Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-17 00:00:00

До Березанського міського суду Київської області звернулось акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовну заяву обґрунтовувало тим, що [PERSON] з метою отримання банківських послуг звернулася до позивача, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 09.02.2012 року, згідно якої їй було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. Відповідачка при підписанні анкети-заяви підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Тарифами", які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між відповідачкою та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується її підписом у заяві. У зв`язку із порушеннями відповідачкою [PERSON] зобов`язань за договором станом на 04.10.2020 року вона має заборгованість у сумі 58658,03 грн., з яких: 42493.14 грн. заборгованість за тілом кредиту; в тому числі 0,00 грн. заборгованість за поточним тілом кредиту; 42493,14 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн. заборгованість за нарахованими відсотками; 16164,89 грн. заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 грн. заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно зі ст. 625 ЦК України; 0,00 грн. нарахована пеня; 0,00 грн. нараховано комісії. В добровільному порядку [PERSON] заборгованість не погашає, тому позивач просить стягнути з неї вказану суму заборгованості та судові витрати в розмірі 2 102 грн. на свою користь. Разом з позовною заявою представником позивача було подано клопотання, в якому останній вказував, що предметом позову є стягнення заборгованості, розмір якої не перевищує 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, відтак, посилаючись на ч. 6 ст. 19 ЦПК України, вважає вказану справу малозначною та просить суд розглянути позов у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Ухвалою Березанського міського суду Київської області від 04.12.2020 року відкрито провадження у справі та ухвалено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. За правилами ч. 1 ст. 279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Позивач в судове засідання не з`явився, разом з позовною заявою подав клопотання, в якому просив розглядати справу за відсутності їхнього представника, вказував, що на позовних вимогах наполягають та не заперечують щодо заочного розгляду справи (а.с. 7). Клопотання аналогічного змісту за підписом представника позивача надійшло на адресу електронної пошти суду 17.03.2021 року, зареєстровано за вх. № ЕП-356 від 17.03.2021 року (а.с. 80). Відповідачка в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце слухання справи повідомлена належним чином, а саме поштою рекомендованим листом з повідомленням за адресою, вказаною позивачем у позовній заяві, а також шляхом публікації оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України за посиланням http://be.ko.court.gov.ua. Причини неявки суду не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи від неї не надходило (а.с. 78; 79). Так, за правилами ч. 6 ст.\~128\~ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів, надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Заяв від відповідачки із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, а також відзиву на позовну заяву до суду не надходило. За таких обставин, суд прийняв рішення про заочний розгляд за наявними матеріалами відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, оскільки позивач проти такого порядку не заперечував, а належним чином повідомлена відповідачка в судове засідання повторно не з`явилася, не повідомила причини своєї неявки та не подала відзиву. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши і оцінивши матеріали справи у сукупності, докази по справі, встановив наступне. Як вбачається з матеріалів справи, 09.02.2012 року відповідачка [PERSON] з метою отримання кредитних послуг підписала Анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, чим підтвердила свою згоду на те, що дана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», а також «Тарифами» складає між відповідачкою та ПАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк», Договір про надання банківських послуг, за умовами якого [PERSON] отримала кредит (а.с. 17). Як зазначено в анкеті-заяві та підтверджується підписом на ній відповідачки, остання у повному обсязі ознайомилася та погодилася з «Умовами та правилами надання банківських послуг», розміщеними на офіційному сайті www.privatbank.ua, та зобов`язалася виконувати їх вимоги, а також регулярно ознайомлюватися з їхніми змінами на вказаному сайті. Як встановлено, позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав, надавши відповідачці [PERSON] можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором, та в межах встановленого кредитного ліміту, що підтверджується розрахунками заборгованості за договором № б/н від 09.02.2012 року станом 31.08.2015 року, 30.06.2019 року, 04.10.2020 року (а.с. 8-9; 10-13; 14). Матеріали справи містять довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на [PERSON] (договір б/н) (а.с. 15) та довідку про надані кредитні картки за підписаним кредитним договором між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] (а.с. 16). Однак, відповідачка порушила взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, не надавала своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, а також іншими витратами відповідно до умов договору, в результаті чого станом на 04.10.2020 року має заборгованість у сумі 58658,03 грн., з яких: 42493.14 грн. заборгованість за тілом кредиту; в тому числі 0,00 грн. заборгованість за поточним тілом кредиту; 42493,14 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн. заборгованість за нарахованими відсотками; 16164,89 грн. заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 грн. заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно зі ст. 625 ЦК України; 0,00 грн. нарахована пеня; 0,00 грн. нараховано комісії. Як встановлено, відповідачка в добровільному порядку заборгованість не погашає. \~ \~ \~ \~Статтею 55 Конституції України гарантовано право особи на судовий захист. Так, згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожен має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа, як слідує зі змісту ч. 1 ст. 4 ЦПК України, має право\~\~в порядку, встановленому цим Кодексом,\~\~звернутися\~\~до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема, з договорів та інших правочинів. (ч.1,2 ст. 509 ЦК України). Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави («Позика»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (ч. 2 ст. 1054 ЦК України). За приписами ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності до ч. 1 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Положеннями ст. 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Так, відповідно до п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг Клієнт дає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт. Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою клієнта щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Позичальник зобов`язується погашати заборгованість по кредиту, відсотками за його використання, на перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором (п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг). Згідно з п. 2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов`язаний у разі невиконання зобов`язань за договором, на вимогу банку виконати зобов`язання з повернення кредиту (у тому числі прострочених кредитах та Овердрафту), оплату винагороди банку. Як встановлено п. 2.1.1.12.6 Умов та правил надання банківських послуг на боргові зобов`язання за кредитом та овердрафтом Банк нараховує відсотки в розмірі, встановленому Тарифами Банку, з розрахунку 360 (триста шістдесят) календарних днів на рік, якщо інше не передбачено п. 2.1.1.12.13. За правилами, встановленими п. 2.1.1.12.6.1 Умов та правил надання банківських послуг у разі виникнення прострочених зобов`язань за борговими зобов`язаннями на суму від 100 грн., клієнт сплачує банку пеню відповідно до встановлених тарифів. Так, як визначено п. 1.1.1.45 Умов та правил надання банківських послуг, кредитом (кредитною лінією, кредитним лімітом) є розмір грошових коштів, що надаються банком клієнту на строк, обумовлений у договорі, на умовах платності та зворотності. В той же час, за змістом п. 1.1.1.72 Умов та правил надання банківських послуг, простроченим кредитом є кредитні кошти, які були надані клієнту і не були повернуті банку в термін, передбачений в договорі. Згідно зі ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості (ч. 3 ст. 509 ЦК України). За змістом ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова відповідача від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускаються. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України). При цьому, порушенням зобов`язання в розумінні статті 610 ЦК України є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України). В частині 2 статті 1050 ЦК України зазначено, що у випадку, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокове повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Так, за правилами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ч. 3 ст. 13 ЦПК України). Так, з урахуванням імперативних вимог ч. 1 ст.\~12\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1, 5 ст. 81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Враховуючи положення ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Доказами в розумінні ч. 1 ст. 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Відповідно до положень ст.\~264\~ЦПК України суд, ухвалюючи судове рішення, зобов`язаний встановити, зокрема, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувались вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються. \~ \~ \~ \~Таким чином, за встановлених судом обставин, відповідачка скористалася наданим банком кредитом, проте ухиляється від виконання взятих на себе зобов`язань, що призвело до виникнення станом на 04.10.2020 року заборгованості у сумі 58658,03 грн. Будь-яких належних та допустимих доказів на спростування вимог позивача відповідачкою суду надано не було та в судовому засіданні їх не встановлено. Отже, позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відтак, з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати, а саме судовий збір в сумі 2102, 00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved