Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, та уточнивши свої позовні вимоги просить стягнути з [PERSON] на свою користь матеріальну шкоду в сумі 6202,88 грн., моральну шкоду в сумі 10000,00 грн., витрати, повязані з наданням їй юридичної допомоги в сумі 2000,00 грн. В обґрунтування позову [PERSON] зазначила, що вироком Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 09.02.2015 р. [PERSON] визнана винною у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України і їй призначене покарання у вигляді штрафу в сумі 1700 грн. На підставі ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році» суд звільнив [PERSON] від відбуття покарання. В судовому засіданні вона надала суду цивільний позов у кримінальному провадженні, в якому просила стягнути з обвинуваченої [PERSON] на свою користь матеріальну шкоду у сумі 7389,63 грн., моральну шкоду у сумі 5000 грн. і за надання юридичної допомоги адвокатом у вигляді консультацій, підготовку і складання позовної заяви, захисту її інтересів в якості потерпілої на досудовому і судовому слідстві у сумі 2000 грн., який був судом задоволений частково. Не оспорюючи призначене покарання [PERSON] і застосування до неї амністії, вона не погодилася із стягнутою на її користь матеріальною шкодою у сумі 944,06 грн., моральною шкодою у сумі 2000 грн. і відмовою суду про стягнення на її користь витрат на правову допомогу, а тому вона подала апеляційну скаргу. Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 травня 2015 року вирок Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 09 лютого 2015 року у відношенні [PERSON] в частині її цивільного позову був скасований, та призначений новий судовий розгляд в порядку цивільного судочинства в тому ж суді першої інстанції в іншому складі суду. Суть справи полягає в наступному: 28.06.2013 року вона знаходилася на території своєї дачної ділянки № 63, на вул.1 в Садовому товаристві «Дніпро» в м. Дніпродзержинську. Приблизно о 21.30 годині до неї в двір увірвалася обвинувачена [PERSON], яка стала обзивати її різною нецензурною лайкою, схватила зі столу скляний келих, яким завдала удар в область голови, чим спричинила їй тілесні пошкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми з раною та синцем на обличчі, яка супроводжувалася явищами струсу головного мозку, синцями на тулубі та лівій гомілці, які відповідно до висновку експерта № 1102-Е від 25.10.2013 року відносяться до легких тілесних пошкоджень з короткочасним розладом здоровя, які викликали розлад здоров'я більше 6, але менш 21 дня. По поводу отриманих травм вона знаходилася на лікуванні у нейрохірургічному відділені «ДМЛШМД»ДОР» з 29.06.2013 року по 02.07.2013 року. В результаті скоєння [PERSON] вищезгаданого злочину їй, [PERSON], завданий матеріальний збиток у вигляді: придбання для лікування медичних засобів за її грошові кошти на суму - 7389 грн. 63 коп. (аркуш спр.74-82). Необхідність прийняття ліків, вказаних в чеках, підтверджується карткою стаціонарного хворого і амбулаторного хворого. Окрім заподіяного матеріального збитку їй, [PERSON], завдана і моральна шкода, яка виразилася в моральному і фізичному стражданні внаслідок нанесення тілесних ушкоджень і їх наслідків. Від струсу головного мозку дуже часто виникають головні болі, тобто зменшилася працездатність через погіршення стану здоров'я. По теперішній час її непокоїть стан здоров'я, періодичне його погіршення та необхідність звернення за медичною допомогою. Її син, [PERSON], [INFO], є інвалідом другої групи і постійно потребує стороннього нагляду. Таким чином, з вини [PERSON] вона була неспроможна наглядати за своїм сином, що спричиняло їй моральні страждання. Вона є підприємцем, і благополуччя її сім'ї залежить від її підприємницької діяльності. У зв'язку з тим, що вона з вини відповідачки потребувала лікування, то працювати не могла, у зв'язку з чим була у дуже скрутному становищі, їй приходилося позичати гроші на своє лікування і на утримання сина інваліда. ЇЇ також травмує і відношення відповідача до того, що сталося. Заподіявши їй матеріальні збитки, переживання та хвилювання, вона не виявила ніякої ініціативи для вирішення питання відшкодування збитків у добровільному порядку і тому вона зараз вимушена ходити по охоронним органам, втрачаючи час і кошти для оплати послуг по наданню їй юридичної допомоги. Просить суд також прийняти до уваги ті обставини, які посилили її моральні страждання, це те, що обвинувачена в судовому засіданні давала показання про те, що вона, начебто, вдарила її по голові пляшкою, у зв'язку з чим вона (відповідач), захищаючись від неї, схопила перше, що попало їй під руку, вдарила її по голові (у її дворі) і втекла. Тобто, обвинувачена завдання їй удару по голові пояснювала тим, що вона почала вчиняти щодо неї протиправні дії, чим поставила її в стан необхідної оборони, і вона вимушена була припиняти ці дії шляхом завдання їй шкоди. Тому просить суд стягнути на її користь моральну шкоду, яку вона оцінює у 10000 грн. На надання їй правової допомоги у вигляді консультацій, підготовку і складання позовної заяви, захисту її інтересів в якості потерпілої на досудовому і судовому слідстві нею витрачено 2000 грн., які вона просить стягнути з відповідача [PERSON] Позивач [PERSON] в судовому засіданні зменшила свої позовні вимоги в частині стягнення з відповідача матеріальної шкоди в сумі 6202,88 грн., надала пояснення аналогічні обґрунтуванню позову. Представник позивача адвокат [PERSON] в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, наполягав на їх задоволенні з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, надала суду письмові заперечення, в яких зазначено, що відносно вимоги про стягнення з неї матеріальної шкоди у розмірі 7389 грн. 63 коп., то вважає, що підлягає задоволенню тільки сума у розмірі 994,06 коп., в зв'язку з наступним. В підтвердження матеріальної шкоди позивачем були надані квитанції про купівлю ліків, половину цих чеків взагалі не читаємі, в деяких не зазначено які саме ліки купляються, позивачем не надано доказів про необхідність придбання лікарських засобів зазначених у чеках, деякі чеки за один день з різних аптек міста. Позивачка додала до свого позову квитанцію від 03.10.2013 року, де вказані медикаменти на суму 191,43 грн., та надає квитанцію від терміналу про зняття з карткового рахунку 191,43 грн. та також рахує її при визначенні матеріального збитку, також само з квитанціями від 03.10.2013 року на суму -178,47 грн., від 10.10.2013 року на суму -234,09 грн., від 10.10.2013 р. на суму 76,92 грн., від 13.10.2013 р. на суму 490,36 грн., від 14.10.2013 року 15,54 грн. Також до позову надано дві квитанції які заповнені від руки без вказання ліків: квитанція від 02.09.2013 року - 41,80 грн., квитанція від 03.09.2013 року - 37,55 грн. При розрахунку матеріального збитку враховується квитанція яка заповнена від руки на мозковий комплекс 3 по 450 грн., всього: 1350 грн., при цьому позивачка не надає докази того, що їй його призначали для лікування. Також в листі призначення вказано, що позивачці призначили медичний препарат «Глиатилин» капсули 400мг. № 14 одну упаковку, а позивачка надає квитанції на «Глиатилин» аж на чотири упаковки від 15.10.2013 року на суму 277,63 грн., 31.10.2013 року на суму 254,79 грн., від 18.11.2013 року на суму 247,10 грн., від 25.11.2013 року на суму 292,43 грн. До позовної заяви надано квитанції на медикаменти які в такій кількості не призначалися. Згідно до висновку судово-медичного експерта № 1102-Е від 25 жовтня 2013 року, встановлено, що у [PERSON] були виявлені тілесні ушкодження, які відносяться до легкого ступеню тяжкості з короткочасним розладом здоров'я, тривалістю понад 6-ти діб, але не більше ніж 21-а доба, період придбання ліків не співпадає з терміном лікування зазначеним в експертизі. Відносно вимоги про стягнення моральної шкоди у розмірі 10000грн., то визнає моральну шкоду тільки у розмірі 1000 грн., в зв'язку з наступним. Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд вважає, що слід врахувати роз'яснення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р., з подальшими змінами, " Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до якого, розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер моральних страждань і наслідків, що наступили. Враховуючи вимоги розумності і справедливості та судової практики по даній категорії справ вважає, що стягнута моральна шкода не може перевищувати 1000 грн. Відносно заявлено вимоги позивачки про стягнення з неї 2000грн. за юридичну допомогу адвоката, то вважає, що дана вимога не підлягає задоволенню. Згідно з вимогами ст.1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Обчислюючи розмір компенсації витрат на правову допомогу, суд враховує фактичну кількість годин, витрачену адвокатом, складність справи тощо. Склад та розмір, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. Представник відповідача [PERSON] адвокат [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково з підстав, викладених у письмових запереченнях. Вислухавши позивача, відповідача та їх представників, вивчивши матеріали цивільної справи та матеріали кримінального провадження №209/3104/14-к по обвинуваченню [PERSON] за ч.2 ст.125 КК України та оцінивши їх в сукупності, приходить до наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] 28 червня 2013 року приблизно о 21-30 год. прийшла на дачну ділянку № 63 по вул. № 1 в Садовому товаристві «Дніпро», де знаходилась позичав [PERSON] Між [PERSON] та [PERSON] завязався словесний спір, в ході якого [PERSON] з особистих неприязних відносин навмисно завдала [PERSON] удар скляним келихом в область голови, причинив останній тілесні пошкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми з раною та синцем на обличчі, яка супроводжувалась явищами струсу головного мозку; синець на тулубі та лівій гомілці, які відповідно до висновку експерта № 1102-Е від 25 жовтня 2013 року, являються легкими тілесними ушкодженнями, з короткочасним розладом здоровя, які викликали розлад здоровя більше 6, але не менше 21 дня. Вироком Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська від 09 лютого 2015 року [PERSON] визнано винною в скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України і їй призначено покарання у вигляді штрафу в розмірі 1700 гривень. Цим же вироком звільнено [PERSON] від відбування призначеного їй покарання цим вироком у вигляді штрафу в розмірі 1700 гривень згідно ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році». Цивільний позов потерпілої [PERSON] задоволено частково, стягнуто на її користь з засудженої [PERSON] матеріальну шкоду в сумі 994,06 грн. та 2000,00 грн. моральної шкоди. (а.с. 106-110, крим.провадж.). Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 21.05.2015 року апеляційна скарга [PERSON] задоволена частково. Вирок Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 09 лютого 2015 року у відношенні [PERSON] в частині вирішення цивільного позову потерпілої [PERSON] скасовано та призначено новий судовий розгляд в порядку цивільного судочинства в тому ж суді першої інстанції в іншому складі суду. В іншій частині вирок залишено без змін (а.с.139-142, крим.провадж.). Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. \~\~\~\~\~\~\~\~ Тому розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може лише вирішувати питання про розмір відшкодування. Суд встановив, що в результаті заподіяння позивачеві легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоровя, вона знаходилась на стаціонарному лікуванні з 29.06.2013 року по 02.07.2013 року в КЗ «ДМЛШМД» ДОР», що підтверджується медичною картою стаціонарного хворого № 4228 [PERSON] (а.с.22-23, крим.провадж.). Перебуваючи на стаціонарному та амбулаторному лікуванні, позивачці призначалися лікарські препарати, рекомендувалися відповідні обстеження, що підтверджується листком лікарських призначень [PERSON] (а.с.24-25 крим.провадж.), записом лікаря приймального відділення від 29.06.2013 року (а.с.26-29 крим.провадж.), інформованою добровільною згодою пацієнта на проведення діагностики, лікування та на проведення операції та знеболення від 29.06.2013 року (а.с.30 крим.провадж.). Відповідно до фіскальних чеків, наданих позивачем [PERSON], нею за власні кошти були придбані певні лікарські препарати, здійснювалася оплата супровідних медичних обстежень на загальну суму 7389,63 грн. (а.с. 32-40). Крім зазначених чеків на придбання лікарських препаратів, оплату супровідних медичних обстежень, позивач надала чеки на здійснення розрахункових операцій по списанню грошових коштів з карткового рахунку: чек від 10.10.2013 р. на суму 234,09 грн., чек від 14.10.2013 р. на суму 15,54 грн., чек від 10.10.2013 р. на суму 76,92 грн., чек від 13.10.2013 р. на суму 490,36 грн., чек від 03.10.2013 р. на суму 191,46 грн., чек від 03.10.2013 р. на суму 178,47 грн. (а.с.7, 9), а також товарні чеки, які не містять найменувань придбаних медикаментів: товарний чек № 11 від 09.09.2013 р. на суму 41,80 грн., товарний чек від 03.09.2013 р. на суму 37,35 грн. (а.с.4, 7), а також товарну накладну № 9 від 25.07.2013 р. на придбання препарату «Мозговий комплекс» на суму 1350,00 грн. (а.с.6), необхідність в придбанні яких, у судовому засіданні позивачем не була доведена. Тому вони не можуть бути прийняті судом до уваги як докази придбання ліків, які були призначені позивачу для лікування. В судовому засіданні, уточнивши свої позовні вимоги, позивачка просила стягнути з відповідача в рахунок відшкодування завданої їй матеріальної шкоди 6202,88 грн. В контексті викладених відносин, судом встановлено, що спірні правовідносини по справі врегульовані Цивільним кодексом України. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, а також відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Згідно зі ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Досліджуючи питання щодо розміру матеріальної шкоди, суд врахував перелік призначених позивачці ліків та медичних обстежень, які вказані в наданих позивачем історіях хвороби, у тому числі медичній карті стаціонарного хворого та листку лікарських призначень. Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди підлягають частковому задоволенню у сумі 6081,26 грн., яка доведена належними доказами в розумінні ст.ст. 57-61 ЦПК України. В іншій частині позов про стягнення матеріальної шкоди задоволенню не підлягає. Вирішуючи позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди, суд виходить з наступного. Частиною першою\~\~\~ст. 1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Відповідно ч.2\~ст. 23 ЦК України\~моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Відповідно до п.п. 3, 5 Постанови ПВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року N 4\~під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Суд вважає, що позивач зазнала певні моральні страждання, що відтворилися в моральних та психічних стражданнях, які виникли внаслідок ушкодження її здоровя та знаходженням останньої на стаціонарному лікуванні, що внесло зміни в розпорядок її життя, та в застосування додаткових зусиль щодо організації свого життя, в моральних та психічних стражданнях пов'язаних з пошуком додаткового часу та додаткових зусиль щодо збору та подачі відповідних документів до суду з метою відшкодування шкоди, в зв'язку з тим, що відповідач не відшкодовувала шкоду в добровільному порядку. Суд виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, з урахуванням характеру та обсягу спричиненої шкоди, глибини фізичних і душевних страждань позивача, які мали місце внаслідок ушкодження її здоровя, особи відповідача, суд вважає розмір заявленої позивачем моральної шкоди частково обґрунтованим, та таким, що не повністю відповідає заподіяній моральній шкоді, тому позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди, суд вважає за необхідне задовольнити частково, шляхом стягнення на користь позивача з відповідача моральну шкоду в розмірі 2000,00 грн. Вирішуючи позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат за надання правової допомоги, суд виходить з наступного. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст.79 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи, до яких в числі інших належать і витрати на правову допомогу. За ч.ч. 1, 2 ст.84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Згідно з вимогами ст.1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Обчислюючи розмір компенсації витрат на правову допомогу, суд враховує фактичну кількість годин, витрачену адвокатом, складність справи тощо. Склад та розмір, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ). З матеріалів кримінальної справи вбачається, що 20 листопада 2013 року між [PERSON] та адвокатом [PERSON] була укладена угода про надання правової допомоги та представництва на досудовому і судовому слідстві [PERSON] потерпілої по кримінальному провадженні (а.с.19). Крім того, з матеріалів цивільної справи вбачається, що 09 вересня 2015 року між [PERSON] та адвокатом [PERSON] була укладена угода про надання правової допомоги та представництва в суді при розгляді справи про стягнення матеріального та морального збитку від злочину з повноваженнями представника передбаченими ст.ст.27,31 ЦПК України без обмежень (а.с.43). Згідно квитанції №292 від 20.11.2013 року [PERSON] сплатила адвокату [PERSON] за участь на досудовому слідстві і судовому слідстві у якості представника потерпілої [PERSON] по кримінальному провадженню відносно [PERSON] суму у розмірі 2000,00 грн. (а.с.41 крим.провадж.). Проте, у зазначеній квитанції не зазначено кількості відпрацьованих годин особою, яка надавала правову допомогу, розрахунок її вартості здійснено з порушенням ст. 1 Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах", із розрахунку 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді. Таким чином позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат за надання правової допомоги, не підлягають задоволенню. Вирішуючи питання, щодо розподілу судових витрат, відповідно\~ст. 88 ЦПК України,\~враховуючи результат вирішення справи, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судові витрати у справі, що складаються з судового збору.

Outcome: partial