Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-14 00:00:00

В лютому 2015 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, в обґрунтування якого вказав, 20 квітня 2014 року відповідач позичив у нього 1700 доларів США та зобовязався повернути до 01 липня 2014 року включно, про що написав власноручно розписку. Взятих на себе зобовязань відповідач не виконав, у звязку з чим позивач просить стягнути з відповідача борг за договором позики, 3% річних та інфляційні, а також понесені судові витрати. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні по суті предявленого позову, надав суду пояснення в яких вказав, що взяв у [PERSON] у борг 1700 доларів США, проте в рахунок погашення боргу відповідач передав позивачу коштовну річ, а також позивач в рахунок погашення боргу за договором позики, протягом року користувався безкоштовно послугами у фітнес-клубі, де працює відповідач. Суд заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. [PERSON] позичив у [PERSON] 20 квітня 2014 року гроші в сумі 1700 доларів США та зобовязався повернути борг до 01 липня 2014 року, про свідчить розписка написана [PERSON] власноручно. Проте умови позики [PERSON] не виконує, у визначений строк борг не повернув. Між сторонами склались відносини цивільно-правового характеру, що регулюються ст.ст.1046-1050 ЦК України про договір позики. Відповідно до ст. 1046-1047 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов"язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір є укладеним з моменту передання грошей. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник повинен повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві або зарахування грошової суми, що позичалася на його банківський рахунок. Отже, виходячи з наведених норм закону розписка, в якій зазначено сторони, сума переданих в борг грошей, особисті підписи є доказом укладення між позивачем і відповідачем договору позики, тому вимога позивача про повернення таких коштів є обґрунтованою. Згідно ст. 526 ЦК України зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст.612 ЦК України). Щодо заперечення [PERSON] про погашення кредиту, то ч. 1 ст. 545 ЦК України передбачено, що прийнявши виконання зобов'язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Проте відповідач такої розписки суду не надав. При цьому згідно з ч. 4 ст. 545 ЦК України у разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов'язання. У цьому разі настає прострочення кредитора. Згідно з ч. 2 ст. 614 ЦК України відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання. Факт укладення договору позики в іноземній валюті (доларах США) доведений, оскільки сторони визначили в розписці про надання та повернення боргу грошовий еквівалент в доларах США. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України по справі № 6-79цс14 від 02.07.2014 року зазначено, що аналіз норм ст. 99 Конституції України, ст. ст.192, 533 ЦК України дає підстави для висновку про те, що незалежно від валюти боргу (тобто грошової одиниці, в якій визначена сума зобовязання) валютою платежу, тобто засобом погашення грошового зобовязання і його виконання є національна валюта України гривня. Згідно із п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 року у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Відповідач [PERSON] не виконав своє зобов"язання про повернення грошових коштів, а тому з нього на користь [PERSON] слід стягнути суму коштів на виконання умов договору позики в розмірі 34952грн. (1700 доларів США в еквіваленті за 1 долар США 20,56грн. за офіційним курсом НБУ станом на 15.05.2015 року). Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливістю виконання ним грошового зобов"язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.533 ЦК України грошове зобовязання має бути виконане у гривні. Якщо у зобовязанні буде визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сумі, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Оскільки індекс інфляції показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання, а ціни в Україні встановлюються в національній валюті гривні, то норми ст..625 ЦК України щодо сплати боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції поширюється лише на випадки прострочення грошового зобовязання, яке визначено договором у гривні. Разом з тим, відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник у випадку прострочення виконання грошового зобовязання на вимогу кредитора має сплатити 3% річних від простроченої суми. Розмір відсотків за прострочення повернення відповідачем позики за період з 01.07.2014 року по 27.04.2015 року становить згідно розрахунку 34952*0,03%:365*301день =864,70грн. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги підлягають до задоволення частково, з [PERSON] на користь [PERSON] належить стягнути борг за договором позики в сумі 34952грн. та три проценти річних в розмірі 864,70грн., а всього 35816,70грн. В частині стягнення інфляційних втрат 15395,58грн. належить відмовити. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог в сумі 358,17грн.

Outcome: partial