Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-20 00:00:00

ПАТ КБ ПРИВАТБАНК звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до відповідачів [PERSON] акціонерного товариства АКЦЕНТ-БАНК, [PERSON] про стягнення заборгованості. Відповідач [PERSON] подав зустрічну позовну заяву до ПАТ КБ ПриватБанк про визнання кредитного договору № CSN0SE00000373 від 26.06.2006 року недійсним. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що кредитний договір № CSN0SE00000373 від 26.06.2006 року він ніколи не укладав з ПАТ КБ «ПриватБанк» і не підписував жодних документів, які мали б відношення до кредитного договору, тим більш ніколи не отримував другий примірник кредитного договору. Про існування кредитного договору йому стало відомо із листа від 20.08.2011 року. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21.12.2015 року за заявою представника ПАТ КБ « ПриватБанк» позовна заява ПАТ КБ « ПриватБанк» до [PERSON] акціонерного товариства АКЦЕНТ-БАНК, [PERSON] про стягнення заборгованості залишена без розгляду. Представник позивача в попередньому судовому засіданні позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволені. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволені, в подальшому відповідно до заяви від 09.11.2015 року просив справу розглядати без його участі та задовольнити позовну заяву. Представника відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив суд відмовити в задоволені позову. Суд, заслухавши представника позивача, позивача, представника відповідача, дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 26.06.2006 року між [PERSON] та Закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК») був укладений кредитно-заставний договір №\~CSN0SE00000373, відповідно до умов якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 10 000 грн. 00 коп. зі сплатою за користування ним відсотків у розмірі 24,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 26.06.2009 року,який від імені позивача, як він стверджує, було укладено без її відома іншою особою. Також судом встановлено, що позивач 26.08.2013 року звернувся до Камянського РВ УМВС України в Черкаській області з заявою про скоєння злочину, а саме, що 26.06.2006 року невстановлена особа підробила та уклала договір кредиту з ПАТ КБ «ПриватБанк» від імені останнього. Заява [PERSON] була внесена до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.08.2013 року за ознаками злочину передбаченого ч.1 ст.358 КК України, що підтверджується витягом з кримінального провадження №12013250170000576 (а.с.70). Відповідно до висновку проведеної у кримінальному провадженні судової почеркознавчої експертизи від 18.09.2015 р. № 267, призначеної за постановою слідчого СВ Камянського МВ УМВС України в Черкаській області 14.05.2015 року, підписи від імені [PERSON] в графі «підпис заявника» Заяви про надання кредиту; на 1-ій сторінці Кредитно-заставного договору №CSN0SE00000373; в графі « ПОЗИЧАЛЬНИК» на 2-ій сторінці Кредитно-заставного договору №CSN0SE00000373; на 3-тій сторінці Кредитно-заставного договору № CSN0SE00000373; на 4-тій сторінці Кредитно-заставного договору № CSN0SE00000373; на 5-тій сторінці Кредитно-заставного договору № CSN0SE00000373; в графі «ПОЗИЧАЛЬНИК» на 6-тій сторінці Кредитно-заставного договору № CSN0SE00000373; в графі « [PERSON]М.» Заяви, що на 7-мій сторінці Кредитно-заставного договору № CSN0SE00000373; в графі «Вірогідність наведеної мною інформації про отримані доходи підтверджую» Інформація про джерело одержання доходів [PERSON] (в матеріалах кредитної справи) виконані не [PERSON], а іншою особою з наслідуванням будь-якого діючого підпису ( підписів) гр. [PERSON] (а.с. 129-137). Відповідно до ч.1\~ ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.\~ \~ Стаття 16 ЦК України\~ передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно до ч. 1\~ ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Положення\~ ст.627 ЦК України\~ встановлюють, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Частиною 1\~ ст.628 ЦК України \~ визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до змісту ч. 1\~ ст.638 ЦК України\~ договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.\~ Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови визначені законом як істотні або є необхідними для даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї сторони має бути досягнуто згоди.\~ \~ \~ \~ Так, згідно ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Згідно ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Як роз'яснив\~пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п.п.14,21\~постанови «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року №5, при вирішенні спорів про визнання кредитного договору недійсним суди мають враховувати вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема\~ЦК\~(статті 215,1048-1052,1054-1055),\~статті 18-19 Закону України "Про захист прав споживачів". \~Зокрема, кредитний договір обов'язково має укладатись у письмовій формі (стаття 1055 ЦК); недодержання письмової форми тягне його нікчемність та не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його нікчемністю. При вирішенні справ про визнання кредитного договору недійсним суди повинні враховувати роз'яснення, наведені у\~постанові Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року №9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними". Суди повинні розмежовувати кредитний договір, який є недійсним у силу закону (нікчемний) або може бути визнаний таким у судовому порядку (оспорюваний) з підстав, встановлених частиною першою\~статті 215 ЦК, та кредитний договір, який є неукладеним (не відбувся), що не може бути визнаний недійсним, зокрема, у випадку, коли сторони в належній формі не досягли згоди щодо хоча б з однієї його істотної умови або зміст яких неможливо встановити виходячи з норм чинного законодавства (статті\~536,638,1056-1 ЦК). \~\~Отже, як вбачається з висновку проведеної судової почеркознавчої експертизи від 18.09.2015 р. № 267, оспорюваний договір від 26.06.2006 р. від імені позивача був укладений без його відома іншою особою, а тому цей правочин виходячи з наведеного є таким, що не відповідає вимогам закону, що є підставою для визнання його недійсним\~\~з моменту його укладення без застосування правових наслідків такої недійсності. Виходячи із вищевикладеного, суд вважає позовні вимоги позивача обгрунтованими, законними та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню на користь позивача судові витрати по справі в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved