Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом та, уточнивши позовні вимоги, просить: - зобов'язати [PERSON] не чинити йому перешкоди у спілкуванні з малолітньою дочкою [PERSON], [INFO], та у її вихованні; - встановити йому час зустрічей та спілкування з малолітньою дочкою [PERSON], [INFO], наступним чином: кожної середи тижня з 15.00 години до 18.00 години без присутності матері дитини [PERSON]; кожної суботи тижня з 15.00 години до 18.00 години за його місцем проживання за адресою: [ADDRESS], без присутності матері дитини [PERSON] На обґрунтування позову [PERSON] зазначив, що 07 червня 2013 року він та відповідачка зареєстрували шлюб. Від шлюбу у них народилася дочка [PERSON], [INFO]. На протязі сімейного життя відносини між ним та відповідачкою поступово погіршувалися і з квітня 2015 року вони мешкають окремо один від одного, ним до суду поданий позов про розірвання шлюбу. Дитина мешкає разом з відповідачкою. Після того, як вони з відповідачкою почали проживати окремо, остання перешкоджає йому у побаченнях з дочкою, не дозволяє вільно спілкуватися, тобто порушує права дитини, бо нормальним розвитком є такий, в якому беруть участь обоє батьків, а також його права, а саме право на особисте спілкування з дитиною і її виховання. Декілька разів відповідачка дозволяла йому прогулятися разом з дочкою у її присутності. Кожен раз при зустрічі він надавав відповідачці грошові кошти та здійснював покупки для дочки в присутності відповідачки: продукти харчування, дрібні речі. При кожній зустрічі відповідачка без причини влаштовувала сварки, її крики лякали дочку. Остання зустріч закінчилася тим, що відповідачка безпідставно розпочала сварку, яка перейшла у бійку з її сторони, спричинила йому легкі тілесні ушкодження, пошкодила автомобіль. Дочка радіє при зустрічі з ним та завжди з радістю відвідувала його будинок. Він мешкає разом зі своєю матір'ю - бабусею [PERSON] у приміському будинку, де гарна природа та свіже повітря, є особисто вирощені фрукти і овочі, тож він може забирати дочку до себе додому на короткий проміжок часу. Вони з відповідачкою не домовилися про порядок його участі у вихованні та спілкуванні з дочкою. Оскільки вирішити питання мирним шляхом неможливо, він вимушений звернутися до суду з позовом. Позивач [PERSON] у судовому засіданні підтримав свій позов та дав пояснення аналогічні обґрунтуванню позову, а також зазначив, що після розірвання шлюбу він півроку не бачив дитину, а протягом останніх двох місяців він спілкується з дитиною в присутності матері. Йому зараз не перешкоджають у спілкуванні з дитиною. Він дзвонить відповідачці, домовляється з нею про те, коли можливо зустрітися, щоб дитина не спала, і вони виводять йому дитину. Він гуляє з дитиною у лівобережній частині міста. Додому йому дитину не дають, доки не буде рішення суду. У дитини алергія на шоколад, а інші продукти харчування їй можна. При зустрічах з дитиною він купує їй солодощі, які вона просить. У дитини немає алергії на кішок та собак. Він бажає брати дитину без участі відповідачки, бо у нього є мати - бабуся дитини, яка не бачила онуку вже 9 місяців. Бабуся сама не приїздить до онуки, бо відповідачка їй погрожує. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила задовольнити їх у повному обсязі. Відповідачка [PERSON] позовні вимоги визнала частково, надала заперечення на позов та пояснила, що позивач телефонує їй, коли йому зручно, вони домовляються про його зустрічі з дитиною. Вона йому дає дитину, не обмежуючи в часі, вони гуляють, де бажає позивач. Позивач дійсно купує дитині продукти харчування. Мати позивача ніколи не просила побачитися з дитиною. Вона не заперечує проти побачень дитини з батьком, але вона не розуміє, навіщо потрібно забирати дитину і навіщо бачитися з дитиною без її присутності, бо вона ніколи не обмежує позивача у часі спілкування. Вона не бажає, щоб позивач забирав дитину до себе, бо вона ще дуже маленька. Позивач бачиться з дитиною більше, ніж заявлено в позові. Раніше у неї з позивачем був конфлікт, коли він хотів забрати дитину, зараз у них конфліктів немає. Коли вони жили спільно, то позивач мало часу проводив з дитиною, оскільки працював на двох роботах. Позивач один раз пропонував їй поїхати у с. Курилівка, але вона відмовилась через те, що у неї неприязні стосунки з його матір'ю. Представник третьої особи - начальник служби у справах дітей [PERSON] надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, а також висновок органу опіки та піклування адміністрації Дніпровського району м. Дніпродзержинська за вих. № 16-11/50 від 09 лютого 2016 року, згідно якого [PERSON] визначений наступний порядок побачення з малолітньою [PERSON], [INFO], а саме: щосереди протягом 3-х годин у присутності матері дитини; щосуботи протягом 2-х годин без присутності матері дитини; зустрічі проводити не порушуючи розпорядок дня малолітньої [PERSON], [INFO]. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що сторони з 07 червня 2013 року до 10 липня 2015 року знаходилися у зареєстрованому шлюбі, після розірвання шлюбу прізвище відповідачки - [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, актовий запис № 166, та копією рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 10 липня 2015 року справа № 209/2589/15-ц /а.с.7, 42/. Мають малолітню дочку [PERSON], [INFO], місце проживання якої визначено разом з матір'ю - відповідачкою у справі [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження, актовий запис № 765 від 22 листопада 2013 року, копією рішення Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 29 жовтня 2015 року справа № 187/1215/15-ц /а.с. 8, 45-46/. Відповідач [PERSON] мешкає у квартирі за адресою: м. Дніпродзержинськ, вул. Харківська, 37-47, разом з дочкою [PERSON], [INFO], бабусею [PERSON], [INFO], та матір'ю [PERSON], [INFO]. За результатами обстеження умов проживання малолітньої [PERSON] у зазначеній квартирі виявлено, що остання забезпечена всім необхідним для нормального розвитку та життя, мати дівчинки забезпечує дочку всім необхідним, займається її вихованням та розвитком. Відповідач [PERSON] працює в управлінні охорони ПАТ "ДМК" охоронцем 6-го розряду з 22 лютого 2012 року, з 20 серпня 2013 року до теперішнього часу знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, за місцем роботи характеризується як дисциплінований та сумлінний працівник. Ці обставини підтверджуються актом обстеження умов проживання, завіреним головним спеціалістом [PERSON] 02 листопада 2015 року, характеристикою за вих. № 015-417 від 27 жовтня 2015 року /а.с. 48, 49/. Позивач [PERSON] зареєстрований та мешкає в будинку за адресою: [ADDRESS], разом з матір'ю [PERSON], 1963 року народження, якій на праві власності належить зазначений будинок. [PERSON] за місцем мешкання характеризується як неконфліктна, порядна добра та чуйна людина, яка користується повагою серед сусідів та жителів села, веде здоровий спосіб життя, постійно працює та має можливість виховувати свою дитину. Матеріально-побутові умови позивача [PERSON] є належними для нормального розвитку та життя дитини. Ці обставини підтверджуються довідкою за вих. № 406 від 05 червня 2015 року, довідкою-характеристикою за вих. № 38 від 05 червня 2015 року, актом за вих. № 43 від 14 березня 2016 року /а.с. 9, 10, 66/. Станом на 01 листопада 2015 року, позивач [PERSON] має заборгованість по аліментам на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 7155,72 грн., що підтверджується довідкою Петриківського ВДВС Петриківського РУЮ Дніпропетровської області за вих. № 02-40/226 від 20 листопада 2015 року /а.с. 51/. Проте, окрім сплати аліментів, позивач добровільно надає відповідачці матеріальну допомогу на утримання дитини, купує їй продукти харчування та інші необхідні речі, що підтвердили сторони в судовому засіданні. Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно зі ст. 61 ЦПК України, обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно ч. 1, 3 ст. 151 СК України, батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства. Відповідно ч. 1-3 ст. 157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно ч. 1, 2 ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Відповідно ст. 11 ЗУ "Про охорону дитинства", сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно п. п. 7, 8 ст. 7 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Відповідно до п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини ООН від 20.11.1989р. (далі Конвенція), яку було ратифіковано Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991р. та яка набула чинності для України 27.09.1991р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Згідно зі ст. 18 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Судом встановлено, що позивач має постійне місце проживання, джерело доходу, а також має можливість забезпечити дитині [PERSON] належні умови для її відпочинку та ігор під час їхніх побачень, тож суд вважає, що позивач сумлінно ставиться до своїх батьківських обов'язків, що було також визнано відповідачем, останній займається вихованням дочки, любить її, бажає приділяти увагу її відпочинку та фізичному розвиткові, купує їй продукти харчування та інші необхідні речі. З урахуванням викладеного, суд вважає, що позивач [PERSON] має право брати участь у вихованні дочки і має право на особисте спілкування з нею, а відповідачка [PERSON] не повинна перешкоджати йому в цьому. Тому суд вважає необхідним зобов'язати відповідача не чинити перешкоди позивачу у спілкуванні з [PERSON] та визначити спосіб та порядок його спілкування з дочкою, з урахуванням інтересів дитини. Однак, враховуючи обставини розглядуваної справи, а також вік малолітньої [PERSON], суд не знаходить підстав визначати побачення батька з дитиною без присутності матері - відповідачки у справі.

Outcome: partial