Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд із позовом до відповідача Жовківської районної державної адміністрації Львівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Жовківська державна нотаріальна контора Головного територіального управління юстиції у Львівській області про визнання за нею в порядку спадкування права на земельні частки (пай) площею 1,92 га, який належав [PERSON] , померлій [INFO] , на підставі сертифіката серії [NUMBER] та площею 1,92 га, який належав [PERSON] , померлій [INFO] , на підставі сертифіката серії [NUMBER], що розташовані на території Надичівської сільської ради. Свої позовні вимоги мотивує тим, що [INFO] померла її тітка, [PERSON] , що стверджено свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Надичівською сільською радою, яка проживала в [ADDRESS] у власному будинку. [INFO] померла її рідна сестра, [PERSON] , що стверджено свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Надичівською сільською радою. Після її смерті відкрилася спадщина на належну їй земельну частку (пай), а саме площею 1,92 га на території Надичівської сільської ради на підставі сертифіката серії [NUMBER], яка належала [PERSON] . Спадщину після її смерті фактично прийняла її сестра [PERSON] , але нотаріально не оформила і померла. Позивач вказує, що на день смерті [PERSON] належав житловий будинок в [ADDRESS] та земельна частка (пай) на підставі сертифіката, виданого на її ім`я [PERSON] , площею 1,92 га, серії [NUMBER]. При житті вона склала заповіт, яким все належне їй майно та все те, на що вона матиме право, заповіла їй, [PERSON] . Звернувшись до нотаріальної контори з приводу спадкування після смерті [PERSON] , їй видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок в [ADDRESS] . А щодо спадкування земельних часток після смерті [PERSON] та [PERSON] їй відмовлено та роз`яснено, що земельні частки (пай) площею 1,92 га кожної, які належали померлим, вона не зможе успадкувати з роз`ясненням, що спадкодавцям видано сертифікати старого зразка, затвердженого ухвалою Львівської обласної ради №277 від 01.02.1993 року та роз`яснено, що для спадкування необхідно подати сертифікати про право на земельну частку зразка, який затверджений постановою Кабінету Міністрів від 12 жовтня 1995 року № 801 «Про затвердження форми сертифікатів на право на земельну частку (пай) і зразка книги реєстрації сертифікатів про право на земельну частку». Крім того в свідоцтві про народження [PERSON] зазначено, що її батьком є [PERSON] , матір`ю- [PERSON] , а свідоцтві про народження [PERSON] зазначено що її батьками є [PERSON] та [PERSON] , тобто невірно зазначено закінчення в прізвищі. Однак рішенням Жовківського районного суду від 16.04.2018 року встановлено, що померла [PERSON] та [PERSON] є сестрами. Позивач звертає увагу, що з приводу обміну сертифікатів встановленого зразка вона звернулася до Жовківської РДА, однак там їй відмовлено в такому та роз`яснено, що сертифікат не може бути виданий у зв`язку із смертю спадкодавців, так як відповідно до ст. 25 ЦК України ними втрачено цивільну правоздатність та що їй необхідно звертатися в суд. А тому просить захистити її право на земельні частки (паї) в порядку спадкування та задовольнити позовні вимоги. Позивач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явилася, хоча про дату, час та місце проведення такого була повідомлена належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, однак вона подала на адресу суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі. Представник відповідача, Жовківської районної державної адміністрації Львівської області, в підготовче судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином, однак з Жовківської районної державної адміністрації Львівської області на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі їх представника, не заперечують проти позову. Представник третьої особи, Жовківської державної нотаріальної контори Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), в підготовче судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином, однак із Жовківської державної нотаріальної контори Головного територіального управління юстиції у Львівській області на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи у відсутності представника нотаріальної контори. При вирішенні справи по суті покладаються на думку суду. Суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності учасників, які не з`явилися, зважаючи на їх належне повідомлення про дату, час та місце судового засідання, подані ними заяви про розгляд справи у їх відсутності. Суд вважає, що наданих доказів достатньо для ухвалення правильного та законного рішення у справі. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється . Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку . Ч. 3 ст. 200 ЦПК України встановлено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Так як відповідач Жовківська районна державна адміністрація Львівської області не заперечує проти позовних вимог, фактично позовні вимоги відповідачем визнано, суд вважає за можливе ухвалити рішення за результатами підготовчого провадження. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Ч. 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З копії сертифіката на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії [NUMBER], виданого Надичівською сільською радою 19.04.1997 року, вбачається, що [PERSON] на підставі рішення Надичівської сільської ради від 20.06.1995 року передано у приватну власність земельну ділянку по уточнених даних площею 1,92 га без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості, яка розташована на території Надичівської сільської ради. Землю передано для ведення селянського (фермерського) або колективного господарства (аркуш справи № 19). Копією сертифіката на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії [NUMBER] , виданого Надичівською сільською радою 19.04.1997 року, стверджується, що [PERSON] на підставі рішення Надичівської сільської ради від 20.06.1995 року передано у приватну власність земельну ділянку по уточнених даних площею 1,92 га без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості, яка розташована на території Надичівської сільської ради. Землю передано для ведення селянського (фермерського) або колективного господарства (аркуш справи № 18). З копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , яке видано Надичівською сільською радою Жовківського району Львівської області 06.04.1991 року, вбачається, що [PERSON] померла [INFO] , про що 06.04.2001 року в книзі реєстрації актів про смерть зроблено запис за № 16 (аркуш справи № 7). Відповідно п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України від 16.01.2003 року, що набрав чинності 01.01.2004 року, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинностіЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Оскільки [PERSON] померла [INFO] , тобто спадщина відкрилася до набрання чинності ЦК України, то до правовідносин, що стосуються прийняття спадщини після її смерті необхідно застосовувати положення Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року. З листа Жовківської державної нотаріальної контори Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) № 120/01-16 від 30.01.2020 року вбачається, що спадкова справа після смерті [PERSON] , померлої [INFO] в нотконторі не заводилася (аркуш справи № 31). Наведене також підтверджується й інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 59067476 від 20.01.2020 року (аркуш справи № 32). Відомостей про те, що [PERSON] за життя було складено заповіт з матеріалів справи не вбачається. А тому суд приходить до висновку, що спадкування після смерті [PERSON] відбувається по закону, так як заповіт від її імені не посвідчувався. Згідно ч. 1, 2 ст. 524 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Ст. 527 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року встановлено, що спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Відповідно до ст. 529 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому батькові, матері. Відомостей про спадкоємців першої черги після смерті [PERSON] з матеріалів справи не вбачається. Згідно ст. 530 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року при відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга). Рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 16.04.2018 року встановлено юридичний факт, а саме те, що померла [INFO] [PERSON] та померла [INFO] [PERSON] є рідними сестрами (аркуш справи № 15). Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. А тому не підлягають доказуванню обставини про те, що померла [INFO] [PERSON] та померла [INFO] [PERSON] є рідними сестрами. Так як [PERSON] є рідною сестрою [PERSON] , відповідно вона була спадкоємцем другої черги за законом після смерті своєї сестри. Згідно ст. 548 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року встановлено, що визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців. З копії свідоцтва про смерть [PERSON] вбачається, що вона померла в селі Віднів, Жовківського району Львівської області. З копії довідки № 153, яка видана виконкомом Надичівської сільської ради, вбачається, що померла гр. [PERSON] проживала і була зареєстрована до дня смерті, [INFO] у [ADDRESS] (аркуш справи № 37). А тому суд приходить до висновку, що [PERSON] прийняла спадщину після смерті своєї рідної сестри, [PERSON] , оскільки проживала разом із нею, тобто фактично вступила в управління та володіння спадковим майном. В той же час у матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували прийняття спадщини після смерті [PERSON] іншими спадкоємцями. Суд бере до уваги і те, що спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася, свідоцтва про право на спадщину не видавалися. Тобто суд приходить до висновку, що [PERSON] фактично прийняла спадщину після смерті своєї рідної сестри, [PERSON] , але юридично її не оформила, в тому числі і право на земельну частку (пай) площею 1,92 умовних кадастрових гектарів без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості, що розташована на території Надичівської сільської ради, право на яку [PERSON] мала на підставі сертифіката на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії [NUMBER], виданого Надичівською сільською радою 19.04.1997 року. З копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , яке видано Надичівською сільською радою Жовківського району Львівської області 10.10.2013 року, вбачається, що [PERSON] померла [INFO] , про що 10.10.2013 року складено відповідний актовий запис № 41 (аркуш справи № 6). Ще за життя, а саме 13.12.2011 року, [PERSON] склала заповіт, із змісту якого вбачається, що вона на випадок своєї смерті зробила таке заповітне розпорядження: все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і на що за законом матиме право, заповіла [PERSON] , [INFO] . Даний заповіт посвідчений Дацко Надією Михайлівною , секретарем виконавчого комітету Надичівської сільської ради Жовківського району Львівської області та зареєстрований в реєстрі за № 75. По даних, які знаходяться у виконавчому комітеті Надичівської сільської ради, заповіт заповідачем не змінено і не скасовано (аркуш справи № 8). Чинність даного заповіту підтверджується копією інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 50677396 від 25.01.2018 року (аркуш справи № 40). Відповідно до ч. 1 ст. 1222 Цивільного кодексу України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. З копії довідки № 150, яка видана виконкомом Надичівської сільської ради, вбачається, що [PERSON] проживала разом із померлою гр. [PERSON] в [ADDRESS] до дня її смерті, [INFO] і вели спільне господарство (аркуш справи № 37). Ч. 3 ст. 