Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-11 00:00:00

В липні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Запорізької міської ради з позовом про визнання права на приватизацію житлової площі. В позові зазначено, що в 1967 році його бабуся отримала квартиру [ADDRESS]. З 1984 року позивач зареєстрований та проживає у вказаній квартирі. В 2014 року позивач звернувся із заявою про приватизацію, але з'ясувалось, що відсутній ордер на вказану квартиру, внаслідок чого позивачу було відмовлено в приватизації, хоча незалежно від його наявності він має право на приватизацію згідно Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду». Просить в позові визнати за ним право на приватизацію та зобов'язати відповідача прийняти пакет документів на приватизацію без ордеру. В судове засідання сторони не з'явились. Представник позивача [PERSON] через канцелярію надав суду заяву, в якій позов підтримав та просив справу розглянути без нього. Представник відповідача Штепа О.І. через канцелярію суду надала суду заяву, в якій просила справу розглянути без їх участі, та зазначила, що вони з позовними вимогами згодні. У зв'язку з неявкою у судове засідання сторін на підставі ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, проаналізувавши та дослідивши всі докази по справі, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню з нижченаведених підстав. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач по справі - [PERSON] згідно довідки МКП «Основаніє» зареєстрований в [ADDRESS]. В липні 2014 року [PERSON] виявив бажання приватизувати свою вищезазначену квартиру, але йому було відмовлено. Відповідно до п. 11 ст. 8 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" спори, що виникають при приватизації квартир (будинків) та житлових приміщень у гуртожитках державного житлового фонду, вирішуються судом. Відповідно до вимог ст. 1 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" приватизація державного житлового фонду - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. Державний житловий фонд - це житловий фонд місцевих Рад народних депутатів та житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ. Особливості приватизації житлових приміщень у гуртожитках визначаються законом. Згідно ст.2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» об'єктом приватизації є квартири, які перебувають в віданні місцевих Рад, державних підприємств, установ, організацій, незалежно від їх відомчої належності. Відповідно до ст. 3 Закону України зазначеного закону, - приватизація здійснюється шляхом: безоплатної передачі громадянам квартир (будинків) з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена сім'ї та додатково 10 квадратних метрів на сім'ю; продажу надлишків загальної площі квартир (будинків) громадянам України, що мешкають в них або перебувають в черзі потребуючих поліпшення житлових умов. Тому, суд приходить до висновку, що позивач має право на приватизацію квартири, в якій він зареєстрований і мешкає, а відмова відповідача в реалізації його права на приватизацію порушує права позивача. Окрім того, відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, позов повністю знайшов своє обґрунтування у судовому засіданні і тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved