Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-07 00:00:00

Позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги позивача [PERSON] підтримали з підстав, викладених в позовній заяві, просять суд визнати незаконним не нарахування та невиплату [PERSON] до заробітної плати надбавки за вислугу років педагогічним працівникам із 01 січня 2001 року по 01 лютого 2010 року та з 01 листопала 2010 року по день звільнення - 01 лютого 2012 року, згідно Порядку затвердженого постановою КМУ №78. від 31.01.2001 року; зобов'язати відповідача провести нарахування та виплату [PERSON] до заробітної плати надбавку за вислугу років педагогічним працівникам із 01 січня 2001 року по 30 червня 2009 року та з 01 листопада 2010 року по день звільнення - 01 лютого 2012 року, згідно Порядку затвердженого постановою КМУ №78. від 31.01.2001 року; визнати незаконним затримку розрахункових виплат при звільненні; стягнути із відповідача УМВС України в Рівненській області на користь [PERSON] середню заробітну плату за весь період затримки виплати розрахункових коштів з 02 лютого 2012 року по день постановлення рішення; стягнути із відповідача УМВС України в Рівненській області на користь [PERSON] моральну шкоду у розмірі 3 000 (три тисячі) гривень. Представник відповідача УМВС України в Рівненській області Грімова Г.М. в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] не визнала з підстав викладених у письмових запереченнях проти позову, просить суд відмовити в задоволенні позову. Представник відповідача ДНЗ №6 при УМВС України в Рівненській області Остаповець Л.Д. в судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнала, просить суду відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Суд заслухавши позивача, представника позивача, представників відповідачів, дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступного. Як було встановлено в судовому засіданні та вбачається із копії наказу від 01.02.2012 року №21о/с [PERSON], завідувача дошкільного навчального закладу №6 (ясла-садок) при УМВС України в Рівненській області звільнено 01 лютого 2012 року на підставі п.8 ст.36 КЗпП України, із виплатою компенсації за 46 календарних днів невикористаної щорічної відпустки та оплатою листка непрацездатності від 11.01.2012 року серії АВУ №438137. Із вказаний наказом [PERSON] ознайомлена під розписку 26 березня 2012 року, трудову книжку [PERSON] отримала 26 березня 2012 року. Згідно п. 1 Порядку виплати надбавок за вислугу років педагогічним та науково-педагогічним працівникам навчальних закладів і установ освіти, затвердженого Постановою КМУ № 78-2001, визначеним у постанові особам виплачується надбавка за вислугу років щомісяця у відсотках до посадового окладу, а не надбавка за педагогічний стаж. Як пояснила в судовому засіданні представник відповідача Грімова Г.М.- [PERSON] не виплачувалась надбавка за вислугу років в розмірі 30% за постановою КМУ № 78/2001 з 01.01.2001 по 30.10.2010. Однак за період з 01.07.2009 року по 30.10.2010 року надбавка за вислугу років (30%) за постановою КМУ № 78/2001 була донарахована та виплачена [PERSON] при її звільненні в повному обсязі Відповідно до акту ревізії фінансово-господарської діяльності у ДНЗ (ясла-садок) №6 при УМВС України в Рівненській області за період з 01.07.2009 року по 15.11.2011 року, контрольно-ревізійного управління у Рівненській області № 17-12-06/132 від 23.12.2011 року та довідки УМВС України в Рівненській області від 06 березня 2014 року №26 вбачається, що 23.12.2011р. [PERSON] донараховано та виплачено по вище зазначеному акту ревізії надбавку за вислугу років педагогічним працівникам, згідно з постановою КМУ від 31 січня 2001 року №78 за період з липня по грудень 2009 року включно та січень 2010 року в сумі 2178,61 грн. Окрім того у вказаному акті зазначається, що [PERSON] 23.02.2012 виплачено 2139,63 грн. надбавки за вислугу років педагогічним працівникам за період з 01.02.2010 по 30.10.2010. В судовому засіданні наведені виплати підтверджені банківськими документами представником відповідача УМВС України в Рівненській області Грімовою Г.М. та не заперечувались позивачем. З 01.11.2010 по день звільнення [PERSON] надбавка за вислугу років (30%) за постановою КМУ № 78/2001 виплачувалась в загальному порядку. Згідно вище згаданої довідки №26 від 06 березня 2014 року зазначається, що в період з січня 2001 року по 30 червня 2009 року [PERSON] встановлювалася та виплачувалася надбавка за безперервну роботу по тарифних ставках (посадових окладів) працівників підприємств, установ, організацій і навчальних закладів органів внутрішніх справ та внутрішніх військ МВС України, відповідно до Указу Президента України від 04.10.1996 року №926/96. Як зазначила в судовому засіданні представник відповідача Грімова Г.М.-дії Управління щодо виплати [PERSON] надбавки за безперервну роботу (25%) згідно п. 7 Указу Президента № 926/199 абсолютно правомірні, оскільки ДНЗ № 6 (ясла-садок) УМВС є навчальним закладом системи МВС, а надбавка за безперервну роботу за своєю суттю також є надбавкою за вислугу років. Посилання позивача на те, що вона одночасно мала право як на надбавку за вислугу років відповідно до постанови КМУ № 78/2001 так і на надбавку за безперервну роботу як працівник навчального закладу відповідно до п. 7 Указу Президента України № 926-1996, на думку УМВС, є абсолютно безпідставними та такими, що не ґрунтуються на Законі. Так, ст. 2 Закону України "Про оплату праці" встановлено, що основна заробітна плата це - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов'язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців; додаткова заробітна плата це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій; інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми. Наказом Державного комітету статистики України від 13.01.2004 № 5 (зареєстрований в Мінюсті України 27.01.2004 за № 114/8713), затверджено Інструкцію зі статистики заробітної плати (далі - Інструкція). Згідно п. 1.1 Інструкції, дана Інструкція містить основні методологічні положення щодо визначення показників оплати праці у формах державних статистичних спостережень з метою одержання об'єктивної статистичної інформації про розміри та структуру заробітної плати найманих працівників; дія Інструкції поширюється на всіх юридичних осіб, їхні філії, відділення, представництва та інші відособлені структурні підрозділи (далі - підприємства). Згідно п. 1.3 Інструкції, для оцінки розміру заробітної плати найманих працівників застосовується показник фонду оплати праці. До фонду оплати праці включаються нарахування найманим працівникам у грошовій та натуральній формі (оцінені в грошовому вираженні) за відпрацьований та невідпрацьований час, який підлягає оплаті, або за виконану роботу незалежно від джерела фінансування цих виплат. Фонд оплати праці складається з: фонду основної заробітної плати; фонду додаткової заробітної плати; інших заохочувальних та компенсаційних виплат. Розділ 2 Інструкції дає визначення всіх складових фондів оплати праці, як основного, так і додаткового, а також інших заохочувальних та компенсаційних виплат. Системним аналізом вичерпного переліку складових фондів оплати праці, встановлено, що надбавка за вислугу років є єдиною і відноситься до додаткового фонду оплати праці. Так, пунктом 2.2.2 Інструкції встановлено, що до складу фонду додаткової заробітної плати входять премії та винагороди, у тому числі за вислугу років, що мають систематичний характер, незалежно від джерел фінансування (крім сум, указаних у п. 2.3.2). Таким чином, за період з 01.01.2001 по 30.06.2009 надбавка за вислугу років (30%) за постановою КМУ № 78/2001 [PERSON] УМВС України в Рівненській області не виплачувалась, але виплачувалась надбавка за вислугу років відповідно до п. 7 Указу Президента України № 926/1996, що жодним чином не порушило право [PERSON] на отримання надбавки за вислугу років. Крім того, [PERSON] тривалий час була керівником навчального закладу та розпорядником бюджетних коштів, оскільки заклад завжди мав окреме та самостійне фінансування, тому саме позивачем був організований вказаний порядок оплати праці працівників ДНЗ № 6 (ясел-садка) УМВС України в Рівненській області. Відповідальність керівника прямо закріплена ч.ч 2,3 ст. Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", якою встановлено, що питання організації бухгалтерського обліку на підприємстві належать до компетенції його власника (власників) або уповноваженого органу (посадової особи) відповідно до законодавства та установчих документів, так само як і відповідальність за організацію бухгалтерського обліку несе власник (власники) або уповноважений орган (посадова особа), який здійснює керівництво підприємством відповідно до законодавства та установчих документів. Рішенням Конституційного Суду України у справі № 1-5/2012 від 22.02.2012 № 4-рп/2012 роз'яснено, що для звернення працівника до суду з заявою стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні та про відшкодування завданої при цьому моральної шкоди встановлено тримісячний строк, перебіг якого починається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних йому при звільненні сум, фактично з ним розрахувався. Відповідно до бухгалтерської довідки ДНЗ-6 при УМВС № 26 від 06.03.2014, при звільненні [PERSON] виплачено: 01.02.2012 року компенсацію за 46 днів невикористаної відпустки в сумі 3572,45 грн. по перерахунку на її картковий рахунок у ВАТ АБ «Укргазбанк»; 23.02.2012 донараховано по акту ревізії фінансово-господарської діяльності у ДНЗ №6, контрольно-ревізійним управлінням у Рівненській області надбавку за вислугу років педагогічним працівникам, згідно з постановою КМУ від 31 січня 2001 року №78 (за період з лютого по жовтень 2010 року включно) та виплачено в сумі 2139,63 грн. та перераховано на її картковий рахунок. Крім того у березні місяці 2012 року виплачено: 16.03.2012 за рахунок підприємства лікарняні в сумі 300,00 грн. та 26.03.2012 за рахунок фонду соціального страхування 2845,88 грн. по перерахунку на картковий рахунок [PERSON] у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю. Заборгованість по заробітній платі [PERSON] відсутня. Таким чином, крайнім днем, коли позивач дізналась або повинна була дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган фактично з нею розрахувався, є 26.03.2012, а тому строк наданий позивачу для стягнення в судовому порядку середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні та відшкодування завданої при цьому моральної шкоди закінчився 26.06.2012. З позовом до суду позивач [PERSON] звернулась 16.12.2013, тобто через півтора року після закінчення перебігу встановленого строку звернення до суду. Підстав для поновлення строку звернення до суду немає, оскільки позивачем не наведено жодної поважної причини пропуску встановленого строку. Відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Суд, вважає, що підстав для застосування у спірних правовідносинах положень зазначеної норми немає, оскільки всі нараховані позивачу суми були виплачені в день її звільнення. 23 лютого 2012 року [PERSON] були донараховані лікарняні, оскільки після звільнення вона перебувала на лікарняному, а також враховано висновки акту ревізії фінансово-господарської діяльності ДНЗ № 6 від 23.12.2013 та донараховано надбавку за вислугу років. За вище названих обставин не підлягає до задоволення і позовна вимога [PERSON] про стягнення моральної шкоди, а тому в задоволені позовних вимог позивачу [PERSON] слід відмовити, за їх безпідставністю. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed