Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-25 00:00:00

Державна спеціалізована фінансова установа «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» звернулася в суд з позовом до [PERSON] , третя особа: Житомирське регіональне управління Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» про примусове стягнення заборгованості. В обґрунтування позову позивач зазначив,що відповідно до укладеного договору №26-ВК від 30 грудня 2015 року [PERSON] отримала цільовий кредит у розмірі 300202,00 гривень, строком на 360 місяців, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 17,10 % на рік на суму залишку заборгованості. Сума кредиту у розмірі 300202,00 гривень відповідно до п.1.1 кредитного договору була надана відповідачу на будівництво житла, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 55 квадратних метрів. 05.01.2017 року до кредитного договору між позивачем та відповідачем укладено додатковий договір №2, згідно якого сторони прийшли до згоди починаючи з 01.01.2017 року здійснювати всі платежі з погашення кредиту, сплати відсотків за користування ним та сплати штрафних санкцій за новими банківськими реквізитами кредитора. У зв`язку з порушенням відповідачем умов кредитного договору по погашенню кредиту, станом на 31 січня 2019року утворилась заборгованість у розмірі 35331,23 гривень, яка складається із заборгованості за кредитом в сумі 10727 грн. 76 коп., із заборгованості по відсотках за користування кредитом в сумі 24603 грн. 47 коп. Позивач просить стягнути з відповідача 35331 грн. 23 коп. заборгованості за кредитом та судові витрати. Представник позивача до суду не з`явився, однак надав суду заяву, де просить розглянути справу в його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі з підстав зазначених в позовній заяві та проти винесення по справі заочного рішення не заперечує. На розгляд справи в суд відповідач не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, хоч про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Заяв, клопотань чи заперечень суду не подавав. Проаналізувавши матеріали справи в їх в сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що між сторонами виникли договірні правовідносини в сфері кредитування. 30 грудня 2015 року між Державною спеціалізованою фінансовою установою "Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву" в особі директора Житомирського регіонального управління Державної фінансової установи "Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву" та [PERSON] був укладений кредитний договір № 26 - ВК, за умовами якого позивач надав відповідачу кредит у сумі 300202,00 гривень на будівництво квартири за адресою: [ADDRESS] , з кінцевим терміном повернення до 29.12.2045 року, зі сплатою відсотків у розмірі 17,10 % річних суми зобов`язань за кредитом. 05.01.2017 року до кредитного договору між позивачем та відповідачем укладено додатковий договір №2, згідно якого сторони прийшли до згоди починаючи з 01.01.2017 року здійснювати всі платежі з погашення кредиту, сплати відсотків за користування ним та сплати штрафних санкцій за новими банківськими реквізитами кредитора. На підтвердження отримання від позивача коштів в справі наявна виписка з особового рахунку відповідача. В матеріалах справи відсутні докази того, що наведені умови договору, його форма і порядок укладення суперечать положенням Цивільного кодексу України, або іншим актам цивільного законодавства, а також, що волевиявлення позичальника було обмеженим і не відповідало його внутрішній волі. Викладені істотні умови, права і обов`язки сторін, зокрема, способи та терміни погашення кредиту погоджені сторонами, про що свідчить їх підписи. Так, за умовами п.1.1.-1.4. угоди Фондом надано відповідачу кредит на будівництво житла 2-х кімнатної квартири, яка знаходиться на 1-му поверсі багатоквартирного житлового будинку, загальною площею 55,00 кв.м, за адресою: [ADDRESS] . За умовами договору відповідач зобов`язався повернути кредит у вказаному розмірі та сплатити визначені договором відсотки за користування кредитними коштами у встановлений строк. Погашення кредиту, згідно п.1.4 кредитного договору має здійснюватися позичальником з нарахуванням і сплатою відсотків за користування кредитом на залишок кредиту не пізніше останнього дня поточного місяця, починаючи з 30.12.2015 року, відповідно до розрахунку погашення кредиту та сплати відсотків за користування ним. Згідно п.2.5. кредитного договору, погашення кредиту та сплата відсотків за користування ним здійснюється позичальником починаючи з дати зарахування коштів кредиту на особистий рахунок позичальника в банку-агенті кредитора, зазначений у пункті 2.1. цього договору, у терміни, визначені в п.1.4. договору. В разі виникнення прострочених платежів за цим договором, відповідно до п.2.7 кредитного договору, встановлюється наступна черговість погашення боргу: нарахована пеня, прострочені платежі із сплати відсотків за користування кредитом, відсотки за користування кредитом, прострочені платежі з погашення кредиту та основний платіж з погашення кредиту. За нормами п.4.2.4. кредитного договору, позичальник зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі погашати кредит із нарахованими відсотками за фактичний час користування ним, сплачувати можливі штрафні санкції в порядку, визначеному цим договором. У разі невиконання позичальником умов кредитного договору в частині сплати кредитних внесків, відповідно до п. 4.3.3. кредитного договору, кредитор, в тому числі в особі регіонального управління, має право вимагати від позичальника сплати заборгованості за цим договором, нарахованих за користування кредитом відсотків, неустойки (у разі її нарахування) та завданих внаслідок порушення умов цього договору збитків. Однак,відповідач з січня 2018 року не належно виконував свої зобов`язання по укладеному договору в наслідок чого утворилась заборгованість,загальний розмір якої станом на 31.01.2019року,становить 35331 грн. 23коп, яка складається із заборгованості за кредитом в сумі 10727 грн. 76 коп., із заборгованості по відсотках за користування кредитом в сумі 24603 грн. 47 коп., 1241 грн. 74 коп. заборгованості за пенею, а також сума інфляційних нарахувань 3462 грн. 46 коп. Правильність нарахувань відповідачем розміру заборгованості на час розгляду справи не оспорена. Статтею 627 Цивільного кодексу Українипередбачено, що відповідно дост.6 цього Кодексусторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з ч.1ст.638 Цивільного кодексу Українидоговір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно зіст.1054 Цивільного кодексу Україниза кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексуінших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст.526 Цивільного кодексу України). В силуст.549 Цивільного кодексу Українинеустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ст.ст.610, 611, 623 Цивільного кодексу Українипорушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1)припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. Згідно з частиною 2 ст.1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст.625ЦивільногокодексуУкраїни боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Частиною 1 ст.76 ЦПК України, встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Положення ст.81 Цивільного процесуального кодексу України, передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України. В даному випадку позивач надав суду достатньо доказів про невиконання відповідачем умов кредитного договору, що знайшло своє підтвердження в матеріалах справи, відповідач в свою чергу не спростував доводи позивача викладені в позовній заяві. Тому суд, дотримуючись норм закону та всебічного і повного дослідження матеріалів справи та враховуючи, що на час розгляду справи в суді відповідач в добровільному порядку не виконав свої зобов`язання, що є істотним порушенням договору внаслідок якого позивач позбавлений можливості отримати відсотки за користування кредитними коштами, на що розраховував при укладенні договору, вважає, що даний позов є обґрунтований та доведений належними доказами, тому підлягає задоволеною та стягненню з відповідача документально підтверджену заборгованість станом 31 січня 2019 року. Відповідно до ст.264 Цивільного процесуального кодексу України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ч.1 ст.141 Цивільного процесуальногокодексуУкраїни, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із ухваленням суду рішення про задоволення позовних вимог з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати понесені ним і документально підтверджені в розмірі 1921,00 грн. Враховуючи вищевказане,

Outcome: approved