Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-18 00:00:00

До Придніпровського районного суду з позовом до КНП «Черкаський обласний наркологічний диспансер Черкаської обласної ради» про відшкодування моральної шкоди звернулась [PERSON] . У позові зазначила наступне. [PERSON] , 28.04.2020 р. звернулась (надіслала лист) до Відповідача (КНП «Черкаський обласний наркологічний диспансер Черкаської обласної ради») з запитом про надання публічної інформації. Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 03.07.2020 р. у справі № 580/1890/20: визнано протиправною бездіяльність КНП «Черкаський обласний наркологічний диспансер Черкаської обласної ради» щодо ненадання публічної інформації на запит [PERSON] від 28.04.2020 та недотримання встановленого законом п`ятиденного строку виконання такого обов`язку, зобов`язано КНП «Черкаський обласний наркологічний диспансер Черкаської обласної ради» розглянути запит від 28.04.2020 (вх. від 05.05.2020 №160) [PERSON] про надання публічної інформації та надати повну, точну і достовірну інформацію на нього відповідно до вимог чинного законодавства. Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 15.10.2020 апеляційну скаргу КНП «Черкаський обласний наркологічний диспансер Черкаської обласної ради» - залишено без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 03.07.2020 - без змін. Протиправними діями КНП «Черкаський обласний наркологічний диспансер Черкаської обласної ради», мені була завдана моральна шкода, яка полягає:\~ у стражданні та приниженні, яких я зазнав внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання. Порушення моїх прав з боку суб`єкта владних повноважень викликало у мене негативні емоції, внаслідок чого погане самопочуття, пригнічений настрій. Розмір моральної шкоди підтверджується тим, що завдана шкода спричинила у позивача негативні переживання, стан постійної психоемоційної напруги, важкість виконання повсякденних обов`язків, тимчасову відірваність від активного суспільно-політичного життя громади міста, знижений і нестійкий настрій, нервозність, дратівливість, порушення сну, гіпертонічні кризи, побоювання про майбутній стан здоров`я. Також, завдана моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях та приниженні честі та гідності з тих підстав, що мені довелося присвятив багато свого часу, творчої енергії та сил на захист порушеного права. Позивачу притаманні особливо розвинуте емоційне сприйняття дійсності та почуття справедливості, а тому нехтування відповідачем під час здійснення розгляду мого запиту порушило мої законні правами, сприймалося мною, як прояв образи з боку відповідача, що призвело до сильного психологічного дискомфорту, погіршення самочуття, емоційного хвилювання. Внаслідок протиправних дій відповідача, було порушено мій стан душевної рівноваги, для відновлення якого мені доводилося докладати додаткові вольові та психологічні зусилля, у зв`язку з чим, я була позбавлена можливості повноцінно насолоджуватися життя, працювати, для чого потрібен виважений стан емоційного спокою. Крім того, мені доводилося додатково дисциплінувати себе, доводилося витрачати набагато більше часу для підтримки необхідної продуктивності праці, що позначається щоденно на моєму фізичному та моральному стані, через що я не встигала закінчити як повсякденну роботу, зокрема побутову. Гострота цих переживань посилюється тим, що в мене загострене почуттясправедливості. Більш того, внаслідок неправомірних дій відповідача, були порушені мої нормальні життєві зв`язки з партнерами, друзями, з яким я змушена додатково пояснювати чому я стала менш привітною, менше приділяти часу друзям, сім`ї, родичам та ін. Моральні страждання підсилювались також, тим, що позивач є інвалідом ІІ групи. Відповідно до висновку лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за інвалідом І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу № 565 від 18.08.2020, вона за рівнем обмеження життєдіяльності має: обмеження самообслуговування, обмеження здатності до спілкування, обмеження здатності контролювати свою поведінку. Згідно ст.25 ЗУ «Про звернення громадян», громадянину на його вимогу і в порядку встановленому чинним законодавством, можуть бути відшкодовані моральні збитки, завдані неправомірними діями або рішеннями органу чи посадової особи при розгляді скарги. Розмір відшкодування моральних збитків у грошовому виразі визначається судом. Згідно до ч.4 ст.18 ЗУ «Про доступ до публічної інформації», Розпорядники інформації несуть відповідальність за забезпечення доступу до системи обліку відповідно до закону. Згідно до ч.2 ст.24 ЗУ «Про доступ до публічної інформації», Особи, на думку яких їхні права та законні інтереси порушені розпорядниками інформації, мають право на відшкодування матеріальної та моральної шкоди в порядку, визначеному законом. Відповідно до ч.2 ст.200 ЦК України, Суб`єкт відносин у сфері інформації може вимагати усунення порушень його права та відшкодування майнової і маральної шкоди, завданої такими правопорушеннями. Загальні підходи до відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади були сформульовані Верховним Судом у постанові від 10.04.2019 у справі №464/3789/17. Зокрема, суд дійшов висновку, що адекватне відшкодування шкоди, зокрема і моральної за порушення прав людини є одним з ефективних засобів юридичного захисту. Згідно правових висновків, викладених у Постанові Верховного Суду від 18.04.2018 у справі № К/9901/10765/18, відшкодування моральної шкоди за своєю природою є санкцією за порушення прав особи, які були виявлені і доведені. Порушення норм ЗУ «Про звернення громадян» є підставою для стягнення моральної шкоди на користь особи права якої порушено. В ухвалі від 08.11.2017 р. у справі № 459/2123/16-ц, зроблені наступні висновки: «ЗУ «Про звернення громадян» передбачено безумовне право особи на одержання відповіді на свою заяву (звернення) від будь-якого суб`єкта звернення незалежно від виду та форми власності, оскільки саме так державою гарантується забезпечення і утвердження прав, свобод та інтересів людини, закріплених Конституцією та чинним законодавством, що є головним обов`язком держави. Згідно зі ст.24 ЗУ «Про звернення громадян» особи, винні у порушенні цього Закону, несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність, передбачену законодавством України. Ч.1 ст. 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. У п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначав, що відповідь на його звернення була надана відповідачем несвоєчасно, внаслідок чого йому було завдано моральні страждання, які він оцінив у 2 тис. грн. Судом установлено, що постановою Львівського окружного адміністративного суду від 16.03.2016 р. визнано протиправною бездіяльність Червоноградського міського центру зайнятості щодо ненадання [PERSON] відповіді на його звернення від 27.07.2015 р. Вказана постанова набрала чинності 11.04.2016 р. Тобто, факт незаконної бездіяльності державного органу підтверджений рішенням суду і не підлягає доведенню. Наявність моральної шкоди позивач мотивував тим, що неправомірні дії відповідача призвели до того, що він був змушений захищати своє порушене право у судовому порядку, а отже витрачати значних зусиль та часу для його відновлення. Захист свого права вимагав від нього додаткових зусиль для організації свого часу, побуту, так як у зв`язку із необхідністю прийняття участі у судовому процесі для належного відстоювання своїх прав він повинен був декілька разів їхати до м. Львова, звертатись за правовою допомогою. Вирішуючи спір про стягнення моральної шкоди, апеляційний суд на порушення вимог ст. ст. 212-214, 303, 316 ЦПК України не встановив дійсних прав і обов`язків сторін та не надав відповідь на всі доводи апеляційної скарги щодо наявності душевних страждань, завданих неправомірною бездіяльністю відповідача, зокрема ненаданням своєчасної відповіді на звернення позивача, у зв`язку із чим дійшов передчасного висновку про залишення без змін рішення суду першої інстанції. Враховуючи допущені судом апеляційної інстанції порушення норм матеріального та процесуального права, ухвалене ним судове рішення не може вважатися законним і обґрунтованим, у зв`язку із чим відповідно до ст.338 ЦПК України таке рішення підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. Апеляційний суд Львівської області в постанові від 16.04.2018 р., постановив: Стягнути на користь ОСОБА4 - 1000 грн. на відшкодування моральної шкоди. У постанові Черкаського апеляційного суду від 19.09.2019 по справі № 711/3506/19, провадження № 22-ц/821/235/19: Як умову для стягнення моральної шкоди, було зазначено: витрачання часу на захист своїх прав в судах та стягнуто з Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради на користь позивача завдану моральну шкоду в сумі 1000 грн. Окрім того, тривала боротьба на захист своїх прав виснажує мене, викликає у нього психічне напруження у зв`язку з очікуванням рішення, викликає розчарування в діяльності як держаних так органів місцевого самоврядування, які опікуються соціальною сферою, що створює додаткове психічне напруження викликане дискримінацією під час розгляду моїх заяв порівняно з заявами інших громадян, які належно вирішувались. Причинний зв`язок між протиправними діями Відповідача та завданням мені від цього моральної шкоди, моральних страждань можна простежити наступним чином: відповідач не надав повну відповідь на поставлені питання у запиті; рішення Черкаського окружного адміністративного суду, визнано протиправною бездіяльність Відповідача щодо не розгляду запиту; тобто, судовим рішенням підтверджено бездіяльність. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Моральну шкоду позивач оцінює - 18 892 грн.. та розраховує наступним чином: за кожен місяць порушеного права на соціальний захист, оцінює у розмірі мінімальної заробітної плати, на момент звернення до суду у січні місяці 2020 р. для працездатних осіб - 4\~723 грн. ( ст.8 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2020 рік»). Відповідач повинен був надати інформацію в травні 2020. Станом на серпень 2020 р. Відповідач не надав доступ до публічної інформації. Таким чином, з травня 2020 по серпень 2020 р. минуло - 4 місяць. 4 місяців * 4 723 грн. = 18 892 грн. Щодо застосування такої величини, як «мінімальний розмір\~заробітної плати» за кожен місяць завдання моральної шкоди. Відповідно до постанови Верховного суду від 26.02.2020 р. у справі № 914/263/19, зроблений наступний правовий висновок: п.6.3. Відповідно до ст.56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. П.6.4. Згідно з положеннями ч.1, 2 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншими ушкодженнями здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. П.6.5. Отже, під поняттям «моральна шкода» слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. П.6.7. Судами встановлено, що позивачем заявлено до стягнення моральну шкоду в сумі 147 600 грн. за період з листопада 2015 по жовтень 2018 р. в розмірі однієї мінімальної заробітної плати (4 100 грн) за кожен місяць завданої шкоди та помноженого на період часу, протягом якого рішення суду не виконано (36 місяців). (4100 грн. * 36 місяців = 147 600 грн). Таким чином, Верховний Суд допустив таку величину, як розмір мінімальної заробітної плати за кожен місяць завданої шкоди. Внаслідок протиправних дій Відповідача, я змушена була відстоювати своє порушене право на доступ до публічної інформації (ст.ст.32 та 34 Конституції України). Відповідач надав до суду відзив, у якому зазначив, що позов не визнає у повному обсязі. Повідомляє, що на зобов`язання суду виконав- направив повторно інформацію Зауважує, що позивач не вжила жодних способів позасудового врегулювання спору. Зазначені душевні страждання є домислами, перебільшенням дійсності. Звернули увагу на те, що позивач не вперше звертається з запитом щодо наданням відповіді на запит щодо публічної інформації. Вважають, що позивач не довів спричинення їй та наявності у неї моральної шкоди відповідачем. Позивач звернулась до суду з заявою, в якій просить розглядати справу за її відсутності. Представник відповідача у судовому засіданні заперечувала щодо задоволення позовних вимог на підставах, викладених у відзиві. Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, дійшов наступних висновків. \~ \~ \~ \~Відповідно до\~ст. 56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Згідно із ч. 1\~ст. 3 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 4 ЦПК України\~передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до змісту ст.ст.\~11,\~15 ЦК України\~цивільні права і обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Відповідно до\~ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно п. п. 1 - 5\~ст. 263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до\~ст. 264 ЦПК України\~під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Так, судом встановлено,\~що [PERSON] зверталась до КНП «Черкаський обласний наркологічний диспансер Черкаської обласної ради» 28.04.2020 з запитом про надання публічної інформації. Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 03.07.2020 року (справа №580/1890/20) визнано протиправним дії КНП «Черкаський обласний наркологічний диспансер Черкаської обласної ради щодо ненадання публічної інформації на запит [PERSON] від 28.04.2020 та недотримання встановленого законом п`ятиденного строку виконання такого обов`язку, зобов`язано КНП «Черкаський обласний наркологічний диспансер Черкаської обласної ради» розглянути запит від 28.04.2020 (вх. від 05.05.2020 №160) [PERSON] про надання публічної інформації та надати повну, точну і достовірну інформацію на нього відповідно до вимог чинного законодавства. \~ \~ \~ \~Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 15.10.2020 апеляційну скаргу КНП «Черкаський обласний наркологічний диспансер Черкаської обласної ради» - залишено без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 03.07.2020 - без змін. Відповідно до ч. 4\~ст. 82 ЦПК України\~обставини, встановлені рішенням суду у адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Отже, рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 03.07.2020 року (справа №580/1890/20) у даному випадку має преюдиціальне значення, факт протиправних дій КНП «Черкаський обласний наркологічний диспансер Черкаської обласної ради щодо ненадання публічної інформації на запит [PERSON] від 28.04.2020 та недотримання встановленого законом п`ятиденного строку виконання такого обов`язку, підтверджений рішенням суду і не підлягає доведенню, а тому посилання представника відповідача у відзиві на позовну заяву на те, що посадовими особами вчинялись дії щодо виконання запиту [PERSON] , судом до уваги не беруться. Статтею 23 ЦК України\~передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Згідно ч 1\~ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Загальні підходи до відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади, були сформульовані Верховним Судом у постанові від 10 квітня 2019 року у справі №464/3789/17. Так, суд дійшов висновку, що адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту. Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання. Порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого. \~ \~ \~ \~Позивач зазначала, що у зв`язку з протиправною бездіяльністю відповідача їй завдано моральну шкоду, яка полягає у переживаннях, психоемоційній напрузі, нервозності тощо, внаслідок чого, вона як інваліда ІІ групи, вона зазнала душевних хвилювань, погіршилось самопочуття, їй довелось дисциплінувати себе, витрачати час для підтримки продуктивності праці. Ст.1172 ЦК України\~вказує, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. У відповідності до\~ст. 18 Закону України «Про звернення громадян»\~звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті які не потребують додаткового вивчення невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. На обґрунтовану письмову вимогу громадянина термін розгляду може бути скорочено від встановленого цією статтею терміну. Відповідно до ч. 1\~ст. 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації»\~розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту. Відповідно до вимог\~ст.25 Закону «Про звернення громадян», ст.31\~Закону України «Про інформацію»,\~ст.24 Закону України «Про доступ до публічної інформації»\~при порушенні передбачених вказаними законами прав громадянина останній має право на відшкодування моральної шкоди (моральних збитків). За змістом ст.ст.\~1173,\~1174 ЦК України\~шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, а також незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. При вирішенні даної справи і визначенні моральної шкоди судом враховуються положення п. 3, 5, 13\~постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31.03.1995 року № 4. У справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» (п. 64, заява N 40450/04, від 15 жовтня 2009) Європейський суд з прав людини зазначив, що засіб юридичного захисту, якого вимагає стаття 13, має бути "ефективним" як з практичної, так і з правової точки зору, тобто таким, що або запобігає стверджуваному порушенню чи його повторенню в подальшому, або забезпечує адекватне відшкодування за те чи інше порушення, яке вже відбулося. Отже, адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту. При цьому суд враховав, що порушення прав людини - позивача з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Оцінка цього рівня моральної шкоди залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого. Суд звертає увагу на те, що розмір відшкодування має бути адекватним нанесеній моральній шкоді, при цьому, відшкодування моральної шкоди не може бути засобом отримання доходу. Завдану моральну шкоду позивач оцінює в розмірі 18892 грн., яка розрахована нею згідно наступної формули: 4 місяці (з травня 2020 по серпень 2020, за кожен місяць порушеного права)*4723 (мінімальний розмір заробітної плати у січні 2020). Таким чином, аналізуючи норми чинного законодавства з огляду на встановлені обставини справи, приймаючи до уваги принципи, які повинні враховуватись при стягненні моральної шкоди, враховуючи тривалість періоду незаконних дій- ненадання відповіді на запит позивача відповідачем, при тому, що такі не спричинили негативних наслідків, а також виходячи із засад розумності та справедливості, суд приходить до висновку про можливість часткового задоволення позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди та вважає, що грошова сума у розмірі 1000 грн. є достатньою грошовою компенсацією за завдану відповідачем позивачу моральну шкоду. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України, суд вирішив питання щодо розподілу судових витрат, стягнувши з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 2102 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved