Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-27 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду із заявою про визнання його колишньої дружини [PERSON] померлою, мотивуючи свої вимоги тим, що з 19.07.1987 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , від шлюбу вони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . У травні 2014 року дружина покинула сім`ю та виїхала у невідомому напрямку. З того часу вони припинили шлюбно-сімейні стосунки, не ведуть спільного господарства. Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 17.11.2014 року шлюб між ним та [PERSON] розірваний. З травня 2014 року [PERSON] за місцем реєстрації жодного разу не з`являлася, вихованням та навчанням сина не займається, місце її проживання невідомо. У вересні 2015 року заявник звернувся із заявою до поліції про встановлення місця знаходження [PERSON] , але до цього часу проведені поліцією заходи результату не дали. Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 02.06.2016 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина, але аліменти [PERSON] не сплачуються. На даний час у заявника виникла необхідність у переоформленні свідоцтва про право власності на житло, що належить на праві спільної приватної власності йому та [PERSON] На підставі викладеного заявник звертається до суду з даною заявою, в якій просить суд оголосити [PERSON] померлою, датою смерті вважати дату набрання судовим рішенням законної сили. У судовому засіданні заявник повністю підтримав заяву, просив її задовольнити. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з"явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у своєму листі просить розглядати справу в його відсутність. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності представника заінтересованої особи. Вислухавши пояснення заявника, допитавши свідків, вивчивши письмові матеріали справи, оглянувши матеріали цивільних справ № 2-6218/14, 2-923/16, 2-3413/16, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що заявник [PERSON] зареєстрований та проживає у квартирі [ADDRESS] . Заявник [PERSON] є колишнім чоловіком [PERSON] . [PERSON] та [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS] . З травня 2014 року заявник та [PERSON] припинили шлюбно-сімейні стосунки, не ведуть спільного господарства. Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 17.11.2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний, що підтверджується судовим рішенням. У вересні 2015 року заявник [PERSON] звернувся із заявою до поліції про встановлення місця знаходження [PERSON] , але до цього часу проведені поліцією заходи результату не дали, що підтверджується довідкою Деснянського УП ГУНП в м. Києві від 30.09.2015 року. Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 04.03.2016 року [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] , 2003 року народження. Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 02.06.2016 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина. У своїй заяві [PERSON] посилається на те, що з 2014 року йому невідомо місце знаходження [PERSON] , у квартирі вона не проживає, матеріальну допомогу на утримання сина не надає, аліменти не сплачує, квартирою не цікавиться, утриманням та доглядом сина не займається, що дає йому підстави для звернення до суду з заявою про визнання особи померлою. Допитані в судовому засіданні свідки пояснили наступне. Свідок [PERSON] у суді пояснив, що він є товаришем [PERSON] , його колишню дружину він не знає та ніколи не бачив. [PERSON] проживає разом з неповнолітнім сином, займається його вихованням та утриманням. Останні 3 роки він часто буває в гостях у [PERSON] , але жодного разу у квартирі не бачив його дружину, син також нічого про свою маму не розповідав. Свідок [PERSON] у суді пояснив, що він є товаришем [PERSON] , вони знайомі з осені 2014 року. Зазначив, що [PERSON] протягом багатьох років самостійно виховує неповнолітнього сина, мати дитини він ніколи не бачив. Але судом не приймаються до уваги покази даних свідків, як доказ зникнення [PERSON] з 2014 року, оскільки той факт, що вказані свідки ніколи не бачили останню та не знайомі з нею, жодним чином не свідчить про те, що вказана особа є померлою на даний час. Крім того, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний у листопаді 2014 року, тобто є цілком логічним те, що свідки у квартирі, де проживає заявник, ніколи не бачили [PERSON] Також слід зазначити, що той факт, що [PERSON] не цікавиться дитиною, квартирою, не надає матеріальної допомоги, також не може свідчити про те, що вона на даний час є померлою. Під час розгляду даної справи судом були також досліджені матеріали цивільних справ, сторонами в яких є [PERSON] та [PERSON] Так, з матеріалів цивільної справи № 2-6218/14 (754/16156/14) вбачається, що [PERSON] 06.10.2014 року звернулася до Деснянського районного суду м. Києва із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. 23.10.2014 року вона подала також до суду заяву з проханням розглядати справу в її відсутність. 17.11.2014 року судом було постановлено судове рішення про розірвання шлюбу. 15.12.2014 року [PERSON] подавала заяву до суду про отримання копії судового рішення. З аналогічною заявою [PERSON] зверталася до суду і 18.02.2016 року, при цьому копія рішення була отримана нею 17.04.2016 року особисто. З матеріалів цивільної справи № 2-3413/16 (754/5372/16) вбачається, що 19.04.2016 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину. Матеріали справи свідчать про те, що 16.05.2016 року за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] отримала судові повістку про виклик на засідання у даній справі. 02.06.2016 року [PERSON] приймала участь у судовому засіданні при розгляді даної справи, надавала письмові докази. 02.06.2016 року постановлено судове рішення про часткове задоволення позовних вимог. З матеріалів цивільної справи № 2-923/16 (754/15654/15) вбачається, що [PERSON] 03.11.2015 року звернувся до Деснянського районного суду м. Києва із позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. 18.02.2016 року [PERSON] у приміщенні суду ознайомлювалася з матеріалами даної справи, що підтверджується її письмовою заявою. У подальшому у судове засідання [PERSON] не з`явилась, 04.03.2016 року судом було прийнято рішення про задоволення позовних вимог [PERSON] 24.03.2016 року за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] було отримано копію судового рішення, що підтверджується наявною у матеріалах вказаної справи поштової розписки. 18.04.2016 року [PERSON] також отримувала копію судового рішення від 04.03.2016 року, що підтверджується письмовою розпискою, наявною у матеріалах справи. Викладене вище свідчить про те, що до 18.04.2016 року включно [PERSON] приймала участь у розгляді цивільних справ, отримувала копії судових рішень, ознайомлювалася з матеріалами вказаних цивільних справ. Відповідно до вимог ч.1 ст. 307 ЦПК України суд до початку розгляду справи встановлює осіб (родичів, співробітників тощо), які можуть дати свідчення про фізичну особу, місцеперебування якої невідоме, а також запитує відповідні організації за останнім місцем проживання відсутнього (житлово-експлуатаційні організації, органи реєстрації місця проживання осіб або органи місцевого самоврядування) і за останнім місцем роботи про наявність відомостей щодо фізичної особи, місцеперебування якої невідоме. На виконання вимог вказаної статті судом вживалися заходи щодо встановлення осіб, які можуть дати свідчення про [PERSON] , а також встановлення її місцезнаходження. Судом 18.04.2019 року було направлено запит до Саратської районної філії Одеського обласного центру зайнятості (довідка вказаного центру містилася у матеріалах цивільної справи про стягнення аліментів). 20.05.2019 року судом було отримано відповідь, відповідно до якої зазначено, що відповідно до бази даних ЄІАС у 2016 році [PERSON] фактично перебувала по [ADDRESS] . Також судом на адресу [PERSON] (адреса містилася у матеріалах цивільних справ, що були оглянуті судом) був направлений лист з повідомленням про розгляд даної цивільної справи, але конверт повернувся без вручення (неправильно зазначена адреса). Таким чином, судом вживалися всі можливі на даний час заходи задля встановлення місцезнаходження [PERSON] , але повідомити її не вдалося, як і встановити її точну адресу. Згідно із ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.. Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України суд розглядає справу за участю заявника, свідків, зазначених у заяві, та осіб, яких сам суд визнає за потрібне допитати, і ухвалює рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або про оголошення її померлою. Частиною 1 статті 46 ЦК України передбачено, що фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті. Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" " на відміну від факту смерті особи, який встановлюється судом за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин, громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, зазначених у ст. 21 ЦК України, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина, коли немає доказів про факт його смерті. У цих справах суд визнає днем смерті громадянина, оголошеного померлим, день його гаданої смерті, якщо він пропав без вісті за обставин, які загрожували смертю або давали підстави припускати його загибель від певного нещасного випадку, а в інших випадках днем смерті вважається день набрання законної сили рішення суду про оголошення громадянина померлим. Суд аналізуючи підстави, які обумовили звернення до суду, вважає, що обставин, з якими закон пов`язує оголошення фізичної особи померлою, не встановлено. Як вбачається з письмових матеріалів справи, заявник стверджує що він звернувся до поліції із заявою у вересні 2015 року, а з 2014 року у нього відсутні відомості про місцеперебування [PERSON] , він не має з нею зв`язку, з того часу її не бачив. При цьому слід зазначити, що відповідно до довідки Деснянського УП ГУНП в м. Києві від 30.09.2015 року заявник [PERSON] звернувся до поліції із заявою щодо встановлення місцезнаходження [PERSON] і у ході перевірки було встановлено, що з 2013 року [PERSON] матеріальним забезпеченням, доглядом, вихованням та навчанням сина не займалася та за місцем мешкання дитини не з`являлася взагалі, проведеними заходами встановити її місцезнаходження не виявилось можливим. Крім того, з досліджених судом матеріалів цивільних справ встановлено, що до 18.04.2016 року включно [PERSON] ознайомлювалася з матеріалами цивільних справ, отримували копії судових рішень, подавала клопотання та письмові докази, за місцем своєї реєстрації отримували судові повідомлення. З вищевикладеного слідує, що пояснення заявника протирічать встановленим у справі обставинам, зокрема щодо періоду зникнення його колишньої дружини, а тому суд критично ставиться до даних, викладених у довідці від 30.09.2015 року та поясненнях заявника. Також слід звернути увагу і на той факт, що з дати 18.04.2016 року (останні відомості про [PERSON] , встановлені судом) і до дати звернення заявника [PERSON] до суду з даною заявою (06.02.2019 року) пройшло менше трьох років. При цьому для визнання особи померлою необхідно, щоб у місці її постійного проживання не було відомостей про місце її перебування протягом трьох років. З урахуванням вимог діючого законодавства, дослідженим судом доказів, суд приходить до висновку, що на даний час переконливих доказів на підтвердження того, що [PERSON] може вважатися померлою, заявником [PERSON] не надано, а тому і відсутні правові підстави для задоволення вимог заявника. На підставі викладеного, з урахуванням встановлених по справі обставин та досліджених доказів, суд приходить до висновку, що у задоволенні вимог [PERSON] повинно бути відмовлено. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed