Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-22 00:00:00

Позивач [PERSON] акціонерне товариство [PERSON] «ПриватБанк» звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги мотивує тим, що [PERSON] звернулася до Банку з метою отримання банківських послуг, у звязку з чим підписав заяву № б/н від 09.02.2012 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 4000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява а разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. При укладанні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Згідно цієї статті ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконав. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором Відповідач станом на 31.12.2017 року має заборгованість - 117000,00 грн., яка складається з наступного: - 4139.66 грн. - заборгованість за кредитом; - 112860.34 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; На даний час Відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов'язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав ПАТ КБ «Приват Банк». Отримання Позивачем інформації щодо місця реєстрації Відповідача ускладнюється тим, що відповідно до ст. 5 Закону України "Про захист персональних даних" - персональні дані є інформацією з обмеженим доступом. Відповідно до ст. 14 поширення персональних даних без згоди суб'єкта персональних даних або уповноваженої ним особи дозволяється у випадках, визначених законом, і лише (якщо це необхідно) в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» надання відомостей про місце проживання особи та її персональні дані здійснюється виключно у випадках, передбачених Податковим кодексом України та законами України, або за згодою самої особи. Конфіденційною є інформація про фізичну особу, а також інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб'єктів владних повноважень. Конфіденційна інформація може поширюватися за бажанням (згодою) відповідної особи у визначеному нею порядку відповідно до передбачених нею умов, а також в інших випадках, визначених законом, і лише (якщо це необхідно) в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини. Також обмеження можливості отримання Позивачем відповідної інформації закладено в Законі "Про інформацію" і не вимагає додаткових доказів у силу правової природи нормативно- правового акту Закону. Виходячи з вищенаведених норм, позивач не має права на отримання даних від уповноваженого центру надання адміністративних послуг щодо місця проживання відповідача, тому позов подається за останнім відомим зареєстрованим місцем проживання відповідача, а саме до Баришівського районного суду Київської обл., так як останнім відомим ПАТ КБ «Приват Банк» місцем реєстрації відповідача є: 07510. Київська обл., Баришівський р-н. с. Перемога, вул. Петровського, буд. 38. Просять суд стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства [PERSON] «Приват Банк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 09.02.2012 року на суму заборгованості за кредитом 117000 грн. 00 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1672 грн. 00 коп. Представник позивача [PERSON] «Приват Банк» в судове засідання на розгляд справи не з»явився. Подав заяву про розгляд справи у його відсутність, підтримує в повному обсязі заявлені позовні вимоги. Позивач не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач по справі до [PERSON] на судовий розгляд справи 17.04., 16.05. та 23.05.2018 року не зявилася. Про день час та місце розгляду справи попереджалася належним чином про, що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення. Відповідно до ст. 280-289 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд вважає за можливе розглянути дану справу у відсутність позивача та відповідача. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов є обґрунтованим та підлягає до часткового задоволення. Судом встановлено, що [PERSON] звернулася до Банку з метою отримання банківських послуг, у звязку з чим підписала заяву № б/н від 09.02.2012 року та отримала кредит у розмірі 4000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором, чим порушив умови кредитного договору, та ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором Відповідач станом на 31.12.2017 року має заборгованість - 117000,00 грн. У відповідності до ст. 133, 141 ЦПК України (в редакції 2017 року), стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати, хоча б ця сторона і була звільнена від оплати судових витрат на користь держави. Суд вважає за необхідне задовольнити позов в частині стягнення з відповідача витрат по сплаті судового збору у сумі 1672 грн. на користь Публічного акціонерного товариства [PERSON] «ПриватБанк» Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається. Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Встановлене судом підтверджується письмовими матеріалами справи: - ксерокопією заяви позичальника від 09.02.2012 року; - розрахунком заборгованості за договором б/н станом на 31.12.2017 року; -ксерокопією паспорта відповідача [PERSON]; - ксерокопією квитанції про сплату судового збору від 31.01.2018 року; - іншими матеріалами справи. Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Між Клієнтом та Банком відповідно до укладеного Договору та на підставі ст. 509 ЦК України виникли зобов'язання: правовідносини, згідно з якими, одна сторона -Боржник, зобов'язана вчинити на користь іншої сторони - Кредитора, певну дію, а Кредитор має право вимагати від Боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно абзацу 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України, у разі відсутності іншої домовленості сторін, проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Outcome: approved