стан керованого ним транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух і безпечно керувати ним, маючи об`єктивну спроможність виявити автомобіль, що знаходився попереду, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників об`їзду перешкоди (пішохода), без причин технічного характеру допустив зіткнення з автомобілем «VOLKSWAGEN PASSAT B5», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який знаходився по смузі руху до м.Львів. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «VOLKSWAGEN PASSAT B5» [PERSON] отримав наступні тілесні ушкодження: поєднану травму тіла у вигляді закритої хребетної травми-фрагментарний перелом тіла другого шийного хребця, закрита черепно-мозкова травма зі струсом головного мозку, закритий перелом 5-ї п`ясної кістки на лівій кисті, забій поперекового відділу хребта, гематома в ділянці лівого колінного суглобу. Вказані ушкодження могли утворитися при контакті з тупими предметами салону автомобіля з травмуючою дією на передню поверхню тіла під час дорожньо-транспортної пригоди 15 квітня 2019 року, викликали тривалий розлад здоров`я і по цій ознаці відносяться до ушкоджень середньої тяжкості. З приводу отриманих тілесних ушкоджень [PERSON] проходив стаціонарне лікування у Комунальному некомерційному підприємстві «8-ма міська клінічна лікарня м. Львова». Як вбачається з довідки Комунального некомерційного підприємства «8-ма міська клінічна лікарня м. Львова» № 590 від 04.05.2020 року потерпілий [PERSON] , 1983 року народження, перебував на стаціонарному лікуванні в нейрохірургічному відділенні лікарні з 15.04.2019 року по 25.04.2019 року (10 ліжко-днів). Загальна сума затрачених лікарнею коштів на лікування потерпілого [PERSON] становить 4263,40грн., яка на даний час [PERSON] не відшкодована. На час розгляду судом кримінального провадження відносно [PERSON] цивільний позов на захист інтересів держави у порядку ст.128 КПК України прокурором не заявлявся (за відсутності довідки закладу охорони здоров`я). Факт лікування потерпілого та витрати на них підтверджуються довідкою Комунального некомерційного підприємства «8-ма міська клінічна лікарня м.Львова» № 590 від 04.05.2020 року. Стверджують, що [PERSON] , який вироком суду визнаний винним у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 286 КК України зобов`язаний у відповідності до вимог ст.1206 ЦК України відшкодувати 4263,40 грн. - витрат, понесених закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого [PERSON] , від злочинних дій. Як наслідок просять стягнути з відповідача [PERSON] до місцевого бюджету міста Львова кошти в сумі 4263 грн. 40 коп., які витрачені Комунальним некомерційним підприємством «8-ма міська клінічна лікарня м.Львова» на лікування потерпілого від кримінального правопорушення [PERSON] та судовий збір покласти на відповідача. Позивач в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином, однак представник позивача, прокурор Жовківського відділу Червоноградської місцевої прокуратури Львівської області Лабань С. С. подала на адресу суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала, просить такі задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином, однак подав на адресу суду заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги визнав в повному обсязі. Суд приходить до висновку про можливість розгляду справи без участі представника позивача та відповідача, зважаючи на подані ними письмові заяви. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється . Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно із ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Ч. 1 ст. 82 ЦПК України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. З вироку Жовківського районного суду Львівської області від 02.12.2019 року вбачається, що таким ухвалено [PERSON] визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 286 КК України та призначити покарання у виді штрафу в розмірі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що в грошовому еквіваленті складає 3400 грн. в дохід держави без позбавлення права керувати транспортними засобами. Цивільний позов потерпілого [PERSON] до цивільного відповідача ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуренс Груп» - задовольнити частково. Стягнути з ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуренс Груп» /04050, м. Киїів, вул. Глибочицька 44, код ЄДРПОУ 24175269/ на користь [PERSON] /проживає [ADDRESS] / -16 059.17 грн. - матеріальної шкоди, та 802.96 грн. - моральної шкоди. В решті частині цивільного позову потерпілого [PERSON] до цивільного відповідача ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуренс Груп» - відмовити. Стягнути з [PERSON] , [INFO] , уродженець м. Жовква Львівська область, проживає [ADDRESS] , ІПН - [NUMBER] : -витрати на проведення автотехнічної експертизи № 2828 від 05.07.2019 р. становлять 3140 (три тисячі сто сорок) гривень; -витрати на проведення автотехнічної експертизи № 2827 від 08.07.2019 р. становлять 3140 (три тисячі сто сорок) гривень; -витрати на проведення транспортно-трасологічної експертизи № 2829 від 02.07.2019 становлять 5338 (п`ять тисяч триста тридцять вісім) гривень; а всього - 11 618.00 грн. Вирок суду набрав законної сили 03.01.2020 року. Вироком суду встановлено, що 15 квітня 2019 року близько 07 години 15 хвилин [PERSON] , керуючи автомобілем марки «SKODA OCTAVIA», реєстраційний номер [NUMBER] по автодорозі «Львів-Рува-Руська» 22км+120м, Жовківського району Львівської області, порушив вимоги п.