Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-04 00:00:00

В обґрунтування своїх вимог позивач указує, що вироком Черкаського районного суду Черкаської області від 17.12.2015 року по справі № 707/2844/15-к [PERSON] визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Судом було встановлено, що [PERSON] 19.07.2015 близько 20.00 год., керуючи автомобілем [NUMBER], рухаючись у правій смузі руху автодороги Золотоноша-Черкаси- Сміла зі сторони м. Сміла у напрямку м. Черкаси, в порушення вимог пунктів 2.3 б). 9.4, 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху України, був не уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, внаслідок чого, знаходячись на 54 км. + 390 м., не подавши сигнал покажчиком повороту або рукою до початку маневру, перед зміною напрямку руху та повороту ліворуч, завчасно не зайняв відповідне крайнє положення на проїзній частині дороги, призначеній для руху в цьому напрямку, та не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкоди або небезпеку іншим учасникам дорожнього руху, виконав маневр лівого повороту, виїхав на ліву смугу руху та роздільну смугу, де допустив зіткнення з автомобілем [NUMBER] під керуванням [PERSON], який рухався в попутному напрямку в лівій смузі руху. Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди був пошкоджений належний йому автомобіль. Як вбачається з висновку експерта № 69 судової автотоварознавчої експертизи, складеного 03.09.2015 року судовим експертом автотоварознавцем, оцінювачем СПД [PERSON], вартість матеріального збитку причиненому [PERSON], як власнику автомобіля [NUMBER] під час ДТП 19.07.2015 року складає 122 226,81 грн. Разом з тим транспортний засіб винуватця дорожньо-транспортної пригоди не був застрахований. У зв'язку з тим, що цивільно-правова відповідальність винувать дорожньо-транспортної пригоди не була застрахована, 08.02.2016 року позивач звернувся до відповідача із заявою про страхове відшкодування. Однак листом від 01.04.2016 року № 3/1-05/9170 відповідач відмовив у здійсненні йому відшкодування оскільки ним не вбачається правових підстав для цього, посилаючись на п.п. 37.1.3 п. 37.1 ст. 37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Вважаючи вказану відмову незаконною, позивач був змушений звернутися до суду для здійснення відповідного відшкодування. Позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити з підстав викладених в позовній заяві. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, але на адресу суду надіслав заперечення в якому пояснив, що 15.02.2016 року МТСБУ отримало повідомлення про ДТП від позивача [PERSON], відповідно встановлений законом 10 денний строк на огляд пошкодженого ТЗ спливав - 29.02.2016 року (відповідно до закону рахуються лише робочі дні). На виконання вимог закону МТСБУ було направлено аварійного комісара для огляду пошкодженого ТЗ, який 26.02.2016 року зявився для огляду пошкодженого транспортного засобу, проте оглянути його не зміг, оскільки на момент огляду позивач [PERSON] не зберіг його у тому стані, в якому він був після ДТП та відчуджив (продав). Вказане підтверджується листом позивача [PERSON] від 26.02.2016 року - "Повідомлення. В звязку з реалізацією пошкодженого автомобіля (продажа) можливість представить його на огляд експерту не представляється можливим". Таким чином, аварійний комісар, який з'явився для огляду пошкодженого транспортного засобу та подальшого визначення розміру шкоди надав повідомлення про неможливість дачі висновку, оскільки пошкоджений автомобіль на момент огляду продано. Отже, Моторне (транспортне) страхове бюро України правомірно відмовило позивачу у виплаті страхового відшкодування, оскільки як вбачається з матеріалів справи на момент огляду транспортного засобу в межах 10 робочих днів, позивач не зберіг свій транспортний засіб у тому стані, в якому він знаходився після ДТП. Суд дослідивши матеріали справи встановив факти та відповідні їм правовідносини: Вироком Черкаського районного суду Черкаської області від 17.12.2015 року по справі № 707/2844/15-к [PERSON] визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Судом було встановлено, що [PERSON] 19.07.2015 близько 20.00 год., керуючи автомобілем [NUMBER], рухаючись у правій смузі руху автодороги Золотоноша-Черкаси- Сміла зі сторони м. Сміла у напрямку м. Черкаси, в порушення вимог пунктів 2.3 б). 9.4, 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху України, був не уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, внаслідок чого, знаходячись на 54 км. + 390 м., не подавши сигнал покажчиком повороту або рукою до початку маневру, перед зміною напрямку руху та повороту ліворуч, завчасно не зайняв відповідне крайнє положення на проїзній частині дороги, призначеній для руху в цьому напрямку, та не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкоди або небезпеку іншим учасникам дорожнього руху, виконав маневр лівого повороту, виїхав на ліву смугу руху та роздільну смугу, де допустив зіткнення з автомобілем [NUMBER] під керуванням [PERSON], який рухався в попутному напрямку в лівій смузі руху. Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди був пошкоджений належний йому автомобіль. Відповідно до висновку № 69 судової автотоварознавчої експертизи, складеного 03.09.2015 року судовим експертом автотоварознавцем, оцінювачем СПД [PERSON], вартість матеріального збитку причиненому [PERSON], як власнику автомобіля [NUMBER] під час ДТП 19.07.2015 року складає 122 226,81 грн. 08.02.2016 року позивач звернувся до відповідача із заявою про страхове відшкодування. 26.02.2016 року аварійний комісар МТСБУ з`явився для огляду пошкодженого транспортного засобу, проте оглянути його не зміг, оскільки на момент огляду позивач [PERSON] не зберіг його у тому стані, в якому він був після ДТП та відчуджив (продав). Вказане підтверджується листом позивача [PERSON] від 26.02.2016 року - "Повідомлення. В звязку з реалізацією пошкодженого автомобіля (продажа) можливість представить його на огляд експерту не представляється можливим". Листом від 01.04.2016 року № 3/1-05/9170 відповідач відмовив у здійсненні йому відшкодування оскільки ним не вбачається правових підстав для цього, посилаючись на п.п. 37.1.3 п. 37.1 ст. 37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до п. 33.3 ст. 33 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов'язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) представник (працівник, аварійний комісар або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів). Особи, зазначені в цьому пункті, звільняються від обов'язку збереження пошкодженого майна (транспортних засобів) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, у разі якщо не з їхньої вини протягом десяти робочих днів після одержання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду його уповноважений представник не прибув до місцезнаходження такого пошкодженого майна. п. 37.1.3. ст. 37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов'язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди є підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування. Відповідно до п.16 Пленуму ВССУ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 року оскільки відповідно до статті 3 Закону № 1961-IV обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється як з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, так і захисту майнових інтересів страхувальників, враховуючи положення статті 1194 ЦК, питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування та виконання чи невиконання нею передбаченого статтею 33 Закону № 1961-IV обов'язку щодо письмового надання страховику, з яким укладено відповідний договір (у передбачених випадках Моторному (транспортному) страховому бюро України, далі - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого зразка. У разі відсутності такої згоди завдана потерпілому шкода підлягає відшкодуванню страховиком у межах передбаченого договором страхування страхового відшкодування. Наявність такої згоди у вигляді відповідної заяви цієї особи та виконання нею передбаченого статтею 33 Закону № 1961 -IV обов'язку з'ясовується судом першої інстанції, у зв'язку з чим до участі у справі може бути залучений страховик. Суд оцінивши наявні у справі докази на підставі свого внутрішнього переконання та за критеріями їх належності, допустимості і достовірності, давши належну оцінку доказів, приходить до висновку що позовні вимоги позивача не підлягають до задоволення, оскільки позивач не дотримався порядку визначеного законом, оскільки як зазначалося вище, якщо позивач вирішив отримати відшкодування саме рахунок МТСБУ, то він повинен був діяти відповідно до Закону, тобто позивач повинен був зберігати майно у пошкодженому стані до моменту його огляду аварійним комісаром, та лише в разі нез'явлення аварійного комісара в десятиденний денний строк мав право самостійно провести визначення розміру шкоди. Стосовно посилання позивача на проведене ним самостійно автотоварознавче дослідження, то дане посилання не можна визнати обгрунтованим, оскільки отримання відшкодування за рахунок фондів МТСБУ регулюється виключно Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відмова в задоволенні даних позовних вимог не позбавляє позивача права отримати відшкодування матеріальної шкоди за рахунок винуватця ДТП - [PERSON], за умови пред'явлення до нього відповідних позовних вимог.

Outcome: dismissed