Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-11 00:00:00

В січні 2017 року до Жовтневого районного суду м. Маріуполя надійшла позовна заява, де позивач [PERSON] просив суд стягнути на його користь з Головного управління Державної Казначейської служби України у Донецькій області матеріальну та моральну шкоду внаслідок незаконного проведення обшуку, а саме: матеріальну шкоду в розмірі 1709,00грн. та моральну шкоду в сумі 20000,00 грн. за рахунок коштів Державного бюджету України. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 08.10.2015р. в період з 17.30 годин до 22.27 годин слідчим 2-го СВ СУ прокуратури Донецької області проведено обшук службового кабінету адвоката, розташованого по пр-ту Миру (стара назва пр-т Леніна), 81 у м. Маріуполі Донецької області. Правовою підставою для проведення слідчої дії стала ухвала слідчого судді Краматорського міського суду Донецької області у справі № 234/16802/15-к від 08 жовтня 2015р. Відомості про кримінальне провадження №42015050000000499, за ознаками правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 365 КК України, внесені до ЄРДР 17.09.2015р. Позивач звертає увагу на те, що ухвалою слідчого судді надано дозвіл на проведення обшуку у приміщенні «пункту обміну валют», розташованого за адресою: пр-т Миру, 81 м. Маріуполь та визначені чітко територіальні межі проведення обшуку, що окреслюється місцем знаходженням пункту обміну валют. Однак крім приміщення пункту обміну валют, працівники слідчого управління прокуратури Донецької області, незважаючи на наявність відомостей про місце розташування за вказаною адресою саме офісу адвоката, провели обшук та вилучили майно в цьому приміщенні. Під час проведення обшуку були вжиті дії з примусового проникнення до приміщення, пошкоджено майно позивача, що спричинило майнову шкоду у розмірі 1709,00 грн. Додатково надав письмові пояснення, що не порушував порядку реєстрації робочого місця адвоката, оскільки відповідно до п. 2 ст. 17 закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» - адресою робочого місяця адвоката є місцезнаходження обраної адвокатом організаційної форми адвокатської діяльності або адреса фактичного місця здійснення адвокатської діяльності, якщо вона є відмінною від місцезнаходження обраної адвокатом організаційної форми адвокатської діяльності. У разі наявності декількох адрес робочих місць адвоката до Єдиного реєстру адвокатів України вноситься лише одна адреса робочого місця адвоката. Факт проведення обшуку у приміщенні адвоката отримав розголос у засобах масової інформації та мережі Інтернет, що суттєво позначилось на його репутації та негативно вплинуло на кількість звернень по правову допомогу. Посилаючись на ухвалу Краматорського міського суду Донецької області від 02.11.2015 р., стверджував, що підставою повернення майна, вилученого під час обшуку, було саме вилучення майна, належного адвокату, а не відсутність накладення арешту на зазначене майно. Відсутність офіційних вибачень продовжує завдавати додаткові моральні страждання позивачу, які він оцінив в 20\~000 грн. Просив стягнути моральну та матеріальну шкоду на свою користь. В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі. Представник прокуратури Донецької області в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував та просив відмовити в його задоволенні у зв'язку з тим, що відсутні підстави вважати, що обшукане приміщення використовувалось саме для роботи адвоката [PERSON] та дії прокуратури щодо обшуку протиправними не визнано. Будь-яких рішень з цього приводу не прийнято. При цьому, у межах цивільної справи суд не може перевіряти законність кримінально-процесуальних дій слідчого. Зазначила, що тимчасове вилучене майно під час обшуку було повернуто на підставі ухвали слідчого судді Краматорського міського суду Донецької області в звязку із не накладенням арешту на це майно, але не з підстав протиправності дій слідчих під час обшуку. Вважає заподіяння матеріальної та моральної шкоди позивачу діями представниками органу досудового слідства є недоведеними, тому в задоволенні позову просила відмовити. Представник головного управління Державної казначейської служби України у Донецькій області у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. В судовому засіданні свідок [PERSON] повідомив, що при проведенні обшуку за адресою вул. Миру, 81 м. Маріуполь ніяких вивісок ні на фасаді приміщення, ні всередині приміщення про розташування офісу у обшукованому приміщенні він не помітив. Документи про оренду приміщення адвокатом [PERSON] йому під час обшуку не були надані. Оскільки під час проведення слідчих дій не могли відкрити кімнату, вимушені були розкрити вхідні двері та сейф. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що на прохання директора ФК «Абсолют Фінанс», прибув за адресою вул. Миру, 81 м. Маріуполь для надання правової допомоги під час проведення обшуку. Стверджував, що на дверях були вивіски, які свідчили про здійснення діяльності адвоката в одній із кімнат приміщення, де проводився обшук та неодноразово попереджав про це представників прокуратури. Довгий час знаходився на вулиці перед приміщенням, де проводився обшук, спілкувався з представниками прокуратури, проте [PERSON], яка нібито привезла договір оренди на приміщення, яке орендує її син для здійснення адвокатської діяльності, не памятає. Свідок [PERSON] суду пояснила, що на прохання сина, який знаходився у відрядженні в м. Днепро, привезла договір оренди одної із кімнат квартири, яка переобладнана під офісні приміщення, яка знаходиться за адресою пр-т. Миру (стара назва- Леніна),81 м. Маріуполь та використовується для адвокатської діяльності. Даний договір віддала співробітникам оперативного підрозділу, але кому саме не уточнила, після чого повернулась додому. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він працював керівником фінансової установи ФК «Абсолют Финанс» , яка орендувала приміщення двокімнатної квартири, яка переобладнана під офіси, за адресою: пр-т. Миру, 81 м. Маріуполь. Одну із кімнат орендувала фінансова установа, другу адвокат [PERSON] Кімнати зєднані між собою спільним коридором. Під час проведення обшуку кімнати, де проводить комерційну діяльність фінансова установа, попереджав неодноразово слідчих, що інша кімната орендується адвокатом, а не ФК «АбсолютФінанс». Крім того це підтверджували вивіски на внутрішній вхідній двері та нотатки, закріплені на стіні, поруч з нею. Але не зважаючи на його попередження та привезений матірю [PERSON] договір оренди приміщення, зірвавши вивіски та нотатки, примусово відкрили двері кімнати, потім - сейф та провели там обшук, вилучивши певне майно. Свідок [PERSON], який працює слідчим в прокуратурі Донецької області, суду пояснив, що на підставі ухали слідчого судді приїхали проводити обшук приміщення за адресою пр-т. Миру, 81 м. Маріуполь. В звязку з протидією, вимушені були викликати представників державної рятувальної служби для проникнення у приміщення за вказаною адресою та проведення слідчих дій. Під час проведення обшуку останньої кімнати, яка нібито орендувалась адвокатом, ніяких вивісок та нотатків про те, що в кімнаті здійснює діяльність адвокат ні всередині, ні на фасаді будівлі не було, документів про оренду кімнати адвокатом [PERSON] йому не надавались. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що знаходився в приміщенні за адресою вул. Миру, 81 м. Маріуполь в якості понятого при проведенні обшуку. Під час проведення обшуку не бачив ніяких вивісок, стендів про адвокатську діяльність в приміщенні. Також стверджував, що не бачив, щоб передавали слідчому, який проводив обшук, документи, які підтверджували оренду кімнати адвокатом. Зазначив, що під час обшуку другої кімнати, яка нібито була в оренді у адвоката, були вилучені особисті речі [PERSON]Г, його ключі від автомобіля, документи, гроші та примусово відкритий сейф, оскільки в ньому буз зламаний ключ. Суд, заслухавши пояснення сторін, розглянувши подані ними документи, допитавши свідків, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст.\~3, ст.\~4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.\~\~ Згідно з п.1 ч.1\~ст.15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Так, згідно зі\~ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів зокрема можуть бути: відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.\~\~ Згідно з ч. 1\~ст. 11 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст.\~58,\~59,\~60 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Як встановлено в судовому засіданні, дорученням про проведення досудового розслідування від 17.09.2015р. доручено провести досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 42015050000000499 від 17.09.2015р. за правовою кваліфікацією ч.3 ст. 365 КК України згідно витягу з кримінального провадження. (а.с.51) Постановою від 17.09.2015р. призначено групу прокурорів у кримінальному провадженні № 42015050000000499 від 17.09.2015р.(а.с.52-53) Відповідно до ухвали слідчого судді Краматорського суду від 08.10.2015р. задоволено клопотання заступника начальника слідчого управління прокуратури Донецької області про проведення обшуку у приміщенні, яке знаходиться на першому поверсі багатоповерхової будівлі за адресою: пр-т Миру, 81 м. Маріуполь. (а.с.54-55). У вказаній ухвалі було надано дозвіл на відшукання фінансово-господарської документації щодо обліку та руху грошових коштів в національній та іноземній валютах, компютерну техніку, документацію про службових та найманих осіб, незаконно отриманні грошові кошти в національній та іноземній валютах. Згідно із протоколом обшуку від 08.10.2015р., було проведено обшук приміщення за адресою: пр-т Миру, 81 м. Маріуполя (а.с.8-10). В результаті обшуку приміщення, зокрема були вилучені 300 (триста) доларів США, копії документів з адвокатської справи (реєстраційна карта) ТОВ «Азов-Авто-Трейд», ксерокопії паспортів в кількості 65 шт., блокнот зеленого кольору, які належать адвокату [PERSON] Під час проведення обшуку були пошкоджені сейф, вхідні двері, підвісна стеля, замок вхідної двері у вищезазначеному приміщенні. Вказане підтверджується фото таблицею, зробленою безпосередньо після проведення слідчої дії та висновком субєкта оціночної діяльності про вартість збитку, нанесеного майну адвоката [PERSON], який прийшов до висновку, що загальна ринкова вартість завданих збитків, в сформованих на момент оцінки соціально-економічних умовах, становить 1709,00 грн (а.с.14-20). Згідно із заявою [PERSON] від 12.09.2015р. звернувся до Прокуратури Донецької області з вимогою про повернення тимчасово вилучене майно під час обшуку, а саме: 300 (триста) доларів США, копії документів з адвокатської справи (реєстраційна карта) ТОВ «Азов-Авто-Трейд», ксерокопії паспортів в кількості 65 шт., блокнот зеленого кольору.(а.с.70) Відповідно до заяви від 15.10.2015р. адвокат [PERSON] звернувся до прокуратури Донецької області щодо повідомлення про статус тимчасово вилучених речей під час обшуку та просив їх повернути.(а.с.67-68) 28.10.2015р. звернувся до слідчого судді Краматорського міського суду зі скаргою на дії (бездіяльність) заступника начальника слідчого управління прокуратури Донецької області [PERSON] щодо зобовязання повернути тимчасове вилучене майно під час проведення обшуку приміщення за адресою: пр. Миру 81, м. Маріуполь (а.с.65-66). Як вбачається з ухвали слідчої судді Краматорського міського суду Донецької області від 02.11.2015р. за скаргою [PERSON] на дії (бездіяльність) заступника начальника слідчого управління прокуратури донецької області [PERSON] про зобовязання повернути [PERSON] тимчасове вилучене майно під час проведення обшуку, то вказану скаргу було задоволено та зобовязано повернути зазначені предмети під час проведення обшуку 08.10.2015 року (а.с.7). Листом прокуратури Донецької області від 25.11.2015р. за №17/1-208 вих-15 адвоката [PERSON] проінформовано про можливість отримання майна у приміщенні слідчого управління прокуратури Донецької області.(а.с.71) Відповідно до розписки від 28.01.2016р. [PERSON] повернуто 300 (триста) доларів США, копії документів з адвокатської справи (реєстраційна карта) ТОВ «Азов-Авто-Трейд», ксерокопії паспортів в кількості 65 шт., блокнот зеленого кольору (а.с.72). Згідно з постанови від 04.02.2016 р. прокурором відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих органів прокуратури Донецької області змінена правова кваліфікація у кримінальному провадженні № 42015050000000499 від 17.09.2015р. з ч. 3 ст. 365 КК України на ч. 2 ст. 190 КК України та на підставі постанови від 26.082016р. старшим слідчим слідчого управління головного управління Національної поліції в Донецькій області кримінальне провадження № 42015050000000499 від 17.09.2015р. закрите за п.1 ч. 1 ст. 284 КПК України (а.с.90-92). Надаючи оцінку показам свідків, суд виходить з наступного. Так, свідки [PERSON] та [PERSON] суду пояснили, що на двері приміщення, яке орендувалось адвокатом [PERSON], була прикріплена табличка з написами, які зазначали про проведення в даному приміщенні діяльності адвоката. Разом з цим, свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] стверджували, що ознаки про діяльність адвоката в обшукуваному приміщенні та дверях були відсутні. Суд надає перевагу показам свідків [PERSON], [PERSON]., [PERSON], оскільки їх покази підтверджуються письмовими доказами, а саме: протоколом обшуку, в якому відсутні відомості про наявність ознак діяльності адвоката в обшукуваному приміщенні, крім цього свідок [PERSON], який був присутній при проведенні обшуку в якості понятого, є не заінтересованою особою, завданням якого є неупереджене посвідчення факту проведення слідчої дії, а також змісту, ходу і її результатів. Суд враховує той факт, що свідок [PERSON], у присутності якого проводилась слідча дія, у протоколі обшуку зазначив, що грошові кошти у сумі 300 доларів США були вилучені в іншій кімнаті, яка до ФК «Абсолют Фінанс» відношення не має, разом з цим не зазначав, що зазначене приміщення є офісом адвоката. Зазначені зауваження свідком написані власноручно у протоколі обшуку та інших зауважень не зазначено. Покази свідка [PERSON] щодо надання договору оренди приміщення адвокатом [PERSON] суд не бере до уваги, оскільки остання не змогла вказати, кому саме передала вказаний договір та спростовується показами інших свідків та протоколом обшуку, згідно якого в ході обшуку ніякі документи не долучались. Враховуючи вищезазначене суд вважає, що у співробітників органу досудового розслідування, які проводили обшук, не було достатніх підстав вважати, що обшукуване приміщення є офісом адвоката. Відповідно до п.2 ст. 214 ЦПК України\~ при виборі і застосуванні правової норми до спірних правовідносин суд враховує висновки Верховного Суду України, викладені у постановах, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстав, передбачених\~пунктами 1, 2\~частини першої статті 355 цього Кодексу. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів. Згідно з правовою\~позицією ВСУ\~від\~25\~травня\~2016\~року\~у\~справі\~№ 6-440цс16, шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу). Оскільки у справі, яка розглядається, зясовано, що підставою для відшкодування шкоди є незаконне проведення обшуку, то відсутні спеціальні підстави для застосування статті 1176 ЦК України. Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів на підставі статті 1173 ЦК України. Конституція України закріплює, що держава відповідає перед людиною за свою діяльність. І у випадку прийняття незаконних рішень, незаконних дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди. Відповідно до норм Цивільного кодексу України, матеріальна шкода відшкодовується незалежно від вини органів влади. Моральна шкода відшкодовується навпаки,\~ за наявності вини органу влади, окрім деяких виключень (якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, інших випадках, встановлених законом). Як вбачається з матеріалів справи та письмових пояснень позивача, як на підставу позову він вказав на те, що його права були порушені проведенням незаконного обшуку у приміщенні, що заподіяло матеріальну та моральну шкоди, які він просить стягнути. Твердження представника позивача, що дозвіл на проведення обшуку у приміщенні за адресою пр-т Миру, 81 м. Маріуполь, Донецької області проведено за відсутністю законних підстав, спростовується наявністю ухвали слідчого судді про проведення обшуку від 08.10.2015р. за вказаною адресою. Доводи представника позивача, що протиправність дій посадових осіб при проведенні слідчої дії, встановлена ухвалою слідчого судді, якою зобовязано слідче управління прокуратури Донецької області повернути йому вилучене майно під час обшуку, суд вважає неприйнятними, оскільки зазначеною ухвалою зобовязано повернути тимчасово вилучене майно на підставі того, що протягом 48 годин не накладено арешт на тимчасово вилучене майно, але не у звязку із протиправністю обшуку. В судовому засіданні представник відповідача підтвердила обставини пошкодження майна, а саме:дверей, замку, сейфу та стелі. Разом з цим, згідно із п.6 ст. 236 КПК України слідчий, прокурор під час проведення обшуку має право відкривати закриті приміщення, сховища, речі, якщо особа, присутня при обшуку, відмовляється їх відкрити або обшук здійснюється за відсутності осіб, зазначених у\~частині третій\~цієї статті. Під час проведення обшуку за розпорядженням слідчого прокуратури Донецької області, на підставі ухвали слідчого судді щодо проведення обшуку, працівниками Управління ДСНС у м. Маріуполі були вжиті дії з примусового проникнення до приміщення, що призвело до пошкодженні майна позивача: підвісної стелі, метало пластикової двері, сейфу, декоративного штучного дерева. Відповідно до висновку оцінювача загальна ринкова вартість завданих збитків становила 1709.00 грн. Представником позивача не надано жодних доказів суду, які підтверджували проведення ремонту пошкодженого майна позивачем, яке знаходилось у користуванні на підставі договору суборенди, що спростовує наявність підстав у позивача для отримання відшкодування матеріальної шкоди. Представник позивача, посилаючись на факт незаконного проведення обшуку, при визначенні розміру морального відшкодування, зазначив, що шкода була завдана працівниками правоохоронного органу адвокату, що отримало розголос у засобах масової інформації та мережі інтернет, що суттєво позначилось на його репутації та негативно вплинуло на кількість звернень по правову допомогу. З врахуванням викладеного, розмір грошової компенсації в рахунок відшкодування моральної шкоди оцінив в 20\~000,00 грн. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні (ст. 23 ЦК України). Відсутність хоча б одного складового цивільного правопорушення виключає право позивача на відшкодування моральної шкоди. Для розуміння сутності норми, що закріплена ст. 1173 ЦК, слід враховувати, що відносини, які регулюються нормами гл. 82 ЦК, переважно є так званими деліктними зобовязаннями (зобовязальними відносинами) й прямо повязані з таким видом цивільно-правової відповідальності як деліктна відповідальність. В ст. 1173 ЦК є вказівка на прикметник «незаконні», що стосується як рішень органу державної влади або органу місцевого самоврядування, так і їх дій та бездіяльності. В якості передумови відшкодування шкоди, завданої рішенням, дією чи бездіяльністю органу державної влади або органу місцевого самоврядування мають бути визнані незаконними. Крім того, відповідно до положень ст. 9 Закону України "Про оперативно- розшукову діяльність", у випадках порушення прав і свобод людини або юридичних осіб в процесі здійснення оперативно-розшукової діяльності, а також у разі, якщо причетність до правопорушення особи, щодо якої здійснювались оперативно-розшукові заходи, не підтвердилась, Служба безпеки України, Міністерство внутрішніх справ України, спеціально уповноважений центральний орган виконавчої влади у справах охорони державного кордону, Управління державної охорони України, Державна податкова адміністрація України, центральний орган виконавчої влади з питань виконання покарань або розвідувальний орган Міністерства оборони України, розвідувальний орган спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади у справах охорони державного кордону, Служба зовнішньої розвідки України зобов'язані невідкладно поновити порушені права і відшкодувати заподіяні матеріальні та моральні збитки в повному обсязі. Статтею 9 Закону України "Про оперативно розшукову діяльність" передбачено, що громадяни України та інші особи мають право у встановленому законом порядку одержати від органів, на які покладено здійснення оперативно-розшукової діяльності, письмове пояснення з приводу обмеження їх прав і свобод та оскаржити ці дії. Але, всупереч нормам вищевказаного, незаконність у діях органів досудового слідства, яка повинна виражатися у недотриманні чи порушення цими органами встановлених законодавством певних правил і норм, не була встановлена. Позивачем не надавалося до суду жодного рішення, яким би дії слідчих 2-го СВ СУ прокуратури Донецької області визнавалися незаконними. Разом з тим, аналізуючи матеріали справи суд зазначає, що позивачем взагалі не надаються будь-які документи, які підтверджують факт заподіяння йому моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру. Таким чином, позивач повинен довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог. Доказування підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ст. 60 ЦПК України). За таких обставин, позивачем не доведено причинно-наслідкового зв'язку між діями відповідача прокуратури Донецької області та шкодою, на які посилається позивач, так як позивачем не надано жодних доказів того, що ця моральна шкода виникла внаслідок дій відповідачів, а також не доведено незаконності цих дій - жодного рішення суду або іншого акта, передбаченого законодавством України, якими б визналась незаконність дій слідчих 2-го СВ СУ прокуратури Донецької області позивачем представлено не було. При таких обставинах, суд не вбачає законом передбачених підстав для задоволення заявлених вимог позивача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed