Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-08 00:00:00

В серпні 2016 року ПАТ КБ "Приватбанк" звернулося в суд з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 64143,46 грн. Позовні вимоги мотивує тим, що відповідно до укладеного договору № IFХRR011820206 від 19.11.2008 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 4552,72 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. ПАТ КБ «ПриватБанк» є правонаступником прав та обов'язків Закритого акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30.04.2009 р. змінено найменування позивача з Закритого Акціонерного Товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» па Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (надалі - банк), про що зазначено у п.1.1.статуту ПАТ КБ «ПриватБанк». 17.07.2009 року проведено державну реєстрацію вказаних змін. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між ним і банком договір, про що свідчить підпис відповідачки у заяві. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в такому порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсоткам, комісією, а також інші витрати згідно Умов. Банк зобов'язання за даним договором виконав, надав відповідачу грошові кошти. У порушення норм ст.ст. 526, 527,530, 1054 ЦК України та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала, в зв'язку з чим станом на 20.07.2016 року відповідач має заборгованість 64143,46 грн., яка складається із наступного: 1962,47 грн. - заборгованість за кредитом; 1,34 грн. - заборгованість по відсотках за користування кредитом; 58649,01 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; а також штрафи відповідно до п. 5.3 Умов та правил надання банківських послуг: 500.00 грн. - штраф (фіксована частина); 3030,64 грн. - штраф (процентна складова). Також позивач просить стягнути із відповідачки 1378 грн. судового збору. Представник позивача в судове засідання не з'явився. Подав клопотання про розгляд справи в його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON], зареєстроване місце проживання якої згідно інформації Городенківського районного сектора Управління державної міграційної служби в Івано-Франківській області та Росохацької сільської ради, - [ADDRESS] - в судове засідання не з'явилась повторно. Про час і місце розгляду справи повідомлялась відповідно до вимог ст.ст. 74, 76 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомила. Передбачених ч.1 статті 169 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін з ухваленням, відповідно до ст. 224 ЦПК України, заочного рішення. Згідно вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступного. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Ч. 1 ст. 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Ст. 1054 ЦК України визначає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). Відповідно до укладеного договору № IFХRR011820206 від 19.11.2008 року [PERSON] 19.11.2008 року отримала кредит у розмірі 4552,72 грн. на строк 10 місяців з 19.11.2008 р. по 19.09.2009 р. на придбання товару зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0.01 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. Зазначений кредит отримала на умовах, зазначених в заяві та умовах надання споживчого кредиту фізичним особам (розстрочка) (стандарт). Позивачка належним чином не виконувала умови кредитного договору, тому в вересні 2013 р. ПАТ КБ «Приватбанк» вже звертався в суд з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором № IFХRR011820206 від 19.11.2008 року станом на 27.08.2013 р. в сумі 60181,11 грн. Рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 04.12.2013 року в задоволенні позову відмовлено за пропуском строку позовної давності. В даному рішенні, яке набрало законної сили, суд прийшов до висновку, що надані позивачем «Умови надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) підписані тільки головою правління ПАТ КБ «Приватбанк», вони не мають реквізитів, відсутня дата їх складання та погодження сторонами кредитного договору. Крім того, названі Умови не містять жодної ідентифікуючої ознаки на предмет їх невід'ємності від Заяви позичальника. Доказів того, що вказані Умови і є тими Умовами, які розуміла [PERSON], підписуючи заяву позичальника, матеріали цивільної справи не містять». Згідно з ч.3 статті 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Звертаючись до суду про стягнення заборгованості у справі, що розглядається, ПАТ КБ "Приватбанк" вказував, що станом на 20.07.2016 року відповідач має заборгованість 64143,46 грн., яка складається із наступного: 1962,47 грн. - заборгованість за кредитом; 1,34 грн. - заборгованість по відсотках за користування кредитом; 58649,01 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; а також штрафи відповідно до п. 5.3 Умов та правил надання банківських послуг: 500.00 грн. - штраф (фіксована частина); 3030,64 грн. - штраф (процентна складова). Як вбачається з розрахунку, банк фактично повторно ставить питання про стягнення з [PERSON] простроченої заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), по відсотках за користування кредитом, пені та штрафів за період з часу надання кредиту (19.11.2008 р.), прострочення чергових платежів (з 26.02.2009 р.) і до часу складання розрахунку звернення з позовом (по 20.07.2016 р.). В попередньому позові позивач надавав суду розрахунок станом на 27.08.2013 р., а в розрахунку, доданому до цього позову станом на 20.07.2016 р., банк, зазначаючи заборгованість станом на 19.08.2013 р. (аналогічну заборгованості по попередньому позові, в т.ч.: 1987,22 грн. - залишок простроченої заборгованості за наданим кредитом, 1,34 грн. - загальний залишок заборгованості за процентами, 3607,92 грн. - сума пені за порушення строків розрахунку, 54651,73 грн. - загальний залишок пені за порушення строків розрахунків) не зазначаючи, які платежі були сплачені, записуючи «дати операції за рахунками обліку заборгованості» (колонка розрахунку №1): на 27.09.2013, на 29.11.2013, на 26.12.2013, і останній рядок - на 20.07.2016, в якому вказує: 1962,47 грн. - залишок простроченої заборгованості за наданим кредитом, 1,34 грн. - загальний залишок заборгованості за процентами, 2760,14 грн. - сума пені за порушення строків розрахунку, 58649,01 грн. - загальний залишок пені за порушення строків розрахунків. Наведене свідчить про те, що позивач надав суду розрахунок заборгованості, в т.ч. за період, який вже був предметом судового розгляду, і в задоволенні позову було відмовлено. Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно ч.3 ст. 10, ст. 60 ЦК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Проте, наявний в матеріалах справи розрахунок не є належним і допустимим доказом у справі, не містить інформації щодо заборгованості, що утворилася за період, не охоплений попереднім судовим рішенням, не містить відомостей, які б дозволили перевірити вірність нарахування боргу, строки виникнення заборгованості за кожним платежем за період з 19.08.2013 р. до 20.07.2016 р., а є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків позивача і не є правовою підставою для стягнення з відповідачки відповідних сум, тому позовні вимоги є недоведеними та такими, що не підлягають до задоволення. На підставі наведеного, ст.ст. 549, 611,326,627, 1054 ЦК України,

Outcome: dismissed