Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-26 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулась до суду із заявою про встановлення факту народження дитини [PERSON] , [INFO] в м. Севастополь Автономної Республіки Крим Україна, про що в актовому записі про народження дитини вказати відомості про матір та про батька. Заявниця у судове засідання не з`явилась, від її представника адвоката Златі Н.С. (ордер серії ОД № 458204) надійшла заява про розгляд справи без їх участі, заяву підтримують в повному обсязі. Представник заінтересованої особи Ренійського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану О. Стеценко у судове засідання не з`явилась, направила до суду лист з проханням розглянути справу у її відсутності, не заперечує проти задоволення позовних вимог. Судом в ході судового розгляду справи були дослідженні: копія паспорта [PERSON] та ідентифікаційного номера [PERSON] ; обмінна карта пологового будинку, пологового відділення у лікарні в м. Севастополь на ім`я [PERSON] ; витяг № 2055 з медичної карти [PERSON] , [INFO] , медичний заклад - «Міська лікарня № 5 - «Центр охорони здоров`я матері та дитини » в м. Севастополь; картка профілактичних щеплень [PERSON] . Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що заявниця [PERSON] , яка є громадянкою України (паспорт громадянина України [NUMBER] виданий Ренійським РС ГУДМС України в Одеській області), у шлюбі не перебуває, народила [INFO] дитину [PERSON] в м. Севастополь Автономної Р республіки Крим. Ці обставини підтверджуються копіями медичних документів, а саме: обмінною картою полового будинку м. Севастополь, витягом № 2055 з медичної карти [PERSON] , [INFO] , медичний заклад - «Міська лікарня № 5 - «Центр охорони здоров`я матері та дитини » в м. Севастополь. Однак, у зв`язку з тим, що вказані документи видані закладом, який знаходиться на території, яка не контролюється українською владою, вони є недійсними. [PERSON] звернулась до Ренійського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану для проведення державної реєстрації народження дитини, однак, у зв`язку з тим, що нею пред`явлено документ, форма якого не відповідає формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 р. № 545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті», зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 р. № 1155/13024, їй було відмовлено у проведенні державної реєстрації народження дитини відмовлено, відповідно до ч. 4 ст. 13 ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». За відсутності документу закладу охорони здоров`я або медичної консультативної комісії, що підтверджує факт народження дитини, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження, у зв`язку з чим заявниці звернулась до суду із відповідною заявою. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги обґрунтовані, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні та підлягають задоволенню. Згідно ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. У рішенні про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, зокрема, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків. Що стосується можливості при розгляді заяв прийняття судом до уваги документів, виданих органами та установами (лікарняними закладами), які знаходяться на окупованій території, ВССУ зазначив, що відповідно до статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Поряд з цим, відповідно до практики ЄСПЛ, Консультативного висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії не можуть визнаватись недійсними всі документи, видані на окупованій територій, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Це стосується реєстрації смертей, народжень, шлюбів. ВССУ зазначив, що, враховуючи ключове значення, яке має встановлення факту народження або смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, документи, видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території, як виняток можуть братися до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку при розгляді справ в порядку статті 257-1 ЦПК. Так, згідно з п. 1 ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій визначається тимчасово окупованою територією. Відповідно до ст. 13 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", якщо державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем проживання батьків чи одного з них, то за їх бажанням місцем народження дитини в актовому записі про народження може бути визначене фактичне місце її народження або місце проживання батьків чи одного з них. Державна реєстрація народження дитини проводиться не пізніше одного місяця з дня її народження, а у разі народження дитини мертвою - не пізніше трьох днів. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я документи, що підтверджують факт народження. Статтею 21 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" передбачено, що у державній реєстрації актів цивільного стану може бути відмовлено, якщо державна реєстрація суперечить вимогам законодавства України. Згідно з п. 2 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.10.20000 р. № 52/5 підставами для проведення державної реєстрації народження дитини є, зокрема, медичне свідоцтво про народження (форма № 103/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 р. № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 р. за № 1150/13024, що видається закладами охорони здоров`я незалежно від підпорядкування та форми власності, де приймаються ці пологи. Ці документи подаються до органу державної реєстрації актів цивільного стану, де реєструється народження. При відсутності підстав для державної реєстрації народження визначених у цьому пункті, державна реєстрація народження проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту народження даною жінкою. Таким чином судом встановлено, що у матері дитини відсутні необхідні документи для державної реєстрації народження, що позбавляє її можливості зареєструвати місце народження та проживання дитини, а також реалізувати інші права та обов`язки, пов`язані із народженням дитини. Частиною 1 ст. 135 Сімейного кодексу України, передбачено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Пункт п`ятий частини другої ст. 293 ЦПК України, визначає, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно п. 7 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про громадянство України», особа батьки якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження. Відповідно до ч. 1 ст. 121 СК України, права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статями 122 та 125 цього Кодексу. Частиною 2 ст. 125 СК України передбачено, що якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду. Частиною 1 ст. 126 СК України передбачено, що походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Враховуючи той факт, що заявник [PERSON] у зареєстрованому шлюбі не перебуває, суд вважає за необхідне батька дитини вказати, відповідно ч. 1 ст. 135 СК України. Оскільки реєстрація народження дитини в органах реєстрації актів цивільного стану на території України не проводилась, то є підстави в судовому порядку встановити факт народження сина у громадянки України [PERSON] , місцем народження якого є м. Севастополь Автономної Республіки Крим, Україна.

Outcome: approved