Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-28 00:00:00

КЛПЗ «Чернігівська обласна психоневрологічна лікарня» звернувся до суду із заявою про госпіталізацію в примусовому порядку [PERSON] в психіатричний заклад, посилаючись на те, що остання була доставлена бригадою швидкої медичної допомоги в приймальне відділення Чернігівської обласної психоневрологічної лікарні 28.08.2017 року в зв`язку з неадекватною поведінкою. У відділенні була оглянута комісією лікарів-психіатрів, яка прийшла до висновку, що [PERSON] страждає на тяжкий психічний розлад, внаслідок якого виявляє безпосередню небезпеку для життя оточуючих і підтвердила обґрунтованість рішення про госпіталізацію згідно Закону України «Про психіатричну допомогу». Комісія прийшла до висновку, що обстеження і лікування [PERSON] можливі тільки в умовах психіатричного стаціонару. В судовому засіданні лікар-психіатр - представник психіатричного закладу заяву про примусову госпіталізацію [PERSON] підтримала і до викладеного в заяві доповнила, що психічний стан здоров»я пацієнтки потребує надання їй психіатричної медичної допомоги, самостійно лікуватись вона відмовляється. Поступила [PERSON] у відділення о 10.40 годині, відомо, що на кладовищі «Яцево» вона приходила до адміністрації кладовища із ножем, поводилась агресивно, такі ж дії вчиняла із сокирою, внаслідок чого співробітниками кладовища була викликана поліція, а вже поліцейські викликали швидку допомогу. У відділенні [PERSON] пояснила, що з ножем та сокирою вона прибирала траву на могилі свого покійного чоловіка, однак при цьому остання лаялась, висловлювалась нецензурно, кричала. Комісією лікарів-психіатрів було встановлено, що [PERSON] страждає на тяжкий психічний розлад та є небезпечною для оточуючих, просила заяву задовольнити. Особа, щодо якої вирішується питання про примусову госпіталізацію [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона психічно хворою себе не вважає, категорично відмовляється лікуватись у психіатричному стаціонарі. Щодо поведінки на кладовищі пояснила, що за допомогою ножа та сокири намагалась прибрати траву навколо могили свого померлого чоловіка, а з адміністрацію кладовища у неї виникли непорозуміння, але вона ні на кого не нападала, вважає, що її обмовляють. Також пояснила, що страждає на гіпертонічну хворобу, в звязку з чим періодично відвідує лікарню за місцем помешкання та приймає ліки, що знижують тиск. Заперечувала проти задоволення заяви. Адвокат та законний представник в судовому засіданні просили відмовити у задоволенні заяви, оскільки в матеріалах справи відсутні відомості про наявність тяжкого психічного розладу та докази того, що обстеження або лікування [PERSON] можливі лише в умовах стаціонару. Додатково законний представник [PERSON] пояснила, що [PERSON] є її матірю, небезпеки для суспільства вона не представляє, сама себе забезпечує, адекватна людина, але не врівноважена, бо у неї трагічна доля та вже похилий вік, [PERSON] перебуває на обліку у терапевта і зараз, на її думку, потребує неврологічного лікування. До цього часу [PERSON] ніякими психічними хворобами не страждала, до психіатрів не зверталась, мати в змозі самостійно приймати ліки, а вона ([PERSON]) може це контролювати. Прокурор в судовому засіданні заяву про примусову госпіталізацію [PERSON] підтримала, вважає, що лікування в умовах стаціонару буде відповідати інтересам хворої. Вислухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що заява про примусову госпіталізацію [PERSON] у психіатричний заклад не підлягає задоволенню, виходячи з наступного: Зі змісту ст. 279 ЦПК України заява представника психіатричного закладу про госпіталізацію особи до психіатричного закладу у примусовому порядку подається до суду за умов, визначених Законом України «Про психіатричну допомогу». Згідно ч. 3 ст. 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа може бути госпіталізована до психіатричного закладу в примусовому порядку на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону, а також у випадках проведення експертизи стану психічного здоров'я особи або застосування до особи, яка страждає на психічний розлад і вчинила суспільно небезпечне діяння, примусового заходу медичного характеру на підставах та в порядку, передбачених законами України. Згідно висновку комісії лікарів-психіатрів від 28.08.2017 року, [PERSON] страждає на тяжкий психічний розлад, внаслідок якого виявляє безпосередню небезпеку для життя оточуючих, обстеження і лікування [PERSON] можливе тільки в умовах психіатричного стаціонару (а.с. 2). Від добровільного лікування [PERSON] відмовляється. Вирішуючи питання про примусову госпіталізацію [PERSON], суд приходить до висновку щодо відсутності в матеріалах справи відомостей, що дають достатні підстави для обґрунтованого висновку про наявність у особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для оточуючих або завдасть значної шкоди своєму здоров'ю у зв'язку з погіршенням психічного стану у разі ненадання їй психіатричної допомоги, тобто обставин, передбачених статтею 11 Закону України "Про психіатричну допомогу". Крім того, жодним доказом не підтверджено наявності обставин, визначених статтею 14 Закону України "Про психіатричну допомогу", як підстави для примусової госпіталізації. Доказів того, що обстеження або лікування [PERSON] можливі лише в умовах стаціонару, наявності тяжкого психічного розладу та про існування інших медичних показань для госпіталізації особи до психіатричного закладу в примусовому порядку суду не подано. Сама ж по собі агресивна поведінка [PERSON] без встановлення наслідків цієї поведінки, що передбачено статтею 14 Закону України «Про психіатричну допомогу», не може бути достатньою підставою госпіталізації особи в примусовому порядку. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на відсутність підстав для задоволення заяви. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed