Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-24 00:00:00

із позовною заявою про визнання за заповітом права власності на житловий будинок із надвірними будівлями, що знаходиться в [ADDRESS]; на земельну ділянку площею 2,2733 га у межах згідно з планом, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІІ-ЧН №048473, розташовану на території Підлісненської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, та право на земельну частку (пай) розміром 3,15 га без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), із земель колективної власності колишнього КСП «Шлях Леніна», згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) ЧН № 0156629, зареєстрованого у Книзі реєстрації та видачі сертифікатів на право на земельну частку (пай) по Підлісненській сільській раді 08.10.1996 року за номером 629, у суд звернувся [PERSON] до Підлісненської сільської ради Козелецького району Чернігівської області. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, подавши заяву про розгляд справи за його відсутності і підтримання ним позовних вимог. Представник відповідача також подав заяву про розгляд справи у його відсутності і визнав позов. На підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України в силу неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України в разі визнання позовних вимог відповідачем суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд дійшов наступних висновків. При судовому розгляді цивільної справи встановлено, що [PERSON], який є батьком позивача [PERSON] /а.с. 9/, помер [INFO] року /а.с. 6/. [PERSON], яка є матір'ю позивача [PERSON] /а.с. 9/, померла [INFO] року /а.с. 7/. Після померлих батьків [PERSON] та [PERSON] залишилося спадкове майно - житловий будинок із надвірними будівлями, що знаходиться в [ADDRESS]; земельна ділянка площею 2,27 га у межах згідно з планом, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, належна [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІІ-ЧН №048473, розташована на території Підлісненської сільської ради Козелецького району Чернігівської області /а.с. 20/, та земельна частка (пай) розміром 3,15 га без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), із земель колективної власності колишнього КСП «Шлях Леніна», згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) ЧН № 0156629, зареєстрованого у Книзі реєстрації та видачі сертифікатів на право на земельну частку (пай) по Підлісненській сільській раді 08.10.1996 року за номером 629 /а.с. 24/. За заповітом, посвідченим 19 листопада 1997 року секретарем Підлісненської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, [PERSON] належне йому майно на випадок смерті заповідав своєму сину [PERSON] /а.с. 10/. За заповітом, посвідченим 19 листопада 1997 року секретарем Підлісненської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, [PERSON] належне їй майно на випадок смерті заповідала своєму сину [PERSON] /а.с. 11/. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються ЦК України. На час відкриття спадщини після смерті [PERSON] [INFO] року діяли норми ЦК УРСР в редакції 1963 року, тому до спірних правовідносин слід застосовувати норми цього кодексу. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно зі ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Після смерті [PERSON] спадщину шляхом вступу в управління спадковим майном прийняв [PERSON] /а.с. 18/, шляхом подання заяви до нотаріальної контори спадщину ніхто не прийняв. Таким чином, позивач відповідно до діючого на момент відкриття спадщини законодавства, прийняв її шляхом вступу в управління спадковим майном, що підтверджується викладеним вище. Після смерті [PERSON] спадщину шляхом подання заяви до нотаріальної контори прийняв [PERSON] Згідно з довідкою, виданою Підлісненською сільською радою Козелецького району Чернігівської області 09 жовтня 2013 року, житловий будинок [ADDRESS] за станом на 01 липня 1990 року відносився до категорії колгоспних дворів, членами якого на той час були [PERSON] та [PERSON] /а.с. 15/. Відповідно до довідки, виданої Підлісненською сільською радою Козелецького району Чернігівської області № 451 житловий будинок [ADDRESS] був побудований та введений в експлуатацію і зареєстрований в погосподарській книзі в 1953 році за № 565 /а.с. 14/, що відповідало діючому на той час законодавству. Відповідно до інформації з Реєстру права власності на нерухоме майно від 18.06.2014 № 23133353 право власності на житловий будинок по [ADDRESS] не зареєстроване. Аналогічна інформація міститься і в інформаційній довідці з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Саме про визнання права власності на загаданий будинок з надвірними будівлями як спадкове майно і клопоче позивач, оскільки перешкодою в отриманні свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно є те, що за життя спадкодавцями не було оформлено правовстановлюючий документ на домоволодіння. Зважаючи на те, що житловий будинок, розташований за адресою [ADDRESS], побудований і прийнятий в експлуатацію, зареєстрований в сільській раді, він може бути об'єктом спадкування. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Відповідно до положень ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] в частині визнання права власності на житловий будинок з надвірними спорудами по [ADDRESS] підлягають задоволенню. Щодо визнання права власності на земельну ділянку та пай суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. 23 травня 2001 року на ім'я [PERSON] на підставі рішення виконавчого комітету Підлісненської сільської ради від 15 березня 2001 року № 17 було виготовлено та видано державний акт на право власності на земельну ділянку площею 2,27 га для товарного сільськогосподарського виробництва /а.с. 20 - Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ІІ-ЧН № 048473/. Позивач просить визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 2,2733 га, на яку видано вказаний акт. Згідно зі ст.ст. 81, 126 Земельного Кодексу України право власності громадяни України набувають на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності, прийняття спадщини. Право власності на земельну ділянку посвідчується державними актами. У відповідності до ст. 152 ч.3 п. "а" ЗК України -"захист прав громадян та юридичних осіб здійснюється шляхом визнання прав". При розробленні технічної документації щодо встановлення меж земельної ділянки та внесенні до автоматизованої системи відомостей про дану земельну ділянку, належну [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІІ-ЧН № 048473, було встановлено, що фактична площа земельної ділянки становить 2,2733 га, кадастровий номер земельної ділянки 7422088400:62:083:0336 /а.с. 21/. Відповідно до п. 2 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою КМУ 17 жовтня 2012 року відомості Державного земельного кадастру є офіційними і вважаються об'єктивними та достовірними, якщо інше не доведено судом, тому суд вважає, що саме в витязі з Державного земельного кадастру більш повно та достовірно визначено площу земельної ділянки. Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-7401140812014 від 24.03.2014 року відомості про обмеження у використанні земельної ділянки не зареєстровані (кадастровий номер ділянки 7422088400:62:083:0336) - а.с. 21. Таким чином, суд вважає можливим задовольнити позов [PERSON] в частині визнання за ним права власності на земельну ділянку площею 2,2733 га в порядку спадкування після смерті [PERSON] Відповідно до п. 15 Перехідних положень Земельного кодексу України 2001 року в редакції, що діяла на момент відкриття спадщини, встановлено, що громадяни та юридичні особи, які мають у власності земельні ділянки для ведення селянського (фермерського) господарства та іншого товарного сільськогосподарського виробництва, а також громадяни України - власники земельних часток (паїв) не вправі до 1 січня 2005 року продавати або іншим способом відчужувати належні їм земельні ділянки та земельні частки (паї), крім міни, передачі їх у спадщину та при вилученні земель для суспільних потреб. Згідно з пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16 квітня 2004 року № 7 член колективного сільськогосподарського підприємств, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами Цивільного кодексу, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Враховуючи викладене вище, суд вважає можливим визнати за [PERSON] в порядку спадкування після смерті [PERSON] право на право на земельну частку (пай), оскільки встановлено, що позивач як спадкоємець за заповітом має право на набуття права на право на земельну частку (пай) із земель колективної власності колишнього КСП «Шлях Леніна», площею 3.15 умовних кадастрових гектари, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0156629. Вивчивши матеріали цивільної справи, суд вважає необхідним позов [PERSON] до Підлісненської сільської ради Козелецького району Чернігівської області про визнання за заповітом права власності на спадкове майно задовольнити, оскільки встановлено, що позивач [PERSON], як спадкоємець за заповітами, має право на набуття у власність по ? частині житлового будинку з надвірним будівлями, що знаходиться в [ADDRESS], за кожним із померлих батьків; земельної ділянки площею 2,2733 га у межах згідно з планом, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІІ-ЧН №048473, розташованої на території Підлісненської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, та право на земельну частку (пай) розміром 3,15 умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), із земель колективної власності колишнього КСП «Шлях Леніна», згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) ЧН № 0156629, зареєстрованого у Книзі реєстрації та видачі сертифікатів на право на земельну частку (пай) по Підлісненській сільській раді 08.10.1996 року за номером 629.

Outcome: approved