Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-08 00:00:00

В травні 2021 року позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] , третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, приватного нотаріуса Чортківського районного нотаріального округу Пивовар О. І. про визнання права власності на спадкове нерухоме майно за законом. В позовній заяві позивач вказав, що [INFO] помер їхній з відповідачкою рідний брат [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина на нерухоме майно, зокрема на земельну ділянку площею 1,5999 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 6125581000:01:001:1744, яка розташована на території колишньої Білівської сільської ради Чортківського району Тернопільської області. Спадкодавець за свого життя на випадок смерті не зробив заповідального розпорядження, на день смерті не мав дружини, батьків, дітей. [PERSON] подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини, на підставі якої 16 грудня 2020 року було заведено спадкову справу. У квітні 2021 рок він звернувся до приватного нотаріуса Пивовар О. І. щодо оформлення спадщини після смерті брата та отримання свідоцтва про право на спадщину, однак у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на земельну ділянку на ім`я спадкодавця нотаріус рекомендувала йому звернутися до суду з позовом про визнання права власності, про що надала письмову відповідь № 74/02-14 від 20.05.2021 року. Згідно п. 4.18 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. У разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися в судовому порядку. За наведених обставин [PERSON] просив визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 1,5999 га, кадастровий номер 6125581000:01:001:1744, для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території колишньої Білівської сільської ради Чортківського району Тернопільської області, на даний час Чортківської ОТГ, в порядку спадкування за законом після смерті брата. В ході проведення підготовчого судового засідання представник позивача [PERSON] подав заяву про зміну позовних вимог, в якій зазначив, що покійний брат позивача, [PERSON] виготовив всю проектну документацію щодо відведення земельної ділянки у власність, і розпорядженням голови Чортківської районної державної адміністрації від 9 лютого 2010 року за № 79 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність [PERSON] для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту на території Білівської сільської ради» надано земельну ділянку у власність [PERSON] , однак документ про право власності на вказану земельну ділянку він так і не отримав. Таким чином, брат розпочав процедуру приватизації земельної ділянки, але не набув права власності на вказану земельну ділянку. За наведених обставин представник позивача просить визнати за [PERSON] право на завершення приватизації та проведення державної реєстрації і отримання на його ім`я документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку площею 1,5999 га, кадастровий номер 6125581000:01:001:1744, для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території колишньої Білівської сільської ради Чортківського району Тернопільської області, на даний час на території Чортківської ОТГ Тернопільської області, яка була передана у приватну власність [PERSON] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Позивач [PERSON] та його представник адвокат Камінський М. В. в підготовчому судовому засіданні змінені позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять задовольнити. Відповідачка [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явилася, від неї надійшла заява, з якої вбачається, що змінені позовні вимоги вона визнає, просила справу розглядати без її присутності. Третя особа приватний нотаріус Чортківського районного нотаріального округу Пивовар О. І. в підготовче судове засідання не з`явилася, від неї надійшло клопотання про розгляд справи без її участі, при прийнятті рішення покладається на розсуд суду. Суд, вислухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши письмові докази в справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких мотивів. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 200 Цивільного процесуального кодексу України ухвалення в підготовчому судовому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 206 цього Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 206 вищезазначеного Кодексу в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову в даній справі не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 82 цього ж Кодексу обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Судом встановлено, що [INFO] помер брат позивача [PERSON] . Після його смерті позивач [PERSON] відповідно до ст. 1268 Цивільного кодексу України є спадкоємцем його майна і спадщина належить йому з часу її відкриття. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, яке складається з земельної ділянки площею 1,5999 га, кадастровий номер 6125581000:01:001:1744, цільове призначення якої для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Білівської сільської ради Чортківського району Тернопільської області. Спадкодавець [PERSON] розпочав процедуру приватизації земельної ділянки, але не набув права власності на вказану земельну ділянку. В листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" викладена наступна позиція. Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: - ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; - виготовлення технічної документації на земельні ділянки; - визначення меж земельної ділянки в натурі; - погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; - одержання у встановленому порядку Державного акта на землю; - реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст. 1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія п. 1 розділу X "Перехідні положення" ЗК. Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне визнати за позивачем [PERSON] право на завершення приватизації та проведення державної реєстрації і отримання на його ім`я документів, що посвідчують право власності на спадкову земельну ділянку, задовольнивши позов. Згідно ч. 1 ст. 142 Цивільного процесуального кодексу України, ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи те, що відповідачка позовні вимоги визнає, суд приходить до висновку про повернення позивачу [PERSON] з державного бюджету 50 відсотків сплаченого судового збору в сумі 908 гривень згідно квитанції АТ КБ «Приватбанк» № 0.0.2142695085.1 від 28 травня 2021 року, що становить 454 гривні.

Outcome: approved