Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-16 00:00:00

ПАТ "Дельта Банк" звернулося до суду з вищевказаним позовом посилаючись на те, що 12.03.2013 року між позивачем та відповідачем було укладено відповідний кредитний договір, згідно якого позивач надав відповідачу кредит шляхом відкриття відновлюваної відкличної кредитної лінії із встановленням ліміту на платіжну картку в сумі 15 000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитною лінією, а відповідач отримав кредитну картку з ПІН-кодом до картки та прийняв на себе відповідні зобов'язання щодо порядку повернення коштів банку. В порушення своїх зобов'язань за кредитним договором, станом на 27.06.2014 року, [PERSON] заборгувала позивачу 23 989, 85 грн., з яких: 11 755, 12 грн. - тіло кредиту, 3 224, 86 грн. - прострочене тіло кредиту, 2 176, 45 грн. - заборгованість за відсотками, 6 833, 42 грн. - заборгованість за комісіями. В судове засідання представник позивача не з'явився, згідно позовної заяви просить розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. В разі неявки відповідача [PERSON] не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась хоча про час і місце судового розгляду повідомлена належним чином, що підтверджують матеріали справи. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Так, в судовому засіданні встановлено, що 12.03.2013 року між позивачем ПАТ "Дельта Банк" та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір на підставі заяви [PERSON] від 12.03.2013 року №006-01518-120313, якою вона погодилася з Правилами та Тарифами банку, відповідно позивач надав відповідачу кредит шляхом відкриття відновлюваної відкличної кредитної лінії із встановленням ліміту на платіжну картку у розмірі 15 000 грн., а відповідач отримала кредитну картку з ПІН-кодом до картки та прийняла на себе відповідні зобов'язання щодо порядку повернення коштів банку (а.с. 3 - 7). Проте станом на 27.06.2014 року відповідач не виконала свої зобов'язання по кредитному договору, а саме згідно розрахунку заборгованості за договором кредиту, враховуючи умови даного договору про несвоєчасне виконання зобов'язань, відповідач заборгувала позивачу 23 989, 85 грн., з яких: 11 755, 12 грн. - тіло кредиту, 3 224, 86 грн. - прострочене тіло кредиту, 2 176, 45 грн. - заборгованість за відсотками, 6 833, 42 грн. - заборгованість за комісіями (а.с. 10). Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з ст. 526, 530, 623, 624, 625 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином і у встановлений у ньому строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані збитки. Тому вимога позивача про стягнення боргу з відповідача [PERSON], який вказаний ним в сумі 23 989, 85 грн., підлягає задоволенню. Відповідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути понесені позивачем судові витрати, які підтвердженні документально, а саме відповідним платіжним дорученням.

Outcome: approved