overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-02 00:00:00

До суду надійшла заява головного лікаря Хмельницької обласної психіатричної лікарні № 1 про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу в примусовому порядку. В судовому засіданні представник лікарні, підтримавши заяву, пояснив, що [PERSON] страждає на органічний розлад особистості внаслідок епілепсії з частими судомами та диефоріями. Під час обстеження [PERSON] усвідомленої згоди на госпіталізацію в психіатричний стаціонар не дав у зв'язку з неможливістю дати таку згоду. 01.02.2016 р. хворий був оглянутий комісією лікарів-психіатрів ХОПЛ № 1, яка підтвердила обґрунтованість рішення про необхідність госпіталізації хворого та лікування в умовах стаціонару. [PERSON] в судове засідання не доставлений в зв"язку з важким станом здоров"я. Прокурор підтримав заяву, просить її задовольнити. Дослідивши матеріали справи, та подані докази, оцінивши їх належність, допустимість, як окремо так і взаємний їх зв"язок, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 14 Закону України Про психіатричну допомогу особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] страждає на органічний розлад особистості внаслідок епілепсії з частими судомами та диефоріями. Хворий дезорієнтований, пам"ять та інтелект різко знижені, спостерігаються часті судомні приступи. [PERSON] становить небезпеку для себе та оточуючих. Під час обстеження хворий усвідомленої згоди на госпіталізацію в психіатричний стаціонар не дав у зв'язку з неможливістю дати таку згоду. Зазначене захворювання є тяжким, що обумовлює безпорадність та неможливість самостійно задовольняти основні життєві потреби на рівні, який забезпечує життєдіяльність. Наведене підтверджується висновком комісії лікарів психіатрів ХОПЛ №1 від 01.02.2016 р., поясненнями представника лікарні, матеріалами медичної карти стаціонарного хворого № 701 відтак існують підстави визначені ст.14 Закону України „Про психіатричну допомогу. Тому хворий потребує госпіталізації в психіатричний стаціонар в примусовому порядку. Згідно із ч. ч. 1, 3 ст. 17 Закону України Про психіатричну допомогу, перебування особи в психіатричному закладі в примусовому порядку може здійснюватися лише протягом часу наявності підстав, за якими було проведено госпіталізацію. У разі необхідності продовження госпіталізації в примусовому порядку понад 6 місяців представник психіатричного закладу повинен направити до суду за місцем знаходження психіатричного закладу заяву про продовження такої госпіталізації.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-13 00:00:00

До суду надійшла заява головного лікаря Хмельницької обласної психіатричної лікарні № 1 про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу в примусовому порядку. В судовому засіданні представник лікарні, підтримавши заяву, пояснив, що [PERSON] страждає на: органічний розлад особистості внаслідок епілептичної хвороби, серія судомних нападів, що обумовлює небезпеку для себе та оточуючих. Під час обстеження [PERSON] усвідомленої згоди на госпіталізацію в психіатричний стаціонар не дає у зв'язку з неможливістю дати таку згоду. 11.03.2016 р. хвору [PERSON] було оглянуто комісією лікарів-психіатрів ХОПЛ № 1, які підтвердили обґрунтованість рішення про необхідність госпіталізації хворої та її лікування в умовах стаціонару. [PERSON] в судове засідання не доставлена в звязку з важкістю стану, що підтверджується висновком ЛКК ХОПЛ № 827 від 11.03.2016 року. Прокурор підтримав заяву, просить її задовольнити. Заслухавши пояснення представника лікарні, думку прокурора, дослідивши матеріали заяви, суд визнає заяву такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 14 Закону України Про психіатричну допомогу особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] страждає на: органічний розлад особистості внаслідок епілептичної хвороби, серія судомних нападів, що обумовлює небезпеку для себе та оточуючих. Наведене підтверджується висновком комісії лікарів психіатрів ХОПЛ №1 від 11.03.2016 р., поясненнями представника лікарні, матеріалами медичної карти стаціонарного хворого № 1655, відтак існують підстави визначені ст. 14 Закону України "Про психіатричну допомогу". Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви головного лікаря ХОПЛ № 1 та госпіталізації [PERSON] в психіатричний стаціонар в примусовому порядку. На підставі ст.ст.14,17,22 Закону України "Про психіатричну допомогу",

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-13 00:00:00

До суду надійшла заява головного лікаря Хмельницької обласної психіатричної лікарні № 1 про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу в примусовому порядку. В судовому засіданні представник лікарні, підтримавши заяву, пояснив, що [PERSON] страждає на: параноїдну шизофренію, безперервний тип перебігу, загострення, що обумовлює небезпеку для себе та оточуючих. Рішенням Камянець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 29.02.2016 року постановлено провести психіатричний огляд [PERSON] в примусовому порядку у Хмельницькій обласній психіатричний лікарні № 1 без її згоди. Під час обстеження [PERSON] усвідомленої згоди на госпіталізацію в психіатричний стаціонар не дає у зв'язку з неможливістю дати таку згоду. 12.03.2016 р. хвору [PERSON] було оглянуто комісією лікарів-психіатрів ХОПЛ № 1, які підтвердили обґрунтованість рішення про необхідність госпіталізації хворої та її лікування в умовах стаціонару. [PERSON] в судовому засіданні не змогла усвідомлено висловити власну думку відносно своєї госпіталізації до психіатричного закладу. Прокурор підтримав заяву, просить її задовольнити. Заслухавши пояснення представника лікарні, думку прокурора, дослідивши матеріали заяви, суд визнає заяву такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 14 Закону України Про психіатричну допомогу особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] страждає на: параноїдну шизофренію, безперервний тип перебігу, загострення, що обумовлює небезпеку для неї та оточуючих. Наведене підтверджується висновком комісії лікарів психіатрів ХОПЛ №1 від 12.03.2016 р., поясненнями представника лікарні, матеріалами медичної карти стаціонарного хворого № 1678, відтак існують підстави визначені ст. 14 Закону України "Про психіатричну допомогу". Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви головного лікаря ХОПЛ № 1 та госпіталізації [PERSON] в психіатричний стаціонар в примусовому порядку. На підставі ст.ст.14,17,22 Закону України "Про психіатричну допомогу",

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-16 00:00:00

До суду надійшла заява головного лікаря Хмельницької обласної психіатричної лікарні № 1 про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу в примусовому порядку. В судовому засіданні представник лікарні, підтримавши заяву, пояснив, що [PERSON] страждає на: шизофренію, параноїдну форму, безперервний тип перебігу зі стабільним дефектом, що обумовлює небезпеку для себе та оточуючих. Під час обстеження [PERSON] усвідомленої згоди на госпіталізацію в психіатричний стаціонар не дає у зв'язку з неможливістю дати таку згоду. 16.03.2016 р. хвору [PERSON] було оглянуто комісією лікарів-психіатрів ХОПЛ № 1, які підтвердили обґрунтованість рішення про необхідність госпіталізації хворої та її лікування в умовах стаціонару. [PERSON] в судове засідання не доставлена в звязку з важкістю стану, що підтверджується висновком ЛКК ХОПЛ № 925 від 16.03.2016 року. Прокурор підтримав заяву, просить її задовольнити. Заслухавши пояснення представника лікарні, думку прокурора, дослідивши матеріали заяви, суд визнає заяву такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 14 Закону України Про психіатричну допомогу особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] страждає на: шизофренію, параноїдну форму, безперервний тип перебігу зі стабільним дефектом, що обумовлює небезпеку для себе та оточуючих. Наведене підтверджується висновком комісії лікарів психіатрів ХОПЛ №1 від 16.03.2016 р., поясненнями представника лікарні, матеріалами медичної карти стаціонарного хворого № 1817, відтак існують підстави визначені ст. 14 Закону України "Про психіатричну допомогу". Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви головного лікаря ХОПЛ № 1 та госпіталізації [PERSON] в психіатричний стаціонар в примусовому порядку. На підставі ст.ст.14,17,22 Закону України "Про психіатричну допомогу",

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-03 00:00:00

До суду надійшла заява головного лікаря Хмельницької обласної психіатричної лікарні № 1 про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу в примусовому порядку. В судовому засіданні представник лікарні, підтримавши заяву, пояснив, що [PERSON] страждає на: шизофренію, параноїдну форму, що обумовлює безпорадність і неможливість самостійно задовольняти основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність та створює небезпеку для неї та оточуючих. Під час обстеження [PERSON] усвідомленої згоди на госпіталізацію в психіатричний стаціонар не дає у зв'язку з неможливістю дати таку згоду. 03.02.2016 р. хвору [PERSON] було оглянуто комісією лікарів-психіатрів ХОПЛ № 1, які підтвердили обґрунтованість рішення про необхідність госпіталізації хворої та її лікування в умовах стаціонару. [PERSON] в судовому засіданні не змогла усвідомлено висловити власну думку відносно своєї госпіталізації до психіатричного закладу. Прокурор підтримав заяву, просить її задовольнити. Заслухавши пояснення представника лікарні, думку прокурора, дослідивши матеріали заяви, суд визнає заяву такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 14 Закону України Про психіатричну допомогу особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] страждає на: шизофренію, параноїдну форму, що обумовлює безпорадність і неможливість самостійно задовольняти основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність та створює небезпеку для неї та оточуючих. Наведене підтверджується висновком комісії лікарів психіатрів ХОПЛ №1 від 03.02.2016 р., поясненнями представника лікарні, матеріалами медичної карти стаціонарного хворого № 786, відтак існують підстави визначені ст. 14 Закону України "Про психіатричну допомогу". Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви головного лікаря ХОПЛ № 1 та госпіталізації [PERSON] в психіатричний стаціонар в примусовому порядку. На підставі ст.ст.14,17,22 Закону України "Про психіатричну допомогу",

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-03 00:00:00

До суду надійшла заява головного лікаря Хмельницької обласної психіатричної лікарні № 1 про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу в примусовому порядку. В судовому засіданні представник лікарні, підтримавши заяву, пояснив, що [PERSON] страждає на: шизофренію, параноїдну форму, що обумовлює неможливість самостійно задовольняти основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність та створює небезпеку для себе та оточуючих. Під час обстеження [PERSON] усвідомленої згоди на госпіталізацію в психіатричний стаціонар не дає у зв'язку з неможливістю дати таку згоду. 03.03.2016 р. хвору [PERSON] було оглянуто комісією лікарів-психіатрів ХОПЛ № 1, які підтвердили обґрунтованість рішення про необхідність госпіталізації хворої та її лікування в умовах стаціонару. [PERSON] в судове засідання не доставлена в звязку з важкістю стану, що підтверджується висновком ЛКК ХОПЛ. Прокурор підтримав заяву, просить її задовольнити. Заслухавши пояснення представника лікарні, думку прокурора, дослідивши матеріали заяви, суд визнає заяву такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 14 Закону України Про психіатричну допомогу особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] страждає на: шизофренію, параноїдну форму, що обумовлює неможливість самостійно задовольняти основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність та створює небезпеку для себе та оточуючих. Наведене підтверджується висновком комісії лікарів психіатрів ХОПЛ №1 від 03.03.2016 р., поясненнями представника лікарні, матеріалами медичної карти стаціонарного хворого № 1496, відтак існують підстави визначені ст. 14 Закону України "Про психіатричну допомогу". Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви головного лікаря ХОПЛ № 1 та госпіталізації [PERSON] в психіатричний стаціонар в примусовому порядку. На підставі ст.ст.14,17,22 Закону України "Про психіатричну допомогу",

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-16 00:00:00

До суду надійшла заява Міської психіатричної лікарні № 7 про примусову госпіталізацію [PERSON], 1993 року народження, у якої було виявлено ознаки галюцинаторно-параноїдного синдрому, що свідчать про необхідність її примусової госпіталізації до лікарського закладу. В обґрунтування заяви посилаються на те, що [PERSON] письмову згоду на лікування в умовах стаціонару через психічний стан надати не може. Представник Міської психіатричної лікарні № 7, завідуюча відділенням №4 [PERSON], підтримала доводи, викладені в заяві та пояснила суду, що [PERSON] на багато питань відповідає кивком або залишає без відповіді, дивиться в одну точку, потім багатослівно починає пояснювати що за нею стежили, що біси і сатана діють на неї, що чула голос, який заявив, що треба вбити всіх. Перескакує з однієї теми на іншу, закриває очі, застигає в одній позі, відвертається, шепоче, розводить руками, мова розірвана, мислення паралогічне, критика до стану відсутня. лікарі На підставі переліченого просить госпіталізувати хвору. Зацікавлена особа - [PERSON], просила задовольнити заяву КЛПУ "Міська психіатрична лікарня №7" про примусову госпіталізацію її доньки [PERSON] , та примусово пролікувати останню. Суд, заслухавши пояснення сторін, думку прокурора, який вважає, що хвору необхідно примусово госпіталізувати, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що в стані психічного здоров'я [PERSON] виявляються ознаки психічного захворювання, що свідчить про необхідність її примусової госпіталізації до лікарні та підтверджується комісійним оглядом хворої. Відповідно ст. 14 Закону України „Про психіатричну допомогу" особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особі тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих або неспроможна самостійно задовольнити свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Згідно комісійного огляду №104 від 13.11.2015 року лікарів-психіатрів Міської психіатричної лікарні №7 у [PERSON] вбачаються ознаки галюцинаторно-параноїдного синдрому, на підставі чого її необхідно примусово госпіталізувати до лікарні, оскільки хвора не в змозі самостійно задовольняти свої основні життєві потреби. Таким чином, суд приходить до висновку про наявність достатніх підстав для примусової госпіталізації до психіатричного закладу хворої [PERSON]. На підставі ст. 14 Закону України „Про психіатричну допомогу",

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-18 00:00:00

До суду надійшла заява Павлоградської міської ради Дніпропетровської області, заінтересована особа - Перша Павлоградська державна нотаріальна контора, про визнання спадщини відумерлою. В обґрунтування своїх вимог заявник зазначає, що [PERSON], на праві приватної власності належала квартира [ADDRESS]. 12 листопада 2011 року [PERSON] помер. У звязку з тим, що після його смерті відсутні спадкоємці за законом та за заповітом, заявник просить визнати спадщину, а саме зазначену квартиру, яка належала померлому [PERSON], відумерлою та передати її у власність територіальної громади. Представник заявника надав суду заяву у якій просив суд розглянути справу без його присутності, заявлені вимоги підтримує, просить заяву задовольнити. Представник заінтересованої особи Першої Павлоградської державної нотаріальної контори, у судове засідання не зявився, надав суду заяву у якій просив суд розглянути справу без його присутності. Вивчивши матеріали справи, суд вважає за можливе задовольнити вимоги Павлоградської міської ради з огляду на наступні обставини. Судом встановлено, що [PERSON], на праві приватної власності належала квартира [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло /а.с.5/. 12 листопада 2011 року [PERSON] помер, що підтверджується копією актового запису про смерть №1481 /а.с.9/. Згідно ст. 1277 ЦК України, у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини зобов'язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Як вбачається з відповіді Першої Павлоградської державної нотаріальної контори на запит суду, після померлого 12 листопада 2011 року [PERSON] спадкову справу не заведено, з заявою про прийняття спадщини чи відмову від спадщини до нотаріальної контори ніхто не звертався. Зазначені відомості підтверджуються інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру. Згідно акту ОСББ "Будівельна,4", складеного 08 січня 2016 року комісією у присутності сусідів, у квартирі [ADDRESS], ніхто не проживає та не зареєстрований /а.с.6/. Зазначене також підтверджується довідкою ОСББ "Будівельна,4" у якій зазначено, що з кінця 2011 року у квартирі ніхто не проживає та не зареєстрований, [PERSON] родичів не мав /а.с.12/. Зазначене підтверджує той факт, що після смерті [PERSON] спадщину у вигляді квартири його спадкоємцями прийнято не було, що є підставою для визнання спадщини відумерлою.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-15 00:00:00

До суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу з підстав припинення шлюбних відносин. В обґрунтування позову зазначає, що між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб 04.08.2000року, від шлюбу мають доньку [PERSON] [INFO] , однак спільну життя не склалось через несумісність поглядів, шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться. Після розірвання шлюбу просить залишити прізвище " [PERSON] ". Ухвалою суду від 02.12..2019 року провадження у справі було відкрито. Позивач в підготовче судове засідання не з`явилася, представник позивача надав заяву, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує, провести розгляд справи без його участі та без участі позивача, зазначає, що строк для примирення їй не потрібен та після розірвання шлюбу просить залишити прізвище " [PERSON] ". Відповідач, в підготовче судове засідання не з`явився, повідомлявся судом належними чином, надав заяву, у якій просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги визнає, зазначає, що строку для примирення не потрібен. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 04.08.2000 року. Від шлюбу мають дитину [PERSON] [INFO] . Спільне життя не склалось, шлюбні відносини припинено, спільне господарство не ведеться. За змістом положень ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у т. ч. за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Таким чином, враховуючи конкретні обставини справи, стосунки які склалися у подружжя та з урахуванням того, що відповідач визнав позов про розірвання шлюбу у повному обсязі, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження родини стали неможливими та суперечить інтересам подружжя, що має вагоме значення, в зв`язку з чим позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню.

Outcome: approved