Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до Кіровської селищної ради та [PERSON], третя особа Управління Держземагенства у Дніпропетровському районі про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, визнання незаконним рішення та визнання недійсним державного акту. Згідно вимог позивач просила суд, усунути їй перешкоди в користуванні її земельною ділянкою площею 1200 кв. м., що знаходиться по вулиці Желізнодорожній у селищі Кіровське Дніпропетровського району Дніпропетровської області та була виділена їй для будівництва житлового будинку на підставі рішення Кіровської селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області від 06.08.2003 року. Визнати незаконним рішення Кіровської селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області від 12.04 2012 року № 203-11/VI про передачу у власність [PERSON] земельної ділянки по вул.Желізнодорожна, 6, смт. Кіровське Дніпропетровський район Дніпропетровська область. Визнати недійсним виданий [PERSON] державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,1500 га по вул. Желізнодорожна, 6, смт. Кіровське Дніпропетровський район Дніпропетровська область, кадастровий номер - 1221455400:02:010:0878, серії ЯК № 342987 від 11.05.2012 року. Скасувати державну реєстрацію земельної ділянки площею 0,1500 га по вул.Желізнодорожна, 6, смт. Кіровське Дніпропетровський район Дніпропетровська область, кадастровий номер - 1221455400:02:010:0878, право власності на яку зареєстровано в Державному реєстрі земель за [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 342987 від 11.05.2012 року. Скасувати запис в Поземельній книзі шляхом внесення до Державного земельного кадастру відомостей про скасування запису про державну реєстрацію земельної ділянки площею 0,1500 га по вул. Желізнодорожна, 6, смт. Кіровське Дніпропетровський район Дніпропетровська область, кадастровий номер -1221455400:02:010:0878, право власності на яку зареєстровано в Державному реєстрі земель за [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК\~№342987 від 11.05.2012 року. Припинити право власності на земельну ділянку площею 0,1500 га по вул Желізнодорожна, 6, смт.Кіровське Дніпропетровський район Дніпропетровська область, кадастровий номер - 1221455400:02:010:0878, право власності на яку зареєстровано в Державному реєстрі земель за [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 342987 від 11.05.2012 року. Здійснити державну реєстрацію припинення права власності на земельну ділянку площею 0,1500 та по вул.Желізнодорожна, 6, смт.Кіровське Дніпропетровський район Дніпропетровська область, кадастровий номер - 1221455400:02:010:0878, право власності на яку зареєстровано в Державному реєстрі земель за [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 342987 від 11.05.2012 року. В обґрунтуванні позовних вимог зазначивши, що після отримання з держземагенства відповіді, з'ясувалося, що земельна ділянка, належна позивачу на праві користування по вул.Желізнодорожній,6 передана у власність іншій особі - [PERSON] на підставі рішення Кіровської селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області від 12.04.2012 року № 203-11 VI та право власності на яку посвідчується Державним актом на право власності на земельну ділянку площею 0,1500 га, серії ЯК № 342987 від 11.05.2012 року, земельна ділянка розташована: вул.Желізнодорожна, 6, смт. Кіровське Дніпропетровський район Дніпропетровська область, кадастровий номер - 1221455400:02:010:0878. На підставі зазначеного позивач звернулася до суду, щодо захисту своїх порушених прав. Представник позивача [PERSON] та позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні та його представник [PERSON] заперечували щодо задоволення позовних вимог. Представник відповідача [PERSON] селищної ради [PERSON] в судовому засіданні заперечувала щодо позовних вимог та їх задоволення. Посилаючись також на письмові заперечення наявні в матеріалах справи. Від представника третьої особи надійшла заява про розгляд справи без участі представника. Поклавшись на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, заслухавши пояснення сторін та свідків, всебічно та повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню із наступних підстав. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 55 Конституції України установлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-яким не забороненим законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Частиною 1 статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, згідно відповіді з Держземагенства встановлено, що земельна ділянка, належна позивачу на праві користування по вул.Желізнодорожній передана у власність іншій особі - [PERSON] на підставі рішення Кіровської селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області від 12.04.2012 року № 203-11 VI та право власності на яку посвідчується Державним актом на право власності на земельну ділянку площею 0,1500 га, серії ЯК № 342987 від 11.05.2012 року, земельна ділянка розташована: вул.Желізнодорожна, 6, смт.Кіровське Дніпропетровський район Дніпропетровська область, кадастровий номер - 1221455400:02:010:0878. Згідно рішення Кіровської селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області від 06.08.2003 року [PERSON] виділено земельну ділянку в селищі Кіровське по вулиці Желізнодорожній у розмірі 1200 кв.м. для будівництва житлового будинку. Пунктом 3 даного рішення встановлено, що у випадку користування забудовником земельної ділянки не за призначенням або не використання його протягом 3-хроків, вноситься пропозиція Кіровській селищній раді про перегляд дійсного рішення. Так, на підставі даного рішення, 06.08.2003 року між виконкомом Кіровської селищної ради в та позивачем було укладено Договір про надання в безстрокове використання земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на правах особистої власності. Згідно умов даного Договору, позивач зобов'язалася на даній земельній ділянці побудувати житловий одно/двох поверховий кам'яний будинок житловою площею 57,7 м2 з кількістю кімнат - 5 на відстані 6 метрів від червоної лінії забудови; літню кухню 15,8 м2; сарай 9,1 м2; гараж 18,0 м2; убиральню із цегли; обгородити садибу зі сторони вулиці парканом висотою 1,2 м.; пофарбувати забір, ворота і хвіртку зі сторони вулиці фарбою зеленого кольору; виконати до 06.08.2006 року по вулиці в межах своє ділянки, посадку дерев у віці від 1 до 2 років, всього в кількості 4 шт., в тому числі декоративні дерева садити на відстані від червоної лінії забудови 2 метрів один від одного 4 метрів; в палісаднику між будинком та вилицею посадити квіти на площі 14 м2; влаштувати тротуар в межах своєї ділянки шириною 1,25 метрів і вимостити булижником в'їзд в двір шириною 2,5 метрів (п. 2 Договору). Відповідно до ст. 413 ЦК України власник земельної ділянки має право надати її в користування іншій особі для будівництва промислових, побутових, соціально-культурних, житлових та інших споруд і будівель (суперфіцій). Таке право виникає на підставі договору або заповіту. Згідно п. 4 Договору, позивач повинна була приступити до зведення споруд не пізніше одного року з дня підписання дійсного договору і вести будівельні роботи з таким розрахунком, що вся будівля була закінчена протягом трьох років - до 06.08.2006 року. Згідно пояснень позивача на виконання даного пункту Договору, нею в 2004 році було побудовано фундамент та цоколь під житловий будинок на земельній ділянці за адресою вул.Желізнодорожна в селищі Кіровське, Дніпропетровського району Дніпропетровської області, що підтверджується технічним висновком TOB «Інжиніринг-правопроект» від 21.11.2007 року. Однак, у зв'язку із відсутністю в даної земельної ділянки адреси (номеру), була позбавлена можливості виготовити проектно-технічну документацію на будівництво житлового будинку та господарських будівель і споруд, тому будівництво було призупинено. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов'язок доказування покладений на сторони. Судом встановлено, що згідно рішення Кіровської селищної ради від 06.08.2003 року позивачу було виділено земельну ділянку в смт. Кіровське по вул. Железнодорожній у розмірі 1200 кв.м. для ництва житлового будинку. На підставі даного рішення, 06.08.2003 року між виконкомом Кіровської селищної ради та позивачем було укладено Договір про надання в безстрокове використання земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на правах особистої власності за вищевказаною адресою. Договір був посвідчений в державній нотконторі 10.2003 року за № 2093. Також згідно рішення Обухівської (Кіровська) селищної ради від 12.04.2012 року за №203-11/VІ спірна земельна ділянка, що розтшована за адресою: смт. Обухівка (Кіровське), вул.Желізнодорожна, 6, була передана у власність [PERSON], право власності якої підтверджується Державним актом на власності на земельну ділянку, серія ЯК № 342987 від 11.05.2012 року. Відповідно до ст. 125 Земельного Кодексу України Право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право стінного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Згідно ст. 126 Земельного Кодексу України "Право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Форми державних актів затверджуються Кабінетом Міністрів України." Так ч. 6-10 ст.118 Земельного кодексу, визначено порядок безоплатної приватизації земельних ділянок, а саме: Громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), подають заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У заяві зазначаються бажані розміри та мета її використання". Відповідна місцева державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада розглядає заяву, а при передачі земельної ділянки фермерському господарству - також висновки конкурсної комісії, і в разі згоди на передачу земельної ділянки у власність надає дозвіл на розробку проекту її відведення. Проект відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян організаціями, які мають відповідні дозволи (ліцензії) на виконання цих видів робіт, у строки, що обумовлюються угодою сторін". Проект відведення земельної ділянки погоджується з органом по земельних ресурсах, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органами, органом архітектури та подається на розгляд відповідної місцевої державної адміністрації або органу місцевого самоврядування. Районна, Київська чи Севастопольська міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада у місячний строк розглядає проект відведення та приймає рішення про передачу земельної ділянки у власність. Тобто відповідно до зазначеного позивач повинен був набути право власності чи право користування спірної земельної ділянки згідно норм земельного законодавства, а саме розробити проект землеустрою та одержати державний акт форми, яка була затвердженна Кабінетом Міністрів України. Також слід вказати на те, що підтвердження порушеного права позивача відсутнє у зв'язку з відсутністю доказів підтверджень того, що позивачу була передана у користування саме та земельна ділянка яка знаходиться у приватній власності відповідача. Тобто відсутнє викопіювання земельної ділянки, а також відсутній план земельної ділянки та проект забудови будинку, які є невід'ємною часткою договору. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Частиною 2 ст. 19 Конституції України, передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу і одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, а саме доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що у позивача відсутній документ який підтверджував право користування чи право власності на спірну земельну ділянку, а договір «Про надання в безстрокове використання земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на правах особистої власності» від 06.08.2003 року укладений з порушенням норм діючого на той момент законодавства та не може вважатися документом який би підтверджував право користування земельною ділянкою. Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», в судовому засіданні необхідно дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Суд не може надати належну правову оцінку позовним вимогам позивача, оскільки останнім, не надано доказів на підтвердження своїх позовних вимог. Судові витрати відповідно до ст.141 ЦПК України, залишити за позивачем. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed