Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-17 00:00:00

В листопаді 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просила позбавити його батьківських прав відносно їх дочки [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позову зазначила, що відповідач є батьком [PERSON] , але не приділяє уваги її вихованню, не утримує матеріально, ухиляється від виконання батьківських обов`язків, покинув їх і його місце перебування достовірно невідоме. Крім того, просила стягнути з нього аліменти на утримання дитини в розмірі 50% прожиткового мінімуму доходів громадян. В судовому засіданні представник позивачки позов підтримала та просила його задовольнити з підстав викладених у ньому. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату та час слухання справи судом повідомлений належним чином. Представник третьої особи - служби у справах дітей Вітовської районної державної адміністрації Миколаївської області в судовому засіданні також позов підтримала та просила його задовольнити, оскільки перевіркою сім`ї позивачки було встановлено, що батько дійсно не займається вихованням та утриманням дитини. Суд, заслухавши пояснення представника позивачки та представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку. Позивачка та відповідач зареєстрували шлюб 22 листопада 2013 року, який був розірваний рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 29 грудня 2015 року. За час шлюбу в них народилася дочка [PERSON] , [INFO] . Дитина постійно проживає разом з матір`ю (позивачкою) в смт. Воскресенське Вітовського (Жовтневого) району Миколаївської області і вона самостійно здійснює її виховання, догляд, утримання. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Згідно зі ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства. В ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до роз`яснень, що містяться в пункті 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" ухилення батьків від свої обов`язків має місце, коли батьки не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Згідно приписів статті 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, яка є частиною національного законодавства України у відповідності до статті 9 Конституції України, у всіх діях відносно дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини, а також дитинi забезпечується такий захист i пiклування, якi необхiднi для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків. Відповідно до висновку Вітовської районної державної адміністрації Миколаївської області від 20 березня 2020 року відповідач не виконує батьківські обов`язків відносно своєї дитини, її життям та здоров`ям не цікавиться, не підтримує матеріально, а тому орган опіки та піклування вважає доцільним позбавити його батьківських прав в судовому порядку. З інших письмових матеріалів справи також вбачається, що відповідач не піклується своєю дитиною, не переймається її розвитком та здоров`ям. Таким чином суд приходить до висновку, що відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток своєї дитини, ухиляється від обов`язку по її вихованню. Відповідно до статті 164 СК України мати, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Враховуючи викладене, оцінивши в сукупності докази по справі, суд вважає позов в частині вимог про позбавлення батьківських прав обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Враховуючи обов`язок батька утримувати свою дитину до її повноліття, передбачений ст. 180 СК України, вимоги ст. 182 СК України, суд прийшов до висновку, що відповідач зобов`язаний та має можливість сплачувати аліменти на утримання своєї неповнолітньої дитини [PERSON] в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягнення судовий збір на користь держави в сумі 768 грн. 40 коп. - за вимогою про стягнення аліментів, та в такій же сумі на користь позивачки - судового збору, сплаченого нею при поданні позову за вимогою про позбавлення батьківських прав. За викладеного,

Outcome: approved