Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання права власності за набувальною давністю з тих підстав, що як стверджує [INFO] помер [PERSON], а через два роки померла його дружина [PERSON], а саме [INFO]. Їм на праві власності належав житловий будинок, розташований по [ADDRESS] 07.10.1997 року [PERSON] та [PERSON] склали заповіти, посвідчені державним нотаріусом Бершадської державної нотаріальної контори, згідно яких вони все своє майно заповіли [PERSON] та [PERSON] в рівних долях. Спадкоємці спадщину не прийняли, спадкові справи після смерті [PERSON] та [PERSON] не заводились. У 2000 році він з родиною переїхав на постійне проживання у вказаний житловий будинок. Його брат [PERSON] та [PERSON], які були спадкоємцями за заповітом, були не проти даного переїзду. В даному житловому будинку він з родиною проживає по даний час. На протязі 16 років проживання в житловому будинку по [ADDRESS] він з дружиною повністю відремонтували та добудували будинок, переробили дах будинку, поміняли вікна та двері, в середині зробили перепланування та капітальний ремонт, провели воду та парове опалення, побудували новий паркан, провели ремонтні роботи на подвір'ї, побудували нові споруди. За увесь період проживання 16 років він повністю оплачував світло та податок на присадибну ділянку та неодноразово страхував будинок з господарськими будівлями та спорудами. Просить визнати за ним у зв'язку з набувальною давністю, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані по [ADDRESS]. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій позов підтримує, просить розглянути справу в його відсутність. Від відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], яка діє у своїх інтересах та інтересах малолітніх [PERSON] та [PERSON] надійшли заяви, в яких вони просять розглянути справу без їх участі, позов визнають. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON], [INFO] померла його дружина [PERSON], що підтверджується копіясм свідоцтв про смерть [NUMBER], [NUMBER]. Їм на праві власності належав житловий будинок, розташований по [ADDRESS] що підтверджується свідоцтвом про право власності за [NUMBER] від 16.12.1988 року, довідкою Війтівської сільської ради від 05.092.106 року. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] на випадок своєї смерті зробили розпорядження, склавши 07.10.1997 року заповіти, згідно з якими усе своє майно заповіли [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копіями заповітів від 07.10.1997 року, посвідчених державним нотаріусом Бершадської державної нотаріальної контори. Спадкожємці спадщину не прийняли, спадкові справи не заводились, що підтверджується інформаційною довідкою Бершадської державної нотаріальної контори № 1840/01-18 від 03.10.2016 року. У 2000 році позивач [PERSON] з родиною переїхав на постійне проживання у житловий будинок, розташований по [ADDRESS]. [PERSON] та [PERSON], які були спадкоємцями за заповітом, були не проти даного переїзду. В даному житловому будинку позивач з родиною проживає по даний час. На протязі 16 років проживання в житловому будинку по [ADDRESS] позивач з дружиною повністю відремонтували та добудували будинок, переробили дах будинку, поміняли вікна та двері, в середині зробили перепланування та капітальний ремонт, провели воду та парове опалення, побудували новий паркан, провели ремонтні роботи на подвір'ї, побудували нові споруди. За увесь період проживання 16 років позивач повністю оплачував світло та податок на присадибну ділянку та неодноразово страхував будинок з господарськими будівлями та спорудами. Дані факти підтверджуються довідкою Бершадського відділення Гайсинської ОДПІ № 1269 від 22.09.2016 року, довідкою ПАТ "Вінницяобленерго" СО "Бершадські ЕМ" № 763 від 03.10.2016 року, копіями договорів про страхування за 2001, 2002, 2012, 2015, 2016 роки. Частиною 1 статті 344 ЦК України визначено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Згідно до п. 8 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України, правила ст. 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Відповідно до п. 1 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України, останній набирає чинності 01 січня 2004 року. Таким чином правила про набувальну давність застосовуються з 01 січня 2001 року. В п. 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 07.02.2014, № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» надано роз'яснення, що відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК). З врахуванням вищенаведеного, судом встановлено, що позивач [PERSON] відкрито і безперервно користується житловим будинком по [ADDRESS] більше десяти років, це майно може бути об'єктом набувальної давності, інші особи, які претендують на це майно, відсутні. Суд також вважає встановленим, що позивач [PERSON] добросовісно заволодів житловим будинком, оскільки відповідно до ст. 388 ЦК України володіння вважається добросовісним, коли особа не знала і не могла знати про те, що володіння нею майном є незаконним, вона була впевнена, що на це майно не претендують інші особи і вона отримала його з підстав, достатніх для того, щоб мати право власності на нього, набула це майно не злочинним шляхом чи способом, який завідомо суперечить основам правопорядку і моралі. Крім того, вирішуючи даний спір, суд приймає до уваги позицію відповідачів, які позов визнали, про що надали відповідні заяви. У відповідності до вимог ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки визнання відповідачами позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, воно підлягає прийняттю, а позов - задоволенню в повному об'ємі. На підставі вищенаведеного, ст.ст. 344, 388 ЦК України,

Outcome: approved