Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Приморського районного суду міста Одеси з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Згідно ухвали Приморського районного суду Київської області матеріали справи було направлено за підсудністю до Іванківського районного суду Київської області. В обґрунтування своїх позовних вимого позивач посилається на те, що шлюб з відповідачем вони зареєстрували 19 червня 2002 року в Відділі реєстрації актів цивільного стану Поліського району Київської області за актовим записом № 06. За час шлюбу в них народилися діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Протягом подружнього життя між позивачем та відповідачем склались неприязні взаємовідносини, різні погляди на життя, ведення спільного господарства, що унеможливлює їх спільне проживання однією сім`єю. Позивач прийшла до висновку, що сім`я розпалася і її неможливо зберегти. Позивач просить шлюб між ними розірвати, встановити місце проживання неповнолітньої доньки, [PERSON] , [INFO] , з позивачем. Ухвалою Іванківського районного суду Київської області від 11 травня 2019 року провадження в справі було відкрито, призначено до підготовчого судового засідання та залучено до участі в справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Службу у справах дітей та сім`ї Іванківської РДА та Службу у справах дітей Одеської міської ради (а.с.41-42). 24 травня 2019 року до суду надійшов лист за № 09-42/201 від 23.05.2019 року, з якого слідує що Служба у справах дітей та сім`ї Іванківської РДА не є представником позивача та відповідача, так як реєстрація та місце проживання не підлягає території Іванківського району. В межах своїх повноважень спеціалісти служби не можуть представляти захист, інтереси та права дітей в судовому засіданні (а.с.45). В підготовчому судовому засіданні неповнолітня [PERSON] пояснила суду, що закінчила 7 класів. Про те, що мати хоче розлучитися з її батьком їй відомо. Папа не проживає з ними більше року. З папою спілкується, хороші відносини. Папа займається бізнесом. Хоче залишитися проживати тільки з матір`ю. Ухвалою Іванківського районного суду Київської області від 18 червня 2019 року було ухвалено закрити підготовче провадження, призначити справу до розгляду та залучено до участі в справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Службу у справах дітей та сім`ї Поліської РДА та Службу у справах дітей Одеської обласної державної адміністрації (а.с.54-55). Сторони в судове засідання не з`явилися. Позивач звернулася до суду із заявою в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує, наполягає на їх задоволенні та просить суд розгляд справи провести в її відсутність. Відповідач в судове засідання не з`явився, повернувся конверт з відміткою «за зазначеною адресою не проживає», тому у відповідності до ч.11 ст.128 ЦПК України на офіційному веб-сайті судової влади України було розміщено оголошення. Крім того, в газеті «Урядовий кур`єр» за №170 (6533) від 06.09.2019 року було також опубліковано оголошення про виклик відповідача в судове засідання. Враховуючи вимоги частини 11 статті 128 ЦПК України «з опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Однак, [PERSON] відзив не надіслав. Представники третіх осіб в судове засідання не з`явилися, судом повідомлені. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється, оскільки сторони в судове засідання не з`явилися. Судом повно та всебічно з`ясовані взаємини між подружжям, дійсні причини звернення до суду. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, так як шлюб фактично розпався. Відповідно до ст.ст.110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Відповідно до ст.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Подружжя 19 червня 2002 року в Відділі реєстрації актів цивільного стану Поліського району Київської області за актовим записом № 06 зареєстрували шлюб. За час шлюбу в них народилися діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Причиною припинення шлюбно-сімейних відносин являється те, що між сторонами втрачено почуття любові одне до одного. Сім`я розпалася та існує формально. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, шлюб підлягає розірванню. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово "союз", підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористувалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберегти шлюб з відповідачем. Суд вважає що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. При реєстрації укладення шлюбу позивач своє дошлюбне прізвище не змінювала. У відповідності до ст.160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Згідно до ст.161 СК України: «Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення». Декларація прав дитини від 20 листопада 1959 року, прийнята Резолюцією 1386 Генеральної Асамблеї ООН містить Принцип 6, за яким дитина може бути розлучена з матір`ю лише у винятковій ситуації, тобто перевага надається матері. Конвенція про права дитини, виходячи із рівності прав матері та батька, у пункті 1 статті 9 проголосила правило, за яким дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Відповідно до Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Аналізуючи пояснення дитини, позивача, суд приходить до висновку, що проживання доньки з матір`ю відповідає її інтересам та духовному розвитку, а тому позов в частині визначення проживання дитини з позивачем підлягає задоволенню.

Outcome: approved