Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-10 00:00:00

Заявник [PERSON] 07.08.2019 р. звернувся до суду з заявою, в якій просила встановити факт належності їй свідоцтва про право власності на житло від 20.12.1994 року виданого Фондом комунального майна м. Херсона згідно розпорядження від 20 грудня 19947 року №17764ж на 1/4 частки квартири [ADDRESS] . В обгрунтування заяви зазначила, що їй на підставі свідоцтва про право власності на квартиру виданого Фондом комунального майна м. Херсона на підставі розпорядження Фонду комунального майна м. Херсона №17764-ж від 20 грудня 1994 року на праві власності належить 1/4 частка квартири [ADDRESS] . При видачі свідоцтва, в ньому була допущена помилка, яка перешкоджє їй володіти, користуватись та розпоряджатись своєю часткою, а саме її ім`я по-батькові вказано як " [PERSON] ". Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 12 серпня 2019 року відкрито провадження у справі в порядку окремого провадження, витребувано з Управління обліку, розподілу та приватизації житла Херсонської міської ради документи, що стосуються приватизації спірного житла та призначено судове засідання на 11.11.2019 р. 17.09.2019 р. з Виконавчого комітету Херсонської міської ради надійшли належним чином засвідчені копії документів, на підставі яких була приватизована квартира. Заявник в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, вимоги заяви підтримала, просила їх задовольнити. Представник Управління обліку, розподілу та приватизації житла Херсонської міської ради в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, враховуючи, що явка обов`язковою не визнавалась, суд вирішив за можливе проводити розгляд справи за відсутності представника. За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків. 20 грудня 1994 року Фондом комунального майна м. Херсона згідно з розпорядженням від 20.12.1994р. №17764ж, видано свідоцтво № [NUMBER] про право приватної, спільної сумісної власності, яким посвідчено, що квартира [ADDRESS] належить [PERSON] та членам його сім`ї [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (арк. справи 5). Як вбачається з паспорту громадянина України, що виданий 29.10.2009 р. прізвищем, ім`ям та по-батькові заявника є [PERSON] , на російській мові - [PERSON] (арк. справи 6). Згідно відмітки про місце реєстрації у паспорті громадянина України [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 08.05.1991 року. Документи, що слугували підставою для видачі свідоцтва та розпорядження містить заяву [PERSON] , як уповноваженого влсника квартири (наймач) та довідку про склад сім`ї наймача, де зазначена російською мовою донька [INFO] - " [PERSON] ". За нормою статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факт належності правовстановлюючого документу. Факт, належності правовстановлюючого документу встановлюється у судовому порядку, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки для заявника. Вказані обставини дають суду підстави зробити висновок, що свідоцтво про право власності на житло належить заявнику [PERSON] , зазначене досліджене в судовому засіданні доказами, а різниця у написанні ім`я по-батькові пов`язана з невірним перекладом. Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Правовстановлюючий документ - це документ, який підтверджує права певного суб`єкта та складений у порядку, передбаченому законодавством. Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому. Встановлення вказаного факту має для заявника юридичне значення, оскільки в разі встановлення такого факту вона зможе розпорядитись на власний розсуд належним їй майном. Заходи забезпечення позову (заяви) судом не застосовувалися. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, судові витрати не відшкодовуються. Повний текст рішення складено 11 листопада 2019 року. На підставі викладеного і

Outcome: approved