Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-09 00:00:00

в червні 2017 року [PERSON] звернувся до суду із вказаною заявою, просив встановити факт належності йому свідоцтва про право власності № 2610 від 16 квітня 1993 року за адресою: [ADDRESS], загальною площею 59,6 кв.м, виданого фондом комунального майна м. Донецька. На підтвердження своїх позовних вимог заявник вказав, що 16 квітня 1993 року він та його мати [PERSON] приватизували квартиру [ADDRESS], про що їм було видано свідоцтво про право власності на квартиру. У зв'язку з антитерористичними подіями у Донецькій області, в листопаді 2014 року, вони були переміщені з місця реєстрації до фактичного місця проживання - місто [PERSON] Ріг, мікрорайон 7й Зарічний [ADDRESS]. 23 серпня 2015 року мати заявника, [PERSON], померла. 20.04.2016 року Другою криворізькою державною нотаріальною конторою заявнику було видано Свідоцтво про право на спадщину за Законом після смерті матері на 1/2 частину квартири, і на даний час він є єдиним власником квартири [ADDRESS]. Між тим у Свідоцтві про право власності на квартиру від 16.04.1993 року № 2610, допущена помилка в запису по батькові заявника, "Вахсильевич" (мовою оригіналу), яка виправлена, але своєчасно не застережена записом та печаткою. Організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення, у зв'язку з відсутністю печатки 1993 року та відповідними подіями у м. Донецьку. Заявник в судове засідання не з'явився. Представник заявника [PERSON], за дорученням - [PERSON] в судовому засіданні заяву підтримала, просила її задовольнити, в подальшому подала заяву про розгляд справи у її відсутності. Представник заінтересованої особи в судовому засіданні не заперечувала проти заявлених вимог, в подальшому подала заяву про розгляд справи у її відсутності. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 16 квітня 1993 року заявником [PERSON] та його матір'ю [PERSON], отримано свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності виданого Фондом комунального майна Донецької міської ради народних депутатів за № 2610від 16.04.1993 року, зареєстрованого в Бюро технічної інвентаризації м. Донецьк в книзі за № 9/1-81, копія якого наявна в матеріалах справи. Відповідно до довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи за № [NUMBER] від 26.11.2014 року, заявник був переміщений з місця реєстрації за адресою: [ADDRESS] до фактичного місця проживання за адресою: м. Кривий Ріг, мікр. 7й Зарічний [ADDRESS]. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON], 23 серпня 2015 року померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія І-КИ № 642665, виданого Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за Законом, виданого державним нотаріусом Другої криворізької державної нотаріальної контори 20 квітня 2016 року, [PERSON] отримав спадщину у вигляді 1/2 частини квартири [ADDRESS], після смерті матері [PERSON]. Дане свідоцтво видано в спадковій справі № 1044/2015 та зареєстровано в реєстрі за № 2-837. Як вбачається з долученого до матеріалів справи свідоцтва про право власності на квартиру від 16 квітня 1993 року за № 2610, по-батькові заявника внесено виправлення та вказане свідоцтво видано "Садовничему Александру Вахсильевичу" (мовою оригіналу). \~\~\~\~ Через викладені обставини заявник немає можливості оформити свої права на спадкове майно і тому вимушений звернутися до суду з заявою про встановлення факту належності йому правовстановлюючого документу. Відповідно до\~статті 234 ЦПК України\~суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно п.6 ч.1\~ст.256 ЦПК України\~суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до п. 12\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року « Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»\~суд може встановлювати факти належності особі документів, які не належать до таких, що посвідчують особу. Відповідно листа ВСУ 01.01.2012 р. «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1\~ст. 256 ЦПК України, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. З врахуванням наведеного, у суду немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених заявником оскільки вони об'єктивно підтверджуються зібраними у справі доказами. На підставі викладеного та\~\~

Outcome: approved