Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-28 00:00:00

Позивач [PERSON] 10.01.2019 р. звернулася до суду з позовом до Солом`янського РВ ДВС міста Київ ГТУЮ у м. Києві, в якому просила зняти арешт з квартири [ADDRESS] , накладений постановою Відділу державної виконавчої служби Солом`янського РУЮ у м. Києві серії АА № 827528, зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за №1446706, а також скасувати заборону на його відчуження. Обґрунтовуючи підстави звернення до суду позивач [PERSON] посилається на наступне. Так, вона є співвласником квартири за адресою: [ADDRESS] . Також співвласником цієї квартири була її мати, [PERSON] , яка померла [INFO] . Позивач зазначає, що станом на 05.09.2004 р. вона постійно проживала та до сьогоднішнього дня проживає й зареєстрована у даній квартирі. У 2018 р. вона, як спадкоємець, звернулася до Дев`ятої Київської державної нотаріальної контори для оформлення спадщини на Ѕ квартири. У вчиненні нотаріальної дії було відмовлено у зв`язку з тим, що на Ѕ частину квартири накладено арешт постановою Відділу державної виконавчої служби серії АА №827528 від 18.10.2004 р. Позивач звернулася до Солом`янського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві із заявою про зняття арешту з квартири. 23.10.2018 р. Солом`янським РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві було повідомлено, що на виконанні у Відділі станом на 23.10.2018 р. не перебувають виконавчі провадження відносно позивача та [PERSON] . Виконавче провадження щодо стягнення з позивача та [PERSON] перебувало на виконанні у Відділі у 2004 р., було завершено, строк зберігання матеріалів цього виконавчого провадження завершився, у зв`язку з чим його матеріали були знищені. Солом`янський РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві не має можливості зняти арешт з квартири, оскільки законодавством не передбачено порядок зняття арешту у виконавчих провадженнях, матеріали яких є знищеними. Згідно відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна вбачається, що на сьогодні існує обтяження щодо квартири, накладене на підставі постанови ВДВС Солом`янського РУЮ у м. Києві б/н від 29.03.2004 р. Відповідно до зазначеної постанови б/н від 29.03.2004 р., арешт було накладено на Ѕ частину квартири, з метою забезпечення виконання рішення суду про стягнення з позивача заборгованості на користь комунального підприємства в сумі 3558,88 грн. Підставою для накладення вказаного арешту стало судове рішення про стягнення коштів в рахунок оплати послуг з утримання будинку та прибудинкової території. Разом з тим, як вказує позивач, на сьогоднішній день вказана заборгованість повністю погашена, будь-яка заборгованість з плати за утримання будинку та прибудинкової території відсутня. Таким чином, накладений арешт порушує право власності позивача на квартиру [ADDRESS] , що стало підставою звернення з даним позовом до суду. Ухвалою суду від 15.01.2019 р., відкрито спрощене позовне провадження в цивільній справі за позовом [PERSON] до Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві, третя особа: Дев`ята Київська державна нотаріальна контора, про зняття арешту з майна, та призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи позивача було повідомлено належним чином. 29.05.2019 р. до суду від позивача [PERSON] надійшла заява, відповідно до якої позивач підтримує позовні вимоги та просить задовольнити, а розгляд справи проводити за її відсутності. Представник відповідача Солом`янського РВ ДВС міста Київ ГТУЮ у м. Києві в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи відповідача було повідомлено належним чином, будь-яких клопотань, письмових пояснень/відзиву щодо заявлених позовних вимог від відповідача до суду не надійшло. Представник третьої особи Дев`ятої Київської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи третю особу було повідомлено належним чином, будь-яких клопотань, письмових пояснень щодо заявлених позовних вимог від третьої особи до суду не надійшло. Згідно вимог ст. 280 ЦПК України, якщо відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, відповідно до ст.ст. 223, 280, 281 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів у відсутність представника відповідача, оскільки неявка відповідача не перешкоджає постановленню заочного рішення. Врахувавши доводи позивача та подану заяву про розгляд справи за її відсутності, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з таких підстав. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 2 Постанови Пленуму ВССУ № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» від 03 червня 2016 р., позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого 05.11.1996 р. Відділом приватизації державного житла Залізничного району м. Києва згідно з розпорядженням (наказом) від 05.11.1996 р. № 14267, квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , належить на праві приватної власності [PERSON] та [PERSON] в рівних долях. Відповідно до рішення Київської міської ради від 13.11.2014 р. №373/373, [ADDRESS] перейменовано на [ADDRESS]. [PERSON] є матір`ю позивача - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 14.12.1982 р. Відділом РАЦС Залізничного району м. Києва. Згідно даних свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві 07.09.2004 р., [PERSON] померла [INFO] Згідно положень частини 1 статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статте. 