Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-14 00:00:00

В травні 2015 р. позивач звернувся до суду і просить за рахунок коштів державного бюджету стягнути матеріальну шкоду в розмірі 1 258 105,32 грн. та моральну шкоду в розмірі 500 000,0 грн., завдану незаконним рішенням і діями органів досудового розслідування. Позов мотивований тим, що 19.06.2012р. він був затриманий працівниками Київрибохорони, коли на човні рибалив на Київському водосховищі на вудочку та спінінг. 15.11.2013 р. кримінальне провадження по його затриманню, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12012100150000181 від 30.11.2012 року, було закрите у зв'язку з відсутністю в діях [PERSON] складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.249 КК України, тому підозра у вчиненні позивачем зазначеного злочину не підтвердилась. Речові докази частково були повернули 18.07.2014 р. в присутності представника Міжрайонної екологічної прокуратури, що підтверджується отриманою ним розпискою, з зауваженнями, представника прокуратури та інспектора «Київрибоохорони», який зберігав речові докази, [PERSON] та листом Київрибоохорони № 1828 від 28.07.2014 р. На зауваження Київрибоохорона не реагує. Але йому не були повернуті: великий пластмасовий короб, рибі - З кг, яку дозволено піймати за день; 15 кг риби, що знаходилася в його машині та була придбана хворому сину (інвалід 2-ої групи ЧАЕС), який лежить 20 років у лікарні, а також хворим дітям, що лежать в лікарні разом із сином, та на подарунки лікарям; транець двигуна знищений, про що вказано в розписці (для кріплення двигуна) - 1шт.- розібраний, направляючі трубки погнуті,відсутні елементи кріплення, акумулятор за два роки знищений: Акумуляторна батарея - 1шт. : акт останньої зарядки АКБ не виданий. Журнал обліку операцій з технічного обслуговування АБ під час зберігання з 19.06.2012 р. не пред'явлений (відсутній). Рівень електроліту, густина, температура не мірялись. Напруга: 9.2 В. (ст.6 Закону України «Про хімічні джерела струму»,постанова Кабінету Міністрів України від 06.06.2006 №789.), що свідчить про її непридатність до експлуатації. Журнал щоквартальної перевірки стану та умов зберігання речових доказів керівником слідчого підрозділу та книга обліку речових доказів не пред'явлені (відсутні).(л.9,п.16.Постанова кабінету Міністрів України від 19.11.2012р.№1104). Він ніколи не давав ніякої згоди на те, щоб проти нього вчиняли протиправні дії, але особи, що його затримали, вимагали посвідчення на керування гребним човном, що не передбачено діючим законодавством, вилучали документи, чого їм не дозволено робити, щоб самоуправно оцінювали його майно, чого їм не дозволено Законом. Всі підтверджуючі документи знаходяться у матеріалах кримінальної справи №500-013 від 19.06.2012р., з якими з 08.02.2013р. до наступного часу йому не дають ознайомитися (заява від 08.02.2013р). У всіх листах до рішення суду називають злочинцем (повинні писати -«за підозрою»). Постанову про закриття кримінального провадження він отримав від прокуратури 15.05.2014 року, що підтверджується листами «Дніпровська екологічна прокуратура Київська міжрайонна екологічна прокуратура» від 11.04.2014р. №635 вих14; від 13.05.2014р. №994 вих14 ; та копіями поштових конвертів з датами відправки. Працівниками органів досудового розслідування були порушені вимоги законодавства стосовно нього, що підтверджується листом Київської міжрайонної екологічної прокуратури від 11.02.2013року №29-1кп\\13, згідно якого порушення вимог кримінального процесуального законодавства, допущені працівниками СВ Вишгородського РВ ГУ МВС України в Київській області під час проведення зазначеного досудового розслідування, викладені в поданні, направленому 25.01.2013р. Київською міжрайонною екологічною прокуратурою до СУ ГУ МВС України в Київській області. У зв'язку з незаконними діями працівників органів досудового слідства він був позбавлений права: рибалити,спокою, потрібного регулярного лікування що призвело до значного погіршання здоров'я та до госпіталізації. Через незаконні дії працівників правоохоронних органів йому заподіяна матеріальна шкода, яка виражається в тому, що позивач зазнав витрат: 1) не рибалив з 19.06.2012 року по 18.07. 2014 року; 2) йому не повернули: великий пластмасовий короб, риба - З кг, що дозволено піймати за день, 15 кг придбаної ним риби, яка була в машині, транець двигуна, який знищено; ксерокопії документів, які були вилучені при його затриманні, - посвідчення водія, посвідчення інваліда 2-ої групи, посвідчення Учасника ліквідації аварії на ЧАЕС з 26.04.1986р. по 01.06.1989р. Незаконними діями Київрибоохорони, слідчого, йому завдано майнової шкоди в розмірі: 1 258 105,32 грн., з яких вартість законно купленої риби біля складів(фото міліції) 15кг - в сумі 10 129,995 грн. (15кг х 675,333); збиток у вигляді вартості риби, яку позивач міг би спіймати за період з 19.06.2012 р. по 18.07.2014 р. - в сумі 1 250 041,38 грн. (1851 кг х 675,333); вартість саморобного «транець» для двигуна човна, яку він оцінюю сам, оскільки має вищу освіту, його сам сконструював та сам виготовив - в сумі 1000 грн.; витрати на папір для друку - 73 грн., витрати на відправлення рекомендованих листів - 320 грн., витрати на бензин А-92, А-95 за викликами до слідчого, прокурора, суду - 4 559,27 грн., витрати на ліки - 1 246,67 грн. Також незаконними діями правоохоронних органів йому заподіяна і моральна шкода, оскільки з перших хвилин незаконного затримання (19.06.2012 р.), на протязі розслідування кримінальної справи, до наступного часу його скрізь називають злочинцем (слідчий у своїх запитах, постановах; листах «Управління охорони,використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в Київській області», листах прокуратур. Він був позбавлений нормального, складеного роками життя та відносно нього було застосовано протиправні дії слідчого. Враховуючи, що період перебування мене під слідством складає з 19 червня 2012 року, що є тривалим часом, та враховуючи конкретні обставини справи, його моральні страждання, моральні страждання хворої жінки, моральні страждання тяжко хворого сина, який знаходиться у лікарні вже 20 років, характер моральних страждань, їх наслідки й інші негативні впливи внаслідок притягнення мене до кримінальної відповідальності, вважає, що розмір відшкодування не може бути меншим 500 000 грн. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та дав пояснення, аналогічні викладеним в позові обставинам. Додав, що він ніколи себе не визнавав винним у вчиненні кримінального правопорушення, яке інкримінувалося йому органом досудового розслідування. Наполягає, що 19.06.2012 р. у нього було вилучено лише 18 кг риби, 3 кг з яких він зловив на вудочку, а 15 кг - купив до того, як приїхав на водосховище рибалити, та вона знаходилася в машині. Зі вказаною кількості риби по видах було: сом - 3 кг, судак - 13 кг, лящ - 1,5 кг, плотва - 0,5). Саме цю рибу йому не повернули, а також пластмасовий короб, в якому вона знаходилася, та копії ксерокопії посвідчень, мотор був зіпсований, знищені транець та акумулятор. Весь час він намагався довести свою невинуватість, неодноразово та протягом тривалого часу в різні судові інстанції оскаржував дії слідчого та прокурора, намагався повернути вилучені у нього речі. Він є добропорядною людиною, ніколи не порушував закон. Від незаконного порушення проти нього кримінальної справи та притягнення до кримінальної відповідальності він відчував великі моральні страждання і саме в розмірі 500 тис.грн. він оцінює розмір моральної шкоди. Розмір вартості риби по матеріальній шкоді розраховував, виходячи з її вартості, по якій рахувався збиток за злочин, що інкримінувався йому слідчим. Додав, що він ніколи не переховувався від слідчого, але той чомусь 18.11.2012 р. призупиняв досудове розслідування через його розшук. Представник відповідача - ГУ ДКС Шевченко О.М. - в судовому засіданні позов не визнав та надав письмові заперечення, посилаючись на таке. Позивач повинен довести в судовому засіданні, що йому дійсно була заподіяна шкода саме Головним управлінням Казначейства, і що він має право на її відшкодування, статті 1166, 1167 ЦК України передбачають, що завдана майнова, моральна шкода неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю фізичної або юридичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Позивачем помилково зроблено висновок, що виходячи зі змісту ст.1174 ЦК України, відшкодовувати шкоду завдану органом державної влади, чи посадовою особою, має Головне управління Казначейства. Проте, позивач не врахував, що у зазначеній вище правовій нормі мова про Головне управління Казначейства не йде, також відсутні посилання позивача на будь-яку норму закону, якою б передбачалось, що Головне управління Казначейства зобов'язано відшкодовувати завдану матеріальну та моральну шкоду. Помилковим є ототожнення загального поняття "Державний бюджет" з поняттям "Головне управління Казначейства". Державна казначейська служба України та його територіальні органи є окремими юридичними особами, які здійснюють розрахунково-касове обслуговування розпорядників державного бюджету, тобто етично виконують функції банку. Головне управління Казначейства є самостійною юридичною особою, яка утримується виключно за рахунок бюджетних асигнувань, наданих з державного бюджету згідно затвердженого кошторису. Ці кошти виділяються виключно для виплати робітної плати працівникам та матеріально - технічного забезпечення установи. Відповідно до Положення про Головне управління Казначейства, яке затверджене наказом Державної казначейської служби України від 21.11.2011 №130 (зі змінами) Головне управління Казначейства відповідно до покладених на нього завдань. Шкода, заподіяна органом державної влади, повинна відшкодовуватися за рахунок коштів бюджету передбачених для цього органу, а останній, зобов'язаний вжити всіх заходів для забезпечення повідних асигнувань на цю ціль, якщо його вина буде доведена в судовому порядку, що не суперечить ст. 56 Конституції України та ст. 1174 ЦК України. Головне управління Казначейства, як орган державної влади та юридична особа, в жодних правовідносинах з позивачем не перебувало, його та законних інтересів не порушувало і не має жодних правових підстав відшкодовувати шкоду. Вважає, що у позивача відсутні достатні підстави для відшкодування моральної шкоди, у зв'язку із недоведеністю обставин та необґрунтованістю заявлених позовних вимог. Представник відповідача - Київрибохорони Радченко Т.О. в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позовної заяви за її безпідставністю та надала письмові заперечення, посилаючись на таке. Згідно Положення про Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в Київській області, затвердженого наказом Державного агентства рибного господарства України від 19 квітня 2012 року № 204, Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в Київській області (Київрибоохорона) є територіальним органом Державного агентства рибного господарства України, основним завданням якого є реалізація повноважень Державного агентства рибного господарства України у сфері рибного господарства та рибної промисловості, охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в районі діяльності. Стаття 34 Закону України «Про тваринний світ» передбачає, що користувачі об'єктами тваринного світу в установленому законодавством порядку зобов'язані додержуватися встановлених правил, норм, лімітів і строків використання об'єктів тваринного світу, використовувати тваринний світ у способи, що не допускають порушення цілісності природних угруповань і забезпечують збереження тварин, яких не дозволено використовувати. За порушення законодавства про рибне господарство статтею 52 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» передбачена дисциплінарна, адміністративна, цивільна і кримінальна відповідальність відповідно до закону. Відповідно до ч. 1 статті 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів», правоохоронними органами є, крім інших, і органи рибохорони. Відповідно до ч. 2 ст. 22 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) збитками є 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода). Відповідно до ч.2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Таким чином, збитками визнаються ті витрати, які необхідно зробити для відновлення свого порушеного права, проте будь-які поліпшення такого порушеного права не визнаються збитками і вважаються доходом особи. Відповідно до ст. 10 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» посадові особи органів рибоохорони здійснюють державний контроль та управління в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та мають такі повноваження: перевіряти документи на право використання водних біоресурсів, зупиняти транспортні (у тому числі плавучі) засоби та проводити огляд речей, транспортних (у тому числі плавучих)засобів, знарядь рибальства, добутої продукції та інших предметів; у разі неможливості встановлення особи правопорушника на місці вчинення правопорушення доставляти його до правоохоронних органів чи в приміщення виконавчого органу сільської, селищної, міської,районної у місті (у разі створення) ради для складення протоколу про адміністративне правопорушення; вилучати в осіб, які порушують законодавство у галузі охорони і використання водних біоресурсів, знаряддя добування водних біоресурсів, транспортні (у тому числі плавучі) засоби, обладнання та предмети, що були знаряддями правопорушення, незаконно добуті водні біоресурси, а також відповідні документи на них. Також право вилучати у осіб, які порушили законодавство з питань охорони, використання і відтворення водних живих ресурсів, знаряддя лову, плавучі та транспортні засоби, обладнання і предмети, що були знаряддям правопорушення, незаконно вилучені водні живі ресурси, а також відповідні документи надано в п. 5.3 Правил любительського і спортивного рибальства, затверджених Наказом Державного комітету рибного господарства України від 15.02.1999 р. № 19. Відповідно до п. 2.7 «Інструкції з оформлення органами рибоохорони матеріалів про адміністративні правопорушення» затвердженої Наказ Міністерства аграрної політики України 09.04.2003 N 101, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22 квітня 2003 р. за N 320/7641, вилучені речі й документи зберігаються до розгляду справи про адміністративні правопорушення у місцях, визначених посадовими особами органів рибоохорони, яким надано право розгляду таких справ або прийняття рішення щодо направлення їх на розгляд до суду. Виходячи з вищенаведеного, старший інспектор рибоохорони [PERSON], який затримав [PERSON] 19.06.2012 р., діяв в рамках своїх повноважень та мав право для складання протоколу вимагати: документ, що підтверджує особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, зупиняти транспортні (у тому числі плавучі) засоби та проводити огляд речей, вилучати у осіб, які порушили законодавство з питань охорони, використання і відтворення водних живих ресурсів, знаряддя лову, плавучі та транспортні засоби, обладнання і предмети, що були знаряддям правопорушення, незаконно вилучені водні живі ресурси. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується лише за наявності вини особи, яка завдала шкоди. Проте особа (фізична або юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання завдана не з її вини. Позивач не довів наявність заподіяної йому моральної шкоди. Щодо вилучення ксерокопій документів, то відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 19 червня 2012 року № 01521, старшим державним інспектором Київрибоохорони [PERSON], ксерокопії документів, а саме: посвідчення водія , посвідчення інваліда 2-ї групи, посвідчення Учасника ліквідації аварії на ЧАЕС з 26.04.1986 по 01.06.1989 р. не вилучались. Наполягання позивача, що йому завдана моральна шкода е безпідставними. Додала, що вилучені у [PERSON] речі зберігалися, до нього неодноразово їздили та йому неодноразово дзвонили, щоб їх забрав. Представник відповідача - Вишгородського РВ Толстунова С.В. - в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову та пояснила, що 19.06.2012 р. до РВВС надійшли матеріали стосовно [PERSON] про затримання його працівниками рибохорони та водної міліції. За результатами дослідчої перевірки, що проводилася відповідно до норм КПК України 1960 р., який діяли на той час, постановою від 25.06.2012 р. було відмовлено в порушенні кримінальної справи за відсутністю в його діях складу злочину. Кримінальна справа стосовно [PERSON] була порушена Дніпровською екологічною прокуратурою за ст.249 ч.1 КК України постановою від 03.10.2012 р. и 15.10.2012 р. була прийнята до провадження слідчим Вишгородського РВ Петровою В.О. За порушення, допущені в ході досудового розслідування, остання була притягнута до дисциплінарної відповідальності. Потім досудове розслідування здійснювалося слідчим РВ Коноваловою І.Б., яка постановою від 06.02.2013 р. закрила кримінальне провадження. Ця постанова була скасована Дніпровською екологічною прокуратурою постановою від 29.03.2013 р. з направленням матеріалів для подальшого розслідування. Постановою слідчого СВ Вишгородського РВ Коновалової В.О. від 15.11.2013 р. кримінальне провадження стосовно [PERSON] знов було закрито в зв'язку з відсутністю в його діях складу злочину. Встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до таких висновків. Як вбачається з матеріалів справи, 19.06.2012 р. старшим державним інспектором Київрибохорони [PERSON]. в присутності свідків, якими є старший державний інспектор рибохорони [PERSON] та працівник лінійного відділу водної міліцій [PERSON], було складено протокол № 01521 про адміністративне правопорушення, передбачене ст.85 ч.4 КУпАП, стосовно [PERSON]. Згідно вказаного протоколу, 19.06.2012 р. о 08.45 год. на Київському водосховищі р.Дніпро на правому березі, що поблизу с.Глібовка у Вищгородському районі Київської області, [PERSON] проводив заборонний лов риби з гребного гумового моточовна «Кalibri» з підвісним електродвигуном «Minn Kota» заборонним знаряддям добуту водних біоресурсів (сітками зябровими з ліски в кількості 3 штуки) без належного дозволу органів рибохорони. При цьому виловив рибу цінних видів загальною вагою 51 кг, а саме: судак - 32 шт., синець - 125 шт., окунь - 53 шт., плоскирка - 80 шт., лящ - 2 шт., плітка - 18 шт., сом - 3 шт., рибець - 1 шт., чехонь - 1 шт., чим завдав збитки рибному господарству у сумі 34 442,0 грн. Також, згідно вказаного протоколу у [PERSON] виявлені та вилучені: гумовий гребний моточовен з підвісним електродвигуном, сітки зяброві з ліски в кількості 3 шт., виловлена риба загальною вагою 51 кг (т.2 арк.спр.89). В судовому засіданні оглянутим кримінальним провадженням № 12012100150000181 від 30.11.2012 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.249 ч.1 КК України, стосовно [PERSON] та встановлено наступне. Постановою від 25.06.2012 р. дільничого інспектором Вишгородського РВ ГУ МВС України в Київській області Омельчука В.В., погодженою з: начальником Димерського СВМ Вишгородського РВ, начальником СВ Вишгородського РВ та начальником Вишгородського РВ, за результатами проведеної дослідчої перевірки в порядку ст.97 КПК України (1960 р.), що діяв на той час, по матеріалах, які надійшли від лінійного відділу водної міліції ГУ МВС України за фактом виявлення 19.06.2012 р. на Київському водосховищі за рибною ловлею громадянина [PERSON], відмовлено в порушенні кримінальної справи на підставі ст.6 п.2 КПК України (1960 р.) за відсутністю в діях [PERSON] складу злочину, передбаченого ст.249 КК України (т.1 арк.спр.188, 203). Постановою Київського міжрайонного екологічного прокурора Дніпровської екологічної прокуратури Перепелиці Д.Д. від 06.07.2012 р. на підставі ст.227 ч.1 п.2 КПК України (1960 р.) вищевказана постанова дільничого інспектора міліції скасована та матеріали повернуті до Вишгородського РВ ГУ МВС України в Київській області для проведення додаткової перевірки (т.2 арк.спр.136). Постановою старшого прокурора Дніпровської екологічної прокуратури Олефіренка Р.Ю. від 03.10.2012 р. за фактом здійснення [PERSON] 19.06.2012 р. на Київському водосховищі незаконного вилову водних живих ресурсів (риби) стосовно нього була порушена кримінальна справа за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.249 КК України (т.2 арк.спр.131). В межах порушеної кримінальної справи № 500-013, протоколом від 17.10.2012 р. в порядку вимог КПК України (1960 р.) слідчим СВ Вишгородського РВ ГУ МВС України в Київській Петровою В.О. роз'яснені права [PERSON] як підозрюваному у скоєнні злочину, передбаченого ст.249 ч.1 КК України, та він допитаний як підозрюваний 17.10.2012 р. Як вбачається з протоколу допиту підозрюваного, [PERSON] наполягав на тому, що ним 19.06.2012 р. злочин не вчинявся (т.2 арк.спр.168-163). Ці показання співпадають з поясненнями [PERSON] про обставини подій, які відбувалися 19.06.2012 р., даними в судовому засіданні під час розгляду його позову. 27.10.2012 р., відповідно до вимог КПК України (1960 р.) слідчим СВ Вишгородського РВ Петровою В.О. винесена постанова про притягнення [PERSON] в якості обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ст.249 ч.1 КК України, з її оголошенням, роз'ясненням суті обвинувачення та прав підозрюваного, та він був допитаний слідчим в якості обвинуваченого 29.10.23012 р. Як вбачається з протоколу допиту обвинуваченого, [PERSON] в пред'явленому йому обвинуваченні винним себе не визнає та дає показання по обставинах рибальства, згідно яких він ніякого злочину не вчиняв (т.2 арк.спр.199-209). Ці показання співпадають з поясненнями [PERSON] про обставини подій, які відбувалися 19.06.2012 р., даними в судовому засіданні під час розгляду його позову. Постановою заступника Київського міжрайонного екологічного прокурора Добриніна І.М. від 08.11.2012 р. вищевказана постанова слідчого скасована (т.2 арк.спр.210). Постановою слідчого СВ Вишгородського РВ Петрової В.О. від 18.11.2012 р. досудове слідство по кримінальній справі № 500-13, порушеної за ознаками ст.249 ч.1 КК України, на підставі ст.206 п.1 КПК України (1960 р.) зупинено до встановлення місця знаходження обвинуваченого [PERSON] (т.2 арк.спр.242). Прокурором відділу Дніпровської екологічної прокуратури Кохненком Г. 20.11.2012 р. були дані вказівки по вказаній кримінальній справі на проведення слідчих та процесуальних дій, в зв'язку з чим постановою слідчого СВ Вишгородського РВ Петрової В.О. від 30.11.2012 р. досудове слідство було відновлено (т.2 арк.спр.243-244, 245). В зв'язку з набранням чинності КПК України (2012 р.), відомості по вказаній кримінальній справі за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.249 ч.1 КК України, стосовно [PERSON] були внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань 30.11.2012 р. за № 12012100150000181 (т.2 арк.спр.246). 06.02.2013 р. слідчим СВ Вишгородського РВ Коноваловою І.Б. була винесена постанова про закриття кримінального провадження № 12012100150000181 в зв'язку з відсутністю в діях [PERSON] ознак кримінального правопорушення, передбаченого ст.249 ч.1 КК України, яка була скасована постановою першого заступника Дніпровського екологічного прокурора Ковбасюка В.В. від 29.03.2013 р. з направленням справи для подальшого розслідування (т.1 арк.спр.190, т.2 арк.спр.249-250). 05.08.2013 р. слідчим СВ Вишгородського РВ Коноваловою І.Б. знову була винесена постанова про закриття вищевказаного кримінального провадження № 12012100150000181, яка була скасована постановою прокурора Київської міжрайонної екологічної прокуратури Кузьмичем С.О. від 30.08.2013 р. (т.3 арк.спр.5). Постановою слідчого СВ Вишгородського РВ Коновалової І.Б. від 15.11.2013 р. кримінальне провадження, внесене в ЄРДР за № 12012100150000181 від 30.11.2012 р., закрито на підставі ст.284 ч.1 п.2 КПК України (2012 р.) в зв'язку з відсутністю в діях [PERSON] складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.249 ч.1 КК України. Відповідно до ч.1 ст.1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Згідно ч.2 ст.1176 ЦК України право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Статтею 1176 ч.7 ЦК України передбачено, що порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом. Спеціальним законом, який регулює вказані правовідносини, є Закон України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність органів досудового розслідування, прокуратури і суду», відповідно до положень ст.1 ч.1 п.1 якого підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення. Пунктом 2 частини 2 статті 2 вказаного Закону встановлено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках: закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати. Київрибохорона не відноситься до вищевказаних органів, тому позивач [PERSON], в межах заявлених ним позовних вимог, має право на відшкодування шкоди, завданої незаконними діями посадових осіб Вишгородського РВ ГУ МВС України в Київській області, що є органом досудового розслідування. Статтею 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність органів досудового розслідування, прокуратури і суду» встановлений вичерпний перелік відшкодування (повернення) у наведених в статті 1 цього Закону випадках, а саме: заробіток та інші доходи, які він втратив внаслідок незаконних дій (п.1); майно (в тому числі гроші, грошові вклади і відсотки по них, цінні папери та відсотки по них, частка у статутному фонді господарського товариства, учасником якого був громадянин, та прибуток, який він не отримав відповідно до цієї частки, інші цінності), конфісковане або звернене в доход держави судом, вилучене органами досудового розслідування, органами, які здійснюють оперативно-розшукову діяльність, а також майно, на яке накладено арешт (п.2); штрафи, стягнуті на виконання вироку суду, судові витрати та інші витрати, сплачені громадянином (п.3); суми, сплачені громадянином у зв'язку з поданням йому юридичної допомоги (п.4); моральна шкода (п.5). В судовому засіданні встановлено, що на час порушення стосовно нього кримінальної справи позивач [PERSON], [INFO], був пенсіонером, тому відшкодуванню позивачеві підлягає майно, вилучено органом досудового розслідування (ст.3 п.2 Закону), та моральна шкода (ст.3 п.5 Закону). Вирішуючи вимоги щодо відшкодування матеріальної шкоди, суд виходить з такого. В судовому засіданні достовірно встановлено, все майно, окрім риби, транця та акумулятора, що були вилучені у [PERSON] 19.06.2012 р., повернуто йому 18.04.2012 р. (що підтвердив і сам позивач). На підставі ст.4 ч.4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність органів досудового розслідування, прокуратури і суду» вартість майна визначається за цінами, що діють на момент прийняття рішення про відшкодування шкоди. У разі пошкодження майна шкода відшкодовується повністю. Як вбачається з матеріалів дослідженої кримінальної справи, в ході розслідування якої [PERSON] вказував на те, що 19.06.2012 р. у нього була вилучено лише 18 кг риби, з яких 3 кг - було виловлено на водосховище, а 15 кг - було куплено перед рибною ловлею та знаходилося в машині пластмасовому коробі. Аналогічні пояснення позивач надав і в судовому засіданні. Згідно постанови слідчого СВ Вишгородського РВ ГУ МВС України від 15.11.2012 р. речовими доказами у справі визнані: гумовий гребний моточовен «Калібрі», підвісний двигун «Мінікота», акумуляторна батарея, три зябер ні сітки, два спінінги, які передані на зберігання на склад рибінспекції м.Вишгород гребля Київської ГЕС, дільниця № 3, та риба, яка передана в Київський центр соціальної адаптації (т.2 арк.спр.222). В судовому засіданні позивач пояснив, що зі вказаної кількості рибо по видах було: сом - кг, судака - 13 кг, лящ - 1,5 кг, плотва - 0,5 кг, що співпадає з видами риб, які вказані в матеріалах кримінальної справи. Тому, з урахуванням наданих суду документів щодо вартості вказаних видів риби, розмір матеріальної шкоди складає 1707,75 грн. (3 кг х 64,0 грн. + 13 кг х 112,35 грн. + 1,5 х 26,4 грн. + 0,5 кг х 31,2 грн.). Позовні вимоги в частині відшкодування вартості риби в розмірі 1 250 041,38 грн., яку позивач, як він вказує, міг би спіймати за період з 19.06.2012 р. по 18.07.2014 р., не підлягає задоволенню, оскільки не є доходом, які він втратив внаслідок незаконних дій Вишгородського РВ, в сенсі норм законодавства. Позовні вимоги в частині відшкодування витрат на папір для друку, витрати на відправлення рекомендованих листів, витрати на бензин за викликами до слідчого, прокурора, суду, витрати на ліки, також не підлягають задоволенню, оскільки не засновані на законі (не входять до встановленого законом переліку). Доводи позивача про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі вартості пошкоджених транця для двигуна і акумулятора, яку він сам оцінює, оскільки має вищу технічну освіту, суд не приймає до уваги, оскільки відповідно до ст.59 ч.2 ЦПК України вартість вказаного майна може бути підтверджена судово-товарознавчою експертизою, від проведення якої позивач, після роз'яснення йому порядку допустимості доказів, відмовився. Вказані обставини дають суду підстави зробити висновок, що позовні вимоги в частині відшкодування матеріальної шкоди підлягають частковому задоволенню. Вирішуючи питання щодо відшкодування моральної шкоди, суд виходить з такого. Відповідно до ст.4 ч.6 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди,завданої громадянинові незаконними діями органів,що здійснюють оперативно - розшукову діяльність органів досудового розслідування,прокуратури і суду» моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Статтею 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди,завданої громадянинові незаконними діями органів,що здійснюють оперативно - розшукову діяльність органів досудового розслідування,прокуратури і суду» встановлено, що розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством ( ч. 2 ). Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод встановлюється принцип, відповідно до якого кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено згідно із законом. Згідно ст. 1 Конституції Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою державою. Людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю; права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність; утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави (ст. З Конституції України). Відповідно до ч. 2 ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Статтею 62 Конституції України передбачено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Як вбачається з матеріалів справи, після порушення проти нього кримінальної справи та до часу її закриття позивач неодноразово звертався зі скаргами щодо незаконного досудового розслідування та повернення вилученого майна в різні органи: до Київської міжрайонної екологічної прокуратури, прокуратура Вишгородського району Київської області, Вишгородського РВ ГУ МВС України в Київській області, Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в Київській області (Київрибохорона), Міністерство аграрної політики, Кабінету Міністрів України, прокуратуру Київської області, Дніпровську екологічну прокуратуру, Генеральну прокуратуру України, Вишгородський районний суд Київської області, Апеляційний суд Київської області, Державної інспекції України з безпеки на морському та річковому транспорті (Укрморрічінспекція), Державне агентство рибного господарства України (Держрибагентство України), Службу безпеки України, Рибінспекції Вишгородського району Київської області (т.1 арк.спр.103, 152-154, 157-187, 190-202, 204, 206-239, 248-250; т.2 арк.спр.1-11, 13-74, 75-78). Згідно ч.3 ст.13 вищевказаного Закону відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом ( ч. 3 ). Таким чином, враховуючи вищевказані норми закону та встановлені судом обставини, суд вважає, що [PERSON] має право на відшкодування моральної шкоди, яка була йому заподіяна, що призвело до погіршення та позбавлення його можливостей реалізовувати свої звички і бажання, погіршення відносин з оточуючими людьми, а також призвело до порушення його нормальних життєвих зв'язків та вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя з моменту порушення кримінальної справи - 03.10.2012 року та по дату закриття кримінальної справи - 15.11.2013 року. При цьому в порушення вимог статті 11 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди,завданої громадянинові незаконними діями органів,що здійснюють оперативно - розшукову діяльність органів досудового розслідування,прокуратури і суду», яка зобов'язує орган, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, слідчого, прокурора або суд, у разі виникнення права на відшкодування завданої шкоди відповідно до статті 2 цього Закону роз'яснити особі порядок поновлення її порушених прав чи свобод та відшкодування завданої шкоди, слідчий, який закрив кримінальну справу відносно позивача за ознаками злочину, передбаченого ст.249 ч.1 КК України, зазначений обов'язок не виконав. Такий висновок суду узгоджується з вимогами ч.3 ст.13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди,завданої громадянинові незаконними діями органів,що здійснюють оперативно - розшукову діяльність органів досудового розслідування,прокуратури і суду», яка чітко вказує період присудження моральної шкоди, а саме: перебування під слідством та судом. Судом встановлено, що період перебування позивача під слідством складає з 03.10.2012 р. по 15.11.2013 р. (13 місяців 12 днів), то, з урахуванням ч. 3 ст.13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди,завданої громадянинові незаконними діями органів,що здійснюють оперативно - розшукову діяльність органів досудового розслідування,прокуратури і суду», яка визначає, розрахунок з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати (яка на день розгляду справи складає 1 378 грн.) за кожен місяць перебування під слідством чи судом, розмір компенсації на відшкодування моральної шкоди повинен складати не менш 18 603,0 грн. (17 914 грн. (13 мес. х 1 378 грн.) + 689,0 грн. (за 12 днів - 1 378,0 грн. : 2). З урахуванням характеру та тривалості страждань позивача, який є особою похилого віку, інвалідом 2 групи, в зв'язку з незаконним порушенням проти нього кримінальної справи за ст. 249 ч.1 КК України, яка подальшому була закрита у зв'язку з відсутністю складу злочину (що є реабілітуючою підставою), її тривале розслідування, виходячи з засад розумності та виваженості, а також роз'яснення, викладених в Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» за № 4 від 31.03.1995 р. (з подальшими змінами), суд вважає, що відшкодування позивачу моральної шкоди в розмірі 20 тис.грн. буде достатнім для відновлення немайнових втрат позивача [PERSON], що буде відповідати принципам співмірності та справедливості. В зв'язку з чим, позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню. На підставі ст.4 ч.2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди,завданої громадянинові незаконними діями органів,що здійснюють оперативно - розшукову діяльність органів досудового розслідування,прокуратури і суду» майно, зазначені в пункті 2 статті 3 цього Закону, повертається в натурі, а в азі неможливості повернення в натурі його вартість відшкодовується за рахунок тих підприємств, установ, організацій, яким воно передано безоплатно. В судовому засіданні встановлено, що вилучена у [PERSON] риба була передана безоплатно до Київський центр соціальної адаптації престарілих, інвалідів та осіб, що не мають постійного місця проживання, який відповідно до Положення про нього, затвердженого розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 21.07.2003 N 1325, є соціально-адаптаційною установою, заснованою на комунальній власності територіальної громади міста Києва та підпорядкованою Головному управлінню соціального захисту населення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), яка фінансується з міського бюджету та має реєстраційний рахунок в установі Державного казначейства. В зв'язку з чим, суд вважає, що сума матеріальної шкоди в розмірі 1 707,75 грн., яка підлягає стягненню на користь позивача, підлягає відшкодуванню за рахунок коштів міського бюджету, шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку ГУ ДКС у Київській області. Відповідно до ст.4 ч.1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди,завданої громадянинові незаконними діями органів,що здійснюють оперативно - розшукову діяльність органів досудового розслідування,прокуратури і суду» відшкодування шкоди у випадках, передбачених пунктами 1, 3, 4 і 5 статті 3 цього Закону, провадиться за рахунок коштів державного бюджету. В зв'язку з чим, за рахунок коштів Державного бюджету України, шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку, сума відшкодування моральної шкоди в розмірі 20 000,0 грн. підлягають стягненню на користь позивача з відповідача - ГУ ДКС у Київській області. Згідно ст.88 ч.2 ЦПК України судовий збір стягненню не підлягає. На підставі викладеного, ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ст.ст.55, 62 Конституції України, ст.1176 ЦК України, Закону України «Про порядок відшкодування шкоди,завданої громадянинові незаконними діями органів,що здійснюють оперативно - розшукову діяльність органів досудового розслідування,прокуратури і суду»,

Outcome: partial