Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням квартирою [ADDRESS], визнання [PERSON] ,[PERSON] такими, що втратили право на користування квартирою ,виселення з квартири [ADDRESS] та стягнення судово збору. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 23 червня 2016 року між [PERSON] та ПАТ «Мегабанк». який діяв від імені [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу, відповідно до якого [PERSON] набуто право власності на квартиру, яка складається з трьох житлових кімнат загальною житловою площею 44,5 кв.м. та загальною площею 61,8 кв.м. за адресою [ADDRESS]. Договір був посвідчений Куксіним С.Ю. приватним нотаріусом Харківського нотаріального округу, квартиру зареєстровано в державному реєстрі за № 473.Відповідно до п.2 Договору зазначена квартира належала відповідачам на праві приватної власності, що підтверджувалось Свідоцтвом про право власності на житло від 14 травня 2001 року. Після укладення Договору та проведення державної реєстрації позивач набув право власності на зазначене житлове приміщення, але до теперішнього часу не має можливості реалізувати своє законне право .Під час укладання Договору ПАТ «Мегабанк» було надано довідку, видану Комунальним Підприємством «Жилкомсервіс» де вказано, що за адресою [ADDRESS] зареєстровані колишні власники [PERSON] та [PERSON], які до цього часу з реєстраційного обліку місця проживання не знялися. Згоди на те, щоб на теперішній час в квартирі були зареєстровані [PERSON] та [PERSON],позивачем надано не було. Факт реєстрації попередніх власників у квартирі може завдати позивачу збитків при оплаті комунальних послуг, що суттєво порушує його права як власника квартири. На ім'я [PERSON] та [PERSON] позивачем було надіслано вимогу про добровільне звільнення житлового приміщення, однак до теперішнього часу відповідачі з квартири [ADDRESS] добровільно не виселились та не знялися з реєстраційного обліку, у зв'язку з чим позивач звернувся до суду та просить суд усунути перешкоди в користуванні житловим приміщенням квартирою [ADDRESS], визнати [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право на користування квартирою, виселити їх з квартири [ADDRESS] та стягнути судовий збір. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, надав пояснення та просив задовольнити позов в повному обсязі. Представник позивача позовні вимоги підтримав та просив задовольнити позов позивача [PERSON] в повному обсязі. Представник відповідачів позов не визнав, вважав його необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню посилаючись на те, що стягнення на предмет іпотеки квартири, що належала відповідачам не проводлось, правочин по продажу даної квртири [PERSON], з боку ПАТ "Мегабанк" носить протиправний характер, [PERSON] не мав наміру купувати та проживати у вказаній квартирі, іпотекодержатель - ПАТ "Мегабанк" розпорядження зазначеним майном здійснив всупереч вимог чинного законодавства, та порушуючи умови договору іпотеки. Не повідомив Іпотекодавців ( які є відповідачами у даній справі) про намір продати предмет іпотеки, чим позбавив їх на приоритете право викупу предмета іпотеки, та не погодив з Іпотекодавцями ціну продажу квартири. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав та просив відмовити в задоволенні позову [PERSON] Представник 3-ї особи ПАТ «Мегабанк» в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] підтримав та просив задовольнити позов в повному обсязі. Суд, вислухав сторони, представників сторін , дослідивши надані докази, приходить до переконання, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 23 червня 2016 року між [PERSON] та ПАТ «Мегабанк». який діяв від імені [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу , відповідно до якого [PERSON] набуто право власності на квартиру, яка складається з трьох житлових кімнат загальною житловою площею 44,5 кв.м. та загальною площею 61,8 кв.м. за адресою [ADDRESS]. Договір був посвідчений Куксіним С.Ю. приватним нотаріусом Харківського нотаріального округу, квартиру зареєстровано в державному реєстрі за № 473. Згідно до ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Згідно до ст. 210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Під час укладання Договору ПАТ «Мегабанк» було надано довідку, видану Комунальним Підприємством «Жилкомсервіс» де вказано, що за адресою [ADDRESS] зареєстровані колишні власники [PERSON] та [PERSON], які до цього часу з реєстраційного обліку місця проживання не знялися. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» Зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. На ім'я [PERSON] та [PERSON] позивачем було надіслано вимогу про добровільне звільнення житлового приміщення (вимогу було направлено поштою з описом вкладення та зворотним повідомленням про вручення поштового відправлення, яку відповідачами отримано особисто). Однак до теперішнього часу відповідачі з квартири [ADDRESS] добровільно не виселились та не знялися з реєстраційного обліку. Згідно ст. 41 Конституції України, кожен мас право вільно володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Згідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно до ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується і розпоряджається належним йому майном на свій розсуд. Відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Усунення перешкод власник може вимагати навіть тоді, коли ці перешкоди не пов'язані з позбавленням його володінням майном. За змістом ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 109 Житлового кодексу України виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення всі громадяни, що мешкають у ньому, зобов'язані на письмову вимогу кредитора або нового власника цього жилого приміщення добровільно звільнити його протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Аналіз вищенаведених норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , попередні жильці цієї квартири самостійно її не звільняють та не знімаються з реєстрації місця проживання, згоди на те, щоб вищезазначені особи були зареєстровані в квартирі позивач не давав, враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що факт реєстрації та проживання відповідачів у вказаній квартирі перешкоджає позивачу володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому на праві власності житлом, інших домовленостей про користування житлом між сторонами не встановлено. Отже, зважаючи на наведене вище, суд вважає позов обґрунтованим та таким що підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати На підставі викладеного,

Outcome: approved