Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-16 00:00:00

В листопаді 2019р. позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача страхове відшкодування в розмірі 19 491,90грн. та судові витрати по справі. В обґрунтування позову зазначив, що 11.11.2017 року на вул. Кільцева дорога, 12 в м. Києві сталась дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП), за участю автомобілів «Mitsubishi Lancer» держномер [NUMBER] під його керуванням та «Toyota Camry» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Постановою Святошинського районного суду м. Києві від 11.12.2017 року у справі 759/17548/17 дана дорожньо-транспортна пригода сталася з вини [PERSON] - водія транспортного засобу «Toyota Camry» д.н.з. [NUMBER] . На момент ДТП автомобіль «Toyota Camry» д.н.з. [NUMBER] . був забезпечений полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у ТдВ СК «Альфа-Гарант» № АМ/549229 з лімітом відповідальності за завдану шкоду майну у розмірі 100 000грн. 13.11.2017р. він звернувся до страхової компанії з повідомленням про настання події. З метою проведення об`єктивного огляду пошкодженого транспортного засобу «Mitsubishi Lancer» держномер [NUMBER] Страховиком було призначено експерта оцінювача [PERSON] , який 16.11.2017р. провів огляд транспортного засобу та склав дефектну відомість. 10.01.2018р. він написав заяву на виплату суми матеріального збитку із зазначенням банківської картки, на яку 30.01.2018р. отримав грошові кошти в розмірі 17 200,90грн., 3.01.2019р. - грошові кошти в розмірі 3 440,18грн., що загалом становить 20 641,08грн. