Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 50000 грн.. В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що він з дочкою відповідача [PERSON] із 23.05.1998 року перебував в шлюбі, який рішенням Жидачівського районного суду від 20.12.2013 року розірвано. Проживав разом із колишньою дружиною в будинку, який на праві власності належить відповідачу [PERSON]. За час перебування в шлюбі він працював на роботі, вів домашнє господарство, їздив на сезонні роботи за кордон, а всі зароблені гроші віддавав на потреби сім"ї. Із 2005 року зароблені ним кошти став вкладати в реконструкцію житлового будинку, в якому вони проживали, за його підрахунками ним було вкладено в реконструкцію будинку кошти в загальній сумі 50000 грн.. Оскільки шлюб між ним і дочкою відповідача розірвано, а його за рішенням суду визнано таким, що втратив право на проживання у будинку відповідача, тому із посиланням на ст.ст.22,1166 ЦК України, просив стягнути із відповідача на його користь завдану матеріальну шкоду в розмірі 50000 грн.. В судовому засіданні позивач позов підтримав, надав суду пояснення аналогічні викладених в позовній заяві та при цьому позивач наполягав на тому, що вкладені ним, як колишнім членом сім"ї відповідача, кошти в реконструкцію будинку, який на праві власності належить відповідачу, є заподіяною майновою шкодою та з визначених ст.1166 ЦК України підстав, просить її стягнути з відповідача. Представник відповідача [PERSON] за довіреністю - [PERSON] позов не визнала, вважає його безпідставним та необґрунтованим, оскільки позивач, вимагаючи відшкодування матеріальної шкоди, не навів жодних аргументів, не вказав з яких міркувань виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Заслухавши пояснення сторін, свідків та дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Відповідно до рішення Жидачівського районного суду від 20.12.2013 року шлюб між позивачем - [PERSON] та [PERSON] - дочкою відповідача, який зареєстровано Ходорівською міською радою Жидачівського району Львівської області 23.05.1998 року, актовий запис №24 розірвано та після його розірвання [PERSON] відновлено дошлюбне прізвище [PERSON] . Згідно із рішенням Жидачівського районного суду від 09.10.2014 року [PERSON] визнано таким, що втратив право користування житловим приміщенням - будинком, що знаходиться у [ADDRESS]. Свідоцтвом серії АА №001416, яке видано Ходорівською міською радою, стверджено, що житловий будинок у [ADDRESS] належить на праві особистої власності [PERSON], тобто відповідачу. Позивач [PERSON] як на підставу своїх позовних вимог посилається на ст.ст.22.1166 ЦК України. Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Серед способів захисту цивільних прав та інтересів, частиною 2 статті 16 ЦК України передбачено - відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Статтею 22 ЦК України (відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди) визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, як зазначено у ч.2 ст.22 ЦК України є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв"язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права(реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене(упущена вигода). Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. В той же час, у даному випадку йдеться про відшкодування коштів, які були вкладені позивачем в реконструкцію житлового будинку, який належить відповідачу на праві власності та в якому він проживав, будучи членом сім"ї власника. Діюче в Україні законодавство не містить норми, яка б регулювала порушене позивачем питання. До відносин, що склалися між сторонами, не можна застосувати за встановленим ст.8 ЦК України правилом аналогії закону ст.ст.22,1166 ЦК України, на які, як на підставу позову позивач посилався. Таким чином, за вказаних обставин, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed