Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до Вакулівської сільської ради про визнання, в порядку спадкування, права на земельну частку (пай). В обґрунтування позовних вимог зазначила, що [INFO] помер її батько [PERSON] , згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого виконкомом Нововасилівської сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області, про що в книзі реєстрації зроблено запис за № 1. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається із права на земельну частку(пай) на землях колишнього КСП ім. Лесі Українки. Її батько [PERSON] з 1962 року до 1971 року працював та був членом колгоспу ім. ХХІІ з`їзду КПРС, а в 1994 році, після проведення реорганізації колгоспу ім. ХХІІ з`їзду КПРС в КСП ім.Л.Українки він став членом КСП ім.Л.Українки і включений в список до Державного акта на право колективної власності на землю КСП ім.Л.Українки серії ДП СФ № 0002 від 30.06.1994 року під № 593. За життя батько не залишив заповіту. Інші спадкоємці першої черги майна померлого відсутні. На час смерті її батько проживав разом з її матір`ю [PERSON] . Мати, після смерті батька, вступила у володіння та управління майном померлого і вважається такою, що прийняла спадщину померлого. Її мати [PERSON] померла [INFO] . Позивач прийняла спадщину померлої матері і має право, в порядку спадкування, отримати право на земельну частку(пай), що належала померлому батькові, по колишньому КСП ім. Лесі Українки. 1 листопада 2019 року вона звернулася до Софіївської районної державної адміністрації з проханням про видачу їй сертифіката на право на земельну частку(пай) померлого батька, але їй відмовили і запропонували звернутися до суду. Про те, що її батько внесений до списків до Державного акта на право колективної власності на землю КСП ім.Л.Українки під № 593 і має право на отримання земельного паю вона дізналася у серпні минулого року від фермера [PERSON] , який переглядаючи списки членів КСП ім.Л.Українки, прикладені до Державного акта на право колективної власності на землю КСП ім.Л.Українки побачила у цих списках прізвище її батька [PERSON] . В зв`язку з цим, позивач просить визнати за нею, [PERSON] , в порядку спадкування, право на земельну частку(пай) площею 8,00 га в умовних кадастрових га, вартістю 230034 грн.73 коп., яка знаходиться на території колишнього КСП ім.Л.Українки Вакулівської сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області та належало померлому [INFO] [PERSON] . Позивач у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи, була належним чином повідомлена, надала суду заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача Вакулівської сільської ради в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, згідно поданої заяви зазначає, що заперечує проти позовних вимог, просить застосувати строки позовної давності та просить в позові відмовити. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. Дослідивши письмові докази та оцінивши усі докази по справі в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи. В судовому засіданні досліджені всі докази, подані учасниками справи. Суд постановляє рішення на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись особа за захистом свого невизнаного, оспорюваного або порушеного права. Дослідивши письмові матеріали справи судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] був внесений в списки до державного акту на право колективної власності на землю КСП ім.Леся Українка від 30 червня 1994 року, зазначений за № 593 (а.с. 13). Крім того, згідно рішення Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 14 січня 2020 року встановлено факт належності [PERSON] запису №593 в списку громадян-членів колективного сільськогосподарського підприємства, що додається до Державного акта на право колективної власності на землю КСП ім.Леся Українка (а.с. 6). Згідно листа відділу у Софіївському районі Головного управління Держагеокадастру у Дніпропетровській області від 19 вересня 2019 року зазначено, що по колишньому КСП ім. Лесі Українки розмір земельної частки (паю), для ведення товарного сільськогосподарського виробництва становить 8,00 в умовних кадастрових гектарах (а.с.12). Сертифікат на право на земельну ділянку [PERSON] не отримав. [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть. (а.с.10). [PERSON] є рідною донькою [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про її народження та копією свідоцтва про одруження (а.с. 7,8). Мати позивача та дружина [PERSON] - [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.9). Згідно з п. 2 Указу Президента України "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" № 720/95 від 08.08.1995 року, право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, при чому при паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними. Згідно ст. 14 Конституції України земля є основним національним багатством, право власності на землю гарантується. Це право набувається та реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 16.04.2004 року № 7 з послідуючими змінами «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», сертифікат на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (пункт 17 розд.X "Перехідні положення" ЗК). Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта. Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Згідно ст. 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання права. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Нормами ст. 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно правової позиції Вищого спеціалізованого суду України в справі № 6-12823св14від 27 серпня 2014 року право особи на земельну частку (пай) виникає з моменту отримання сільськогосподарським підприємством державного акта про право колективної власності, в якому ця особа вказана як така, що має право за земельну частку (пай). Це право є непорушним та підлягає захисту без обмеження строком позовної давності. Згідно правової позиції ВС у справі № 1623/312/12 від 16.03.2018р. право на земельну частку (пай) виникає у члена КСП відповідно до Акту розпаювання, а не на момент видачі суб`єкту господарювання акта на право колективної власності на землю. Таким чином, на момент акту розпаювання та одержання КСП ім. Лесі Українки Державного акту на право колективної власності на землю [PERSON] являвся членом цього КСП, був внесений до списку осіб - членів КСП, які мали право на земельну частку (пай) за № 593 у зв`язку з чим він набув право на земельну частку (пай) і мав право на отримання сертифікату на право на земельну частку (пай) та виділення її в натурі на місцевості. За таких обставин, суд приходить до висновку, що [PERSON] є єдина спадкоємиця після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , який був внесений в список до державного акту направо колективної власності КСП ім.Лесі Українки під №593, іншого при розгляді справи не встановлено, тому суд вважає, що вимоги позивача є законними та обґрунтованими, у зв`язку з чим підлягають задоволенню. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Витрати по сплаті судового збору слід покласти на позивача, оскільки при зверненні з позовом вимога про відшкодування судових витрат позивачем не заявлялась.

Outcome: approved