Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-27 00:00:00

Заявник звернулася в суд із заявою про видачу обмежувального припису, заінтересована особа: [PERSON] . У заяві вказувала, що вона перебувала у шлюбі з [PERSON] з 2005р. по 28.02.2017р. Від шлюбу у заявника та [PERSON] є двоє дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які проживають із заявником в [ADDRESS] . [PERSON] проживає в [ADDRESS] . Заявник вказує, що [PERSON] за місцем постійного проживання заявника систематично вчиняє домашнє насильство, а саме психологічне насильство. Від таких дій страждають і діти, оскільки стають свідками таких дій заінтересованої особи. Також, на даний час заявник побоюється за свою безпеку, адже заінтересована особа, систематично вчиняючи домашнє насилля, може в будь-який момент продовжити свої протиправні дії, спрямовані на психологічне та фізичне насильство. З приводу вчинення заінтересованою особою домашнього насильства заявник зверталася до Вижницького РВП ГУНП в Чернівецькій області. Постановами Вижницького районного суду Чернівецької області від 13.05.2020р., 30.12.2020р. та 02.06.2021р. (справи про адміністративні правопорушення №713/726/20, №713/2437/20 та №713/861/21) [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.173-2 КУпАП за вчинення домашнього насильства. Крім того, 03.08.2021р. Вижницьким РВП було видано терміновий заборонний припис стосовно заінтересованої особи [PERSON] у зв?язку з тим, що він за місцем проживання (в с.Лопушна Вижницького району) вчинив сварку з колишньою дружиною [PERSON] , в ході якої вчинив домашнє насильство. Виходячи з викладеного заявник просила видати обмежувальний припис щодо заборони кривднику - [PERSON] [INFO] , - наближатися до заявника на відстань ближче ніж 50 метрів, де б вона не знаходилася, протягом 6 місяців - заборонити протягом шести місяців в будь-який спосіб спілкуватися із заявником (у т.ч. і засобами телефонного зв`язку), - заборонити [PERSON] відвідувати місце проживання [PERSON] за адресою [ADDRESS] та будь-коли заходити на територію вказаного домогосподарства (навіть і під час її відсутності). Заява надійшла до суду 25.08.2021р. о 15:01 год. та ухвалою від 26.08.2021р. було відкрито провадження у справі та призначено розгляд на 27.08.2021 р. В судовому засіданні представник заявника адвокат Ковалюк М.Г. заявлені вимоги підтримав, посилаючись на обставини викладені в заяві. З приводу видачі обмежувального припису від 03.08.2021р., зазначив, що вказані в ньому події мали місце в [ADDRESS] за місцем проживання заявника. Разом з тим доказів з приводу цього не надав. На пропозицію суду відкласти розгляд справи в межах строків розгляду для можливості отримання відповідних доказів - відмовився. Зазначив, що обмежувальний припис слід видати на максимальний строк, оскільки саме такий строк, на думку його клієнта заявника - буде достатнім. З приводу заборони [PERSON] наближатись до заявника ближче ніж на 50 метрів, зазначив, що так вважає його клієнт. Будь-яких доказів щодо обгрунтування вказаних обставин - не надав. Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні заявлені вимоги визнав частково, погодився на видачу обмежувального припису відносно нього на строк 3 місяці. Вказував, що заборонний припис від 03.08.2021р. він у працівників поліції не отримував. Але отримав його копію тільки 27.08.2021р., коли отримав в суді копію заяви про видачу обмежувального припису, де була копію заборонного припису. Зазначив, що оскаржувати обмежувальний припис не буде. Проаналізувавши обставини справи та відповідні їм правовідносини, суд знаходить, що заява підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , з 2005р. по 2017р, та рішенням суду від 28.02.2017р. шлюб між ними розірвано. Вказане підтверджується копією рішення Вижницького районного суду про розірвання шлюбу. Зазначене у своїй сукупності означає, що заявник та заінтересована особа являються колишнім подружжям та за змістом ч.2 ст.3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» заявник та заінтересована особа являються особами, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству. Від шлюбу у них є двоє дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] З копії постанови Вижницького районного суду від 02.06.2021р. по справі №713/861/21 вбачається, що [PERSON] був визнаний винним у вчиненні домашнього насильства, а саме за те, що він 12.03.2021р. о 23:20 год. В [ADDRESS] в телефонному режимі вчинив суперечку з [PERSON] , під час якої ображав її нецензурною лайкою та погрожував, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоро?ю колишній дружині [PERSON] . З копії постанови Вижницького районного суду від 30.12.2020р. по справі №713/2437/20 вбачається, що [PERSON] був визнаний винним у адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173-2 КУпАП, а саме у вчиненні домашнього насильсва, за те, що він 15.11.2020р. о 10:00 год., 15.11.2020р. о 00:30 год., 09.10.2020р. о 19:00 год., 08.10.2020р. о 21:00 год. в [ADDRESS] виражався нецензурною лайкою на адресу своєї колишньої дружини [PERSON] . При цьому у вказані постанові не зазначено, яку саме шкоду спричинив чи міг спричинини [PERSON] вказаними діями. 03.08.2021р. старшим інспектором Вижницькгго РВП майором поліції Грабовським А.К. було винесено терміновий заборонний припис відносно [PERSON] , яким [PERSON] строком від 03.08.2021р. до 13.08.2021р. встановлено наступні заходи: - зобов?язання залишити місце проживання (перебування) [PERSON] - заборона на вхід та перебування в місці проживання (перебування) [PERSON] - заборона в будь-який спосіб контактувати з [PERSON] . Як зазначено у вказаному приписі, він був винесений у зв`язку зі скоєнням [PERSON] домашнього насильства 03.08.2021р. відносно [PERSON] , яке полягало у тому, що він вчинив варку з [PERSON] в ході якої вчинив домашнє насильство. При цьому суд не приймає до уваги постанову Вижницького районного суду від 13.05.2020р. по справі №713/726/20 щодо подій, які мали місце 05.04.2020р. близько 20:00 год та близько 17:30 год. між заявником та заінтересованою особою, оскільки з часу вчинення дій, зазначених у постанові, та з моменту винесення постанови пройшло більше року, та відповідно ст.39 КУпАП, заінтересована особа вважається такою, що не притягувалась до адміністративної відповідальності. Отже, як вбачається з викладеного, трьома об`єктивними доказами вчинення [PERSON] домашнього насильства, які представлено заявником є дві постанови від 02.06.2021р. та від 30.12.2021р., з яких вбачається, що [PERSON] в телефонному режимі вчинив з [PERSON] суперечку, під часм якої виражався на її адресу нецензурної лайкою, та 15.11.2020р. о 10:00 год., 15.11.2020р. о 00:30 год., 09.10.2020р. о 19:00 год., 08.10.2020р. о 21:00 год. в [ADDRESS] , тобто перебуваючи по місцю проживання заявника - вчинив з нею суперечку, в ході якої виражався на її адресу нецезруною лайкою. Та крім цього терміновий заборонний припис. Терміновий заборонний припис відносно [PERSON] був винесений 03.08.2021р. як реагування поліцейського на факт домашнього насильства [PERSON] відносно його колишньої дружини та спрямований на негайне припинення [PERSON] домашнього насильства, та недопущення продовження чи повторного вчинення такого насильства. [PERSON] отримав цей терміновий заборонний припис 27.08.2021р., та в судовому засіданні вказав, що не буде його оскаржувати. Вказане означає, що поліцейський, об`єктивно оцінивши відносини між [PERSON] та [PERSON] , прийшов до висновку про необхідність винесення вказаного припису відносно [PERSON] для негайного припинення [PERSON] домашнього насильства у формі психологічного насильства відносно [PERSON] та недопущення продовження чи повторного вчинення такого психологічного насильства. Виходячи зі змісту вказаного припису, та з врахуванням вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» заявник є постраждалою особою, щодо якого [PERSON] було спричинено психологічне насильство, а [PERSON] - відповідно - є кривдником. Відповідно до ч.2 ст.24 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до пеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника. Частиною 3 статті 26 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Відповідно до п.9 ч.1 ст.1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» оцінка ризиків - оцінювання вірогідності продовженнячи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. З аналізу вказаних норм беззаперечно вбачається, що заявник, будучи постраждалою особою, має право на звернення до суду із заявою про видачу обмежувального припису щодо кривдника. Крім того, суд, при вирішенні питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису має встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Як зазначено вище, судом було встановлено, що заявник піддався з боку заінтересованої особи [PERSON] домашньому насильству у формі психологічного насильства. При цьому таке насильство відбулось протягом року 6 (шість разів): двічі 15.11.2020р., далі 09.10.2020р., потім 08.10.2020р.; 12.03.2021р. та 03.08.2021р. і виразилось у тому, що заінтересована особа вчинив із завником суперечку, під час якої ображав заявника нецензурною лайкою. При цьому двічі 15.11.2020р., потім 09.10.2020р., та 08.10.2020р. це сталося під час суперечки по [ADDRESS] - за місцем проживання заявника, та 12.03.2021р. - в телефонній розмові, та 03.08.2021р. - знову під час особистої зустрічі. Тому суд знаходить доведеним наявність ризику продовження у майбутньому домашнього психологічного насильства саме через спілкування заінтересованої особи та заявника, в тому числі і по телефону. Тому, на думку суду, вимога про заборону заінтересованій особі у будь-який спосіб спілкуватись із заявником, в тому числі і за допомогою засобів телефонного зв?язку - є обгрунтованою та підлягає задоволенню. Разом з тим суд знаходить, що у задоволенні вимог щодо заборони [PERSON] наближатися до заявника на відстань ближче ніж 50 метрів, де б вона не знаходилася - слід відмовити за необгрунтованістю. Будь-яких доказів того, що саме по собі наближення [PERSON] до [PERSON] буде спричиняти домашнє насильство відносно неї - заявником та його представником не надано. Крім того, на думку суду, сама по собі заборона [PERSON] у спілкуванні із заявником буде сприяти недопущенню в подальшому вчинення психічного насильства відносно заявника. Необгрунтованою на думку суду є і вимога про заборону [PERSON] відвідувати місце проживання [PERSON] за адресою [ADDRESS] та будь-коли заходити на територію вказаного домогосподарства (навіть і під час її відсутності), оскільки заявник та її представник не довели суду, що [PERSON] дійсно заходить на територію вказаного будинковолодіння у відсутні заявника чи без її згоди. Крім того, суд знаходить, що [PERSON] слід заборонити спілкуватись із заявником на строк 3 (три) місяці. Оскільки, на думку суду, саме такий строк буде розумним та достатнім у даній ситуації, з врахуванням наявності рішення суду про видачу обмежувального припису. При цьому суд вважає, що вимога заявника на встановлення заборони заінтересованій особі на максимальний строк, передбачений законом - 6 місяців у зв`язку з тим, що саме цього цього часу буде достаньо для припинення домашнього насильства - є надуманою та безпідставною, не доведеною жодними доказами, а пояснення представника з цього приводу - демагогічними. Отже, за таких обставин, суд задовольняє заяву частково, шляхом встановлення [PERSON] заборони спілкуватись із заявником на строк 3 місяці. Така позиція суду відповідає вимогам ч.3 ст.350-6 ЦПК України, в якій зазначено що «У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, передбачених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" або Законом України "Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків", на строк від одного до шести місяців». При цьому суд звертає увагу заявника, що відповідно до вимог ст.350-7 ЦПК України, заявник має право на продовження цього строку у випадках, встановлених законом, на строк до 6 місяців. В силу ч.3 ст.350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи віднести на рахунок держави. На підставі наведеного,

Outcome: partial