Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-23 00:00:00

Позивач [PERSON] , який мешкає за адресою: [ADDRESS] , звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ТАСТ-ГАРАНТІЯ», місцезнаходження: м. Одеса, вул. Транспортна, буд. 3, про відшкодування матеріальної шкоди. Свої вимоги обгрунтовує тим, що 15.05.2013 року, приблизно о 09 год. 00 хв. [PERSON] , керуючи технічно справним транспортним засобом марки «Toyota» з держаним реєстраційним номером [NUMBER] , здійснювала рух по об`їзній дорозі з боку Тираспольського шосе в напрямку автодороги «Київ-Одеса» та порушуючи вимоги п. 1.5. та 18.1 Правил дорожнього руху України, здійснила наїзд на пішохода [PERSON] . Внаслідок удару автомобілем, позивач зазнав тілесних ушкоджень та був госпіталізований до лікарні з діагнозом забита рана тім`яної області, забиття, кровопідтьоки, синці м`яких тканин кінцівок. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] на момент скоєння ДТП була застрахована в ПрАТ «СК «ТАСТ-ГАРАНТІЯ», згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/0084405 від 07.05.2013 р. У зв`язку з отриманням позивачем тілесних ушкоджень і проходження курсу лікування, яке було необхідним для відновлення здоров`я, [PERSON] поніс матеріальні витрати у розмірі 7 047,36 грн. Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 17.06.2014 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 15\~000,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. У задоволенні вимог позовних вимог [PERSON] про стягнення з [PERSON] матеріальної шкоди було відмовлено, у зв`язку з тим, що цивільно-правова відповідальність останньої була застрахована в ПрАТ «СК «ТАСТ-ГАРАНТІЯ». 16.10.2015 року [PERSON] звернувся до ПрАТ «СК «ТАСТ-ГАРАНТІЯ» з заявою про відшкодування шкоди, завданої [PERSON] внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 15.05.2013 року. 13.01.2016 року позивач отримав відповідь від ПрАТ «СК «ТАСТ-ГАРАНТІЯ» про неможливість прийняти рішення щодо виплати страхового відшкодування, у зв`язку з ненаданням позивачем документів, підтверджуючих строк лікування, діагноз та витрати на лікування. 01.07.2016 року позивач надав ПрАТ «СК «ТАСТ-ГАРАНТІЯ» перелік документів, які необхідні для здійснення розрахунку та виплати страхового відшкодування. 12.07.2016 року відповідач надіслав письмову відповідь, в якій повторно зазначив, що позивачем не надано необхідних документів для здійснення розрахунку суми страхового відшкодування. Таким чином, позивач, не отримавши відшкодування за матеріальну шкоду, яка йому була завдана [PERSON] внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, звернувся з позовною заявою до суду, в якій просить стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду у розмірі 7047,36 грн. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 27.08.2018 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. 02.10.2018 року представник відповідача [PERSON] надала суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач визнає позовні вимоги частково, а саме: на суму 922,30 грн., а у задоволенні іншої частини позовних вимог просив суд відмовити. Відповідач мотивує свій відзив наступними доводами. Відповідно до\~п.35.1.\~ст.\~35\~Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування разом з копіями документів, які визначені в п. 35.2. ст. 35 Закону. Однак, протягом встановленого Законом 30-денного строку позивач не подав до ПрАТ «СК «ТАСТ-ГАРАНТІЯ» заяви про виплату страхового відшкодування встановленої форми, та не надав жодного документу, на підставі якого відповідач зміг би встановити суму страхового відшкодування та здійснити його виплату. Вперше позивач звернувся до відповідача лише 16.10.2015 року з заявою, щодо надання відповіді з приводу відшкодування шкоди, завданої [PERSON] внаслідок ДТП, яке сталось 15.05.2013 р. До даної заяви позивачем було надано лише рішення Апеляційного суду Одеської області від 17.06.2014 р. Працівниками ПрАТ «СК «ТАСТ-ГАРАНТІЯ» позивачеві було роз`яснено, що рішення Апеляційного суду Одеської області від 17.06.2014 р. не стосується ПрАТ «СК «ТАСТ-Гарантія», оскільки страхова компанія не є стороною по даній справі. Більше того, в даному рішенні чітко зазначено про стягнення на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди грошових коштів саме з [PERSON] . Крім того, відповідачем було надано позивачеві письмову відповідь (вих. лист № 700-11/3 від 13.01.2016 р.), в якій чітко зазначено порядок дій позивача та перелік документів, необхідних для отримання страхового відшкодування. «07» липня 2016 року ПрАТ «СК «ТАСТ-ГАРАНТІЯ» було отримано лист [PERSON] від 01.07.2016 р., в якому зазначено, що у відповідь на лист ПрАТ «СК «ТАСТ-ГАРАНТІЯ» № 700-11/3 від 13.01.2016 р. позивач надає копії паспорту, довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру, постанови Київського районного суду м. Одеси від 30.09.2013 р. (притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності) та копію самого листа відповідача № 700-11/3 від 13.01.2016 р. Тобто, позивачем знову не було надано жодного документа на підставі якого відповідач зміг би встановити суму страхового відшкодування та здійснити його виплату. На вказаний лист відповідачем було надано позивачеві письмову відповідь № 44-12/1 від 12.07.2016 р., в якій повторно детально та чітко роз`яснено порядок дій потерпілого для отримання страхового відшкодування та вказано перелік документів, які необхідні для здійснення розрахунку та виплати страхового відшкодування. Також позивачеві було повідомлено про необхідність надати страховій компанії належним чином оформлені документи, які підтверджують строк лікування, точний діагноз, витрати на лікування, зазначити розмір майнових вимог та банківські реквізити. Однак, жодних заяв чи звернень [PERSON] відповідач більше не отримував. Таким чином, відповідачем було вжито всіх необхідних заходів для встановлення суми страхового відшкодування та можливості подальшої її виплати. Щодо обставин, викладених в позовній заяві, відповідач у відзиві зазначає наступне. Позивач вкаЗакону Україниє, що 17.05.2013 року КУ «Одеська обласна клінічна лікарня» видало [PERSON] виписку екіприз № 11929 з медичної карти стаціонарного хворого, де зазначається повний діагноз позивача забита рана тім`яної області, забиття, кровопідтьоки, синці м`яких тканин кінцівок, забиття правого голеностопного суглоба. Однак, копія даної виписки до позовної заяви не додана позивачем та в матеріалах справи відсутня. Також, позивач зазначає, що з 21.05.2013 р. по 30.05.2013 р. перебував на стаціонарному лікуванні у Міській клінічній лікарні № 1 м. Одеси з діагнозом струс головного мозку, забита рана тім`яної області, що підтверджується випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого, виданої 08.05.2018 р. Крім того, до позовної заяви позивачем було додано копію Договору про надання платних медичних послуг від 23.05.2013 р., згідно з умовами якого позивачеві було надано послуги з дослідження головного мозку (магнітно-резонансна томографія) вартістю 540,00 грн. Оплата наданих медичних послуг підтверджується копією квитанції до прибуткового касового ордеру № 042-01_0006229 від 16.02.2015 р. Враховуючи обставини ДТП, відомості щодо тілесних ушкоджень та повного діагнозу позивача, які офіційно підтверджені довідками медичних закладів, а також документи, які підтверджують розмір витрат відповідача на лікування, що безпосередньо пов`язане з діагнозом, ПрАТ «СК «ТАСТ-ГАРАНТІЯ» частково погоджується з позовними вимогами [PERSON] . Згідно з ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон), страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про страхування», страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Згідно з п.22.1 ст. 22 Закону, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до п. 23.1. ст. 23 Закону, шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є, зокрема, шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого. Згідно з п. 24.1. ст. 24 Закону, у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я. На підставі викладеного, відповідач вважає, що відшкодуванню підлягають витрати позивача на діагностику, а саме, дослідження головного мозку, у розмірі 540,00 (п`ятсот сорок) грн. 00 коп., що підтверджуються Договором про надання платних медичних послуг та квитанцією до прибуткового касового ордеру. Вказана діагностика обумовлена офіційним діагнозом позивача та була проведена 23.05.2013 р. в період стаціонарного лікування [PERSON] в медичному закладі з 21.05.2013 р. по 30.05.2013 р. (10 днів). Відповідно до п. 24.1. ст. 24 Закону, мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов`язану з лікуванням потерпілого, становить 1/30 розміру мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на дату настання страхового випадку, за кожний день лікування, підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я, але не більше 120 днів. Згідно з ст. 8 Закону України «Про державний бюджет України на 2013 рік», розмір мінімальної заробітної плати з 01.01.2013 р. по 01.12.2013 р. складав 1 147,00 грн. Враховуючи кількість днів стаціонарного лікування позивача та розмір мінімальної заробітної плати у період лікування, відповідач вважає, що відшкодуванню підлягає шкода, пов`язана з лікуванням позивача з розрахунку 38,23 грн. за 1 день лікування, що загалом складає 382,30 (триста вісімдесят дві) грн. 30 коп. (38,23 грн. х 10 днів). Таким чином, ПрАТ «СК «ТАСТ-ГАРАНТІЯ» частково визнає позовні вимоги [PERSON] в загальній сумі 922,30 (дев`ятсот двадцять дві) грн. 30 коп. Проти задоволення інших позовних вимог ПрАТ «СК «ТАСТ-ГАРАНТІЯ» заперечує в повному обсязі, у зв`язку з тим, що позивачем не доведено та в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили про необхідність здійснення іншої частини матеріальних витрат. Відповідач вважає, що інші заявлені позивачем вимоги є абсолютно необґрунтованими, не доведеними та взагалі не стосуються даного страхового випадку, у зв`язку з чим не підлягають задоволенню. До суду звернувся представник позивача [PERSON] з заявою про призначення по справі судової медичної експертизи, в якій просив суд доручити її проведення експертам Комунальної установи «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи» (65028, м. Одеса, провулок Валіховський, будинок 4), на вирішення якої поставити наступні питання: чи проводилося стаціонарне лікування [PERSON] з 01.07.2013 року по 31.07.2013 року та подальше амбулаторне лікування у зв`язку із захворюванням простати, яке виникло (або загострилось) внаслідок події, яка сталася 15.05.2013 року, а саме в реЗакону Українильтаті ДТП, внаслідок якої [PERSON] отримав тілесні ушкодження від удару автомобілем «Тойота» під керуванням [PERSON] .? Чи є прямий причино-наслідковий зв`язок між ДТП, внаслідок якої [PERSON] 15.05.2013 року отримав тілесні ушкодження від удару автомобілем «Тойота» під керуванням [PERSON] та виникненням захворювання простати (чи загостренням існуючої хвороби простати), яке потягло стаціонарне лікування [PERSON] з 01.07.2013 року по 31.07.2013 року в КУ МКЛ № 10 м. Одеси, та подальше амбулаторне лікування в КУ Міська поліклініка №1 0 м. Одеси? Зазначену заяву представник позивача обґрунтовує тим, що предметом спору, зокрема є відшкодування шкоди, тому для вирішення спору необхідно визначити наявність або відсутність причинно-наслідкового зв`язку між ДТП, яка сталась 15.05.2013 року та загостренням хвороби позивача, а це питання, вирішення якого потребує спеціальних знань. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 02.12.2019 року було задоволено вищевказане клопотання представника позивача та призначено по справі судово-медичну експертизу. 28.04.2020року на адресу суду з Комунальної установи «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи», повернулася цивільна справа №522/14834/18 за позовною заявою [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ТАСТ-ГАРАНТІЯ» про стягнення суми відшкодування матеріальної шкоди, для розгляду клопотання представника позивача про поновлення провадження по справі та витребування доказів, необхідних для проведення експертизи. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 29.04.2020 року провадження за вищевказаними позовом [PERSON] було відновлено. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 18.08.2020 року було задоволено клопотання представника позивача [PERSON] адвоката Драгомира А.П. та витребувано з Одеської обласної клінічної лікарні (м. Одеса, вул. Ак. Заболотного, 26) оригінали історії хвороби, медичні картки [PERSON] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] ; витребувано з Комунальної установи «Міська клінічна лікарня №1» (65007, м. Одеса, вул. М`ясоєдовська, 32) оригінали історії хвороби, медичні картки [PERSON] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] ; витребувано з Комунальної установи «Міська клінічна лікарня № 10» (65074, м. Одеса, вул. Маршала Малиновського,61-А) оригінали історії хвороби, медичні картки [PERSON] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] ; витребувано з Центру первинної медико-санітарної допомоги № 10 (м. Одеса, вул. Житомирська, 2) оригінали історії хвороби, медичні картки [PERSON] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Після надходження витребуваних документів, 25.02.2021 року представник позивача надав клопотання про потворне призначення судово-медичної експертизи, проведення якої доручити експертам Комунальної установи «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи» (65028,м. Одеса,провулок Валіховський,будинок 4), та на вирішення якої поставити наступні питання: чи проводилося стаціонарне лікування [PERSON] з 01.07.2013 року по 31.07.2013 року та подальше амбулаторне лікування у зв`язку із захворюванням простати, яке виникло (або загострилось) внаслідок події, яка сталася 15.05.2013 року, а саме в результаті ДТП, внаслідок якої [PERSON] отримав тілесні ушкодження від удару автомобілем «Тойота» під керуванням [PERSON] .? Чи є прямий причино-наслідковий зв`язок між ДТП, внаслідок якої [PERSON] 15.05.2013 року отримав тілесні ушкодження від удару автомобілем «Тойота» під керуванням [PERSON] та виникненням захворювання простати (чи загостренням існуючої хвороби простати) яке потягло стаціонарне лікування [PERSON] з 01.07.2013 року по 31.07.2013 року в КУ МКЛ № 10 м. Одеси, та подальше амбулаторне лікування в КУ Міська поліклініка № 10 м. Одеси? Суд, дослідивши матеріали справи в межах заявленого клопотання, задовольнив заяву про призначення експертизи по справі. 24.11.2021 року до суду надійшов Висновок експерта № 69 від 05.11.2021 р., підготовлений експертами Одеського обласного бюро судово-медичних експертиз за результатами виконаної комісійної судово-медичної експертизи відносно [PERSON] . Відповідно до поставлених питань судово-медична експертна комісія прийшла до наступних висновків. Згідно медичної карти № 6481/1028 стаціонарного хворого МКЛ № 10, громадянин [PERSON] у віці 74 роки знаходився на лікуванні з 01.07.2013 року до 31.07.2013 року з заключним клінічним діагнозом: «Доброякісна гіперплазія передміхурової залози 2-ї ст. Гостра затримка сечі.». Згідно літературних даних, гіперплазія передміхурової залози починає поступово розвиватися у чоловіків після 50 років, а у деяких випадках уже після 45 років. Громадянину [PERSON] під час ДТП було 74 роки і гіперплазія передміхурової залози у нього вже була. Гостра затримка сечі на тлі гіперплазії передміхурової залози є найбільш частим ускладненням клінічного перебігу цього захворювання. Прийом алкогольних напоїв, інфекційно-вірусні захворювання або загострення супутніх інших захворювань можуть приводити до такого ускладнення, як гостра затримка сечі, на тлі гіперплазії передміхурової залози на різних стадіях захворювання. Разом з тим, гостра затримка сечі наступила у хворого не відразу після травми або у ранні терміни після травми, а майже через 2 місяці після ДТП. В даному випадку гостра затримка сечі у пацієнта з гіперплазією передміхурової залози [PERSON] наступила після прийому алкогольного напою, що підтверджено під час збору анамнезу захворювання та первинного огляду хворого 02.07.2013 року лікарем-урологом разом із завідуючим відділенням [PERSON] . Таким чином, захворювання передміхурової залози «Доброякісна гіперплазія передміхурової залози 2-ї ст. Гостра затримка сечі», з приводу якого [PERSON] проходив стаціонарне лікування з 01.07.2013 року до 31.07.2013 року в КУ МКЛ № 10 м. Одеси, з подальшим амбулаторним лікуванням в КУ Міська поліклініка № 10 м. Одеси, не знаходиться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з ДТП, яка сталася 16.05.2013 року. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги позивача визнала частково та просила задовольнити позовні вимоги у розмірі 922,30 грн., а в іншій частині відмовити з викладених у відзиві мотивів. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що «16» травня 2013 року в Малиновському районі м. Одеси сталася дорожньо-транспортна пригода, а саме, [PERSON] , керуючи автомобілем марки «Тойота», реєстраційний номер [NUMBER] , порушуючи вимоги Правил дорожнього руху України, скоїла наїзд на пішохода [PERSON] , в результаті чого останній зазнав тілесних ушкоджень. Відповідно до постанови Київського районного суду м. Одеси від 30.09.2013 року провадження по справі про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 124 КУпАП, закрито. Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] на час скоєння ДТП була застрахована в ПрАТ «СК «ТАСТ-ГАРАНТІЯ» згідно полісу № АС/0084405 від 07.05.2013 р. На виконання пп. 33.1.4. п. 33.1. ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон), 16.05.2013 р. [PERSON] письмово повідомила ПрАТ «СК «ТАСТ-ГАРАНТІЯ» про дорожньо-транспортну пригоду та надала всі необхідні документи. Відповідно до п.35.1. ст. зазначеного 35 Закону, для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування. У цій заяві має міститися: а) найменування страховика, якому подається заява, або МТСБУ; б) прізвище, ім`я, по батькові (найменування) заявника, його місце проживання (фактичне та місце реєстрації) або місцезнаходження; в) зміст майнової вимоги заявника щодо відшкодування заподіяної шкоди та відомості (за наявності), що її підтверджують; г) інформація про вже здійснені взаєморозрахунки осіб, відповідальність яких застрахована, або інших осіб, відповідальних за заподіяну шкоду, та потерпілих; ґ) підпис заявника та дата подання заяви. Згідно з п.35.2. ст. Закону, до заяви додаються: а) паспорт громадянина, а в разі його відсутності інший документ, яким відповідно до законодавства України може посвідчуватися особа заявника, якщо заявником є фізична особа; б) документ, що посвідчує право заявника на отримання страхового відшкодування (довіреність, договір оренди, свідоцтво про право на спадщину), у разі якщо заявник не є потерпілим або його законним представником; в) довідка про присвоєння одержувачу коштів ідентифікаційного номера платника податку (за умови його присвоєння), якщо заявником є фізична особа; г) документ, що підтверджує право власності на пошкоджене майно на день скоєння дорожньо-транспортної пригоди, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, заподіяної майну; ґ) свідоцтво про смерть потерпілого - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого; д) документи, що підтверджують витрати на поховання потерпілого, - у разі вимоги заявника про відшкодування витрат на поховання потерпілого; е) документи, що підтверджують перебування на утриманні потерпілого, його доходи за попередній (до настання дорожньо-транспортної пригоди) календарний рік, розміри пенсій, надані утриманцям внаслідок втрати годувальника, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди у зв`язку із смертю годувальника; є) відомості про банківські реквізити заявника (за наявності). Документи, зазначені у підпунктах "а"-"ґ" цього пункту, надаються для огляду та зняття копії або в копіях, засвідчених заявником. Страховик та МТСБУ мають право вимагати для огляду оригінали зазначених документів. Решта документів надаються в оригіналі або належним чином оформленій копії. Належно оформленою копією документа є копія, посвідчена органом, установою чи організацією, що його видала, або нотаріально посвідчена або посвідчена особою, якій подається заява про страхове відшкодування. З матеріалів справи вбачається, що протягом встановленого Законом 30-денного строку позивач не подав до ПрАТ «СК «ТАСТ-ГАРАНТІЯ» заяви про виплату страхового відшкодування встановленої форми, та не надав жодного документу, на підставі якого відповідач зміг би встановити суму страхового відшкодування та здійснити його виплату. При цьому, вперше позивач звернувся до відповідача лише 16.10.2015 року з заявою, щодо надання відповіді з приводу відшкодування шкоди, завданої [PERSON] внаслідок ДТП, яке сталось 15.05.2013 р. До даної заяви позивачем було надано лише рішення Апеляційного суду Одеської області від 17.06.2014 р. Працівниками ПрАТ «СК «ТАСТ-ГАРАНТІЯ» позивачеві було роз`яснено, що рішення Апеляційного суду Одеської області від 17.06.2014 р. не стосується ПрАТ «СК «ТАСТ-Гарантія», оскільки страхова компанія не є стороною по даній справі. Більше того, в даному рішенні чітко зазначено про стягнення на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди грошових коштів саме з [PERSON] . Крім того, відповідачем було надано позивачеві письмову відповідь (вих. лист № 700-11/3 від 13.01.2016 р.), в якій чітко зазначено порядок дій позивача та перелік документів, необхідних для отримання страхового відшкодування. «07» липня 2016 року ПрАТ «СК «ТАСТ-ГАРАНТІЯ» було отримано лист [PERSON] від 01.07.2016 р., в якому зазначено, що у відповідь на лист ПрАТ «СК «ТАСТ-ГАРАНТІЯ» № 700-11/3 від 13.01.2016 р. позивач надає копії паспорту, довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру, постанови