Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-12 00:00:00

Позивач [PERSON] у квітні 2018 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Позивач посилається на те, що з відповідачем по справі в період з 2005 року по 2010 рік проживала однією сім'єю без реєстрації шлюбу. За час спільного проживання у сторін народилася донька [PERSON], [INFO]. З кінця 2009 року сторони припинили проживання однією сім'єю. Донька проживає разом з матір'ю, остання самостійно утримує її. Відповідач з 2009 року проживає окремо, не утримує спільну дитину, коштів на її утримання взагалі не надає. Крім того, відповідач на протязі кількох років взагалі не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не спілкується з дитиною, тому позивач просить позбавити його батьківських прав. Також, малолітня донька [PERSON] проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, тому позивач просить стягувати з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, для дитини відповідного віку. Ухвалою суду від 25.05.2018 року було відкрите провадження за даною позовною заявою та розпочато підготовче провадження з дня постановлення цієї ухвали. Ухвалою суду від 25.06.2018 року закрито підготовче засідання та справу призначено до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON], в судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву з проханням розглянути справу без її участі, в якій підтримала позовні вимоги та не заперечувала проти заочного розгляду справи. [PERSON] в судове засідання не з'явився. Згідно позовної заяви відповідач [PERSON], проживає за адресою: [ADDRESS], що є тимчасово окупованою територією і куди поштовий зв'язок відсутній з липня 2014 року. У зв'язку з цим, відповідно до ст. 12-1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" виклик до суду [PERSON] здійснювався шляхом оголошення на сайті "Судова влада України " в мережі інтернет, на сторінці Октябрського районного суду м. Полтави в розділі «Громадянам- Оголошення про виклик до суду для учасників процесів». Представник третьої особи органу опіки та піклування Шевченківської районної у м.Полтаві радив судове засідання не з'явився, надав до суду заяву з проханням розглянути справу без його участі, в якій підтримав позовні вимоги. Зважаючи на те, що всі учасники справи в засідання не з'явилися, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 13 липня 2018 року постановлено про заочний розгляд справи за відсутності відповідача, що відповідає вимогам ст. 280,281 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, знаходить позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню за такими підставами. Відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що позивач з відповідачем по справі в період з 2005 року по 2010 рік проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу. За час спільного проживання у них народилася донька [PERSON], [INFO]. (а.с.8 - свідоцтво про народження). З кінця 2009 року сторони припинили проживання однією сім'єю. Факт проживання дитини [PERSON], [INFO], разом зі своєю матір'ю підтверджується довідкою (а.с.9). Обставини, на які посилається позивач: що відповідач не утримує спільну дитину, коштів на її утримання взагалі не надає, на протязі кількох років взагалі не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не спілкується з дитиною, підтверджуються також письмовими матеріалами справи, зокрема: довідкою Полтавської загальноосвітньої шкоди І-ІІІ ступенів № 4 (а.с.9), характеристикою учениці 5-го класу (а.с.10). Відповідно до висновку орган опіки та піклування виконавчого комітету Шевченківської районної у м.Полтаві ради вважає доцільним позбавлення батьківських прав відповідача по відношенню до доньки [PERSON], [INFO].(а.с. 60). Пленум Верховного Суду України в п.п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. У відповідності п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він, вона ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Таким чином, суд вважає, що зібраними по справі доказами підтверджено, що відповідач протягом тривалого часу ухиляється від своїх батьківських обов'язків по вихованню та утриманню неповнолітньої доньки, а тому, приходить до висновку про наявність підстав для позбавлення батьківських прав [PERSON] Приймаючи рішення та задовольняючи вимоги позивача щодо стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини суд виходить з положень ст. 51 Конституції України, та ст.180 СК України, згідно з якими батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. У відповідності до ст. 7 СК України, жінка та чоловік мають рівні права і обов'язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім'ї. Відповідно обов'язок по утриманню дитини в рівних частках покладається на її батьків. Визначаючи розмір аліментів, згідно з вимогами ст. 182 СК України суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, а також те, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці признають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здатностей та фінансових можливостей. Суд роз'яснює, що згідно зі ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Згідно зі ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Суд роз'яснює, що згідно зі ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Беручи до уваги, що відповідач не надає позивачу матеріальну допомогу на утримання доньки, суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано, його було підтверджено протягом судового засідання. Суд вважає визначити розмір аліментів - 1/4 частку всіх видів доходу відповідача щомісячно на користь позивача на утримання доньки [PERSON], [INFO]. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я дитини, її матеріальне становище. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст.141 ЦПК України. Згідно п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень, зокрема у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного та

Outcome: approved