Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-11 00:00:00

Комунальне підприємство «Алчевське житлово-комунальне об»єднання» /далі КП/ 20 січня 2014 року звернулася до суду із позовом, який було уточнено в судовому засіданні, в обґрунтування якого посилається на те, що рішенням Алчевського міського суду від 8 травня 2012 року відповідачка з членами сім»ї була визнана такою, що втратила право користування [ADDRESS], але 13 листопада 2013 року [PERSON] зареєструвала в цю квартиру свою доньку [PERSON] [INFO]. Тому відповідно до ст.72 ЖК України, ст.ст.391, 405 ЦК України просить задовольнити його вимоги, визнати останню такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняти її з реєстраційного обліку. У судовому засіданні представник позивача Болдирєва І.І. підтримала вимоги КП. [PERSON] позов не визнала, оскільки вона в спірній квартирі зареєстрована, тому в листопаді 2013 року зареєструвала свою доньку, хоча в квітні 2013 року від працівників позивача дізналася про те, що вона та її члени сім»ї були визнані такими, що втратили право користування цією квартирою. З 2008 року проживає по [ADDRESS]. Її дитина не одного дня в спірній квартирі не проживала. Начальник Алчевського міського відділу Управління Державної міграційної служби України в Луганській області Цілуйко С.О. у заяві на ім'я суду просить розглянути справу за її відсутності, з вимогами позивача згоден. Представник третьої особи Ковальчук Т.І. вимоги позивача підтримала в частині визнання реєстрації дитини в квартирі незаконною. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників процесу, суд вважає за необхідне вимоги КП задовольнити частково. Згідно до ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад шести місяців провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст.391 ЦК України, п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 квітня 1985 р. із змінами «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового Кодексу України» власник має право вимагати усунення будь-яких перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За змістом ст.7 Закону України від 11 грудня 2003 р. № 1382-4 «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою: 4) оголошення фізичної особи померлою. Зазначений Закон є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов»язані із зняттям з реєстрації місця проживання і ст.7 цього Закону підлягає застосуванню до правовідносин виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з виникненням юридичним фактом щодо зняття з реєстрації за місцям проживання. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм житловим приміщенням, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши одночасно одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення ; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. З огляду на це вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст.ст.71,72,116,156 ЖК України; ст. 405 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст.405 ЦК України член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Докази, які наданні суду, свідчать про наступне. Рішенням Алчевського міського суду від 8 травня 2012 року і додатковим рішенням того ж суду від 5 листопада 2013 року відповідачка під прізвищем "Орачьова", а потім "Пономарьова" відповідно до ст.107 ЖК України була визнана такою, що втратила право користування [ADDRESS]. 13 листопада 2013 року відповідачка, продовжуючи проживати за адресою: [ADDRESS], зареєструвала в спірній квартирі свою доньку [PERSON] [INFO], тобто надала право нею користуватися. Тому суд погоджується з вимогами позивача про те, що дитина відповідачки після народження втратила право користування спірною квартирою за правилами ст.72 ЖК України разом з матір'ю. Факт реєстрації дитини в спірній квартирі після визнання її батьків такими, що втратили право користування квартирою, не дають підстави вважати про наявність у [PERSON] законних підстав користуватися квартирою. Рішення суду є підставою для зняття з реєстраційного обліку відповідної особи. Посилання позивача на ст.ст. 391, 405 ЦК України в обґрунтування своїх вимог відповідно до вищевказаного не відповідає дійсності, оскільки він є балансоутримувачем а не власником квартири.

Outcome: partial