Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-21 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій просить встановити факт недостовірності інформації та спростувати інформацію, поширену на веб-сайті [INFO] у статті під заголовком: « [INFO]».В обґрунтування заяви покликається на те, що вказана стаття, поширена у вигляді, доступному для ознайомлення для необмеженого кола осіб, а саме у мережі Інтернет, для ідентифікації заявника в ній розміщено фотографію останнього. У статті вказано наступне: «Гендиректор Meest Group [PERSON] - человек с уголовным прошлым и сомнительным настоящим. Во Львове его помнят как бандита с хорошими связями в США как криминального авторитета». «Компания Meest Express является составной частью канадского почтового оператора Meest Corporation Inc., учрежденного в 2005 году эмигрантом из [PERSON] . Будь кадровики правительства чуть полюбознательнее, они, несомненно, раскопали бы много интересных фактов из жизни бывшего земляка, благословившего на трудовой подвиг своего коллегу [PERSON] . В 90-е годы львовяне были хорошо наслышаны о правой руке местного криминального авторитета [PERSON] . «Завиню» ликвидировали конкуренты в 1994 году. Его именная организованная преступная группа после смерти лидера предпочла разбежаться по разным углам. [PERSON] выбрал для себя Канаду. За океан он предусмотрительно прихватил с собой весь «общак» ОПГ, функции кассира которого он выполнял по поручению [PERSON]. Разбойничья романтика с учетом реальной опасности закончить жизнь молодым и красивым, а также жесткость заокеанских законов к ищущим легкого заработка вынудила эмигранта искать варианты легального бизнеса. Он его нашел, но въевшаяся на родине в кожу привычка прятать в рукаве лишнего туза нет-нет, да и давала о себе знать. В Канаде [PERSON] принялся обслуживать многочисленное украинское землячество, не теряющее связи с родиной предков…..[PERSON] решил начать экспансию на родных просторах, применив против конкурентов хорошо освоенные в молодости запрещенные приемы. Конечно же, накаченные братки не начали охотиться за почтальонами и отнимать у них сумки с корреспонденцией. Время уже другое. На дворе 21 век. В ход были запущены более тонкие методы, впрочем, не меняющие их гадкой сути. [PERSON] вознамерился «свалить» «Укрпочту», запустив внутрь компании «троянского коня». На его роль он выбрал своего львовского знакомого [PERSON] . Решение о его назначении на пост главы государственной компании принималось при деятельном содействии депутата Верховной Рады [PERSON] . Влиятельный парламентарий является заместителем руководителя фракции «Народный фронт», а самое главное - другом детства экс-премьер-министра [PERSON]. Депутат [PERSON] - один из тех, кому [PERSON] обязан весьма правдоподобными слухами о коррупции в своем ближайшем окружении. Помимо бывшего главы правительства [PERSON] работает в тандеме с олигархом [PERSON]. Только этим можно объяснить удивительную близорукость номинационного комитета Кабмина, проявленную при назначении [PERSON] исполняющим обязанности руководителя «Укрпочты». С первых шагов новый топ-менеджер, засучив рукава, принялся выполнять поставленную перед ним задачу - не спасать государственную компанию, а как можно быстрее ее утопить. Прикрываясь передовым западным опытом новый начальник решил полностью отказаться от обслуживания корпоративных клиентов, ежегодно приносящих на счета «Укрпочты» солидный денежный вклад около 1,2 млн гривен. Другим нетрадиционным для кризисного руководителя, взявшего штурвал управления компаниией в руки, оказались планы по сворачиванию направления международной почтовой связи. Уход с этого сегмента почтовых услуг автоматически означал появление на Украине монополиста - компании Meest Express. Всемирный Почтовый Союз наделил правами операторов в международной связи из украинских компаний только государственную «Укрпочту» и частную Meest Express. Последней ничего не оставалось, как только занять освободившуюся нишу. Не особо вникая в «текучку» и не пытаясь разгрести созданную предшественниками неразбериху, [PERSON] подал голос в поддержку проекта закона, предоставляющего частным почтовым фирмам полноценный доступ к созданной за десятилетия государством логистической системе. Планы передачи в частные руки нерентабельных маршрутов доставки на самом деле означали массовое закрытие отделений «Укрпочты» на селе, сокращение персонала организации, а для жителей труднодоступных районов страны исчезновение единственного окна связи с внешним миром. Менеджер [PERSON] скрупулезно рассчитал экономический эффект от сворачивания сети «Укрпочты» - 20 млн гривен. На фоне предстоящей глобальной раздачи преференций конкурентам немедленно попытались вклиниться в процесс его особо алчные подчиненные. СБУ поймало на взятке в 100 тыс гривен двух высокопоставленных функционеров УГППС «Укрпочта» [PERSON] и [PERSON] , а в самом центральном офисе провела обыск с выемкой документов. [PERSON] вымела из кабинета метла народного гнева. В едином порыве объединились рядовые работники почтового гиганта и даже некоторые заместители руководителя, ясно осознавшие, что начальник ведет дело к полному краху компании. Полгода правления ставленника [PERSON] войдут в историю «Укрпочты», как самые провальные. Если до него компания занимала 60% украинского почтового рынка, то к концу полномочий доля упала до 42%.» «Наступление Meest Express на позиции государственной почтовой службы продолжились при следующем исполняющем обязанности «Укрпочты» [PERSON] . Компания Meest Express преобразовалась в холдинг Meest Group. Этому событию предшествовала довольно неожиданная продажа владельцем компании PGK Group [PERSON] подразделений, обеспечивавших 40% всей курьерской доставки по Украине. Во владения [PERSON] перешли службы доставки Postman, Star Express и «Точка». Канадско-украинский бизнесмен сумел организовать в провинции работу мобильных почтовых отделений, а для временного хранения посылок уговорил администрацию нескольких моргов сдать ему в аренду на выгодных условиях свободные площади. Дополнительную надежду на продолжение захвата украинского почтового рынка для [PERSON] принесла новость о новом главе «Укрпочты», назначенном Кабмином в июле 2016 года. Почти земляк, американский гражданин [PERSON], ранее работавший в аудиторской фирме KPMG, победил на объявленном правительством крайне непрозрачном конкурсе. Новый начальник сразу начал убеждать всех о выходе из кризиса с помощью новомодных аутсорсинга и франчайзинга. Такую же терминологию любил использовать [PERSON] чуть не убивший наповал «Укрпочту» за считанные месяцы. Пришелец из-за океана вполне мог ранее встречаться с [PERSON] где-нибудь в Нью-Йорке или Монреале и подробно обговорить план действий по окончательной ликвидации государственной почтовой монополии. Пока же [PERSON] отметился супер высоким заработком. В прошлом году начальник всех почтальонов заработал 14 млн гривен, подняв статистику средней зарплаты в организации на несколько пунктов, как среднюю температуру по больнице включая патологоанатомическое отделение. Когда из-за «подкопа» [PERSON] просядет фундамент и дом рухнет, он спокойно соберет пожитки и исчезнет на второй родине. Остальным работникам «Укрпочты» бежать некуда.». В обґрунтування заявлених вимог заявник посилається на те, що ніколи не вчиняв жодних злочинних діянь, не притягувався до кримінальної відповідальності, знятої чи не погашеної судимості не має та в розшуку не перебуває. Ніякого впливу на вступ на посаду жодного з керівників АТ «Укрпошта» (УДППЗ «Укрпошта») чи прийняття останніми тих чи інших рішень у сфері господарської діяльності АТ «Укрпошта» (УДППЗ «Укрпошта») заявник не має.Відтак вищенаведена інформація, поширена у відповідній статті, є недостовірною, не відповідає дійсності та завдає шкоди честі, гідності та діловій репутації заявника. Встановити автора статті та власника веб-сайту [INFO] заявнику не вдалося за можливе.У зв`язку з цим, змушений звернутися до суду із вказаною заявою. Ухвалою суду від 22.05.2019 заяву [PERSON] , залишено без руху та надано заявнику строк для усунення недоліків заяви. Ухвалою суду від 31.05.2019 прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за заявою [PERSON] , заінтересована особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Гугл» про встановлення факту недостовірності інформації та її спростування. В судове засідання заявник не з`явився, уповноважив представника здійснювати захист його прав та інтересів в суді. Представник заявника [PERSON] в судовому засіданні підтримав вимоги заяви, посилаючись на обставини, викладені у вказаній заяві, а також в письмових додаткових поясненнях, доданих до матеріалів справи. У судове засідання представник заінтересованої особи не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про місце і час розгляду справи. Про причини своєї неявки суд не повідомив. Заслухавши пояснення представника заявника, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що заяву слід задовольнити з таких підстав. Згідно з частиною першою статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України). Згідно з частиною другою статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що в мережі Інтернет на веб- сайті [INFO] 12.04.2018 року опубліковано статтю під заголовком: « Могильщик Укрпочты [PERSON] и [PERSON] : как львовский уголовник превратился в канадского бизнесмена». У статті вказано наступне: «Гендиректор Meest Group [PERSON] - человек с уголовным прошлым и сомнительным настоящим. Во Львове его помнят как бандита с хорошими связями в США как криминального авторитета». «Компания Meest Express является составной частью канадского почтового оператора Meest Corporation Inc., учрежденного в 2005 году эмигрантом из [PERSON] . Будь кадровики правительства чуть полюбознательнее, они, несомненно, раскопали бы много интересных фактов из жизни бывшего земляка, благословившего на трудовой подвиг своего [PERSON] . В 90-е годы львовяне были хорошо наслышаны о правой руке местного криминального авторитета [PERSON] . «Завиню» ликвидировали конкуренты в 1994 году. Его именная организованная преступная группа после смерти лидера предпочла разбежаться по разным углам. [PERSON] выбрал для себя Канаду. За океан он предусмотрительно прихватил с собой весь «общак» ОПГ, функции кассира которого он выполнял по поручению [PERSON]. Разбойничья романтика с учетом реальной опасности закончить жизнь молодым и красивым, а также жесткость заокеанских законов к ищущим легкого заработка вынудила эмигранта искать варианты легального бизнеса. Он его нашел, но въевшаяся на родине в кожу привычка прятать в рукаве лишнего туза нет-нет, да и давала о себе знать. [PERSON] принялся обслуживать многочисленное украинское землячество, не теряющее связи с родиной предков…..[PERSON] решил начать экспансию на родных просторах, применив против конкурентов хорошо освоенные в молодости запрещенные приемы. Конечно же, накаченные братки не начали охотиться за почтальонами и отнимать у них сумки с корреспонденцией. Время уже другое. На дворе 21 век. В ход были запущены более тонкие методы, впрочем, не меняющие их гадкой сути. [PERSON] вознамерился «свалить» «Укрпочту», запустив внутрь компании «троянского коня». На его роль он выбрал своего львовского знакомого [PERSON] . Решение о его назначении на пост главы государственной компании принималось при деятельном содействии депутата Верховной Рады [PERSON] . Влиятельный парламентарий является заместителем руководителя фракции «Народный фронт», а самое главное - другом детства экс-премьер-министра [PERSON]. Депутат [PERSON] - один из тех, кому [PERSON] обязан весьма правдоподобными слухами о коррупции в своем ближайшем окружении. Помимо бывшего главы правительства [PERSON] работает в тандеме с олигархом [PERSON]. Только этим можно объяснить удивительную близорукость номинационного комитета Кабмина, проявленную при назначении [PERSON] исполняющим обязанности руководителя «Укрпочты». С первых шагов новый топ-менеджер, засучив рукава, принялся выполнять поставленную перед ним задачу - не спасать государственную компанию, а как можно быстрее ее утопить. Прикрываясь передовым западным опытом новый начальник решил полностью отказаться от обслуживания корпоративных клиентов, ежегодно приносящих на счета «Укрпочты» солидный денежный вклад около 1,2 млн гривен. Другим нетрадиционным для кризисного руководителя, взявшего штурвал управления компаниией в руки, оказались планы по сворачиванию направления международной почтовой связи. Уход с этого сегмента почтовых услуг автоматически означал появление на Украине монополиста - компании Meest Express. Всемирный Почтовый Союз наделил правами операторов в международной связи из украинских компаний только государственную «Укрпочту» и частную Meest Express. Последней ничего не оставалось, как только занять освободившуюся нишу. Не особо вникая в «текучку» и не пытаясь разгрести созданную предшественниками неразбериху, [PERSON] подал голос в поддержку проекта закона, предоставляющего частным почтовым фирмам полноценный доступ к созданной за десятилетия государством логистической системе. Планы передачи в частные руки нерентабельных маршрутов доставки на самом деле означали массовое закрытие отделений «Укрпочты» на селе, сокращение персонала организации, а для жителей труднодоступных районов страны исчезновение единственного окна связи с внешним миром. Менеджер [PERSON] скрупулезно рассчитал экономический эффект от сворачивания сети «Укрпочты» - 20 млн гривен. На фоне предстоящей глобальной раздачи преференций конкурентам немедленно попытались вклиниться в процесс его особо алчные подчиненные. СБУ поймало на взятке в 100 тыс гривен двух высокопоставленных функционеров УГППС «Укрпочта» [PERSON] и [PERSON] , а в самом центральном офисе провела обыск с выемкой документов. [PERSON] вымела из кабинета метла народного гнева. В едином порыве объединились рядовые работники почтового гиганта и даже некоторые заместители руководителя, ясно осознавшие, что начальник ведет дело к полному краху компании. Полгода правления ставленника [PERSON] войдут в историю «Укрпочты», как самые провальные. Если до него компания занимала 60% украинского почтового рынка, то к концу полномочий доля упала до 42%.» «Наступление Meest Express на позиции государственной почтовой службы продолжились при следующем исполняющем обязанности «Укрпочты» [PERSON] . Компания Meest Express преобразовалась в холдинг Meest Group. Этому событию предшествовала довольно неожиданная продажа владельцем компании PGK Group [PERSON] подразделений, обеспечивавших 40% всей курьерской доставки по Украине. Во владения [PERSON] перешли службы доставки Postman, Star Express и «Точка». Канадско-украинский бизнесмен сумел организовать в провинции работу мобильных почтовых отделений, а для временного хранения посылок уговорил администрацию нескольких моргов сдать ему в аренду на выгодных условиях свободные площади. Дополнительную надежду на продолжение захвата украинского почтового рынка для [PERSON] принесла новость о новом главе «Укрпочты», назначенном Кабмином в июле 2016 года. Почти земляк, американский гражданин [PERSON], ранее работавший в аудиторской фирме KPMG, победил на объявленном правительством крайне непрозрачном конкурсе. Новый начальник сразу начал убеждать всех о выходе из кризиса с помощью новомодных аутсорсинга и франчайзинга. Такую же терминологию любил использовать [PERSON] , чуть не убивший наповал «Укрпочту» за считанные месяцы. Пришелец из-за океана вполне мог ранее встречаться с [PERSON] где-нибудь в Нью-Йорке или Монреале и подробно обговорить план действий по окончательной ликвидации государственной почтовой монополии. Пока же [PERSON] отметился супер высоким заработком. В прошлом году начальник всех почтальонов заработал 14 млн гривен, подняв статистику средней зарплаты в организации на несколько пунктов, как среднюю температуру по больнице включая патологоанатомическое отделение. Когда из-за «подкопа» [PERSON] просядет фундамент и дом рухнет, он спокойно соберет пожитки и исчезнет на второй родине. Остальным работникам «Укрпочты» бежать некуда». Вищевказана стаття, розміщена у мережі Інтернет у відкритому доступі для ознайомлення необмеженого кола осіб, при цьому для ідентифікації заявника в ній розміщено фотографію останнього. В судовому засіданні встановлено, що заявник та його представник намагалися встановити автора статті та власника веб-сайту [INFO], однак вказане не вдалося за можливе. Так, відповідно до п.12 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про захист честі, гідності та ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27.02.2009 року за №1» належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайту, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві. Якщо недостовірна інформація, що порочить гідність, честь чи ділову репутацію, розміщена в мережі Інтернет на інформаційному ресурсі, зареєстрованому в установленому законом порядку як засіб масової інформації, то при розгляді відповідних позовів судам слід керуватися нормами, що регулюють діяльність засобів масової інформації. Разом із тим, автор статті, розміщеної на веб-сайті [INFO], відсутній. Згідно довідки з відомостями про власника веб-сайту або інформацією про його встановлення від 15.02.2019 № 78/2019-Д-ЦК, виданої Консорціумом «Український центр підтримки номерів і адрес» Департамент «Центр Компетенції», копія якої міститься у матеріалах справи, відомості про реєстранта доменного імені в службі Whois станом на 12.04.2018 та на дату видачі довідки скриті. Реєстратором доменного імені [INFO] є ТзОВ «Хостінг Україна». Хостинг-провайдером веб-сайту [INFO] є компанія Cloud Flare Inc. Заявник звертався із листом до реєстратора доменного імені [INFO] ТзОВ «Хостінг Україна» з клопотанням надати інформацію про реєстранта доменного імені [INFO], а також про володільця облікового запису, що використовується для розміщення веб-сайту: [INFO] у мережі Інтернет. Однак листом № 2279 від 16.05.2019 ТзОВ «Хостінг Україна» відмовило з наданні відповідної інформації, з посиланням на те, що запитувана інформація є конфіденційною інформацією та персональними даними , що не можуть бути розкритими, копія вказаного листа міститься у матеріалах справи. Представником заявника також скеровано адвокатський запит до реєстратора доменного імені [INFO] ТзОВ «Хостінг Україна» з клопотанням надати інформацію про реєстранта доменного імені [INFO], а також про володільця облікового запису, що використовується для розміщення веб-сайту: [INFO] у мережі Інтернет. Однак відповіді на даний запит представником заявника отримано не було. Крім цього заявник також звертався із листом до хостинг-провайдера веб-сайту [INFO], компанії Cloud Flare Inc з клопотанням надати інформацію про отримувача послуг хостингу щодо розміщення програмного забезпечення сайту [INFO] на спеціалізованому веб-сервері та забезпечення доступу до нього з мережі Інтернет, а також про володільця облікового запису, що використовується для розміщення веб-сайту: [INFO] у мережі Інтернет. Однак відповіді на свій лист останній так і не отримав. Крім цього, згідно листа Міністерства юстиції України № 10435/8891-33-19/19.4.2 від 18.03.2019, копія якого міститься у матеріалах справи, відповідно до відомостей, що містяться у Державному реєстрі друкованих засобів масової інформації та інформаційних агентств як суб`єктів інформаційної діяльності, інформація про державну реєстрацію друкованого засобу масової інформації та/або інформаційного агентства з назвою "fttc" («ефтітісі»- відсутня). Таким чином заявнику та його представнику не вдалося встановити автора відповідного інформаційного матеріалу та власника веб-сайта [INFO]. Не встановлено цих осіб і під час судового розгляду. В судовому засіданні встановлено, що інформація, викладена про [PERSON] у статті під заголовком: « Могильщик Укрпочты [PERSON] и [PERSON] : как львовский уголовник превратился в канадского бизнесмена» не відповідає дійсності. [PERSON] не притягувався до кримінальної відповідальності, знятої чи не погашеної судимості не має та в розшуку не перебуває, що стверджується довідкою Серії ІАА № 1193095 за № 19106462520460134753, копію якої додано до матеріалів заяви. Також не відповідають дійсності твердження, викладені у відповідній статті про те, що [PERSON] здійснював вплив на вступ на посаду генерального директора АТ «Укрпошта» [PERSON] , а також здійснював вплив на визначення напрямів господарської діяльності відповідної компанії в період, коли [PERSON] , а також [PERSON] обіймали посаду генерального директора АТ «Укрпошта». Так, згідно листа від 27.06.2019 № 7360/10/10-19 Міністерства інфраструктури України, копія якого міститься у матеріалах справи, станом на 2014 та 2016 роки (тобто в період, коли АТ «Укрпошта» очолювали [PERSON] та [PERSON] відповідно) питання про призначення та звільнення керівників державних суб`єктів господарювання регулювались Постановою Кабінету Міністрів України від 03.09.2008 № 777 «Про проведення конкурсного відбору керівників державних суб`єктів господарювання», в редакції постанов Кабінету Міністрів України від 12.07.2010 № 622 та від 14.01.2015 № 53 (далі- Порядок № 777). Виходячи із п.п.1,19,20 Порядку №777, керівники державних суб`єктів господарювання обираються за конкурсною процедурою постійно діючою комісією (далі-комісія). Рішення комісії є підставою для укладення контракту між органом управління (господарською структурою) та переможцем конкурсного відбору. [PERSON] не був членом відповідної конкурсної комісії, та не мав жодного відношення до вищенаведеної конкурсної процедури чи прийняття рішення про укладення контракту з переможцем конкурсного відбору органом управління. Згідно п.6.3. Статуту Українського державного підприємств поштового зв`язку «Укрпошта», затвердженого Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 09.04.2010 р. № 176 (далі- Статут) », актуального станом на 2014 та 2016 рік, тобто період вступу на посаду керівників УДППЗ «Укрпошта» [PERSON] та [PERSON] , копія якого міститься у матеріалах справи, Генеральний директор самостійно вирішує питання діяльності Підприємства за винятком тих, що віднесені до компетенції Уповноваженого органу управління. Уповноваженим органом управління на час затвердження Статуту було Міністерство транспорту та зв`язку України, що 9 грудня 2010 року згідно Указу Президента України «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади» було реорганізованим у Міністерство інфраструктури України. Серед повноважень генерального директора, визначених п.6.4. Статуту, не названо повноважень, щодо визначення напрямків розвитку Українського державного підприємства поштового зв`язку «Укрпошта» (далі-Підприємство), що дає право керівнику Підприємства «відмовитися від обслуговування корпоративних клієнтів», «здійснити згортання напрямку міжнародного поштового зв`язку», «подавати голос в підтримку проекта закону, який надає приватним поштовим фірмам повноцінний доступ до створеної за десятиліття державою логістичної системи з метою здійснення не порятунку державної компанії, а її якомога швидшого потоплення», про що стверджується в оспорюваній статті. А, виходячи із положень п.п.4.1.1.,4.1.2.,4.1.8,4.1.20 п.4 Положення № 582/2011, саме Мінінфраструктури України відповідно до покладених на нього завдань: визначає пріоритетні напрями та здійснює відповідні заходи щодо формування та реалізації державної політики у сфері, зокрема, надання послуг поштового зв`язку; затверджує стратегії, програми розвитку поштового зв`язку; визначає пріоритетні напрями розвитку, зокрема, галузі поштового зв`язку; розробляє та впроваджує державну політику у сфері міжнародного співробітництва з питань , зокрема, поштового зв`язку. Виходячи із наведеного, не відповідають дійсності положення оскаржуваної статті з приводу прийняття [PERSON] самостійних рішень, а також будь-який вплив [PERSON] на прийняття останнім самостійних рішень, з приводу визначення напрямків розвитку Підприємства, а саме про відмову від обслуговування корпоративних клієнтів, згортання напрямку міжнародного поштового зв`язку Підприємства чи подання голосу в підтримку проекта закону, який надає приватним поштовим фірмам доступ до логістичної системи. Адже вказане належить до компетенції Мінінфраструктури України. Крім цього розпорядженням Кабінету Міністрів України від 17 вересня 2014 № 847-р Про імплементацію Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським Співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони, затверджено План заходів з імплементації Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським Співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони, на 2014-2017 роки. Пунктами 124, 125 даного плану передбачено розроблення дорожньої карти з метою наближення законодавства України до права ЄС у сфері поштових та кур`єрських послуг, а також модернізація поштової мережі з метою підвищення якості надання поштових послуг відповідно до вимог Директиви 97/67/ЄС Європейського парламенту та Ради від 15 грудня 1997 р. про загальні правила розвитку внутрішнього ринку поштових послуг Співтовариства та покращення якості послуг, доповненої Директивою 2002/39/ЄС Європейського парламенту та Ради від 10 червня 2002 р. та Директивою 2008/6/ЄС Європейського парламенту та Ради від 20 лютого 2008 року Відповідальними за виконання (з Української Сторони) щодо даних завдань визначено Мінінфраструктури НКРЗІ (за згодою) центральні органи виконавчої влади Українське державне підприємство поштового зв`язку "Укрпошта" (за згодою). Статтею 4 Директиви 97/67/ЄС Європейського парламенту та Ради від 15 грудня 1997 р визначено, що для того, щоб загальне обслуговування здійснювалось по всій державній території державами-членами може бути призначено одне або декілька підприємств в якості провайдерів загального обслуговування. При цьому під провайдером загального обслуговування слід розуміти державного або приватного провайдера поштових послуг, який повністю або частково забезпечує здійснення загального поштового обслуговування на території держави-члена, офіційні відомості про яке були повідомлені Комісії на підставі статті 4. Виходячи із наведеного, Директивою 97/67/ЄС Європейського парламенту та Ради від 15 грудня 1997 р, саме передбачено допуск до загального обслуговування на рівноправних засадах як державних, так і приватних компаній, що надають поштові послуги. А Планом заходів з імплементації Угоди про асоціацію між Україною з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським Співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони, на 2014-2017 роки, визначено необхідність впровадження відповідних норм у законодавство України. Відтак твердження, викладені в оспорюваній статті з приводу того, що підтримка [PERSON] проекту закону, що надає приватним поштовим фірмам повноцінний доступ до логістичної системи в Україні мала на меті не порятунок державної компанії, а її якомога швидше її потоплення, є безпідставними. Як зазначено у ст. 19 Закону «Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Проте положення, викладені у статті під заголовком: « Могильщик Укрпочты [PERSON] и [PERSON] : как львовский уголовник превратился в канадского бизнесмена» не є оціночними судженнями. Адже у відповідній статті вказані конкретні дати ліквідації злочинного угрупування [PERSON] , визначено функції [PERSON] у вказаному угрупуванні, описано методи негативного впливу [PERSON] на АТ «Укрпошта» та визначено конкретні показники участі АТ «Укрпошта» на ринку, які погіршилися внаслідок такого впливу, що аж ніяк не можна вважати оціночними судженнями автора статті, а саме фактичними твердженнями останнього. При цьому суд звертає увагу, що інформація, викладена у відповідній статті є неперевіреною, посилання на джерела отримання такої інформації відсутні, докази, які підтверджують викладені в статті твердження щодо заявника [PERSON] , в самій статті не зазначені та в ході судового розгляду не встановлені. Водночас поширення вказаної інформації посягає на честь, гідність та ділову репутацію заявника, інформація, викладена у відповідній статті формує негативне ставлення до нього; оприлюднення зазначеної інформації підриває його авторитет та ділову репутацію. В судовому засіданні було встановлено, що заявник звертався до представника компанії Гугл (Google) в Україні, ТзОВ «Гугл», з клопотанням видалити/ заблокувати інформацію, поширену на веб-сайті [INFO] за посиланням [INFO], як таку, що містить недостовірну інформацію про заявника. Однак у задоволенні відповідного запиту було відмовлено через відсутність рішення уповноваженого державною органу, тобто, суду. Статтею 201 ЦК України передбачено, що особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, серед іншого, честь, гідність і ділова репутація. Згідно ст.34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань . Разом з тим відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов`язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію. Так, відповідно до ст.5 Закону України «Про інформацію» від 2 жовтня 1992 року N 2657-XII кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб. У відповідності до ст.32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростувати недостовірну інформацію про себе і членів сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Згідно ч.5 п.15 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про захист честі, гідності та ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27.02.2009 року №1 недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Виходячи із положень ст.277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Згідно ч.4 ст.277 ЦК України якщо особа, яка поширила недостовірну інформацію, невідома, фізична особа, право якої порушено, може звернутися до суду із заявою про встановлення факту недостовірності цієї інформації та її спростування. З огляду на наведене, оскільки поширення недостовірної інформації відносно заявника мало місце в мережі Інтернет невстановленими особами, з метою захисту особистих немайнових прав заявника, суд приходить до висновку про підставність заявлених вимог та необхідність задоволення заяви про встановлення факту недостовірності інформації та її спростування.

Outcome: approved