Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-03 00:00:00

АТ КБ "Приватбанк" звернулось до Комінтернівського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором б/н від 08.09.2011 року у розмірі 14253,24 грн., та судовий збір в сумі 2 102, 00 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 08.09.2011 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] укладено договір, у відповідності до умов якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 5 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом. Згідно умов договору [PERSON] зобов`язалась щомісяця та у визначені строки здійснювати погашення частини суми заборгованості та проценти за користування кредитом. У порушення умов кредитного договору від 08.09.2011 року про належне, повне і своєчасне виконання зобов`язань, [PERSON] зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, не сплачує щомісячні платежі, в результаті чого станом на 10.01.2020 року [PERSON] має заборгованість в розмірі 14253,24 грн., а саме: 6802,13 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 1641,80 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625; 4654,39 - нарахована пеня; 500, 00 грн. - штраф (фіксована частина); 654,92 грн. - штраф (процентна складова). Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 28.02.2020 року відкрито провадження по справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження. У судове засідання представник позивача не з`явився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив розглядати справу за його відсутності на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Також зазначив, у разі неявки в судове засідання відповідача на підставі ст. 280 ЦПК України не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідно до п. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку шляхом направлення судової повістки на адресу зареєстрованого місця проживання, причини неявки суду не повідомила, відзив на позов не надала. У відповідності до приписів ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини. З матеріалів справи судом встановлено, що 08.09.2011 року [PERSON] підписала Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку. Згідно Заяви відповідач висловила свою згоду на те, що Заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між нею і банком договір про надання банківських послуг. У відповідності до умов договору від 08.09.2011 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою базової процентної ставки за кредитом у розмірі 2,5% на місяць на залишок заборгованості. Відповідно до розрахунку заборгованості, доданого до позовної заяви, станом на 10.01.2020 року за договором від 08.09.2011 року [PERSON] має заборгованість в розмірі 14253,24 грн., а саме: 6802,13 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 1641,80 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625; 4654,39 - нарахована пеня; 500, 00 грн. - штраф (фіксована частина); 654,92 грн. - штраф (процентна складова). Наявність заборгованості за кредитним договором зумовила звернення АТ КБ «ПриватБанк» до суду за захистом своїх прав, спірні правовідносини регулюються Цивільним кодексом України (далі - ЦК України). Статтею 634 ЦК України передбачена можливість укладення договору приєднання, тобто договору, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, якщо при цьому були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що шляхом підписання Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку між банком та [PERSON] 08.09.2011 року укладено кредитний договір, позивач умови кредитного договору виконав належним чином, надавши відповідачеві кредит у розмірі 5 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Однак, відповідач [PERSON] належним чином свої зобов`язання не виконувала, у визначені договором строки погашення заборгованості за кредитним договором не здійснила, внаслідок чого у відповідача перед позивачем станом на 10.01.2020 року склалась заборгованість за тілом кредиту у сумі 6802,13грн., яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Відносно пред`явлених банком до стягнення 86,4% річних, нарахованих на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. В обґрунтування пред`явлення до стягнення вказаних сум АТ КБ «ПриватБанк» у позовній заяві посилається на те, що банком в односторонньому порядку на підставі п.п. 1.1.1.67, 1.1.5.1, 1.1.5.2 договору внесено зміни з 01.04.2019 року до Умов та правил надання банківських послуг в частині нарахування відсотків, а саме відповідно до п. 2.1.1.2.12 в разі порушення зобов`язання щодо повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, неустойки та інших зобов`язань, починаючи з 181-го дня з моменту порушення зобов`язань клієнта з погашення кредиту клієнт зобов`язується сплатити на користь банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України встановлюються за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості у розмірі 86,4% для картки «Універсальна ». Відповідно до ч. 1 ст. 654 ЦК України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту. Як зазначено вище, Заява та Умови та Правила надання банківських послуг в ПриватБанку складають кредитний договір. Вимоги до форми кредитного договору визначені у ст. 1055 ЦК України. Так, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Згідно зі ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). З огляду на встановлену чинним законодавством обов`язковість письмової форми кредитного договору, внесення змін до кредитного договору повинно вчинятись також у письмовій формі. При цьому, письмова форма внесення змін до кредитного договору передбачає наявність підпису сторін кредитного договору під такими змінами. Приписами ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Частинами 1, 2 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Приписами ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. При цьому, суд зауважує, що банком належними та допустимими доказами не доведено підписання позичальником змін до кредитного договору, зокрема, і в частині встановлення розміру річних, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, а тому не доведено, що кредитним договором передбачений збільшений розмір відсотків річних. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що нарахування банком річних у розмірі 86,4% є безпідставним, а тому у визначеному банком розмірі річні не підлягають стягненню з відповідача. Разом з тим, приймаючи до уваги, що відповідач належним чином взяті на себе зобов`язання не виконав, прострочив виконання грошового зобов`язання, тому з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» підлягають стягненню 3% річних, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, у сумі 57,00 грн. (Розрахунок 3% річних: 1641,80 грн. (річні, розраховані банком за ставкою 86,4%)/86,4*3=57,00 грн. Відносно пред`явлених банком до стягнення пені та штрафів суд зазначає наступне. Згідно з позовною заявою АТ КБ «ПриватБанк» пред`явлено до стягнення пеню у розмірі 4654,39 грн.,а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, а саме: 500 грн. штраф (фіксована частина), 654,92 грн. штраф (процентна складова). При цьому, додані банком до позовної заяви Умови та правила надання банківських послуг взагалі не містять ані пункти 2.1.1.3.5 , 2.1.1.7.6, ані будь-якої іншої умови про нарахування пені та штрафів за порушення позичальником грошового зобов`язання. З огляду на викладене, підстави для стягнення з відповідача 4654,39 грн. пені, 500грн. штрафу (фіксована частина), 654,92 грн. штрафу (процентна складова) відсутні, а тому в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають. Враховуючи, що [PERSON] взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про стягнення з [PERSON] на користь АТ КБ «Приват Банк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 6859,13 грн. (6802,13 грн. борг по тілу кредиту+57,00 грн. 3% річних) є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що частка задоволених позовних вимог складає 48,12%, витрати зі сплати судового збору у розмірі 1011, 48грн. (2102грн.*48,12/100) підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: partial