Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-11 00:00:00

Акціонерне товариство Комерційний банк «Приват Банк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 128124,53 грн. Обґрунтовано позов тим, що відповідач [PERSON] звернулась до акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 26.10.2018, згідно якої отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, який в подальшому збільшувався. Однак, відповідач взяті на себе зобов`язання щодо повернення кредитних коштів належним чином не виконувала, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка відповідачем у добровільному порядку не погашена. Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 12.02.2021 відкрито провадження за даним позовом у справі №295/837/21, ухвалено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням сторін; визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи. В судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Представник позивача при направленні позовної заяви додав заяву про розгляд справи за його відсутності. Зазначив, що підтримує позовні вимоги, викладені в своїй заяві та не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення рішення в заочному порядку (а.с. 119). Відповідач у судові засідання не з`являлася, щодо дати, часу та місця розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом направлення судової кореспонденції на адресу зареєстрованого місця проживання відповідача, яка повернулася на адресу суду не врученою з відміткою пошти «за закінченням терміну зберігання» та «адресат відсутній за вказаною адресою».Відповідача по справі додатково повідомлено шляхом оголошення на офіційному сайті «Судова влада». Згідно з ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Частиною 1 ст.280 ЦПК України встановлено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Так як відповідач, яка належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, не з`явилась в судове засідання повторно без повідомлення причин, що згідно з ч 3 ст. 131 ЦПК України вважається неявкою без поважних причин; не подала відзив, а позивачем не заявлено заперечень проти заочного вирішення справи, суд дійшов висновку про існування всіх підстав для заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. Суд вважає за можливе розглянути справу та ухвалити рішення без участі відповідача [PERSON] , беручи до уваги те, що вона належним чином повідомлялась про дату, час та місце судових засідань за зареєстрованою адресою місця проживання, повторно не з`явилась в судове засідання без повідомлення причин, тобто без поважних причин, від неї на адресу суду не надходило жодних клопотань та відзиву на позовну заяву. Поряд з цим, суд враховує складність справи, її важливість для позивача, розумні строки розгляду. Згідно із ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини. Відповідач [PERSON] звернувся до акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку від 26.10.2018 (а.с.10). 16.12.2019 [PERSON] підписала заявку на актуалізацію даних по преміальній картці, відповідно до якої, у зв`язку зі зміною інформації, вказаної нею раніше в анкеті клієнта, просила прийняти до розгляду наступні корективи: сума кредитного ліміту 191000,00 грн, тип додаткової карти: МС World Black Edition (а.с. 11). Також, 16.12.2019 [PERSON] підписала паспорт споживчого кредитування, яким, серед іншого, визначено проценту ставку по картці МС World Black Edition розмірі 37,2% річних (а.с.12-13). Згідно з довідкою АТ КБ «Приватбанк» вбачається, що відповідачу надавались у користування кредитні картки: № [NUMBER] зі строком дії до березня 2018 року, № [NUMBER] зі строком дії до липня 2019 року; № [NUMBER] зі строком дії до липня 2021 року (а.с.9). Відповідно до довідки АТ КБ «Приватбанк» 16.12.2019 [PERSON] був встановлений кредитний ліміт в розмірі 191000,00 грн, який 21.01.2020 був збільшений до 198000,00 грн та 02.07.2021 був зменшений до 0,00 (а.с. 8). Також, зі змісту виписки по договору видно, що [PERSON] регулярно використовувала кредитну карту для зняття готівки, оплати товарів та послуг і користувався кредитними коштами у межах суми кредитного ліміту, витрати по кредитній карті не перевищували його розміру, тому наявність заборгованості за тілом кредиту у сумі 121575,15 грн підтверджена належними доказами (а.с.8-13, 75-116). Зобов`язань за договором б/н від 26.10.2018 з погашення заборгованості за кредитом [PERSON] належним чином не виконала, внаслідок чого у неї станом на 16.12.2020 виникла заборгованість за вказаним договором у розмірі 128124,53 грн, яка складається з заборгованості за поточним тілом кредиту у розмірі 98867,68 грн; заборгованість за простроченим тілом кредиту - 22707,47 грн; заборгованість за нарахованими відсотками - 6549,38 грн (а.с. 6-7). Правом подати докази, які б спростовували зазначені обставини, [PERSON] не скористалась. Відповідно до частин першої, другої статті 207 Цивільного кодексу України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 Цивільного кодексу України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 Цивільного кодексу України). Частиною другою статті 1054 Цивільного кодексу України визначено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 Цивільного кодексу України). Згідно із частиною першою статті 633 Цивільного кодексу України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Позивачем до позовної заяви додане клопотання про здійснення огляду та фіксування змісту розділу 2.1.1 Умов та правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному веб-сайті АТ КБ «Приватбанк». Клопотання обґрунтовано тим, що такий огляд надасть можливість суду встановити ідентичність витягу з Умов та правил надання банківських послуг, який додано до позову, із оригіналом Умов та правил надання банківських послуг, які розміщенні на офіційному сайті AT КБ "Приватбанк", та які діяли й були оприлюднені на момент укладення кредитного договору. Відповідно до ч. ч.1, 2 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Частиною 1 статті 85 ЦПК України встановлено, що письмові, речові та електронні докази, які не можна доставити до суду, оглядаються за їх місцезнаходженням. Згідно з ч.7 ст.85 ЦПК України у порядку, передбаченому цією статтею, суд за заявою учасника справи чи з власної ініціативи може оглянути веб-сайт (сторінку), інші місця збереження даних в мережі Інтернет з метою встановлення та фіксування їх змісту. У разі необхідності для проведення такого огляду суд може залучити спеціаліста. Учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених у порядку, передбаченому законом. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом (ч.3 ст.100 ЦПК України). Оскільки до позовної заяви представником позивача долучений письмовий витяг з Умов та правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному веб-сайті АТ КБ «Приватбанк», зокрема, й розділ 2.1.1 останніх, а тому відсутні підстави для задоволення клопотання про огляд веб-сайту. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень того, що саме цей Витяг з Тарифів обслуговування преміальних кредитних карток та Витяг з Умов та Правил розуміла відповідач та ознайомилась і погодилась з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку. Крім того, роздруківка із сайту позивача не може бути належним доказом, оскільки зміст цього документа повністю залежить від волевиявлення і дій лише однієї сторони (банку), яка може вносити відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. Тому, підстави для задоволення вищевказаного клопотання позивача відсутні. Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких обставин, суд керується наданими до справи доказами, які підтверджують, що відповідач в добровільному порядку не повернула фактично отримані та використані надані позивачем грошові кошти, що свідчить про порушення прав позивача, тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача фактично отримані нею грошові кошти (тіло кредиту) в сумі 121575,15 грн та відсотки за користування кредитом у сумі 6549,38 грн. Отже, позов підлягає задоволенню у повному обсязі. З огляду на задоволення позову, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати по сплаті судового збору. Враховуючи викладене,

Outcome: approved