Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-08 00:00:00

В листопаді 2014 року [PERSON] звернувся до суду з таким позовом в якому вказував, що 26 листопада 1998 року між ним та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу, відповідно до якого позивач придбав в останнього житловий будинок [ADDRESS] В цей же день договір було зареєстровано на Вознесенській універсальній товарно-сировинній біржі за № 207, разом з тим покупець зареєстрував право власності в КП "Вознесенське міжміське бюро технічної інвентаризації". Нотаріально договір сторони не посвідчували. Однак всі істотні умови договору купівлі-продажу були виконані, а саме продавець передав покупцю майно, а покупець прийняв його та сплатив за нього певну грошову суму, обумовлену сторонами договору. В 2013 році [PERSON] дізнався, що спірний договір є недійсним, що створює йому перешкоди в розпорядженні придбаним майном. Враховуючи те, що продавець вважає договір купівлі-продажу дійсним та не вбачає підстав для його нотаріального посвідчення, а також неможливість такого посвідчення на час розгляду справи з об'єктивних причин, а тому позивач просив суд визнати такий договір дійсним. В судовому засіданні позивач [PERSON] свої вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надіславши на адресу суду заяву з проханням про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає повністю. Суд вважав можливим розглянути справу без особистої участі відповідача, оскільки матеріали справи містять всі необхідні відомості про права та взаємовідносини сторін. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд прийшов до висновку про необхідність застосування передбачених ст. 174 ЦПК України наслідків визнання відповідачем позову, оскільки таке визнання не суперечить вимогам закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. Зокрема судом встановлено, що 26 листопада 1998 року [PERSON] придбав у [PERSON] житловий будинок [ADDRESS], зареєструвавши в цей же день письмовий договір купівлі-продажу на Вознесенській універсальній товарно-сировинній біржі про що в журнал реєстрації біржових угод з нерухомістю внесено запис №207. Покупець зареєстрував право власності в КП "Вознесенське міжміське бюро технічної інвентаризації". Нотаріально договір сторони не посвідчували. В 2013 році [PERSON] дізнався, що спірний договір є недійсним, що створює йому перешкоди в розпорядженні придбаним майном. Відповідач вважає договір купівлі-продажу дійсним та не вбачає підстав для його нотаріального посвідчення. Разом з тим нотаріальне посвідчення договору на час розгляду справи неможливе, оскільки право власності зареєстроване за позивачем. Ст. 9 Житлового Кодексу України вказує, що громадяни України мають право на придбання будинків і квартир на біржових торгах. При укладенні договору, сторони узгодили всі його істотні умови і виконали свої зобов'язання, але не здійснили нотаріального посвідчення цього договору, як того вимагала ст. 227 ЦК України 1963 року (чинна на час придбання майна). З положень ч. 1 ст. 47 ЦК України 1963 року вбачається те, що угода, укладена з порушенням вимог про її обов'язкове нотаріальне посвідчення, вважається недійсною. Проте, згідно ч. 2 ст. 47 ЦК України 1963 року, якщо одна зі сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Враховуючи встановлені обставини, суд вважає, що цивільне право позивача підлягає захисту, а позов - задоволенню.

Outcome: approved