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Постановою державного нотаріуса Дев`ятої Київської державної нотаріальної контори Фролової А.О. від 02.11.2018 р., відмовлено [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії, а саме - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на Ѕ частину квартири, що знаходиться в [ADDRESS] , після смерті її матері, [PERSON] , померлої [INFO] , оскільки на вказану квартиру постановою серії АА № 827528 від 04.11.2004 р. Відділом державної виконавчої служби накладено арешт. Відповідно до п.п. 4.17 п. 4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 р.), якщо на спадкове майно накладено арешт судовими чи слідчими органами, видача свідоцтва про право на спадщину затримується до зняття арешту. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, інформаційна довідка № 152237280 від 10.01.2019 р., вбачається, що на підставі постанови №аа827528 від 04.11.2004 р. Відділом державної виконавчої служби було накладено арешт на Ѕ частину квартири за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер обтяження 1446706. Так, як вбачається з копії постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АА № 827528 від 19.10.2004 р., державним виконавцем ВДВС Солом`янського РУЮ у м. Києві було накладено арешт на майно, що належить [PERSON] , а саме на Ѕ частину квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , з метою забезпечення виконання рішення суду, за яким 07.07.2003 р. Солом`янським районним судом м. Києва видано виконавчий лист № 2-1362 про стягнення з [PERSON] на користь КПУЖГ Солом`янського району заборгованості у розмірі 3558,88 грн. Відповідно до листа вих. № 98526 від 23.10.2018 р. Солом`янського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві, встановлено, що згідно даних Автоматизованої системи виконавчого провадження станом на 23.10.2018 р. на виконанні у Відділі виконавчі провадження щодо боржника [PERSON] та [PERSON] , не перебувають. Виконавче провадження щодо [PERSON] та [PERSON] перебувало на виконанні в 2004 р. Відповідно до п. 9.9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №2274/5 від 25.12.2008 р., строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 (три) роки, крім виконавчих проваджень, завершених за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить 1 (один) рік. Згідно п. 9.10 Порядку, виконавчі провадження, строк зберігання яких закінчився, підлягають знищенню. Законом України «Про виконавче провадження» та Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою Наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02.04.2012 р., не передбачено механізм та порядок зняття арешту по виконавчим провадженням, які є знищеними. Отже, виходячи з вищевикладеного, Відділ не має правових підстав для зняття арешту. Відповідно до ст. 41 Конституції України право кожного володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Частиною 1 ст. 391 ЦК України передбачено право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна. Згідно ч. 1 ст. 56 Закону України "Про виконавче провадження" арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Частиною 2 цього Закону передбачено, що арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Як вбачається з матеріалів справи, згідно довідки, виданої [PERSON] Комунальним концерном «Центр комунального сервісу» 27.11.2018 р. за №02/09-06-20, вбачається, що за адресою: [ADDRESS] , - заборгованість за житлово-комунальні послуги станом на 01.10.2018 р. відсутня. Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Згідно ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. Відповідно до ч. 5 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Згідно ч.1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. У відповідності до статті 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способи захисту цивільних прав та інтересів передбачені ст. 16 ЦК України. Наведе свідчить про те, що позивач має право на звернення до суду з позовом для усунення свого порушеного права, оскільки безпідставне обтяження його майна створює перешкоди в його використанні, зокрема, неможливості розпорядитись ним. Позивачем підтверджено належними доказами, що наявність арешту майна, а саме на квартиру [ADDRESS] , накладеного постановою Відділу державної виконавчої служби Солом`янського РУЮ у м. Києві серії АА № 827528, що зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за №1446706, порушує права позивача, як власника на власний розсуд розпоряджатися та користуватися своїм майном. Підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає. Виходячи з вищевикладеного, даючи юридичну оцінку доказам, з урахуванням того, що у Солом`янському РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві відсутні відкриті виконавчі провадження боржником за якими є [PERSON] , наявність арешту (обтяження), накладеного на квартиру, створює перешкоди у здійсненні позивачем її права власності на майно та реалізації її законних прав та інтересів, тому, суд приходить до висновку, про наявність підстав для зняття арешту з майна позивача, а саме: з квартири [ADDRESS] , а тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Звільнення майна з-під арешту є відповідною правовою підставою для виключення його з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та додаткового застереження не потребує.

Outcome: approved