Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-09 00:00:00

До Слов'янського міськрайонного суду Донецької області звернулася позивач з позовом до ВАТ «Содовий завод» про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсацію втрати частини заробітної плати, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що її чоловік, [PERSON], який помер [INFO], працював у відповідача з 01.10.1969 року по 21.10.2002 року. При звільненні з ним відповідач не розрахувався. Тому після уточнення позовних вимог просить суд стягнути з відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі, що належала до виплати її чоловікові у сумі 3894,55 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку з 21.10.2002 року по день постановлення рішення, а також компенсацію втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати у сумі 15619,09 грн. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, однак до суду надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити. Представник відповідача, ліквідатор [PERSON], в судове засідання не з'явилася, направила на адресу суду заяву в якій вказала, що вимоги позивача про стягнення заборгованості по заробітній платі визнає, а інші вимоги позивача не визнає, оскільки відносно ВАТ «Содовий завод» порушено 03.01.2001 року справу № 5/174Б про банкрутство та на підставі ст. 23 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» передбачено, що у банкрота не виникає ніяких додаткових зобов'язань, тому просить в задоволенні частки вимог щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, компенсації відмовити, справу розглянути у відсутності представника ВАТ «Содовий Завод». Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 116 ч. 1 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. З копії трудової книжки та довідки вбачається, що [PERSON] працював у відповідача з 01.10.1969 року. 21.10.2002 року, його було звільнено за ч.1 ст. 40 КЗпП України, за скороченням штату (а.с. 4-5). Відповідно до свідоцтва про смерть, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Слов'янського міськрайонного управління юстиції [PERSON] помер [INFO], про що в книзі реєстрації актів про смерть зроблено запис за №2040. Зі свідоцтва про укладення шлюбу від 28.04.1968 року, вбачається, що чоловіком [PERSON] є [PERSON]. Відповідно до запису в паспорті [PERSON], в розділі «Сімейний стан» значаться данні про реєстрацію шлюбу з [PERSON] Відповідно до ст. 1227 ЦК суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім'ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Згідно ст. 3 Сімейного кодексу України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом [PERSON] є спадкоємицею майна [PERSON], померлого [INFO]. Відповідач позовні вимоги щодо стягнення заборгованості по заробітній платі не оспорює. Згідно наданої ВАТ «Содовий завод» довідки, заборгованість по заробітній платі перед [PERSON] становить 3894,59 грн., тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості по заробітній платі у розмірі 3894,59 грн. Відповідно до п. 6 ст. 12 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», дія мораторію на задоволення вимог кредиторів не поширюється на виплату заробітної плати, аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної здоров'ю та життю громадян, авторської винагороди. Пункт 4 ст. 12 зазначеного Закону передбачає заборону стягнення на підставі виконавчих документів та заборону нарахування неустойки, інших санкцій за неналежне виконання грошових зобов'язань, тобто в даному випадку Законом не передбачено заборону винесення судових рішень про стягнення належних працівникам сум в разі порушення їх трудових прав. Пунктом 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.12.1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» передбачено, що у відповідності до правил глави XV КЗпП України, порушення справи про банкрутство юридичної особи не позбавляє її працівника права звернутись із заявою в органи по розгляду трудових спорів, у томі числі в районний (міський) суд. Оскільки на час звільнення та на теперішній час заборгованість по заробітної платі відповідачем ВАТ "Содовий завод" не погашена, то процесуальний строк звернення до суду позивача з вимогою про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні не сплив. Разом з тим, суд приходить до переконання, що вимоги позивача про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відносно ВАТ «Содовий завод» порушено 03.01.2001 року справу № 5/174Б про банкрутство, в 2003 році відкрито ліквідаційну процедуру, яку було продовжено . Частиною шостою ст. 12 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» передбачено , що дія мораторію на задоволення вимог кредиторів не поширюється на виплату заробітної плати, аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної здоров'ю, життю громадян, авторські винагороди, на невикористані та своєчасно повернуті кошти Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності. За структурою КЗпП України, ст.117 цього Кодексу, якою визначені підстави стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, відноситься до розділу 7 «Оплата праці» вказаного Кодексу. Отже, виплата за затримку розрахунку при звільненні пов'язано з трудовими правовідносинами, а тому положення наведеного Закону України щодо його дії мораторію на правовідносини, пов'язані із виплатою середнього заробітку за час затримки проведення розрахунку, не поширюються. Та обставина, що відносно відповідача порушена справа про банкрутство не може безумовно свідчити про відсутність його вини у виплаті працівникові належних йому при розрахунку коштів, як і сама по собі їх відсутність у роботодавця не виключає його відповідальності. Тому з підприємства - ВАТ "Содовий завод" на користь позивача слід стягнути середній заробіток за весь час затримки виплати розрахунку - з 21.10.2002 року по день смерті [INFO]. У відповідності до положень Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100 ( зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 1995 року №348) середньоденний заробіток позивача складає 63,67 грн., зазначена сума визначена з урахуванням довідки відповідача №14-5619 від 16.04.2013 року. Таким чином середній заробіток за час затримки розрахунку з 21.10.2002 року по день смерті [INFO] складає 2865,15 грн. (63,67 грн. х 45 робочих днів (9 робочих днів у жовтні, 20 робочих днів у листопаді, 16 робочих днів у грудні)) Таким чином, позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за весь час затримки виплати розрахунку підлягають частковому задоволенню, а саме стягненню не по день постановлення рішення, а по день смерті [PERSON] Що ж стосується проведення компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням термінів її виплати після звільнення позивача, то законодавством проведення такої компенсації працівникам підприємством після припинення між ними трудових відносин не передбачено. Згідно із ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Порушення прав працівника на своєчасне отримання належних йому при звільненні коштів підлягає захисту в інший спосіб, - у порядку, встановленому ст. 117 КЗпП України. / Ухвала Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.04.2013 року (справа 6-5380св13). Тому позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням термінів її виплати не підлягають задоволенню. Крім того відповідно до ст.ст. 80,88 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір», з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп. На підставі викладеного та

Outcome: partial