Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-05 00:00:00

житлово-будівельний кооператив «Восток-34» (далі ЖБК «Восток-34») звернулось до суду 09 листопада 2015 року з позовом, вказавши, що відповідач зареєстрована в [INFO] та є споживачем житлово-комунальних послуг, що надаються ЖБК «Восток-34» на підставі відкритого особового рахунку № 20. Позивач житлово-комунальні послуги з утримання будинку та прибудинкової території надавав своєчасно та у повному обсязі, претензій з боку відповідача щодо якісних та кількісних характеристик наданих житлово-комунальних послуг на адресу позивача не надходило. Однак відповідачкою зобовязання щодо оплати наданих послуг виконувалися неналежним чином, станом на 15.10.2015 р. заборгованість відповідачки складає 11\~311,05 грн. 11.08.2014 року відповідачка визнала наявність у неї заборгованості за комунальні послуг в сумі 12087,47 грн., про що свідчить власноруч написана нею розписка. Тому позивач просить стягнути з [PERSON] заборгованість за житлово-комунальні послуги в розмірі 11311,05 грн., витрати по сплаті судового збору у розмірі 487,20 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 400,00 грн. відповідно до договору про надання правової допомоги від 23 березня 2015 р., укладеного між ЖБК «Восток-34» та адвокатом [PERSON] (а.с. 1-2). 07 листопада 2016 року ЖБК «Восток-34» заявлені вимоги уточнили, вказавши, що згідно протоколу № 1/10 від 29.09.2013 р загальних зборів мешканців-власників квартир будинку № 23 по вул. Лісового, на вказаних зборах було вирішено суму штрафних санкцій по судовим справам з КПТМ «Криворіжтепломережа» та ДП «Криворізька теплоцентраль» виставити індивідуально, пропорційно заборгованості кожної квартири. Сума збитків згідно рішень господарського суду Дніпропетровської області складає 45601,00 грн. Відповідно до статті 623 ЦК України боржник, який порушив зобовязання має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Борги ЖБК перед постачальниками виникли з причини боргів мешканців перед ЖБК «Восток-34», в результаті чого ЖБК не мав коштів для розрахунку з постачальниками послуг. [PERSON] допустила порушення своїх обовязків з щомісячної оплати коштів за отримані житлово-комунальні послуги, вона була одним з найбільших боржників на протязі всіх років проживання в будинку, практично жила на утриманні інших мешканців, які виконували свої обовязки перед ЖБК. В результаті з причини наявності в тому числі і її боргів будинок загалом 5 разів потрапляв до суду. Тому відповідач [PERSON] з метою погашення заборгованості та встановлення соціальної справедливості має сплатити на користь ЖБК «Восток-34» крім заборгованості за житлово-комунальні послуги і завдані несвоєчасною сплатою коштів збитки, які понесені кооперативом, а саме кошти в сумі 2153,82 грн. (а.с. 94-95). В судовому засіданні представник позивача [PERSON] заявлені вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві та її уточненні, наполягала на їх задоволенні і просила стягнути заборгованість в сумі 11171,89 грн. та витрати. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, до суду надійшло заперечення відповідача, в обґрунтування яких зазначила, що просить застосувати строк позовної давності, так як ЖБК «Восток-34» не має права стягувати з неї заборгованість за житлово-комунальні послуги з січня 1996 року по 09 листопада 2012 року. Нею, відповідачем, не було вчинено жодних дій щодо переривання цього строку позовної давності. В розписці, на яку посилається позивач, вона не зазначила, що визнає борг та не вказала в якій сумі вона його визнає та за який період часу він виник. Крім того розписка написана нею лише 11.08.2014 р., тобто після того, як минув строк позовної давності про стягнення з неї заборгованості за попередні роки (січня 1996 р. по серпень 2011 р.). Те саме можна сказати і про підписання нею розрахунку заборгованості на 20.06.2013 р. Крім того, згідно наданого ЖБК розрахунку нею у період з червня 2013 року по лютий 2016 року включно здійснювалась оплата послуг в більших сумах, ніж ті, які були нараховані, у звязку з чим утворилась переплата в сумі 1567,27 грн.. Нею відповідно до наданих квитанцій проводилася оплата за поточні,а не попередні місяці. Тобто часткова оплата комунальних послуг не є підставою для переривання строку позовної давності. Позивач наголошує на укладеному між ними договорі реструктуризації заборгованості від 01.10.2008 р., однак у випадку укладення договору про реструктуризацію заборгованості строк позовної давності рахується не від кінцевої дати договору, а від кожної конкретної дати розрахунку згідно схеми реструктуризації. Тобто позовна давність за вимогами кредитора про повернення несплачених коштів повинна обчислюватися з моменту настання строк погашення чергового платежу. Крім того, представник позивача зазначає, що вона, відповідачка, відмовилася від укладення та підписання «Договірних відносин власників житлових і нежитлових приміщень та ЖБК «Восток-34». Однак на підтвердження цього не надано жодних доказів такої відмови, оскільки насправді ЖБК «Восток-34» не виконав свої зобовязання та не підготував і не надіслав їй проект договору на надання житлово-комунальних послуг із включенням до цього договору усіх істотних умов, передбачених ст.. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Враховуючи, що згідно діючого законодавства України житлово-комунальні послуги повинні надаватися виключно на підставі договорів, тому відсутність укладеного договору між ЖБК «Восток-34» та нею свідчить про безпідставність позовних вимог щодо стягнення з неї заборгованості за житлово-комунальні послуги. Розрахунок штрафних санкцій за несвоєчасну оплату комунальних послуг за період з 1997 р. по 2010 р. по її квартирі було проведено головою та бухгалтером ЖБК «Восток-34» без жодних посилань на будь-які законодавчо обґрунтовані формули таких розрахунків, тому заперечує щодо стягнення з неї розміру збитків в сумі 2\~153,82 грн. До того ж, з тексту уточненого позову вбачається, що вона [PERSON] з 1996 р. по 2003 р. не сплатила за житлово-комунальні послуги жодної копійки, водночас як вбачається з наданого позивачем же розрахунку нею було сплачено у 1996 р. 246,24 грн., у 1997 р. 225,33 грн., у 2003 році 233,75 грн. Тому просить в задоволенні позову відмовити. Представник відповідача [PERSON] позов не визнала з підстав, викладених в запереченнях. Вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи суд вважає, що вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є споживачем житлово-комунальних послуг ЖБК «Восток-34» та проживає в [INFO] (а.с. 21-22 витяг, а.с. 27 адресна довідка). Будинок, в якому мешкає відповідач перебуває на обслуговуванні у ЖБК «Восток-34», діяльність ЖБК "Восток- 34", як господарюючого субєкта, спрямована на сприяння мешканцям будинку в отриманні житлово-комунальних та інших послуг, створення і підтримання необхідних матеріально-технічних умов їх функціонування, що здійснюється за участі або без участі субєктів господарювання, що є господарчим забезпеченням діяльності негосподарюючих субєктів та відповідає статті 3 Господарського кодексу України\~( а.с. 11-14 \~копія статуту). Забогованість [PERSON] за період з 01.01.1996р. по 01.12.2016р. складає 11043,89 грн. (а.с.102 - розрахунок). Відповідно до статті 149 ЖК України, права та обов'язки членів житлово-будівельного кооперативу, а також членів його сім'ї, умови користування та підстави припинення користування жилим приміщенням визначаються статутом кооперативу. Положеннями статуту ЖБК «Восток-34» передбачений обов'язок членів кооперативу своєчасно вносити платежі в покриття витрат кооперативу на експлуатацію і ремонт жилого будинку та утримання при домової території, внесків до спеціальних фондів та оплату за комунальні послуги. Житлова квартира [ADDRESS] знаходиться у власності ЖБК «Восток-34», яке в свою чергу перебуває в договірних відносинах з комунальними підприємствами, які надають житлово-комунальні послуги, необхідні для нормального функціонування житлового будинку та його утримання в належному технічному стані, а також для задоволення потреб всіх мешканців будинку, в тому числі і відповідачів по справі. Згідно статті 162 Житлового кодексу України, плата за користування житловим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строк внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобовязаний своєчасно вносити квартирну плату ї плату за комунальні послуги. Порядок користування приміщеннями, а також утримання житлових будинків визначається Правилами користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року № 572 в редакції від 14.01.2009 року і ст. ст. 20, 21 Закону України від 24.06.2004р. «Про житлово-комунальні послуги» відповідно до яких власник або споживач, зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом та інше. Відповідно до положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 р. № 1875-IV, споживач зобовязаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом (п.5 ч.3 ст. 20 Закону). Ухвалою Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31 серпня 2015 року судовий наказ від 27.04.2015 року, винесений за заявою ЖБК «Восток-34» про стягнення з [PERSON] заборгованості за комунальні послуги в сумі 11105,44 грн. та суми судового збору 121,80 грн. був скасований (а.с.3 копія ухвали). Відповідно до частини третьої статті 118 Цивільного процесуального кодексу України позовна заява щодо вимог, визначених у частині першій статті 96 цього Кодексу, може бути подана тільки в разі відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу або скасування його судом. Згідно частини третьої статті 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно протоколу № 1/10 від 29.09.2013 р загальних зборів мешканців-власників квартир будинку № 23 по вул. Лісового, на вказаних зборах було вирішено суму штрафних санкцій по судовим справам з КПТМ «Криворіжтепломережа» та ДП «Криворізька теплоцентраль» виставити індивідуально, пропорційно заборгованості кожної квартири (а.с. 71-72). Суд вважає, що заявлена до стягнення сума 2153,82 грн. не відносяться до житлово-комунальних послуг спожитих відповідачкою, тому нараховані збитки по судах пропорційно боргам квартири № 20 у розмірі 2153,82 грн. не можуть бути стягнуті з відповідача. Стосовно клопотання відповідача про застосування строку позовної давності, то суд вважає, що строк позовної давності відповідачкою було перервано, оскільки згідно наданої позивачем розписки [PERSON] (а.с.9 копія розписки) відповідач визнала факт наявності в неї заборгованості за житлово-комунальні-послуги в сумі 12087,47 грн. та поточні платежі (відповідно до розписки від 11.08.2014 р.), згідно письмових заперечень нею не заперечується факт написання цієї розписки. Крім того, відповідачкою надано квитанції лише за частину 2014 року, відповідно до квитанції від 23 травня 2014 року [PERSON] сплачено на рахунки ЖБК «Восток-34» лише 128,33 грн., при тому що період за який вона сплачує комунальні послуги нею не вказано. В судовому засіданні представником відповідача [PERSON] заявлено, що відповідачка сплачувала за житлово-комунальні послуги суми, які вважала за потрібне, що не може бути прийнято судом, оскільки за споживання вказаних послуг державою встановлено чіткі тарифи, розмірів яких повинні дотримуватися всі споживачі країни. Тому заявлені позивачем вимоги щодо стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому підлягають стягненню з відповідачки понесені ЖБК «Восток-34» витрати по сплаті судового збору в сумі 1218,00 грн. (а.с.4, 24). Згідно частин 5,6 пункту 35 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від\~17.10.2014\~№\~10, при повному або частковому задоволенні позову майнового характеру до кількох відповідачів судовий збір, сплачений позивачем, відшкодовується ними пропорційно\~ до розміру задоволених судом позовних вимог до кожного з відповідачів. Згідно з пункту другого частини другої статті 79 ЦПК\~до судових витрат серед іншого належать і витрати на правову допомогу. Відповідно до частини першої статті56 ЦПК України\~правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги. Крім того\~Законом України « Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» № 4191-УІ від 20.12.2011 року\~визначено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Згідно договору про надання правової допомоги № 14-03 від 23.03.2015 року, адвокат [PERSON], діючий на підставі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю № 2784 від 14.01.2014 року зобов'язався надати правову допомогу Житлово-будівельному кооперативу «Восток-34» в особі голови [PERSON], а вона в свою чергу здійснити оплату його послуг. Згідно п. 3.1. договору, вартість послуг склала 400,00 грн. (а.с.16, 17 копії договору, свідоцтва). Право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року № 6-рп/2013). Так, згідно пункту 48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 № 10; при стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність") або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 42,56 ЦПК). Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2011 року\~№ 4191-VI «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах». Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у\~пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. На підтвердження отримання грошових коштів в сумі 400 грн. на оплату послуг адвоката (а.с.17) на підставі договору про надання правової допомоги № 14-03 від 23.03.2015 р. (а.с.16) позивачем надано копію платіжного доручення № 36 від 24.03.2015 р. за підготовку та подання заяви про видачу судового наказу (а.с. 15) однак відсутній акт виконаних робіт з надання юридичних послуг між адвокатом та позивачем як замовником, який є належним та допустимим доказом по справі. Тому вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Outcome: partial