Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-05 00:00:00

Орган опіки і піклування Голопристанської райдержадміністрації Херсонської області 29.12.2016 року звернувся до суду з позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Позов мотивований тим, що [PERSON] зловживає спиртними напоями, веде антисоціальний спосіб життя, не створює належних умов проживання та виховання дітей, до виконання батьківських обов'язків відноситься безвідповідально, діти знаходяться в занедбаному стані. Відповідно до акту обстеження умов проживання [PERSON] та її неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON], проведених 10.11.2016 за місцем проживання в [ADDRESS], на час перевірки [PERSON] знаходилася в стані алкогольного сп'яніння, санітарний стан будинку незадовільний. Згідно акту обстеження умов проживання [PERSON] та її неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON], проведених 15.11.2016 за місцем проживання в [ADDRESS], на час перевірки встановлено, що у будинку обвалені стіни, у кімнатах безлад та бруд, антисанітарія, запаси продуктів харчування відсутні, запас дров відсутній, діти доставлені до Голопристанської районної лікарні на обстеження, виявлено педикульоз та інші хвороби. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю з підстав, що вказані у позові, та просили позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, заперечувала проти його задоволення. Відповідач пояснила, що змінила своє ставлення до дітей, не вживає спиртні напої, надала суду акт обстеження матеріально-побутових умов проживання від 23.02.2017, згідно якого у будинку прибрано, зроблено ремонт, у наявності необхідні меблі, продуктами харчування забезпечені. Проти позбавлення її батьківських прав заперечує, просила відмовити у задоволенні позову. Обіцяла змінити своє ставлення до виховання дітей. Представники позивача [PERSON] підтримали висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно [PERSON] та [PERSON]. Вислухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову за наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], має на утриманні двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], з якими фактично мешкає за адресою: [ADDRESS]; зареєстрована в [ADDRESS]. Відповідно до акту обстеження умов проживання [PERSON] та її неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON], проведених 10.11.2016 за місцем проживання в [ADDRESS], на час перевірки [PERSON] знаходилася в стані алкогольного сп'яніння, санітарний стан будинку незадовільний. Згідно акту обстеження умов проживання [PERSON] та її неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON], проведених 15.11.2016 за місцем проживання в [ADDRESS], на час перевірки встановлено, що у будинку обвалені стіни, у кімнатах безлад та бруд, антисанітарія, запаси продуктів харчування відсутні, запас дров відсутній, діти доставлені до Голопристанської районної лікарні на обстеження, виявлено педикульоз та інші хвороби. Згідно статті 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Згідно із ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини (п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України). Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов'язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жеребкування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року N 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Для позбавлення батьківських прав мало впевнитися в невиконанні обов'язків по вихованню. Належить також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо. Згідно п. 16 постанови особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що є сусідкою [PERSON], знає відповідачку багато років, за дітьми відповідачка доглядає, діти її люблять, на сьогоднішній день ставлення відповідачки до дітей змінилося на краще, спиртними напоями не зловживає. Свідок [PERSON] показала, що є сусідкою відповідачки, знає останню більше десяти років, відповідачка спиртними напоями не зловживає, діти її люблять, з дітьми поводиться добре, в будинку зроблено ремонт, в дітей є іграшки, книжки, з дітьми відносини у відповідачки нормальні, молодший син навчається в Старозбур»ївськй школі-інтернаті, якого відповідачка забирає додому на вихідні. Також пояснила, що відповідачка отримує пенсію, торгує на ринку, забезпечує дітей всім необхідним. Досліджені в судовому засіданні письмові докази: акт обстеження матеріально-побутових умов проживання від 23.02.2017, згідно якого у будинку відповідачки прибрано, зроблено ремонт, у наявності необхідні меблі, продуктами харчування забезпечені. Згідно характеристики наданої Великокардашинською сільською радою 23.02.2017 [PERSON] спиртними напоями не зловживає, громадський порядок не порушує. Суд критично ставиться до висновку від 29.11.2016 року за N 01-22/850 служби у справах дітей Голопристанської районної державної адміністрації про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача щодо її дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], оскільки при складанні висновку не були з'ясовані належним чином усі суттєві обставини. Суд не може погодитися з висновком, щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] оскільки такий висновок не містить обґрунтування доцільності такого рішення з точки зору позитивного впливу на неповнолітніх [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] Позбавлення батьківських прав слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних матір та батька. Виходячи з характеру такого засобу, його не можна застосовувати тоді, коли це не викликано необхідністю. У відповідності до приписів ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. На момент розгляду справи відбулися позитивні зміни в поведінці відповідача, позивачем не доведено, в чому будуть полягати позитивні зміни в житті дітей в разі застосування до відповідача такого крайнього заходу впливу як позбавлення батьківських прав. Проаналізувавши всі надані докази по справі у їх сукупності, виходячи із конкретних обставин даної справи, суд дійшов до висновку, що позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно її неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] не буде відповідати меті такого заходу: захисту інтересів дитини та стимулювання матері щодо належного виконання своїх обов'язків. Разом з тим, судом встановлено, що відповідачу необхідно приймати більш активну участь у вихованні та утриманні дітей. Суд вважає, що сам факт звернення позивача до суду з позовом до відповідача про позбавлення батьківських прав, є достатнім стимулюючим заходом щодо спонукання відповідача змінити ставлення до виховання дітей, піклування про їх фізичний і духовний розвиток, спілкування з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення, засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі та більш активної участі матері у їх вихованні. Пунктом 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" передбачено, що зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. Враховуючи вищенаведене та

Outcome: dismissed