Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з уточненим під час судового розгляду позовом до [PERSON] про визнання незаконним рішення виконавчого комітету та визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно на житловий будинок, мотивуючи тим, що 26 червня 1990 року померла його мати - [PERSON], після смерті якої залишилось спадкове майно житловий будинок, який знаходиться в с.Великий Жванчик вул.Л.Українки, 7 Дунаєвецького району Хмельницької області, 1964 року забудови. Він є спадкоємцем за заповітом на майно, яке залишилось після смерті матері, спадщину прийняв належним чином. Його брати [PERSON] та [PERSON] спадщину не приймали. Поруч з успадкованим ним будинком знаходився житловий будинок його брата [PERSON] за адресою с.Великий Жванчик вул.Л.Українки, 7а, Дунаєвецького району Хмельницької області, 1918 року забудови, який брат успадкував після смерті бабки [PERSON]. Однак в 2005 році даний будинок було знесено. 28 листопада 2006 року виконавчий комітет Великожванчицької сільської ради Дунаєвецького району Хмельницької області на підставі технічного паспорта фактично на його (позивача) житловий будинок безпідставно та незаконно прийняв рішення № 43 "Про оформлення права власності на об'єкти нерухомості" щодо оформлення права власності на житловий будинок в с. Великий Жванчик вул.Л.Українки,7а, Дунаєвецького району Хмельницької області за відповідачкою [PERSON] - дружиною його брата [PERSON] Вважає таке рішення незаконним і таким, що не могло бути прийняте, оскільки за адресою с.Великий Жванчик вул. Л.Українки, 7а ніколи не рахувалося житлового будинку 1958 року забудови. Натомість, за погосподарським номером в с.Великий Жванчик вул. Л.Українки, 7а, який згідно погосподарських книг належав його брату [PERSON], рахувався житловий будинок 1918 року площею 40 кв.м., який братом був успадкований від бабки. Таким чином, відповідачка [PERSON] не мала жодних правових підстав для оформлення права власності на житловий будинок 1958 року забудови, а тому вважає її дії дії щодо оформлення успадкованого ним будинку як власного шахрайськими та такими, що свідчать про її злочинний умисел позбавити його належного йому майна. На підставі зазначеного рішення 15 січня 2007 року виконавчим комітетом Великожванчицької сільської ради відповідачці видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно житловий будинок в с.Великий Жванчик по вул. Л.Українки, 7а, Дунаєвецького району Хмельницької області. Таким чином, його було протиправно позбавлено права на спадкове майно, а тому просить визнати незаконним і скасувати вказане рішення Великожванчицької сільської ради, визнати недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 15.01.2007 року. Також, 19 липня 2007 року Великожванчицькою сільською радою було прийнято рішення про безоплатну передачу в приватну власність відповідачці земельних ділянок в с.Великий Жванчик загальною площею 0,843 га, із них: для будівництва та обслуговування індивідуального жилого будинку 0,25 га та для ведення особистого селянського господарства 0,593 га. На підставі цього рішення 25 грудня 2007 Великожванчицькою сільською радою на імя відповідачки було видано державні акти на право приватної власності на земельні ділянки серії ЯГ № 998390 та ЯГ № 998391. Дані земельні ділянки відповідачка отримала у власність незаконно, оскільки вони належать до його спадкового будинку і відповідачка не мала на них ніякого права. Вказаним рішенням та виданими на його підставі правовстановлюючими документами на землю було порушено його право на належні йому земельні ділянки, а тому просить визнати державні акти на право приватної власності на земельні ділянки серії ЯГ № 998390 та ЯГ № 998391 недійсними. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник позивача за договором про надання правової допомоги [PERSON] у судовому засіданні заявлений позов та заяву про збільшення позовних вимог підтримав, просив задовольнити. Відповідачка [PERSON] позов не визнала і пояснила суду, що в 2006 році, коли у с.Великий Жванчик Дунаєвецького району Хмельницької області проводилось оформлення земельних ділянок і потрібно було надати документи на право власності на господарство, виявилось, що право власності на домогосподарство по вул. Л.Українки, 7а в с.Великий Жванчик ніколи не оформлялось і будь-які правовстановлюючі документи на нього відсутні, а у вказаному житловому будинку проживала та була зареєстрована лише вона одна. Позивач [PERSON] із господарства виписався 21 вересня 2006 року, щоб не нести витрат на виготовлення документів на господарство та на землю, а тому в наслідок цього саме вона стала головою двору. При оформленні документації на права власності сільська рада врахувала і те, що вона понад десять років вела господарство по вул. Л.Українки,7а, те, що вона доглядала та поховала померлу [PERSON], крім неї в господарстві ніхто не був зареєстрований, а тому вона являється головою двору, в зв'язку з чим сільська рада вирішила визнати за нею право власності на дане господарство. Також рішеннямВеликожванчицкьої сільської ради їй було передано у власність земельні ділянки, належні до даного господарства. Також відповідачка [PERSON] вказала, що позивач [PERSON] фактично був лише зареєстрованим в господарстві за кілька днів до смерті [PERSON], але фактично проживав в іншому місці в своєї колишньої дружини з 1981 року до 2000 року. Витрат на утримання спадкового майна не ніс, не цікавився ним і спадщину після смерті [PERSON] не приймав, до нотаріуса протягом шести місяців не звертався. А тому вважає його позовні вимоги безпідставними. Крім того зазначила, що позивач пропустив строк позовної давності, що є підставою для відмови йому у задоволенні позову. Також вважає неправомірними вимоги щодо визнання недійсними державних актів на земельні ділянки, оскільки останні були видані законно, враховуючи правовстановлюючі документи на будинок. Представник відповідачки за довіреністю [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення позову заперечив та просив відмовити у його задоволенні, оскільки вважає його незаконним та необґрунтованим, на підтвердження чого також подав письмові заперечення. Представник третьої особи Дунаєвецької міської ради Хмельницької області - [PERSON] у судовому засіданні підтвердив, що рішення виконавчого комітету Великожванчицької сільської ради Дунаєвецького району Хмельницької області було прийнято з порушенням закону, оскільки не було належних документів для винесення рішення про визнання права власності на господарство за відповідачкою [PERSON] Крім того представник подав письмові пояснення по справі, у яких вказав на можливе порушення ведення погосподарського обліку Великожванчицькою сільською радою, оскільки у представлених погосподарських книгах містяться різні записи, внесено виправлення, однак підстави внесення змін не зазначені. Таким чином наявне грубе порушення норм інструкції з ведення діловодства. Свідок [PERSON] у судовому засіданні вказала, що перебуває на посаді сільського голови (зараз старости) Великожванчицької сільської ради Дунаєвецького району з 1996 року, однак спадкові справи вона не оформляла. Також вказала, що позивач [PERSON] протягом 1990-1991 років являвся головою двору, з ним проживали його дружина та син, за адресою вул.Л.Українки, 7, що підтверджується погосподарськими книгами, а відповідачка [PERSON] являлась головою домогосподарства по вул.Л.Українки, 7а, з 1996 року, адреси були присвоєні пізніше, з погосподарської книги за2001-2005 роки №4 видно, що головою двору за адресою вул.Л.Українки, 7а на 1/2 частину будинку є [PERSON], а головою двору за адресою вул.Л.Українки, 7 - [PERSON]; [PERSON] був головою двору в 1986-1989 роках, однак у 1989 році вибув і тому відповідачка стала головою господарства. На час оформлення документації на будинок [PERSON] була головою двору по вул.Л.Українки, 7а, а тому на підставі погосподарських книг та технічного паспорта було прийнято рішення виконавчого комітету Великожванчицької сільської ради щодо визнання за нею права власності на вказаний будинок. Третя особа [PERSON] проти позову не заперечив і пояснив суду, що в с.Великий Жванчик по вул. Л.Українки було два будинки, розташовані поряд. Один будинок під № 7 належав його матері [PERSON], яка померла в червні 1990 року, і цей будинок успадкував за заповітом його брат позивач [PERSON], який в ньому проживав із своєю сім'єю. Другий будинок під № 7а це старий будинок, який належав їх бабці [PERSON], після смерті якої перейшов йому у спадщину, в ньому були зареєстровані він та його дружина відповідачка [PERSON] У 2005 році він цей будинок розвалив і побудував біля нього літню кухню розміром 25 м. на 10 м., в якій стали проживати із дружиною. На місці знесеного будинку він мав намір побудувати новий будинок. На даний час житлового будинку під № 7а не існує. Коли вони будували літню кухню, то проживали у будинку брата.Також він купив розташований поряд старий будинок під № 9. Яким чином і коли його дружина оформила на себе спадковий будинок брата йому не відомо, дружина про це нічого не розповідала. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та їх представників, третіх осіб, свідка, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що позивач [PERSON] народився у 1962 році, його батьки: батько - [PERSON], мати - [PERSON], що видно із копії свідоцтва про народження серії ІV-УР №1442067 Також встановлено, що 26 червня 1990 року померла мати позивача [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-БВ №283357. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно житловий будинок, 1964 року забудови, який знаходиться в с.Великий Жванчик вул.Л.Українки, 7 Дунаєвецького району Хмельницької області. Позивач є спадкоємцем на майно, яке залишилось після смерті матері, за заповітом від 14 квітня 1988 року, посвідченим секретарем Великожванчицької сільської ради, зареєстрованим в реєстрі за №19. Позивач на час відкриття спадщини постійно проживав і був зареєстрований в даному будинку, що підтверджується довідкою Дунаєвецької міської ради Хмельницької області від 12 вересня 2016 року. Крім позивача в будинку проживали і були зареєстровані його дружина [PERSON] та син [PERSON]. Встановлено, що біля спадкового будинку позивача знаходився житловий будинок його брата [PERSON], в с.Великий Жванчик по вул. Л.Українки, 7а, 1918 року забудови, площею 40 кв.м., який останній успадкував після смерті бабки [PERSON]. У вказаному будинку проживали і були зареєстровані: [PERSON], його дружина відповідачка [PERSON] та дочка [PERSON]. У 2005 році даний будинок було знесено і біля нього побудовано літню кухню. Фактично з 2005 року житлового будинку за даною адресою вул.Л.Українки 7а в с.Великий Жванчик не існує. Вказані обставини визнали сторони по справі, в тому числі третя особа [PERSON], і вони підтверджуються виписками з погосподарських книг Великожванчицької сільської ради Дунаєвецького району Хмельницької області за 1986-1990, 1991-1995, 1996-2000,2001-2005, 2006-2010 роки, відповідними довідками Дунаєвецької міської ради по с.Великий Жванчик Дунаєвецького району. Встановлено, що 28 листопада 2006 року Виконавчий комітет Великожванчицької сільської ради, на підставі технічного паспорта та погосподарських книг прийняв рішення № 43 "Про оформлення права власності на об'єкти нерухомості" щодо оформлення права власності на житловий будинок в с. Великий Жванчик по вул.Л.Українки,7а, Дунаєвецького району Хмельницької області, 1958 року забудови, загальною площею 131,5 кв. м., за відповідачкою [PERSON], однак фактично це рішення було прийняте стосовно спадкового будинку, який належить позивачу як спадкове майно за заповітом після смерті матері, який розташований по вул. Л.Українки, 7, в с.Великий Жванчик. На підставі цього рішення, 15 січня 2007 року виконавчим комітетом Великожванчицької сільської ради Дунаєвецького району Хмельницької області відповідачці [PERSON] було видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно на житловий будинок в с. Великий Жванчик вул. Л.Українки, 7а. Зазначене рішення є незаконним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки воно було прийнято без належних правових підстав та застосування закону, який визначав би за відповідачкою право власності на житловий будинок. На день прийняття рішення за адресою с.Великий Жванчик вул. Л.Українки, 7а Дунаєвецького району Хмельницької області житлового будинку 1958 року забудови площею 131,5 кв.м. взагалі не існувало і не рахувалось. Фактично цим рішенням незаконно та безпідставно було визнано за відповідачкою право власності на спадковий житловий будинок позивача, який знаходиться за адресою с.Великий Жванчик вул. Л.Українки, 7, до якого відповідачка ніякого відношення немає, чим позивача незаконно було позбавлено права власності на спадкове майно. Враховуючи вищевикладене, свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 15 січня 2007 року, яке було видане [PERSON] на домоволодіння по вул.Л.Українки, 7а в с.Великий Жванчик на підставі незаконного рішення виконавчого комітету Великожванчицької сільської ради Дунаєвецького району Хмельницької області, слід визнати недійсним. Доводи відповідачки, що позивач не може бути спадкоємцем на житловий будинок своєї матері, оскільки спадщину він не прийняв, оскільки не звернувся у встановлений законом шестимісячний строк до нотаріуса з відповідною заявою, є безпідставними, адже на день смерті матері позивача, а саме 26 червня 1990 року, коли виникли спадкові правовідносини, діяв ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 553 ЦК УРСР, про прийняття спадщини свідчить вчинення спадкоємцем однієї із зазначених в ст. 549 ЦК УРСР дій. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Встановлено, що позивач фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, оскільки на момент відкриття спадщини і після цього постійно проживав у спадковому будинку матері і відповідно даний будинок належить йому з часу відкриття спадщини. Також є безпідставними доводи відповідачки, що позивач пропустив строк позовної давності, враховуючи те, що рішення виконавчого комітету Великожванчицької сільської ради Дунаєвецького району Хмельницької області про визнання за [PERSON] права власності на домоволодіння було прийняте 28 листопада 2006 року, а позивач звернувся до суду 25 жовтня 2016 року. Встановлено, що оспорюване рішення не мало публічного характеру, про нього було відомо лише відповідачці. Так навіть її чоловік [PERSON] підтвердив це в судовому засіданні, вказавши, що йому не було відомо, яким саме чином його дружина оформила правовстановлюючі документи на будинок. Відповідно позивач [PERSON] дізнався про дане рішення лише в жовтні 2016 року і відразу звернувся до суду з позовом. Також судом встановлено, що 19 липня 2007 року Великожванчицькою сільською радою Дунаєвецького району Хмельницької області було прийнято рішення № 17 про безоплатну передачу в приватну власність земельних ділянок у межах населеного пункту с.Великий Жванчик відповідачці [PERSON] загальною площею 0,843 га, із них: для будівництва та обслуговування індивідуального жилого будинку 0,25 га та для ведення особистого селянського господарства 0,593 га. На підставі цього рішення 25 грудня 2007 року Великожванчицькою сільською радою на імя відповідачки видано державні акти на право приватної власності на земельні ділянки серії ЯГ № 998390 та серії ЯГ № 998391. Як вбачається із долучених до справи виписок з погосподарських книг Великожванчицької сільської ради, за домоволодіння за яким проживала відповідачка рахувалась земельна ділянка площею 0,28 га, а за спадковим домоволодінням позивача земельна ділянка 0,25 га. З матеріалів технічної документації, зокрема із ситуаційного та кадастрового планів, вбачається, що відповідачка отримала у власність земельну ділянку, на якій розміщено спадкове домоволодіння позивача. Також з технічної документації вбачається, що для оформлення права власності на земельні ділянки відповідачкою було надано свідоцтво про право власності на домоволодіння від 15 січня 2007 року з витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 13215765 від 15 січня 2007 року та технічним паспортом саме на спадковий будинок позивача. Відповідно до ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Відповідно до ст. 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушується права особи щодо володіння, користування її розпорядження належною її земельною ділянкою, такий акт визначається недійсним. Також враховуючи наведене, встановлено, що рішенням Великожванчицької сільської ради Дунаєвецького району Хмельницької області № 17 від 19 липня 2007 року про безоплатну передачу в приватну власність [PERSON] земельних ділянок та відповідними державними земельними актами від 25 грудня 2007 року на право приватної власності на земельні ділянки на її імя порушено право позивача [PERSON] як землекористувача на земельну ділянку, яка належить до його спадкового домоволодіння, а тому вони підлягають визнанню недійним. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] та його заява про збільшення позовних слід задовольнити.

Outcome: approved