Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Виконавчого комітету Довгинцівської районної у місті ради про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності у порядку спадкування за законом. В позові просила суд встановити факт прийняття спадкоємцем [PERSON] спадщини після смерті спадкодавця матері [PERSON], що померла [INFO] року, мешкала за життя в [ADDRESS], посилаючись на те, що вона мешкала разом з матір'ю, здійснювала догляд за лежачою хворою, здійснювала поховання, а також просить визнати за нею право власності у порядку спадкування за законом на квартиру [ADDRESS] - після смерті матері [PERSON], що померла [INFO] року. Розмір житлової площі 27,00 кв.м., загальна площа квартири - 42,20 кв.м. Ухвалою від 17 липня 2018 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 10 вересня 2018 року витребувано від приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округа [PERSON] копію спадкової справи заведеної після смерті [PERSON], що померла [INFO] року, мешкала за адресою: [ADDRESS]. В судове засідання сторони не з'явилися. Представник позивача [PERSON] до суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність та у відсутність позивача, на позовних вимогах наполягає. Представник відповідача Виконавчого комітету Довгинцівської районної в місті ради в судове засідання не з'явився, до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника, заперечень проти заявлених вимог не мають, при винесенні рішення покладаються на розсуд суду, відзиву на позов не надійшло. Відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК Україниу разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків. Як встановлено судом, квартира за адресою: [ADDRESS], належала [PERSON], згідно свідоцтва про право власності, виданого 23.07.1991 року районним відділом комунального господарства виконавчого комітету Довгинцівської районної Ради народних депутатів м. Кривого Рогу на підставі рішення виконавчого комітету районної ради народних депутатів № 225 від 31.05.1967 року ( а.с. 17, а.с. 59). [INFO] року померла [PERSON], яка була матір'ю позивача ( а.с. 11, 12, 13, 14). Відповідно до частини 1 статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частиною 1 статті 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Згідно частини 3 статті 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина 1 статті 1270 ЦК України). Згідно з частиною 1статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Частиною 1статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Однак відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина 3статті 1296 ЦК України). Таким чином, спадкові права є майновим об'єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку. Відповідно до пункту 4.15 глави 10 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» затвердженого наказом Мін'юсту від 22 лютого 2012 року № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Постановою приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області від 16.03.2018 року відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої [INFO] року [PERSON], у зв'язку з тим, що спадкоємицею [PERSON] не подано документів, необхідних для вчинення нотаріальної дії (видачі свідоцтва про право на спадщину за законом), а саме не надано документів, що підтверджують факт прийняття спадщини за законом протягом строків, встановлених ст. 1270 ЦК України (6 місяців). Згідно положень статті 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно частини 1 статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Пунктом 6 рішення Конституційного Суду від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 установлено, що до членів сім'ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв'язках. Обов'язковою умовою для визнання їх членами сім'ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Відповідно до пункту 23постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику в справах про спадкування»у разі, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Згідно довідки виданої Говою ЖБК "Схід-8" від 24.12.2018 року вих № 50 , [PERSON], яка померла [INFO] року , за життя була зареєстрована за адресою [ADDRESS] у період з 1976 року по день смерті. За вказаний період [PERSON] з реєстраційного обліку не знімалася, мешкала постійно за вказаною адресою, була членом ЖБК "Схід-8" (а.с. 77). Актом з місця проживання, складеного мешканцями будинку [ADDRESS], та посвідченого Головою ЖБК «Схід-8» (а.с. 21), [PERSON] проживала разом з [PERSON] з травня 2011 року за адресою: [ADDRESS], здійснюючи за нею повсякденний догляд. Після смерті [PERSON] її донька [PERSON] деякий час мешкала у квартирі, здійснювала косметичний ремонт. Сплачує комунальні платежі. Відповідно до положень статті 315 ЦПК України та пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. Аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову. Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивачем вимога про відшкодування судових витрат не заявлялася, вони покладаються на позивача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved