Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-29 00:00:00

ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення боргу кредитором спадкодавця, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору від 25.07.2006 року, [PERSON] отримав кредит у розмірі 10300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. На підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30.04.2009 року змінено найменування позивача з Закритого акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на Публічне Акціонерне Товариство [PERSON] "ПриватБанк". 17.07.2009 року проведено державну реєстрацію вказаних змін. Відповідно до укладеного договору №б/н від 25.07.2006 року [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Так, 23.03.2015 року [PERSON] помер. Спадкоємцями після смерті [PERSON] які прийняли спадщину та отримали свідоцтва про право на спадщину за законом є відповідач [PERSON]. 21.03.2016 року позивачем було отримано відповідь Васильківської державної нотаріальної контори за вих. №107 від 14.03.2016 року, в якій зазначалось, що спадкоємцем померлого [PERSON] яка звернулася із заявою про прийняття спадщини є [PERSON]. 12.07.2016 року до спадкоємцю було направлено лист-претензію, згідно яких позивач предявив свої вимоги, однак відповідач на листи-претензії не відреагував. Станом на дату смерті заборгованість [PERSON] перед банком за кредитним договором від 25.07.2006 року становить 9132,37 грн., яка складається з наступного: 8817,99 грн. - заборгованість за кредитом; 314,38 грн.- заборгованість за відсотками. Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість по кредиту як спадкоємця боржника в розмірі 9132,37 грн. та судові витрати в розмірі 1378,00 грн. В судове засідання сторони не зявилися. Представник позивача направив до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримує та просить його задовольнити. Відповідач [PERSON] надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов не визнає, заперечує проти його задоволення. Просить відмовити в задоволенні позову. На підставі ч.2 ст. 158 та ч.2 ст.197 ЦПК України справа слухається у відсутність сторін, без фіксування судового процесу технічними засобами. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено договір № б/н від 25.07.2006, згідно якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 10300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. Відповідно до розрахунку по кредитному договору станом на 31 липня 2016 року борг позичальника за кредитним договором від 25.07.2006 року становить 9132,37 грн., яка складається з наступного: 8817,99 грн. - заборгованість за кредитом; 314,38 грн.- заборгованість за відсотками. 23.03.2015 року позичальник [PERSON] помер. 02.03.2016 року позивачем було направлено претензію кредитора до Васильківської державної нотаріальної контори (а.с.22). Повідомленням завідуючої Васильківської державної нотаріальної контори від 14.03.2016 року №107 ПАТ КБ «Приват Банк» було повідомлено про те, що після померлого [PERSON] звернуласі спадкоємиця за законом дружина померлого [PERSON], яка одержала спадщину. (а.с.23). 05.07.2016 року поштою [PERSON] направив лист - претензію спадкоємцю [PERSON] про сплату заборгованості за кредитним договором в сумі 9132,37 грн. У випадку смерті боржника за кредитним договором його права і обов'язки за цим договором переходять до спадкоємців, які зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Вимоги кредитора вони зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі (пункт 5 статті\~1219, стаття\~1282 ЦК України). Згідно зі\~ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (\~стаття 1218 ЦК України). Відповідно до\~ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Правом визначати предмет та підставу позову наділений лише позивач ( ст.\~11,27,31 ЦПК України). Отже відповідно до вимог\~ст. 11 ЦПК України суд не може вийти за межі позовних вимог, які не змінювалися ні за змістом, предметом, підставою. В матеріалах справи відсутні належні докази про наявність у померлого [PERSON] спадкового майна, його виду, переліку, вартості. Ці обставини мають суттєве значення, оскільки відсутність таких доказів позбавляє суд можливості визначити межі майнової відповідальності правонаступника відповідача перед позивачем, її співмірність з заявленою сумою позову. Більш того, [PERSON] не заявляв вимоги про стягнення заборгованості в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Відповідно до п. 32 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» з урахуванням положення\~статті 1282 ЦК України спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов'язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов'язання фактично не пов'язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями. Розрахунок заборгованості [PERSON] виконаний на 31 липня 2016 року, тобто проценти нараховувалися після смерті позичальника. Але спадкоємці несуть зобов'язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов'язання фактично не пов'язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями. Відповідно до положень ст. ст.16,20 ЦК України\~передбачено право особи захистити своє порушене право шляхом звернення до суду. При цьому право на захист особа здійснює на свій розсуд. Як вбачається зі змісту\~ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1\~ст. 60 ЦПК Українина сторін покладено обов'язок доказування і подання доказів. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 4\~ст. 60 ЦПК Українидоказування не може ґрунтуватися на припущеннях, тобто твердженнях, які самі по собі потребують доведення. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги на даний час є необґрунтованим та не підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed