Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженнямздоров`я, посилаючись на те, що тривалий час переносить моральні страждання тапереживання з вини ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг». В період з 13.11.1973р. по 23.06.1978р. та з 01.01.1990р. по 14.01.1991р. працював за посадами: підземним гірничим майстром та головним інженером на шахті «Северна». 28.01.1999р. Рішенням Українського Науково-дослідницького інституту промислової медицини йому були встановлені професійні захворювання за діагнозами: радикулопатія попереково-крижова з вираженими статико-динамічними порушеннями та больовим синдромом, нейросенсорна туговухість справа першого ступеня, а причиною отримання профзахворювань є робота на шахті «Северна» в умовах де мало місце перевищення гранично допустимих норм праці тяжка фізична праця та виробничий шум, які перевищували гранично допустимий рівень. 27.03.2001р. Рішенням Українського Науково-дослідницького інституту промислової медицини йому було встановлено ще одне професійне захворювання за діагнозом пиловий бронхіт першої стадії.Ємфізема легень першої стадії. Рішенням Українського Науково-дослідницького інституту промислової медицини 02.08.2002р. йому встановили трете професійне захворювання за діагнозом - варикозне розширення вен нижніх кінцівок. Профзахворювання призвели до негативних наслідків морального характеру, порушений був звичний його спосіб життя, змушений був багато витрачати часу на лікування, не мав можливість працювати за своєю професією, було заборонено працювати в підземних умовах та там де є важка праця та виробничий шум, рішенням МСЕК йому вперше 01.03.1999р. було встановлено 25% втрати професійної працездатності з яких 20% - по радикулопатії та 5% - по туговухоті. При переогляді 07.03.2000р. йому також було встановлено 25% втрати професійної працездатності але вже на безстроковий термін. З кожним роком позивачу ставало все гірше, і вже 17.04.2001р. йому було збільшено його відсоток до 40% втрати професійної працездатності з яких 25% - по радикулопатії та туговухості та 15% (первино) по хронічному бронхіту. Вказаний відсоток йому також було встановлено безстроково.16.09.2002р. позивачу лікарі встановили 60% втрати професійної працездатності, з яких 20% (первинно) по варикозній хворобі, 15% - по хронічному бронхіту, 20% по радикулопатії та 5% по туговухості. Також йому було встановлено 3 групу інвалідності. Останній переогляд він проходив 24.10.2003р, де йому безстроково встановили 3 групу інвалідності 65% втрати професійної працездатності за вищевказаними професійними захворюваннями. Вважає винним в отриманих професійних захворюваннях відповідача. В зв`язку з цим, він звернувся до суду з відповідним позовом та просить у відшкодування моральної шкоди стягнути на його користь з відповідача ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» 180 000 гривень, без утримання податку з доходу фізичних осіб. Ухвалою суду від 18.03.2020 року вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін за наявними у справі матеріалами за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. В судове засідання сторони не викликалися, клопотання учасників провадження до суду про розгляд справи з викликом сторін до судового засідання не надходило. Суд проводить судове засідання без фіксування технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст. 247 ЦПК України. Відповідач ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг", отримавши 01.04.2020 р. копію позовної заяви з додатками та копію ухвали суду про відкриття провадження у справі, про що свідчить поштове повідомлення, долучене до матеріалів справи, скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву. Відзив на позовну заяву про відшкодування моральної шкоди, відповідачем було подано до суду та зареєстровано канцелярією суду в межах процесуального строку, встановленого ухвалою суду від 18.03.2020 р., відповідно до якого відповідач заперечує проти позову в повному обсязі, просить відмовити у його задоволенні, додатково зауваживши, що ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» не є належним відповідачем по справі, оскільки відповідно до наказу Державного комітету Промислової політики України №165 від 19.04.2001 «Про подальшу реструктуризацію РУ ім. Кірова» передано об`єкти та виробничі потужності Державного підприємства «Рудоуправління імені Кірова» на баланс Криворізького державного гірничо-металургійного комбінату «Криворіжсталь» для збільшення статутного фонду. Відповідно до зазначеного наказу перехід прав і обов`язків від Державного підприємства до Криворізького державного гірничо-металургійного комбінату «Криворіжсталь» не відбувся. Суд, дослідивши письмові докази цивільної справи, відзив на позовну заяву, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до записів, які містяться в трудовій книжці, на ім`я [PERSON] , вказано, трудову діяльність в період з 13.11.1973р. по 23.06.1978р. та з 01.01.1990р. по 14.01.1991р. він працював за посадами: підземним гірничим майстром та головним інженером на шахті «Северна» (а.с.30-38). Відповідно до Актів розслідування професійного захворювання, [PERSON] , Українським науково-дослідним інститутом промислової медицини були встановлені такі захворювання як: радикулопатія попереково крижова з вираженими статико-динамічними порушеннями, больовим синдромом та нейросенсорна туговухість справа першого ступеня (09.02.1999р.), пиловий бронхіт першої стадії (27.03.2001р.) та варикозне розширення вен нижніх кінцівок (02.08.2002р.) (а.с.10,11-12). Відповідно до Актів розслідування професійних захворювань №3/1 від 09.02.1999р., №7/3 від 27.03.2001р. та № 2-8 від 02.08.2002р., причиною отримання позивачем профзахворювань є робота на шахті «Северная» в умовах де мало місце перевищення гранично допустимих норм праці важка фізична праця, виробничий шум та запиленість повітря робочої зони які перевищували ГДК (гранично допустиму концентрацію). Висновком МСЕК від 01.03.1999р. [PERSON] первинно було встановлено 25% втрати професійної працездатності з яких 20% - по радикулопатії та 5% - по туговухоті. При переогляді 07.03.2000р. йому також було встановлено 25% втрати професійної працездатності але вже на безстроковий термін. 17.04.2001р. йому було збільшено його відсоток до 40% втрати професійної працездатності з яких 25% - по радикулопатії та туговухості та 15% (первино) по хронічному бронхіту. Вказаний відсоток йому також було встановлено безстроково. 16.09.2002р. позивачу встановили 60% втрати професійної працездатності, з яких 20% (первинно) варикозне розширення вен нижніх кінцівок, 15% - по хронічному бронхіту, 20% по радикулопатії та 5% по туговухості також йому було встановлено 3 групу інвалідності. 24.10.2003р. позивачу безстроково встановлено 3 групу інвалідності та 65% втрати професійної працездатності за вищевказаними професійними захворюваннями. Із Упорядкового переліку об`єктів та виробничих потужностей РУ ім. «Кірова», що підлягають передачі на баланс КДГМК «Криворіжсталь» від 19.04.2001р. згідно до Наказу № 165, вбачається, що до КДГМК «Криворіжсталь» перейшло деяке майно ліквідованого РУ ім.. «Кірова» включаючи і шахту «Северна» (Північна). Суд вважає, що в даному випадку саме відповідач ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» - повинен виплатити позивачеві моральну шкоду, так як відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган, а статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків. Статею 237-1 КЗпП України передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають він нього додаткових зусиль для організації свого життя. Як зазначено у Рішенні Конституційного Суду №20-рп/2008 від 08.10.2008року, положеннями пункту 1, абзацу третього пункту 5, пункту 9, абзацу третього пункту 10, пункту 11 розділу I Закону № 717-V скасовано право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції Закону № 1105-XIV. Проте Конституційний Суд України вважає, що саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 Цивільного кодексу України та статтею 237-1 Кодексу законів про працю України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Встановлений законодавцем розподіл обов`язків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві від нещасного випадку та професійного захворювання не суперечить вимогам статті 22 Конституції України. Що стосується доводів представника відповідача про те, що ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» не є належним відповідачем по справі, оскільки до нього не перейшли права та обов`язки ліквідованого РУ ім..«Кірова» на якому працював позивач, є неприйнятними згідно наступного: Згідно із частиною першою статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка завдала, за наявності її вини. У частині першій статті 37 ЦК УРСР було передбачено, що юридична особа припиняється шляхом ліквідації або реорганізації (злиття, поділу або приєднання). За статтею 466 ЦК УРСР в разі реорганізації юридичної особи виплата щомісячних платежів (стаття 465 цього Кодексу), належних з неї у зв`язку з заподіянням каліцтва або іншого ушкодження здоров`я чи заподіянням смерті, покладається на правонаступників юридичної особи. Відповідно до частини другої статті 5 Закону України «Про підприємства в Україні» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) підприємство може бути створено в результаті виділення зі складу діючого підприємства, організації одного або кількох структурних підрозділів, а також на базі структурної одиниці діючих об`єднань за рішенням їх трудових колективів, якщо на це є згода власника чи уповноваженого ним органу. Створення підприємств шляхом виділення здійснюється зі збереженням за новими підприємствами взаємозобов`язань та укладених договорів з іншими підприємствами. Згідно із частинами першою та шостою статті 34 цього Закону (у редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин) ліквідація і реорганізація (злиття, приєднання, поділ, виділення, перетворення) підприємства провадяться з дотриманням вимог антимонопольного законодавства за рішенням власника, а у випадках, передбачених цим Законом, за рішенням власника та за участю трудового колективу або органу, уповноваженого створювати такі підприємства, чи за рішенням суду або арбітражного суду. При виділенні з підприємства одного або кількох нових підприємств до кожного з них переходять за розподільним актом (балансом) у відповідних частинах майнові права й обов`язки реорганізованого підприємства. У пунктах 2.1 та 4.1 Положення про порядок поділу підприємств і об`єднань та відокремлення від них структурних підрозділів і одиниць, затвердженого наказом Міністерства економіки України, Міністерства статистики України, Антимонопольного комітету України від 20 квітня 1994 року № 43/79/5 (далі Положення; втратило чинність 25 серпня 2015 року) було закріплено, що відокремлення це виділення зі складу підприємства (об`єднання) структурного підрозділу (одиниці) і створення на його базі самостійного підприємства або вихід підприємства зі складу об`єднань, зазначених у підпункті «б» пункту 3.1 цього Положення. Об`єктами відокремлення є структурні підрозділи та структурні одиниці відповідно до пункту 2.1 цього Положення, а також підприємства, що входять до складу об`єднань. Тобто розподільний баланс є документом, у якому, зокрема, визначено обсяг майнових прав та обов`язків, які перейшли до створеної шляхом виділу (виділення, відокремлення) юридичної особи. Як вбачається із Упорядкового переліку об`єктів та виробничих потужностей РУ ім. «Кірова», що підлягають передачі на баланс КДГМК «Криворіжсталь» від 19.04.2001р. згідно до Наказу № 165 до КДГМК «Криворіжсталь» перейшла від ліквідованого РУ ім.. «Кірова» шахта «Северна» (Північна). При таких обставинах суд вважає, що правонаступником прав та обов`язків шахти ім.. «Северна» (Північна) є КДГМК «Криворіжсталь», оскільки майно структурного підрозділу РУ ім. «Кірова» шахти «Северна» перейшло саме до КДГМК «Криворіжсталь». При таких обставинах суд вважає, що правонаступником прав та обов`язків шахти ім.. Северна (Північна) є КДГМК «Криворіжсталь», оскільки майно структурного підрозділу РУ ім. «Кірова» шахти Северна перейшло саме до КДГМК «Криворіжсталь». На час розгляду справи правонаступником КДГМК «Криворіжсталь» є ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг». Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» передбачено, що відповідно до загальних підстав цивільно правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного \~зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Відповідно до п.13 постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року (з відповідними змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної /немайнової/ шкоди» роз`яснено, що судам необхідно враховувати те, що відповідно до\~ст.237-1 КЗпП України\~ за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (у тому числі й виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної/немайнової/шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. З врахуванням викладених обставин справи, суд вбачає наявність спричинення позивачу моральної шкоди незалежно від наявності з цього приводу висновку МСЕК, яку повинен відшкодувати саме відповідач, як власник підприємства, який не створив працівнику безпечні умови праці, що призвело до ушкодження його здоров`я на виробництві, та моральних страждань потерпілого. За таких обставин, вимоги позивача до ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» є обґрунтованими і не суперечать чинному законодавству. В судовому засіданні встановлено, що при виконанні трудових обов`язків здоров`ю позивачеві була заподіяна шкода в результаті втратив працездатність в розмірі 65 відсотків, визнаний інвалідом 3 групи безстроково. Позивач в зв`язку зі станом свого здоров`я переносить щоденні моральні страждання та переживання. Беручи до уваги, що обставини, викладені в позові, знайшли документальне підтвердження, встановлений факт спричинення моральної шкоди, суд вважає, що заподіяна моральна шкода підлягає компенсації. При вирішенні питання про розмір відшкодування спричиненої моральної шкоди, суд враховує обставини справи, характер, обсяг, тривалість та наслідки заподіяних позивачу моральних страждань, стан його здоров`я, втрату професійної працездатності в зв`язку з профзахворюваннями, істотність вимушених змін в його життєвих стосунках. Обговорюючи розмір відшкодування позивачу моральної шкоди, в рамках заявлених позовних вимог, з врахуванням вказаних позивачем та встановлених судом обставин характеру спричиненої моральної шкоди позивачу та виходячи з міркувань розумності, виваженості та справедливості, суд вважає необхідним стягнути на його користь 120 000 гривень, що буде відповідати тим стражданням і переживанням, які він щоденно зазнає. Згідно ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: partial