Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-02 00:00:00

Позивач 11.05.2021 звернулась з позовом до Диканської селищної ради Полтавської області про визнання за нею в порядку спадкування за законом, права власності на житловий будинок. В обґрунтування позову вказує, що після смерті чоловіка [PERSON] відкрилась спадщина, яка окрім іншого складається з житлового будинку, розташованого по [ADDRESS] та має статус колишнього колгоспного двору. Вказане будинковолодіння нині померлим [PERSON] фактично успадковане після смерті батьків - Ѕ його частина після батька [PERSON] , а інша Ѕ після матері [PERSON] . Однак за життя її чоловік - спадкодавець [PERSON] у встановленому законом порядку не зареєстрував своє право власності на нього та відповідно правовстановлюючий документ на нього не отримував, що на даний час унеможливлює отримання позивачем свідоцтва про право на спадщину за законом, після смерті чоловіка. Вказані вище обставини і слугували підставою для звернення позивача [PERSON] до суду з даним позовом. 14.05.2021 відкрито провадження по справі та визначено порядок її розгляду за правилами загального позовного провадження. В підготовче засідання позивач [PERSON] не з`явилась, а до суду подала клопотання про розгляд справи у її відсутність, свої позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити з підстав вказаних у позовній заяві. Крім цього, просила розгляд справи по суті провести в підготовчому засіданні з огляду на визнання відповідачем позову. Представник відповідача Диканської селищної ради Полтавського району Полтавської області в судове засідання не з`явився, однак подав до суду відзив в якому вказав, що проти позову не заперечує, тобто позов фактично визнав. Представник третьої особи Диканської державної нотаріальної контори подав до суду письмове клопотання про розгляд справи у її відсутність. Заперечення проти позову відсутні. Треті особи, які не заявляють самостійних позовних вимог, [PERSON] та [PERSON] до суду подали свої письмові пояснення, розгляд справи просили провести у їх відсутність. Проти задоволення позову не заперечують. Враховуючи те, що відповідачем подано відзив на позов, у якому він зазначив про визнання позову, його визнання позову не суперечить закону та не порушує права та свободи, інтереси інших осіб, треті особи в своїх письмових поясненнях зазначили, що заперечення проти задоволення позову відсутні, судом розгляд справи по суті проведено в підготовчому судовому засіданні з ухваленням рішення, що прямо передбачено ч. 3 ст. 200 ЦПК України. З огляду на вказані заяви подані сторонами по справі, суд провів розгляд справи у відсутність сторін та третіх осіб, на підставі наявних матеріалів у справі та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що прямо передбачено ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що згідно погосподарської книги № 10, особовий рахунок № [NUMBER] , житловий будинок по [ADDRESS] , відносився до типу колгоспного двору, головою якого був [PERSON] , а його членом - [PERSON] . (а.с 12). Згідно рішення виконавчого комітету Диканської селищної ради №92 від 28.04.2021 внесено зміни в дані погосподарського обліку домогосподарства за адресою: [ADDRESS] в частині заміни відомостей про особу члена колгоспного двору з « [PERSON] » на « [PERSON] ». 17.07.2001 рішенням Нелюбівської сільської ради Диканського району Полтавської області затверджено назву вулиць і нумерації житлових будинків, згідно якого, будинковолодінню, яке рахувалось за померлим [PERSON] , визначено №44. В подальшому, згідно рішення Нелюбівської сільської ради від 18.02.2016 [ADDRESS] . Згідно технічного паспорта, виданого 15.02.2021 приватним підприємством Полтавське Бюро технічної інвентаризації "Інвентаризатор", житловий будинок, розташований по [ADDRESS] , в цілому складається з житлового будинку літ. А-1, сараїв - літ.В, Е, М, колодязя питного ( Ѕ частини) №1. Згідно ст.120 ЦК Української РСР, який діяв на момент виникнення майнових прав на спірне будинковолодіння, майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ст. 121 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року) володіння, користування і розпорядження майном колгоспного двору здійснюється за згодою всіх членів двору. Розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх та непрацездатних - ст. 123 ЦК Української РСР. Відповідно до роз`яснень, викладених у п.п. а п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба). Досліджені матеріали справи не містять відомостей щодо втрати [PERSON] , або ж [PERSON] права на свою частку у майні колгоспного двору. Отже, виходячи з принципу рівності часток у колгоспному дворі, [PERSON] та [PERSON] , кожному, належало по Ѕ частині спірного житлового будинку, які ними не витребувані та не зареєстровані у встановленому законом порядку за їх життя, такі частки є їх власністю, а отже є спадковим майном, яке відкрилось після їх смерті. [INFO] в с. Нелюбівка Диканського району Полтавської області помер [PERSON] , що вбачається з належно завіреної копії свідоцтва про смерть. З довідки Нелюбівської сільської ради Диканського району Полтавської області, виданої 17.08.2020, слідує, що нині померлий [PERSON] до дня своєї смерті проживав разом з [PERSON] , яка в свою чергу померла [INFO] , що підтверджено відповідним свідоцтвом про смерть. Нині померлий [PERSON] є сином померлих [PERSON] та [PERSON] , що вбачається з належно завіреної копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 10.12.1966 року Балясненською сільською радою Диканського району Полтавської області, а отже в порядку ст. 529 ЦК УРСР, який діяв на момент смерті останніх є спадкоємцем за законом першої черги. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину , якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Спадщину після смерті [PERSON] та [PERSON] , як спадкоємець за законом першої черги, шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном, прийняв син померлих [PERSON] , що підтверджується довідками від 24.06.2020 та 17.08.2020, виданими Нелюбівською сільською радою Диканського району Полтавської області. Однак у встановленому законом порядку своє право власності на спадкове майно зареєструвати не встиг. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджено відповідним свідоцтвом про смерть. Відповідно до ст. 316 та ст. 328 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За таких обставин, хоча нині померлий [PERSON] належним чином і не зареєстрував за собою право власності на вказане вище нерухоме майно, як відкрилось після смерті батька та матері, однак володів ним, як власник, тому суд приходить до висновку, що воно належало йому на законних підставах, а тому є спадковим майном. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися після його смерті. Судом встановлено, що позивач [PERSON] являється дружиною нині померлого [PERSON] , а отже є спадкоємцем за законом першої черги після його смерті - ст. 1261 ЦК України. Як вбачається з належно завіреної копії постанови нотаріуса про відмову у вчинення нотаріальної дії, [PERSON] після смерті чоловіка [PERSON] звернулась з заявою про прийняття спадщини. Також зазначено, що в матеріалах спадкової справи, заведеної після смерті останнього, маються заяви від [PERSON] та [PERSON] про відмову від прийняття спадщини. Інші особи з заявами про прийняття або відмову від прийняття спадщини до нотаріуса не звертались. Однак позивачеві [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірне будинковолодіння через неможливість встановлення дійсного складу спадкового майна. Враховуючи те, що спірний житловий будинок належав [PERSON] на законних підставах, позивач прийняла спадщину після смерті останнього, як спадкоємець за законом, інші особи до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини не звертались, а тому суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову та визнання за позивачем [PERSON] права власності на спадкове будинковолодіння. На підставі викладеного,

Outcome: approved