Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-27 00:00:00

В провадженні Жовтневого районного суду перебуває цивільна справа за позовом [PERSON], [PERSON] до [PERSON] про відновлення порушеного права та усунення перешкод у здійсненні права власності, та зустрічним уточненим позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], Адміністрації Новобаварського району Харківської міської ради, Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради про відновлення порушеного права користування, скасування рішень органів місцевого самоврядування та визнання приватизації недійсною. Так, 04.02.2008 року [PERSON] та [PERSON], яка діяла в інтересах неповнолітнього [PERSON], звернулися до Жовтневого районного суду м. Харкова із позовом до [PERSON], в якому просили відновити порушене право, зобов'язавши [PERSON] звільнити незаконно займане підвальне приміщення літера «Б» (нежитлові приміщення №8,6,7, площею 30,0 кв. м.), розташоване по [ADDRESS]. В обґрунтування позову позивачі за первісним позовом посилаються на те, що їх сім'ї на праві спільної сумісної власності на підставі свідоцтва про права власності на житло, виданого 18.12.2007 року відділом приватизації житлового фонду Управління комунального майна та приватизації за №6-07-263655-LI належить квартира [ADDRESS], яка розташована на першому поверсі одноповерхового житлового будинку. Підвальним приміщенням, як підсобним їх сім'я користується з початку серпня 2007 року для господарчих потреб на підставі рішення виконавчого комітету Жовтневої районної ради м. Харкова за №56-58 від 07.08.2007 року. У підвалі зберігаються різні побутові речі позивачів - велосипед, будівельні матеріали. На вхідній двері у підвальне приміщення позивачами був повішений замок. Рішенням виконкому Жовтневої районної ради м. Харкова за №76-13 від 06.11.2007 року їм було дано дозвіл на приватизацію вказаного підвального приміщення, а 18.12.2007 року спірне підвальне приміщення було ними приватизовано. Відповідно до технічного паспорту, виготовленому на стан 03.12.2007 року та на підставі свідоцтва про право на житло від 18.12.2007 року, в склад приватизованої квартири входить спірне підсобне приміщення - частина підвалу літер «Б» (нежитлові приміщення №8, №6, №7, площею 30,0 кв. м. з окремим виходом). 02.01.2008 року [PERSON] спилила замок на вхідній двері у спірне підвальне приміщення та самовільно зайняла його, повісивши свій замок, про що було складено акт. 18.01.2008 року після їх письмового звернення, [PERSON] було вручено припис за підписом начальника Жовтневого філіалу КП «Жилкомсервіс» про звільнення до 28.01.2008 року самовільно зайнятого підвального приміщення. На теперішній час позивачі не мають можливості користуватися та розпоряджатися належним їм майном, чим порушуються їх права власників. Відповідач відмовляється добровільно звільнити підвальне приміщення, на приписи не реагує, у зв'язку з позивачі вимушені були звернутися до суду з зазначеним позовом. Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 21.04.2008 року задоволена заява [PERSON] про забезпечення позову, накладено арешт на підвальне приміщення літ. «Б» (нежитлові приміщення №6,7,8), площею 30,0 кв.м, розташоване по [ADDRESS], яке належить [PERSON] [PERSON], [PERSON] 21.04.2008 року [PERSON] подала зустрічний позов до [PERSON], [PERSON], [PERSON], виконавчого комітету Жовтневої районної ради м. Харкова, виконавчого комітету Харківської міської ради в особі Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна про відновлення порушеного права, визнання недійсним рішення, визнання недійсним рішення про приватизацію, зобов'язання вчинити дії. Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 25.07.2012 року позов [PERSON] задоволено. Вирішено встановити порушене право [PERSON], зобов'язати [PERSON] звільнити підвальне приміщення будинку літер «Б», нежитлові приміщення №8,6,7, площею 30 кв. м., які розташовані по [ADDRESS]. У задоволені позову [PERSON] відмовлено у повному обсязі. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 8 грн. 50 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 7 грн. 50 коп. Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 25.10.2012 року апеляційну скаргу [PERSON] - відхилено. Рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 25.07.2012 року залишено без змін. В подальшому, ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.04.2013 року Рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 25.07.2012 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 25.10.2012 року - скасовано. Справу передано на новий судовий розгляд до суду першої інстанції. Відтак, ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Харкова Шиянової Л.О. від 21.06.2013 року цивільну справу за позовом [PERSON], [PERSON] та в інтересах неповнолітнього [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні власністю, зустрічному позову [PERSON] до [PERSON], адміністрації Жовтневого району Харківської міської ради, Виконавчого комітету Харківської міської ради Департаменту комунального майна та приватизації про визнання недійсними рішень та їх скасування, визнання недійсним свідоцтва про права власності - прийнято до свого провадження і призначено до розгляду. 14.11.2013 року на адресу суду від представника Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції надійшли заперечення на зустрічний позов, в яких представник просить відмовити у задоволенні зустрічного позову стосовно зобов'язання відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції скасувати реєстрацію права власності на підвальне приміщення літ. «Б» (приміщення №6,№7,№8), площею 30,0 кв. м., розташоване по [ADDRESS] з посиланням на те, що даний орган таку реєстрацію не проводив. 23.01.2014 року ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова заяву [PERSON] про забезпечення позову - задоволено. Накладено арешт на нежитлові приміщення, а саме: підвальне приміщення літ. «Б» (приміщення №6,№7,№8), площею 30,0 кв. м., розташоване по [ADDRESS], яке зареєстроване на праві власності за [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 11.06.2014 року клопотання відповідача (позивача за зустрічним позовом) про витребування доказів по цивільній справі за позовом [PERSON], [PERSON], [PERSON] до [PERSON] про відновлення порушеного права та усунення перешкод у здійсненні права власності; зустрічному позову [PERSON], до [PERSON], [PERSON], [PERSON], Адміністрації Жовтневого району Харківської міської ради, Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради про відновлення порушеного права користування, скасування рішень органів місцевого самоврядування та визнання приватизації недійсною - задоволено. Витребувано у Харківського міського голови інвентаризаційну справу на житловий будинок, розташований за адресою [ADDRESS]. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 19.11.2014 року клопотання відповідача (позивача за зустрічним позовом) та його представника про призначення по справі судової будівельно-технічної експертизи - задоволено. Призначено по цивільній справі за позовом [PERSON], [PERSON], [PERSON] до [PERSON] про відновлення порушеного права та усунення перешкод у здійсненні права власності; зустрічному позову [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], Адміністрації Жовтневого району Харківської міської ради, Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради про відновлення порушеного права користування, скасування рішень органів місцевого самоврядування та визнання приватизації недійсною, судову будівельно-технічну експертизу, провадження якої доручено експертам Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз імені заслуженого професора М.С. Бокаріуса. 19.11.2014 року [PERSON] надані на адресу суду письмові пояснення. 24.12.2014 року надійшло клопотання [PERSON], [PERSON] про зупинення провадження по справі у зв'язку із смертю [PERSON], суду надана копія свідоцтва про смерть останньої (т.2 а.с.152). 24.02.2015 року цивільна справа за позовом [PERSON], [PERSON], [PERSON] до [PERSON] про відновлення порушеного права та усунення перешкод у здійсненні права власності; зустрічному позову [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], Адміністрації Жовтневого району Харківської міської ради, Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради про відновлення порушеного права користування, скасування рішень органів місцевого самоврядування та визнання приватизації недійсною повернута до суду без виконання для вирішення питання про зупинення провадження у зв'язку зі смертю позивача. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 10.03.2015 року відновлено провадження у справі за позовом [PERSON], [PERSON], [PERSON] до [PERSON] про відновлення порушеного права та усунення перешкод у здійсненні права власності; зустрічному позову [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], Адміністрації Жовтневого району Харківської міської ради, Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради про відновлення порушеного права користування, скасування рішень органів місцевого самоврядування та визнання приватизації недійсною. Призначено судове засідання. 10.03.2015 року ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Харкова Шиянової Л.О. провадження у справі за позовом [PERSON], [PERSON], [PERSON] до [PERSON] про відновлення порушеного права та усунення перешкод у здійсненні права власності; зустрічному позову [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], Адміністрації Жовтневого району Харківської міської ради, Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради про відновлення порушеного права користування, скасування рішень органів місцевого самоврядування та визнання приватизації недійсною - зупинено до залучення до участі у справі правонаступника позивача, яка вибула з процесу у зв'язку зі смертю. Через канцелярію Жовтневого районного суду м. Харкова від 21.09.2015 року надійшло клопотання позивача за зустрічним позовом [PERSON] про відновлення провадження у справі, оскільки строк, встановлений для прийняття спадщини, сплинув. Судом направлено запит до П'ятої Харківської державної нотаріальної контори з проханням надати відповідь, чи звертався хто із заявами про прийняття або відмову від прийняття спадщини після смерті [PERSON], померлої [INFO], що мешкала за адресою [ADDRESS]. 09.11.2015 року з П'ятої Харківської державної нотаріальної контори надійшов лист № 3375/01-16 від 05.11.2015 року, згідно з яким за даними перевірки архівних матеріалів, що знаходяться на зберіганні у справах 5 ХДНК, після померлої 11 грудня 2014 року [PERSON], що мешкала за адресою: [ADDRESS], була заведена спадкова справа № 109/2015 року. У матеріалах спадкової справи знаходяться: заява, зареєстрована в книзі обліку та реєстрації спадкових справ за № 230 від 27.02.2015 року про прийняття спадщини за законом, від доньки спадкодавця [PERSON], яка мешкає в [ADDRESS].; заява, зареєстрована в книзі реєстрації вхідної кореспонденції 04.06.2015 року за № 921/02-14, від [PERSON], який мешкає в [ADDRESS], про те, що частки в квартирі [ADDRESS] є рівними, тобто по 1/3 частці кожному; заява, зареєстрована в книзі обліку та реєстрації спадкових справ за № 788 від 09.06.2015 року, та книзі реєстрації вхідної кореспонденції 09.06.2015 року за № 950/02-14 про відмову від прийняття спадщини за законом, від матері спадкодавця [PERSON], яка мешкає в [ADDRESS]. Заява, зареєстрована в книзі обліку та реєстрації спадкових справ за № 924 від 09.07.2015 року, про видачу свідоцтва про право на спадщину, яка складається з 1/3 частки квартири [ADDRESS], від доньки спадкодавця [PERSON]; свідоцтво про право на спадщину за законом від 09.07.2015 року, за реєстровим № 2-208, видане доньці спадкодавця [PERSON], на 1/3 частку квартири [ADDRESS] (т.2 а.с.205). Відтак, ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 13.11.2015 року відновлено провадження у справі за позовом [PERSON], [PERSON], [PERSON] до [PERSON] про відновлення порушеного права та усунення перешкод у здійсненні права власності; зустрічному позову [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], Адміністрації Жовтневого району Харківської міської ради, Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради про відновлення порушеного права користування, скасування рішень органів місцевого самоврядування та визнання приватизації недійсною. Залучено до участі у справі у якості позивача, відповідача за зустрічним позовом, правонаступника [PERSON] - [PERSON]. Призначено судове засідання. 27.11.2015 року відповідач [PERSON] уточнила зустрічний позов, звернувшись з позовом до [PERSON], [PERSON], Адміністрації Жовтневого району Харківської міської ради, Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради про відновлення порушеного права користування, скасування рішень органів місцевого самоврядування та визнання приватизації недійсною (т.2 а.с.214-220). Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 27.05.2016 року клопотання сторін та їх представників задоволено. Направлено цивільну справу за позовом [PERSON], [PERSON] до [PERSON] про відновлення порушеного права та усунення перешкод у здійсненні права власності; зустрічному позову [PERSON] до [PERSON], [PERSON], Адміністрації Жовтневого району Харківської міської ради, Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради про відновлення порушеного права користування, скасування рішень органів місцевого самоврядування та визнання приватизації недійсною для проведення призначеної ухвалою суду від 19.11.2014 року судової будівельно-технічної експертизи. 19.09.2016 року на адресу суду з ХНДІСЕ ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса надійшов лист від 31.08.2016 року про повернення матеріалів вищевказаної цивільної справи та повідомлення про неможливість надання висновку експерта. 21.09.2016 року з ХНДІСЕ ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса до суду надійшов лист № 2/3396 від 19.09.2016 р. про зняття з виконання судової будівельно-технічної експертизи по справі. У зв'язку з закінченням повноважень судді Шиянової Л.О., у провадження якої знаходилась вказана справа, призначено повторний автоматизований розподіл справи. Цивільна справа № 639/5169/13-ц провадження №2/639/15/16 відповідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.10.2016 року передана до провадження судді Гаврилюк С.М. Відтак, ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Харкова Гаврилюк С.М. від 10.10.2016 року цивільну справу за позовом [PERSON], [PERSON] до [PERSON] про відновлення порушеного права та усунення перешкод у здійсненні права власності, за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], Адміністрації Жовтневого району Харківської міської ради, Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради про відновлення порушеного права користування, скасування рішень органів місцевого самоврядування та визнання приватизації недійсною прийнято до свого провадження. Відновлено провадження у справі за позовною заявою [PERSON], [PERSON] до [PERSON] про відновлення порушеного права та усунення перешкод у здійсненні права власності, за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], Адміністрації Жовтневого району Харківської міської ради, Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради про відновлення порушеного права користування, скасування рішень органів місцевого самоврядування та визнання приватизації недійсною. Призначено судове засідання. 02.02.2017 року ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Харкова Гаврилюк С.М. призначено у справі за позовом [PERSON], [PERSON] до [PERSON] про відновлення порушеного права та усунення перешкод у здійсненні права власності, за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], Адміністрації Жовтневого району Харківської міської ради, Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради про відновлення порушеного права користування, скасування рішень органів місцевого самоврядування та визнання приватизації недійсною судову будівельно-технічну експертизу. 27.02.2018 року на адресу суду з ХНДІСЕ ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса надійшов висновок судової будівельно-технічної експертизи № 2182 від 14.12.2017 року. Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Харкова Гаврилюк С.М. від 28.02.2018 року поновлено провадження у справі за позовом [PERSON], [PERSON] до [PERSON] про відновлення порушеного права та усунення перешкод у здійсненні права власності, за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], Адміністрації Жовтневого району Харківської міської ради, Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради про відновлення порушеного права користування, скасування рішень органів місцевого самоврядування та визнання приватизації недійсною. Призначено судове засідання. 19.07.2018 року через канцелярію Жовтневого районного суду м. Харкова надійшла уточнена зустрічна позовна заява [PERSON] до [PERSON], [PERSON], Адміністрації Жовтневого району Харківської міської ради, Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради про відновлення порушеного права користування, скасування рішень органів місцевого самоврядування та визнання приватизації недійсною, яка прийнята судом до розгляду. В остаточному вигляді в зустрічному позові позивач просить 1)визнати за [PERSON] право користування нежитловими приміщеннями № 8, № 6, № 7, що знаходяться у цокольному поверсі житлового будинку літ «Б» за адресою [ADDRESS]. 2)Визнати незаконним та скасувати рішення Виконавчого комітету Жовтневої районної у м. Харкові ради від 03.04.2007 № 27-51, відповідно до якого було скасоване рішення № 4-30 від 10.01.2006 р. на підставі Жовтневого районного суду м. Харкова та зобов'язано [PERSON] звільнити підвальне приміщення.3)Визнати незаконним та скасувати рішення Виконавчого комітету Жовтневої районної у м. Харкові ради від 07.08.2007 № 56-58, відповідно до якого дозволено [PERSON] користуватися підвальним приміщенням пл. 29,20 кв.м. для господарських потреб по вул. [ADDRESS].4)Визнати незаконним та скасувати рішення Виконавчого комітету Жовтневої районної у м. Харкові ради від 06.11.2007 № 76-13, відповідно до якого надано [PERSON] вільне підвальне приміщення №18 по плану площею 30 кв.м під підсобне, з правом приватизації. 5). Визнати незаконним та скасувати розпорядження Відділу приватизації житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради від 18 грудня 2007 року № 16195-Ш в частині приватизації [PERSON], [PERSON], [PERSON] підсобних приміщень № 8, № 6, № 7, площею 30 кв.м., що знаходяться у підвалі житлового будинку літ «Б» за адресою [ADDRESS]. 6)Визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право власності на житло від 18 грудня 2007 року, реєстраційний номер № 6-07-263655-ІІІ, видане на ім'я [PERSON], [PERSON] та [PERSON], в частині приватизації підсобних приміщень № 8, № 6, № 7, площею 30 кв.м., що знаходяться у підвалі житлового будинку літ «Б» за адресою [ADDRESS]. 7)Визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право на спадщину, за законом, серія та номер: 2-208, видане 09.07.2015 року, видавник: П'ята харківська державна нотаріальна контора, державний нотаріус Стрельников А.С. в частині права власності [PERSON] на підсобні приміщення № 8, № 6, № 7, площею 30 кв.м., що знаходяться у підвалі житлового будинку літ «Б» за адресою [ADDRESS]. 8)Скасувати запис про державну реєстрацію права власності за номером: 10341042 на 1\\3 частку у праві власності на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] за [PERSON], в частині права власності [PERSON] на підсобні приміщення № 8, № 6, № 7, площею 30 кв.м., що знаходяться у підвалі житлового будинку літ «Б» за адресою: [ADDRESS] (т.4 а.с.1-12). 31.07.2018 року від представника відповідача за зустрічним позовом Адміністрації Новобаварського району Харківської міської ради надійшов відзив на зустрічну позовну заяву, в якій останній просить відмовити у задоволенні зустрічного позову в частині визнання протиправним та скасування рішення виконавчого комітету Жовтневої районної в м. Харкові ради від 03.04.2007 №27-51, від 07.08.2007 №56-58, від 06.11.2007 №76-13, в іншій частині - винести законне та виважене рішення. В тому числі зроблена заява про застосування строку позовної давності тривалістю три роки (т.4, а.с. 24-35). Відповідно до розпорядження в.о. керівника апарату Жовтневого районного суду м. Харкова від 28.01.2019 року у даній справі було призначено повторний автоматизований розподіл справи на підставі п.п. 2.3.3, 2.3.4, 2.3.13, 2.3.17 Положення про автоматизовану систему документообігу суду та п.п.6.2, 8.2, 8.3, 8.4 Засад використання автоматизованої системи документообігу Жовтневого районного суду м. Харкова. Відтак, для розгляду даної позовної заяви автоматизованою системою документообігу суду визначено суддю Жовтневого районного суду м. Харкова Баркову Н.В. та ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 30.01.2019 року дану цивільну справу прийнято до провадження судді Жовтневого районного суду м. Харкова Баркової Н.В. Призначено позовну заяву до розгляду у судовому засіданні. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 10.04.2019 року клопотання представника позивача за зустрічним позовом [PERSON] - [PERSON] про витребування доказів та виклик свідків - задоволено. Витребувано з Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради: копію розпорядження відділу приватизації житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради від 18.12.2007 року №16195-Ш, відповідно до якого надано дозвіл [PERSON], [PERSON], [PERSON] на приватизацію квартири [ADDRESS]; належним чином засвідчені копії всіх документів, що містяться у приватизаційній справі на квартиру [ADDRESS]; Витребувано з П'ятої Харківської державної нотаріальної контори: належним чином завірену копію свідоцтва про право на спадщину за законом серія та номер 2-208, виданого 09.07.2015 року, видавник П'ята Харківська державна нотаріальна контора, державний нотаріус Стрельніков А.С. Викликано у судове засідання свідків. У відповідь на дану ухвалу суду надійшов лист з Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, відповідно до якого повідомлено, що всі витребувані документи знаходяться в КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 23.05.2019 року клопотання представника позивача за зустрічним позовом [PERSON] - [PERSON] про повторне витребування доказів - задоволено. Витребувано з Комунального підприємства «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради (адреса: 61003, м. Харків, майдан Павлівський,4): копію розпорядження відділу приватизації житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради від 18.12.2007 року №16195-Ш, відповідно до якого надано дозвіл [PERSON], [PERSON], [PERSON] на приватизацію квартири [ADDRESS]; копії всіх документів, що містяться у приватизаційній справі на квартиру [ADDRESS]. 19.02.2021 року подано відзив на зустрічний позов Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, яке є відповідачем за зустрічним позовом, і представник якого вважає, що вимоги [PERSON] в частині визнання недійсним свідоцтва про право власності на житло від 18.12.2007 № 6-07-263655-Ш та в частині зобов'язання Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради скасувати свідоцтво про право власності на житло від 18.12.2007 № 6-07-263655-Ш в частині приватизації підвального приміщення літ. «Б» (нежитлові приміщення № 8, № 6, № 7), площею 30 кв.м., розташованого по [ADDRESS] є безпідставними та такими що не підлягають задоволенню (т.5 а.с. 117-122). 28.05.2021 року представник відповідача за первісним позовом [PERSON] надав письмову заяву про уточнення способу захисту порушеного права, однак у судовому засіданні 28.09.2021 року, судом, не виходячи до нарадчої кімнати, вказану заяву залишено без розгляду на підставі ст.ст. 49, 126 ЦПК України. Також у судовому засіданні учасники справи надали вступне слово, представник позивачів за первісним позовом - [PERSON] та позивач [PERSON] позовні вимоги за первісним позовом підтримали, просили первісний позов задовольнити, у задоволенні зустрічного позову відмовити. Представник позивача за зустрічним позовом - [PERSON] зустрічні уточнені позовні вимоги підтримав, просив зустрічний позов задовольнити, а у задоволенні первісного позову відмовити. Представник відповідача за зустрічним позовом Адміністрації Новобаварського району Харківської міської ради Кукуєва В.І. просила відмовити у задоволенні зустрічного позову в частині, що стосується рішень виконкому Жовтневої районної ради, в іншій частині покладалась на розсуд суду. Представник відповідача за зустрічним позовом Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради в судове засідання не з'явився, повідомлений про день і час розгляду справи належним чином, у відзиві виклав заяву про розгляд справи у відсутність представника даного органу. Суд, заслухавши вступне слово учасників справи, допитавши свідків та дослідивши матеріали цивільної справи і зміст заяв по суті справи, приходить до наступних висновків. Позивачі [PERSON], [PERSON] займають квартиру [ADDRESS], а відповідач [PERSON] - займає квартиру [ADDRESS]. Як вбачається з рішення виконавчого комітету Жовтневої районної у місті Харкові ради від 10.01.2006 року за №4-30 [PERSON], яка мешкає по [ADDRESS], було дозволено користуватися підвальним приміщенням площею 42,5 кв. м., яке розташоване під її квартирою. Підвальне приміщення необхідно для зберігання сільгоспродуктів (т.1 а.с. 55). Постановою Жовтневого районного суду м. Харкова від 25.01.2007 року адміністративний позов [PERSON] до виконкому Жовтневої райради в м. Харкові про визнання недійсним і скасування рішення Жовтневого райвиконкому - задоволено. Рішення Жовтневого райвиконкому м.Харкова від 10.01.2006 року за №4-30 про дозволення [PERSON], яка мешкає по [ADDRESS] користуватися підвальним приміщенням, площ.42,5 кв.м, яке розташоване під її квартирою - визнано недійсним та зобов'язано Жовтневий райвиконком м. Харкова скасувати рішення від 10.01.2006 року за №4-30 (т.1 а.с. 56-57). Рішенням виконавчого комітету Жовтневої районної у місті Харкові ради від 03.04.2007 року за №27-51 скасовано рішення за №4-30 від 10.01.2006 року на підставі Жовтневого місцевого районного суду м. Харкова. Також вирішено гр.[PERSON], яка мешкає по [ADDRESS] звільнити підвальне приміщення (т.2 а.с. 169). Однак в подальшому ухвалою колегії Харківського апеляційного адміністративного суду від 23.11.2010 року скасована постанова Жовтневого районного суду м. Харкова від 25.01.2007 року по справі №2-а-27/07/2012 за позовом [PERSON] до виконавчого комітету Жовтневої районної у м. Харкові ради про визнання недійсним і скасування рішення Жовтневого райвиконкому м. Харкова, провадження у справі закрито (т.1 а.с.179-182). Відповідно до рішення виконавчого комітету Жовтневої районної у місті Харкові ради від 07.08.2007 року за № 56-58 дозволено [PERSON], яка мешкає по [ADDRESS] користуватися підвальним приміщенням площею 29,20 кв.м. для господарських потреб по вул. [ADDRESS] (т.1 а.с. 13). Згідно з рішенням виконавчого комітету Жовтневої районної у місті Харкові ради від 06.11.2007 року за №76-13 [PERSON] проживає в однокімнатній квартирі [ADDRESS]. Сім'я 3 особи: вона, дочка і онук - 1995 р.н. Рішенням райвиконкому №56-58 від 07.08.07 р. її сім'ї було надане підсобне приміщення (підвал) площею 29,2 кв.м (фактично 30,0 м.кв.)для господарський потреб. Приміщення по плану №18(15,5+7,8+6,7 кв.м). Сусіди не заперечують. У зв'язку з приватизацією свого житла просить виконком надати це приміщення під підсобне, з правом приватизації. Отже, вирішено прохання задовольнити і надати [PERSON], яка мешкає по [ADDRESS], підвальне приміщення площею 30,0 кв.м. під підсобне з правом приватизації. Також на [PERSON] вирішено покласти обов'язок внести зміни в технічну документацію міськБТІ і укласти договір з житловою дільницею по сплаті за користування підсобним приміщенням (т.1 а.с. 14). Відділом приватизації житлового фонду Управління комунального майна та приватизації виконавчого комітету ХМР видано свідоцтво про право власності на житло 18.12.2007 року, реєстраційний №6-07-263655-LI, яке посвідчує, що [PERSON], та члени її сім'ї [PERSON], [PERSON] дійсно мають на праві спільної сумісної власності квартиру [ADDRESS], загальною площею 76, 1 кв. м., свідоцтво видане згідно з розпорядженням від 16.12.2007 року №16195-Ш (т.1 а.