Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-07 00:00:00

В березні 2015 року позивачка [PERSON]. звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON]. про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Посилалась на те, що з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі з 09 лютого 1991 року, який було розірвано рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівців від 04 травня 2012 року. Від спільного життя у них є троє дітей: син [PERSON], [INFO], який вже є повнолітнім, син [PERSON], [INFO], донька [PERSON], [INFO], які проживають разом з нею і знаходяться на її утриманні. З моменту розірвання шлюбу відповідач надавав матеріальну допомогу на утримання дітей, але ця допомога була незначною та носила нерегулярний характер. На протязі останнього року витрати на утримання дітей значно зросли, а відповідач взагалі перестав надавати матеріальну допомогу, хоча має таку можливість, являється приватним підприємцем. Просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей: сина [PERSON], [INFO], та доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/2 частки всіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до повноліття дітей. Позивачка [PERSON]. в судовому засіданні позовні вимоги змінила, просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей: сина [PERSON], [INFO], та доньки [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 600 грн. на кожну дитину щомісячно до повноліття дітей, оскільки відповідач офіційно не працює, припинивши свою підприємницьку діяльність, однак має доходи і має можливість утримувати своїх дітей. Відповідач [PERSON]. в судовому засіданні позовні вимоги визнав, не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання сина [PERSON] та доньки [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі по 600 грн. щомісячно, оскільки на даний час він не працює, не здійснює підприємницької діяльності, однак має нерегулярний дохід. Крім того, він проживає разом з позивачкою та дітьми в одній квартирі і постійно допомагає дітям, тому твердження позивачки, що він не надає матеріальної допомоги не відповідають дійсності. Заслухавши пояснення позивачки, відповідача, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню. Судом встановлено, що позивачка [PERSON]. з 09 лютого 1991 року з відповідачем [PERSON]. перебувала в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівців від 04 травня 2012 року, що підтверджується копією цього рішення (а.с.8). Від шлюбу у сторін є троє дітей: син [PERSON], [INFO], який вже є повнолітнім, син [PERSON], [INFO], донька [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с.4-6), які проживають разом з сторонами в одній квартирі і знаходяться на їх утриманні, що підтверджується довідкою ПП «Санітарія» від 11 березня 2015 року (а.с.7). Після розірвання шлюбу відповідач не надає достатньої матеріальної допомоги на утримання своїх дітей, тому позивачка потребує допомоги на утримання дітей з боку відповідача. Відповідно до вимог ст.ст.180, 182, 184 ч.1 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відносно цих вимог закону судом встановлено, що відповідач працездатний, однак на даний час офіційно не працює, оскільки припинив свою підприємницьку діяльність, отримує нерегулярний, мінливий дохід, здоровий, що визнав в судовому засіданні. Відповідач по закону повинен утримувати своїх дітей, у зв'язку з чим суд вважає, що з відповідача [PERSON]. на користь позивачки належить стягнути аліменти на утримання його неповнолітніх дітей: сина [PERSON] та доньки [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі по 600 грн. щомісячно до досягнення ними повноліття, що є трохи меншим половини встановленого прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 років, передбаченого ст.7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік", задовольнивши повністю позовні вимоги. Оскільки при зверненні з даним позовом до суду позивачка була звільнена від сплати судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп., а позовні вимоги задоволено, то суд вважає, що згідно вимог ст. 88 ч.3 ЦПК України ці витрати належить стягнути з відповідача на користь Державного бюджету України. На підставі викладеного, ст.ст.180, 181, 182, 183, 184, 191 Сімейного кодексу України, ст.7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" та

Outcome: approved