Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-17 00:00:00

Позивач [PERSON] 20 вересня 2018 року звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого виконавчим комітетом Тур»ївської сільської ради Старосамбірського району Львівської області, свідоцтво про шлюб серії 1-СГ №149403. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 15.11.2003 між нею та відповідачем зареєстровано шлюб. У шлюбі в сторін народилось двоє синів: [PERSON], 05.01.2007р.н., та [PERSON], 12.07.2003р.н. Близько пів року позивач не проживає однією сім»єю з відповідачем. Подружнє життя між сторонами не склалося через відсутність взаємопорозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та обов»язки з ведення спільного господарства. Тому виникали непорозуміння, сварки. Відповідач зловживає спиртними напоями та вчиняє конфлікти, що негативно впливає на виховання дітей. Подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Примирення між ними не можливе. Ухвалою від 17 жовтня 2018 року у справі відкрито провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою від 09 листопада 2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Ухвалою від 13 грудня 2018 зупинено провадження у справі до 14 лютого 2019 року та надано подружжю стррок на примирення тривалістю два місяці. У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала та дала пояснення, аналогічні змісту позовної заяви. Додатково пояснила, що з березня 2018 року не підтримує подружні стосунки з чоловіком. Проживає з молодшим сином [PERSON], а старший син [PERSON] проживає з батьком. Наданий судом строк у два місяці для примирення з відповідачем не дав результатів. Наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги заперечив та пояснив, що бажає зберегти сімю. Стверджує, що у позивача є інший чоловік та він готовий пробачити дружину задля збереження сім»ї. Просить у позові відмовити. Суд, заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши дійсні обставини справи та дослідивши докази, вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, шлюб між сторонами зареєстровано 15 листопада 2003 року Тур»ївською сільською радою Старосамбірського району Львівської області, актовий запис №9, що стверджено свідоцтвом про одруження серії І-СГ №149403. Сторони мають двох синів: [PERSON], 05.01.2007р.н., та [PERSON], 12.07.2003р.н. Суд встановив, що сторони проживають окремо, з березня 2018 року спільного господарства не ведуть, не підтримують подружніх стосунків. Перебування сторін у шлюбі є формальним, примирення не можливе. Разом з тим, наданий ухвалою Бориславського міського суду строк на примирення тривалістю два місяці не призвів до налагодження подружнього життя сторін та збереження їхньої сім»ї. З урахуванням встановлених у справі обставин, суд дійшов висновку, що сім'я сторін розпалася остаточно, і її збереження при таких обставинах суперечило б інтересам позивача, позивач не бажає зберегти шлюб та на розірванні шлюбу наполягає, відповідач проти розірвання шлюбу заперечує. Зазначені обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню в порядку ст.82 ЦК України. Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року N 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"\~передбачено, що суди застосовують при розгляді справ\~Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело прав. Крім цього,\~статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. У пункті 126 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Фернандес Мартінес проти Іспанії» (заява 56030/07) від 12 червня 2014 року встановлено: «Що стосується права на приватне та сімейне життя, Суд наголошує на важливості для осіб мати можливість вільно приймати рішення з приводу того, як вести своє приватне та сімейне життя. У зв'язку з цим повторно наголошується, що відповідно до статті 8 також надається охорона прав на самореалізацію як у формі особистого розвитку…, так і з точки зору права на встановлення та розвиток відносин з іншими людьми та навколишнім світом, при цьому поняття особистої автономії є важливим принципом, що береться за основу при тлумаченні гарантій, які викладені в такому положенні». Згідно до п. 10\~Постанови Пленуму Верховного Суду України N 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу, про що записано в\~статті 16 Конвенції «Про дискримінацію жінок»\~в ч. 1 підпункту «с», «однакові права і обов'язки під час шлюбу і після його розірвання». Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Частина перша ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя. Поняття «приватного та сімейного життя» ЄСПЛ не є чітко визначеним, і охоплює широкий спектр питань, серед яких, зокрема, є права особи на приватний простір, право визначати своє приватне життя (справа «Пек проти Сполученого Королівства» від 28.01.2003 року, заява N 44647/98). Згідно зі\~ст. 24 СК України шлюб\~ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч. 3\~ст. 105 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Відповідно до ч. 2\~ст. 112 СК України\~суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Таким чином, суд вважає, що позов обґрунтований, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. На підставі ст. 113\~СК України\~особа має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч. 2\~ст. 114 СК України\~у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3\~ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Враховуючи встановлені по справі обставини, оцінюючи належність, допустимість, достатність, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим, приходить до висновку, що вимога позивача про розірвання шлюбу є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Окрім цього, відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 704,80 гривень судового збору.

Outcome: approved