с. 10). Як вбачається з технічного паспорту, виданого 03.12.2007 року, приватизована [PERSON], [PERSON], [PERSON] квартира [ADDRESS] складається з однієї кімнати, площею 20,1 кв. м., кухні, площею 11,1 кв.м., вбиральні, площею 3,4 кв. м., коридору, площею 8,1 кв. м., тамбуру 3,4 кв.м. , підсобного приміщення підвалу, площею 30,0 кв. м. в , загальна площа квартири 76,1 кв. м. З плану квартири вбачається фрагмент підвалу літ. «Б» 30,0 кв.м. та фрагмент 1-го поверху літ. «А» (т.1, а.с. 11-12). 25.12.2007 року [PERSON] отримала припис КП «Жилкосервіс», яким встановлено самозахоплення підвалу за адресою: [ADDRESS] і зобов'язано її звільнити підвал або надати документи на право користування ним (т.1 а.с.26). З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження від 16.10.2013 року за №11014089 вбачається, що на підставі ухвали Жовтневого районного суду від 21.04.2008 року накладено арешт на підвальне приміщення літ. «Б» (приміщення №6,№7,№8), площею 30,0 кв. м., розташоване по [ADDRESS], та на підставі копії ухвали суду від 26.02.2013 року вказане обтяження припинено (т.2, а.с. 33). Згідно з відповіддю від 03.03.2014 року КП «Жилкомсервіс» на звернення [PERSON], на підставі рішення РВК Жовтневого району №40-3 від 10.01.2016 року підвальне приміщення площею 42,5 кв.м. передано у користування під господарські потреби [PERSON] Однак додатково повідомлено, що згідно поверхового плану будинку [ADDRESS], вказане підвальне приміщення має площу 30,0 кв.м. (т.2, а.с. 69). Також з відповіді КП «Жилкосервіс» від 07.04.2014 року на запит суду вбачається, що КП «Жилкомсервіс» не є органом реєстрації речових прав на нерухоме майно, тому не може повідомляти суду про те, хто є власником. Визначення даного підвального приміщення допоміжним не належить до компетенції КП «Жилкомсервіс». У частині підвального приміщення, розташованого під квартирою [ADDRESS], проходить система холодного водопостачання та водовідведення. Технічне обслуговування вищезазначених систем до тарифу на оплату житлово-комунальних послуг квартири № 6 не включено. Дозвільна документація на проведення водопостачання та водовідведення власниками квартири [ADDRESS] на дільниці №45 КП «Жилкомсервіс» відсутня (т.2, а.с. 78). Згідно з повідомленням КП «Харківводоканал» від 01.04.2016 року, вказане підприємство надсилає на адресу суду копії технічних умов на водопостачання та водовідведення квартири [ADDRESS] та проектно-технічну документацію на водопостачання квартири [ADDRESS]. Також повідомлено, що 24.03.2008 року на ім'я [PERSON], на підставі її заяви видані технічні умови на підключення до існуючої внутрішньодворової мережі каналізації. Однак, проектно-технічна документація на водовідведення квартири [ADDRESS] не узгоджувалася. Договір «Про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення» за вищевказаною адресою не укладався (т.3, а.с. 12-15). Згідно відповіді Департаменту містобудування, архітектури та генерального плану виконавчого комітету Харківської міської ради від 12.04.2016 року вбачається, що на топопланах М 1:500 в межах запитуваної судом інформації (запит від 11.03.2016 року (том №3, а.с.9)) території зйомка відсутня (частково нанесені лише фасади будівель). У квітні 2015 року до Департаменту зверталася громадянка [PERSON] з проханням надати викопіювання з топопланів території в районі [ADDRESS], яку було проінформовано про відсутність зйомки на топопланах за вказаною адресою. (т.3, а.с. 17-18). За дорученням першого заступника міського голови Департаментом містобудування, архітектури та генерального плану розглянуто ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 11.06.2014 по справі №639/5169/13-ц про витребування інвентаризаційної справи на житловий будинок по [ADDRESS], на виконання ухвали на адресу суду направлено оригінал інвентаризаційної справи на житловий будинок по [ADDRESS] у прошитому, пронумерованому та опечатаному вигляді на 205 аркушах (т.2, а.с. 105), які досліджені під час судового розгляду і надані для проведення судової будівельно-технічної експертизи. Як вбачається з висновку судової будівельно-технічної експертизи ХНДІСЕ ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса №2182 від 14.12.2017 року, нежитлові приміщення №№6,7,8 загальною площею 30 кв.м розташовані в цокольному поверсі житлового будинку літ. «Б-1» по [ADDRESS]. В нежитлових приміщеннях №№6,7,8 загальною площею 30 кв.м відсутні інженерні комунікації загального користування всіх мешканців одноповерхової будівлі літ. «Б» по [ADDRESS]. В досліджуваних нежитлових приміщеннях (за винятком приміщення №8) улаштовано інженерні комунікації особистого (індивідуального) користування [PERSON], власника квартири №6 житлового будинку літ. «Б-1» по [ADDRESS]. Нежитлові приміщення №№6,7,8 загальною площею 30 кв.м одноповерхової будівлі літ. «Б» по [ADDRESS] до допоміжних приміщень, необхідних для забезпечення технічної експлуатації й обслуговування усього житлового будинку, технічно не відноситься. Досліджувані нежитлові приміщення (за винятком нежитлового приміщення №8) відносяться до допоміжних приміщень квартири №6, так як їх особисте (індивідуальне) використання [PERSON], пов'язане з технічною експлуатацією й обслуговуванням цієї квартири. Нежитлові приміщення №№6,7,8 загальною площею 30 кв.м в одноповерховій будівлі літ. «Б» по [ADDRESS], на момент приватизації 18.12.2007 року, до допоміжних приміщень, необхідних для забезпечення технічної експлуатації й обслуговування усього житлового будинку, технічно не відносились (т.3, а.с.133-172). На даний час згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна від 16.06.2018 року 1/3 частина квартири [ADDRESS] належить на праві спільної часткової приватної власності [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, серія та номер 2-208, виданого 09.07.2015 П'ятою Харківською державною нотаріальною конторою (т.4 , а.с.14-15), що також підтверджується завіреною копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 09.07.2015 року, з якого вбачається, що спадкоємцем померлої [PERSON] є її дочка - [PERSON] (т.4, а.с.122-123). КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради на виконання ухвали Жовтневого районного суду м. Харкова від 23.05.2019 року направило копії матеріалів приватизаційної справи №215295 на квартиру [ADDRESS], які додані до матеріалів справи (т.4, а.с.139-208). Зазначена приватизаційна справа містить відмітку, про те, що 18.12.2007 р. відділом приватизації згідно з розпорядженням №16195-Ш від 18.12.2007 р. р. №6-07-263655-Ш видано свідоцтво про право власності на житло [PERSON], [PERSON], [PERSON] (т.4 л.д. 179). Крім того до списку технічних паспортів, що підлягають переоформленню, включено кв.[ADDRESS] у зв'язку із включенням до загальної площі квартири підвального приміщення на підставі Жовтневого РВК від 06.11.2007 №76-13. З листів від 01.12.2007 р. директора КП «Харківське міськБТІ» вбачається, що при виготовленні технічного паспорта від 10.10.2006 р. на квартиру [ADDRESS] не був врахований підвал, оскільки своєчасно не були надані рішення Жовтневого РВК. Внесені зміни до технічного паспорту з урахуванням зазначених вище рішень. В результаті загальна площа квартири стала 76,1 кв.м, замість 46,1 кв.м, вартість стала 13-32 грн., замість 8-07 (т.4 л.д. 181). До загальної площі квартири включено підвал площею 30, 0 кв.м, який згідно рішення РВК Жовтневого району м. Харкова №46-13 від 06.11.2007 р. наданий під підсобне приміщення (т.4 а.с. 163) Свідок [PERSON] повідомив суду, що він є сусідом позивача та відповідача, раніше не проживав по [ADDRESS], а приїздив до тітки у гості за вказаною адресою з 1977 року по 1981 рік, поки його не забрали до армії. [PERSON] він знає ще з дитинства, вона не жила за адресою спірного будинку до смерті матері. [PERSON] займала квартиру у цьому будинку та підвальне приміщення під квартирою. В 2007 році свідок допомагав утеплювати їй воду, яка проходила у підвальному приміщенні з будинку [PERSON]. Свідок [PERSON], подруга [PERSON], пояснила, що їй відомо, що [PERSON] отримала квартиру, провела воду, їй дозволили в підвалі провести комунікації, а сусіди в 2007 році змінили замки. Також свідок пояснила, що з 1987 року знає Капустіну, яка користується підвальним приміщенням з відповідним дозволом, перенесла туди свої речі. Все це відомо свідкові зі слів [PERSON], сама свідок в підвальне приміщення не ходила, знає лише де сходи туди. Допитана за її згодою у якості свідка відповідач за первісним позовом [PERSON] пояснила, що мешкає в будинку Б по [ADDRESS], а [PERSON] - в будинку А. [PERSON] підвальним приміщенням під квартирою почала користуватись в 1986 році, ЖЕК надав їй дозвіл провести воду в 1988 році. В цьому приміщенні було сміття. Вони з сусідами, в тому числі з [PERSON], прибирали підвальне приміщення, оскільки [PERSON] надавала воду зі свого підвального приміщення. Після цього [PERSON] почала користуватись підвальним приміщенням, та від виконкому в 2006 році отримала дозвіл на приватизацію. [PERSON] бажала зробити там квартиру, однак [PERSON] відмовилась, оскільки там були її речі, консервація. В 2007 році [PERSON] і [PERSON] домоглися скасування рішення. Коли [PERSON] була на роботі, в грудні сусіди зрізали замки, в результаті - розморозились труби. З 1986 року і до цього часу там знаходяться речі [PERSON], вона сплачує за це приміщення, там знаходиться дитяче ліжко, пральна машинка, їй нікуди в інше місце виносити комунікації. Їй перекрили воду, проект на яку зроблено в 2008 році. 15.12.2017 року набув чинності ЦПК України в редакції Закону України від 03.10.2017 року. Відповідно до п.9 ч.1 Розділу ХІІІ Перехідні положення ЦПК України в редакції Закону України від 03.10.2017 року справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією кодексу. Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі ст. 12 ЦПК України та відповідно до ч.ч. 1, 5 та 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Частиною першою статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з частиною другою статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України). Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) Статтею 82 ЦПК України передбачені підстави звільнення від доказування, зокрема, в ч.1 зазначеної статті визначено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Також, ч.ч. 4, 5 ст. 82 ЦПК передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участь у справі, в якій такі обставини були встановлені. Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. В п. 27 постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз'яснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ'я сторін та враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. З урахуванням принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до яких обов'язок подавати докази покладається на сторони процесу, суд зобов'язаний розглядати справу виключно на підставі поданих сторонами доказів і в межах заявлених позовних вимог. Статтею 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. У статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання права. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. При цьому, згідно з ч.5 ст. 319 ЦК України, власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва (ч.1 ст. 383 ЦК України). Закон України «Про приватизацію державного житлового фонду» містить визначення поняття приватизації державного житлового фонду, зміст якої полягає у відчуженні на користь громадян України, як квартир, будинків, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, так і належних до них господарських споруд і допоміжних приміщень (підвалів, сараїв тощо) цього фонду. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», у процесі приватизації громадяни набувають право власності на квартири та допоміжні приміщення багатоквартирного будинку, які призначені для забезпечення його експлуатації та побутового обслуговування мешканців будинку (сходові клітини, вестибюлі, перехідні шлюзи, позаквартирні коридори, колясочні, кладові, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші технічні приміщення). Перелік таких приміщень не є вичерпним. За змістом ч. 2 ст.10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» власники квартир багатоквартирних будинків та житлових приміщень у гуртожитку є співвласниками допоміжних приміщень у будинку чи гуртожитку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобов`язані брати участь у загальних витратах, пов`язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку чи гуртожитках. У той же час законодавство розділяє поняття допоміжного приміщення та нежилого приміщення. Згідно зі ст.1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» багатоквартирний будинок - житловий будинок, в якому розташовано три чи більше квартири. У багатоквартирному будинку можуть також бути розташовані нежитлові приміщення, які є самостійними об`єктами нерухомого майна. Допоміжні приміщення багатоквартирного будинку - приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців (колясочні, комори, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші підсобні і технічні приміщення) Нежитлове приміщення - ізольоване приміщення в багатоквартирному будинку, що не належить до житлового фонду і є самостійним об`єктом нерухомого майна. Спільне майно багатоквартирного будинку - приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди і його прибудинкова територія. Згідно з ч.ч. 1-5 ст. 5 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» спільне майно багатоквартирного будинку є спільною сумісною власністю співвласників. Спільне майно багатоквартирного будинку не може бути поділено між співвласниками, і такі співвласники не мають права на виділення в натурі частки із спільного майна багатоквартирного будинку. Відповідно до п. 2 ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» власники квартир багатоквартирних будинків та жилої площі в гуртожитку є співвласниками допоміжних приміщень будинку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобов`язані брати участь у загальних витратах, пов`язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку чи гуртожитках. Допоміжні приміщення (кладовки, сараї і т. ін.) передаються у власність квартиронаймачів безоплатно і окремо приватизації не підлягають. Конституційний Суд України у рішенні від 02.03.2004 року у справі № 4-рп/2004 зазначив, що, аналізуючи порушені у конституційному зверненні і конституційному поданні питання щодо права власників приватизованих і неприватизованих квартир багатоквартирних будинків та органів місцевого самоврядування і місцевих державних адміністрацій розпоряджатися допоміжними приміщеннями, а також конструктивними елементами таких будинків (фундамент, несучі стіни, міжповерхові перекриття, сходові марші і т. ін.), Конституційний Суд України виходить з правової характеристики спільного майна власників квартир, конкретизованої у Законі України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку». У рішенні від 09.11.2011 року у справі № 14-рп/2011 Конституційний Суд України вказав, що за законодавством України допоміжне приміщення у дво- або багатоквартирному будинку, гуртожитку має своє функціональне призначення, яке полягає у забезпеченні експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців. Під поняттям «мешканці» треба розуміти власників, співвласників, наймачів, орендарів окремих житлових і нежитлових приміщень будинку, які проживають у будинку і становлять визначене коло суб`єктів, які реалізують право спільної власності на окремий її об`єкт - допоміжні приміщення. Крім того, таке функціональне призначення‚ як обслуговування дво- або багатоквартирного будинку‚ має і прибудинкова територія навколо нього, визначена актом на право власності чи користування земельною ділянкою. З цього випливає, що допоміжне приміщення може бути розташоване і поза межами дво- або багатоквартирного будинку. Разом з тим нежиле приміщення - це приміщення, яке належить до житлового комплексу, але не відноситься до житлового фонду і є самостійним об`єктом цивільно-правових відносин. У багатоквартирних жилих будинках можуть розташовуватись і нежилі приміщення, які призначені для торговельних, побутових та інших потреб непромислового характеру і є самостійним об`єктом цивільно-правових відносин, до житлового фонду не входять (частина третя статті 4 ЖК України) і в результаті приватизації квартир такого будинку їх мешканцями право власності в останніх на ці приміщення не виникає. Для розмежування допоміжних приміщень багатоквартирного жилого будинку, які призначені для забезпечення його експлуатації та побутового обслуговування мешканців будинку і входять до житлового фонду, та нежилих приміщень, які призначені для торговельних, побутових та інших потреб непромислового характеру і є самостійним об`єктом цивільно-правових відносин, до житлового фонду не входять, слід виходити як з місця їхнього розташування, так і із загальної характеристики сукупності властивостей таких приміщень, зокрема способу і порядку їх використання. Зазначений правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.10.2019 року у справі № 598/175/15-ц (провадження №14-363цс19). Статтею 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. За положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 61 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення, який укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер. Відповідно до ч.1 ст. 15, ст. 30 ЖК УРСР відповідні сільські, селищні, міські ради, їхні виконавчі комітети здійснюють державний контроль за використанням і схоронністю житлового фонду. Відповідно до ч.3 ст. 17 ЦК України орган державної влади, орган влади Автономної Республіки Крим або орган місцевого самоврядування здійснюють захист цивільних прав та інтересів у межах, на підставах та у спосіб, що встановлені Конституцією України та законом. Статтею 1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. У частині 2 ст. 3 вказаного Закону визначено, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» У Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об'єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення. Крім того, частиною третьою статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Відповідно до частини другої статті 31-1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» реєстраційні дії на підставі судових рішень проводяться виключно на підставі рішень, отриманих у результаті інформаційної взаємодії Державного реєстру прав та Єдиного державного реєстру судових рішень, без подання відповідної заяви заявником. Державна судова адміністрація України у день набрання законної сили судовим рішенням, яке передбачає набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав, внесення змін до записів Державного реєстру прав, зупинення реєстраційних дій, внесення запису про скасування державної реєстрації прав або скасування рішення державного реєстратора, забезпечує передачу до Державного реєстру прав примірника такого судового рішення. Державний реєстратор, що перебуває у трудових відносинах з суб'єктом державної реєстрації прав, що забезпечує зберігання реєстраційних справ у паперовій формі, за місцезнаходженням відповідного майна у день надходження відповідного судового рішення формує та реєструє необхідну заяву або реєструє судове рішення про заборону вчинення дій, пов'язаних з державною реєстрацією прав, чи судове рішення про скасування відповідного судового рішення. Проведення реєстраційних дій на підставі судових рішень здійснюється у порядку та строки, передбачені цим Законом, без справляння адміністративного збору. Інформаційна взаємодія між Державним реєстром прав та Єдиним державним реєстром судових рішень здійснюється інформаційно-телекомунікаційними засобами в електронній формі у порядку, визначеному Міністерством юстиції України спільно з Державною судовою адміністрацією України. З наведеного вбачається, що Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено вичерпний перелік рішень суду, на підставі яких здійснюється державна реєстрація прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а саме набуття, зміна або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяження таких прав, внесення змін до записів Державного реєстру речових прав, зупинення реєстраційних дій, внесення запису про скасування державної реєстрації прав або скасування рішення державного реєстратора. Таким чином, згідно із Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» рішення суду щодо недійсності правочину не зумовлює виникнення обов'язку скасування рішення про державну реєстрацію права власності на відповідний об'єкт. Запис про скасування державної реєстрації прав вноситься до Державного реєстру речових прав саме на підставі рішення суду про скасування рішення про державну реєстрацію прав. За відсутності такого рішення суду реалізувати рішення суду про визнання правочинів недійсними, тобто відновити порушені права позивача, буде неможливо. Така позиція викладена