Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-16 00:00:00

Позивач [PERSON], [INFO], звернулась 29.07.2016 року в суд з цим позовом, вказуючи, що в 1997 році вона уклала шлюб з [PERSON]. За час перебування у шлюбі вони набули будинок за адресою: м. Подільськ, вул. Партизанська, 58. В 2003 році вони фактично припинили шлюбні відносини та проживали окремо, вона в будинку по вул. Партизанська 58, а [PERSON] переїхав, його місце проживання їй не відомо на даний час. В 2008 році вони розірвали шлюб, та [PERSON] залишив їй довіреність на розпорядження 1/2 частиною житлового будинку по вул. Партизанська, 58. Одночасно вона вважала що 1/2 частина будинку її, як спільне нажите майно, а 1/2 частину будинку вона теж оформить на себе. Але після її звернення до нотаріуса дізналася, що на себе не може оформити вищевказану частину будинку, так як на її імя зроблена довіреність, тому вона була змушена оформити 1/2 частину житлового будинку на свою матір - [PERSON]. Після оформлення цієї частини будинку вона вважала, що вона та її мати є власниками будинку. Нещодавно їй розяснили, що власником 1/2 частини будинку залишається її колишній чоловік [PERSON], оскільки останній замість договору купівлю-продаж будинку оформив договір дарування від 17. 08. 2001 року. Факт того, що [PERSON] не проживає за вищевказаною адресою з 2003 року підтверджується довідкою від голови квартального комітету від 19. 07. 2016 року. Також довідкою від 19. 07. 2016 року підтверджується факт її проживання в вищевказаному будинку з 2003 року. Вона проживає одна, ніхто не заявляв ніяких прав на будинок, не вчиняє дій, які б свідчили про її обов'язок повернути річ власнику, оскільки вже 13 років ніхто не цікавився цим домоволодінням, вона сплачує кошти за комунальні послуги, ремонтує та лагодить будинок весь час, користується будинком та прибудинковими спорудами, тому завжди вважала, що володіє будинком на законних підставах, як добросовісний набувач, але документального підтвердження цьому не має, тому вимушена звернутися з цим позовом до суду. Зважаючі на ці обставини та з урахуванням уточненого позову від 09.09.2016 року просила суд ухвалити рішення, яким визнати за нею, [PERSON], [INFO], ІН: [NUMBER], в порядку набувальної давності право приватної власності на 1/2 частини житлового будинку\~ позначеного в плані під літ. «А», загальною площею 44,4 кв.м., житловою площею 33,2 кв.м., господарськими спорудами та будівлями: прибудова літ. «а», ганок літ. «а1», яма вигрібна І, огорожа №1, №2, хвіртка №3, що розташовані у м. Подільську Одеської області по вул. Партизанська,58 та належала [PERSON]. В ході судового розгляду справи позивачка та її представник за довіреністю [PERSON] на позові наполягали у повному обсязі. Відповідач [PERSON]в повторне судове засідання не зявися. Викликався до суду через розміщення обяви про виклик в газеті «Одеські вісті» від 04.10.2016 року. Причини неявки суду не повідомив. Заперечень до позову не представив. Тому за згоди сторони позивача справу розглянуто у його відсутність в заочному порядку. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору [PERSON] в судове засідання не зявилась без пояснення цьому причин, тому справу розглянуто у її відсутність. Вислухавши позивачку, покази свідків та дослідивши обставини справи, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з такого. Згідно ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Судом встановлено, що [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], який було розірвано 23 вересня 2008 року. За період шлюбу [PERSON] було придбано цілий житловий будинок, що розташований за адресою: вул. Партизанська, 58, м. Котовськ Одеської області. Вказаний будинок був зареєстрований на [PERSON] на підставі договору дарування житлового будинку, посвідченого приватним нотаріусом Котовського міського нотаріального округу [PERSON] від 23.04.2009 року, зареєстровано в реєстрі за №1076. На підставі довіреності від імені [PERSON], позивачка продала 1/2 частину житлового будинку своїй матері [PERSON], на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Котовського міського нотаріального округу [PERSON] від 23.04.2009 року, зареєстровано в реєстрі за №1076. Як вбачається з пояснень позивачки, оформлення будинку на її матір було здійснено, оскільки позивачка, яка діяла на підставі довіреності, не могла на себе оформити вказану частину будинку. Мати не проживала та не проживає у вказаному будинку. Як вбачається з Технічного паспорту на житловий будинок №58 по вул.Партизанська в м. Подільськ Одеської області, що виготовлений ПП «Бюро Техінвентаризації обєктів нерухомого майна» 27.07.2016 року власниками будинку записано: [PERSON] 1/2 частки, [PERSON] 1/2 частки. В натурі є: житловий будинок\~ позначеного в плані під літ. «А», загальною площею 44,4 кв.м., житловою площею 33,2 кв.м., господарськими спорудами та будівлями: прибудова літ. «а», ганок літ. «а1», яма вигрібна І, огорожа №1, №2, хвіртка №3.Вартість цього складає 75045,00 грн. Факт правомірного заволодіння позивачкою спірною 1/2 частиною будинку належною [PERSON] підтверджується: довідкою голови квартального комітету від 19.07.2016 року, згідно яких [PERSON] проживає та прописана з 2003 року за адресою: вул. Партизанська, 58, м. Котовськ Одеської області, а [PERSON] прописаний за вищевказаною адресою, але не проживає з 2003 року, копіями товарних чеків та накладних, що підтверджують проведення позивачкою газу та капітального ремонту. Також вказані факти підтвердили свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] Свідки [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні показали, що є сусідами позивачки. Позивачка проживає [INFO], одна з 2003 року, утримує і доглдає за будинком, обробляє город, провела до будинку газ та воду. Свідок [PERSON] у судовому засіданні показав, що [PERSON] та [PERSON] розірвали у шлюб у 2008 році. Після розірвання шлюбу він зустрівся з [PERSON] та завели розмову за будинок по вул.Патизанська,58. Останній йому розповів, що має намір залишитись на постійне місце проживання в Росії, оскільки має там добру роботу та вирішує питання громадянства Росії. Також [PERSON] йому повідомив, що будинок повністю залишає колишній дружині [PERSON]. Частиною 1 ст.344 ЦК України передбачено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено Цивільним кодексом України. Відповідно п. 9 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" роз'яснено, що відповідно до частини першої статті_344ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. - вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Стаття 41 Конституції України зазначає, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. У відповідності до п. 13 Постанови пленуму ВССУ "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" № 5 від 07.02.2014 року можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15,16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. З урахуванням обставин справи та наявних письмових доказів цьому, суд вважає за можливе позов задовольнити у повному обсязі.

Outcome: approved