п. 12.3; Правил дорожнього руху України, які виразились в тому, що він під час руху по смузі руху до м. Львів проявив неуважність до дорожньої обстановки та її зміни, не врахував дорожню обстановку і стан керованого ним транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух і безпечно керувати ним, маючи об`єктивну спроможність виявити автомобіль що знаходився попереду, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, або безпечного для інших учасників об`їзду перешкоди (автомобіля), без причин технічного характеру допустив зіткнення з автомобілем "VOLKSWAGEN PASSAT В5", реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який знаходився по смузі руху до м. Львів. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, пасажир автомобіля "VOLKSWAGEN PASSAT В5", реєстраційний номер [NUMBER] , [PERSON] отримав наступні тілесні ушкодження: поєднану травму тіла у вигляді закритої хребетної травми - фрагментарний перелом тіла другого шийного хребця, закрита черепно-мозкова травма із струсом головного мозку, закритий перелом 5-ї п`ясної кістки на лівій кисті, забій поперекового відділу хребта, гематома в ділянці лівого колінного суглобу. Вказані ушкодження могли утворитись при контакті з тупими предметами салону автомобіля з травмуючою дією на передню поверхню тіла під час дорожньо-транспортної пригоди 15 квітня 2019 року, викликали тривалий розлад здоров`я і по цій ознаці відносяться до ушкодження середньої тяжкості. Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. А тому судом береться до уваги те, що [PERSON] було вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України, внаслідок якого потерпілий [PERSON] отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження. Такі обставини доказуванню не підлягають. Із листа-довідки Комунального некомерційного підприємства «8-а міська клінічна лікарня м. Львова» № 590 від 04.05.2020 року заступнику керівника Червоноградської місцевої прокуратури А.Буряк вбачається, що потерпілий [PERSON] , 1983 р.н., знаходився на стаціонарному лікуванні у нейрохірургічному відділенні з 15.04.2019 року по 25.04.2019 р. (10 л/дн). Всього за 10 л/днів вартість лікування становить 4263 грн. 40 коп. Як вбачається із зазначеного вище вироку Жовківського районного суду Львівської області на час розгляду судом кримінального провадження відносно [PERSON] цивільний позов на захист інтересів держави у порядку ст. 128 КПК України прокурором не заявлявся через за відсутність довідки закладу охорони здоров`я. В той же час факт лікування потерпілого та витрати на них підтверджуються довідкою Комунального некомерційного підприємства «8-а міська клінічна лікарня м. Львова» від 04.05.2020 року за № 590. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч. 1 ст. 1206 Цивільного кодексу України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Частиною 3 цієї статті визначено, якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Окрім того, відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.07.1995 року №11 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16.07.1993 року. Термін і обгрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебуває на лікуванні. До справи може бути приєднана довідка-розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров`я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. Відповідно до п. 2 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №545 від 16.07.1993 року сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі та вартості витрат на його лікування в день. Виходячи з викладеного суд приходить до висновку, що [PERSON] , який вироком суду визнаний винним у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 286 КК України, зобов`язаний у відповідності до вимог ст.1206 ЦК України відшкодувати 4263,40 грн. - витрат, понесених закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого [PERSON] , від злочинних дій. Суд бере до уваги, що відсутність відшкодування коштів, витрачених закладом охорони здоров`я з вини [PERSON] на стаціонарне лікування потерпілого від злочину [PERSON] , негативно впливають на фінансування витрат на лікування інших хворих, внаслідок чого порушуються інтереси держави у сфері дотримання прав і свобод людини і громадянина в галузі охорони здоров`я та забезпечення пов`язаних з ними державних гарантій, що і є підставою для звернення прокурора в межах своєї компетенції до суду на захист державних інтересів. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 89 Бюджетного кодексу України до видатків, що здійснюються з бюджетів міст республіканського Автономної Республіки Крим та обласного значення, районних бюджетів, бюджетів об`єднаних територіальних громад, що створюються згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, належать, окрім іншого, видатки на охорону здоров`я. Згідно п. 4 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №545 від 16.07.1993 року стягнені в установленому порядку кошти залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров`я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров`я. Відповідно до інформації КНП «8-ма міська клінічна лікарня м. Львова» фінансування лікарні на витрати, пов`язані із наданням стаціонарної медичної допомоги, особам, потерпілим від злочинів, здійснювалося з державного бюджету у вигляді медичної субвенції та місцевого бюджетів (міський бюджет м. Львова). Відповідно до Положення про Управління охорони здоров`я департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради, управління є виконавчим органом Львівської міської ради відповідно до ухвали міської ради від 26.05.2016 року № 505 «Про затвердження структури виконавчих органів Львівської міської ради, загальної чисельності апарату ради та її виконавчих органів», утвореним відповідно до Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». Згідно з п.7-8 розділу «Компетенція управління» вищевказаного Положення, управління охорони здоров`я організує фінансове забезпечення підпорядкованих комунальних підприємств, установ та організацій та їх матеріально-технічне забезпечення, а саме: розроблення бюджетного запиту сфери охорони здоров`я на підставі бюджетних запитів підпорядкованих комунальних підприємств, установ та організацій для подання фінансовому управлінню міської ради у встановлені ним терміни та порядку; отримання бюджетних призначень на охорону здоров`я через їх затвердження у рішенні про міський бюджет, доведення у встановленому порядку до підпорядкованих комунальних підприємств, установ, організацій відомостей про обсяги асигнувань; здійснення внутрішнього контролю за повнотою надходжень отриманих підпорядкованими комунальними підприємствами, установами, організаціями коштів та ефективністю їх використання; здійснення контролю та аналізу використання залучених підпорядкованими комунальними підприємствами, установами, організаціями коштів інших підприємств, установ, організацій та з інших джерел на їх утримання. Відповідно до ч. 7 ст. 128 Кримінального процесуального кодексу України особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Згідно з ст. 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначений законом. Частиною 3 ст. 56 ЦПК України передбачено, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Згідно ч. 6 ст. 23 Закону України « Про прокуратуру» однією з форм представництва інтересів держави є звернення до суду з позовом (заявою, поданням). Водночас слід зазначити, що рішенням Конституційного Суду України від 08.04.1999 року передбачено, що із врахуванням того, що інтереси держави є оціночним поняттям і лише прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Поняття «орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах», означає орган, на який державою покладено обов`язок щодо здійснення конкретної діяльності у відповідних правовідносинах, спрямованих на захист інтересів держави. Таким органом відповідно до статей 6, 7, 13, 143 Конституції України може бути орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади. Як встановлено під час дослідження матеріалів справи Червоноградською місцевою прокуратурою Львівської області, ні в ході досудового розслідування,ні під час судового провадження у Жовківському районному суді, ні після винесення вироку відносно [PERSON] за ч. 1 ст. 286 КК України, ні КНП «8-а міська клінічна лікарня м. Львова», ні Львівською міською радою в особі її виконавчого органу - Управління охорони здоров`я не вжито заходів представницького характеру щодо відшкодування вказаних витрат, здійснених на лікування потерпілого внаслідок вчинення кримінального правопорушення в сумі 4263,40 грн. Також, з огляду на те, що Комунальне некомерційне підприємство «8-ма міська клінічна лікарня м. Львова» відноситься до установ комунальної власності, а кошти, які надаються на лікування хворих, надходять із державного бюджету та міського бюджету м. Львова, у даному випадку відсутність коштів призводить до ненадходження коштів до бюджету, що ускладнює процес безкоштовного лікування осіб, які цього потребують, чим завдається істотна шкода державним інтересам в цілому, відтак суд враховує, що Червоноградська місцева прокуратура з метою захисту державних інтересів в межах своєї компетенції звернулася із позовом в інтересах держави в особі виконавчого органу Львівської міської ради - Управління охорони здоров`я департаменту гуманітарної політики про відшкодування витрат, понесених закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинних дій. Вказані вище обставини свідчать про порушення інтересів держави та є підставою для звернення прокурора в суд для захисту інтересів держави. А тому, позовні вимоги прокуратури є законними та юридично і документально обгрунтованими, такими, що підлягають задоволенню. Крім того суд враховує, що відповідачем позовні вимоги визнані в повному обсязі. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення. А тому, прокурор є звільнений від сплати судового збору, оскільки предметом спору є матеріальні збитки, завдані державі внаслідок вчинення відповідачем кримінального правопорушення. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Так як позивач звільнений від сплати судового збору, позовні вимоги задоволені, з відповідача в користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 840,80 грн. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог позивача.

Outcome: approved