Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-22 00:00:00

Позивач [PERSON] 20 березня 2020 року звернулася до суду з названим позовом, в якому вказала, що [INFO] померла [PERSON] , яка на час смерті проживала в с. Матвіїха Володарського району Київської області, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть за номером 00025672873, виданого 20 лютого 2020 року Дарницьким районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ), про що 11 травня 2000 року в реєстрі зроблено відповідний актовий запис за № 8. Після смерті якої відкрилась спадщина за законом. До складу спадщини входить право на земельну частку (пай) розміром 3,81 в умовних кадастрових гектарах, що перебуває у колективній власності СС «Іскра» Матвіїської сільської ради Володарського району Київської області, яке належало [PERSON] згідно із сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії КВ № 0161324. На даний час позивач не може отримати свідоцтва про право на спадщину, оскільки правовстановлюючі документи втрачено, тому відповідно оформлення спадщини у нотаріуса неможливе, тому позивач вимушений звернутися до суду. Позивач просить суд визнати за нею - [PERSON] право власності на спадкове майно після [PERSON] , яка померла [INFO] , актовий запис № 8, що складається із права на земельну частку (пай) розміром 3,81 в умовних кадастрових гектарах, що перебувають у колективній власності СС «Іскра» (територія Матвіїської сільської ради Володарського району Київської області, яке належало [PERSON] згідно із сертифікатом на право на земельну частку ( пай) серії КВ № 0161324). В підготовче судове засідання на розгляд справи представник позивача не з`явився та подав до суду заяву, в якій просив суд розгляд справи проводити без його участі. Позивач в підготовче судове засідання не з`явилась , подала до суду заяву, якою просила розгляд справи провести без її участі та задовольнити позовні вимоги. В підготовче судове засідання представник відповідача Матвіїської сільської ради Володарського району Київської області не з`явився , подав до суду заяву, в якій вказав, що позовні вимоги визнає в повному обсязі та просив суд розгляд справи проводити без його участі. Згідно вимог ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав. По справі встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується витягом за № 00025672873, виданим 20 лютого 2020 року Дарницьким районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ), про що 11 травня 2000 року в реєстрі зроблено відповідний актовий запис за № 8. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на право на земельну частку (пай) розміром 3,81 в умовних кадастрових гектарах, що перебуває у колективній власності СС «Іскра» Матвіїхської сільської ради Володарського району Київської області, яке належало [PERSON] згідно із сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії КВ № 0161324. Позивач [PERSON] , [INFO] , є племінницею померлої [PERSON] , що стверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.8), паспортом серії [NUMBER] , РНОКПП [NUMBER] , свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , рішенням суду про встановлення факту родинних відносин від 25.06.2009 р., архівними довідками № 02-113, № 02-114, № 01-43/3073(1). Володарська районна державна нотаріальна контора Київської області на запит № 364/240/2020 від 27.03.2020 року повідомляє, що спадкова справа після померлої [INFO] [PERSON] не заводилась. Позивач не має можливості оформити свої спадкові права оскільки вказаний вище сертифікат, який є правовстановлюючим документом при реалізації права на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)", був втрачений, про що в газеті «Голос Володарщини» опубліковано відповідне оголошення . Видача дублікатів сертифікатів на право на земельну частку (пай) чинним законодавством в даний час не передбачена, а відсутність сертифікату, що посвідчує право на земельну частку (пай) позбавляє позивача можливості оформити свої спадкові права та виділити земельну частку (пай) в натурі і отримати свідоцтво про право власності на земельну ділянку. Так, відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом , зокрема із правочинів . Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом . Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у постанові від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Ст. 1216 ЦК України зазначає, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику в справах про спадкування», зокрема пункту 11 «При вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року, Указу Президента України від 8 серпня 1995 року N 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" та відповідні норми ЦК УРСР. У цьому разі слід ураховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю». У відповідності з пунктами 16 та 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року громадянам - власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю, а сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельним часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. В частині 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» вказано, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. В ч. 1 ст. 3 вказаного Закону передбачено обов`язковість державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав. Частинами 2, 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» визначено, що сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю. Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. У п. 11, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Враховуючи, що спадкодавцю за життя належало право на земельну частку (пай), в силу статті 1218 Цивільного Кодексу України це право увійшло до складу спадщини, яка відкрилася внаслідок смерті останньої. Ст. 1216 ЦК України зазначає, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Ст. 1222 ч.1 ЦК України вказує , що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи , які є живими на час відкриття спадщини , а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення за ст.1225 ЦК України. Відповідно до ст. 1266 ч.3 ЦК України, племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхній матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. Згідно ст. 1268 ч. 1 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Таким чином, визнання представником відповідача пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Вимоги позивача базуються на законі, є обґрунтованими, тому їх слід задовольнити.

Outcome: approved