Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] , [PERSON] про позбавлення батьківських прав та встановлення опіки. Свої позовні вимоги мотивує тим, що відповідачі є батьками [PERSON] , [INFO] . З моменту народження сина вони не виконують батьківських обов`язків, не піклуються про його духовний та фізичний розвиток, не забезпечують необхідного харчування, медичного лікування для дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання. [PERSON] народився у Волинській обласній клінічній лікарні, дитина потребувала стаціонарного догляду, однак відповідачі самовільно, без дозволу лікарів, забрали дитину з лікувального закладу і привезли до помешкання позивача, що в [ADDRESS] . Батькам дитини було важко опікуватись сином, оскільки він потребував додаткового піклування через вроджені вади. Він та його дружина [PERSON] від народження онука піклувались ним, неодноразово намагались вплинути на відношення батьків до сина [PERSON] . Однак відповідачі повністю самоусунулись від виконання батьківських обов`язків. Через деякий час залишили сина і поїхали на заробітки у Республіку Польща. В липні 2019 року [PERSON] повернулась з Польщі та в період часу з 18 липня 2019 року по 25 липня 2019 року разом із сином перебувала на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні КП «Волинське обласне територіальне медичне об`єднання», де [PERSON] не виконувала вказівок лікарів, неодноразово порушувала лікарняний режим за що достроково була виписана з лікарняного закладу. Після повернення [PERSON] з лікарні, її ставлення до дитини не змінилось. Вона залишила сина і поїхала до чоловіка [PERSON] . На момент звернення до суду у 2019 році, місце фактичного проживання їх невідоме. [PERSON] інколи навідує сина. [PERSON] до дитини не навідується взагалі. Відповідачі офіційної роботи не мають. Свідомо ухиляються від виконання батьківських обов`язків. Позивач разом із дружиною повністю взяли на себе обов`язок щодо піклування, виховання, лікування та забезпечення онука. На підставі викладеного просить позбавити [PERSON] та [PERSON] батьківських прав стосовно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Призначити його опікуном онука [PERSON] та передати внука на його виховання. 05 серпня 2020 року суддею [PERSON] прийнято до свого провадження вказану справу. 03 вересня 2020 року ухвалою суду повернено до стадії підготовчого судового засідання. 28 вересня 2020 року від представника відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву. (а.с.73-76) із зазначенням у ньому заперечень стосовно позовних вимог, які стосуються [PERSON] . Не заперечує щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно сина [PERSON] 28 вересня 2020 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав повністю, просить позов задоволити та суду пояснив, що відповідач [PERSON] є його донькою, а [PERSON] колишнім зятем. Відповідачі залишили дитину коли їй було два місяці і поїхали у Польщу на заробітки. Коли повернулись, то дитині нічого не купили. Дитина тривалий час знаходилась на лікуванні у медичних закладах, з нею в цей час була бабуся - його дружина. Відповідач [PERSON] самовільно забрала дитину із лікарні, з місцевої лікарні його дочка втекала разом із внуком не дивлячись на заборону лікарів. [PERSON] дитину бачив лише один раз. Вважає, що перебування дитини із матір`ю є небезпечним, оскільки дитина потребує лікування, а вона ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо належного догляду, лікування та виховання дитини. Відповідач [PERSON] взагалі самоусунувся від виконання покладених на нього батьківських обов`язків. З літа 2020 року відповідач [PERSON] залишила місце проживання - батьківський дім та разом із сином поїхала на проживання у м. Володимир-Волинський, де проживає з новим чоловіком. Вважає, що вона не забезпечує належного догляду за дитиною, умови для проживання є незадовільні. Він разом із дружиною здійснював догляд та лікування внука, забезпечували його всім необхідним для нормального розвитку. Дитина часто хворіє, потребує постійного лікування, однак відповідачі цього забезпечити для дитини не можуть, а навпаки ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що відповідачі свого обов`язку щодо належного лікування, харчування та догляду за сином не виконують. Впродовж тривалого часу не змінюють свою поведінку. Дитиною опікувався позивач із дружиною від народження, здійснювали лікування хлопчика. Підтвердила, що син на даний час проживає з матір"ю , однак вона не належно виконує свої обов"язки. Відповідач [PERSON] в попередньому судовому засіданні позовні вимоги не визнала, в задоволенні позову просить відмовити. Суду пояснила, що з червня 2020 року вона проживає із чоловіком [PERSON] та двома дітьми, у тому числі з сином [PERSON] у м. Володимир-Волинський. Будинок в якому вони проживають є її чоловіка. Вона добровільно, разом із сином залишила місце проживання своїх батьків, що в с. Морозовичі Іваничівського району Волинської області, оскільки вийшла заміж та створила сім"ю. Вказала, що син [PERSON] є здоровою дитиною, вона здійснює за ним догляд. Не заперечує, що у 2019 році залишила сина на батьків, оскільки мала намір заробити кошти у Польщі, у неї на той час був незадовільний матеріальний стан. Свідомо ніколи не ухилялась від виконання батьківських обов`язків, а навпаки хотіла заробити грошей для дитини. Ствердила, що її ніколи не викликали на засідання комісії щодо розгляду питання про позбавлення її батьківських прав, жодних пояснень не відбирали. На даний час вона створила належні умови для проживання дітей, кошти на дітей витрачає за цільовим призначенням, ніколи не зловживала спиртними напоями. Син [PERSON] є здоровим, вона з чоловіком забезпечує для дітей належне харчування, догляд. Просить не позбавляти її батьківських прав відносно сина [PERSON] , оскільки вона його дуже любить, піклується про нього та в міру своїх можливостей забезпечує матеріально. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в задоволенні позову в частині відповідачки [PERSON] просить відмовити, не заперечує про зафіксовані поодинокі випадки неналежного виконання батьківських обов`язків відповідачем [PERSON] , однак на його думку це було через молодий вік і бажання заробити кошти для дитини. Після цього, з літа 2020 року відповідач проживає з дитиною, має сім`ю, місце постійного проживання, умови для проживання теж є належні. Підстави позбавлення батьківських прав відсутні. З 2019 року обставини у житті відповідача змінилися і вона своєю поведінкою довела, що зможе забезпечити дитині догляд, лікування та належний розвиток. Відповідач ніколи не притягувалась до адміністративної відповідальності, не зловживала спиртними напоями, не викликалась на комісію з розгляду питання неналежного виховання та догляду за дитини, позитивно характеризується за місцем проживання. Вважає єдиною проблемою це недостатнє матеріальне забезпечення, молодий вік, а позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який може застосовуватись у виключних випадках. Позивачем не доведено належних підстав для позбавлення батьківських прав відповідачки Щодо відповідача [PERSON] , оскільки він не бере участі у вихованні та догляді сина, а тому на його думку є підстави для позбавлення його батьківських прав. Відповідач [PERSON] в попередньому судовому засіданні позовні вимоги визнав та не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав відносно сина [PERSON] та виходячи з інтересів дитини просить передати його на виховання позивачу [PERSON] . Представники третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Органу опіки та піклування Іваничівської РДА та Органу опіки та піклування Поромівської сільської ради в попередніх судових засіданнях позовні вимоги вважали підставними та такими, що підлягають до задоволення. Рішенням виконавчого комітету Поромівської сільської ради від 29 січня 2020 року затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] стосовно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Відповідачем [PERSON] не створено належних умов для розвитку та виховання дитини. Умови проживання дитини разом із позивачем є належними, позивач із дружиною постійно піклуються про онука, дбають про його здоров`я та розвиток. При відсутності батьків, дідусь із бабусею доглядали дитину, здійснювали його лікування. [PERSON] не судимий, за станом здоров`я може бути опікуном для внука [PERSON] . Свідок [PERSON] суду показала, що її дочка - відповідач у справі [PERSON] після виповнення синові [PERSON] двох місяців, залишала його та поїхала на заробітки у Польщу. Вона разом із чоловіком здійснювали догляд та лікування дитини. Не заперечує, що в той час відповідачка була безвідповідальна. З червня 2020 року дитина проживає із матір`ю в м. Володимир-Волинський. Дочка доглядає за дитиною, забезпечує продуктами харчування, вважає, що їй можна надати можливість виправити свою поведінку та не допустити розлучення із дитиною. Не заперечує, що відповідачі залишали маленьку дитину саму у лікарні не дивлячись на заборону лікарів. Вона із чоловіком забрали дитину та здійснювали її лікування. Возили хлопчика на море задля поліпшення стану його здоров`я. Вважає, що [PERSON] на даний час змінила свою поведінку щодо виховання дитини і її не слід розлучати із дитиною. Свідок [PERSON] в судовому засіданні суду показала, що її син [PERSON] у 2019 році познайомився із відповідачем [PERSON] , на даний час вона разом із сином [PERSON] проживає у них. Крім цього у них народилася ще одна дитина. Ствердила, що відповідачка справляється із своїми батьківськими обов`язками, належно дбає про дитину, зареєстрували її у м. Володимир-Волинський. Умови проживання є задовільні, в будинку є вода та опалення. Продуктами харчування дитина теж забезпечена, не хворіє. Ніколи не бачила, щоб [PERSON] курила чи зловживала спиртними напоями. Підстави для позбавлення її батьківських прав відсутні. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, показання свідків, дослідивши докази у справі та оцінивши їх в сукупності, суд приходить до наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що відповідачі є батьками [PERSON] , [INFO] , що стверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.7). Виписками з мадичної карти стаціонарного хворго № 1800 та № 6329 стверджується, що [PERSON] перебував на лікуванні у медичних закладах з 26 лютого 2019 року та 05 березня 2019 року та з 18 липня 2019 року по 25 липня 2019 року (а.с.8-9). Відповідю на запит Зав ФАП від 20 вересня 2019 року № 296 стверджується, що під час щомісячного відвідування батьки дитини [PERSON] були відсутні. Профілактична робота проводилась із дідусем та бабусею. (а.с.12). Актом обстеження житлово-побутових умов проживання [PERSON] від 06 вересня 2019 року стверджується, що в житловому будинку зареєстрована та проживає малолітня дитина - внук [PERSON] , [INFO] . Його мати [PERSON] зареєстрована але не проживає. [PERSON] створив належні умови для проживання малолітньої дитини. (а.с.10). У зв`язку з невиконанням батьківських обов`язків відповідачами: не беруть участі у вихованні дитини, батько дитини перебував за кордоном, місце знаходження матері невідоме, фактично самоухилилися від виконання своїх батьківських обов`язків, не цікавляться станом здоров`я дитини, не надають матеріальної допомоги, органом опіки та піклування Іваничівської РДА складено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] стосовно малолітнього сина від 10 березня 2020 року. Також встановлено, що вихованням малолітнього [PERSON] займаються дідусь [PERSON] та бабуся [PERSON] (а.с.34-37). Рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 25 червня 2020 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Після розірвання шлюбу [PERSON] відновлено дошлюбне прізвище - « [PERSON] » (а.с.55-56). Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи від 13 серпня 2020 року № 219, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.67). Відомостями з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утримання податків стверджується, що [PERSON] у першому та другому кварталі 2020 року отримувала державну та соціальну матеріальну допомогу з Управління соціального захисту населення Іваничівської РДА та в другому кварталі заробітну плату - Волинська дирекція АТ «Укрпошта». (а.с.78). Згідно актів обстеження умов проживання від 09 січня 2020 року та 04 лютого 2020 року сім`ї [PERSON] умови проживання задовільні. Вихованням дитини [PERSON] займається дідусь [PERSON] та бабуся [PERSON] . Батьки дитиною цікавляться рідко. Дитина забезпечена усім необхідним для повноцінного та гармонійного розвитку. Зовнішній вигляд дитини охайний. Забезпечено одягом та взуттям на належному рівні. Наявні продукти харчування. Батьки хлопчика проживають окремо від дитини, життям та її здоров`ям цікавляться дуже рідко, що усно підтвердив [PERSON] . До актів додано фототаблицю. (а.с. 102-104). Дослідженими в судовому засіданні доказами встановлено, що малолітня дитина відповідачів [PERSON] з моменту народження та до середини 2020 року проживав разом із батьками відповідача [PERSON] - [PERSON] та його дружиною [PERSON] . Дитина знаходилась на їхньому утриманні, вони здійснювали його лікування у медичних закладах. Вказане не було спростовано відповідачами у справі. 10 січня 2020 року затверджено висновок опікунської ради при виконавчому комітеті Поромівської сільської ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] стосовно малолітнього сина [PERSON] . Встановлено, що батьки дитини не здійснюють належного виховання своєї дитини, її утриманням не займаються і не бажають займатися, фактично самоусунулись від виконання своїх батьківських обов`язків, не турбуються про фізичний і духовний розвиток дитини, не цікавляться здоров`ям та виховання, не надають матеріальної допомоги. Вихованням дитини займаються дідусь та бабуся. Дитина забезпечена усім необхідним для повноцінного та гармонійного розвитку. (а.с.108-110). Також до матеріалів справи додано документи, які підтверджують, що [PERSON] може бути опікуном для онука [PERSON] (а.с.112-115). Актом обстеження умов проживання від 02 вересня 2020 року стверджується, що відповідач [PERSON] проживає у [ADDRESS] . Умови проживання частково задовільні. В помешканні наявні спальні місця для всіх членів родини, проте розкидані речі. [PERSON] проживає з матір`ю та її співмешканцем [PERSON] [PERSON] вагітна, перебуває на обліку у жіночій консультації. Рекомендовано навести лад у помешканні, придбати запас продуктів харчування для дитини. Проведено профілактичну бесіду щодо відповідальності за життя і здоров`я дитини. (а.с.79). Судом під час розгляду справи було встановлено, що 22 вересня 2020 року укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON] , прізвище дружині після укладення шлюбу присвоєно [PERSON] (а.с. 140). Від спільного подружнього проживання у них народилася дочка [PERSON] , [INFO] . (а.с.141). Згідно інформації Володимир-Волинського територіального медичного об`єднання, [PERSON] на стаціонарному лікуванні не перебував. (а.с. 151). Повідомленням служби у справах дітей виконавчого комітету Володимир-Волинської міської ради Волинської області від 22 січня 2021 року стверджується, що відповідач продовжує ігнорувати рекомендації служби та не зверталася до медичного закладу щодо обстеження та лікування малолітнього сина [PERSON] . Додано акт обстеження умов проживання 27 січня 2021 року згідно якого, умови проживання незадовільні. В квартирі брудно. Скрізь розкидані речі. У дітей відсутні іграшки згідно віку. Скрізь розкидані пляшки з-під алголю. Діти брудні, у старшого сина не було шкарпеток на ніжках, а підлога холодна. В судовому засіданні відповідач [PERSON] ствердила, що вона в міру своїх фінансових можливостей забезпечує сина необхідними продуктами харчування, одягом та іграшками. На даний час її чоловік закордоном і вона намагається сама підтримувати порядок у будинку де проживає із дітьми. Не заперечує, що не завжди їй це вдається, оскільки діти є ще маленькі. Вона ніколи не забувала про сина, і навіть коли залишала його на утримання батьків, завжди згадувала про нього і задля забезпечення його поїхала на роботу у Польщу. Вона проживає разом із сином, піклується про нього в міру своїх можливостей, не зловживає спиртними напоями, зобов`язується змінити свою поведінку у кращу сторону. Запевнила, що дуже любить свого сина і їй вкрай тяжко буде із ним розлучатись. Представник відповідача [PERSON] вказав, що [PERSON] засуджує свою поведінку, коли залишала дитину саму у лікувальному закладі. Звертаючись до суду із позовом позивач покликається на необхідність позбавлення відповідачів батьківських прав, оскільки останні самоусунулися від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання, лікування та утримання дитини. Суд звертає увагу на те, що в судовому засіданні відповідач [PERSON] заперечуючи проти позову вказала, що вона ніколи свідомо не самоусувалася від виконання батьківських обов`язків, обставини з моменту подачі позову її батьком у 2019 році змінилися. Вона створила іншу сім"ю, проживає разом з чоловіком та дітьми, умови їх проживання задовільні. Син [PERSON] в силу свого віку потребує догляду та опіки матері. Свідки в судовому засіданні підтвердили, що [PERSON] суттєво змінила своє відношення до дитини, піклується про нього і їй необхідно надати шанс для налагодження нормальних зв`язків із дитиною, адже вона дуже любить своїх дітей. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав повістю та не заперечив щодо позбавлення його батьківських прав відносно сина [PERSON] про що подав письмову заяву (а.с.59). Підстави позбавлення батьківських прав передбачені ч. 1 ст. 164 СК України. Згідно ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Частиною 4 ст. 155 СК України, передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини (п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України). Згідно зі статтею 166 СК України позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Крім того, зазначені чинники, повинні мати систематичний та постійних характер. Відповідно до частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини (Hunt v. Ukraine, №31111/04, § 58, ЄСПЛ , від 07 грудня 2006 року). Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, вирішення сімейних питань, на який вони йдуть лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку. Таким чином, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків та допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише при наявності вини у діях батьків. Права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Згідно із статтею 18 Закону України «Про охорону дитинства» держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку. У справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейським судом з прав людини наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки. У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. При цьому основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. У статті 7 СК України визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагодійним (параграф 76). ЄСПЛ зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. За положенням частини шостої статі 19 СК України, суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування (про доцільність чи недоцільність позбавлення батьківських прав), якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Висновок органу опіки та піклування має рекомендаційний характер. Разом з тим, судом надано правову оцінку висновку органу опіки та піклування та встановлено, що цей висновок є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини на можливість збереження сімейних зв`язків, оскільки у матеріалах справи відсутні дані про обставини, які б свідчили про винну поведінку відповідачки щодо дітей та небажання змінити ставлення до виховання дітей. В судовому засіданні не встановлено, що дії відповідачки по ухиленню від виконання нею батьківських обов`язків носять постійний, систематичний характер. Крім цього в ході складання вище вказаного висновку, відповідачка була позбавлена можливості надати свої пояснення, на засіданні комісії присутня не була, а виклики їй не були вручені, оскільки складалися або у день засідання комісії або перед день такого засідання. Вирішуючи спір, суд також враховує роз`яснення, викладені у пунктах 15, 16, 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» та положення ст.166 СК України про те, що позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків, і є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Для позбавлення батьківських прав мало впевнитися в невиконанні обов`язків по вихованню. Належить також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо. Під час розгляду справи судом встановлено, що відповідач [PERSON] не в повній мірі, в період часу з 2019 до середини 2020 року, виконувала покладені на неї батьківські обов`язки, що підтверджено матеріалами справи. Однак невиконання батьківських обов`язків не може ототожнюватися з ухиленням від їх виконання. [PERSON] та її представник неодноразово вказували, що позбавлення батьківських прав вкрай негативно вплине на психологічний стан здоров`я дитини, оскільки дитина дуже любить свою матір, між ними існує стійкий психологічний зв`язок, який притаманний лише матері та дітям. Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Разом з тим, обставини на які вказує позивач, як на підставу позбавлення батьківських прав, в сукупності інших доказів наявних в матеріалах справи, поясненнями самої [PERSON] даних нею в судовому засіданні, не можуть вважатися достатніми та визначальними для позбавлення батьківських прав. Враховуючи бажання відповідача [PERSON] відновити належні батьківські відносини по вихованню дитини, розуміння своєї вини, в неналежному вихованні дитини в певний проміжок часу, бажання та намагання змінити свою поведінку, що стверджується тим, що на даний час проживає із сином та здійснює за ним догляд та необхідність, виключно в інтересах дитини, надати можливість матері та синові налагодити їх сімейні стосунки, а також, виходячи з того, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову про позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав з огляду на недоведеність позивачем виключних підстав, з якими закон пов`язує можливість позбавлення батьківських прав. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише при наявності вини у діях батьків. Разом з тим,?суд вважає за необхідне попередити відповідача [PERSON] про необхідність змінити ставлення до виховання та утримання дитини. У разі небажання відповідача змінити своє ставлення до виконання батьківських обов`язків, позивач не позбавлений права повторно звернутися до суду із аналогічним позовом. Разом з тим, суд вважає, що існують всі правові підстави позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав, оскільки від свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків по вихованню свого сина та своєю поведінкою виявляє байдужість щодо його виховання. Суду надано належні і беззаперечні докази свідомого нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками щодо виховання дитини. Змінювати свою поведінку [PERSON] не бажає та власноручно написав заяву про позбавлення його батьківських прав відносно сина [PERSON] . З огляду на вище викладене суд дійшов висновку про обґрунтованість позову у вказаній частині. Також суд зазначає, що у відповідності до вимог ст.169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст.141 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. За таких обставин з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] слід стягнути 384,20 грн. витрат зі сплати судового збору.

Outcome: approved