Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-03 00:00:00

В червні 2020 року представник позивача АТ КБ «ПриватБанк» засобами поштового зв`язку звернувся до Овруцького районного суду Житомирської області з вищевказаним позовом, в якому просив суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № б/н від 29.05.2017 року у розмірі 13 181,84 грн. та судові витрати в сумі 2 102 грн. В обґрунтування позову вказував, що з метою отримання кредитних коштів відповідач звернувся із заявою № б/н від 29.05.2017 року про встановлення кредитного ліміту на картковий рахунок. Підписанням заяви відповідач підтвердив свою згоду з "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua, що складає між ним та банком договір. Позивач зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, надавши відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах договору та в межах встановленого ліміту, однак відповідач порушив умови договору, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 20.04.2020 року становить 13 181,84 грн., з яких: 7 280,56 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредита; 0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 0,00 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 2 544,52 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625; 2 252,86 грн. - нарахована пеня; 0,00 грн. - нарахована комісія; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 603,90 грн. - штраф (процентна складова). 08.07.2020 року ухвалою судді Овруцького районного суду Житомирської області Гришковець А.Л. справу направлено за територіальною юрисдикцією до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області. 04.08.2020 року відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано на розгляд судді Цуранову А.Ю. 30.09.2020 року ухвалою судді відкрито провадження у справі та призначено судове засідання в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні. Представник позивача звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи без участі, в якому позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти винесення заочного рішення, в разі неявки відповідача, не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, в тому числі шляхом розміщення на сайті суду оголошення про виклик особи, тому суд ухвалив провести по справі заочний розгляд відповідно до ст. 280 ЦПК України. В силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 29.05.2017 року між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір шляхом підписання заяви-анкети про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, відповідно до умов якого відповідач отримав кредитні кошті у виді відкриття кредитної лінії. Відповідно до п. 2.1.1.2.1 Умов для надання послуг банк видає клієнту картку. Датою укладення договору є дата отримання карти, зазначена в заяві. Договір укладається терміном на п`ять років з можливістю продовження вказаного строку. Пунктом 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов передбачена можливість зміни кредитного ліміту за ініціативою банку. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов клієнт зобов`язаний погашати заборгованість по кредиту, відсотків за його використання, на первитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. В матеріалах справи також містяться надані позивачем витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», розрахунок заборгованості за кредитним договором № б/н від 29.05.2017 року, виписка по рахунку, довідка про зміну умов кредитування, довідка про видану картку та копія паспорта відповідача. Клопотання представника позивача про огляд та фіксування змісту веб-сайту позивача з метою дослідження Умов та правил надання банківських послуг, суд вважає безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню, оскільки наявні в матеріалах справи письмові документи містять в собі відомості на які посилається позивач, в тому числі витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку. За правилами статей 525, 526 і 527 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З матеріалів справи вбачається, що банк свої зобов`язання за договором виконав, надавши відповідачу кредитні кошти в межах встановленого кредитного ліміту, однак станом на 20.04.2020 року перед відповідачем виникла прострочена заборгованість по договору в розмірі 13 181,84 грн., з яких: 7 280,56 грн. - заборгованість за тілом кредиту (простроченим тілом кредита); 2 544,52 грн. - заборгованість за відсотками, нарахованими на просточений кредит згідно ст. 625; 2 252,86 грн. - нарахована пеня; 500 грн. - штраф (фіксована частина); 603,90 грн. - штраф (процентна складова). Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Будь-яких відомостей та доказів на спростування встановлених судом обставин матеріали справи не містять. Разом з цим, суд не вбачає правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по штрафам в сумі 1 103,90 грн., виходячи з наступного. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків, як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). Згідно статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. З матеріалів справи вбачається, що за порушення позичальником строків виконання зобов`язання за кредитним договором банком одночасно нараховано пеню в сумі 2 252,86 грн., а також два види штрафів сумі 500 грн. фіксованої частини та в сумі 603,90 грн. за процентною складовою. Таким чином, суд вважає, що одночасне застосування пені та двох видів штрафів за одне й те саме порушення виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання банком положень, закріплених у ст. 61 Конституції України, щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Зазначена правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 21.10.2015 року, справа № 6-2003цс15. Враховуючи вищевикладене та оцінюючі наявні у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором в розмірі 12 077,94 грн., з яких: 7 280,56 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 2 544,52 грн. - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625; 2 252,86 грн. - нарахована пеня. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, з відповідача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір у відсотковому відношенні до задоволених вимог. Так, позивачем до відповідача заявлено позовні вимоги на загальну суму 13 181,84 грн., задоволено судом до стягнення суму 12 077,94 грн., тобто 91,63% від заявленого розміру. Таким чином, сума судового збору, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 1 926,06 грн. (2 102 х 91,63%).

Outcome: partial