Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-05 00:00:00

До суду звернулась [PERSON] з позовом до Дмитрівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини за законом. В обґрунтування позову вказала, що [INFO] у віці 66 років померла її мати [PERSON] про що в Книзі реєстрації смертей Дмитрівської сільської ради 19.09.2011 року зроблено відповідний актовий запис за № 68, що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER]. Родинні відносини з [PERSON] підтверджуються свідоцтвом про її народження [NUMBER]. 30.10.1993 року позивачка уклала шлюб з [PERSON] і ій було присвоєно прізвище - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу [NUMBER]. Згідно довідки Дмитрівської сільської ради № 583 від 21.03.2016 року - померла [INFO] [PERSON] на день смерті була зареєстрована сама та проживала в [ADDRESS]. 21 березня 2016 року працівники Дмитрівської сільської ради звернулись до неї з проханням переоформити на себе земельну ділянку і повідомили, що після смерті її матері [PERSON] залишилось спадкове майно, а саме земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3.258 га розташована на території Дмитрівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області, згідно Державного акту на право приватної власності на землю [NUMBER]. виданий Петропавлівською райдержадміністрацією 19.03.2002 року. У встановлений законодавством шестимісячний строк позивачка не зверталась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину так як вона з матір'ю не проживали, кожний окремо вели господарство, у матері була інша сім'я і їй не було відомо про наявність у матері у власності земельної ділянки сільськогосподарського призначення (паю). Позивачка вказує, що вона пропустила строк на прийняття спадщини з поважних причин . 22.03.2016 року вона звернулась з заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Петропавлівського районного нотаріального округу, але постановою від 22.03.2016 р їй було повідомлено, що необхідно було в строк шість місяців, подати заяву та всі необхідні документи для прийняття спадщини, і відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом в зв'язку з чим позивачка вимушена звертатись до суду. На підставі ст.ст. 1220,1270,1272 ЦК України , ст.ст. 3,15,118,119 ЦПК України позивачка прохає задовольнити її позов. В судовому засіданні Позивачка позов підтримала, прохає надати йому додатковий строк для прийняття спадщини після померлої матері. Пояснюючи причину пропуску строку позивачка повідомила суду, що вперше про те, що її померла мати має у власності земельну ділянку вона дізналась від відповідачів, які їй запропонували оформити н себе земельну ділянку це відбулося у березні 2016 року. Після цього вона звернулась до нотаріальної контри де їй відмовили у видачі свідоцтва про права на спадщину і порекомендували звернутися до суду. Пояснила, що вони з померлою проживали окремо, мати мала іншу родину, орендну плату за земельну ділянку вона, після смерті матері, не отримувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, прохає слухати справу в їх відсутність, з позовом погодились. Вислухавши позивачку, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позову необхідно відмовити через наступні обставини. Судом встановлено, що [INFO] у віці 66 років померла мати позивачки - [PERSON] про що в Книзі реєстрації смертей Дмитрівської сільської ради 19.09.2011 року зроблено відповідний актовий запис за № 68, що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER]. Родинні відносини з [PERSON] підтверджуються свідоцтвом про її народження [NUMBER]. 30.10.1993 року позивачка уклала шлюб з [PERSON] і ій було присвоєно прізвище - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу [NUMBER]. Згідно довідки Дмитрівської сільської ради № 583 від 21.03.2016 року - померла [INFO] [PERSON] на день смерті була зареєстрована сама та проживала в [ADDRESS]. 21 березня 2016 року працівники Дмитрівської сільської ради звернулись до позивачки з проханням переоформити на себе земельну ділянку і повідомили, що після смерті моєї матері [PERSON] залишилось спадкове майно. Померла [PERSON] була власником земельної ділянки, яка була передана їй у приватну власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3.258 га розташована на території Дмитрівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю [NUMBER], який був виданий Петропавлівською райдержадміністрацією 19.03.2002 року. У встановлений законодавством шестимісячний строк позивачка не зверталась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину так як вона з матір'ю не проживали, кожний окремо вели господарство, у матері була інша сім'я і позивачки не було відомо про наявність у матері у власності земельної ділянки сільськогосподарського призначення (паю). Позивачка вважає, що вона пропустила строк на прийняття спадщини з поважних причин . Після смерті матері позивачка орендну плату за використання земельної ділянки не отримувала, що підтверджується довідкою Голови СФГ "Престиж" від 13.03.2016 року № 25. 22.03.2016 року позивача звернулась з заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Петропавлівського районного нотаріального округу, але постановою від 22.03.2016 р їй було повідомлено, розьяснено що їй необхідно було в строк шість місяців, подати заяву та всі необхідні документи для прийняття спадщини, з цих підстав відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом в зв'язку з чим позивачка вимушена звертатись до суду. Суд враховує, що власниця земельної ділянки померла [INFO], а позивача звернулась до суду з даним позовом 23 березня 2016 року. При цьому ніяких доказів щодо поважності причини пропущеного 6 місячного строку для прийняття спадщини позивачка суду не надала. Причиною пропуску вона зазначила, що їй не було відомо що померла мати була власником земельної ділянки. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Стаття 1217 ЦК України передбачає, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Стаття 1261 ЦК України передбачає, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частинами 1, 2 ст.1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Частиною 1 ст.1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Частинами 1, 3 ст.1272 ЦК України передбачено, що якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Абзацами 1, 2, 3, 4 п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування»встановлено, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. В судовому засіданні було встановлено і позивачка визнала, що заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори не подавала, інших спадкоємців у померлої не було. Позивачка, як спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживала постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Позивачем не прийнято спадщину в установлений законом строк, коли особа, як спадкоємець, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини 3 ст. 1272 ЦК України і позовні вимоги з цих правових підстав задоволенню не підлягають. Строк для прийняття спадщини може бути продовжений судом лише за умови поважності причини його пропуску. Не доведеності поважності причин пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини наголошується і в Постанові Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008 № 7. Так, відповідно до п. 24 зазначеної Постанови, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. Причини пропуску на які посилається позивач мають бути доведене відповідними доказами. У правовій позиції Верховного Суду України у справі № 6-85цс12 зазначається, що правила про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Якщо ж у спадкоємця перешкод не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про спадкову масу, то положення ч. 3 ст. 1272 ЦК України не застосовуються. Постільки, позивачка не надала суду ніяких доказів в підтвердження неможливості нею надати до нотаріальної контори у 6 місячний строк заяву про прийняття спадщини після смерті матері, суд прийшов до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити. Судові витрати по справі в порядку ч.1 ст.88 ЦПК України відшкодуванню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed