Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-10 00:00:00

Моторно (транспортне) страхове бюро України звернулось до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 12 серпня 2015 року близько 8 год. 30 хв. [PERSON] керуючи автомобілем марки «Део Матіз» д.н.з. [NUMBER] , при виїзді з другорядної вулиці Каменської в м. Сміла на вул. 60 років СРСР, яка є головною, не надала переваги в русі автомобілю «Шевроле», д.н.з. [NUMBER] , який був під керуванням водія [PERSON] , внаслідок чого відбулось зіткнення та пошкодження транспортних засобів. Відповідно до постанови Смілянського міськрайонного суду Черкаської області 17 листопада 2015 року [PERSON] визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст.. 124 КУпАП, а справу щодо неї закрито в зв`язку зі збігом строку притягнення до адміністративної відповідальності. Постановою апеляційного суду Черкаської області від 5 січня 2018 року апеляційну скаргу [PERSON] задоволено частково. Постанову судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 17 листопада 2015 року скасовано та прийнято нову, якою [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та закрито провадження у справі в зв`язку із закінченням на моент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП. На дату скоєння ДТП [PERSON] не мала чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у зв`язку з чим МТСБУ сплатило на користь потерпілої особи [PERSON] страхове відшкодування в сумі 50000 грн. на підставі заяви про виплату страхового відшкодування. Факт зазначеної виплати підтверджується платіжними дорученнями, додатково МТСБУ понесено витрати на аварійного комісара в розмірі 700 грн. Тому позивач звернувся до суду та просив стягнути з відповідача кошти в розмірі понесених витрат 50000 грн., витрати на аварійного комісара в розмірі 700 грн., витрат на правову допомогу в сумі 2000 грн. та сплачений судовий збір в сумі 1600 грн.. В судове засідання представник позивача не з`явився, проте надала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовільнити. Відповідач в судовому засіданні вказала на те, що позов не визнає, оскільки провадження по справі про притягнення її до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП було закрито у зв`язку із закінченням строків, передбачених ст. 38 КУпАП, відповідно її не може бути визнано винною у спричиненні ДТП, за яке позивач просить суд стягнути з неї кошти. Вважає, що її не було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, тому і не має відшкодовувати збитки, спричиненні постраждалому в ДТП та відповідно і в порядку регресу МТСБУ. Крім того вказувала на те, що договір добровільного комплексного страхування транспортних ризиків укладено між страховою групою ТАС та Смілянським колгоспним ринком. Однак з довідки наданої позивачем вбачається, що відшкодування шкоди було здійснено на рахунок ВАТО Черкаської облспоживспілки, яка не є страхувальником. Оскільки ВАТО Черкаської облспоживспілки не являється страхувальником, відповідно МТСБУ безпідставно сплатив їм страхову суму, внаслідок чого вона не зобов`язання повертати її в порядку регресу. Зазначила ще також щодо вимоги про стягнення 700 грн. на сплату послуг аварійного комісара, які вона також вважає безпідставними, оскільки позивач не надав доказів на підтвердження понесення таких витрат, так як і витрат на адвоката, які позивач вказав у розмірі 2000 грн. На думку позивача позовна заява не містить в собі необхідних доказів, на підтвердження сплати позивачем витрат на правову допомогу, а тому такі витрати не можуть бути стягнуті із неї. Просила суд повністю відмовити у позову через його необґрунтованість. Суд врахувавши позицію позивача, заслухавши позицію відповідача, вивчивши матеріали справи, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, вважає позовну заяву обґрунтованою та такою, що підлягає до часткового задоволення, виходячи із наступного. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог установив наступне. 12 серпня 2015 року близько 8 год. 30 хв. [PERSON] керуючи автомобілем марки «Део Матіз» д.н.з. [NUMBER] , при виїзді з другорядної вулиці Камянської в м. Сміла на вул. 60 років СРСР, яка є головною, не надала переваги в русі автомобілю «Шевроле», д.н.з. [NUMBER] , який був під керуванням водія [PERSON] , внаслідок чого відбулось зіткнення та пошкодження обох транспортних засобів. Відповідно до постанови Смілянського міськрайонного суду Черкаської області № 703/5735/15-п від 17 листопада 2015 року (а.с.6) [PERSON] визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, а справу щодо неї закрито в зв`язку зі збігом строку притягнення до адміністративної відповідальності. Постановою апеляційного суду Черкаської області № 33/793/9/18 від 5 січня 2018 року (а.с. 43-44) апеляційну скаргу [PERSON] задоволено частково. Постанову судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 17 листопада 2015 року скасовано та прийнято нову, якою [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та закрито провадження у справі в зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП. Згідно з ч.6 ст.82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, винуватцем ДТП, яка трапилась 12 серпня 2015 року за участю автомобілів «Део Матіз» д.н.з. [NUMBER] та «Шевроле» д.н.з. [NUMBER] , є водій автомобіля «Део Матіз» д.н.з. [NUMBER] - [PERSON] , яка є відповідачем у даній справі. Внаслідок вище вказаної дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «Шевроле» д.н.з. [NUMBER] , який належить ВАО Черкаський ОСС, отримав механічні пошкодження. Розмір матеріальних збитків, заподіяних власнику вказаного транспортного засобу, становить 112451 грн. 79 коп., що підтверджується висновком за результатами експертного авто товарознавчого дослідження № 28006 від 12 вересня 2015 року (а.с.13-19). Цивільно-правова відповідальність ВАО Черкаський ОСС, як власника автомобіля за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб під час експлуатації автомобіля «Шевроле» д.н.з. [NUMBER] , яким керував [PERSON] була застрахована у страховій групі «ТАС» на підставі полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/3539366. Термін дії полісу з 24 січня 2015 року по 23 січня 2016 року включно (а.с. 8). З копії витягу з наказу № 063 від 28 серпня 2008 року Смілянського колгоспного ринку Черкаської ОССТ вбачається, що [PERSON] прийнятий на посаду водія службового транспорту з 1 вересня 2008 року згідно штатного розпису (а.с.9). На за печення відповідача проти позову щодо неналежного страхувальника, суд зазначає наступне. З копії полісу (а.с.8) вбачається, що страхувальником є Смілянський колгоспний ринок Черкаської облспоживспілки. Згідно довідки МТСБУ № 1 від 27 січня 2016 року про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих (а.с.11) собою, яка має право на відшкодування шкоди є Смілянський колгоспний ринок Черкаської облспоживспілки, а власником ТЗ є - ВАО Черкаської ОСС. Відповідно власник транспортного засобу, якому було завдано матеріальних збитків в результаті ДТП звернувся до МТСБУ із відповідною заявою про відшкодування оціненої шкоди, надавши для цього всі необхідні документи та реквізити для її зарахування. Вказане підтверджується наявною в метріалах справи копією заяви від 24 листопада 2015 року (а.с.4). Відповідно на виконання вимог ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ видало наказ № 1156 від 17 лютого 2016 року (а.с.10) відповідно до якого виробничому автотранспортному об`єднанню Черкаської області, як власнику автомобіля було виплачено 50000 грн. шкоди заподіяної в результаті дорожньо - транспортної пригоди. Що в свою чергу підтверджується і платіжним дорученням № 1156рв від 18 лютого 2016 року (а.с.12). Відповідно до п. 1.3 та 1.4 ст. 1 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» потерпілі - юридичні та фізичні особи, життю, здоров`ю та/або майну яких заподіяна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу; Особи, відповідальність яких застрахована,- страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду. Власники транспортних засобів - юридичні та фізичні особи, які відповідно до законів України є власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах (п. 1.6 ч. 1 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована (п. 1.7 ст. 1 вказаного вище Закону). У відповідності до визначення вище вказаних понять суд приходить висновку про те, що Виробниче автотранспортне об`єднання Черкаської облспоживспілки є особою, відповідальність якої застрахована, як власника транспортного засобу пошкодженого внаслідок ДТП, відповідно до полісу № АІ/3539366, відповідно мала право на отримання суми матеріальних збитків, виплачених їм Моторно (транспортним) страховим бюро України. У свою чергу, цивільно-правова відповідальність [PERSON] за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб під час експлуатації автомобіля «Део Матіз» д.н.з. [NUMBER] застрахована не була. У судовому засіданні було встановлено, що збитки, спричинені дорожньо-транспортною пригодою не були відшкодовані потерпілій особі особисто винуватцем пригоди, якою є [PERSON] . Відповідно до п. 39.1 ст. 39 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Основними завданнями МТСБУ є здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених цим Законом (п.п. 39.2.1 п. 39.2. ст. 39 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Відповідно до підпункту «а» п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне) страхове бюро України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Відповідно до норм п.п. 38.2.1 п. 38.2 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, та який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Згідно ст. 22 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Моторно (транспортне) страхове бюро України відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна життю, здоров`ю та майну третіх осіб під час ДТП. Статтею 29 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. 20 січня 2016 року Виробниче автотранспортне об`єднання Черкаської облспоживспілки, як власник автомобіля, який отримав пошкодження під час ДТП, скориставшись своїм правом передбаченим ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» звернувся до МТСБУ з заявою про відшкодування оціненої шкоди заподіяної їм в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 12 серпня 2015 року. Даний факт підтверджується відповідною заявою від 24 листопада 2015 року (а.с.4-5). У зв`язку з настанням події, передбаченої п.41.1ст.41 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", МТСБУ відповідно до наказу № 1156 від 17 лютого 2016 року здійснило Виробничому автотранспортному об`єднанню Черкаської облспоживспілки виплату страхового відшкодування як особі, яка потерпіла внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у сумі 50000 грн., що підтверджується платіжним доручення № 1156 рв від 18 лютого 2016 року (а.с.12). З претензії за вих. № 3/1-05/4506 від 18 лютого 2016 року вбачається, що МТСБУ зверталося до відповідача [PERSON] з пропозицією у добровільному порядку здійснити перерахування суми сплаченого страхового відшкодування з урахуванням витрат на аварійного комісара, у загальному розмірі 50700 грн. на рахунок МТСБУ, але вимоги позивача не були виконані (а.с.23). Відповідно до ч.1 ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Пунктом 38.2.1 ст.38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Оскільки позивачем сплачено потерпілому внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка трапилась 12 серпня 2015 року, страхове відшкодування у загальній сумі 50000 грн. Та 700 грн. витрат на аварійного комісара, право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки, якою є [PERSON] , у сумі 50700 грн. перейшло до МТСБУ. Відповідно до п. 40.3 ст. 40 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ має право залучати аварійних комісарів, експертів або юридичних осіб, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти, у порядку, встановленому Уповноваженим органом, для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків у випадку, визначених у статті 41 цього Закону. Як вказано у позові, з метою встановлення розміру заподіяння шкоди, МТСБУ залучило суб`єкта оціночної діяльності, вартість послуг якого склала 700 грн., які позивач також просить стягнути з відповідача. Згідно ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч.1 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Ч.1 ст.81 ЦПК України вказує на те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За правилами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У відповідності до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності з наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. Позивач же жодних доказів на підтвердження сплати витрат понесених на залучення аварійного комісара у сумі 700 грн. до суду не надав, тому суд вважає, що у цій частині позов до задоволення не підлягає. Таким чином, повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у сукупності, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача 50000 грн. на відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних із виплатою страхового відшкодування. Крім того, підлягають задоволенню також вимоги позивача про стягнення судових витрат, оскільки згідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому до стягнення з відповідача на користь МТСБУ підлягає понесений ними пропорційно розміру задоволених позовних вимог і документально підтверджений судовий збір в розмірі 1577 грн. 91 коп. (сплачений судовий збір - 1600 грн. х суму задоволеного позову 50000 грн./ на загальну суму позову - 50700 грн. = 1577 грн. 91 коп.). Окрім того відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Ч. 3 ст. 137 ЦПК України, вказує на те, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Позивач в позовній заяві просить суд стягнути з відповідача 2000 грн. витрат на правову допомогу, однак, жодного доказу на підтвердження сплати таких коштів адвокату, відповідно до вимог вказаної вище статті, до суду не надав, тому в цій частині позов до задоволення не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: approved