Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-19 00:00:00

В провадженні Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області знаходиться цивільна справа за позовом Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі територіального відокремленого безбалансового відділення I типу № 10003/0293 філії - Дніпропетровське обласне управління АТ "Ощадбанк" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування заявленого позову позивач посилався на те, що 08 грудня 2003 року між позивачем та відповідачем, як позичальником був укладений кредитний договір № 455/11 про надання кредиту в сумі 100 000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 18 % річних, терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 07 грудня 2005 року. Відповідно до умов кредитного договору відповідач зобов'язався повернути отриманий кредит, сплатити відсотки за кредитним договором у строки обумовлені у договору, а у випадку неналежного виконання зобов'язань, на першу вимогу банку сплатити штрафні санкції. Позивач зазначає, що договір набуває чинності з моменту його підписання та діє до повного виконання сторонами взятих на себе зобов'язань. Строк дії договору не закінчився, договір не розірваний та не змінений. Позивачем на адресу відповідача направлялася вимога погасити заборгованість за кредитним договором, однак зобов'язання не виконувалися. Тому позивач змушений звертатися до суду та вимагає від відповідача сплатити заборгованість по кредитному договору в розмірі 289 892 грн. 61 коп., що складається з наступного: - прострочена заборгованість по кредиту - 99 310 грн.; - прострочена заборгованість по відсоткам - 104 540 грн. 82 коп.; - заборгованість по пені нарахованій по кредиту та відсоткам - 71 982 грн. 64 коп.; - 3% річних за несвоєчасну сплату процентів - 3 127 грн. 63 коп.; - 3 % річних за несвоєчасне погашення основного боргу - 2 971 грн. 14 коп.; - втрати від інфляції за рахунок несвоєчасної сплати процентів - 4 082 грн. 32 коп.; - втрати від інфляції за рахунок несвоєчасного погашення основного боргу - 3 878 грн. 06 коп. та стягнути судові витрати. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, враховуючи пояснення до позовної заяви надані до суду 09.01.2014 року (а. с. 57-60). Відповідач в судовому засіданні заперечив проти позову, зазначивши, що позивачем пропущено трирічний строк позовної давності для звернення до суду із вимогою про стягнення заборгованості за вказаним кредитним договором, оскільки строк дії договору закінчився 08.12.2005 року. Щодо отримання коштів, укладення та підписання кредитного договору відповідач не заперечував, пояснивши те, що кредит був отриманий для розвитку ФГ «Степове», однак через скрутне матеріальне становище підприємства та неврожай не було змоги в подальшому виконувати кредитні зобов'язання. Сплату по кредиту відповідач здійснював відповідно до фінансових можливостей. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. У відповідності до ст. 5 ЦК України, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом'якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Під час укладення кредитного договору діяв ЦК України (в ред. 1963) року, правовідносини, які виникли між сторонами діють до ухвалення судового рішення та не протирічать нормам ЦК України, що набрав чинності з 1 січня 2004 року. Так згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У судовому засіданні встановлено, що згідно умов кредитного договору № 455 від 08.12.2003 року позивач надав відповідачеві кредитні кошти у сумі 100 000 грн., починаючи з 08 грудня 2003 року по 07 грудня 2005 року, зі сплатою відсотків в розмірі 18 % на рік. Погашення заборгованості повинно проводитися щомісячно у період до 30 число кожного місяця. Відповідач зобов'язався повернути отриманий кредит, сплатити відсотки за кредитним договором (а. с. 14-16). Статтями 191, 192 ЦК України (в ред. 1963 року) встановлено, що за договором поруки поручитель зобов'язується перед кредитором іншої особи відповідати за виконання нею свого зобов'язання в повному обсязі або в частині. В разі невиконання зобов'язання боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо інше не встановлено договором поруки. Поручитель відповідає в тому ж обсязі, як і боржник, зокрема, відповідає за сплату процентів, за відшкодування збитків, за сплату неустойки, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно ст. ст. 161, 162 ЦК України (в ред. 1963 року), який діяв на час укладення кредитного договору передбачено, що зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, акту планування, договору, а при відсутності таких вказівок - відповідно до вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання і одностороння зміна умов договору не допускається, за винятком випадків, передбачених законом. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до розрахунку заборгованості [PERSON] за кредитним договором № 455 від 08 грудня 2003 року загальна сума заборгованості за кредитним договором становить - 289 892 грн. 61 коп. (а. с. 7-12). Статтею 257 ЦК України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ч. 5 ст. 261 ЦК України, за зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Пунктом 8.1 кредитного договору вбачається, що договір набуває чинності з моменту його підписання та діє до повного виконання сторонами взятих на себе зобов'язань по цьому договору (а. с. 15). Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Посилання відповідача щодо пропуску строку позовної давності є необґрунтованими, оскільки заборгованість за договором не погашена, зобов'язання по поверненню кредиту та інших платежів не виконано. Строк дії кредитного договору не закінчився, його не розірвано та не змінено, вимога щодо повернення боргу відповідачеві надіслана позивачем 28.08.2013 року (а. с. 18, 22). Відповідно до ст. ст. 178, 179, 180 ЦК України (в ред. 1963 року), виконання зобов'язань може забезпечуватися згідно з законом або договором неустойкою (штрафом, пенею), заставою і поручительством. Неустойкою (штрафом, пенею) визнається визначена законом або договором грошова сума, яку боржник повинен сплатити кредиторові в разі невиконання або неналежного виконання зобов'язання, зокрема в разі прострочення виконання. Угода про неустойку (штраф, пеню) повинна бути укладена в письмовій формі. Недодержання письмової форми тягне недійсність угоди про неустойку (штраф, пеню). У відповідності до ст. ст. 212-214 ЦК України в (ред. 1963 року), боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання, відповідає перед кредитором за збитки, завдані простроченням, і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір процентів. У зв'язку із тим, що відповідач в порушення умов кредитного договору в обумовлений строк до 07 грудня 2005 року не повернув кошти та проценти за його користування, у позивача обґрунтовано виникло право стягувати належні йому кошти з відповідача, через порушення зобов'язання. Стосовно суми заборгованості, відповідач заперечень не мав, як не мав заперечень в судовому засіданні і проти розрахунку заборгованості виконаного банком. Згідно ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Судом встановлено, що відповідач не виконував належним чином зобов'язань за кредитним договором, позовні вимоги законні та обґрунтовані, тому підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір в розмірі 2 898 грн. 92 коп. (а. с. 1), тому витрати по справі слід стягнути з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved