Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-25 00:00:00

КП «Харківські теплові мережі» звернулось до суду з позовними вимогами, де просить солідарно стягнути з відповідачів на його користь заборгованість за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води в сумі 142947,23 грн. за період з 01.08.2014 по 31.05.2021, три відсотки річних в сумі 1864,33 грн., інфляційні втрати в сумі 4749,78 грн., а також судовий збір в сумі 2270,00 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що за адресою: [ADDRESS] , мешкають [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , яким надаються послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води згідно Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та "Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води", затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року №630. Внаслідок неповної та несвоєчасної сплати послуг у боржників виникла заборгованість в сумі 142947,23грн., що утворилась станом на 01 червня 2021 року. Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 5 липня 2021 року провадження у справі відкрито, розгляд справи ухвалено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін. Відповідачам запропоновано надати відзив на позовну заяву. Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 26 серпня 2021 року провадження у справі за позовом КП «Харківські теплові мережі» до відповідача [PERSON] про стягнення з заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води закрито. Представник позивача до судового засідання не з`явився, надав до канцелярії суду заяву, у якій позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити, не заперечував проти розгляду справи за його відсутності. [PERSON] заявила клопотання про застосування строку позовної давності, посилаючись на те, що позивач просить стягнути заборгованість за період, який значно перевищує встановлений законом строк позовної давності та просила справу розглянути без її участі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, підтримав клопотання про застосування строку позовної давності, просив розглянути справу без його участі. Оскільки сторони у судове засідання не з`явились, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Суд, дослідивши надані сторонами докази, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Згідно з інформаційною довідкою про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб [PERSON] , [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , та є споживачами комунальних послуг. Як вбачається з відомості нарахувань та сплати за теплову енергію з урахуванням періоду платежу, відповідачі є споживачами послуг теплової енергії за відкритим особовим рахунком № [NUMBER] на ім`я [PERSON] . Згідно з наданими позивачем розрахунками станом на 01.06.2021 відповідачам нарахована заборгованість за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води у загальному розмірі 142947,23грн. за період з 01.08.2014 по 31.05.2021, три відсотки річних в сумі 1864,33 грн., інфляційні втрати в сумі 4749,78 грн. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в поданих до суду заявах просили застосувати строки позовної давності до вимог КП «Харківські теплові мережі» про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опаленння та централізованого постачання гарячої води. Статтями 12, 13, 77, 81 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відносини, які виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках врегульовані положеннями Закону "Про житлово-комунальні послуги" № 2189-VIII. Згідно зі ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальним споживачем є власник (співвласник) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг (ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Статтею 322 ЦК України визначено обов`язок власника утримувати належне йому майно. Статтею 67 ЖК України визначено, що плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та п. 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 року, споживач повинен своєчасно у встановлений термін сплачувати надані послуги. У відповідності до ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. За частиною 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Відповідно до ст. 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. Відповідно до положень ст. 541, 543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і будь - кого з них окремо. Відповідно до ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно з ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Відповідно до ч. 3,4,5 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Відповідно до п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», установивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не задоволено, що є самостійною підставою для цього. Відповідно до п. 1 ст. 32 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав-учасників Конвенції виконує кілька завдань, в тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення, що стали неповними через сплив часу (пункт 570 рішення від 20.09.2011 року за заявою №14902/04 у справі ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»; п. 51 рішення від 22.10.1996 року за заявами №22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства). З огляду на викладене та враховуючи заявлене відповідачем клопотання про застосування строку позовної давності, суд дійшов висновку про необхідність відмовити позивачу в задоволенні позову частково у зв`язку з пропуском строку позовної давності та стягнути заборгованість лише за останні три роки. Як вбачається з наданого позивачем розрахунку за останні три роки, заборгованість відповідачів за період з червня 2018 по травень 2021 року складає 101961 грн. 00 коп. Відповідачам на підставі ст. 625 ЦК України здійснено нарахування 3% річних у розмірі 1864 грн. 33 коп. та інфляційних втрат у сумі 4749 грн. 78 коп. За таких обставин, розглядаючи справу на підставі наданих позивачем доказів, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідачів заборгованості за опалення і гарячу воду з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних від простроченої суми у загальному розмірі 108 575 грн. 11 коп. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Позивачем заявлено вимогу про відшкодування судового збору в розмірі 2270,00 грн., сплаченого ним при подачі позову, оскільки позов підлягає частковому задоволенню, суд з урахуванням ч. 1 ст. 141 ЦПК України щодо пропорційності стягнення судового збору вважає можливим відшкодувати позивачу понесені витрати в сумі в сумі 1647 грн. 92 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial