Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-16 00:00:00

Позивач - Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернувся в суд із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення боргу кредитором спадкодавця, мотивуючи позовні вимоги тим, що 17.07.2014 року позичальник [PERSON] отримав відповідно до укладеного договору б/н, кредит в розмірі 7700,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. [INFO] позичальник [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 07.06.2016 року, відповідач [PERSON] вважається таким, що прийняв спадщину, оскільки не відмовився від її прийняття та постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Зазначають, посилаючись на вимоги чинного законодавства, що у зв`язку з порушенням померлим позичальником [PERSON] взятих на себе кредитних зобов`язань, станом на дату смерті - 30.05.2016 року утворилася заборгованість, що становить 6153,34 грн. та складається із заборгованості за тілом кредита в сумі 6153,34 грн. 14.03.2019 року до спадкоємця - відповідача [PERSON] було направлено лист- претензію, проте відповідач залишив лист без уваги. Просять, заявлені позовні вимоги про стягнення боргу кредитором спадкодавця у зазначеній вище сумі і судових витрат задовольнити в повному обсязі. Ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 13.02.2020 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Окрім того відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. Від представника позивача Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» Савіхіної А.М. надійшла письмова заява з клопотанням справу розглянути у порядку спрощеного провадження в її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] , про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином, у встановлений судом строк, відзив на позовну заяву не надав. Відповідно до ст. 247 ч. 2 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів. Вивчивши матеріали справи, розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. Положеннями ст. 4 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України", суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права… Договірних держав. У справі Bellet v. France, Суд зазначив, що"стаття 6 § 1 Конвенції, містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права". Судом, належними доказами по справі встановлено, що 17.07.2014 року позичальник [PERSON] отримав відповідно до укладеного договору б/н, кредит в розмірі 7700,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а.с.10). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] (а.с.47), після його смерті відкрилася спадщина. Спадкоємцем після смерті [PERSON] є відповідач [PERSON] , який на час відкриття спадщини із спадкодавцем проживав, що підтверджується копіями паспорта громадянина України (а.с.45-46). У зв`язку з порушенням померлим позичальником [PERSON] взятих на себе кредитних зобов`язань, станом на дату смерті - 30.05.2016 року утворилася заборгованість, що становить 6153,34 грн. та складається із заборгованості за тілом кредита в сумі 6153,34 грн. (а.с.7-9). Розрахунок заборгованості по кредиту (а.с.7-9) перед Акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» свідчить про те, що сума заборгованості по наведеній вище сумі померлим [PERSON] та відповідачем [PERSON] не погашена. Позивач направляв 14.03.2019 року відповідачу [PERSON] лист - претензію, проте відповідач залишив лист без уваги (а.с.51). Вищенаведені правовідносини, виходячи з сукупності досліджених по справі доказів, у системному зв`язку регулюються наступними вимогами закону. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 530 ЦК України передбачає, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлюється договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Стаття 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором. Відповідно ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму або не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів. На підставі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з частинами першою, другою статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Згідно зі ст.1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Передбачено ст.1268 ч.3 ЦК України, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу (6 місяців від дня відкриття спадщини), він не заявив про відмову від неї. Оскільки [INFO] [PERSON] помер, то відповідати перед АТ КБ «ПриватБанк», на підставі ст. ст. 1281, 1282 ЦК України, за борги спадкодавця має відповідач [PERSON] , який прийняв спадщину у відповідності до вимог закону, що узгоджується із правовим висновок викладеним у постанові Верховного Суду у справі № 759/12484/15-ц від 11.03.2019 р. Позивач вчасно звернувся до спадкоємця позичальника - відповідача, у встановлений частиною другою статті 1281 ЦК України шестимісячний термін, відтак позивач дотримався строку пред`явлення вимог як кредитором до спадкоємця - відповідача по справі. Таким чином, відповідач [PERSON] прийняв спадщину, до складу якої входять, у тому числі, кредитні зобов`язання померлого позичальника [PERSON] . Спадкування обов`язків відбулося у відповідності до ст.1268 ч.3 ЦК України, оскільки відповідач [PERSON] не відмовився від спадщини у передбачені цивільним законодавством строки, а саме 6 місяців від дня відкриття спадщини, відтак відповідач [PERSON] якспадкоємець зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. У відповідності до ч. 1 ст. 2 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є справедлививий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ. Згідно положень ст. 12, 13 ЦПК України, учасники справи, мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обгрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства. На основі всебічно з`ясованих обставин, на які посилається позивач, як учасник справи, як на підставу заявлених вимог підтверджених доказами, перевіреними в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги грунтуються на законі і підлягають до задоволення. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача [PERSON] підлягають стягненню судові витрати по справі, в повернення оплаченого позивачем судового збору, належним чином підтвердженого платіжним дорученням від 28.12.2019 року, в розмірі 2102,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved