Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-03 00:00:00

в листопаді 2013 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що він є власником торгового приміщення в будинку [ADDRESS]. Рішенням Коломийської міської ради від 29.07.2009 року № 2232-41/2009 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надано в оренду ТзОВ «Інформ-Преса» земельну ділянку площею 12 кв.м, що знаходиться за адресою [ADDRESS] для встановлення та обслуговування кіоску по продажу преси. Вважає зазначене рішення Коломийської міської ради незаконним, оскільки 30 грудня 2009 року Коломийська міська рада надала дозвіл «Коломийському коледжу права і бізнесу» на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки загальною площею 1457 кв.м. по [ADDRESS] для обслуговування офісно-торгових приміщень. Вважає, що надані в оренду ТзОВ «Інформ-преса» 12 кв. м. належать до землі прибудинкової території споруди по [ADDRESS]. Крім того, вважає, що на спірній земельній ділянці Відповідачем було встановлено кіоск без відповідного дозволу, з порушенням нормативно-правових актів чинного законодавства, відстань до капітальної споруди становить 3 м., навколо кіоску скупчується сміттєві відходи, кіоск закриває доступ денного світла до належного йому приміщення. Тому просить визнати незаконним та скасувати рішення Коломийської міської ради від 29.07.2009 року № 2232-41/2009 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, площею 12 кв.м., по [ADDRESS] та договір оренди земельної ділянки площею 12 кв. м. по [ADDRESS] від 08 вересня 2009 року; усунути йому перешкоди у розпорядженні торгівельним приміщенням в будинку 5 по [ADDRESS] шляхом зобов'язання ТзОВ «Інформ-преса» демонтувати кіоск по [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач та його представник, підтримуючи його вимоги у повному обсязі, просять позов задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві. Представник відповідача - Коломийської міської ради позов не визнав і пояснив, що Коломийська міська рада діяла в межах своїх повноважень, відповідно до вимог чинного законодавства та не порушуючи при цьому жодних прав інших осіб, в тому числі і позивача, оскільки як власник земельної ділянки, рада вправі приймати рішення щодо володіння, користування та розпорядження своєю власністю. Представники ТзОВ «Інформ-преса» позовні вимоги не визнали, пояснили, що рішення Коломийської міської ради від 29.07.2009 року № 2232-41/2009 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки воренду по [ADDRESS] прийнято в межах компетенції Коломийської міської ради відповідно до вимог ст.12 ЗК України. Було виготовлено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Він отримав всі необхідні висновки контролюючих органів. Схема розташування земельної ділянки погоджена начальником відділу Держкомзему в м. Коломия та головним архітектором м. Коломия, межі узгоджені на погоджувальній земельній комісії Коломийської міської ради. Вказали, що даний кіоск розміщений ще у 2000 році. Його розміщення жодним чином не порушує права позивача. Просять в задоволенні позову відмовити. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він орендує кіоск по [ADDRESS] у ТзОВ «Інформ-преса» згідно договору оренди від 01 липня 2013 року. Біля вказаного кіоску прибирання проводиться регулярно. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд вважає, що в позові слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Коломийської міської ради від 29.07.2009 року № 2232-41/2009 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 12 кв.м., що знаходиться за адресою [ADDRESS] для встановлення та обслуговування кіоску для продажу преси. 08 вересня 2009 року було укладено договір оренди земельної ділянки, згідно якого ТзОВ «Інформ-преса» надано в оренду земельну ділянку площею 12 кв. м. для встановлення та обслуговування кіоску по продажу преси строком на 5 років. За змістом ст. 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності. Сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Статтею 116 ЗК України передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Статтею 118 ЗК України (в редакції, чинній на час прийняття оскаржуваного рішення) встановлено, що громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки. Відповідний орган місцевого самоврядування або орган виконавчої влади в місячний термін розглядає клопотання і надає дозвіл підприємствам, установам та організаціям на розробку проекту приватизації земель. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Міська рада у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності, здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність. Відповідно до роз'яснень, даних у п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" (з наступними змінами і доповненнями) при розгляді справ за позовами до органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування в разі незгоди з рішеннями з питань, віднесених у галузі земельних відносин до їх компетенції, суд не може вирішувати питання, віднесені до компетенції органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, зокрема про передачу земельних ділянок у постійне користування, оренду, укладення чи поновлення договору оренди земельної ділянки, зміну цільового призначення землі тощо. Як вбачається з матеріалів справи, на замовлення ТзОВ «Інформ-преса» було виготовлено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки по [ADDRESS] площею 12 кв. м., який отримав всі необхідні висновки комісії з розгляду питань, пов'язаних з погодженням документації із землеустрою у м. Коломиї, погоджений відділом Держкомзему, управлінням архітектури, містобудування та капітального будівництва, Держуправлінням охорони навколишнього природного середовища, Коломийською районною санітарно-епідеміологічною станцією, відділом культури і туризму Коломийської міськради. Схема розташування земельної ділянки погоджена начальником відділу Держкомзему в м. Коломия та головним архітектором м. Коломия, межі узгоджені на погоджувальній земельній комісії Коломийської міської ради. Тому твердження позивача про порушення Коломийською міською радою норм Земельного кодексу України та Закону України «Про місцеве самоврядування» при прийнятті оспорюваного рішення є голослівним і нічим не підтвердженим. Позивач в судовому засіданні у відповідності до ст. 60 ЦПК України не довів належними і допустимими доказами, що земельна ділянка, яка надана в оренду ТзОВ «Інформ-преса» належить прибудинкової території споруди по [ADDRESS]. Крім того, [PERSON] на підтвердження позову не подав доказів, як передбачено ч. 3 ст.10 ЦПК України щодо порушення рішенням Коломийської міської ради його права на землю у зв'язку з наданням ТзОВ «Інформ-преса» в оренду земельної ділянки із земель запасу Коломийської міської ради, оскільки ні у власності чи користуванні позивача дана земельна ділянка не перебувала і до земель загального користування не віднесена. З огляду на викладене, оспорюване рішення Коломийської міської ради від 29.07.2009 року № 2232-41/2009 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання в оренду ТзОВ «Інформ-Преса» земельної ділянки площею 12 кв.м, що знаходиться за адресою [ADDRESS] для встановлення та обслуговування кіоску по продажу преси., прийнято в межах компетенції Коломийської міської ради відповідно до вимог ст.12 ЗК України, не порушує права і охоронювані законом інтереси [PERSON], прийняте відповідно до вимог чинного законодавства і в межах повноважень Коломийської міської ради, тому підстав для його скасування немає. З тих же підстав відсутні підстави для визнання недійсним договору оренди земельної ділянки. Що стосується позовної вимоги про усунення перешкод у розпорядженні торгівельним приміщенням в будинку 5 по [ADDRESS] шляхом зобов'язання ТзОВ «Інформ-преса» демонтувати кіоск по [ADDRESS], як такий, що розміщений без відповідного дозволу та порушує права позивача, то вона не підлягає до задоволення з огляду на таке. Відповідно до роз'яснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених у Постанові від 30.03.2012 № 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва), самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані (будуються) на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту; або з істотним порушенням будівельних норм і правил. Розглядаючи зазначені позови відповідно до вимог вказаної норми та положень частини сьомої статті 376 ЦК, суди мають встановлювати, чи було видано особі, яка здійснила самочинне будівництво, припис про усунення порушень, чи можлива перебудова об'єкту та чи відмовляється особа, яка здійснила самочинне будівництво, від такої перебудови. Згідно п. 22 вищевказаної Постанови, знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності. Вимоги відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування про зобов'язання особи, яка, маючи дозвіл на будівництво нерухомого майна, допустила при цьому істотне відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, чи істотне порушення будівельних норм і правил, провести відповідну перебудову можуть бути заявлені як у разі, коли ці відхилення були допущені при будівництві нерухомості, так і внаслідок перебудови під час її експлуатації (частина сьома статті 376 ЦК). Під істотним порушенням будівельних норм і правил слід розуміти, зокрема, недодержання архітектурних, санітарних, екологічних, протипожежних та інших вимог і правил, а також зміну окремих конструктивних елементів житлового будинку, будівлі, споруди, що впливає на їх міцність і безпечність. В п. 23 вказано, що відсутність відповідної експертизи у разі необхідності її проведення може бути підставою для відмови в позові, при цьому факт відхилення від проекту та порушення будівельних норм і правил має довести особа, яка пред'явила позов про знесення самочинного будівництва (частина сьома статті 376 ЦК, частина перша статті 60 ЦПК). Тому посилання позивача на те, що розміщений на [ADDRESS] кіоск закриває доступ до денного світла в належному йому торговому приміщенні, а також порушує пожежні та санітарні правила суд відхиляє за недоведеністю. Відповідно до ч. 7 ст. 376 ЦК України, у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов'язана відшкодувати витрати, пов'язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану. Згідно п. 24 Постанови ПВССУ від 30.03.2012 № 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва), знесення нерухомості, збудованої з істотним відхиленням від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотним порушенням будівельних норм і правил (у тому числі за відсутності проекту), можливе лише за умови, що неможлива перебудова нерухомості відповідно до проекту або відповідно до норм і правил, визначених державними правилами та санітарними нормами, або якщо особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від такої перебудови. Як встановлено в судовому засіданні, припис про усунення порушень та надання дозвільної документації ТзОВ "Інформ-преса" не видавався, ні позивач, ні відповідний орган державної влади або орган місцевого самоврядування з позовом про зобов'язання особи, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову чи отримати дозвіл на розміщення кіоску не зверталися, тому позовна вимога про знесення (демонтаж) кіоску є передчасною. На підставі ст. ст. 12, 116, 118, 152, 158 ЗК України, 376 ЦК України,

Outcome: dismissed