Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-27 00:00:00

Заступник керівника Енергодарської місцевої прокуратури Запорізької області звернувся до Михайлівського районного суду Запорізької області в інтересах держави в особі Михайлівської селищної ради Михайлівського району Запорізької області з позовом до [PERSON] про стягнення доходу, отриманого від безпідставно набутого майна. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач [PERSON] тривалий час використовував на території смт. Михайлівка Михайлівського району Запорізької області земельну ділянку площею 0,08га по [ADDRESS] без правовстановлюючих документів. Так, за [PERSON] зареєстровано право власності на будівлю кафе « [INFO] », яке знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Право власності за [PERSON] на будівлю кафе зареєстроване 6 грудня 2020 року, реєстраційний номер 17125531. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вищевказана будівля кафе за вказаною адресою знаходяться на земельній ділянці з кадастровим номером: 2323355100:54:001:0004. Відповідно до інформації Михайлівської селищної ради Михайлівського району Запорізької області від 8 листопада 2019 року № 2020 встановлено, що [PERSON] використовує вищезазначену земельну ділянку площею 0,08 га. До укладення договору оренди землі з Михайлівською селищною радою останній використовував її без правовстановлюючих документів. Також з`ясовано, що відповідно до рішення Михайлівської селищної ради сьомого скликання дев`ятої сесії від 7 лютого 2019 року № 29 «Про заяву гр. [PERSON] щодо затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для будівництва та обслуговування будівель торгівлі» [PERSON] надано в оренду строком на 49 років земельну ділянку площею 0,08 га з кадастровим номером: 2323355100:54:001:0004, для будівництва і обслуговування будівель торгівлі по [ADDRESS] . Вказаним рішенням [PERSON] передано в оренду вищезазначену земельну ділянку для розміщення та експлуатації будівель і споруд. Пунктом 5 вказаного рішення зобов`язано [PERSON] , після прийняття рішення Михайлівською селищною радою, у двомісячний термін укласти договір оренди земельної ділянки. Згодов вказаний термін було продовжено до чотирьох місяців. Встановлено, що договір оренди землі між Михайлівською селищною радою та [PERSON] укладено лише 23 жовтня 2019 року, у зв`язку з чим з 6 грудня 2010 року (момент набуття права власності на нерухоме майно) до 23 жовтня 2019 року (момент укладення договору оренди землі) орендна плата за земельну ділянку до селищного бюджету не надходила. Ураховуючи, що на земельній ділянці площею 0,08 га з кадастровим номером: 2323355100:54:001:0004 знаходиться нерухоме майно, яке належить на праві приватної власності [PERSON] , відповідно, у останнього виникло право користування вказаною земельною ділянкою, на якій знаходяться будівля кафе, а з ним і обов`язок сплачувати орендну плату за користування землею. Однак, протягом тривалого часу користування земельною ділянкою [PERSON] ухилявся від укладення та реєстрації договору оренди земельної ділянки, на якій безпосередньо знаходиться будівля кафе, що належать йому на праві приватної власності. Таким чином, фактично земельна ділянка площею 0,08 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , використовувалась [PERSON] з 06.12.2010 року по 23.10.2019 року без правовстановлюючих документів, кошти за фактичне використання земельної ділянки вказаним землекористувачем належним чином до місцевого бюджету не сплачувалися, що є порушенням вимог чинного законодавства. Отже, [PERSON] , не сплачуючи орендну плату за користування земельною ділянкою за відсутності укладеного договору, збільшено вартість власного майна, а Михайлівською селищною радою Михайлівського району Запорізької області втрачено належне їй майно (кошти від орендної плати), тобто має місце факт безпідставного збереження саме орендної плати відповідачем за рахунок селищної ради. Використання відповідачем земельної ділянки без правовстановлюючих документів обмежує право власника земельної ділянки - територіальної громади смт. Михайлівка Михайлівського району Запорізької області в особі Михайлівської селищної ради, на отримання орендної плати за використання земельної ділянки. Відповідно до розрахунку недоотриманих Михайлівською селищною радою доходів за фактичне використання [PERSON] земельної ділянки з кадастровим номером: 2323355100:54:001:0004, що розташована за адресою: [ADDRESS] , за період часу з 06.12.2010 року по 23.10.2019 року, площею 0,08га без правовстановлюючих документів, складає 29782 грн. 65 коп. Вказану суму просили стягнути з відповідача на користь Михайлівської селищної ради Михайлівського району Запорізької області, а також сплачену суму судового збору на користь прокуратури Запорізької області. Прокурор в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві, та просив їх задовольнити на підставах, викладених в позовній заяві. Представник позивача Михайлівської селищної ради Михайлівського району Запорізької в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, прохала задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився. За адресою реєстрації повідомлення не отримує. За місцезнаходженням його майна, а саме будівлі кафе « [INFO] » , яке знаходиться за адресою [ADDRESS] повідомлення отримано згідно зворотного повідомлення 03.10.2020 року. За таких обставин, зі згоди прокурора, представника позивача [PERSON] та у відповідності до положень ст. 280 ЦПК України, судом ухвалено про розгляд справи заочно. Суд, вислухавши пояснення прокурора, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач [PERSON] є власником нерухомого майна - будівлі кафе на підставі договору дарування від 29.11.2010 року, яка знаходяться за адресою: [ADDRESS] . (а.с.26-30). Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, орендарем земельної ділянки з кадастровим номером 2323355100:54:001:0004 площею 0,08 га у тому числі під будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] на підставі договору оренди на строк 49 років з правом пролонгації. (а.с.31-34) Відповідно рішення Михайлівської селищної ради Михайлівського району Запаорізької області від 07.02.2019 року № 29 гр. [PERSON] надано земельну ділянку розміром 0,08 га з кадастровим номером 2323355100:54:001:0004 для будівництва та обслуговування будівель торгівлі по [ADDRESS] ; орендну плату встановлено в розмірі 5% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки щорічно з урахуванням коефіцієнту індексації та зобов`язано у двомісячний термін укласти договір оренди та здійснити державну реєстрацію договору. . (а.с.35-36). Рішенням Михайлівської селищної ради № 19 від 25.07.2019 року внесено зміни до рішення № 29 від 07.02.2019 року та встановлено чотирьохмісячний термін для оформлення земельної ділянки.(а.с.37). Згідно листа Василівського управління ГУ ДПС у Запорізькій області, [PERSON] сплатив за 2019 рік земельний податок у розмірі 2283,75 грн. (а.с.38). Згідно листа Михайлівської селищної ради від 08.11.2019 року № 2020 до 07 лютого 2019 року [PERSON] використовував земельну ділянку кадастровим номером 2323355100:54:001:0004 площею 0,08 га у тому числі під будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] без правоустановчих документів.(а.с.39-40) Відповідно до договору оренди земельної ділянки від 23.10.2019 року [PERSON] передано в строкове платне користування земельну ділянку з кадастровим номером 2323355100:54:001:0004 площею 0,08 га у тому числі під будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] згідно акту визначення меж земельної ділянки в натурі (а.с.49-52). За таких обставин матеріалами справи підтверджений факт використання відповідачем земельної ділянки без достатньої правової підстави. Відповідно до розрахунку недоотриманих Михайлівською селищною радою доходів за фактичне використання [PERSON] земельної ділянки з кадастровим номером: 2323355100:54:001:0004 площею 0,08 га у тому числі під будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , за період часу з 01.04.2017 року по 08.11.2019 року без правовстановлюючих документів складає 33221,56 грн.(а.с.56-57) При розрахунку недоотриманих Михайлівською селищною радою доходів за фактичне використання земельної ділянки з боку [PERSON] без правовстановлюючих документів враховано наступне. Рішеннями Михайлівської селищної ради від 26.01.2016 № 9 «Про встановлення податку на майно (в частині плати за землю)», від 14.07.2017 року № 4 «Про встановлення податку на майно (в частині плати за землю)» та від 27.07.2018 року № 4 «Про встановлення ставок та пільг із сплати земельного податку на 2019 рік» ставка орендної плати для даного об`єкту встановлена 5% від нормативно-грошової оцінки землі за 2018-2019 рр., 7% за 2017 р. (а.с.41-48). Згідно витягу з технічної документації нормативно-грошова оцінка земельної ділянки складає 2017-2018рр-228376 грн, 2019 рік-228375,41 грн.(а.с.56) Отже, сума орендної плати (недоодержаного доходу) річний розмір за 2017 рік складає 15986,32 грн.(228376 грн. х 7%), за 2018 рік складає 11418,80грн грн.(228376 грн. х 5 %), за 2019 рік складає 11418,77 грн.(228375,41 грн. х 5 %). На підставі розрахунку загальний розмір недоотриманих Михайлівською селищною радою доходів за фактичне використання [PERSON] земельної ділянки за період з 01.04.2017 року по 08.11.2019 року становить: -неодержана орендна плата з 01.04.2017 по 31.12.2017 = 12045 грн.; -неодержана орендна плата з 01.01.2018 по 29.11.2018 = 11417,20 грн.; -недоодержана орендна плата з 01012019 по 08.11.2019 =9759,36 грн., що загалом складає 33221,56 грн. з урахування сплаченого у 2019 році податку у розмірі 2283,75грн. дорівнює 33221,56-2283,75грн=30937,81 грн. Частиною 1 ст.2ЦПКУкраїни передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Правовий механізм переходу прав на землю, пов`язаний із переходом права на будинок, будівлю або споруду, визначено у статті 120 Земельного кодексу України. Виходячи зі змісту зазначеної статті, норма щодо переходу права на земельну ділянку у разі переходу права на будинок, будівлю і споруду може бути застосована у випадках, якщо земельна ділянка перебуває у власності або у користуванні колишнього власника будівлі. Як вбачається із положень статті 120 Земельного кодексу України, виникнення права власності на об`єкт нерухомості не є підставою для автоматичного виникнення права власності чи укладення (продовження, поновлення) договору оренди земельної ділянки. Водночас за змістом статті 125ЗемельногокодексуУкраїни право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що з моменту виникнення права власності на нерухоме майно у власника виникає обов`язок оформити та зареєструвати речове право на відповідну земельну ділянку, розташовану під цією будівлею. Судом встановлено, що відповідач правомірно володіє нежитловими приміщеннями, розташованими на земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] , з 29.11.2010 року. Проте відповідне право щодо вказаної земельної ділянки за відповідачем зареєстровано 23.10.2019 року. Відповідно до статті 206Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону. Статтею 14 Податкового кодексу України визначено, що плата за землю - це обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності. Позивач, звертаючись до суду з відповідним позовом, як на правову підставу своїх вимог послався на положення статей 1212- 1214 Цивільного кодексу України, а обґрунтовуючи свої вимоги про стягнення 20219,84 грн., зауважив, що ця сума є сумою несплаченої відповідачем орендної плати за використання земельної ділянки, яка перебуває у власності Михайлівської селищної ради Михайлівського району Запорізької області без укладення договору оренди, внаслідок чого позивач був позбавлений можливості отримати дохід у такому розмірі від здачі спірної земельної ділянки в оренду, чим позивачеві завдано збитки у виді неодержаної орендної плати за землю. Стаття 1212 Цивільного кодексу України досить широко визначає підстави виникнення зобов`язань у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави. У зобов`язанні з безпідставного набуття, збереження майна підлягають доведенню: а) факт набуття або збереження майна за рахунок іншої особи, б) відсутність для цього підстав, встановлених договором, законом або іншими правовими актами, в) вартість безпідставного збагачення. Тягар доказування відсутності підстав для збереження майна лежить на власнику майна. При цьому, під набуттям майна в даних правовідносинах слід розуміти збільшення вартості власного майна набувача; приєднання до нього нових цінностей, внаслідок чого потерпілий несе додаткові витрати або втрачає належне йому майно, тобто збереження майна однією особою відбувається за рахунок іншої. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто, відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Відповідно до частин першої та другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин виключає можливість застосування до них судом приписів глави 83 ЦК України. За змістом глав 82 і 83 ЦК України для деліктних зобов`язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондикційних приріст майна у набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювача шкоди є обов`язковим елементом настання відповідальності у деліктних зобов`язаннях. Натомість, для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої. Обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна. Відповідно до ст.1Закону України "Про оренду землі" оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Частиною 1ст.15Закону України "Про оренду землі" визначено, що істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. Таким чином, відповідач (набувач), не сплачуючи орендну плату за користування земельною ділянкою за відсутності укладеного договору, збільшує вартість власного майна, а позивач (потерпілий) втрачає належне йому майно (кошти від орендної плати), тобто відбувається факт безпідставного збереження саме орендної плати відповідачем за рахунок позивача. Згідно з ч. 2 ст.1212Цивільного кодексу України положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Отже, обов`язок сплатити суму безпідставного збагачення виникає в силу самого факту такого збагачення і не залежить від того чи стало воно результатом поведінки набувача чи потерпілого або третіх осіб, або сталось поза волею останніх. При цьому має значення лише сам об`єктивний результат: наявність безпідставного збагачення. Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. За змістом пункту 4 частини третьої статті 1212Цивільного кодексу України положення глави 83Цивільного кодексу України застосовується також до вимог про відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Відповідно до загальних положень законодавства про відшкодування завданої шкоди таке відшкодування є мірою відповідальності. На відміну від зобов`язань, які виникають із завдання шкоди, для відшкодування шкоди за пунктом 4 частини третьої статті 1212 Цивільного кодексу України вина не має значення, оскільки важливий сам факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої. Відповідно до ст.1214 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. З цього часу вона відповідає також за допущене нею погіршення майна. У справі, що розглядається, судом встановлено, що фізична особа [PERSON] правомірно володіючи майном - нежитловою будівлею, користується спірною земельною ділянкою. Оскільки відповідач не є власником спірної земельної ділянки, тому не є суб`єктом плати за землю у формі земельного податку. Таким чином, єдиною формою здійснення оплати за користування спірною земельною ділянкою для відповідача є орендна плата. Частиною 14.1.136 ст.14 Податкового кодексу України передбачено, що орендна плата за земельні ділянки комунальної власності це обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. При цьому, відповідач належні дії, спрямовані на оформлення права власності або права на постійне землекористування вказаною ділянкою, своєчасно не вчинив. Та з часу виникнення права власності на нерухоме майно у відповідача виник й обов`язок укласти та зареєструвати договір оренди на спірну земельну ділянку. Протягом тривалого часу цього обов`язку відповідач не виконував, а отже без законних підстав зберігав у себе майно - кошти за оренду землі. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 12.04.2017 року по справі № 3-1345гс16. Розмір доходу відповідача було розраховано позивачем як розмір плати за земельну ділянку комунальної власності у формі орендної плати, який нараховується та сплачується за регульованою ціною, встановленою уповноваженими органами державної влади та органами місцевого самоврядування. Статтею 116 Земельного кодексу України визначено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Згідно зі ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Пунктом 21 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Федоренко проти України» від 30.06.2006 року визначено, що відповідно до прецедентного права органів, що діють на підставі Конвенції, право власності може бути «існуючим майном» або коштами, включаючи позови, для задоволення яких позивач може обґрунтовувати їх принаймні «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності. Предметом позову в цій справі є стягнення грошових коштів, належних до сплати за користування земельною ділянкою за звичайних умов (в разі оформлення договірних відносин відповідачем), втім не сплачених відповідачем, що пов`язується із втратою позивачем як потерпілою особою цього ж майна (грошових коштів). Незалежно від наявності вини в поведінці відповідача, сам факт значного строку з моменту отримання рішення по наданню згоди на складання технічної документації і відсутності будь-яких активних дій з боку відповідача, направлених на оформлення орендних правовідносин, свідчить про втрату позивачем майна, яке у спірних правовідносинах підпадає під вказане вище визначення Європейського суду з прав людини «виправдане очікування» щодо отримання можливості ефективного використання права власності. З огляду на викладене відповідач як фактичний користувач земельної ділянки, що без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України. Разом з тим для кондикційних зобов`язань доведення вини особи не має значення, а важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої (статті 1212-1214 Цивільного кодексу України). Суд зазначає, що відновлення порушених прав Михайлівської селищної ради за таких обставин і в такий спосіб не створює для відповідача жодних необґрунтованих, додаткових або негативних наслідків, оскільки предметом позову є стягнення грошових коштів, які остання мала би сплатити за звичайних умов як і фактичний добросовісний землекористувач. Враховуючи вищевикладене, позов заступника керівника Енергодарської місцевої прокуратури Запорізької області в інтересах держави в особі Михайлівської селищної ради Михайлівського району Запорізької області до [PERSON] про стягнення доходу, отриманого від безпідставно набутого майна підлягає задоволенню у повному обсязі. Крім того, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь прокуратури Запорізької області в особі Енергодарської місцевої прокуратури підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2102 грн.

Outcome: approved