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Так як [PERSON] постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, тобто на час її смерті, протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, тобто протягом шестимісячного строку з дня смерті [PERSON] не заявила про відмову від спадщини, тому [PERSON] вважається такою, що прийняла спадщину після смерті [PERSON] . Згідно із ч. 1 ст. 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Внаслідок подання 25.01.2018 року позивачем [PERSON] заяви у Жовківську державну нотаріальну контору Львівської області про видачу свідоцтва про право на спадщину було зареєстровано спадкову справу 49/2018, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 50677435 від 25.01.2018 року. Суд враховує, що позивач [PERSON] 25.01.2018 звернулася із заявою у Жовківську державну нотаріальну контору Львівської області про видачу свідоцтва про право на спащину за заповітом, а саме на житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] , земельну ділянку площею 0,0978 га, яка розташована там же та на право на земельну частку (пай) площею 1,92 га, що розташований на території Надичівської сільської ради Жовківського району Львівської області. Суд бере до уваги, що позивачу [PERSON] вже видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , а саме на житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] . Видача даного свідоцтва додатково підтверджує те, що позивач прийняла спадщину після смерті [PERSON] . Однак на звернення [PERSON] про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , а саме на право на земельну частку (пай), площею 1,92 га, що розташований на території Надичівської сільської ради Жовківського району Львівської області, Жовківською державною нотаріальною конторою Львівської області листом від 10.12.2019 року № 2447/01-16 їй відмовлено, оскільки нею не подано сертифіката на право на земельну частку (пай) згідно форми, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1995 року № 801 "Про затвердження форми сертифікатів на право на земельну частку (пай) і зразка книги реєстрації сертифікатів про право на земельну частку", тобто правовстановлюючого документа нового взірця на вищевказаний земельний пай. Відповідно до статті 8 Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720 (720/95) "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" постановою Кабінет Міністрів України від 12 жовтня 1995 року № 801 затверджено відповідну форму сертифіката на право на земельну частку (пай) і зразка Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай). Сертифікати саме такої форми слід подавати до нотаріальної контори. Листами від 30.01.2018 року № 02-36/420 та від 01.02.2018 року № 02-36/461 Жовківська районна державна адміністрація Львівської області повідомила позивача, що у зв`язку із втратою [PERSON] та [PERSON] цивільної правоздатності внаслідок смерті, сертифікати на право на земельну частку (пай) нового зразка райдержадміністрація видати їм не може та рекомендовано позивачу як спадкоємцю звернутися в Жовківський районний суд Львівської області. Відповідно до вимог ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Згідно ст. 1216-1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті, а відтак судом встановлено, що позивачем не може бути пред`явлено для оформлення спадщини сертифікат на ім`я спадкодавця нового зразка, оскільки він помер, а тому втратив цивільну правоздатність та дієздатність. Отже, позивач [PERSON] є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , прийняла після її смерті спадщину, оскільки проживала з нею на час смерті, крім того не відмовилася протягом шестимісячного строку від дня відкриття спадщини, яким є день смерті спадкодавця, від прийняття спадщини, однак спадщини, яка складається із права на земельну частку (пай) в розмірі 1,92 умовних кадастрових гектара, яке належало померлій згідного сертифіката на право приватної власності на землю (середню земельну частку) старого зразка, не може оформити, так як відсутній правовстановлюючий документ на право на дану земельну частку (пай) нового зразка, який водночас не може бути виданий на ім`я померлої, оскільки вона втратила цивільну правоздатність та дієздатність. Крім того суд враховує, що [PERSON] фактично прийняла спадщину за законом після смерті своєї рідної сестри, [PERSON] , яка померла [INFO] , але юридично її не оформила. Спадщина складається із права на земельну частку (пай) площею 1,92 умовних кадастрових гектарів без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості, що розташована на території Надичівської сільської ради, право на яку [PERSON] мала на підставі сертифіката на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії [NUMBER], виданого Надичівською сільською радою 19.04.1997 року. Відповідно за [PERSON] підлягає визнанню в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , право на земельну частку (пай) площею 1,92 умовних кадастрових гектарів без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості, що розташована на території Надичівської сільської ради, право на яку [PERSON] мала на підставі сертифіката на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії [NUMBER], виданого Надичівською сільською радою 19.04.1997 року та яке фактично успадковане за законом [PERSON] після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Як наслідок право позивача на дані земельні частки (паї) підлягає захисту в судовому порядку. Суд проаналізувавши всі наявні докази та документи, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підставні, обґрунтовані та підлягають задоволенню. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог позивача.

Outcome: approved