Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-27 00:00:00

Заявник звернулася до суду із заявою про встановлення факту визнання батьківства та факту родинних стосунків. Свої вимоги мотивує тим, що вона, [PERSON] , народилась [INFO] в с. Лемешівка, Калинівського району Вінницької області. Батьками заявниці були [PERSON] (за національністю - поляк) та [PERSON] (за національністю - українка). Оскільки батьки проживали без реєстрації шлюбу, в свідоцтві про народження заявниці в графі "батько" присутнє лише ім`я батька « [PERSON] », а прізвище записано згідно прізвища матері - « [PERSON] ». Вказані обставини підтверджуються копією свідоцтва про народження заявниці та копією повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження від 11.02.2019 року. З даного витягу вбачається, що народження заявниці було зареєстровано саме за заявою батька [PERSON] . Згідно діючого на той час Кодексу законів про шлюб, сім`ю та опіку, заява про реєстрацію народження дитини подавалась батьками або одним із них. Окрім того, факт того, що по батькові заявниця « [PERSON] » додатково підтверджує споріднення з [PERSON] . За національністю батько заявниці [PERSON] був поляком. Дана обставина підтверджується випискою з погосподарської книги за 1947-1949 роки по господарству [PERSON] , де [PERSON] проживав в громадянському шлюбі з першою дружиною [PERSON] . Також в свідоцтві про народження брата заявниці [PERSON] є запис про батька - [PERSON] та про його національність «поляк». Однак, коли [PERSON] почав проживати із матір`ю заявниці [PERSON] - його національність була помилково записана в погосподарських книгах «українець». Батьками [PERSON] , а бабою і дідом заявниці були [PERSON] і [PERSON] , які проживали в с. Лемешівка Калинівського району та були поляками за національністю. У 1938 році дід заявниці [PERSON] був репресований та розстріляний. Згідно копій матеріалів репресивної справи (оригінал якої знаходиться в фондах Державного архіву Вінницької області) в анкеті арештованого та протоколі допиту від 17.05.1938 року [PERSON] вказував, що має трьох дітей: син [PERSON] (19 років), донька [PERSON] (17 років), син [PERSON] (9 років). Інших дітей в нього не було. В усіх документах справи репресованого [PERSON] його національність значиться «поляк». В архівах Калинівського районного відділу ДРАЦС Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) відсутній запис про народження батька [PERSON] , оскільки у відділі відсутні книги актових записів про реєстрацію народження по с. Лемешівка до 1944 року. Однак, в Державному архіві Вінницької області заявниці вдалось віднайти заяву на реєстрацію народження батька [PERSON] . Але у вказаній заяві ім`я дитини значиться « [PERSON] ». Коли заявниця була дитиною, батько розповідав, ще в дитинстві його називали саме цим ім`ям, однак в усному зверненні за місцевим діалектом це ім`я скорочували і воно звучало так: « [PERSON] », « [PERSON] », « [PERSON] ». А після репресій [PERSON] він ( [PERSON] ) всіляко намагавсг приховати свій родинний зв 'язок з батьком. Відтак, офіційно [PERSON] називав себе « [PERSON] ». Коли відбувалась паспортизація населення с. Лемешівка Калинівського району (після 1974 року), то ім`я батька було зафіксовано у паспорті « [PERSON] », хоча родичі, сусіди і знайомі продовжували називати його « [PERSON] ». Факт того, шо по-батькові [PERSON] саме « [PERSON] » також підтверджує його споріднення із [PERSON] . За період до війни та воєнний період збереглось дуже мало документів щодо діяльності Лемешівської сільської ради, яка на той час здійснювала реєстрацію та облік жителів села Лемешівка Калинівського району. З огляду на вищевикладене, оскільки відсутні інші документи, визначені законом, про народженая [PERSON] , то єдиним способом відновлення моїх немайнових прав є встановлення факту родинних стосунків [PERSON] та його батьків [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] за життя визнавав себе батьком заявниці, вони проживали разом з матір`ю [PERSON] та братом [PERSON] однією сім`єю. Хоча вони проживали однією сім`єю з батьком [PERSON] , однак зробити дії щодо зміни відомостей про батька в актовому записі про народження заявниці за життя батька не вдалося, оскільки він помер за трагічних обставин 20.11.1978 року (під час вибуху в котельні, де працював), тому заявник звернулася з зазначеною заявою до суду. Представник заявниці [PERSON] - [PERSON] звернулася до суду з заявою за вх. № 10059/20 від 28.10.2020 року про розгляд справи без її участі, вказавши на підтримку заявлених вимог. Представник заінтересованої особи - Калинівського районного відділу ДРАЦС Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) в судове засідання не з`явився, але звернувся з заявою про розгляд справи без його участі. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося. Суд, дослідивши докази по справі встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно п.1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами. Частиною 2 передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно з п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фатів, що мають юридичне значення» суд розглядає справи про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини, і вирішує їх з урахуванням обставин, передбачених ст. 53 Кодексу про шлюб та сім`ю України. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини (наприклад, відповідно до ч. 2 ст. 55 Кодексу про шлюб та сім`ю запис про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній) і можуть бути подані матір`ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття. Пунктом 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів роз`яснено, що оскільки підстави для визнаний батьківства за рішенням суду, зазначені уст. 128 СК України, істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених у ст. 53 КпШС, суди, вирішуючи питання про те, якою нормою слід керуватися при розгляді справ цієї категорії, повинні виходити з дати народження дитини. Так, при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 1 січня 2004 pоку, необхідно застосовувати відповідні норми КпШС, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір`ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини. Згідно з Указом Президії Верховної Ради УРСР від 29 грудня 1969 року № 2476-VII «Про порядок введення в дію Кодексу про шлюб та сім`ю Української PCP», Кодекс про шлюб та сім`ю Української PCP застосовується до шлюбно-сімейних правовідносин, що виникли після введення його в дію, тобто з 1 січня 1970 року. По шлюбно-сімейних правовідносинах, які виникли до 1 січня 1970 року, Кодекс застосовується до тих прав і обов`язків, що виникнуть після введення в дію Кодексу, за винятками, встановленими наступними статтями цього Указу. Встановлення батьківства у позовному провадженні можливе лише тоді, коли імовірний батько дитини живий. Якщо ж він помер і дитина народилася у незареєстрованому шлюбі, встановлення факту визнання батьківства або факту батьківства можливе у порядку окремого провадження. Судом встановлено, що заявниця [PERSON] , народилась [INFO] в с. Лемешівка, Калинівського району Вінницької області. Батьками заявниці були [PERSON] (за національністю - поляк) та [PERSON] (за національністю - українка). Оскільки батьки проживали без реєстрації шлюбу, в свідоцтві про народження заявниці в графі "батько" присутнє лише ім`я батька « [PERSON] », а прізвище записано згідно прізвища матері - « [PERSON] ». Вказані обставини підтверджуються копією свідоцтва про народження заявниці та копією повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження від 11.02.2019 року. З даного витягу вбачається, що народження заявниці було зареєстровано саме за заявою батька [PERSON] . Згідно діючого на той час Кодексу законів про шлюб, сім`ю та опіку, заява про реєстрацію народження дитини подавалась батьками або одним із них. Окрім того, факт того, що по батькові заявниця « [PERSON] » додатково підтверджує споріднення з [PERSON] . За національністю батько заявниці [PERSON] був поляком. Дана обставина підтверджується випискою з погосподарської книги за 1947-1949 роки по господарству [PERSON] , де [PERSON] проживав в громадянському шлюбі з першою дружиною [PERSON] . Також в свідоцтві про народження брата заявниці [PERSON] є запис про батька - [PERSON] та про його національність «поляк». Однак, коли [PERSON] почав проживати із матір`ю заявниці [PERSON] - його національність була помилково записана в погосподарських книгах «українець». Батьками [PERSON] , а бабою і дідом заявниці були [PERSON] і [PERSON] , які проживали в с. Лемешівка Калинівського району та були поляками за національністю. У 1938 році дід заявниці [PERSON] був репресований та розстріляний. Згідно копій матеріалів репресивної справи (оригінал якої знаходиться в фондах Державного архіву Вінницької області) в анкеті арештованого та протоколі допиту від 17.05.1938 року [PERSON] вказував, що має трьох дітей: син [PERSON] (19 років), донька [PERSON] (17 років), син [PERSON] (9 років). Інших дітей в нього не було. В усіх документах справи репресованого [PERSON] його національність значиться «поляк». В архівах Калинівського районного відділу ДРАЦС Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) відсутній запис про народження батька [PERSON] , оскільки у відділі відсутні книги актових записів про реєстрацію народження по с. Лемешівка до 1944 року. Однак, в Державному архіві Вінницької області заявниці вдалось віднайти заяву на реєстрацію народження батька [PERSON] . Але у вказаній заяві ім`я дитини значиться « [PERSON] ». Коли заявниця була дитиною, батько розповідав, ще в дитинстві його називали саме цим ім`ям, однак в усному зверненні за місцевим діалектом це ім`я скорочували і воно звучало так: « [PERSON] », « [PERSON] », « [PERSON] ». А після репресій [PERSON] він ( [PERSON] ) всіляко намагавсг приховати свій родинний зв 'язок з батьком. Відтак, офіційно [PERSON] називав себе « [PERSON] ». Коли відбувалась паспортизація населення с. Лемешівка Калинівського району (після 1974 року), то ім`я батька було зафіксовано у паспорті « [PERSON] », хоча родичі, сусіди і знайомі продовжували називати його « [PERSON] ». Факт того, шо по-батькові [PERSON] саме « [PERSON] » також підтверджує його споріднення із [PERSON] . За період до війни та воєнний період збереглось дуже мало документів щодо діяльності Лемешівської сільської ради, яка на той час здійснювала реєстрацію та облік жителів села Лемешівка Калинівського району. З огляду на вищевикладене, оскільки відсутні інші документи, визначені законом, про народженая [PERSON] , то єдиним способом відновлення моїх немайнових прав є встановлення факту родинних стосунків [PERSON] та його батьків [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] за життя визнавав себе батьком заявниці, вони проживали разом з матір`ю [PERSON] та братом [PERSON] однією сім`єю. Хоча вони проживали однією сім`єю з батьком [PERSON] , однак зробити дії щодо зміни відомостей про батька в актовому записі про народження заявниці за життя батька не вдалося, оскільки він помер за трагічних обставин 20.11.1978 року (під час вибуху в котельні, де працював). Встановлення факту визнання батьківства та факту родинних стосунків необхідно заявниці для юридичного оформлення родинних стосунків між нею, її батьком та її дідом і бабою по батькові (які за національністю були поляками) та в подальшому для реалізації особистих прав, які надаються з 07.08.2007 року згідно із Законом «Про карту поляка», Законом «Про репатріацію» від 09.11.2000 року, ухвалених Сеймом Республіки Польща, відповідно до яких громадянам України польського походження надаються окремі пільги та гарантії. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст.ст. 77-78 ЦПК України. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту визнання батьківства та факту родинних стосунків. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved