Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулося до суду з позовом до [PERSON], в якому просить усунути перешкоди в користуванні власністю шляхом визнання відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартири [ADDRESS]. В обґрунтування своїх позовних вимог, позивач посилається на те, що квартира [ADDRESS] належить їй на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 02.06.2000 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON], реєстраційний номер № П-3-24449. Відповідач приходиться позивачу донькою та була зареєстрована в спірній квартирі в 2000 році. В 2010 році відповідач переїхала мешкати до свого чоловіка, після чого не спілкується з позивачем, та не повідомляє про місце свого проживання. До виїзду відповідача з квартири позивача, [PERSON] запропонувала зареєструватися в квартирі [ADDRESS], де відповідачу належить ? частка, однак вона відмовилась. Таким чином, з 2010 року відповідач не мешкає в спірній квартирі, не користується нею, не сплачує за комунальні послуги, а в свою чергу позивач несе всі затрати, тому вона була вимушена звернутися до суду. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві, в подальшому до судового засідання не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про день та час слухання справи повідомлялася належним чином, про причину неявки суду не повідомила. Зі згоди позивача, суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача на підставі наявних в матеріалах справи доказів, та ухвалити по справі заочне рішення. Суд, вислухавши пояснення позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Спірним житловим приміщенням є квартира [ADDRESS], яка належить на праві власності [PERSON], що підтверджується договором купівлі-продажу від 26 квітня 2000 року, реєстраційний номер 1-1370, який зареєстрований в КП ХМБТІ» 08.06.2000 року за номером П-3-24449 (а.с. 3). Згідно довідки КП "Жилкомсервіс" № 727 від 10.02.2015 року [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 24) Відповідач по справі [PERSON] більше ніж 4 роки у спірному житловому приміщенні не проживає. Ці обставини встановлені судом на підставі пояснень в судовому засіданні свідків. Допитана в судовому засіданні у якості свідка [PERSON] пояснила суду, що вона є сусідкою позивача. Відповідача [PERSON] вона бачила близько п'яти років тому, коли остання була ще студенткою. Останній раз вона бачила відповідача літом 2010 року біля під'їзду. В спірній квартирі вона буває декілька разів на місяць, будь-яких речей відповідача у спірній квартирі вона не бачила. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є сусідкою позивача та проживає в будинку позивача на першому поверсі. Відповідача вона бачила останній раз близько 5 років тому. На теперішній час відповідач в спірній квартирі не проживає. Про перешкоджання в користуванні власністю відповідачу з боку позивача їй невідомо. В спірному приміщенні вона буває декілька разів на рік та особистих речей в квартирі не бачила. Останній раз вона бачила відповідача біля під'їзду у 2010 році. Суд не має підстав для сумніву стосовно об'єктивності пояснень цих свідків, у зв'язку з тим, вказані особи ніяким чином не зацікавлені в наслідках розгляду цієї справи і їх пояснення об'єктивно співвідносяться з іншими доказами по справі. З інформації наданої Комінтернівським РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області від 12 березня 2015 року вбачається, що [PERSON] з заявами та повідомленнями щодо перешкод в користуванні спірним житловим приміщенням за період з грудня 2013 року по теперішній час не зверталась (а.с. 40). Відповідно до ст. 41 Конституції України, право приватної власності є непорушним. У відповідності до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Законом України "Про свободу пересування і вільне обрання місця проживання в Україні" встановлено, що реєстрація провадиться за місцем постійного чи тимчасового перебування громадян. У разі зміни місця перебування Законом передбачено зняття з реєстрації за місцем проживання. Відповідно до ст. 16 ЦК України - кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому, відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У відповідності до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. На підставі наданих позивачами доказів, суд вважає, що відповідач, відсутній в спірному житловому приміщенні більше одного року без поважних причин, і тому має бути визнаним таким, що втратив право користування спірним житловим приміщенням. Судом не встановлено обставин, які б свідчили про поважність причин відсутності відповідача, в спірному житловому приміщенні, і не вбачається підстав для продовження цього строку, бо з заявою про поновлення цього строку, або зі зустрічним позовом про поновлення його права користування спірним житловим приміщенням, відповідач до суду не звертався. Реєстрація місця проживання відповідача, у квартирі, яка належить на праві власності позивачу, безперечно, обмежує її права, як власника по користуванню нерухомим майном, оскільки позивач вимушена самостійно нести витрати по утриманню житла і сплаті комунальних послуг. У зв'язку з тим, що відповідач, не користується без поважних причин житловим приміщенням квартирою [ADDRESS] більш як один рік, вона є такою, що втратила право користування цим житлом приміщенням. З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм та матеріалів справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог. Питання про стягнення судових витрат, суд вирішує відповідно до ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved