Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-28 00:00:00

До суду з первісним позовом звернулося ПП «ЦЕРЕРА-АГРО-ТРАНС» з посиланням на те, що 2 квітня 2014 року між ПП «ЦЕРЕРА-АГРО-ТРАНС» і [PERSON] був укладений договір оренди земельної ділянки площею 2,6424 га, кадастровий номер 3224287000:02:004:0061, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться в адміністративних межах Сухоярської сільської ради Ставищенського району Київської області, строком на 10 років з моменту державної реєстрації речового права. Право оренди за вказаним договором зареєстроване державним реєстратором Реєстраційної служби Ставищенського районного управління юстиції Київської області Малиш Д.В. 14 квітня 2014 року (індексний номер рішення 12417743). Позивач належним чином виконує всі свої зобов`язання за даним договором, зокрема своєчасно та у повному розмірі виплачує орендну плату і використовує земельну ділянку за її цільовим призначенням. З листа ТОВ «Інтерагроінвест» від 3 березня 2020 року позивачу стало відомо про існування договору оренди вказаної земельної ділянки від 29 січня 2020 року за №166, укладеного між [PERSON] та ТОВ «Інтерагроінвест», право оренди на яку зареєстроване 12 лютого 2020 року державним реєстратором Шкарівської сільської ради Білоцерківського району Київської області Лужецьким Д.Л. за ТОВ «Інтерагроінвест». У даному листі ТОВ «Інтерагроінвест» просить передати йому земельну ділянку як новому орендареві. Проте, позивач і надалі продовжує користуватись земельною ділянкою та сплачує орендну плату відповідно до умов договору. В результаті моніторингу відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно виявилось, що під час проведення державної реєстрації права оренди позивача за договором оренди від 2 квітня 2014 року між ПП «ЦЕРЕРА-АГРО-ТРАНС» і [PERSON] , державним реєстратором у відповідному розділі та графі реєстру було помилково зазначено строк дії договору 5 років замість 10 років, в результаті чого ТОВ «Інтерагроінвест» змогло зареєструвати за собою право оренди землі. Укладення договору між [PERSON] та ТОВ «Інтерагроінвест» та державна реєстрація за останнім права оренди землі порушує права позивача, оскільки унеможливлює фактичне використання земельної ділянки та отримання доходів від вирощування продукції. Позивач просить суд визнати недійсним договір оренди №166 від 29 січня 2020 року земельної ділянки з кадастровим номером 3224287000:02:004:0061, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться в адміністративних межах Сухоярської сільської ради Ставищенського району Київської області, укладений між ТОВ «Інтерагроінвест» та [PERSON] , право оренди за яким зареєстровано 12 лютого 2020 року державним реєстратором Шкарівської сільської ради Білоцерківського району Київської області Лужецьким Д.Л. (т. 1 а.с. 2-5). До суду з зустрічним позовом звернувся [PERSON] , посилаючись на те, що він є власником земельної ділянки кадастровий номер 3224287000:02:004:0061, площею 2,6424 га, розташованої на території Сухоярської сільської ради. З ухвали суду про відкриття провадження та поданої ПП «ЦЕРЕРА-АГРО-ТРАНС» до суду позовної заяви він дізнався про існування укладеного договору оренди належної йому земельної ділянки між ним та ПП «ЦЕРЕРА-АГРО-ТРАНС» від 2 квітня 2014 року, строком на 10 років, який він не підписував, оскільки укладав з ПП «ЦЕРЕРА-АГРО-ТРАНС» договір оренди належної йому земельної ділянки строком на 5 років. На даний час ПП «ЦЕРЕРА-АГРО-ТРАНС» не повертає йому земельну ділянку. 5 лютого 2019 року ним було направлено відповідачу повідомлення про припинення будь-яких відносин щодо користування оспорюванню земельною ділянкою. Оскільки домовленості щодо орендної плати із ПП «ЦЕРЕРА-АГРО-ТРАНС» не досягнуто, тому він 29 січня 2020 року уклав договір оренди вищевказаної земельної ділянки із ТОВ «Інтерагроінвест», право оренди за яким зареєстровано 10 лютого 2020 року, номер запису в єдиному реєстрі - 35444114. З урахуванням уточнених позовних вимог позивач [PERSON] просить суд усунути перешкоди у користуванні належною йому на праві власності земельною ділянкою з кадастровим номером 3224287000:02:004:0061, площею 2,6424 га, яка знаходиться на території Сухоярської сільської ради Ставищенського району Київської області, яка фактично знаходиться у користуванні ПП «ЦЕРЕРА-АГРО-ТРАНС» та повернути її йому (т. 1 а.