Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-05 00:00:00

Виконавчий комітет Житомирської міської ради звернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. В обгрунтування позовних вимог зазначає, що відповідач є матір'ю малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Відомості про батька у свідоцтві про народження дитини записані відповідно до ч.1 ст.135 СК України. Відповідач злісно ухиляється від виконання обов'язків з виховання та утримання доньки, не піклується про стан її здоров'я, часто залишає малолітню дитину без догляду на тривалий час. З [PERSON] неодноразово проводили профілактичну роботу щодо належного виконання батьківських обов'язків. 03.05.2014 року малолітня [PERSON] була доставлена до дитячої міської лікарні на підставі акту на знайдену дитину, у зв'язку з чим рішенням позивача №155 від 21.05.2014 року дитину відібрано у матері. У судовому засіданні представник позивача позов підтримала в повному обсязі та пояснила, що відповідач неодноразово залишала дитину на психічнохвору матір. Умови проживання у квартирі незадовільні, оскільки у зимовий період будинок опалюється лише електрообігрівачем. Вважає, що причиною неналежного виконання батьківських обов'язків відповідача по відношенню до дитини є її безвідповідальність. Не заперечує, що після відібрання дитини та поміщення її до лікарні відповідач відвідує дитину часто та систематично. Відповідач у судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала та пояснила, що вона розкаюється у тому, що залишила дитину на ніч з матір'ю та поїхала до друзів допомагати на огороді. На даний час у її квартирі прибрано, вона відремонтувала стелю, перекрила дах та підключить газопостачання. Вона не п'є, дуже любить свою дитину і буде намагатися створити для неї всі умови для проживання. У неї на даний час загострення хвороби, однак, має намір найближчим часом працевлаштуватися, а дитину оформити в дитячий садок, щоб не залишати з матір'ю. Представник третьої особи виконавчого комітету Житомирської міської ради як органу опіки та піклування у судовому засіданні підтримав позов. Прокурор у судовому засіданні пояснила, що вважає позов безпідставним і передчасним, оскільки позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу і підстави для його застосування щодо відповідача відсутні. Суд, заслухавши пояснення сторін, свідків, висновок третьої особи, прокурора, дослідивши матеріали справи, оцінюючи в сукупності зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. Встановлено, що відповідач по справі матір'ю дитини [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 20.07.2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції (а.с.6). Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян від 15.05.2014 року відомості про батька у свідоцтві про народження дитини зазначені відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України (а.с.7). Згідно акту обстеження умов проживання [PERSON] від 03.04.2014 року опалення в квартирі відсутнє, кімната обігрівається електрообігрівачем, вода та каналізація відсутні. На момент обстеження в квартирі не прибрано, брудні речі розкидані. У дитини є окреме місце для сну та відпочинку (а.с.8). Житомирський міський центр соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді листами №126 від 25.01.2014 року (а.с.15), №411 від 14.03.2014 року (а.с.16) просив вжити заходів по збереженню життя та здоров'я малолітньої дитини [PERSON]. 02.05.2014 року оперуповноваженим СКМСД Житомирського МВ УМВС України в Житомирській області складено акт про найдену дитину, згідно якого 02.05.2014 року близько 23 год. 00 хв. по [ADDRESS] виявлено малолітню дитину без нагляду батьків (а.с.9). Рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради №155 від 21.05.2014 року затверджено висновок щодо відібрання у [PERSON] малолітньої дочки [PERSON] з позбавленням матері батьківських прав (а.с.19). Відповідно до рапорту-характеристики ДІМ Житомирського МВ УМВС України в Житомирській області від 24.07.2014 року (а.с.30) за місцем проживання [PERSON] характеризується посередньо, спиртними напоями не зловживає, наркотичні засоби не вживає та громадський спокій не порушує. Згідно ст.150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Частиною 1 статті 12 Закону України "Про охорону дитинства" встановлено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Відповідно до положень ст.164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Згідно ст.3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до п.п.15,16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обв'язками. Згідно ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Враховуючи викладене, думку прокурора щодо недоцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дитини, а також те, що відповідач проявляє батьківські почуття і не є байдужою до долі доньки, а обставини, на які посилається позивач, вимагаючи позбавлення батьківських прав відповідача, не є такими, що свідчать про свідоме нехтування своїми батьківськими обов'язками та заслуговують на застосування такого крайнього заходу впливу, яким є позбавлення батьківських прав на дитину, тому у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed