Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-18 00:00:00

Згідно позовної заяви та пояснень позивачки в судовому засіданні, вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого у них є син [PERSON], [INFO], який перебуває на її утриманні. Рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 10.11.2006 року відповідача зобовязано сплачувати на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше ніж 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. На сьогоднішній день утримання малолітньої дитини потребує значних коштів. Саме з цієї причини вона, самостійно утримуючи дитину, знаходиться у скрутному матеріальному становищі, оскільки втратила роботу та з 15 квітня 2016 року не працює. Зазначає, що повноцінно утримувати дитину одноосібно не може, оскільки на її утримання потрібно не менше 2000 гривень на місяць - це витрати на навчання сина, спортивні заняття, одяг, харчування, підручники, додаткові заняття (репетиторство), оздоровлення. Відповідач добровільно допомоги на утримання дитини не надає, офіційно не працює, аліменти не сплачує, не бере участі у додаткових витратах на утримання дитини. Вона вдруге вийшла заміж, через що втратила допомогу на сина, яку надавала їй держава в звязку з тим, що відповідач не сплачував аліменти. Кошти, які отримує її чоловік є незначними і їх також недостатньо для належного утримання сина. Матеріально утримувати сина на сьогоднішній день їй допомагає її мати. Позивачка вважає, що на сьогоднішній день в умовах збільшення рівня цін та прожиткового мінімуму на дитину, її матеріального забезпечення недостатньо для нормального розвитку дитини, а відповідач має змогу сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі, адже інших дітей у нього немає та стягнень за виконавчими документами з нього не проводиться. На підставі наведеного, позивачка просить змінити розмір аліментів, що стягуються з відповідача та щомісячно стягувати з нього на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 гривень, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і до досягнення дитиною повноліття. Крім того позивачка не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився хоча про день та час розгляду справи повідомлявся, згідно вимог ст.ст.74, 76 ЦПК України. Судом прийнято рішення про заочний розгляд справи на підставі ч.4 ст.169, ч.1 ст.224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги слід задоволити частково, виходячи з наступних підстав. Відповідно до вимог ст.180, ч.3 ст.181, ч.2 ст.182, ч.1 ст.184, ч.1 ст.192 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову. У разі зміни розміру аліментів вони будуть стягуватися від дня набрання рішенням суду законної сили, а не від дня пред'явлення позову. Згідно розяснень, викладених в п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у звязку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Виходячи з наведеного, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним, а тому звязку з погіршенням матеріального становища одержувача аліментів, одержувач може подати до суду заяву про зміну їх розміру. Згідно правової позиції висловленої Верховним судом України в постанові від 05.02.2014 року у справі № 143-цс 13, з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Судом встановлено, що позивачка та відповідач є батьками сина [PERSON], [INFO]. який проживає разом з позивачкою і відповідно перебуває на її утриманні, що підтверджується довідкою КП "Славутське житлово-комунальне обєднання" №5829 від 14.09.2016 року Рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 10.11.2006 року, вирішено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17.07.2005 року до досягнення дитиною повноліття. Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу від 06.03.2007 року та даних паспорта позивачки, 06.03.2007 року шлюб між сторонами розірвано. 29.05.2016 року позивачка зареєструвала шлюб з [PERSON] в Нетішинському МВ ДРАЦС ГТУЮ у Хмельницькій області, актовий запис №71, в звязку з чим змінила прізвище з «Романова» на «Тверітіна». Як вбачається з даних трудової книжки [PERSON] та довідки про індивідуальні відомості про застраховану особу від 19.01.2017 року, позивачка з 28.09.2016 року не працює, перебуває на обліку в центрі зайнятості, однак не отримує грошову допомогу як безробітна. Вказане свідчить про те, що матеріальний стан позивачки змінився і значно погіршився. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Судом об'єктивно встановлено, що після винесення рішення суду про стягнення аліментів матеріальне становище позивачки змінилося, розмір її доходу в порівнянні з 2006 роком зменшився, оскільки вона втратила роботу і на даний час не працює, а відповідач призначені судом аліменти не сплачує. Водночас, у зв'язку із збільшенням вікових потреб дитини, зростанням цін, витрати, які несе мати на утримання сина значно зросли, у зв'язку з чим матеріальне становище позивачки погіршується. Наведене, є підставою для застосування положень ч.1 ст.192 СК України. Зокрема, до підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі (що фактично є зміною їх розміру) ст.184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення. Крім того, при визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне та сімейне становище сторін, а також те, що відповідачем не надано доказів про зміну стану його здоровя, перебування на його утриманні інших неповнолітніх дітей чи непрацездатних осіб, хоча останній мав таку можливість. На підставі вищевикладеного, враховуючи те, що обоє батьків зобов'язані утримувати своїх дітей до повноліття, відсутність відомостей про розмір доходів відповідача, суд вважає за доцільне змінити розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] на користь позивачки на утримання сина [PERSON], та стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 600 гривень, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Правила розподілу судових витрат, встановлені ст.88 ЦПК України, застосовуються навіть у тому випадку, коли сума судового збору визначена за мінімальною ставкою. В силу пп.1 п.1 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" за подання до суду заяви про зміну розміру аліментів судовий збір справляється за мінімальною ставкою в розмірі 551 гривня 20 копійок, що діяла на день подання позову. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, враховуючи те, що позовні вимоги [PERSON] задоволено на 60%, тому з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір в розмірі 330 гривень 72 копійки (551,20 грн. х 60):100).

Outcome: approved