Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-02 00:00:00

Заявниця [PERSON] звернулася із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, в якій зазначає, що вона народилася 20 вересня 1950 року. Її мати та батько належать до польською національності, про те в її свідоцтві про народження невірно зазначена національність батьків. Заявниця і уся її родина були поляками за походженням і до сьогодні шанують польські традиції. На даний час, заявниця прагне відновити та зберегти етнічне походження свого роду відповідно до положень Закону України «Про національні меншини», а тому вимушена звернутися до суду із заявою про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Заявниця у судовому засіданні підтримала заяву про встановлення факту, що має юридичне значення та просила задовольнити її в повному обсязі. Представник зацікавленої особи - Рожищенського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції, у Волинській області в судове засідання не зявився. В поданій заяві заперечували проти задоволення заяви, оскільки долучені до заяви документи не перекладені на українську мову, та заявили клопотання про розгляд справи у відсутності їх представника. Заслухавши пояснення заявниці, показання свідків [PERSON] та [PERSON] та дослідивши письмові докази по справі, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно із ч.2 ст.256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У відповідності до вимог ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 11 Закону України «Про національні меншини в Україні», громадяни України мають право вільно обирати і відновлювати національність. Примушення громадян у який би то не було формі до відмовлення від своєї національності не допускається. Встановлення факту приналежності до польської національності заявникові необхідно для того, щоб відновити та зберегти етнічне походження свого роду та скористатися пільгами, які гарантуються особам польського походження й передбачені Законом «Про карту поляка» та «Про репатріацію», ухвалених Сеймом [PERSON]. Таким чином, факт, що просить встановити заявник має юридичне значення. Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, судом встановлено наступне. Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи громадян захищаються судом. Це означає, що суд не може відмовити у правосудді, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їхні права і свободи порушені або порушуються, створені або створюються перешкоди для їх реалізації, або мають місце інші ущемлення прав та свобод. Згідно зі ст. 11 Конституції України держава сприяє консолідації та розвиткові української нації, її історичної свідомості, традицій, культури, а також розвиткові етнічної, культурної, мовної та релігійної самобутності всіх кордонних народів і національних меншин України. Національність - національна ідентичність, належність особи до певної нації (або іншої етнічної групи (спільності), яка визначається як відмінними особливостями етнічної групи (мова, звичаї і традиції, культура, фізіологічні риси (належність до певного типу тощо), яких дотримується особа, так і особистим почуттям належності до етнічної спільності - почуттям національної ідентичності. З метою гарантування національним меншинам права на вільний розвиток прийнято [PERSON] України «Про національні меншини в Україні». У відповідності до ст. 3 вказаного закону до національних меншин належать групи громадян України, які не є українцями за національністю, виявляють почуття національного самоусвідомлення та спільності між собою. Згідно зі ст. 11 вказаного закону громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається. Згідно з приписами ст. 300 Цивільного Кодексу України фізична особа має право на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства. Встановлено, що заявниця [PERSON] ( дошлюбне прізвище - [PERSON]) народилася 06 липня 1950 року, що підтверджується свідоцтвом про народження серії ЯЩ №576632, виданого Рожищенським Райбюро ЗАГС Волинської області 20.09.1950 року. У вказаному свідоцтві про народження заявниці в графі мати записано: [PERSON] за національністю - українка, в графі батько - [PERSON] за національністю - українець. В судовому засіданні встановлено, що родичі заявниці, а саме: мати [PERSON] (прізвище до одруження -Галан ), [INFO], та батько [PERSON], [INFO], були поляками, що підтверджено письмовими документами (нотаріально завірені переклади документів з польської мови на українську), що були досліджені в судовому засіданні, а саме: скорочена копія акту про шлюб [PERSON] та [PERSON] (батьки матері заявниці); посвідчення списку спадкоємців після смерті [PERSON], яке було видане на імя [PERSON]; випискою другою по справі реєстраційний №132, що засвідчує що [PERSON] [PERSON] законно проживає в селі Сайчищах Хелмського повіту і є громадянином [PERSON]; скорочена копія акту про народження [PERSON] (батько [PERSON] [PERSON] , мати - [PERSON]([PERSON]); свідоцтвом про шлюб гр. [PERSON] та [PERSON]. Дану обставину також підтвердили допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON], як показали, що рідні заявниці - батько та мати народилися в [PERSON], неодноразово вказували на своє польське походження, розмовляли польською мовою, дотримувались польських традицій та обрядів, були католиками. У суду немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів повідомлених заявницею та свідками. Дані про їх заінтересованість в результаті розгляду справи відсутні. Оскільки в судовому засіданні знайшов підтвердження факт того, що родичі заявниці, а саме мати та батько були поляками, а у свідоцтві про її народження помилково зазначено національність батьків - "українці", а не "поляки", то заявниця має право на відновлення національності своїх предків та на внесення змін до правовстановлюючих документів із зазначенням національності «поляки», як це передбачено Законом України «Про національні меншини». Встановлення факту національної ідентичності заявнику необхідне для впорядкування документів, для реалізації особистих прав - підтвердження польського походження його роду, цей факт має юридичне значення, оскільки з 07.08.2007 року згідно із Законом «Про карту поляка», Законом «Про репатріацію» від 9 листопада 2000 року, ухвалених Сеймом [PERSON] громадянам України польського походження надаються окремі пільги та гарантії, а ситуація що склалась, може позбавити заявника та його нащадків права скористатись вказаними правами. Враховуючи вищенаведене, судом встановлено, що встановлення юридичного факту належності заявниці до польської національності не порушує права та інтереси третіх осіб, а тому суд вирішує задовольнити заяву [PERSON] та встановити юридичний факт належності до польської національності. На підставі викладеного,

Outcome: approved