Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-13 00:00:00

Орган опіки та піклування Черкаської райдержадміністрації в інтересах малолітнього [PERSON] звернувся до суду з указаним позовом, мотивуючи його тим, що відповідачка по справі є матір'ю [PERSON], [INFO]. Відомості про батька у свідоцтві про народження дитини зазначені відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Маючи на утриманні малолітню дитину, мати веде нездоровий спосіб життя, зловживає спиртними напоями, належно сина не доглядає, житло утримує в антисанітарних умовах, вихованням його не займається. Питання про виконання батьківських обов'язків відповідачкою неодноразово розглядалося на засіданнях виконавчого комітету Хутірської сільської ради, Черкаського району, Черкаської області. Рішенням виконавчого комітету Хутірської сільської ради від 29 серпня 2018 року малолітній [PERSON] був вилучений із сім'ї відповідачки, у зв'язку із загрозою життю та здоров'ю дитини. Він перебуває у КЗ «Черкаський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей Черкаської обласної ради». Позивач просить суд відібрати малолітнього [PERSON] у відповідачки без позбавлення її батьківських прав, а також стягнути з неї аліменти на утримання дитини. У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги та просила суд їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечила. Відповідачка у судове засідання не з'явилася, хоча була повідомлена належним чином про час, дату та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомила, відзив на позовну заяву не надходив, а тому суд за згодою представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України. Представник третьої особи 1 у судове засідання не з'явився, не повідомивши суд про причини неявки. Представники третіх осіб 2, 3 у судовому засіданні підтримали позовні вимоги, вважають за необхідне відібрати дитину у відповідачки без позбавлення її батьківських прав. Суд, заслухавши думку учасників процесу, дослідивши письмові матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідачка є матір'ю малолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 08 січня 2008 року. Згідно з повідомленнями Черкаського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді № 344 від 05 жовтня 2017 року та № 392 від 07 листопада 2017 року сім'я відповідачки перебуває на обліку центру. Остання самостійно виховує двох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Разом з ними також проживає повнолітній син [PERSON], [INFO]. Сім'я проживає в двокімнатній квартирі, в кімнатах захламлено та брудно, постільна білизна брудна, на кухні відсутня підлога, звалена цегла та каміння, наявні брудний посуд та зіпсовані залишки їжі. У квартирі відчувається стійкий запах алкоголю та тютюну. Опалення немає. Сім'я має борги за комунальні послуги та за кредитами. Як вбачається з рішень виконавчого комітету Хутірської сільської ради, Черкаського району, Черкаської області № 36 від 12 жовтня 2017 року та № 38 від 24 листопада 2017 року, питання про стан виконання батьківських обов'язків відповідачкою відносно її дитини [PERSON] неодноразово розглядалися на засіданнях виконавчого комітету Хутірської сільської ради. Її було попереджено про відповідальність за виховання та забезпечення належних умов проживання та навчання малолітнього сина [PERSON] Рішенням виконавчого комітету Хутірської сільської ради, Черкаського району, Черкаської області № 09 від 23 лютого 2018 року сім'я відповідачки, в якій виховується малолітній [PERSON] взята на облік, як неблагополучна. Цим же рішенням відповідачку зобов'язано навести належний порядок у домоволодінні, створити умови для належного проживання дитини, а також вона була попереджена про відповідальність за невиконання батьківських обов'язків. Відповідно до акту № 16 обстеження умов проживання від 29 серпня 2018 року за адресою проживання відповідачки [ADDRESS], у будинку відсутнє газо- та електропостачання, умови для проживання дитини незадовільні, санітарно - гігієнічні норми не дотримуються, у будинку дуже брудно, стіни повністю в сажі, наявний стійкий запах тютюну, постільна білизна дитини брудна, продуктів харчування недостатньо. Відповідачка зі старшим сином вживають алкогольні напої. Для малолітнього [PERSON] існує загроза життю і здоров'ю. Як вбачається з довідки-характеристики № 409 Хутірської сільської ради, Черкаського району, Черкаської області від 03 вересня 2018 року, відповідачка зареєстрована та проживає [ADDRESS], по селу характеризується негативно, постійного працевлаштування не має, зловживає спиртними напоями. При неодноразовому інспектуванні виявлено неналежні умови проживання та виховання дитини. Зокрема, відсутнє газопостачання та електроенергія, в будинку повний безлад, бруд та сморід. Сім'я відповідачки перебуває на обліку Хутірської сільської ради, як неблагополучна. Відповідно до характеристики Хутірської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів, син відповідачки [PERSON] характеризується недисциплінованістю, пасивністю та скутістю. Навчається в неповну міру своїх сил, не виконує домашні завдання. За останній навчальний рік учень декілька разів перебував у санаторії, так як умови виховання та проживання не відповідали санітарним нормам. Мама не приділяє належної уваги вихованню сина, часто дитина залишається без догляду та блукає по селу у денний та вечірній час. Рішенням виконавчого комітету Хутірської сільської ради, Черкаського району, Черкаської області від 29 серпня 2018 року малолітній [PERSON] був вилучений із сім'ї відповідачки, у зв'язку із загрозою життю та здоров'ю дитини. Відповідно до висновку № 1145/01-39 від 17 жовтня 2018 року Черкаської районної державної адміністрації Черкаської області позивач вважає за доцільне відібрання малолітнього [PERSON] у відповідачки без позбавлення її батьківських прав, що відповідає інтересам дитини. Даний висновок було затверджено рішенням № 9 від 09 жовтня 2018 року комісією з питань захисту прав дитини Черкаської районної державної адміністрації. Згідно зі ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства",- кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно зі ст. 155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини, відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства, ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Пунктом 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. У частині першій ст. 170 Сімейного кодексу України зазначається, що суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. Відповідно до роз'яснень пунктів 16 і 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу. Суд має право вирішити питання про відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав та передати органу опіки та піклування (якщо цього потребують інтереси дитини), без визначення при цьому конкретного закладу. Суд також враховує положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради УРСР № 789-ХХІІ від 27 лютого 1991 року, відповідно до якої під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дітей. Відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав є тимчасовим заходом на відміну від позбавлення цих осіб батьківських прав, яке має безстроковий характер. Тому якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини, при цьому суд в першу чергу керується інтересами дитини. Оцінюючи зібрані у справі докази, суд вважає, що відповідачка не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, не спілкується з нею в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, що свідчить про неспроможність матері на теперішній час самостійно забезпечити належні умови для проживання, повноцінного розвитку та виховання свого сина, а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині відібрання у відповідачки малолітньої дитини без позбавлення її батьківських прав підлягають до задоволення. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а тому суд вважає, що вимога позивача щодо стягнення з відповідачки аліментів на утримання дитини також підлягає до задоволення. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, то у відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідачки необхідно стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 1409 гривень 60 копійок за двізадоволені позовні вимоги. На підставі викладеного,

Outcome: approved