у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.09.2018 року у справі №909/968/16 (провадження №12-97гс18). З урахуванням принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, обов'язок подавати докази покладається на сторони процесу, а суд позбавлений можливості визначати коло доказів з власної ініціативи і зобов'язаний розглядати справу виключно на підставі поданих сторонами доказів і в межах заявлених позовних вимог. Так, позивачі за первісним позовом просять суд відновити порушене право, зобов'язавши [PERSON] звільнити незаконно займане підвальне приміщення літера «Б» (нежитлові приміщення №8,6,7, площею 30,0 кв. м.), розташоване по [ADDRESS] і відновити порушене право, зобов'язавши [PERSON] звільнити незаконно займане підвальне приміщення літера «Б» (нежитлові приміщення №8,6,7, площею 30,0 кв. м.), розташоване по [ADDRESS]. При цьому на підставі досліджених доказів в судовому засіданні встановлено, що до звернення з даним позовом позивачі змінили замки, встановлені [PERSON] на вказані підвальні приміщення, у зв'язку з чим остання багато років не має навіть доступу до зазначених приміщень і не має можливості забрати свої речі, що не спростовано позивачами в судовому засіданні, а отже, суд приходить до висновку про те, що позивачами не доведено, що їх право власності, за захистом якого вони звернулись до суду, знаходиться у стані порушення і підлягає відновленню. За таких обставин суд не знаходить підстав для задоволення первісного позову у зв'язку з його недоведеністю. Між тим, не знаходить суд і передбачених законом підстав для визнання в судовому порядку за [PERSON] права користування нежитловими приміщеннями № 8, № 6, № 7, що знаходяться у цокольному поверсі житлового будинку літ «Б» за адресою [ADDRESS], оскільки не знаходить підстав для визнання незаконним та скасувати рішення Виконавчого комітету Жовтневої районної у м. Харкові ради від 03.04.2007 № 27-51, відповідно до якого було скасоване рішення № 4-30 від 10.01.2006 р. на підставі Жовтневого районного суду м. Харкова та зобов'язано [PERSON] звільнити підвальне приміщення. Доводи відповідача щодо відсутності у виконкому повноважень скасовувати свої рішення спростовуються тим, що таке скасування відбулось саме на підставі рішення суду, яке на той момент було чинним, що відповідає положенням, викладеним у рішенні Конституційного Суду України від 02.03.2004 р. та не суперечить положенням ч.9 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування». Тим більше, що рішенням виконкому від 10.01.06 року було дозволено [PERSON] користуванням підвалом 42,5 кв.м., який фактично іншими ознаками не ідентифікований, тому не співпадає з предметом позову. З досліджених судом доказів в їх сукупності, та, зокрема, з висновку судової будівельно-технічної експертизи ХНДІСЕ ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса №2182 від 14.12.2017 року вбачається, що спірні нежитлові приміщення №№6,7,8 загальною площею 30 кв.м розташовані в цокольному поверсі житлового будинку літ. «Б-1» по [ADDRESS]. В нежитлових приміщеннях №№6,7,8 загальною площею 30 кв.м відсутні інженерні комунікації загального користування всіх мешканців одноповерхової будівлі літ. «Б» по [ADDRESS]. Нежитлові приміщення №№6,7,8 загальною площею 30 кв.м в одноповерховій будівлі літ. «Б» по [ADDRESS], на момент приватизації 18.12.2007 року, до допоміжних приміщень, необхідних для забезпечення технічної експлуатації й обслуговування усього житлового будинку, технічно не відносились З огляду на вказані висновки суд не знаходить підстав для задоволення зустрічних позовних вимог в частині скасування рішення Виконавчого комітету Жовтневої районної у м. Харкові ради від 07.08.2007 № 56-58, відповідно до якого дозволено [PERSON] користуватися підвальним приміщенням пл. 29,20 кв.м. для господарських потреб по вул. [ADDRESS], та визнання незаконним та скасування рішення Виконавчого комітету Жовтневої районної у м. Харкові ради від 06.11.2007 № 76-13, відповідно до якого надано [PERSON] вільне підвальне приміщення №18 по плану площею 30 кв.м під підсобне, з правом приватизації, а також для визнання незаконним та скасування розпорядження Відділу приватизації житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради від 18 грудня 2007 року № 16195-Ш в частині приватизації [PERSON], [PERSON], [PERSON] підсобних приміщень № 8, № 6, № 7, площею 30 кв.м., що знаходяться у підвалі житлового будинку літ «Б» за адресою [ADDRESS]. Зазначені позовні вимоги ґрунтуються виключно на відсутності згоди всіх співвласників будинку, однак відсутність або наявність такої згоди не є визначальною для оцінки законності вказаних рішень, оскільки обов'язковість отримання такої згоди не була передбачена законодавством, чинним на час ухвалення вказаних рішень, враховуючи статус спірних нежитлових приміщень №№6,7,8, які до допоміжних приміщень, необхідних для забезпечення технічної експлуатації й обслуговування усього житлового будинку, технічно не відносились. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав і для задоволення похідних зустрічних позовних вимог про визнання недійсним та скасувати свідоцтва про право власності на житло від 18 грудня 2007 року, реєстраційний номер № 6-07-263655-ІІІ, видане на ім'я [PERSON], [PERSON] та [PERSON], в частині приватизації підсобних приміщень № 8, № 6, № 7, площею 30 кв.м., що знаходяться у підвалі житлового будинку літ «Б» за адресою [ADDRESS].; визнання недійсним та скасувати свідоцтво про право на спадщину, за законом, серія та номер: 2-208, видане 09.07.2015 року, видавник: П'ята харківська державна нотаріальна контора, державний нотаріус Стрельников А.С. в частині права власності [PERSON] на підсобні приміщення № 8, № 6, № 7, площею 30 кв.м., що знаходяться у підвалі житлового будинку літ «Б» за адресою [ADDRESS]. і про скасування запису про державну реєстрацію права власності за номером: 10341042 на 1\\3 частку у праві власності на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] за [PERSON], в частині права власності [PERSON] на підсобні приміщення № 8, № 6, № 7, площею 30 кв.м., що знаходяться у підвалі житлового будинку літ «Б» за адресою: [ADDRESS]. Оскільки заявлені позивачем за зустрічним позовом [PERSON] позовні вимоги про визнання права користування спірним нерухомим майном обґрунтовані виключно тим, що позивач вважає незаконним отримання у користування та у власність вказаного майна позивачами за первісним позовом, що не знайшло свого підтвердження під час судового розгляду, суд, вирішуючи справу в межах позовних вимог (в межах предмету та підстав позову), не вдається до оцінки права [PERSON] на користування зазначеним чужим майном на правах сервітуту у зв'язку із знаходженням комунікацій водопостачання для її квартири. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»). Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки у задоволенні як первісного позову, так і зустрічного позову відмовлено, то судовий збір, а також витрати на правову допомогу на користь учасників справи не стягуються. Враховуючи викладене та

Outcome: dismissed