Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-05 00:00:00

До суду надійшла позовна заява, в якій позивач просить суд: 1) визнати недійсним договір фінансового лізингу від 16.12.2015 року № Д00954; 2) стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Євролізинг Україна» на користь [PERSON] грошові кошти у розмірі 139.740,00 грн. Позовні вимоги мотивовано тим, що 16.12.2015 року між сторонами спору укладено договір фінансового лізингу № Д00954 з додатками 1, 2 до вказаного договору, відповідно до якого відповідач зобовязався придбати у свою власність та передати позивачу автомобіль Geely MK Cross в комплектації basic plus, а позивач зобов'язалась періодично сплачувати за лізингові платежі. Позивач сплатила 16.12.2015 року на користь відповідача 141.416,88 грн. Проте, до сьогоднішнього дня відповідач на передав позивачеві автомобіль. Позивач вважає, що умови договору фінансового лізингу не відповідають діючому законодавству та порушують її права як споживача. Так, за умовами вищезазначеного договору відповідач у двозначний спосіб надав інформацію щодо строку поставки автомобіля, ввів своїми діями в оману позивача, застосував нечесну підприємницьку практику. Також позивач зазначає, що відповідач не надав позивачу інформації щодо конкретних (чітко визначених) розмірів лізингових платежів, а також інших платежів за договором, посилаючись на те, що їх розмір буде визначено в додатку № 3 до договору, який сторони підпишуть після підписання ними акта приймання-передачі автомобіля. Позивач зазначає, що у договорі та додатках не вказано VIN номер предмету лізингу і рік його випуску. Також позивач вважає, що такий договір лізингу має бути нотаріально посвідченим, проте, нотаріальна форма сторонами не дотримана. На думку позивача, спірний договір є недійсним, а сплачені за ним кошти підлягають поверненню. В судовому засіданні представники позивача позов підтримали. Представник відповідача в судове засідання не зявився, подав до суду заперечення на позов проти задоволення позову заперечив та вказав, що договір лізингу є змішаним договором та поєднує елементи різних договорів. Відповідач вказав, що між сторонами спору укладено договір непрямого лізингу і позивач не виконав умови п. 4.1. договору, тому автомобіль не поставлений. При цьому безпосередньо додаток №3 до спірного договору має бути підписаний після підшукання відповідного предмету лізингу, оскільки саме після підшукання предмету лізингу буде відома остаточна вартість предмету лізингу враховуючи зміну курсу іноземної валюти, в якій визначено ціну предмета лізингу згідно додатку № 1 до договору. Відповідач не вводив позивача в оману. Договір фінансового лізингу відповідає вимогам законодавства. Також відповідач зазначив, що позиція позивача про обовязкове нотаріальне посвідчення такого договору не відповідає законодавству. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом достовірно встановлено, що 23.09.2014 Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг надано довідку про взяття на облік юридичної особи ТОВ «Євролізинг Україна», як такої, що має право надавати послуги з фінансового лізингу. 16.12.2015 року сторонами спору підписано договір фінансового лізингу № 00954 з додатками (далі - Договір), за умовами якого ТОВ «Євролізинг Україна» зобов'язалося придбати у свою власність предмет лізингу у вигляді автомобіля Geely MK Cross та передати цей автомобіль у користування позивача, яка у свою чергу зобов'язалась сплачувати за користування трактором періодичні лізингові платежі згідно графіку викладеного у Додатку № 3 до Договору. Згідно пункту 1.7 Договору предмет лізингу передається у користування позивачу протягом строку, який становить не більше 120 робочих днів з моменту сплати позивачем на рахунок товариства адміністративного платежу, авансового платежу, комісії за передачу предмета лізингу. Згідно квитанції №NOAMX59115 від 16.12.2015 року позивач на виконання Договору сплатила 139.740,00 грн. Крім того, 16.12.2015 року позивачем сплачено комісія за переказ платежу в сумі 1676,88 грн. Строк лізингу закінчується через 60 календарних місяців з моменту підписання Акту приймання-передачі предмета лізингу та в останньому місяці сплати лізингового платежу за Додатком №3 до цього Договору (п.2.2. Договору). Згідно п. 17.2 Договору підписання цього договору та додатків до нього є свідченням факту ознайомлення, розуміння сторонами та їх згоди з усіма визначеннями, умовами та змістом договору та додатків до нього. Згідно п.17.4 Договору підписанням даного договору та додатків до нього Лізингоодержувач заявляє, що отримав усі конкретно викладені пояснення від представника ТОВ "Євролізинг Україна", що стосуються змісту договору та додатків, проінформований про всі можливі витрати і ризики у зв`язку із укладенням та виконанням договору, уважно прочитав та зрозумів договір та додатки до нього. Згідно п.2.1. Договору - даний Договір вступає в силу з моменту його підписання. А додатки до Договору є невід'ємною його частиною (п.16.13 Договору). Відповідно до ч.1 ст.15 Закону України "Про захист прав споживачів" споживач має право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору. Інформація повинна бути надана споживачеві до придбання ним товару чи замовлення роботи (послуги). Відносини, що виникають у зв'язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями ЦК України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, Законом України «Про фінансовий лізинг». Відповідно до частин першої, другої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Відповідно до правового висновку Верховного Суду України у справі за N 6-648цс16 за своєю правовою природою договір лізингу є змішаним договором та містить елементи договору оренди (найму) та договору купівлі-продажу або договору поставки. За договором найму (оренди) здійснюється передача майна наймачеві у користування. Найм (оренда) транспортних засобів врегульовано параграфом 5 глави 58 ЦК України. За загальним правилом, передбаченим частиною першою статті 799 ЦК України, договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі. Якщо стороною у цьому договорі виступає фізична особа, то згідно з частиною другою статті 799 ЦК Українидоговір підлягає обов'язковому нотаріальному посвідченню. Згідно зі статтею 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимог закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Нікчемний договір не породжує тих прав і обов'язків, настання яких бажали сторони, й визнання такого договору недійсним судом не вимагається. Правові наслідки недійсності договору передбачені статтею 216 ЦК України. Положення статті 216 ЦК України застосовуються також при вирішенні вимог про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. Оскільки стороною спірного договору фінансового лізингу є фізична особа, то згідно з частиною другою статті 799 ЦК України договір підлягає обов'язковому нотаріальному посвідченню, натомість, цього зроблено не було. А отже спірний договір згідно зі статтею 220 ЦК України є нікчемним та не породжує тих прав і обов'язків, настання яких бажали сторони. Згідно ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Відповідно, відповідач має повернути кошти в сумі 139.740,00 грн., які отримані відповідачем від позивача на виконання спірного договору. Інші твердження та посилання сторін судом відхиляються, оскільки не впливають на предмету спору. Отже, позов є обґрунтованим, підтверджуються матеріалами справи та підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved