Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-02 00:00:00

Звернувшись до суду із вказаним позовом, [PERSON] посилається на те, що вона перебувала в шлюбі з відповідачем, від якого вони мають неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . На даний час [PERSON] навчається і є студентом 2 курсу денної форми навчання Таращанського державного технічного та економіко-правового коледжу Міністерства освіти і науки України. Період навчання - з 01.09.2018 по 30.06.2022. Відповідно до договору про надання освітніх послуг загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 31600.00 грн. Вартість освітньої послуги за кожний навчальний рік окремо становить 7900.00 грн. Відповідно до довідки № 524 від 22.11.2019 виданої бухгалтерією Таращанського державного технічного та економіко-правового коледжу [PERSON] проживає у гуртожитку коледжу та оплатив за проживання 03.09.2018 -1500.00 грн, 23.01.2019 - 1500.00 грн, 01.07.2019 - 450.00 грн та 13.09.2019 - 2000.00 грн. До цього 23.02.2020 було оплачено додатково 2000.00 грн за проживання у гуртожитку. Таким чином, всього сплачено нею за проживання сина у гуртожитку 7450.00 грн. Зазначає, що відповідач не допомагає їй матеріально в додаткових витратах на навчання сина, тоді як загальна сума останніх становить 39050.00 (31600.00 грн+7450.00 грн = 39050.00) грн. Звідси, сума додаткових витрат, які покладаються на відповідача, становить 19525.00 грн, які власне і просить стягнути з останнього на свою користь. Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що він сплачує аліменти на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що кошти сплачені за проживання в гуртожитку не відносяться до додаткових витрат на дитину, а тому просить в частині стягнення за проживання в гуртожитку відмовити повністю. Позовні вимоги визнав частково в частині стягнення додаткових витрат на навчання сина в розмірі 6000.00 грн. Позивач подала до суду відповідь на відзив в якому зазначила, що вона вважає поданий відзив необгрунтованим, оскільки договором про надання освітніх послуг, копія якого долучена до матеріалів справи, підтверджується сума 31600.00 грн, яка є незмінною та обов"язковою до оплати. Відповідно до ст. 185 СК України додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед. В даному випадку можливо стягнути з відповідача додаткові витрати наперед, оскільки є договір про надання освітніх послуг. Крім того, не погоджується з твердженням відповідача про те, що кошти сплачені за проживання в гуртожитку, не відносяться до додаткових витрат на дитину, оскільки ці витрати є необхідною складовою навчання, так як син навчається на денній формі навчання, і у зв"язку з територіальною віддаленістю місця проживання від місця навчання є необхідність проживати саме за місцем навчання. В судовому засіданні позивач позов підтримала за викладених у ньому обставин і підстав та просила задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позов не визнав за викладених у відзиві на позов обставин і підстав та просив у його задоволенні відмовити. Заслухавши у судовому засіданні сторін спору та дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що сторони спору перебували у шлюбі, від якого мають неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Шлюб сторін розірвано. Відповідач сплачує на утримання сина аліменти і що визнала позивач. На даний час [PERSON] навчається за контрактом на 2 курсі денної форми навчання Таращанського державного технічного та економіко-правового коледжу Міністерства освіти і науки України. Термін навчання - з 01.09.2018 по 30.06.2022. Відповідно до договору про надання освітніх послуг між вищим навчальним закладом та фізичною (юридичною ) особою (а.с. 9) термін навчання сина сторін спору становить 4 роки, навчання є платним і його вартість за один навчальний рік становить 7900.00 грн, а всього за весь період навчання - 31600.00 грн. Також судом встановлено, що син сторін спору проживає у гуртожитку (а.с. 11), вартість проживання у якому оплачена позивачем за період з 03.09.2018 по 23.02.2020 на загальну суму 7450.00 грн. Викладене підтверджується матеріалами справи, якими є пояснення сторін спору у судовому засіданні та отримані у справі письмові докази, якими є: ? Копія паспорта на ім`я позивача [NUMBER] , виданого 15.08.2001 Рокитнянським РВ ГУ МВС України в Київській області (а.с. 4); ? Копія рішення Рокитнянського районного суду Київської області від 10.04.2012 у цивільній справі № 1021/837/12 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили (а.с. 6); ? Копія свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] , виданого 01.11.2003 Ольшаницькою сільською радою Рокитнянського району Київської області (а.с. 7); ? Копія довідки Таращанського державного технічного та економіко-правового коледжу № 156 від 01.11.2019 (а.с.8); ? Копія договору про надання освітніх послуг між вищим навчальним закладом та фізичною (юридичною) особою (а.с. 9-10); ? Копія довідки Таращанського державного технічного та економіко-правового коледжу № 524 від 22.11.2019 (а.с. 11); ? Копія банківських квитанцій. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За вимогами ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до положень статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 81 зазначеного вище Кодексу кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Згідно ст. 83 ЦК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Під час розгляду цієї цивільної справи судом були створені всі умови для реалізації прав та виконання обов`язків учасниками судового розгляду, у тому числі й в частині подання ними доказів та заяви клопотань. Статтею 263 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. З огляду на встановлені обставини спору та положення ст.185 СК України суд не знаходить підстав вважати, що навчання сторін спору у Таращанському державному технічному та економіко-правовому коледжі Міністерства освіти і науки України зумовлене особливими обставинами і в тому числі розвитком його здібностей. Таким чином, оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні кожного отриманого у справі доказу зокрема та належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов не грунтується на отриманих у справі доказах та законі, а тому є неообгрунтованим та задоволенню не підлягає. Від сплати судового збору на користь держави сторони звільнені. А саме, позивач на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 У "Про судовий збір", а відповідач на підставі п. 13 ч. 1 ст. 5 вказаного Закону. На підставі ст.ст. 12, 13, 81, 141, 258-259, 264, 265 ЦПК України,

Outcome: dismissed