Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до Малоданилівської селищної ради Дергачівського району Харківської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що земельна ділянка площею 5,22 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер [NUMBER] , розташована на території Черкасько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області, належить [PERSON] на підставі державного акту про право приватної власності на землю [NUMBER] , виданого Дергачівською райдержадміністрацією 17.01.2003 року, який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №150. [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , виданим Черкасько-Лозівською сільською радою Дергачівського району Харківської області. Після його смерті відкрилась спадщина, що складалась з земельної ділянки площею 5,22 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер [NUMBER] , розташована на території Черкасько-Лозівської сільської ради, Дергачівського району. Спадщину після його смерті [PERSON] прийняла фактично, оскільки на час його смерті більше п`яти років мешкала однією сім`єю зі спадкодавцем, що підтверджується актом депутата Малоданилівської селищної ради від 06.10.2018 року. На час смерті [PERSON] не був одружений. З 2000 року позивач разом зі своєю матір`ю [PERSON] та рідною тіткою [PERSON] мешкали однією сім`єю зі спадкодавцем за адресою: [ADDRESS] . За життя [PERSON] та [PERSON] знаходились у фактичних шлюбних стосунках більше 30 років. Останні роки вони тяжко хворіли та потребували стороннього догляду. [PERSON] померла [INFO] . Після її смерті 15.01.2014 року спадкові права на майно, а саме земельну ділянку товарного сільськогосподарського призначення (пай) оформила її рідна сестра, мати позивача [PERSON] Після смерті [PERSON] [INFO] року право на спадщину перейшло її дочці [PERSON] , яка 07.12.2016 року отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Крім того, за життя [PERSON] та [PERSON] подарували [PERSON] належну їм на праві спільної сумісної власності квартиру [ADDRESS] , в якій родина мешкала спільно, що підтверджується договором дарування, посвідченим 24.07.2006 року державним нотаріусом Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської області. В грудні 2018 року позивач звернулась із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] до приватного нотаріуса Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області , однак, отримала відмову у зв`язку з тим, що не подала заяву про прийняття спадщини у встановлений законом термін. Вона є єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] Факт її спільного проживання з ним однією сім`єю більше п`яти років на момент його смерті підтверджується актом депутату Молоданилівської селищної ради від 06.10.2018 року. Позивач просить визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 5,2154 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер [NUMBER] , розташовану на території Черкасько-Лозівської сільської ради, Дергачівського району, Харківської області в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] померлого [INFO] . У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити. Представник відповідача- Молоданилівської селищної ради Дергачівського району Харківської області у судове засідання не з`явився, згідно заяви просить справу розглядати без його участі, що суд вважає за можливе. Представник третьої особи - Головного управління Держгеокадастру у Харківської області у судове засідання не з`явився, згідно раніше поданих заяв просив справу розглядати без його участі та відмовити у позові в зв`язку із пропуском позивачем строку позовної давності. Заслухавши позивача, свідків [PERSON] , [PERSON] , дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наступне. Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , виданим Черкасько-Лозівською сільською радою Дергачівського району, Харківської області. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, що складалась з земельної ділянки площею 5,2154 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер [NUMBER] , розташованої на території Черкасько-Лозівської сільської ради Дергачівського району Харківської області, право власності на яку належало померлому на підставі державного акту про право приватної власності на землю, [NUMBER] , виданого Дергачівською райдержадміністрацією 17.01.2003 року, який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №150. Спадщину після смерті [PERSON] позивач у справі [PERSON] прийняла фактично, оскільки проживала спільно з ним на час його смерті, а також більше п`яти років мешкала однією сім`єю зі спадкодавцем, що підтверджується актом депутата Малоданилівської селищної ради Дергачівського району Харківської області від 06.10.2018 року. Допитані в якості свідків в судовому засіданні [PERSON] та [PERSON] пояснили, що [PERSON] знають давно, а також знають те, що близько з 2000 року вона постійно проживала за адресою: [ADDRESS] разом зі своєю матір`ю, [PERSON] та [PERSON] , яка була її рідною тіткою. Оскільки [PERSON] та [PERSON] тяжко хворіли, вона постійно здійснювали догляд за ними. Спадкодавця вважала своїм дядьком та проживали з ним однією сім`єю. На час смерті [PERSON] вона мешкала спільно з ним. Відповідно до довідки № 477/01-16 від 26.03.2019, виданої Завідуючою Дергачівською державною нотаріальною конторою Харківської області, після смерті [PERSON] , померлого [INFO] з дня смерті та до теперішнього часу до Дергачівської нотаріальної контори в шестимісячний термін заяв про прийняття спадщини або відмову від спадщини не надходило, спадкова справа не заводилась, свідоцтво про право на спадщину не видавалось. Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру за №55607457 від 26.03.2019 року заповіти від імені [PERSON] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , що мешкав за адресою [ADDRESS] не обліковуються. [PERSON] було відмовлено у прийнятті спадщини, так як нею не було подано заяву про прийняття спадщини у встановлений законом строк, з померлим на день його смерті за адресою: [ADDRESS] зареєстрована не була. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 N 7 «Про судову практику у справах про спадкування» спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, законами України від 2 вересня 1993 року N 3425-XII "Про нотаріат",від 23 червня 2005 року N 2709-IV "Про міжнародне приватне право", іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами. Відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР(далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Згідно із ст.13 Конституції України Земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Статтею 14 Конституції України встановлено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Однією з таких законних підстав набуття права власності є спадкування. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст.1264 ЦК України: У четверту чергу право на спадкування мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю, не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкоємцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до п. 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування від 16.05.2013 право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою ст. 16 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частина 2 ст. 16 Цивільного кодексу України, з-поміж інших, встановлює наступні способи захисту цивільних прав та інтересів: визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, визнання правочину недійсним, відновлення становища, яке існувало до порушення. Щодо застосування позовної давності, то у відповідності до ч.3 ст.267 ЦПК України позовна давність застосовується судом за письмовою заявою сторони у справі. В даній справі така заява подана представником третьої особи, а отже розгляду не підлягає. З урахуванням доказів, наданих у справі, позов підлягає задоволенню. На підставі ст. ст.16, 1216-1218, 1220-1223,1261,1264, 1268, 1270 ЦК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 N 7 «Про судову практику у справах про спадкування»,

Outcome: approved