Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-06 00:00:00

В червні 2016 року [PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] управління Держгеокадастру у Чернігівській області, [PERSON], в якому просила визнати недійсним договір оренди землі від 04.03.2016, який укладений між [PERSON] управлінням Держгеокадастром у Чернігівській області та [PERSON] щодо земельної ділянки загальною площею 25,4960 га, кадастровий номер 7420387500:08:000:0506, яка знаходиться на території Рубанської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області, скасувавши запис № 14233275 про державну реєстрацію права оренди на земельну ділянку з кадастровим номером 7420387500:08:000:0506 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно; - визнати незаконним (недійсним) з моменту прийняття наказ [PERSON] управління Держгеокадастру в Чернігівській області № 25-1692/14-16-сг від 08.02.2016 «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою», згідно з яким [PERSON] отримав дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду на 7 років, орієнтовним розміром 29 га з цільовим призначенням для ведення фермерського господарства;- визнати незаконним (недійсним) з моменту прийняття наказ [PERSON] управління Держгеокадастру в Чернігівській області № 25-2511/1416 сг від 22.02.2016 «Про затвердження документації із землеустрою та передачі в оренду земельної ділянки», згідно з яким затверджено проект землеустрою щодо відведення [PERSON] в оренду на 7 років для ведення фермерського господарства земельної ділянки із земель державної власності площею 25,4960 га (кадастровий номер 7420387500:08:000:0506), розташованої на території Рубанської сеьської ради Бахмацького району Чернігівської області та прийняте рішення про укладення договору оренди землі;- зобовязати Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області скасувати Запис про державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером 7420387500:08:000:0506 у відповідній Поземельній книзі Державного земельного кадастру. Рішенням Бахмацького районного суду Чернігівської області від 21 вересня 2016 року в задоволенні позову відмовлено. В своїй апеляційній скарзі [PERSON] просить вищевказане рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позов. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що рішення суду винесене з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права, а саме: ст. 1, 2, 7, 8, 12 Закону України «Про фермерське господарство», ст. 203, 215 ЦК України, ст. 123, 124, 134 ЗК України, ст. 1, 360-7 ЦПК України. [PERSON] посилається на те, що вона першою претендувала на земельну ділянку, яка увійшла у склад земельної ділянки яка була передана в оренду [PERSON] Її заява до [PERSON] управління Держгеокадастру була подана на три тижні раніше. Їй раніше був наданий дозвіл на розроблення проекту землеустрою. [PERSON] розраховувала отримати дану земельну ділянку у власність. Надавши другий дозвіл на цю ж земельну ділянку [PERSON], ГУ Держгеокадастру одразу заклав конфлікт між двома претендентами на земельну ділянку. Після отримання дозволу [PERSON] понесла матеріальні витрати по виготовленню проекту землеустрою, які можуть стати збитками. Також апелянт вказує, що надання дозволу [PERSON] як фізичній особі на оренду земельної ділянки на 7 років для ведення фермерського господарства і подальше затвердження проекту землеустрою всупереч вимогам ч.1 ст.134 ЗК України незаконно відбулося без проведення земельних торгів. Враховуючи той факт, що Давидок станом на 02.06.2015 як громадяни України вже реалізував своє право на отримання ділянки для створення фермерського господарства, тому в подальшому орендарем повинно виступати саме фермерське господарство як юридична особа, отримуючи землю тільки через земельні торги. В судовому засіданні апелянт підтримала доводи апеляційної скарги і просила її задовольнити. Представник відповідача послалася на безпідставність апеляційної скарги, просила в її задоволенні відмовити, надавши усні та письмові заперечення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився. Про час розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення 29.10.2016 поштового відправлення. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Даним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд в обґрунтування рішення послався на те, що Накази [PERSON] управління Держгеокадастру у Чернігівській області про надання [PERSON] дозволу на розроблення проекту із землеустрою та затвердження документації із землеустрою видані правомірно у відповідності до норм діючого законодавства і підстав для задоволення позову не вбачається. З таким висновком суду апеляційний суд не може погодитися, виходячи з наступного. Відповідно до ст.14 Конституції України, земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Судом по справі встановлено, що 07.12.2015 [PERSON] звернулася до [PERSON] управління Держгеокадастру в Чернігівській області із заявою про надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність у межах норм безоплатної приватизації для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0 га із земель резерву на території Рубанської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області. Наказом [PERSON] управління Держгеокадастру в Чернігівській області від 15.01.2016 «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою» надано дозвіл [PERSON] на розроблення проекту землеустрою щодо відведення даної земельної ділянки у власність. Орієнтовний розмір земельної ділянки 2,00 га, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства. 10.02.2016 між [PERSON] і ще 12 замовниками з однієї сторони та ФОП [PERSON] з іншої сторони укладений Договір № 001/Р про виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність громадянам на території Рубанської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області для ведення особистого селянського господарства. Попередня оплата [PERSON] в сумі 8125,00 грн відповідно до умов вищезазначеного договору підтверджується квитанцією про сплату від 11.02.2016 за № 158. Наказом [PERSON] управління Держгеокадастру в Чернігівській області від 10.02.2016 «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою» наданий дозвіл [PERSON] на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду терміном на 7 років, розташованої на території Рубанської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області. Орієнтовний розмір земельної ділянки 29,00 га, з цільовим призначенням для ведення фермерського господарства. [PERSON] управлінням Держгеокадастру в Чернігівській області 22.02.2016 виданий наказ № 25-2511/14-16-сг «Про затвердження документації із землеустрою та передачі в оренду земельної ділянки», яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для ведення фермерського господарства гр. [PERSON] на території Рубанської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області та передано в оренду земельну ділянку загальною площею 25,4960 га (кадастровий номер 7420387500:08:000:0506) для ведення фермерського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності строком на 7 років, розташовану на території Рубанської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області. 04.03.2016 між [PERSON] управлінням Держгеокадастру в Чернігівській області та [PERSON] укладений договір оренди землі (а.с.30). Право оренди зареєстровано 14.04.2016 (а.с.19). Згідно вимог ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою ст. 203 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Статтями 3 та 19 Конституції України встановлено, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Закріплюючи право кожного на мирне володіння своїм майном, стаття 1 за своєю суттю є гарантією права власності. В розумінні статті 1 Протоколу «легітимні сподівання» чи «правомірне очікування» підпадає під дію даного правового акту. Концепція правомірного очікування вживається в багатьох рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема, і у справах Броньовський проти Польші, Брумареску проти Румунії, Копеський проти Словаччини тощо. Згідно з цією концепцією дії або рішення органу публічної влади вважаються такими, що суперечать принципу верховенства права, не тільки у тих випадках коли такими діями порушуються субєктивні права і процесуальні гарантії, прямо передбачені чинним законодавством, але й у тих випадках, коли такі дії не задовольняють правомірних очікувань осіб, стосовно яких вони вчиняються. Відповідно до ч.6 ст.118 ЗК України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. Звернувшись в установленому порядку до [PERSON] управління Держгеокадастру в Чернігівській області із заявою про надання дозволу на розробку документації із землеустрою і, отримавши наказ останнього №25-415/14-16-сг, [PERSON] правомірно очікувала отримати вказану нею земельну ділянку у власність, саме тому вона уклала договір з ФОП [PERSON] про виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, сплативши при цьому вартість робіт виконавця. З огляду на це, надання в подальшому [PERSON] управлінням Держгеокадастру в Чернігівській області аналогічного наказу на імя [PERSON] на цю ж земельну ділянку, затвердження проекту землеустрою і передачу даної земельної ділянки йому в оренду порушило права позивача. При цьому колегія суддів вважає, що позивач звернулась за реалізацією наданого дозволу на розробку проекту землеустрою майже одразу після його отримання. Крім цього, надавши [PERSON] дозвіл на розробку проекту землеустрою на аналогічну з [PERSON] земельну ділянку Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області жодним чином не проінформувало позивача про вказану обставину. Всі наведені обставини у сукупності свідчать про те, що процес передачі спірної земельної ділянки в оренду не був прозорим. Не беруться до уваги твердження представника відповідача про те, що сам по собі дозвіл на розробку проекту землеустрою не має правового значення для отримання землі в оренду, оскільки відмовити у його наданні державний орган має право лише з визначених законом підстав, виходячи з наступного. Надання дозволу на розробку проекту землеустрою являється першою ланкою для особи, що має намір отримати землю в оренду і на думку апеляційного суду, породжує правомірні очікування на набуття права землекористування. Крім цього, дозвіл на розробку проекту землеустрою надається на вільну земельну ділянку. При наданні [PERSON] такого дозволу спірна земельна ділянка вже не була вільною, з огляду на те, що законодавча неврегульованість певних етапів передачі землі в оренду не свідчить про те, що відповідач в особі [PERSON] управління Держгеокадастру у Чернігівській області мав використовувати надані повноваження на шкоду інтересів певної особи. Передача [PERSON] в оренду земельної ділянки була вчинена з порушенням ст. 123, 124,134 ЗУ України та приписи Закону України «Про фермерське господарство». Так, звертаючись з позовом, [PERSON] вказала, що 02.06.2015 [PERSON] зареєстрував Фермерське господарство «Маяк». Станом на 02.06.2015 він як громадяни України вже реалізував своє право на тримання ділянки для створення фермерського господарства і в подальшому орендарем повинно було виступати саме фермерське господарство як юридична особа, отримуючи землю тільки через земельні торги. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.18) [PERSON] на час подачі заяви від 02.02.2016 до [PERSON] управління Держгеокадастру в Чернігівській області вже були надані в оренду для ведення фермерського господарства пять земельних ділянок. Згідно зі ст.3 ЗК України земельні відносини регулюються Конституцією України, ЗК України, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами. Відповідно до приписів ст.124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їхніми повноваженнями, визначеними ст.122 цього Кодексу. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів. Згідно з ч.2 ст.134 ЗК України не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) земельні ділянки державної або комунальної власності або права на них, зокрема у разі передачі громадянам земельних ділянок для ведення фермерського господарства. Статтею 7 Закону України «Про фермерське господарство» встановлено, що для отримання (придбання) у власність або в оренду земельної ділянки державної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до відповідної районної державної адміністрації. Крім того, за змістом ч.1 ст.8 вищезазначеного Закону після одержання засновником державного акта на право власності на земельну ділянку або укладення договору оренди земельної ділянки та його державної реєстрації фермерське господарство підлягає державній реєстрації у порядку, встановленому законом для державної реєстрації юридичних осіб. Відповідно до вимог статей 89, 91, 92 ЦК України, ст.4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців» державна реєстрація юридичних осіб - це засвідчення факту створення юридичної особи, після чого виникає цивільна правоздатність юридичної особи. Зокрема, ст.31 ЗК України передбачено, що землі фермерського господарства можуть складатися, у тому числі, із земельної ділянки, що належить на праві власності фермерському господарству як юридичній особі. Аналіз зазначених норм законодавства дає підстави для висновку, що фермерське господарство після державної реєстрації має право на отримання додаткової земельної ділянки (ділянок), але як юридична особа, а не як громадянин із метою створення фермерського господарства. Таку ж правову позицію висловив Верховний Суд України у постанові від 24.05.2016 у справі № 21-551а16 та від 04.11.2014 у справі № 3-157гс14 Отже, виходячи з викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що оскільки на момент укладення договору оренди земельної ділянки між [PERSON] управлінням Держгеокадастром у Чернігівській області та [PERSON], Фермерське господарство «Маяк» вже набуло статусу юридичної особи та мало у своїй власності земельну ділянку для ведення фермерського господарства, то отримання у подальшому земельної ділянки в оренду мало відбуватися за процедурою проведення земельних торгів. Враховуючи зазначене вище, позовні вимоги в частині визнання недійсним договору оренди землі від 04.03.2016, який укладений між [PERSON] управлінням Держгеокадастром у Чернігівській області та [PERSON] щодо земельної ділянки загальною площею 25,4960 га, кадастровий номер 7420387500:08:000:0506, яка знаходиться на території Рубанської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області та скасування запису № 14233275 про державну реєстрацію права оренди на земельну ділянку з кадастровим номером 7420387500:08:000:0506 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно підлягає задоволенню. Посилання [PERSON] управління Держгеокадастру в письмових поясненнях на апеляційну скаргу на [PERSON] Державного агентства земельних ресурсів України від 14.10.2013 № 22-28-0.17-17842/2-13 не заслуговує на увагу, оскільки зазначений лист не зареєстровано в Міністерстві Юстиції України, а тому не може бути належним доказом по справі. Не підлягають задоволенню вимоги позивача про визнання незаконними (недійсними) наказу [PERSON] управління Держземагентства в Чернігівській області № 25-1692/14-16-сг від 08.02.2016 «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою» та наказу [PERSON] управління Держгеокадастру в Чернігівській області № 25-2511/1416 сг від 22.02.2016 «Про затвердження документації із землеустрою та передачі в оренду земельної ділянки» та вимоги про зобовязання [PERSON] управління Держгеокадастру у Чернігівській області скасувати Запис про державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером 7420387500:08:000:0506 у відповідній Поземельній книзі Державного земельного кадастру. Оспорювані накази не є правочином. Наказ не може визнаватися недійсним за правилами недійсності правочинів (угод). Дані накази за своєю правовою природою є індивідуальними актами застосування норм права. За юридичними наслідками наказ є правоконстатуючим адміністративним актом (констатує факт надання органом дозволу, згоди, погодження тощо). Такий акт є виконаним в силу самого факту його прийняття (затвердження). Після затвердження технічної документації із землеустрою та набуття особою права користування (оренди) земельною ділянкою накази, як адміністративні акти, що вичерпали свою дію, не можуть бути скасованими чи зміненими. [PERSON] після видачі оспорюваних наказів уклав договір оренди і зареєстрував право оренди . Це означає, що оспорювані наказ є таким, що вичерпали свою дію, адже юридичні наслідки, пов'язані з наданням права користування оренди земельної ділянки на земельну ділянку [PERSON], настали. Вимоги щодо зобовязання [PERSON] управління Держгеокадастру у Чернігівській області вчинити певні дії не підлягають задоволенню, оскільки згідно з ч. 2 ст. 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Враховуючи вищевикладене, рішення суду на підставі п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог. В звязку з ухваленням нового рішення, відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягають розподілу судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial