Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, зміну розміру аліментів та зміну прізвища дитини, в якій прость постановити рішення яким: 1.Позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO], відносно неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO]. 2.Збільшити розмір аліментів, які сплачує [PERSON] на її користь на утримання дитини [PERSON] з 184 до 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати звернення до суду та до досягнення дитиною віку повноліття. 3.Змінити прізвище [PERSON] з «[PERSON]» на «[PERSON]». Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач зазначила, що 01 серпня 2010 року народилася її з відповідачем донька, [PERSON]. З відповідачем позивач не перебувала у шлюбі, сторони певний час жили в цивільному шлюбі. У зв'язку з тим, що Відповідач відмовлявся в добровільному порядку надавати допомогу на утримання доньки, позивач вимушена буда звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів. 27 вересня 2016 року Дніпровським районним судом було винесено рішення, яким було стягнуто з Відповідача на утримання доньки аліменти в розмірі 1/4 частини від всіх доходів щомісячно. З того моменту як сторони припинили сумісне проживання з Відповідачем, останній не надає допомогу на утримання доньки (в період з серпня 2016 року по липень 2017 року сплачено 700 грн. аліментів, загальний борг по аліментам 10 304 грн. 45 коп.), не приймає участі у її вихованні та не прагне з нею спілкуватися, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не спілкується з дитиною взагалі, тобто не дбає про її нормальне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, так як це встановлено ч.І ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства». Відповідач по справі ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, не цікавився іі життям, не відвідував і не відвідує її вдома, в навчальному закладі. Враховуючи ту обставину, що з відповідача з серпня 2016 року по липень 2017 року нараховуються аліменти в розмірі 1/4 частини всіх доходів Відповідача щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, даних аліментів Позивачці категорично не вистачає, тому остання змушена звернутися до суду з вимогою про збільшення розміру аліментів з 1/4 до 1/3 від усіх доходів Відповідача, більше того до ст. 182 СКУ 17.05.2017 року були внесені зміни, якими було збільшено мінімальний розмір аліментів на дітей з 30 відсотків до 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Тому враховуючи значний ріст цін на продукти харчування, одежу та медикаменти Позивач вважає що необхідно збільшити розмір аліментів які мають стягуватися з Відповідача на користь доньки, [PERSON] з 1/4 до 1/3 від всіх доходів Відповідача щомісячно і до досягнення дитиною повноліття, та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того, Відповідач у справі в добровільному порядку не бажає надавати згоду на зміну прізвища доньки з його "[PERSON]" на дівоче прізвище позивача "[PERSON]", окрім того як вже було зазначено вище, і допомоги на утримання дитини останній також надавати не поспішає, у вихованні участі не приймає. Донька проживає з позивачем, перебуває на її повному утриманні. Зміна прізвища цілком відповідає інтересам дитини, і її бажанню, тому що донька бажає носити прізвище позивача, оскільки батько зовсім не приймає участі у її житті. За останні роки він взагалі бачив її декілька разів. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Суду пояснила, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, не забезпечує дитину, не цікавиться її життям. З дитиною спілкується рідко лише інколи на вихідних та раніше інколи забирав на канікули, однак спілкування з батьком вживає нецензурну лексику. Крім того відповідач не надає свого дозволу для зняття з реєстрації дитини з попереднього місця проживання. Також зазначила, що вона особисто не бажає, щоб її дитина спілкувалася з батьком, у зв'язку з чим на телефоні дитини внесла переадресацію дзвінків на номер батька. Прізвище дитини бажає змінити на її дівоче у зв'язку з тим, що при зверненні до державних установ кожного разу потрібно надавати документи для підтвердження факту їхнього родинного зв'язку. Щодо матеріального забезпечення суду пояснила, що її середньомісячний доход складає в середньому 6000 грн., її чоловіка [PERSON] приблизно 10 000 грн., яких не вистачає на повноцінне забезпечення розвитку дитини, а сплата відповідачем заборгованості по аліментам за лише за два місяці не вирішує дану проблему. В судовому засіданні відповідач позовні вимоги не визнав у повному обсязі. Суду пояснив, що має заборгованість зі сплати аліментів, яка виникла у зв'язку з тим, що деякий час не мав постійної роботи. На даний час офіційно працевлаштувався в ПРаТ «Оріль-Лідер» на посаду робітника з комплексного обслуговування с/г виробництва, сплатив заборгованість за два місяці та має намір в найближчий час погасити заборгованість зі сплати аліментів. Також зазначив, що з дитиною він спілкується по телефону, раніше на вихідних та канікулах, однак позивач сама чинить перешкоди в їх спілкуванні та навіть на телефоні дитини внесла переадресацію дзвінків на його номер, у зв'язку з чим йому доводиться телефонувати дитині з іншого номеру. Крім того зазначив, що готовий сприяти у знятті з реєстрації дитини з попереднього місця проживання, у зв'язку з чим раніше телефонував позивачу та пропонував зустрітися для вирішення цієї проблеми, однак позивач сама не виявила бажання це зробити. Представник третьої особи Служби у справах дітей Петриківської районної державної адміністрації [PERSON] проти задоволення позовних вимог заперечував, вважає, що підстави для позбавлення відповідача батьківських прав на даний час відсутні. Судом були встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] батьками дитини [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON]. Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 27 вересня 2016 року з відповідача [PERSON] були стягнуті аліменти на користь [PERSON] на утримання [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини від всіх доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На даний час прізвище позивача змінене на «Грузенко», що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, що був зареєстрований 30.09.2017 року між [PERSON] та [PERSON]. Згідно довідки Петриківського районного відділу ДВС від 07.08.2017, заборгованість відповідача [PERSON] зі сплати аліментів на утримання [PERSON] становить 10304,45 грн. Позивачем також надано довідку про доходи від 05.09.2017 року, відповідно до якої остання працює в ПАТ «Євраз Дніпродзержинський коксохімічний завод» та з березня 2017 по серпень 2017 року її дохід склав 44893,12 грн. Згідно акту обстеження умов проживання від 11.08.2017 року вбачається, що позивач разом зі своєю донькою [PERSON] та [PERSON] проживають за адресою [ADDRESS]. При цьому нею створені умови для проживання, навчання та всебічного розвитку дитини. Відповідно до інформації, що міститься в довідці № 131 від 27.07.2017 КЗ «ДНЗ-ЦРД №27 «Орлятко», вбачається, що позивач самостійно приводила свою дочку [PERSON] та забирала увечері, відвідувала дитячі свята та батьківські збори і платила за харчування дитини у закладі. Крім того відповідачем по справі до суду був наданий акт, підписаний його сусідами в кількості 11 чоловік за місцем проживання в [ADDRESS] відповідно до якого останні підтверджують, що дочка відповідача [PERSON] часто, особливо на вихідні та у святкові дні знаходилася за місцем проживання відповідача та його матері [PERSON] Дівчинка мала охайний вигляд, була весела та життєрадісна. Згідно висновку органу опіки та піклування Петриківської районної державної адміністрації від 11.05.2018 року, позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітньої дочки [PERSON], [INFO] є недоцільним. Суд, заслухавши доводи сторін, перевіривши їх наявним в справі доказами, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини,; її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування, батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Частиною І ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. За змістом ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають грунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно п. 2 ч. І ст. 164 СК України , мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він зокрема ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Пунктом 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» встановлено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Згідно ч., ч. 5 ст. 148 СК України, у разі зміни прізвища одного з батьків прізвище дитини може бути змінене за згодою обох батьків та за згодою дитини, яка досягла семи років. У разі заперечення одним із батьків щодо зміни прізвища дитини спір між ними щодо такої зміни може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. При вирішенні спору беруться до уваги виконання батьками своїх обов'язків щодо дитини, а також інші обставини, які засвідчують відповідність зміни прізвища інтересам дитини. Відповідно до ст.. 19 СК України, при розгляді судом спорів зокрема щодо позбавлення батьківських прав обов'язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Як встановлено судом, відповідач по справі, у зв'язку з відсутністю постійного місця роботи, дійсно має заборгованість зі сплати аліментів, однак на даний час офіційно працевлаштувався, почав частково погашати заборгованість та виявляє бажання погасити заборгованість повністю. Відповідач протягом тривалого часу не проживає однією сім'єю зі своєю дочкою [PERSON], у зв'язку з чим не має можливості постійно спілкуватися з нею та приділяти їй час. Разом з тим, судом встановлено, що позивач сама не бажає, щоб їх дочка спілкувалася з батьком та чинить цьому певні перешкоди, у зв'язку з чим відповідачеві лише інколи вдавалося спілкуватися з нею на канікулах та вихідних. Доводи позивача про ненадання відповідачем свого дозволу для зняття з реєстрації дитини з попереднього місця проживання під час судового розгляду не знайшли свого підтвердження, оскільки безпосередньо в судовому засіданні на пропозицію відповідача піти після його закінчення до нотаріуса для нотаріального посвідчення такої згоди, позивач сама відмовилася це зробити. Таким чином суд вважає, що хоча відповідач і в недостатній мірі виконує свої батьківські обов'язки, однак така поведінка не може бути розцінена як умисно винна, пов'язана із свідомим нехтування своїми батьківськими обов'язками, у зв'язку з чим суд приходить до висновку про відсутність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав та зміни прізвища дитини. Ухвалюючи таке рішення в цій частині позовних вимог, суд також приймає до уваги висновок органу опіки та піклування Петриківської районної державної адміністрації від 11.05.2018 року про недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітньої дочки [PERSON] Окремо суд звертає увагу на те, що труднощі позивача, пов'язані з необхідністю надавати документи для підтвердження факту її родинного зв'язку з дочкою при зверненні до державних установ, не можуть бути підставою для зміни прізвища дитини за відсутності на це згоди батька. Що стосується позовної вимоги про збільшення розміру аліментів на дитину, суд зазначає наступне. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька, або в твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»,- розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Суд вважає, що позивачем не наведено достатньо аргументованих доводів та не надано відповідних доказів, щодо змін матеріального чи сімейного стану, погіршення здоров'я , які б вказували на наявність підстав для збільшення розміру аліментів визначених рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 27 вересня 2016 з ј до 1/3, у зв'язку з чим в цій частині позовних вимог суд вважає за необхідне відмовити також. Разом з тим, розмір аліментів на дитину не повинен суперечити розміру визначеному законодавством (за ч.2 ст.182 СК України не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку), а тому розмір аліментів повинен складати 1/4 частину від усіх видів заробітку та доходів відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця до досягнення дитиною повноліття. Стягувати вказаний розмір аліментів слід з дати набрання рішенням суду законної сили, оскільки на даний час вже відбувається стягнення за рішенням суду від 27.09.2016 року, а також вказаний порядок стягнення передбачений пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». На підставі ст. 141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 704,80 грн., так як позивачка звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів. Судові витрати зі сплати судового збору пов'язані з розглядом позовних вимог, в задоволенні яких суд відмовив, залишаються за позивачем.

Outcome: partial