Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-25 00:00:00

В проваджені Кіровського районного суду м. Дніпропетровська знаходиться цивільна справа за позовом [PERSON] до Головного управління МВС України в Дніпропетровській області, Державної казначейської служби України, про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового слідства. В обґрунтування заявлених позовних вимог, позивач в позовній заяві та його представник в ході судового засідання посилалися на те, що 29.05.2010 року постановою начальника відділу СУ ГУМВС України у Дніпропетровській області підполковника міліції Солдатенко Г.Н. було порушено кримінальну справу відносно позивача та [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] за фактом вимагання, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, у великому розмірі за ознаками ст. 189 ч. 4 КК України. У той же день позивач був затриманий в порядку ст. 115 КПК України у підозрі у скоєнні злочину, передбаченого ст. 189 ч. 4 КК України та на протязі 3-х діб був обмежений у правах на свободу, працю та місцеперебування. 01.06.2010 року постановою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу йому була обрана міра запобіжного заходу у вигляді підписки про невиїзд. 03.11.2010 року порушена кримінальна справа була закрита за відсутністю складу злочину. Перебування в ізоляторі тимчасового утримання на протязі 3-х діб, знаходження під підпискою про невиїзд, під слідством на протязі понад 5 місяців, завдано позивачу моральної шкоди, яка виразилася в обмеженні його прав, порушенні образу життя, порушення соціальних зв'язків, погіршенні відносин з оточуючими. На підставі викладеного, просили суд: · стягнути на користь [PERSON] 10000,00 грн у відшкодування моральної шкоди за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання цієї суми з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України. Представник відповідача Головного управління МВС України в Дніпропетровській області у судовому засідання позовні вимоги не визнав, посилаючись на те, що затримання позивача проводилося відповідно до вимог чинного кримінально-процесуального законодавства і обумовлювалося тяжкістю вчинених злочинів та суспільним резонансом, викликаним злочинами. Порушень справ та свобод позивача допущено не було. Крім того, позивач не вказав, якими саме діями Головне Управління МВС України в Дніпропетровській області йому спричинило моральну шкоду та не надав суду доказів спричинення моральної шкоди та обґрунтування її розміру 10000,00 грн., тому просив у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Відповідач - Державна казначейська служба України - в судове засідання свого представника не направили. Про час та місце якого були повідомлені належним чином, шляхом судових викликів, про причини своєї неявки суду не повідомили. За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу за їх відсутності, на підставі доказів наданих до матеріалів справи. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступних міркувань. Судом встановлено, що 29.05.2010 року постановою начальника відділу СУ ГУМВС України у Дніпропетровській області підполковника міліції [PERSON] було порушено кримінальну справу відносно позивача та [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] за фактом вимагання, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, у великому розмірі за ознаками ст. 189 ч. 4 КК України. У той же день позивач був затриманий в порядку ст. 115 КПК України у підозрі у скоєнні злочину, передбаченого ст. 189 ч. 4 КК України та на протязі 3-х діб був обмежений у правах на свободу, працю та місцеперебування. 01.06.2010 року постановою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу йому була обрана міра запобіжного заходу у вигляді підписки про невиїзд. 03.11.2010 року порушена кримінальна справа була закрита за відсутністю складу злочину. Перебування в ізоляторі тимчасового утримання на протязі 3-х діб, знаходження під підпискою про невиїзд, під слідством на протязі понад 5 місяців, завдано позивачу моральної шкоди, яка виразилася в обмеженні його прав, порушенні образу життя, порушення соціальних зв'язків, погіршенні відносин з оточуючими. Так, ст.1, п.2 ст.2, ст.3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду » встановлено, що відповідно до положень цього Закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок: незаконного засудження, незаконного притягнення як обвинуваченого, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході розслідування чи судового розгляду кримінальної справи обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян; незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу; незаконного проведення оперативно-розшукових заходів, передбачених законами України "Про оперативно-розшукову діяльність", "Про організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю" та іншими актами законодавства. У випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду. право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках закриття кримінальної справи за відсутністю події злочину, відсутністю у діянні складу злочину або недоведеністю участі обвинуваченого у вчиненні злочину. У наведених в статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовуються (повертаються): заробіток та інші грошові доходи, які він втратив внаслідок незаконних дій; майно (в тому числі гроші, грошові вклади і відсотки по них, цінні папери та відсотки по них, частка у статутному фонді господарського товариства, учасником якого був громадянин, та прибуток, який він не отримав відповідно до цієї частки, інші цінності), конфісковане або звернене в доход держави судом, вилучене органами дізнання чи досудового слідства, органами, які здійснюють оперативно-розшукову діяльність, а також майно, на яке накладено арешт; штрафи, стягнуті на виконання вироку суду, судові витрати та інші витрати, сплачені громадянином; суми, сплачені громадянином у зв'язку з поданням йому юридичної допомоги; моральна шкода. Отже приймаючи до уваги той факт, що порушена кримінальна справа була закрита за відсутністю складу злочину. Отже обраний запобіжний заход у відношенні позивача, являється дією, що обмежує права громадянина та є підставою для відшкодування шкоди в силу Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду »

Outcome: approved