Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-18 00:00:00

В березні 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням [ADDRESS]. Свої вимоги мотивувала тим, що відповідачка хоча і зареєстрована за вказаною адресою, проте не проживає в будинку більше року, не бере участі в утриманні житла, не сплачує комунальні послуги, її особистих речей в квартирі немає. Посилаючись на вищевикладене, позивачка просить суд визнати відповідачку [PERSON] такою, що втратила право користування [ADDRESS] та примусово зняти її з реєстраційного обліку за вказаною адресою. Відповідно до заяви, представник позивачки заявлені вимоги підтримала в повному обсязі, наполягала на їх задоволенні, просила про розгляд справи без її участі. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, повідомлялась судом про розгляд справи належним чином, причини неявки суду не повідомив. Згідно Ухвали суду проводиться заочний розгляд справи. Дослідивши надані докази суд встановив наступне. Позивачці [PERSON] квартира [ADDRESS] належить на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого ПН ММНО Яковлєвою Н.П. 15.11.2004 р. (1/2 частка) та на підставі Договору дарування, посвідченого ПН ММНО Яковлєвою Н.П. (1/2частка). В [ADDRESS], відповідно до Довідки ЖКП ММР "Південь" за вих. № 447 від 19.02.2015 р. зареєстрована відповідачка по справі (сестра позивачки) - [PERSON] Згідно Довідки від 10.03.2015 р. в зазначеній вище квартирі відповідачка [PERSON] не проживає з лютого 2014 року. Її особистих речей в будинку немає, комунальні послуги відповідачка не сплачує. Реєстрація відповідачки за цією адресою створює перешкоди власнику у розпорядженні своїм майном. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпорядження майном. Гарантуючи захист власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України. На підставі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст. 379, 382 ЦК ). Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК та ст. 150 ЖК, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатись своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла втрачають право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік. Враховуючи вищенаведене суд вважає, що вимоги позивачки про визнання відповідачки [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, обґрунтовані та підлягають задоволенню. Щодо вимог про примусове зняття відповідачки з реєстрації за вказаною адресою, в їх задоволенні необхідно відмовити, оскільки відповідно до ст. 7 ЗУ "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь позивачки необхідно стягнути судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: partial