с. 83-87, 178-179). В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги по первісному позову підтримав, позовні вимоги по зустрічному позову не визнав, ПП «ЦЕРЕРА-АГРО-ТРАНС» направило до суду відзив на зустрічну позовну заяву (т. 1 а.с. 114-116) в якому позовні вимоги не визнало, посилаючись на те, що позивач в зустрічній позовній заяві стверджує, що він на початку 2014 року укладав з ПП „ЦЕРЕРА-АГРО-ТРАНС" договір оренди земельної ділянки строком на 5 років, проте доказів цього суду не надав. Поданий ПП «ЦЕРЕРА-АГРО-ТРАНС» примірник оригіналу договору, а також витребуваний судом у Ставищенській РДА, оформлений на одному аркуші, що унеможливлює будь-які маніпуляції зі змістом даного правочину чи самовільну зміну їх істотних умов. В судовому засіданні представник відповідача ТОВ «Інтерагроінвест» Колибаба І.О. позовні вимоги по первісному позову не визнала, ТОВ «Інтерагроінвест» направило до суду відзив на позов (т. 1 а.с. 55-58) в якому зазначено, що ТОВ «Інтерагроінвест» ознайомившись з позовною заявою вважає її необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню. 29 січня 2020 року ТОВ «Інтерагроінвест» та [PERSON] , досягнувши згоди, щодо істотних умов договору, уклали договір № 166 оренди земельної ділянки, кадастровий номер 3224287000:02:004:0061, площею 2,6424 га, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в адміністративних межах Сухоярської сільської ради. 10 лютого 2020 року вищевказаний договір оренди зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про інше речове право 35444114. На момент здійснення державної реєстрації договору оренди перешкод для її проведення не було, оскільки з урахуванням дати реєстрації договору з позивачем строк його дії закінчився. Щодо доводів позивача про внесення реєстратором помилкових даних про строк дії договору до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, слід зазначити, що позивач зареєстрував своє речове право (право оренди) щодо оспорюваної земельної ділянки на 5 років та за результатами проведеної реєстраційної дії держаного реєстратора отримав у паперовій формі Витяг з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав що і підтверджує позивач, додаючи паперовий витяг до матеріалів позовної заяви та не повідомив у п`ятиденний строк про це державного реєстратора. Оскільки право оренди спірної земельної ділянки у позивача закінчилося, тому його право ніким не порушене, а позовні вимоги є безпідставними, в зв`язку з чим в задоволенні позову слід відмовити. У судовому засіданні представник [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги по первісному позову не визнав, [PERSON] направив до суду відзив на позов (т. 1 а.с. 45-46), в якому зазначив, що договір оренди земельної ділянки від 2 квітня 2014 року не підписував. Вищевказаний екземпляр договору оренди землі від 2 квітня 2014 року позивачем йому не надавався. 10 лютого 2020 року речове право оренди щодо належної йому земельної ділянки, кадастровий номер 3224287000:02:004:0061, площею 2,6424 га, розташованої на території Сухоярської сільської ради зареєстровано за ТОВ «Інтерагроінвест» на підставі досягнутих домовленостей у договорі оренди №166 від 29.01.2020 року. 29 січня 2020 року ним укладено та належно зареєстровано 10 лютого 2020 року речове право оренди з відповідачем ТОВ «Інтерагроінвест». Проте, позивач відмовляється передавати у використання відповідачу ТОВ «Інтерагроінвест» належну йому оспорювану земельну ділянку, чим порушує його права на отримання достойної орендної плати на умовах діючого договору оренди земельної ділянки, його права як власника. Аргументи позивача щодо технічної помилки державного реєстратора під час реєстрації речового права оренди, яким було зареєстровано речове право оренди з позивачем від 14 квітня 2014 року за №5347398, вважає такими що суперечать дійсності та чинному законодавству. Дії реєстратора, у відповідності до ст. 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно», позивач не оскаржував. Позивач, знаючи що 14 квітня 2019 року припиниться речове право - право оренди на оспорювану земельну ділянку, не вчиняв дій, щоб зареєструвати право оренди на дану земельну ділянку на доказуваний ним термін і лише після того, як дізналися, що є інше речове право вже зареєстроване за відповідачем ТОВ «Інтерагроінвест» почав доводити своє право оренди. Представник [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги по зустрічному позову підтримав та направив до суду відповідь на відзив на зустрічну позовну заяву (т. 1 а.с. 128-131), в якій зазначив, що [PERSON] є власником вищевказаної земельної ділянки, договір оренди якої з ПП «ЦЕРЕРА-АГРО-ТРАНС» строком на 10 років не укладав та не підписував, а також нікого не уповноважував на його підписання. Відповідач підтверджує, що термін оренди по кожному окремому орендодавцю вирішувався індивідуально. Так, в результаті переговорів між відповідачем по зустрічному позову та ним було досягнуто домовленості щодо терміну оренди по належній йому земельній ділянці в 5 років та відповідно підписано договір, його примірника йому відповідач не надав. Оскільки оспорюваний договір ним не підписувався, а відповідно згоди з істотних умов не досягнуто, волевиявлення відсутнє, що і є підставою недійсності правочину ст. 215 ЦК України. Про припинення договірних відносин після закінчення 5 років повідомив відповідача, направивши лист повідомлення 5 лютого 2019 року, чек про відправлення нажаль не зберігся. Проте, відповідач заперечує факт отримання такого листа, та відмовляється передавати оспорювану земельну ділянку, надалі продовжуючи використовувати її у своїй господарській діяльності. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши вступне слово учасників справи, з`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши письмові докази, вважає, що в задоволенні позовних вимог ПП «ЦЕРЕРА-АГРО-ТРАНС» по первісному позову та [PERSON] по зустрічному позову слід відмовити, виходячи із наступного. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. ПП «ЦЕРЕРА-АГРО-ТРАНС», засновником та керівником якого є [PERSON] , здійснює економічну діяльність по вирощуванню зернових культур (крім рису), бобових культур та насіння олійних культур (т. 1 а.с. 6, 7, 8). Земельна ділянка площею 2,6424 га з кадастровим номером 3224287000:02:004:0061, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована у межах Сухоярської сільської ради Білоцерківського району Київської області, належить [PERSON] на праві приватної власності (т. 1 а.с. 91). 2 квітня 2014 року між ПП «ЦЕРЕРА-АГРО-ТРАНС» та [PERSON] укладено договір оренди землі (т. 1, а. с. 12-14), за яким ПП «ЦЕРЕРА-АГРО-ТРАНС» набув право оренди земельної ділянки площею 2,6424 га з кадастровим номером 3224287000:02:004:0061, строк дії якого зазначено на 10 років, зі сплатою орендодавцю орендної плати, щороку у розмірі 2594,68 грн., яка визначається за домовленістю між сторонами і не може бути меншою від розміру, встановленому чинним законодавством (не менше 3% від грошової оцінки земельної ділянки, з врахуванням індексації). Форми орендної плати за оренду земельної ділянки на кожен рік, які встановлюються за домовленістю сторін, наведені в додатку до договору, що є невід`ємною частиною договору. Згідно п. 41 Договору оренди цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації. 14 квітня 2014 року державний реєстратор Реєстраційної служби Ставищенського районного управління юстиції Київської області Малиш Д.В. прийняла рішення про державну реєстрацію права оренди на земельну ділянку за позивачем за індексним номером 12417743 строком на 5 років (т. 1 а.с. 15). [PERSON] отримав від позивача орендну плату за оренду земельної ділянки за 2019 рік (т. 1 а.с. 19-24). 5 лютого 2019 року [PERSON] направив директору ПП «ЦЕРЕРА-АГРО-ТРАНС» лист повідомлення про відсутність намірів на продовження строку дії договору оренди землі (т. 1 а.с. 92), проте доказів отримання його останнім суду не надав, а судом даних обставин не встановлено. 29 січня 2020 року між [PERSON] та ТОВ «Інтерагроінвест» укладено договір оренди землі (т.1, а. с. 59,60), за яким орендодавець надав, а орендар прийняв в строкове платне користування земельну ділянку площею 2,6424 га з кадастровим номером 3224287000:02:004:0061, строком на 10 років, зі сплатою орендодавцю орендної плати у розмірі 12795,03 грн., яка здійснюється у грошовій формі один раз на рік, не пізніше 31 грудня поточного року. 10 лютого 2020 року державний реєстратор Шкарівської сільської ради Білоцерківського району Київської області Лужецький Д.Л. прийняв рішення про державну реєстрацію права оренди на земельну ділянку за ТОВ «Інтерагроінвест» за індексним номером 51091036 строком дії до 31 грудня 2030 року з правом пролонгації (т. 1, а.с. 27, 60). 8 липня 2020 року державний реєстратор прав на нерухоме майно Ставищенської РДА Кучма Ю.С. відмовила ПП «ЦЕРЕРА-АГРО-ТРАНС» у внесенні зміни до запису про зміну терміну дії договору у зв`язку з допущенням технічної помилки за номером іншого речового права 5347398 до розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відкритого на об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 125294132242, кадастровий номер земельної ділянки 3224287000:02:004:0061 за суб`єктом права [PERSON] , у зв`язку з реєстрацією 10 лютого 2020 року іншого речового права з ТОВ «Інтерагроінвест» (т. 1 а.с. 165). Згідно із частиною першою статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (частина четверта цієї ж статті). Предметом спору по первісному позову є визнання недійсними договору оренди землі. Відповідно до законодавчого визначення правочином є перш за все вольова дія суб`єктів цивільного права, що характеризує внутрішнє суб`єктивне бажання особи досягти певних цивільно-правових результатів - набути, змінити або припинити цивільні права та обов`язки. Здійснення правочину законодавством може пов`язуватися з проведенням певних підготовчих дій учасниками правочину (виготовленням документації, оцінкою майна, інвентаризацією), однак сутністю правочину є його спрямованість, наявність вольової дії, що полягає в згоді сторін взяти на себе певні обов`язки (на відміну, наприклад, від юридичних вчинків, правові наслідки яких наступають у силу закону незалежно від волі його суб`єктів). У двосторонньому правочині волевиявлення повинно бути взаємним, двостороннім і спрямованим на досягнення певної мети; породжуючи правовий наслідок, правочин - це завжди дії незалежних та рівноправних суб`єктів цивільного права. Частиною третьою статті 203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Порушення вимог законодавства щодо волевиявлення учасника правочину є підставою для визнання його недійсним у силу припису частини першої статті 215 ЦК України, а також із застосуванням спеціальних правил про правочини, вчинені з дефектом волевиявлення - під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості, тяжкої обставини. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Згідно із частиною першою статті 627 ЦК України і відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України). За частиною першою статті 14 Закону України «Про оренду землі» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, договір оренди землі укладається в письмовій формі. За частиною першою статті 15 Закону України «Про оренду землі» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об`єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони,яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об`єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки. Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4-6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону (частина друга статті 15 Закону України «Про оренду землі»). У разі ж якщо сторони такої згоди не досягли, такий договір є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини. Правочин, який не вчинено (договір, який не укладено), не може бути визнаний недійсним. Наслідки недійсності правочину також не застосовуються до правочину, який не вчинено. Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі допущення технічної помилки (граматичної, арифметичної чи іншої помилки) під час внесення відомостей про речові права, обтяження речових прав до Державного реєстру прав державний реєстратор самостійно виправляє таку помилку, за умови що документи за результатом розгляду заяви заявнику не видавалися. У разі якщо допущена технічна помилка, виявлена після отримання заявником документів за результатом розгляду заяви, така помилка виправляється державним реєстратором виключно на підставі заяви особи, відомості про речові права, обтяження речових прав якої містять таку помилку, а також у випадку, передбаченому підпунктом "в" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, - посадовою особою Міністерства юстиції України чи його територіальних органів. У разі якщо допущена технічна помилка впливає на права третіх осіб, така помилка виправляється державним реєстратором виключно на підставі судового рішення. Статтею 11 ЦК України передбачені підстави виникнення цивільних прав та обов`язків. Згідно ч.1 ст.12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Відповідно до ч.ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Звертаючись з даним позовом, ПП «ЦЕРЕРА-АГРО-ТРАНС», як на підставу для його задоволення, посилався на те, що відповідачі уклали договір емфітевзису щодо вже обтяженої земельної ділянки, який 10 лютого 2020 року був зареєстрований державним реєстратором Шкарівської сільської ради Білоцерківського району Київської області Лужецьким Д.Л., в той час як п. 6 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено відмову у державній реєстрації прав на земельну ділянку у разі, якщо права на цю земельну ділянку вже обмежені. З копії рішення державного реєстратора права на нерухоме майно Ставищенської РДА Кучма Ю.С. від 8 липня 2020 року вбачається, що остання відмовила ПП «ЦЕРЕРА-АГРО-ТРАНС» у внесенні зміни до запису про зміну терміну дії договору у зв`язку з допущенням технічної помилки за номером іншого речового права 5347398 до розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відкритого на об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 125294132242, кадастровий номер земельної ділянки 3224287000:02:004:0061 за суб`єктом права [PERSON] , у зв`язку з реєстрацією 10 лютого 2020 року іншого речового права з ТОВ «Інтерагроінвест» (т. 1 а.с. 165) виправлення якої може вплину на права останніх та виправляється державним реєстратором виключно на підставі судового рішення. Враховуючи вищевикладене, та беручи до уваги те, що представником ПП «ЦЕРЕРА-АГРО-ТРАНС» не надано суду належних і допустимих доказів того, що саме відповідачами порушені права даного підприємства щодо оренди спірної земельної ділянки, а судом даних обставин не встановлено, тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити. Звертаючись з зустрічною позовною заявою [PERSON] , як на підставу для його задоволення, посилався на те, що з ухвали суду про відкриття провадження та поданої ПП «ЦЕРЕРА-АГРО-ТРАНС» до суду позовної заяви він дізнався про існування укладеного договору оренди належної йому земельної ділянки між ним та ПП «ЦЕРЕРА-АГРО-ТРАНС» від 2 квітня 2014 року, строком на 10 років, який він не підписував. Він укладав з ПП «ЦЕРЕРА-АГРО-ТРАНС» договір оренди належної йому земельної ділянки строком на 5 років, додаткових угод до даного договору він не укладав і не підписував. Для з`ясування цих обставин у справі ухвалою Ставищенського районного суду від 30 листопада 2020 року за клопотанням представника позивача за зустрічним позовом [PERSON] - [PERSON] призначена судова почеркознавча експертиза, проведення якої було доручено Харківському науково-дослідному інституту судових експертиз М.С. Бокаріуса (т. 2 а. с. 5-6). Згідно висновку експерта за результатами судово-почеркознавчої експертизи від 27 січня 2021 року № 21209 підписи від імені [PERSON] , які містяться в двох примірниках договору оренди землі від 2 квітня 2014 (кадастровий номер земельної ділянки 3224287000:02:004:0061, розташовані у розділах «Реквізити сторін» в графі «Орендодавець» виконані самим [PERSON] (т. 2 а. с. 32-34). На підтвердження підписання [PERSON] договору оренди землі від 2 квітня 2014 року належним доказом в розумінні положень статей 77-79 ЦПК України, суд вважає висновок експерта від 27 січня 2021 року № 21209, згідно з яким підпис від імені [PERSON] у графі „орендодавець" виконаний самим [PERSON] , а не іншою особою, так як він є однозначним і категоричним, достатньо обґрунтованим, не суперечить іншим матеріалам справи, а тому не викликає сумнівів у його правильності. Жодного висновку почеркознавчої експертизи, який би не підтвердив факт підписання спірного договору позивачем, матеріали справи не містять. Враховуючи, що договір оренди землі від 2 квітня 2014 року укладений між ПП «ЦЕРЕРА-АГРО-ТРАНС» та [PERSON] підписаний останнім, яким не надано суду належних та допустимих доказів щодо укладення даного договору саме строком на 5 років, а судом даних обставин не встановлено, тому в задоволенні зустрічного позову слід відмовити.

Outcome: dismissed