Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-23 00:00:00

ПАТ «Альфа-Банк» через представника звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог покладає наступне. 08.11.2016 року між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №490961513 (далі - Договір), відповідно до умов якого позивачем надано відповідачу кредит у розмірі 20212,38 грн., а відповідач зобов'язався в порядку та на умовах, що визначені Договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Договором та Додатком №1 до нього - Графіком погашення кредиту. Свої зобов'язання позивач належним чином виконав, оскільки відповідачем не були виконані зобов'язання, встановлені Договором, ПАТ «Альфа-Банк» просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість, яка станом на 09.05.2017 року становить 23753,80 грн., з яких: за кредитом - 20212,38 грн., по відсотках - 2541,42 грн., штраф - 1000 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, в матеріалах справи міститься клопотання, відповідно до якого ПАТ «Альфа-Банк» просить провести судовий розгляд за відсутності представника, задовольнити позовні вимоги в повному обсязі та проти увалення заочного рішення не заперечує. За таких обставин, суд вважав за можливе проводити розгляд справи у відсутності представника позивача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи неодноразово повідомлявся належним чином, про що свідчать матеріали справи, однак, конверти із судовими повістками про виклик повернулись до суду з відміткою "за закінченням встановленого строку зберігання". З огляду на викладене, суд вважав за можливе провести заочний розгляд справи за правилами Глави 11 Розділу ІІІ ЦПК України. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з'явились, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали позовної заяви та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено наступне. 08.11.2016 року між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] було укладено угоду про надання особистого кредиту №490961513 (далі - Договір), відповідно до умов якого позивачем надано відповідачу кредит у розмірі 24659,34 грн. терміном користування до 09.11.2018 року з фіксованою відсотковою ставкою 39.9% річних. Сторони погодили, що порядок погашення кредиту, нарахування та сплати процентів, простроченої заборгованості, можливих штрафних санкцій та пені визначається Умовами Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб. Судом встановлено, що відповідач взяті на себе зобов'язання по виплаті кредитних коштів у строки визначені Договором не виконує. Відповідно до розрахунку заборгованості, станом на 09.05.2017 року заборгованість відповідача становить 23753,80 грн., з яких: за кредитом - 20212,38 грн., по відсотках - 2541,42 грн., штраф - 1000 грн. Зазначені обставини стали підставою для направлення рекомендованим листом 23.05.2017 року позивачем ПАТ «Альфа-Банк» відповідачу [PERSON] вимоги про дострокове повернення кредиту за вих. №54803-102-б/б. Проте, у визначений ПАТ «Альфа-Банк» строк, а саме протягом тридцяти днів з дати відправлення цієї вимоги, але не пізніше трьох днів з дати отримання, [PERSON] не виконав вимоги щодо дострокового повернення кредиту, не сплатив нараховані проценти за користування кредитом і нараховані штраф/пеню. Аналізуючи встановлені по справі обставини в їх сукупності, суд вважає заявлені позовні вимоги обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню за наступних підстав. Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори. Статтею 629 ЦК України, передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. У відповідності до ч.1 ст.1054 ЦК України кредитодавець зобов'язується за кредитним договором надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 530 ЦК України визначено, що, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно з ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 612 ЦК України, передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частиною 1 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.7 ст. 81 ЦПК України, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Оцінивши зібрані по справі докази з урахуванням вищенаведених правових норм, суд вважає вимоги позивача ПАТ "Альфа-Банк" про стягнення з [PERSON] заборгованості в розмірі 23753,80 грн., з яких: за кредитом - 20212,38 грн., по відсотках - 2541,42 грн., штраф - 1000 грн., такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує на підставі ч.1 ст. 141 ЦПК України, тобто з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору, понесені позивачем. На підставі ст.ст. 11, 526, 530, 610, 612, 625, 629, 639, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved