Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-06 00:00:00

В вересні 2018 року позивач звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, в якому просила визнати об'єктами спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON]: однокімнатну квартиру [ADDRESS], загальною площею 35,4 кв.м., вартістю 119012,00 гривень; комору - приміщення під [ADDRESS], загальною площею 4,0 кв.м., вартістю 5122,00 гривень; земельну ділянку розташовану на території Калинівської селищної ради, Садове товариство «Червона Калина», площею 0,12 га, кадастровий номер [NUMBER], вартістю 10500,00 гривень; автомобіль марки VOLKSWAGEN PASSAT 2.0 1994 року випуску, колір - білий, тип - легковий седан В, реєстраційний номер [NUMBER], вартістю 62000,00 гривень; в порядку поділу майна подружжя визнати за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] загальною площею 35,4 кв.м., вартістю 119012,00 гривень; в порядку поділу майна подружжя визнати за [PERSON] право власності на автомобіль марки VOLKSWAGEN PASSAT 2.0 1994 року випуску, колір - білий, тип - легковий седан В, реєстраційний номер [NUMBER], вартістю 62000,00 гривень; залишити за [PERSON] право власності на комору - приміщення під [ADDRESS], загальною площею 4,0 кв.м., вартістю 5122,00 гривень та земельну ділянку розташовану на території Калинівської селищної ради, Садове товариство «Червона Калина», площею 0,12 га, кадастровий номер [NUMBER], вартістю 10500,00 гривень; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] в рахунок компенсації вартості майна подружжя кошти у сумі 43390,00 гривень. Свої вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] перебувала у шлюбі з [PERSON] з 03.09.2005 року, який рішенням Вишгородського районного суду Київської області 12.03.2018 року було розірвано. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають разом із позивачем за адресою: [ADDRESS]. За час перебування у шлюбі сторони придбали наступне майно: однокімнатну квартиру [ADDRESS], загальною площею 35,4 кв.м., вартістю 119012,00 гривень; комору - приміщення під [ADDRESS], загальною площею 4,0 кв.м., вартістю 5122,00 гривень; земельну ділянку розташовану на території Калинівської селищної ради, Садове товариство «Червона Калина», площею 0,12 га, кадастровий номер [NUMBER], вартістю 10500,00 гривень; автомобіль марки VOLKSWAGEN PASSAT 2.0 1994 року випуску, колір - білий, тип - легковий седан В, реєстраційний номер [NUMBER], вартістю 62000,00 гривень. Домовленості між сторонами щодо поділу спільного майна не визначено, шлюбний договір не укладався. Враховуючи те. що з позивачем проживають їх спільні неповнолітні діти, тому позивач вважає справедливим поділити вищезазначене майно. Стосовно вартості спільного майна між сторонами спору не виникає, але не має згоди щодо його поділу. У підготовче судове засідання позивач не з'явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовну заяву підтримала та просила її задовольнити. Відповідач у підготовче судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав повністю. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов заявлений обґрунтовано і підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] перебувала у шлюбі з [PERSON] з 03.09.2005 року, який рішенням Вишгородського районного суду Київської області 12.03.2018 року було розірвано. Від шлюбу у [PERSON] та [PERSON] народилося двоє неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають разом із позивачем за адресою: [ADDRESS]. За змістом ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один із них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 1ст. 61 СК України передбачено, що об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Згідно з ч. 1ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Під час перебування у шлюбі сторони придбали майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, а саме: однокімнатну квартиру [ADDRESS], загальною площею 35,4 кв.м., вартістю 119012,00 гривень; комору - приміщення під [ADDRESS], загальною площею 4,0 кв.м., вартістю 5122,00 гривень; земельну ділянку розташовану на території Калинівської селищної ради, Садове товариство «Червона Калина», площею 0,12 га, кадастровий номер [NUMBER], вартістю 10500,00 гривень; автомобіль марки VOLKSWAGEN PASSAT 2.0 1994 року випуску, колір - білий, тип - легковий седан В, реєстраційний номер [NUMBER], вартістю 62000,00 гривень, що підтверджується копією договору купівлі - продажу земельної ділянки від 27.12.2005 року, копією договору купівлі - продажу квартири від 21.12.2012 року, копією договору купівлі - продажу комори від 12.04.2013 року та копією свідоцтва про реєстрацію транспорного засобу серія [NUMBER] Домовленості між сторонами щодо поділу спільного майна не визначено, шлюбний договір не укладався. Суб'єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. Частинами 1, 2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року N 11, сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов'язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім'ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об'єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. При цьому, при поділі майна суд виходить із того, що якщо між подружжям не досягнуто згоди про спосіб поділу спільного майна, то за позовом подружжя або одного з них суд може постановити рішення: про поділ майна в натурі, якщо це можливо без шкоди для його господарського призначення; про розподіл речей між подружжям з урахуванням їх вартості та частки кожного з подружжя в спільному майні; про присудження майна в натурі одному з подружжя, з покладенням на нього обов'язку компенсувати другому з подружжя його частку грішми. Якщо річ неможливо розділити, вона присуджується одному з подружжя. Якщо виділити в натурі частину із загального майна не можна, хтось один із подружжя має право на отримання від іншого грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частини. Проте, така компенсація може бути надана лише за згодою колишньої дружини чи чоловіка. Крім того, присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. У разі, коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Таким чином, відповідно до частин 4, 5 ст. 71 СК України, присудження судом одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на неподільну річ допускається за його згодою за умовою попереднього внесення другим подружжям відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності таких умов присудження грошової компенсації може мати місце, зокрема, на підставах передбачених ст. 364 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом та наявності згоди співвласника на одержання відповідної грошової суми. Так, відповідно до ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно з законом або є неможливим, співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Таке ж право співвласників передбачено і ч. 3 ст. 358ЦК України. Пленум Верховного Суду України впостанові від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» відзначив, що вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи, для визначення якої при необхідності призначається експертиза. Таким чином, враховуючи, що набуті сторонами в період шлюбу вищевказане рухоме та нерухоме майно, яке є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, суд дійшов висновку про їх поділ між сторонами, виходячи з правил рівності часток подружжя в спільному майні, визнавши за позивачкою і відповідачем право власності на вказане майно наступним чином: в порядку поділу майна подружжя визнати за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] загальною площею 35,4 кв.м., вартістю 119012,00 гривень; в порядку поділу майна подружжя визнати за [PERSON] право власності на автомобіль марки VOLKSWAGEN PASSAT 2.0 1994 року випуску, колір - білий, тип - легковий седан В, реєстраційний номер [NUMBER], вартістю 62000,00 гривень; залишити за [PERSON] право власності на комору - приміщення під [ADDRESS], загальною площею 4,0 кв.м., вартістю 5122,00 гривень та земельну ділянку розташовану на території Калинівської селищної ради, Садове товариство «Червона Калина», площею 0,12 га, кадастровий номер [NUMBER], вартістю 10500,00 гривень; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] в рахунок компенсації вартості майна подружжя кошти у сумі 43390,00 гривень.

Outcome: approved