Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-07 00:00:00

Звернувшись до суду з зазначеним позовом, Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" зазначає, що 10 жовтня 2007 року між Акціонерним комерційним іноваційним банком УкрСиббанк та [PERSON] був укладений кредитний договір № 11232004000 (відповідно до Додаткової угоди № 2 від 30.01.2009 року реєстраційний номер - 11232004001), згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 80 000 доларів США з розрахунку 12,9 % річних за користування кредитом. З метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за вказаним кредитним договором іпотекодавець [PERSON] на підставі договору іпотеки № 11232004000/1 від 10.10.2007 року передала в іпотеку нерухоме майно: трикімнатну квартиру загальною площею 62,6 кв.м., жилою площею 43,3 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] та належить їй на праві власності на підставі договору купівлі-продажу предмета іпотеки № 11232004000/1 від 10.10.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстром № 3159. 8 грудня 2011 року між АКІБ УкрСиббанк та Публічним акціонерним товариством Дельта Банк був укладений договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого останнє набуло право вимоги за даним кредитним договором. Позичальник умови кредитного договору належним чином не виконує, у зв'язку з чим станом на 10 липня 2015 року має заборгованість у розмірі 2 609 428 грн., з яких: 1 657 424, 25 грн. - сума заборгованості за кредитом та 952 004, 64 грн. - заборгованість за відсотками. За цих підстав ПАТ Дельта Банк просить у рахунок виконання основного зобов'язання щодо оплати заборгованості за кредитним договором звернути стягнення на предмет іпотеки - трикімнатну квартиру загальною площею 62,6 кв.м., жилою площею 43,3 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], шляхом визнання права власності на нього за ПАТ Дельта Банк. У судове засідання представник позивача не з'явився, надав заяву, в якій позов підтримав та просив справу розглянути в його відсутність, не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про час і місце судового розгляду повідомлялася за своїм останнім відомим місцем проживання та адресою предмета іпотеки, а також шляхом оголошення у пресі, заперечень проти позову суду не надала. При цьому судом перевірявся факт смерті відповідача, який не знайшов свого підтвердження. Згідно з повідомленням Індустріального відділу державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції актовий запис про смерть [PERSON] відсутній. У звязку з наведеним справу розглянуто на підставі повідомлених позивачем даних та доказів у відсутності відповідача в заочному порядку. Суд, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до висновку про задоволення позову за наступних підстав: Судом встановлено, що 10 жовтня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та [PERSON] укладено кредитний договір № 11232004000 (відповідно до Додаткової угоди № 2 від 30.01.2009 року реєстраційний номер - 11232004001), згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 80 000 доларів США з розрахунку 12,9 % річних за користування кредитом на строк до 9 жовтня 2028 року. Також 10 жовтня 2007 року між банком та [PERSON] був укладений договір іпотеки № 11232004000/1, відповідно до якого відповідач передала в іпотеку нерухоме майно: трикімнатну квартиру загальною площею 62,6 кв.м., жилою площею 43,3 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] та належить їй на праві власності на підставі договору купівлі-продажу предмета іпотеки № 11232004000/1 від 10.10.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстром № 3159. Згідно з п. 1.2 договору іпотеки ринкова вартість предмета іпотеки становить 483340 грн. Відповідач взяті на себе зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконує, незважаючи на надіслане позивачем на адресу відповідача повідомлення про можливість звернення стягнення на передане в іпотеку майно від 03.08.2015 року. Станом на 10 липня 2015 року відповідач має заборгованість за кредитним договором у розмірі 119 434, 65 доларів США, яка складається з тіла кредиту 75 861 доларів США та відсотків 43 573, 65 доларів США, що на момент звернення позивача до суду було еквівалентно 2 609 428, 90 грн. 8 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» і ПАТ «Дельта Банк» був укладений договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, на підставі якого ПАТ «Дельта Банк» придбало права вимоги за кредитним договором і договором іпотеки, укладеним з відповідачем 10 жовтня 2007 року. Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом статей 526, 530 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, а також у строк, встановлений договором. Згідно з частиною 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частиною 2 статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням) , то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Статтею 589 ЦК України та частиною 1 статті 33 Закону України Про іпотеку передбачено, що в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Частиною 3 статті 33 цього Закону передбачено, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до частини 3 статті 36 Закону договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону. Згідно з частиною 1 статті 37 Закону України Про іпотеку іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Виходячи з положень частини другої статті 16 ЦК України, частини третьої статті 33, статті 36, частини першої статті 37 Закону України Про іпотеку не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов'язань за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється зі способом звернення стягнення, якщо такий спосіб передбачено іпотечним договором. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 11 грудня 2013 року у справі № 6-124цс13 та в п. 39 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин». Пунктом 4.3. договору іпотеки, укладеного 10 жовтня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та відповідачем, встановлено, що саме іпотекодержателю належить право визначення підстави та способу звернення стягнення на іпотечне майно. Відповідно до підпункту 5.2.1 пункту 5.2 договору іпотеки сторони досягли згоди про можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання у такий спосіб як передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобовязання на підставі окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя у порядку, визначеному Законом України «Про іпотеку». Отже, враховуючи, що відповідач не виконує належним чином обов'язки за кредитним договором, вимоги позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості відповідача за кредитним договором від 10 жовтня 2007 року в розмірі 2 609 428, 90 грн., з яких: 1657424,25 грн. заборгованість за кредитом та 952004,64 грн. заборгованість за відсотками (в межах заявлених позовних вимог) шляхом визнання за ним права власності на трикімнатну квартиру загальною площею 62,6 кв.м., жилою площею 43,3 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] є обґрунтованими і підлягають задоволенню. В той же час при ухваленні рішення суд враховує, що згідно з Законом України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті", який набрав чинності 7 червня 2014 року, протягом його дії не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом іпотеки згідно із ст. 5 Закону України Про іпотеку, якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. Приймаючи до уваги, що квартира загальною площею 62,6 кв.м. м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], була передана в іпотеку в забезпечення кредиту, наданого в іноземній валюті, доказів того, що нерухоме житлове майно, яке є предметом іпотеки, не використовується відповідачем як місце постійного проживання, а також про наявність у власності відповідача іншого нерухомого житлового майна, крім спірної квартири, не надано, рішення суду про звернення стягнення на вказаний предмет іпотеки не підлягає виконанню протягом дії зазначеного Закону. Вирішуючи питання про судові витрати, згідно з вимогами ст. 88 ЦПК України суд присуджує стягнути з відповідача на користь позивача витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача до суду в розмірі 420 грн. Також, оскільки позивач відповідно до закону звільнений зі сплати судового збору, з відповідача необхідно стягнути судовий збір у дохід держави в розмірі 3654 грн.

Outcome: approved