Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-05 00:00:00

Відповідно до ч.1 ст.3 Цивільного процесуального кодексу України, - кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. В Зіньківський районний суд Полтавської області із позовною заявою звернулася Кредитна спілка «Полтава і полтавці» до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення нарахованих відсотків та інфляційних втрат за договором кредиту. В судове засідання не зявився представник позивача направивши на адресу суду повідомлення, в якому просив розглянути справу за його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не змінивши їх. Відповідачі, [PERSON], [PERSON], [PERSON] будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, в судове засідання 07.11.2016 року о 10 годині 00 хвилин та 24.11.2016 року о 09 годині 10 хвилин, 06.12.2016 року о 15 годині 00 хвилин, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, не зявилися, про причини неявки суд не повідомили. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, не повідомивши про причини неявки та її поважність, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи відповідно до вимог ч. 5 ст. 74 ЦПК України. Судові повістки-виклики в судове засідання на ім'я відповідачів направлялись судом за місцем реєстрації місця проживання та повернулись до суду з вручення відповідачам перший раз та із врученням за другим разом. Відповідно до п. 99 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року № 270, рекомендовані поштові відправлення, у тому числі рекомендовані листи з позначкою «Судова повістка», рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, які не були вручені під час доставки, повторні повідомлення про надходження реєстрованих поштових відправлень поштових переказів, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час вручення в об'єкті поштового зв'язку вручаються адресату, а у разі його відсутності - повнолітньому члену сім'ї за умови пред'явлення документа, що посвідчує особу, а також документа, що посвідчує родинні зв'язки з адресатом (свідоцтво про народження, свідоцтво про шлюб тощо), чи рішення органу опіки і піклування про призначення їх опікунами чи піклувальниками. У разі відсутності адресата або повнолітніх членів його сім'ї до абонентської поштової скриньки адресата вкладається повідомлення про надходження зазначеного реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу. Пунктом 117 Правил передбачено, що поштові відправлення, поштові перекази повертаються об'єктом поштового зв'язку відправнику у разі його письмової заяви, письмової відмови адресата від одержання чи закінчення встановленого строку зберігання. Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України в разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за адресою, зареєстрованою у встановленому законом порядку, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене йому належним чином. Оскільки відповідач судові повістки, направлені судом на його ім'я за адресою, за якою зареєстроване його місце проживання, одержані, суд вважає, що відповідач належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду. Згідно до ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Підстави для відкладення розгляду справи передбачені ст. 169 ЦПК України. Зокрема, відповідно до ч. 1 ст. 169 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в межах строків, встановлених статтею 157 цього Кодексу, у разі\~\~неявки в судове засідання однієї із сторін або будь-кого з інших осіб, які беруть участь у справі, про яких нема відомостей, що їм вручені судові повістки; а також\~\~першої неявки в судове засідання сторони або будь-кого з інших осіб, які беруть участь у справі, оповіщених у встановленому порядку про час і місце судового розгляду, якщо вони повідомили про причини неявки, які судом визнано поважними. За таких обставин, враховуючи, що неявка відповідача не є першою, враховуючи вимоги ст. 169 ЦПК України, суд приходить до висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи та вважає за можливе розглянути справу без участі осіб, які не з'явилися. При вирішенні питання про можливість розгляду справи без участі осіб, які не з'явилися, судом враховуються вимоги ст. 27 ЦПК України щодо обов'язку відповідачів добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки та приходить до висновку, що відповідач недобросовісно користується наданими йому процесуальним правами. Зачитавши заяву позивача та дослідивши наявні матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п.9 ст.110 ЦПК України, позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, предявляються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття ( роботи). У відповідності до ст.. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цивільно-процесуального кодексу України. Як передбачено нормою ст. 2 ЦПК України, - цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та Закону України "Про міжнародне приватне право". Якщо міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, передбачено інші правила, ніж встановлені цим Кодексом, застосовуються правила міжнародного договору. Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Закон, який встановлює нові обов'язки, скасовує чи звужує права, належні учасникам цивільного процесу, чи обмежує їх використання, не має зворотної дії в часі. Згідно положень пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 № 14 Про судове рішення у цивільній справі, - рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У зв'язку з цим суди повинні неухильно додержувати вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі (частина перша статті 213 ЦПК). Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Якщо спірні правовідносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права). Якщо є суперечності між нормами процесуального чи матеріального права, які підлягають застосуванню при розгляді та вирішенні справи, то рішення є законним, якщо судом застосовано відповідно до частини четвертої статті 8 ЦПК норми, що мають вищу юридичну силу. У разі наявності суперечності між нормами законів (кодексів), що мають однакову юридичну силу, застосуванню підлягає той з них, який прийнято пізніше. При встановленні суперечностей між нормами права, які підлягають застосуванню при розгляді та вирішенні справи, суду також необхідно враховувати роз'яснення Пленуму Верховного Суду України, що містяться в постанові від 1 листопада 1996 року № 9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя". Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. За змістом ст. 10 ЦПК України, - цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Відповідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно ст. 213 ЦПК України, - рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. В судовому засіданні було встановлено, що 11 квітня 2007 року між Позивачем та Відповідачем 1 було укладено Кредитний договір № 280 (копія договору додається) про надання кредиту в розмірі 7 000 грн. 00 коп. з процентною ставкою 0,15 % щоденно на залишок суми кредиту, у відповідності до п.1.4. договору. У відповідності до п. 1.2., п. 1.3. та п. 5.1. вказаного Кредитного договору Позивач прийняв на себе зобовязання надати Відповідачу 1 кредит строком на 24 місяців з 11.04.2007 року по 11.04.2009 року, а Відповідач 1, згідно договору зобовязується протягом вказаного терміну, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту, погасити кредит та відсотки за користування кредитом відповідно до графіка погашення кредиту, який є невідємною частиною договору. Згідно п.6.2. кредитного договору, при порушенні строків сплати кредиту та/або відсотків, більше ніж на три дні, Позивач в односторонньому порядку подвоює процентну ставку, вказану в п.1.4. Кредитного договору до моменту повного погашення простроченої заборгованості. Якщо після закінчення місячного строку з дня подвоєння процентної ставки Відповідач 1 порушує строк сплати кредиту та/або відсотків, то Позивач самостійно в односторонньому порядку потроює процентну ставку вказану в п.1.4. до моменту повного погашення простроченої заборгованості. З метою забезпечення виконання взятих на себе Відповідачем 1 зобовязань, 11 квітня 2007 року між Позивачем та [PERSON] (надалі - Відповідач 2) був укладений договір поруки №184. З метою забезпечення виконання взятих на себе Відповідачем І зобов'язань, 11 квітня 2007 року між Позивачем та [PERSON] (надалі - Відповідач 3) був укладений договір поруки № 183. Внаслідок порушення та невиконання Відповідачем 1 зобовязань по поверненню кредиту, Позивач звернувся до Октябрського районного суду м. Полтава Полтавської області з позовом до Відповідача 1, Відповідача 2, Відповідача 3 про стягнення заборгованості за кредитним договором. 17.10.2008 року Октябрським районним судом м. Полтава Полтавської області видано судовий наказ по цивільній справі №2н-3131/08, яким позовні вимоги Позивача задоволено та стягнуто з Відповідача 1, Відповідача 2, Відповідача 3 заборгованість за кредитним договором № 280 від 11 квітня 2007 року, в сумі 6973,60 грн., з них 3702,04 грн. - основна сума кредиту, 3271,56 грн. - нараховані відсотки станом на 17.10.2008 року. Дане рішення не оскаржувалося та набрало законної сили. Після ухвалення вищевказаного рішення суду, взяті на себе зобовязання за договором кредиту та договорами поруки Відповідач 1, Відповідач 2, Відповідача 3 не виконали. Внаслідок чого Позивач звернувся до Зіньківського районного суду Полтавської області з позовом до Відповідача 1, Відповідача 2, Відповідача 3 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Рішенням Зіньківського районного суду Полтавської області від 14.11.2014 року по цивільній справі № 530/1121/14-ц позовні вимоги Позивача було задоволено, стягнуто з Відповідача 1, Відповідача 2, Відповідача 3 нарахованих відсотків за період з 18.10.2008 року по 14.11.2014 року, в сумі 32339,25 грн. Заборгованість Відповідача 1 перед Позивачем за основною сумою кредиту складає 3702,04грн. Листи - попередження від 08.06.2016 року з інформацією про наявність заборгованості та вимогою виконання зобовязань по кредиту, що надіслані на адресу Відповідача 1, Відповідача 2, Відповідача 3 залишені без розгляду та реагування. Вищевказані обставини призвели до утворення заборгованості за період з 15.11.2014 року по 15.07.2016 року по нарахованим відсоткам за користуванням кредитом та інфляційним втратам Позивача в звязку з простроченням виконання грошового, зобовязання Відповідачем 1. Відповідачем 2, Відповідачем 3 в сумі 12133,93 грн. Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Статтею 534 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобовязання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором: -у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов'язані з одержанням виконання; -у другу чергу сплачуються проценти і неустойка; -у третю чергу сплачується основна сума боргу. Пунктом 1 статті 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Пунктом 2 статті 536 Цивільного кодексу України встановлено, що розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором. Підпунктом 2 пункту 1 статті 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема зміна умов зобовязання. Пунктом 1 статті 553 Цивільного кодексу України встановлено, що поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Згідно ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно ч.І ст.264 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. До дій, що свідчать про визнання особою свого боргу, можуть належати й фактичні дії, які свідчать про таке визнання, а саме: визнання претензій частково або у повному обсязі, часткове погашення боргу, написання розписки та інше. Відповідно до п. 17 Постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 poку «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобовязання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобовязання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статтей 526, 599 ЦК України. Розрахунок позовних вимог за кредитним договором № 280 від 11 квітня 2007 року за період з 15.11.2014 року по 15.07.2016 року: 1) процентна ставка: 0,15 % (процентна ставка, встановлена п. 1.4. договору) х 3 = 0,45 % (потроєна процентна ставка); розмір процентів за один день користування кредитом: 3702,04 грн. (сума боргу по тілу кредиту) х 0,45 % =; 16,66 грн. (процент за один день прострочення); загальна сума нарахованих процентів: 609 (кількість прострочених днів) х 16,66 грн. (процент за один день) = 10145,94 грн. 2) Згідно ч.2 статті 625 ЦК України - «боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом». Розрахунок інфляційних втрат Позивача за період листопад 2014 - квітень 2016 років: 2.1 за листопад - грудень 2014 рік - (3702,04x101,9/100-3702,04) + (3702,04x103/100-3702,04) - 181,40 грн. 2.2 за 2015 рік - (3702,04x143,3/100-3702,04) - 1602,98 грн. 2.3. за січень - квітень 2016 року - (3702,04x100,9/100-3702,04) + (3702,04x101/100-3702,04) + (3702,04x103,5/100-3702,04) + (3702,04x100,1/100-3702,04) = 203,61 грн. Всього інфляційні втрати Позивача, які виникли у звязку з не виконанням свого грошового зобовязання Відповідача 1, Відповідача 2, Відповідача 3 за період з 01.11.2014 року по 30.04.2016 року становлять - 1987,99грн. Інформація, що міститься у зведеній таблиці інфляції з 2000 по 2016 роки отримана на сайті http://indeks.com.ua/indeks/infl/. Згідно рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 17.10.2008 року заборгованість складала 7023,47 грн., з яких 3702,04 грн. борг за тілом кредиту; 3271,56 грн. нараховані відсотки. Судові витрати - 49,87грн. Згідно рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 14.11.2014 року заборгованість складала 32718,32 грн., з яких борг за відсотками 32339,25 грн. нараховані відсотки. Судові витрати - 379,07 грн.. Відповідачі здійснили часткову оплату заборгованості: - 13.02.2009року в розмірі 350,13грн.; - 17.03.2009року в розмірі 600,00грн. - 30.04.2009року в розмірі 600,00грн. - 22.05.2009року в розмірі 370,00грн. - 29.05.2009року в розмірі 40,81грн. - 11.06.2009року в розмірі 277,55грн. - 30.06.2009року в розмірі 233,24грн. - 13.10.2009року в розмірі 719,06грн. - 23.12.2009року в розмірі 442,62грн. - 12.01.2010року в розмірі 251,96грн. - 26.10.2012року в розмірі 600,00грн. - 30.11.2012року в розмірі 400,00грн. - 07.05.2014року в розмірі 50,00грн. - 27.02.2015року в розмірі 126,35грн. - 06.04.2015року в розмірі 327,39грн. - 29.04.2015року в розмірі 555,00грн. - 06.05.2015року в розмірі 606,32грн. - 03.06.2015року в розмірі 1606,99грн. - 06.07.2015року в розмірі 709,53грн. - 31.07.2015року в розмірі 338,00грн. - 04.08.2015року в розмірі 790,89грн. - 02.09.2015року в розмірі 378,00грн. - 07.09.2015року в розмірі 915,26грн. - 30.09.2015року в розмірі 340,00грн. - 07.10.2015року в розмірі І708,20грн. - 30.10.2015року в розмірі 291,00грн. - 06.11.2015року в розмірі 1264,56 грн. - 01.12.2015року в розмірі 294,56грн. - 07.12.2015року в розмірі 1142,41грн. - 06.01.2016року в розмірі 1766,07грн. - 05.02.2016року в розмірі 1382,19грн. - 04.03.2016року в розмірі 2427,90грн. - 05.04.2016року в розмірі 1526,58грн. - 05.05.2016року в розмірі 1595,59грн. - 03.06.2016року в розмірі 2993,36грн. - 23.06.2016року в розмірі 64,99грн. Всього по відсоткам сплачено 28086,42 грн. Погашення боргу по основній сумі кредиту не проводились. Залишок заборгованості по відсоткам, що нараховані на підставі попередніх рішень судів, складає: 3271,56 грн. + 32339,25 грн. - 28086,42 грн. == 7524,39 грн. До сплати - 23 789,30грн. -3702,04грн. - залишок боргу по тілу кредиту; -428,94грн. - судові витрати; . -10145,94грн. - відсотки нараховані за період з 15.11.2014 року по 15.07.2016 року; -7524,39 грн. - залишок боргу по відсоткам згідно рішень судів від 17.10.2008 року та 14.11.2014 року; -1987,99 грн. - інфляційні втрати Позивача. Заборгованість Відповідача 1, Відповідача 2, Відповідача 3 в межах позовної заяви: 12133,93 грн. (10145,94 грн. + 1987,99 грн.). Членами Кредитної спілки «Полтава і Полтавці» є виключно фізичні особи. Кредитна спілка надає кредити фізичним особам з коштів, залучених на депозитні рахунки фізичних осіб. Кредитна спілка зобовязана вчасно повертати вкладниками грошові кошти, залучені на депозитні рахунки, виплачувати відсотки за користування грошовими коштами та несе відповідальність за своєчасність таких виплат. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, якщо позов задоволено повністю, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Позивачем по справі було понесено судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1378 грн. 00 коп. (а.с.1). Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України позивачу присуджуються судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved