Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що рішенням Народного суду Глибоцького району Чернівецької області від 06.08.1981 року розділено майно подружжя [PERSON] та визнано за [PERSON] та [PERSON] право власності на частини будинку № 50 який розташований в с. Чагор по вул. Київській Глибоцького району Чернівецької області. Рішенням Народного суду Глибоцького району Чернівецької області від 15.11.1983 року визначені частки в зазначеному майні, а саме за [PERSON] - 65,1/100 та за [PERSON] - 34,9/100. Відповідно до договору купівлі-продажу 24.05.1984 року [PERSON] продав належні йому на праві власності 34,9/100 майна в с, Чагор по вул. Київській 50 (квартиру №2) Глибоцького району Чернівецької області [PERSON]. Таким чином співвласниками зазначеного будинку стали [PERSON] - 34,9/100 та [PERSON] - 65,1/100. 03.01.2017 року [PERSON], як представник за довіреністю [PERSON], звернувся до державного реєстратора прав на нерухоме майно щодо проведення державної реєстрації права власності на 34,9/100 майна, розташованого в с. Чагор по вул. Київській № 50 (кв. 2). Рішенням № 33375285 від 10.01.2017 року в державній реєстрації права власності на 34,9/100 майна, розташованого в с. Чагор Глибоцького району Чернівецької області по вул. Київській № 50 (кв. 2) відмовлено. Відмову мотивовано тим, що право власності на будинок № 50 в с, Чагор Глибоцького району Чернівецької області по Київській вже зареєстровано за іншою особою та відповідно до ст. 24 Закону України "про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" не може бути зареєстровано повторно. Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна від 17.01.2017р № 78272657 право власності на будинок № 50 по вул. Київській в с. Чагор Глибоцького району Чернівецької області належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності серії ЯЯЯ № 992617 від 14.03.2006 року, частка власності - 1/1. Зазначене свідоцтво видане відповідно рішення виконавчого комітету Чагорської сільської ради № 113 від 05.10.2005 року. З невідомих причин 65,1/100 будинку № 50 по вул. Київській в с. Чагор Глибоцького району Чернівецької області, які відповідно рішення Народного суду Глибоцького району Чернівецької області від 06.08.1981 року належали на праві власності [PERSON] перетворились в 100/100. Внаслідок неправомірного отримання свідоцтва про право власності серії ЯЯЯ № 992617 від 14.03.2006 року на будинок № 50 по вул. Київській в с. Чагор Глибоцького району Чернівецької області [PERSON], [PERSON] позбавлений права розпорядитись належними йому на праві власності 34,9/100 даного нерухомого майна в звязку з тим, що не може зареєструвати речове право власності на належну йому частку в зазначеному будинку. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав повністю, в своїх поясненнях підтвердив обставини, які викладені в позовній заяві і просив суд їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, посилалися на їх безпідставність та просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначала, що вона зареєструвала тільки належне їй майно. Вислухавши пояснення учасників процесу та, дослідивши матеріали справи, суд встановив обставини та відповідні їм правовідносини і визначив наступні правові норми, що їх регулюють. Згідно рішення Народного суду Глибоцького району Чернівецької області від 06.08.1981 року розділено майно подружжя [PERSON] та визнано за [PERSON] та [PERSON] право власності на частини будинку № 50 який розташований в с. Чагор по вул. Київській Глибоцького району Чернівецької області. Рішенням Народного суду Глибоцького району Чернівецької області від 15.11.1983 року визначені частки в зазначеному нерухомому майні, а саме за [PERSON] - 65,1/100 та за [PERSON] - 34,9/100. Відповідно до договору купівлі-продажу 24.05.1984 року [PERSON] продав належні йому на праві власності 34,9/100 нерухомого майна в с, Чагор по вул. Київській, 50 (кв.2) Глибоцького району Чернівецької області [PERSON]. Таким чином співвласниками зазначеного будинку стали: [PERSON] - 34,9/100 та [PERSON] - 65,1/100. 03.01.2017 року [PERSON], як представник за довіреністю [PERSON], звернувся до державною реєстратора прав на нерухоме майно щодо проведення державної реєстрації права власності на 34,9/100 нерухомого майна, розташованого в с. Чагор по вул. Київській № 50 (кв. 2). Рішенням № 33375285 від 10.01.2017 року в державній реєстрації права власності на 34,9/100, розташованого в с. Чагор Глибоцького району Чернівецької області по вул. Київській № 50 (кв. 2) відмовлено. Відмову мотивовано тим, що право власності на будинок № 50 в с. Чагор Глибоцького району Чернівецької області по Київській вже зареєстровано за іншою особою та відповідно до ст. 24 Закону України "про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" не може бути зареєстровано повторно. Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна від 17.01.2017 року № 78272657 право власності на будинок № 50 по вул. Київській в с. Чагор Глибоцького району Чернівецької області належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності серії ЯЯЯ № 992617 від 14.03.2006 року, частка власності - 1/1. Зазначене свідоцтво видане відповідно рішення виконавчого комітету Чагорської сільської ради № 113 від 05.10.2005 року. Відповідно до ч.3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається з ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно ч. 1 ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності до ст. 317 ЦК України власнику майна належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, а згідно ст. 319 ЦК України власник майна має право володіти, користуватися та розпоряджатись своїм майном на власний розсуд. Оскільки свідоцтво про право власності на нерухоме майно відповідачці було видано на більшу частку 1/1, замість належної їй частки - 65,1/100, то за таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно підлягають задоволенню частково, а саме в частині 34,9/100. На підставі викладеного, ст.ст. 317, 319, 391 ЦК України та,

Outcome: partial