Київського районного суду м. Одеси від 30.09.2013 р. (притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності) та копію самого листа відповідача № 700-11/3 від 13.01.2016 р. На вказаний лист відповідачем було надано позивачеві письмову відповідь № 44-12/1 від 12.07.2016 р., в якій повторно детально та чітко роз`яснено порядок дій потерпілого для отримання страхового відшкодування та вказано перелік документів, які необхідні для здійснення розрахунку та виплати страхового відшкодування. Також позивачеві було повідомлено про необхідність надати страховій компанії належним чином оформлені документи, які підтверджують строк лікування, точний діагноз, витрати на лікування, зазначити розмір майнових вимог та банківські реквізити. Однак, сторонами у судовому засіданні не заперечувалось, що жодних заяв чи звернень [PERSON] відповідач не отримував. Детально проаналізувавши всі матеріали справи та враховуючи результати судово-медичної експертизи, суд приходить до наступних висновків. Позивач вказує, що з 21.05.2013 р. по 30.05.2013 р. перебував на стаціонарному лікуванні у Міській клінічній лікарні № 1 м. Одеси з діагнозом струс головного мозку, забита рана тім`яної області, що підтверджується випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого, виданої 08.05.2018 р. Крім того, до позовної заяви позивачем було додано копію Договору про надання платних медичних послуг від 23.05.2013 р., згідно з умовами якого позивачеві було надано послуги з дослідження головного мозку (магнітно-резонансна томографія) вартістю 540,00 грн. Оплата наданих медичних послуг підтверджується копією квитанції до прибуткового касового ордеру № 042-01_0006229 від 16.02.2015 р. Враховуючи обставини ДТП, відомості щодо тілесних ушкоджень та повного діагнозу позивача, які офіційно підтверджені довідками медичних закладів, а також документи, які підтверджують розмір витрат відповідача на лікування, що безпосередньо пов`язане з діагнозом, суд вважає дані позовні вимоги обґрунтованими та доведеними. Згідно з ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон), страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про страхування», страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Згідно з п.22.1 ст. 22 Закону, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до п. 23.1. ст. 23 Закону, шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є, зокрема, шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого. Згідно з п. 24.1. ст. 24 Закону, у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я. На підставі викладеного, суд вважає, що відшкодуванню підлягають витрати позивача на діагностику, а саме, дослідження головного мозку, у розмірі 540,00 (п`ятсот сорок) грн. 00 коп., що підтверджуються Договором про надання платних медичних послуг та квитанцією до прибуткового касового ордеру. Вказана діагностика обумовлена медичним діагнозом позивача та була проведена 23.05.2013 р. в період стаціонарного лікування [PERSON] в медичному закладі з 21.05.2013 р. по 30.05.2013 р. (10 днів). Відповідно до п. 24.1. ст. 24 Закону, мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов`язану з лікуванням потерпілого, становить 1/30 розміру мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на дату настання страхового випадку, за кожний день лікування, підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я, але не більше 120 днів. Згідно з ст. 8 Закону України «Про державний бюджет України на 2013 рік», розмір мінімальної заробітної плати з 01.01.2013 р. по 01.12.2013 р. складав 1147,00 грн. Враховуючи кількість днів стаціонарного лікування позивача та розмір мінімальної заробітної плати у період лікування, суд вважає, що відшкодуванню підлягає шкода, пов`язана з лікуванням позивача з розрахунку 38,23 грн. за 1 день лікування, що загалом складає 382,30 (триста вісімдесят дві) грн. 30 коп. (38,23 грн. х 10 днів). В своїй позовній заяві [PERSON] вказує, що в період з 01.07.2013 р. до 31.07.2013 р. перебував на стаціонарному лікуванні у Одеській міській клінічній лікарні № 10, що підтверджується випискою-епікриз № 6481. Згідно вказаної виписки-епікриз № 6481 діагноз [PERSON] доброякісна гіперплазія передміхурової залози (ДГПЗ). 16.07.2013 р. позивачеві було проведено операцію на сечовому міхурі. Однак, позивачем не доведено та в матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили, що вказане захворювання передміхурової залози та операція пов`язані з ДТП, яке сталося 16.05.2013 року. Більше того, медичні довідки з діагнозом позивача, видані за результатами обстеження [PERSON] після ДТП, не містять жодної інформації про будь-які ушкодження сечового міхура. За висновком судового експерта від 05.11.2021 року захворювання передміхурової залози «Доброякісна гіперплазія передміхурової залози 2-ї ст. Гостра затримка сечі», з приводу якого [PERSON] проходив стаціонарне лікування з 01.07.2013 року до 31.07.2013 року в КУ МКЛ № 10 м. Одеси, з подальшим амбулаторним лікуванням в КУ Міська поліклініка № 10 м. Одеси, не знаходиться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з ДТП, яка сталася 16.05.2013 року. Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача щодо відшкодування витрат на лікування та операцію сечового міхура є абсолютно необґрунтованими, не доведеними та взагалі не стосуються даного страхового випадку, у зв`язку з чим не підлягають задоволенню. Також, в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б підтверджували зв`язок амбулаторного лікування позивача у Міській поліклініці м. Одеси № 10 з 01.08.2013 р. з тілесними ушкодженнями, отриманими позивачем внаслідок ДТП, а також інформація про суть та період такого лікування. Позивачем додано до позовної заяви копію договору з ТОВ «Лікувально-діагностичний центр міжнародного інституту біологічних систем - Одеса» від 19.02.2015 р. про надання платних послуг, а саме: друк і видача повторного чи додаткового знімку, на суму 120,00 грн. Проте, позивачем не доведено та в матеріалах справи відсутні докази про необхідність та мету виготовлення вказаних знімків, а також зв`язок таких знімків з лікуванням позивача внаслідок ДТП. Також, позивачем не доведено та в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які підтверджують, що витрати позивача на придбання медикаментів згідно з чеками на загальну суму 3453,58 грн. пов`язане безпосередньо з офіційним діагнозом та лікуванням [PERSON] після ДТП. Аналіз вказаних чеків свідчить, що здебільшого придбані позивачем ліки призначені для лікування серцевих захворювань, безсоння, захворювань передміхурової залози. Однак, вказані ліки не мають жодного відношення до діагнозу України позивача, поставленого лікарями після травм, отриманих [PERSON] в результаті ДТП. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] щодо відшкодування витрат на придбання лікарських засобів у розмірі 3453,58 грн. є безпідставними, оскільки необхідність здійснення таких витрат не підтверджена документально відповідним закладом охорони здоров`я, як це передбачено Законом. Крім того, позивачем додано до позовної заяви копії товарних чеків на поліграфічні послуги (ксерокс, набір тексту, оперативна поліграфія) на загальну суму 1954,95 грн. Дані чеки видавалась протягом 3 років, починаючи з 2015 року. Згідно з Законом, у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Однак, жодних доказів того, що вказані чеки мають відношення до лікування позивача після ДТП, яке сталось 16.05.2013 р., в матеріалах справи немає. Більше того, з чеків взагалі не вбачається, хто саме отримував поліграфічні послуги. У зв`язку з цим, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про відшкодування 1954,95 грн. є безпідставними та необґрунтованими. Також, безпідставними є вимоги позивача про відшкодування витрат в загальному розмірі 922,92 грн. на оплату поштових відправлень, які не мають жодного відношення до лікування позивача після ДТП та оплату судового збору по іншій судовій справі, в якій ПрАТ «СК «ТАСТ-ГАРАНТІЯ» взагалі не приймало участі та не було стороною. В матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б підтверджували зв`язок даних фіскальних чеків та квитанцій з лікуванням [PERSON] після ДТП, яке сталось 16.05.2013 р. Отже, враховуючи викладені вище обставини та норми чинного законодавства України, суд вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89\~Цивільного процесуального\~кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу України (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу України (групи доказів). З урахуванням викладеного, після детального з`ясування обставин справи та аналізу України законодавчих норм, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial