Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася з позовом до суду до Товариства з обмеженою відповідальністю «КРЕДИТНІ ІНІЦІАТИВИ», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Тарас Володимирович, приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Макушев Євгеній Петрович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 02 листопада 2020 року приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Тарас Володимирович вчинив виконавчий напис № 5020, яким звернено стягнення з позивача грошової сумі 119 160 грн. 36 коп. в якості погашення кредитної заборгованості. Виконавчий напис нотаріуса здійснено у зв`язку з тим, що позивач є боржником за кредитним договором №02008914465 від 16 січня 2008 року, укладеним між позивачем - [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «ПростоФінанс», правонаступником усіх прав і обов`язків якого є відповідач згідно договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 18 травня 2012 року. Стягнення здійснено за період з 01 липня 2017 року по 01 липня 2019 року. Постановою приватного виконавця від 03 грудня 2020 року відкрито виконавче провадження № 63794635. Зазначає, що не згідна з даним розміром заборгованості, не зрозуміло яким чином була нарахована дана сума, жодних попереджуючих повідомлень та письмової вимоги про повернення заборгованості від відповідача їй не надходило, ніяким чином її не було повідомлено приватним нотаріусом про вчинення ним виконавчого напису. Крім того зазначає, що саме у період перебування у шлюбі (на даний час вже з колишнім чоловіком) укладала вищевказаний кредитний договір та в забезпечення умов якого було укладено договір застави транспортного засобу №01008914465 від 16 січня 2008 року. Сумлінно виконувала зобов`язання перед банком та щомісячно вносила грошові кошти на його рахунок, однак подружні стосунки з чоловіком стали погіршуватися та вони вирішили, що саме чоловік буде сплачувати кредит так як саме він користувався транспортним засобом. До 2017 року позивачка навіть не здогадувалася про те, що її колишній чоловік перестав вносити грошові кошти в рахунок погашення кредиту та дізналася про це тільки під час судового засідання про розподіл майна подружжя. Вважає, що здійснений виконавчий напис від 02 листопада 2020 року є незаконним та такими, що не підлягає виконанню у зв`язку з тим що виконавчий напис було вчинено за відсутності надання нотаріусу особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, а також за відсутності доказів, що підтверджують безспірність вимоги. Крім того, рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 14 лютого 2012 року винесено заочне рішення по справі №2-6399/2011 року про стягнення з неї заборгованості за вищевказаним кредитним договором в сумі 63071 грн. 94 коп., а отже рішення про стягнення заборгованості набрало чинності ще в 2012 році. Таким чином позивач вважає, що приватний нотаріус вчинив виконавчий напис з порушенням діючого законодавства України, а тому просить позов задовольнити. Ухвалою суду від 29 червня 2021 року відкрито спрощене позовне провадження та призначено судове засідання (а. с. 24-25). Ухвалою суду від 29 червня 2021 року заяву позивача про забезпечення позову задоволено (а. с. 21-22). Позивачка [PERSON] через канцелярію суду 05 листопада 2021 року надала заяву, в якій просила суд задовольнити позов в повному обсязі з мотивів, які наведені в позовній заяві. Представник відповідача до судового засідання не з`явився, про час, день та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням , яке повернулося до суду з відміткою «вручено за довіреністю» (а.с.31) та трекінгом №5200507016682, згідно з яким відправлення вручено (а.с.38). 06 серпня 2021 року через канцелярію суду представник ТОВ «КРЕДИТНІ ІНІЦІАТИВИ» подав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] в повному обсязі та у разі відсутності представника ТОВ «КРЕДИТНІ ІНІЦІАТИВИ» провести розгляд справи без їх участі (а.с.33-36). Крім того, 05 жовтня 2021 року через канцелярію суду надійшла зава про розгляд справи без участі їх представника (а.с.78). Представники третіх осіб, а саме приватний нотаріус Івано-Франківського нотаріального округу Личук Тарас Володимирович та приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Макушев Євгеній Петрович в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями, які повернулися до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с.72-73) та «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.774-75, 80), правом на надання пояснення щодо позову не скористались. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку щодо задоволення позовних вимог виходячи з такого. Судом встановлено, що 02 листопада 2020 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Тарасом Володимировичем вчинено виконавчий напис №5020 яким звернено стягнення з позивача грошової суми 119 160 грн. 36 коп. в якості погашення кредитної заборгованості. Виконавчий напис нотаріуса здійснено у зв`язку з тим, що позивач є боржником за кредитним договором №02008914465 від 16 січня 2008 року, укладеним між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «ПростоФінанс», правонаступником усіх прав і обов`язків якого є відповідач згідно договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 18 травня 2012 року. Стягнення здійснено за період з 01 липня 2017 року по 01 липня 2019 року. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області від 03 грудня 2020 року відкрито виконавче провадження №63794635. Судом також встановлено, що 03 грудня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області винесено постанову про арешт майна боржника. Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 24 лютого 2012 року позовні вимоги ТОВ "ПростоФінанс" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 02008914465 від 16 січня 2008 року - задоволено; стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ "ПростоФінанс" 62 328 грн. 65 коп. основного боргу, 623 грн. 29 коп. судового збору та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, а всього стягнуто 63 071 грн. 94 коп.(а.с.62-63), відповідно до листа Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби №4315 від 20 лютого 2018 року, 10 грудня 2012 року до відділу ДВС надійшов виконавчий лист №2-6399/11 від 26 жовтня 2012 року по вищевказаній цивільній справі, однак 28 жовтня 2013 року було винесено постанову про повернення виконачого документу стягувачу на підставі п.7 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження», 18 квітня 2014 року ТОВ «Простофінанс» повторно направило виконавчий лист №2-6399/11 від 26 жовтня 2012 року до відділу ДВС, який 06 травня 2015 року постановою державного виконавця було повернуто стягувачу на підставі п.7 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження». Станом на 02 лютого 2018 року виконавчий лист №2-6399/11 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Простофінанс» повторно до Дніпровського РВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області на виконання не надходив(а.с.13). Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Статтями 87, 88, 89 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. У виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис; найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб);строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення; розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим Постановою КМУ від 29.06.1999 № 1172 (далі Перелік) встановлено, що нотаріуси вчиняють виконавчі написи щодо стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами, а саме: нотаріально посвідчених договорів, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. Для одержання виконавчого напису подаються: оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин, а саме кредитних договорів, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Главою 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 за № 296/5 (далі Порядок) визначено порядок вчинення виконавчих написів. Так пунктом 1 глави 16 розділу ІІ, підпунктами 2.1, 2.2, 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку встановлено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріуси відмовляють у вчиненні виконавчого напису у випадках, коли витребовується майно, звернення стягнення на яке забороняється законодавством України або здійснюється виключно на підставі рішення суду. Виконавчий напис вчинюється нотаріусом незалежно від місця виконання вимоги, місцезнаходження боржника або стягувача. Для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача. Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Пунктом 3 глави 16 розділу ІІ Порядку встановлено умови вчинення виконавчого напису. Так вказаним пунктом передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку. У разі вчинення виконавчого напису за договором іпотеки нотаріус перевіряє за інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, отриманою шляхом безпосереднього доступу до цього реєстру, наявність чи відсутність заставної, наявність чи відсутність інших іпотекодержателів. За наявності заставної вчинення виконавчого напису може бути здійснено лише на підставі заяви (вимоги) власника заставної. Відповідно до п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» при вирішенні справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами, і що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у випадках, коли законом встановлено інший строк давності не минув цей строк. Пунктом 8 зазначеної вище постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення. У пункті 10 «Узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» від 07.02.2014 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснено, що однією з об`єктивних причин оскарження виконавчих написів є поверхневий підхід нотаріуса до вирішення питання про можливість вчинення виконавчого напису у кожному конкретному випадку. Поза увагою нотаріуса часто лишається те, що стягувачі, звертаючись за вчиненням виконавчого напису, необґрунтовано завищують суми своїх вимог, включаючи до їх складу всі санкції, комісії, винагороди, або звертаються про стягнення спірного боргу. Тому судами під час розгляду таких справ має бути враховано пред`явлені банками розрахунки заборгованості за кредитними договорами, суми, які зазначені у письмових вимогах та виконавчих написах нотаріусів, з`ясовано всі обставини у справі, зокрема чи є за боржником сума боргу. При цьому судам слід особливу увагу приділяти спірності сум у частині зазначення різних сум у письмовій вимозі та у виконавчому написі. Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 05 липня 2017 року по справі № 754/9711/14-ц безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Позивач зазначає, що нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності заборгованості та не пересвідчився щодо наявності рішення та виконавчих листів про стягнення заборгованості по кредитному договору №02008914465 від 16 січня 2008 року за яким вчинено виконавчий напис, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, приймаючи до уваги, що виконавчий напис приватного нотаріуса був вчинений в порушення вимог Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача. За таких обставин, виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню, а позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved