Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-08 00:00:00

До Іршавського районного суду Закарпатської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОСТІ ЗАЙМИ» до [PERSON] про стягнення заборгованості за Кредитним договором, у якому просить стягнути з Відповідача на користь Позивача суму боргу у розмірі 48 244, 26 грн., з яких: 2000 грн. 00 коп. основний борг, 42600 грн. 00 коп. заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 1000 грн. 00 коп. пеня, індекс інфляції за весь період прострочення - 605 грн. 00 коп. та три проценти річних від простроченої суми - 2 038,64 грн. В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначив, що 20.05.2018 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "ПРОСТІ ЗАЙМИ" (далі - Позивач) та [PERSON] (далі - Відповідач) було укладено Кредитний договір № 180520-122656 на суму 2 000,00 грн зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 40,00 грн за кожен день такого користування строком на 16 календарних днів шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок відповідача. Кредитний договір було укладено в Інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства в електронній формі, яка відповідно до норм чинного законодавства прирівнюється до письмової форми. При цьому Позивач зазначає, що Товариство з обмеженою відповідальністю "ПРОСТІ ЗАЙМИ" є фінансовою установою та здійснює діяльність що до надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту (Свідоцтво про реєстрацію фінансової установи серія ФК № 922 від 27.07.2017 р.; Ліцензія на здійснення діяльності з надання коштів у позику, в тому числі і фінансового кредиту (Розпорядження НКФУ № 3601 від 29.08.2017 р.). Товариство, в свою чергу, виконало свої зобов`язання з приводу надання грошових коштів. Кошти за Кредитним договором перераховані на банківську картку позичальника (Відповідача) платіжною системою Товариство з обмеженою відповідальністю фінансова компанія «ВЕЙ ФОР ПЕЙ», яка є учасником внутрішньодержавної платіжної системи «FІА8НРАУ», та підтверджується довідкою наданою Товариством з обмеженою відповідальністю фінансова компанія «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» на підтвердження виконання переказу, в якій зазначено, що 20.05.2018 12:37:22 Відповідачу були перераховані грошові кошти у розмірі 2 000,00 грн. При цьому зазначено, що Відповідач, згідно з Кредитним договором, взяв на себе зобов`язання повернути кредит у розмірі 2 000,00 грн та сплатити проценти у розмірі 640,00 грн у строк 16 днів до 04.06.2018 р. Окрім зазначеного, Відповідач також взяв на себе зобов`язання, у разі невиконання заборгованості, сплатити неустойку у вигляді пені згідно Кредитного договору. Але на момент 04.06.2018 р. термін платежу за договором настав, однак Відповідач не виконав свої зобов`язання, а саме: не повернув отримані на підставі укладеного договору кошти та не сплатив проценти. В результаті невиконання зобов`язань Відповідачем утворилась заборгованість в загальній суммі 48 244, 26 грн, яку Позивач просить стягнути на його користь, а також просить стягнути судові витрати по справі. 17.06.2021 року ухвалою Іршавського районного суду Закарпатської області справу призначено до судового розгляду за правила спрощеного позовного провадження. Представник Позивача при подачі позовної заяви просив слухати справу за їх відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, про дату, час місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Від представника Відповідача - адвоката Азарової І.В. до суду надійшов відзив на позовну заяву. Відповідно до відзиву, Відповідач позовні вимоги не визнала, заперечила проти їх задоволення, з підстав, що у позовній заяві Позивач посилається, що 20.05.2018 року між Позивачем та Відповідачем [PERSON] , було укладено Договір (в електронній формі) про надання фінансових послуг №180520-122656 на суму 2000,00 грн., при цьому Відповідач заперечує укладення даного договору, з тих підстав, що зазначена адреса електронної пошти ніколи не належала і не належить Відповідачу, також вказує на те, що Відповідач не подавала жодної електронної заявки, не ставила ні електронного, ані будь-якого іншого підпису, тобто кредитний договір або інші договори між Позивачем та Відповідачем не укладалися, також те, що у кредитному договорі вказані дані, які є такими, що не відповідають дійсності, а саме - невірно вказані паспортні дані. З чого слідує, що спірний Кредитний договір є такий, що укладений без відома Відповідача та без її волевиявлення. Також у кредитному договорі не зазначено номер карткового рахунку на який нібито перераховані кредитні кошти, при цьому Відповідач заперечує отримання грошових коштів від ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ». Суд, дослідивши докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов до таких висновків. Відповідно до матеріалів справи, Товариство з обмеженою відповідальністю «ПРОСТІ ЗАЙМИ» є юридичною особою, діє на підставі Статуту, затвердженого протоколом загальних зборів учасників ТОВ № 6 від 29.06.2017. Основним видом діяльності ТОВ «ПРОСТІ ЗАЙМИ», є «інші види кредитування», що підтверджується Статутом товариства та випискою є Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.9-13). Рішенням Загальних зборів засновників ТОВ «ПРОСТІ ЗАЙМИ» затвердженні Правила про порядок надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту Товариства з обмеженою відповідальністю «Прості займи». Згідно пунктів 2.2., 2.3. Правил договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. У відповідності до п.2.4. вищевказаних Правил укладення Договору здійснюється при пред`явленні товариству наступних документів: заяви на ім`я Товариства на одержання кредиту, ксерокопії паспорта, анкети позичальника за встановленою формою, а також інших документів, в разі необхідності, за вимогою Товариства. Пунктом 2.8. встановлено, що після підписання Договір набуває юридичної сили і є обов`язковим з дня його виконання всіма учасниками Договору. Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно із частиною 1 статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх. Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (частини 1, 2 статті 1047 ЦК України). Із прийняттям Закону України Про електронну комерцію № 675-VIII (надалі Закон № 675-VIII) від 03.09.2015 року, який набрав чинності 30.09.2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. У статті 3 Закону № 675-VIII визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини 3 статті 11 Закону № 675-VIII електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону № 675-VIII). Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12цього Закону (частина 6статті 11 Закону № 675-VIII). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі частина 12 статті 11 Закону № 675-VIII. Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно встановлених судом фактичних обставин справи, Правила про надання коштів у позику ТОВ «ПРОСТІ ЗАЙМИ» перебувають в загальному доступі, розміщенні на офіційному сайті фінансової установи та в розумінні статей 641, 644 ЦК України є публічною пропозицією (офертою) на укладення договору позики із визначенням порядку і умов кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. Згідно з п.1.2 Порядку позика надається позичальнику виключно за допомогою веб-сайту позикодавця https://bistrozaim.ua/register, за умови ідентифікації Позичальника та використання електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором (а.с.29-34). При цьому, суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували, що 20.05.2018 року відповідач [PERSON] у відповідності до вищевказаних Правил про надання коштів у позику, оформила на сайті ТОВ «ПРОСТІ ЗАЙМИ» заявку для отримання позики в розмірі 2000,00 грн. з наданням відповідних документів. Також, як вбачається з Заяви - анкети для отримання кредиту (Додатку 1 до Кредитного договору) відсутні будь які відомості, в підтвердження того, що Відповідач отримала Договір позики № 180520-122656 на суму 2 000,00 грн. та була з ним ознайомлена. При цьому, Позивач у позовній заяві посилається на те, що Відповідач заповнила свої дані на сайті Позивача. Перш ніж отримати позику, Відповідач ознайомилась з правилами та умовами позики (оферта) переглянувши їх за посиланням www.bistrozaim.ua і підтвердила свою згоду, поставивши відповідну галочку в пункті «З Правилами й умовами надання позики ознайомлений, і підтверджую направлення оферти у відповідності до запропонованої редакції, а також згоду на обробку персональних даних, в тому числі на передачу даних в бюро кредитних історій». Далі, після подачі заявки, Відповідач отримала унікальний код підтвердження оформлення позики через СМС на свій мобільний номер, зазначений ним при реєстрації на сайті Товариства. СМС відправляється через зовнішній сервіс СМС-розсилок. Після отримання СМС, Відповідач ввів отриманий код на сайті, і таким чином підтвердив подачу заявки та підписав договір електронним підписом одноразовим ідентифікатором у вигляді алфавітно-цифрової послідовності (а.с. 5). При цьому, суд констатує, що до позовної заяви Позивачем не надано належних та допустимих доказів, а саме: заповнення Відповідачем своїх даних на сайті Позивача та підтвердження своєї згоди на укладення Кредитного договору; ухвалення кредитодавцем рішення про надання позики у заявленому розмірі; отримання Відповідачем унікального коду підтвердження оформлення позики через СМС на його мобільний номер; введення Відповідачем отриманого коду на сайті Позивача, що б підтверджувало подачу заявки; підписання Кредитного договору електронним підписом (одноразовим ідентифікатором у вигляді алфавітно-цифрової послідовності). Також не додано до матеріалів справи доказів про повідомлення ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ», про перерахування на картковий рахунок, саме відповідачу [PERSON] , суми позики в розмірі 2000 грн. 00 коп. Тобто, зокрема письмових або електронних доказів, які б відповідали вимогам процесуального законодавства щодо належності, допустимості або достатності доказів, суду не надано. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що належних та достовірних доказів щодо укладення Кредитного договору №180520-122656 від 20.05.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ПРОСТІ ЗАЙМИ» та [PERSON] , а також перерахування Позивачем грошових коштів на користь Відповідача до суду не надано, сам же розрахунок заборгованості також не є доказом надання відповідачеві грошових коштів. Згідно із частиною 2 статті 1046 Цивільного кодексу України встановлено, що договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 78 ЦПК України визначено, що суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Стаття 80 ЦПК України визначає, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з ч.1ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Частинами 1,2 ст.83 ЦПК України передбачено подання доказів сторонами та іншими учасниками справи безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатись до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Всупереч зазначеному, Позивачем до позовної заяви не додано належних та допустимих доказів. Як передбачено ст.89ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Належних, допустимих та достатніх доказів у контексті вище перелічених норм законодавства щодо перерахування грошових коштів позивачем відповідачу, суду не надано. Враховуючи викладене, аналізуючи в сукупності наявні у справі докази, суд дійшов висновку, про необґрунтованість позовних вимог, а тому вважає за необхідне відмовити в їх задоволенні в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed