Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-07 00:00:00

В червні 2020 року представник позивача АТ КБ «ПриватБанк» засобами поштового зв`язку звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з вищевказаним позовом, в якому просив суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № б/н від 04.10.2011 року у розмірі 18 164,78 грн. та судові витрати в сумі 2 102 грн. В обґрунтування позову вказував, що з метою отримання кредитних коштів відповідач звернулась до позивача із заявою від 04.10.2011 року про встановлення кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердила свою згоду з "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua, що складає між нею та банком договір. Позивач зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, надавши відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах договору та в межах встановленого ліміту, однак відповідач порушила умови договору, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 30.04.2020 року становить 18 164,78 грн., з яких: 1 544,91 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 13 578,69 грн. - заборгованість за відсотками; 1 700 грн. - нарахована пеня; 0,00 грн. - нарахована комісія; штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 841,18 грн. - штраф (процентна складова). 18.06.2020 року відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано на розгляд судді Цуранову А.Ю. 08.07.2020 року ухвалою судді відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи без участі, в якому позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти винесення заочного рішення, в разі неявки відповідача, не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явилась повторно, про розгляд справи повідомлялась належним чином, тому суд ухвалив провести по справі заочний розгляд відповідно до ст. 280 ЦПК України. В силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 04.10.2011 року між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір шляхом підписання заяви-анкети про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, відповідно до умов якого відповідач отримала кредитні кошті у виді відкриття кредитної лінії. Відповідно до п. 1.1.2.1.2 цих Умов клієнт зобов`язаний вчасно здійснювати оплату банківських послуг відповідно до тарифів Банку, здійснювати погашення заборгованості у строки та в розмірах, визначених договором. Відповідно до п. 2.1.1.2.1 Умов банк за наявності вільних грошових коштів та на підставі аналізу кредитоспроможності клієнта надає йому споживчий кредит у розмірах та на умовах, встановлених договором, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі на умовах, встановлених договором. Згідно з п. 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг, строк кредиту - 20 років. При цьому сторони узгодили, що строком повернення кредиту є останній день відповідного календарного місяця останнього року дії строку договору. Пунктами 1.1.1.67, 1.1.5.1, 1.1.5.2 Умов передбачена можливість зміни тарифів та інших невід`ємних частин договору. Згідно з п. 2.1.1.7.6 Умов при порушенні клієнтом строків платежів по кожному з грошових зобов`язань, передбачених цим договором, більш ніж на 30 днів клієнт зобов`язаний сплатити банку штраф, розмір якого встановлено тарифами договору. Штраф нараховується на окремий рахунок і підлягає оплаті в зазначені банком терміни. В матеріалах справи також містяться надані позивачем витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», розрахунок заборгованості за кредитним договором, виписка про рух коштів по картковому рахунку та копія паспорта відповідача. За правилами статей 525, 526 і 527 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З матеріалів справи вбачається, що банк свої зобов`язання за договором виконав, надавши відповідачу кредитні кошти в межах встановленого кредитного ліміту, однак станом на 30.04.2020 року перед відповідачем виникла прострочена заборгованість по договору в розмірі 18 164,78 грн., з яких: 1 544,91 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 13 578,69 грн. - заборгованість за відсотками; 1 700 грн. - нарахована пеня; штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 841,18 грн. - штраф (процентна складова). Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Будь-яких відомостей та доказів на спростування встановлених судом обставин матеріали справи не містять. Разом з цим, суд не вбачає правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по штрафам в сумі 1 341,18 грн., виходячи з наступного. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків, як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). Згідно статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. З матеріалів справи вбачається, що за порушення позичальником строків виконання зобов`язання за кредитним договором банком одночасно нараховано пеню в сумі 1 700 грн., а також два види штрафів сумі 500 грн. фіксованої частини та в сумі 841,18 грн. за процентною складовою. Таким чином, суд вважає, що одночасне застосування пені та двох видів штрафів за одне й те саме порушення виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання банком положень, закріплених у ст. 61 Конституції України, щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Зазначена правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 21.10.2015 року, справа № 6-2003цс15. Враховуючи вищевикладене та оцінюючі наявні у справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором в розмірі 16 823,60 грн., з яких: 1 544,91 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 13 578,69 грн. - заборгованість за відсотками; 1 700 грн. - нарахована пеня. Відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2 102 грн., оскільки вказаний розмір судового збору за змістом ст. 4 Закону України «Про судовий збір» був мінімальним на час подачі позову до суду (1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб), який у процентному співвідношенні охоплює більшу грошову суму, ніж ціна позову у даній справі.

Outcome: partial