Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м.Чернівці з позовом до відповідача Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо`про захист прав споживачів та стягнення страхового відшкодування. Позов обґрунтовує тим, що 18.08.2017 року між [PERSON] та ТДВ «Страхова компанія «Кредо» укладено договір Добровільного страхування від нещасних випадків №177І43N, через посередництво страхового агента - ПАТ КБ «Приватбанк». За умовами зазначеного Договору Відповідач як Страховик взяв на себе обов`язок у разі настання страхового випадку здійснити страхове відшкодування Страхувальнику або Вигодонабувачеві, у розмірі 50 000 грн. Згідно до п.п.6.1.1. Договору смерть застрахованої особи внаслідок нещасного випадку відноситься до страхових випадків та відповідно визначено розмір страхового відшкодування - 100 %. Вказує, що 08 січня 2019 року стався страховий випадок, а саме: дорожньо-транспортна пригода. За фактом ДТП та спричинення тяжких тілесних ушкоджень, які мали наслідком настання смерті пішоходу, по відношенню до [PERSON] відкрито кримінальне провадження №12019260040000052 від 09.01.2019 за ч. 2 ст. 286 КК України. [PERSON] 08.01.2019 року в результаті отриманих тяжких тілесних ушкоджень госпіталізовано в реанімаційне відділення Лікарні швидкої медичної допомоги м.Чернівці, де він помер [INFO] , не приходячи до свідомості. 11 січня 2019 року син [PERSON] позивач по справі [PERSON] , за номером телефону [NUMBER] повідомив Страховика про настання страхового випадку, а в подальшому, через Страхового агента надав документи, які підтверджували настання страхового випадку. Зазначає, що в липні 2019 року отримав відмову №23.07.2019/060-Z190BPB70000OG у виплаті страхового випадку у зв`язку із ненаданням документів, що дозволяють кваліфікувати зазначену подію, як страхову подію, з настанням якої виникає обов`язок Страховика здійснити страхову виплату. 02 квітня 2020 року повторно звернувся до Відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування, до якої додано належним чином посвідчені копії Договору; свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 16.01.2019р.;лікарського свідоцтва про смерть № 54 від 16.01.2019 р.;витягу з медичної карти стаціонарного хворого № 324 від 16 січня 2019 р.;витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 09.01.2019 р.;ухвали Шевченківського районного суду м.Чернівці від 16.01.2019 року про призначення судово-медичної експертизи трупа [PERSON] ;висновку експерта №44 судово-медичної експертизи трупа;свідоцтва про народження [PERSON] ;паспорта і РНОКПП [PERSON] . Вказує, що 08 травня 2020 року втретє звернувся до Відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування, до якої долучив належним чином посвідчену копію довідки №58/01-16 від 04.05.2020 року, виданої приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Шкляр М.М., яка підтверджувала, що позивач є спадкоємцем першої черги та прийняв спадщину після смерті батька, [PERSON] , який помер [INFO] . На зазначену заяву отримав відповідь від 13.05.2020 року, в якому Відповідач зазначив, що чекає від спадкоємця застрахованої особи заяву з вказанням про те, що він дає згоду на використання своїх персональних даних. висловив щирі співчуття та надав пораду додати належним чином завірені документи. Крім цього, у відповіді №3.37.7.0.0/1135 від 21.05.2020 року Відповідач вказав, що чекає від спадкоємця Застрахованої особи судове рішення, або вирок суду (постанову про закриття кримінального провадження). Вважає, що Відповідач протиправно ухиляється від виконання взятих на себе зобов`язань за Договором та не здійснює виплату страхового відшкодування Позивачу, який є законним спадкоємцем та прийняв спадщину після смерті батька. Просив стягнути із Відповідача на його користь суму страхової виплати відповідно до договору (полісу) добровільного страхування від нещасних випадків №DNHENS-177І43N від 18.08.2017 року у розмірі 50 000 (п`ятдесят тисяч) гривень 00 коп. та усі судові витрати, точний розрахунок яких буде наданий суду протягом 5 днів з моменту прийняття рішення. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 19.06.2020 року цивільну справу прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання (а.с.61). 08 липня 2020 року адвокатом Тарновецьким В.І. в інтересах позивача [PERSON] спрямовано до суду заяву про відшкодування (розподілу) судових витрат, згідно просить стягнути з відповідача на користь позивача 12 650 грн. витрат на професійну правничу допомогу та 109,60 грн. на відправку поштової кореспонденції з розгляду даної справи (а.с.65-73). 23 липня 2020 року відповідачем Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» спрямовано до суду відзив на позовну заяву, в обґрунтування якого вказали, що дійсно 18.08.2017 року з [PERSON] укладено договір Добровільного страхування від нещасних випадків №177І43N, застрахованою особою є [PERSON] (п.п.3, 5 договору), страхова сума складає 50000,00 грн. (п.8 договору). Смерть застрахованої особи внаслідок нещасного випадку є страховим випадком (п.п.6.1.1 договору). Вказали, що згідно преамбули договору цей договір укладено на підставі публічної оферти ТДВ СК «Кредо» та акцепту Страхувальником даної оферти. Поліс є дійсним за наявності сплати страхового платежу на відповідний оплачуваний період. Згідно приміток п.12.2 договору цей договір укладено із застосуванням Майданчика цивільно-правових договорів АТ КБ «ПриватБанк» на підставі публічної оферти Страховика та усної заяви (акцепту) Страхувальника. Цей договір страхування (поліс) підписано із використанням електронного підпису шляхом введення Страхувальником в програмі комплекси Майданчика ОТР-пароля, надісланого на мобільний телефон Страхувальника провайдером. Страхувальник ознайомлений із Правилами страхування та умовами страхування. Умови публічної оферти та страхування розміщено на майданчику цивільно-правових договорів ПАТ КБ «ПриватБанк» та на сайті Страховика www.skcredo.com.ua . Умови страхування є невід`ємною частиною цього Договору. Вказує, що 11.01.2019 року на адресу ТДВ СК «Кредо» від Позивача надійшло повідомлення (електронна заява) про те, що 08.01.2019 року о 19:30 год. сталася дорожньо-транспортна пригода, а саме наїзд транспортного засобу на пішохода [PERSON] , який йшов по проїзній частині дороги. В результаті зазначеної пригоди застрахованій особі спричинено тілесні ушкодження. В подальшому надійшли заяви [PERSON] (як ймовірного спадкоємця [PERSON] ) про виплату страхового відшкодування, також надані медичні та інші документи, які підтверджують факт настання смерті. Вказують, що відповідно до п.1.3.8 Умов страхування по договору страхування Страховик має право відкласти здійснення страхової виплати у разі, якщо по факту, який став причиною настання страхового випадку, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні або розпочато судовий процес. Здійснення страхової виплати відкладається до закінчення розслідування та судового розгляду або невинуватості Страхувальника (Застрахованої особи) або Вигодонабувача (спадкоємця). Відповідач скористався своїм правом, передбаченим п.1.3.8. умов страхування по договору страхування щодо відкладення здійснення страхової виплати та зупинив остаточний розгляд справи до закінчення розслідування та судового розгляду або невинуватості Страхувальника (Застрахованої особи) або Вигодонабувача (спадкоємця) та відклав прийняття остаточного рішення відповідно до акту від 22.07.2019 року Z190BPB70000OG. Зазначають, що інформації по кримінальному провадженню №12019260040000052 про його закінчення чи закриття не надходило. У кримінальному провадженні можуть бути встановлені певні обставини, які позивач хоче приховати, наприклад, може бути встановлений факт порушення Застрахованою особою ПДР України, що є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування згідно п.п.9 п. 4.2. Умов страхування до договору, а тому здійснення виплати страхового відшкодування в порушення п.1.3.8 Умов страхування до договору є неприпустимим. Звертають увагу, що інформація про відмову у виплаті страхового відшкодування, яка зазначена в листі Страховика від 23.07.2019 року є помилковою, викликана людським фактором, про таку помилку Відповідач шкодує, але страховим актом від 22.07.2019 року прийнято рішення, яке відповідає дійсності. Вказують, що не заперечують, що Позивачем виконаний обов`язок передбачений п.3.2. умов страхування по договору (що є його невід`ємною частиною згідно приміток п. 12.2) для отримання страхової виплати. Також згідно ж п. 3.3. умов страхування до договору страхування встановлено обов`язок Позивача до заяви про страхову виплату надати документи в залежності від страхового випадку, а саме: копія свідоцтва про смерть, копія лікарського свідоцтва про смерть, посмертний епікриз, вирок суду та документи інших компетентних органів, копій ІПН та документа, що посвідчує особу, - одержувача страхової виплати, а також копія свідоцтва про право на спадщину (для спадкоємця Застрахованої особи). На момент відповіді на позовну заяву у цій справі, на адресу Відповідача відповідного свідоцтва про право на спадщину не надано, як і не надано документів по кримінальному провадженню. Подання свідоцтва про право на спадщину є обов`язковим, адже згідно ст. 1229 Цивільного кодексу України страхові виплати (страхове відшкодування) спадкуються на загальних підставах. Якщо страхувальник у договорі особистого страхування призначив особу, до якої має перейти право на одержання страхової виплати у разі його смерті, це право не входить до складу спадщини. Вказують, що позовна заява ставить за метою стягнення на користь Позивача всієї суми страхового відшкодування, однак зазначене страхове відшкодування не може бути стягнуто на користь Позивача у повному обсязі, оскільки він не є єдиним спадкоємцем. Зокрема, що з копії паспорта вбачається запис про дітей Страхувальника: [PERSON] . [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] і, що при такій кількості спадкоємців стягнення на користь позивача повної суми є неможливим. Довідка ж Приватного нотаріуса Шкляр Марини Михайлівни № 58-01-16 від 04.05.2020 року, на яку посилається Позивач, жодним чином не свідчить про те, що [PERSON] є єдиним спадкоємцем померлого, не свідчить про те, що інші спадкоємці відмовились від своєї частки спадщини, а лише підтверджує вже відомий страховій компанії факт, який нею не заперечувався, про те, що Позивач є спадкоємцем першої черги та прийняв спадщину) після смерті батька. В свою чергу будь-яких запитів щодо суми страхового відшкодування, яка належить включенню до складу спадщини, від нотаріуса на адресу страхової компанії не надходило. Зазначають, що Позивач, як вірогідний спадкоємець, по теперішній час не виконав свого обов`язку п.3.5 умов страхування по наданню відповідних документів і у Відповідача навіть ще не настав обов`язок по прийняттю відповідного рішення. Тобто, вимоги Позивача щодо стягнення страхового відшкодування на свою користь у будь-якому разі необґрунтованими, оскільки строк на прийняття рішення Відповідачем навіть ще не розпочався у зв`язку з відсутністю свідоцтва про право на спадщину та відсутністю вироку (чи інформації про закінчення кримінального провадження). Саме тому страховий акти винесений страховою компанією без пропуску 20-ти денного строку, що встановлений п. 3.5. умов страхування до договору і цей строк ще не минув, оскільки Відповідач скористався своїм правом, що передбачене п. 1.3.8 умов страхування до договору і зупинив розгляд справи до отримання остаточного судового рішення чи прийняття остаточного рішення у кримінальному провадженні. Подання ж вищезазначених документів по кримінальному) провадженню є обов`язковим, оскільки такі документи в сукупності встановлюють факт настання не настання страхового випадку, а наявність свідоцтва про право на спадщину є обов`язковим з огляду на визначення кола осіб, які мають претендувати на отримання страхового відшкодування. Вважають, що права Позивача не порушені, а не порушене право не підлягає в свою чергу захисту. Крім цього вказують, що згідно п. 10 договору страхування розмір страхового платежу за період дії договору 12 місяців складає 240.00 грн. Пункт 11.2. договору передбачає спосіб його сплати - щомісячний регулярний платіж у розмірі 20.00 грн. сплачений на рахунок Страховика. Тобто, сплата саме повного страхового платежу (частками за 12 місяців) є невід`ємною умовою дії договору у відповідний річний період. Так згідно п. 3.4.1. умов страхування по договору страхова виплата у разі смерті Застрахованої особи складає 100% страхової суми. Однак, у разі, якщо страховий платіж у розмірі 240.00 грн. не буде сплачено, то договір припиняє свою дію, що унеможливлює сплату страхового відшкодування. Згідно розшифровки страхових платежів (отриманих страхових премій) по Договору (полісу ) добровільного страхування від нещасних випадків від 18.08.2017 року №DNHENS-177143N станом на 18.08.2019 року сума недоплаченого страхового платежу за період дії договору з 19.08.2017 по 18.08.2019 складає 120.00 грн., тобто розмір ймовірного страхового відшкодування складає 49880,00 грн., однак, будь-яких запитів щодо суми страхового відшкодування, яка належить включенню до складу спадщини, від нотаріуса по теперішній час на адресу страхової компанії не надходило, як і не надходило документів про те, що Позивач є єдиним спадкоємцем свого батька. Вважають, що посилання позивача на начебто незрозумілість на неясність умов страхування по договору є нічим іншим ніж юридичним зловживанням, та вводить в оману. Спір виник внаслідок неправильних дій Позивача, підстави для виплати страхового відшкодування відсутні виключно внаслідок бездіяльності Позивача, а не неправомірних дій страхової компанії. Обов`язок сплати страхового відшкодування є таким, що не настав. Просять відмовити в задоволенні позову повністю (а.с.84-90). 29 липня 2020 року представником позивача адвокатом Тарновецьким В.І. подано відповідь на відзив. В обґрунтування відповіді на відзив вказав, що позивач тричі звертався із заявами про страхове відшкодування і тричі отримував відмови із вказаними різними причинами відмови. Позивач надав всі документи, які підтверджують факт настання смерті та причинно-наслідковий зв`язок між ДТП та смертю застрахованої особи. Прив`язка Відповідачем сплати страхового відшкодування за договором до закінчення досудового розслідування ставить Позивача у невизначене становище на значний та незалежний від позивача термін. Заперечив проти доводів Відповідача щодо умов Договору, зокрема, що п. 12.2. Договору чітко не визначає посилання саме на «Особливі умови добровільного страхування від нещасних випадків клієнтів фінансових установ» (а.с.186-192). 05 серпня 2020 року представником позивача адвокатом Тарновецьким В.І. подано письмові пояснення в якому вказав, що Відповідач не надав доказів того, що «Особливі умови добровільного страхування від нещасних випадків клієнтів фінансових установ» містять підпис застрахованої особи, як і не надано доказів того, що підписуючи договір публічної оферти померлий [PERSON] розумів саме дані «Умови», з огляду на що вони не можуть вважатись складовою частиною Договору. Вважає, що Відповідач не мав і не має права ні на відмову у здійсненні страхового відшкодування, ні на відкладення виплати страхового відшкодування, яке де-факто, не передбачено Договором. Просив позов задовольнити повністю (а.с.212-217). Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, об`єктивно оцінивши у сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку в сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.ст. 13, 43, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом; учасники сторін зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно положень ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що 18 серпня 2017 року між [PERSON] , та ТДВ «Страхова компанія «Кредо» укладено Договір (поліс) добровільного страхування від нещасних випадків №DNHENS-177І43N (ас.13-14). За умовами зазначеного договору Відповідач як Страховик взяв на себе обов`язок у разі настання страхового випадку здійснити страхове відшкодування Вигодонабувачеві, який за даним договором є Застрахованою особою (підпункти 2, 3 договору). Пунктом 5 Договору передбачена сума страхового відшкодування у розмірі 50 000 грн., а пунктом 6 Договору встановлено перелік страхових випадків та розміри сум, які виплачуються у разі настання кожного із страхових випадків. Відповідно до п. 6.1.1. Договору визначено, що страховим випадком є - смерть застрахованої особи внаслідок нещасного випадку та визначено розмір страхового відшкодування - 100 %. Пунктом 6.2 Договору було встановлено, що нещасним випадком за цим договором слід вважати, зокрема, раптову, незалежну від Застрахованої особи подію, що фактично відбулася і внаслідок якої настав розлад здоров`я або смерть. Нещасним випадком згідно Договору також вважається протиправні дії третіх осіб, які призвели до смерті Застрахованої особи. Відповідно до п.7 Договору строк дії визначено з 19.08.2017 року по 18.08.2018 року. Цей договір страхування лонгується на такий самий строк у разі сплати наступних страхових платежів, якщо жодний з учасників договору страхування не заявить про бажання його припинити. Згідно приміток п.12.2 договору цей договір укладено із застосуванням Майданчика цивільно-правових договорів АТ КБ «ПриватБанк» на підставі публічної оферти Страховика та усної заяви (акцепту) Страхувальника. Цей договір страхування (поліс) підписано із використанням електронного підпису шляхом введення Страхувальником в програмі комплекси Майданчика ОТР-пароля, надісланого на мобільний телефон Страхувальника провайдером. 08 січня 2019 року відбулась дорожньо-транспортна пригода, в якій водій [PERSON] керуючи автомобілем марки «Опель Мовано», номерний знак [NUMBER] , рухався в місті Чернівці по вулиці Героїв Майдану, зі сторони вул. Південно-Кільцева, наближаючись до будинку № 163, допустив наїзд на пішохода [PERSON] , який йшов по проїзній частині дороги. В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди, пішоходу [PERSON] спричинено тілесні ушкодження, якого госпіталізовано у лікарню. 09 січня 2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено запис про реєстрацію кримінального провадження за № 12019260040000052 (а.с.32). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 16.01.2019 року виданий Чернівецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області (а.с.15). Позивач [PERSON] [INFO] є сином [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 25.03.2009 року (а.с.12). З лікарського свідоцтва про смерть №54 від 16.01.2019 року вбачається, що [PERSON] помер від відкритого перелому кісток основи та склепіння черепа із забоєм речовини головного мозку; до смерті призвело: набряк та набухання речовини головного мозку, відкритий перелом кісток основи та склепіння черепа з забоєм речовини головного мозку, пішохід травмований при зіткненні з легковим автомобілем типу пікап чи автофургон (а.с.16-17). Відповідно до Витягу з медичної картки стаціонарного хворого №324 [PERSON] , 1955 року потрапив до ОКУ «Лікарня швидкої медичної допомоги» з діагнозом черепно-мозкова травма, перелом потиличної кістки з переходом на основу, забій головного мозку важкого ступеня, двобічні субдуральні гематоми. Травматичний субарахноїдальний крововилив. Набряк головного мозку. Доставлений машиною швидкої допомоги у важкому стані після ДТП. Не дивлячись на проведене лікування з 08.01.2019 року по [INFO] хворий помер (а.с.18-19). 16 січня 2019 року ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м.Чернівці Волошина С.О. по кримінальному провадженню №12019260040000052 від 09.01.2019 року призначено судово-медичну експертизу Трупа [PERSON] (а.с.20-21). З висновку експерта КМУ «Обласне бюро судово-медичної експертизи» № 44 від 11.03.2019 року, судово-медичної експертизи трупа вбачається, що смерть настала від набряку та набухання речовини головного мозку, що розвинулась внаслідок відкритого перелому кісток основи та склепіння черепа з забоєм речовини головного мозку та розвитку під оболонкових крововиливів. В момент первинного контактування з транспортним засобом [PERSON] перебував у вертикальному положенні, беручи до уваги характер та локалізацію тілесних ушкоджень слід вважати, що першочерговим контактом з транспортним засобом виникло з лівої бічної поверхні тулуба. При судово-токсилогічній експертизі крові - етиловий спирт, інші спирти та їх ізомери не виявлено(а.с.22-31, 132). 23 липня 2019 року листом № 060-Z190BPB70000OG повідомлено, що на заяву від 11.01.2019 року, щодо настання страхової події, Відповідачем ТДВ «Страхова компанія «Кредо» відмовлено рідним [PERSON] у здійсненні страхової виплати (а.с.33). 02 квітня 2020 року позивач звернувся до ТДВ «Страхова компанія «Кредо» із заявою про виплату страхового відшкодування та додано копії Договору, свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 16.01.2019 року, лікарського свідоцтва про смерть № 54 від 16.01.2019 року, витягу з медичної карти стаціонарного хворого № 324 від 16 січня 2019 року, витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 09.01.2019 року, ухвали Шевченківського районного суду м.Чернівці від 16.01.2019 року про призначення судово-медичної експертизи трупа [PERSON] , висновку експерта №44 судово-медичної експертизи трупа, свідоцтва про народження [PERSON] , паспорта і РНОКПП [PERSON] , що підтверджується описом про вкладення в цінний лист № 5800213627974 (а.с.34-39). 08 травня 2020 року позивач повторно звернувся до ТДВ «Страхова компанія «Кредо» із заявою про виплату страхового відшкодування та додав копію довідки №58/01-16 від 04.05.2020 року, виданої приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Шкляр М.М., що підтверджується описом про вкладення в цінний лист № 5800213706840 (а.с.40-42). З довідки вих. 58/01-16 від 04 травня 2020 року виданої приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Шкляр М.М., вбачається, що [PERSON] , [INFO] , є спадкоємцем першої черги та прийняв спадщину після смерті батька, [PERSON] , який помер [INFO] (а.с.43). 11 січня 2019 року «Страхова компанія «Кредо» за № Э.37.7.0.0/ Z190BPB70000OG зареєстровано заяву про страхову виплату - Страхувальник [PERSON] / [INFO] (а.с.101). 13 травня 2020 року ТДВ «Страхова компанія «Кредо» в листі № Э.37.7.0.0/1082 повідомлено адвоката Тарновецького В.І., що Відповідач чекає від спадкоємця застрахованої особи заяву з вказанням про те, що він дає згоду на використання своїх персональних даних, висловлено Позивачу щирі співчуття в зв`язку зі смертю [PERSON] та надано пораду додати належним чином завірені документи і Страховик повернеться до подальшого розгляду даної справи (а.с.44-45). 21 травня 2020 року ТДВ «Страхова компанія «Кредо» в листі № Э.37.7.0.0/1135 повідомлено адвоката Тарновецького В.І., що Страхова компанія чекає від застрахованої особи судове рішення, або вирок суду (постанову про закриття кримінального провадження) (а.с.46-47). З страхового акту ТДВ «Страхова компанія «Кредо» від 22.07.2019 року Z190BPB70000OG вбачається, що Страховик згідно п.1.3.8. умов страхування по договору страхування відклав здійснення страхової виплати та зупинив остаточний розгляд справи до закінчення розслідування та судового розгляду або невинуватості Страхувальника (Застрахованої особи) або Вигодонабувача (спадкоємця) (а.с.137-138). Відповідно до ст.8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Відповідно до частини першої статті 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Згідно ч.1 ст.25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Відповідно до пункту 3 частини першої статті 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Згідно з частиною першою статті 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Згідно зі статтею 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно з положеннями статей 526, 530, 610, ч.1 ст.612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно приміток п.12.2. Договору страхування №DNHENS-177І43N від 18.08.2017 року цей договір укладено із застосуванням Майданчика цивільно-правових договорів (Майданчик) ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (Провайдер) на підставі публічної оферти Страховика та усної заяви (акцепту) Страхувальника. Згідно довідки ТДВ СК «КРЕДО», оплата страхових платежів здійснювалась Позивачем щомісячно з 19 серпня 2017 року по 19 січня 2019 року, тобто Договір страхування 19 серпня 2018 року пролонгований на новий строк шляхом оплати страхових платежів і діяв на час смерті Страхувальника [PERSON] (а.с.91). Відповідно до ст.4 Закону України «Про страхування» передбачено, що Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, що не суперечать закону і пов`язані з життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування) За Договором страхування №DNHENS-177І43N від 18.08.2017 року укладеного із страховою компанією «Кредо» передбачено страхування життя та здоров`я. Пункт 3 частини 1 статті 20 Закону України «Про страхування» передбачає, що страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом. У листі Верхового Суду України від 19 липня 2011 «Про судову практику в розгляду цивільних справ, що виникають з договорів страхування» щодо спірних питань стосовно застосування вимог пункту 5 частини першої статті 989 ЦК України щодо неповідомлення страховика про настання страхового випадку у строк, встановлений договором, і створення йому в такий спосіб перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків, наслідком невиконання чого є відмова страховика від здійснення страхової виплати відповідно до вимог цього пункту, зазначено, що відповідно до пункту 5 частини першої статті 991 ЦК України страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати у разі несвоєчасного повідомлення страхувальником без поважних на те причин про настання страхового випадку. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. В пункті 24 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Надточій проти України" та в пункті 23 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Гурепка проти України N 2" наголошується на принципі рівності сторін - одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище, порівняно з опонентом. Суд звертає увагу на те, що згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність. При вирішенні даного спору суд враховує, що одним із проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Ця позиція суду ґрунтується, в тому числі, на рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 року N 15-рп/2004у справі N 1-33/2004. Положеннями ст. 15 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у спосіб, визначений ч.2 цієї статті, зокрема відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди. На основі всебічно з`ясованих обставин, на які посилається позивач, як учасник справи, як на підставу заявлених вимог підтверджених доказами, перевіреними в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Так, з матеріалів справи встановлено, що позивач не порушував строк повідомлення Відповідача про страховий випадок, надав заяву про виплату страхового відшкодування та підтверджуючі документи для такої виплати. Таким чином, суд прийшов до висновку, що з відповідача необхідно стягнути суму страхового відшкодування на користь Позивача в розмірі 50000,00 гривень, що становить 100% розміру виплати. Щодо посилання Відповідача на Правила страхування та Умовами публічної оферти та страхування розміщено на майданчику цивільно-правових договорів ПАТ КБ «ПриватБанк» та на сайті Страховика www.skcredo.com.ua, які є невід`ємною частиною цього Договору, суд прийшов до висновку, що Відповідачем не надано і в матеріалах даної цивільної справи відсутнє підтвердження [PERSON] , [INFO] , ознайомлено із «Особливими умовами добровільного страхування від нещасних випадків клієнтів фінансових установ» при укладенні Договору добровільного страхування від нещасних випадків від 18.08.2017 року. «Особливі умови» не містять підпису [PERSON] про те, що він з ними ознайомлений, а тому з огляду на позицію Великою Палати Верховного Суду та усталеною практикою Верховного Суду вони не можуть вважатися складовою частиною Договору. Зважаючи на те, що «Особливі умови» на які посилається Відповідач, не є складовою частиною договору, суд приходить до висновку, що у Відповідачем неправомірно відмовлено у виплаті (відкладено виплату) страхового відшкодування. Як і зазначалось у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 року одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України. Крім цього, суд розцінює дії Віповідача, які полягають в відмові у виплаті страхового відшкодування, як протиправні та свідчать про явне не бажання виконувати умови договору. Що стосується вимог позивача про стягнення судових витрат по справі, то суд зазначає про наступне. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 59 Конституції України визначено, кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Частиною 2 ст.15 ЦПК України визначено, що представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Частиною 1 ст.26 ЗУ «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» встановлено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги. Відповідно до правової позиції Конституційного Суду України таке право є гарантованою Конституцією України можливістю фізичної особи одержати юридичні (правові) послуги (абзац другий пункту 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 16 листопада 2000 року №13-рп/2000). Це право є одним із конституційних, невід`ємних прав людини і має загальний характер; реалізація права на правову допомогу не може залежати від статусу особи та характеру її правовідносин з іншими суб`єктами права; вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати; конституційне право кожного на правову допомогу за своєю суттю є гарантією реалізації, захисту та охорони інших прав і свобод людини і громадянина, і в цьому полягає його соціальна значимість (абзаци третій, четвертий, п`ятий підпункту 3.1, абзац перший підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009). Звернення до суду для захисту конституційного права кожного на правову допомогу безпосередньо на підставі частини третьої статті 8 Конституції України гарантується. Статтею 19 ЗУ «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» визначено, що видами адвокатської діяльності є: 1) надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; 2) складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; 6) представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Згідно зі ст.ст.133,137 ЦПК України та ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» судові витрати на правничу допомогу це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов`язані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права при вирішенні цивільної справи в розумному розмірі з урахуванням витраченого адвокатом часу. Оформленими у встановленому законом порядку документами, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, є квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки. Згідно з п.48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Судом встановлено, що адвокат Тарновецький В.І. здійснює свою діяльність на підставі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю №507, виданого Чернівецькою обласною КДКА від 29.12.2011 року. Відомості про отримувача коштів - адвоката внесено до Єдиного реєстру адвокатів України, в якому відсутні які-небудь відмітки про зупинення або заборону на зайняття адвокатською діяльністю за весь час в т.ч. в період надання правової допомоги позивачу. Доступ до реєстру є загальнодоступним в мережі Інтернет. З матеріалів справи вбачається, що 31 березня 2020 року між адвокатом Тарновецьким В.І. та громадянином [PERSON] укладено договір про надання правової допомоги, яким передбачена вартість гонорару (правової допомоги), а саме усна консультація клієнта без аналізу документів 700 грн. за одну годину, консультація клієнта з аналізом документів 900 грн. за одну годину, підготовка до участі у судовому засіданні 400 грн. за одну годину, участь в судовому засіданні одна година 1000 грн., підготовка процесуальних документів по справі 900 грн. за одну годину (а.с.70-72). Адвокат Тарновецький В.І. приймав участь у розгляді справи в якості представника позивача, надавав правничу допомогу. До позовної заяви додано Акт №1 виконання робіт від 25.06.2020 року до договору від 31.03.2020 року, які позивач [PERSON] поніс у зв`язку із розглядом справи відповідно до ст.133 ЦПК України. Відповідно до Акту №1 виконання робіт від 25.06.2020 року до договору про надання правової допомоги від 31.03.2020 року, позивач [PERSON] поніс витрати на правову допомогу в розмірі 12 650 гривень, з яких: 31.03.2020 року усна консультація з аналізом документів та узгодження правової позиції по справі тривалістю дві години на суму 1800 грн.; 01.04.2020 року підготовка тексту заяви про виплату страхового відшкодування по договору від 18.08.2017 року тривалістю 2,5 години на суму 2250 грн.; 02.04.2020 року усна консультація без аналізу документів тривалістю 15 хв. на суму 175 грн.; 07.05.2020 року усна консультація з аналізом документів тривалістю 30 хв. на суму 450 грн.; 08.05.2020 року підготовка повторного тексту заяви про виплату страхового відшкодування тривалістю 40 хв. на суму 600 грн.; 08.05.2020 року усна консультація без аналізу документів тривалістю 15 хв. на суму 175 грн.; 03.06.2020 року усна консультація з аналізом документів тривалістю 1 год. на суму 900 грн.; 17.06.2020 року пошук необхідної судової практики, написання позовної заяви тривалістю 7 годин на суму 6300 грн., а також 109, 60 грн. витрат на відправку поштової кореспонденції, разом 12 759,60 грн. Відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до ч.ч.5 та 6 ст.137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Оскільки від відповідача ТДВ «Страхова компанія «КРЕДО» не надійшло клопотання про зменшення розміру витрат на оплату правничої допомоги, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені позивачем витрати на правничу допомогу у повному обсязі. Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Таким чином, необхідно стягнути з відповідача на користь Держави судовий збір в розмірі 840,80 грн. За положеннями ст.ст. 76-81 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі письмових, речових і електронних доказів, висновків експертів, показаннями свідків. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Сторонам надано можливість повно реалізувати процесуальні права, надані їм законом, в тому числі надати докази. Згідно положень ст. 12, 13 ЦПК України, учасники справи, мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства. Таким чином, позовні вимоги підлягають до задоволення повністю, необхідно стягнути з Відповідача Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо`на користь Позивача [PERSON] суму страхової виплати в розмірі 50 000 грн. та судові витрати по справі, а саме: витрати на правничу допомогу в сумі 12 759,60 грн. і на користь Держави судовий збір в розмірі 840,80 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved