Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-21 00:00:00

Орган опіки та піклування виконкому Самарської районної у місті Дніпрі ради звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про позбавлення батьківських прав відносно неповнолітньої доньки, [PERSON], [INFO] та малолітнього сина, [PERSON], [INFO], стягнення з них аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі по 650,00 грн. з кожного на кожну дитину на особливий рахунок дітей у Державному ощадному банку України, передання неповнолітньої [PERSON], [INFO], та малолітнього [PERSON], [INFO], їм для подальшого влаштування. Свої вимоги обґрунтував тим, що відповідачі є батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO] та малолітнього [PERSON], [INFO]. Діти, з 25.01.2017 року перебувають на обліку в управлінні-службі у справах дітей Самарської районної у м. Дніпрі ради, як діти з сімї, яка опинилася в складних життєвих обставинах, через ухилення батьків від виконання батьківських обовязків. Батьки дітей розлучені, з дітьми не мешкають, не працюють, ухиляються від виконання батьківських обовязків, а саме: залишили дітей на бабу, [PERSON], яка повністю займається їх вихованням та утриманням, піклується про духовний та фізичний розвиток, здоровя дітей. Спеціалісти центру соціальних служб для сімї, дітей та молоді та управління-служби у справах дітей, з відповідачами, неодноразово проводили профілактичні бесіди щодо належного виконання батьківських обовязків, вони були попереджені про відповідальність за ухилення від виконання батьківських обовязків, однак належних висновків не зробили. Внаслідок бездіяльності та безвідповідальності батьків, небажання ними виконувати свої батьківські обовязки, створюються умови, що позбавляють дітей належного утримання, виховання та розвитку в сімейному оточенні. Виходячи з викладеного, вважали їх вимоги обґрунтованими. Ухвалою суду від 19 грудня 2017 року відкрито провадження у справі та призначено справу в підготовче судове засідання в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 12 лютого 2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, за викладених в позовній заяві підстав, просила їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнала, пояснивши, що на протязі 2-3 років не займається утриманням та вихованням дітей. Дітей доглядає її мати [PERSON] Вона не бажає виконувати своїх батьківських обовязків щодо дітей. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав, пояснив, що своїх батьківських обовязків щодо дітей не виконує. Повністю вихованням та утриманням дітей займається їх бабуся [PERSON] Він не має бажання та наміру виховувати своїх дітей. Представник третьої особи Центру соціальних служб для сімї, дітей та молоді Самарської районної у м. Дніпрі ради в судовому засіданні вважала вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні вважала позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Також пояснила, що діти проживають разом з нею. Вона сама займається їх вихованням та матеріальним забезпеченням. Відповідачі не бажають виконувати своїх батьківських обовязків. Її донька [PERSON] ніде не працює, як живуть діти та на що її не цікавить. Батько дітей, також цими питаннями не переймається. Неповнолітня [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що проживає разом з братом та бабусею. Її матеріальним забезпеченням та вихованням займається тільки бабуся [PERSON] Малолітній [PERSON] в судовому засідання пояснив, що проживає разом з бабусею. Батьки про нього не піклуються. Суд, заслухав доводи сторін, третіх осіб, прокурора, думку дітей, дослідив письмові докази по справі та давши їм оцінку в їх сукупності, суд прийшов до наступного. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю Організації Об'єднаних Націй 20 листопада 1959 року, яка підлягає застосуванню відповідно до\~ст.9 Конституції України\~та ст.ст.2,8 ЦПК України, проголошено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до\~ст.11 Закону України "Про охорону дитинства" сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Відповідно до\~ст.18 Закону України "Про охорону дитинства"\~держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку. Відповідно до копії свідоцтва про народження Серія 1-КИ №118699 від 27 квітня 2001 року, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Самарського районного управління юстиції м. Дніпропетровська матірю [PERSON], [INFO] є [PERSON] ( дошлюбне Герсимова) [PERSON], а батьком [PERSON] (а.с.6). Відповідно до копії свідоцтва про народження Серія 1-КИ №077974 від 18 липня 2006 року, виданого Самарським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції матірю [PERSON], [INFO] є [PERSON], а батьком [PERSON] (а.с.7). Неповнолітня [PERSON], [INFO] є студенткою Дніпровського державного технікуму енергетичних та інформаційних технологій. Відповідно до характеристики з навчального закладу, батьки студентки не приймають участі у вихованні дитини, жодного разу не відвідували заклад освіти, не цікавляться справами дитини стосовно її навчання, виховання та суспільно-соціального життя. Дитиною опікується баба, [PERSON] (а.с.33). Малолітній [PERSON], [INFO], навчається у КЗО «Навчально-реабілітаційний центр №6». Відповідно до характеристики з навчального закладу, до школи [PERSON] був зарахований за заявою матері, [PERSON], але на протязі 4-х років навчання вона не з'являлася до школи, не цікавилася шкільним життям сина. На даний час мати з родиною не проживає, вихованням малолітнього не займається. Хлопчиком повністю опікується баба, [PERSON] (а.с.15). Відповідно до акту обстеження умов проживання діти [PERSON] та [PERSON] мешкають разом з бабусею [PERSON] за адресою: м. Дніпро, вул. Електрична,23/3. В квартирі чисто, затишно, в наявності необхідні меблі та техніка. Бабусею створено належні умови для розвитку, відпочинку та навчання дітей. Батьки з дітьми не мешкають (а.с.23). 27.01.2017 року Центром соціальних служб для сімї, дітей та молоді здійснено вихід за місцем проживання матері дітей [PERSON] (вул. Електрична,14а/16) та батька, [PERSON] (вул. Таманська,1/22), але за даними адресами ніхто двері не відчинив. Для батьків залишено запрошення до центру на 30.01.2017 року, але до спеціалістів звернувся тільки батько, [PERSON] та повідомив, що він не проти позбавлення його батьківських прав. Пояснив, що разом з дітьми не проживає, утриманням та їх вихованням не займається. На даний час не працює (а.с.26). Відповідачі в судовому засіданні також підтвердили вищевикладені обставини, не заперечували проти позбавлення їх батьківських прав, оскільки вони ухиляються від виконання батьківських обовязків та не мають наміру їх виконувати. Таким чином, під час розгляду справи не встановлено факту намагання відповідачів брати участь у вихованні дітей у будь-який спосіб, натомість встановлено факт їх свідомого не бажання виконувати батьківські обов'язки, піклуватись про дітей, їх здоров'я та займатись їх вихованням. Суд зазначає, що відповідно до\~ст. 150 СК України\~батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; батьки зобов'язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї; забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини; забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Положеннями вищевказаної статті визначено основні положення з виховання дітей. Для здійснення цього завдання батьки наділяються батьківськими правами, тобто правом на особисте виховання своїх дітей. Батьківські права є в той же час і обов'язками батьків по вихованню дітей, тому що батьки не тільки володіють правом на виховання дитини, а й мають обов'язок її виховувати. Нездійснення ними своїх прав тягне за собою або повну їх втрату, або тимчасове позбавлення цих прав. Відповідно до ч.1\~ст. 164 СК України\~підставами для позбавлення батьківських прав батьків є: якщо мати, батько не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний\~\~і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. З матеріалів справи судом не встановлено жодних намагань відповідачів виховувати дітей та матеріально забезпечувати, піклуватися про їх фізичний стан і духовний розвиток, готувати до самостійного життя. Враховуючи викладене, суд вважає, що наявні підстави для позбавлення [PERSON], [PERSON] батьківських прав по відношенню до неповнолітньої [PERSON] та малолітнього [PERSON] та необхідності передачі їх органу опіки та піклування виконкому Самарської районної у місті Дніпрі ради для подальшого влаштування. Разом з тим, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд приймає рішення про стягнення аліментів на дитину (ч.2ст.166 СК України). Згідно\~статті 180 СК України\~батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до\~\~ч.1\~ст. 183 Сімейного Кодексу\~\~України, при визначенні розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини, частка\~\~заробітку\~\~(доходу)\~\~матері,\~\~батька,\~\~ яка\~\~ буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є працездатною, відповідач [PERSON] має третю групу інвалідності (обмежений у праці повязаній з фізичними навантаженням). Доказів наявності на утриманні непрацездатних членів сім'ї, наявності інших обставини, що мають істотне значення, відповідачами суду надано не було. Таким чином, з урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що з кожного відповідача підлягають стягненню аліменти у розмірі 50% на кожну дитину прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на особисті рахунки дітей, щомісяця до досягнення кожним із дітей повноліття, оскільки стягнення з відповідачів аліментів у розмірі 650,00 грн. на кожну дитину суперечить чинному законодавству, так як такий розмір аліментів є меншим за той мінімум, який визначений законом, в зв'язку з чим, вимоги позивача в цій частині підлягають частковому задоволенню. Також, відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України з відповідачів на користь держави підлягають стягненню судовий збір у розмірі 1280,00 грн., а з кожного по 640,00 грн.

Outcome: partial