Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-16 00:00:00

Волинська обласна психіатрична лікарня № 1 міста Луцька звернулась до суду з заявою про госпіталізацію недієздатного [PERSON], 1962 року народження, жителя [ADDRESS] до психіатричного закладу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON], 1962 року народження, житель [ADDRESS], 15.11.2016 року був доставлений до лікарні за направленням дільничного психіатра у супроводі матері, яка є його опікуном, у зв'язку з погіршенням психічного стану. За даними медичної карти амбулаторного хворого № 71206, медичної карти стаціонарного хворого № 3352, направлення дільничного психіатра [PERSON] від 15.11.2016 року та заяви [PERSON] від 15.11.2016 року вбачається, що спадковість у хворого обтяжена, психічні порушення відзначаються з 1991 року. Неодноразово лікувався стаціонарно в лікарні з діагнозом параноїдна шизофренія. Останній раз лікувався з 11.06.2015 року по 05.10.2015 року. Згідно висновку комісії лікарів психіатрів від 16.11.2016 року [PERSON] страждає на тяжкий психічний розлад у вигляді шизофренії, параноїдної форми, безперервного типу перебігу, з вираженим емоційно-вольовим дефектом, який позбавляє його здатності адекватно усвідомлювати оточуючу дійсність, свій психічний стан і поведінку та внаслідок якого не в змозі задовольнити свої основні життєві потреби на рівні, що забезпечує його життєдіяльність. Потребує лікування в умовах психіатричного стаціонару. У заяві вказується також, що рішенням Луцького міського суду від 13.10.2000 року [PERSON] визнано недієздатним та рішенням виконавчого комітету Луцького міської ради від 26.10.2000 року його опікуном призначено матір [PERSON]. На підставі викладеного просить продовжити лікування недієздатного [PERSON], 1962 року народження, жителя [ADDRESS] у Волинській обласній психіатричній лікарні №1 міста Луцька строком до 6 місяців. В судовому засіданні представник психіатричного закладу, лікар-психіатр відділення № 3 [PERSON] заяву підтримав з підстав в ній зазначених. Просив суд заяву задовольнити. Прокурор в судовому засіданні підтримала заяву про госпіталізацію недієздатного [PERSON] до психіатричного закладу. Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення заяви не заперечила. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, думку прокурора, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що заяву слід задовольнити з наступних підстав. Згідно ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу», особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих. З пояснень сторін, матеріалів справи встановлено, що рішенням Луцького міського суду від 10.10.2000 року [PERSON] був визнаний недієздатним та рішенням виконавчого комітету Луцького міської ради від 26.10.2000 року його опікуном призначено матір [PERSON] (а.с.7, 8). Згідно висновку комісії лікарів психіатрів №1224 від 16.11.2016 року [PERSON], [INFO], житель [ADDRESS] оглянутий у відділенні №3 ВОПЛ №1 м. Луцька, де знаходиться на стаціонарному лікуванні з 15.11.2016 року. З наявної медичної документації : медичної карти амбулаторного хворого № 71206, медичної карти стаціонарного хворого № 3352, направлення дільничного психіатра [PERSON] від 15.11.2016 року та заяви [PERSON] від 15.11.2016 року відомо, що спадковість обтяжена. Являється інвалідом ІІ групи за психічним захворюванням довічно. Проживає самостійно під наглядом матері, яка є його опікуном. Схильний до алкоголізму. Психічні розлади з 1991 року. На диспансерному обліку з 1992 року. В анамнезі відмічаються соціально-небезпечні вчинки. У 2000-2002 роках проходив примусове лікування за нанесення тілесних ушкоджень. Неодноразово лікувався стаціонарно. Останній раз з 11.06.2015 року по 05.10.2015 року. Виписаний з діагнозом «параноїдна шизофренія». Після виписки проживав вдома. Підтримуюче лікування приймати відмовився. Виходячи з даних анамнезу та об'єктивного стану, [PERSON] страждає на тяжкий психічний розлад у вигляді шизофренії, параноїдної форми, безперервного типу перебігу з вираженим емоційно-вольовим дефектом, який позбавляє його здатності адекватно усвідомлювати оточуючу дійсність, свій психічний стан і поведінку та внаслідок якого він не в змозі задовольнити свої основні потреби на рівні, що забезпечує його життєдіяльність. Потребує лікування в умовах психіатричного стаціонару (а.с.4). Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 1 червня 2016 року у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення третього речення частини першої статті 13 Закону України "Про психіатричну допомогу", визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення третього речення частини першої статті 13 Закону України "Про психіатричну допомогу" від 22 лютого 2000 року N 1489-III з наступними змінами у взаємозв'язку з положенням частини другої цієї статті стосовно госпіталізації особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю. Таким чином, на основі викладеного, суд приходить до висновку, що заяву слід задовольнити та продовжити госпіталізацію [PERSON], 1962 року народження, у психіатричному закладі - Волинській обласній психіатричній лікарні № 1 міста Луцька строком до 6 місяців. На підставі Закону України «Про психіатричну допомогу»,

Outcome: approved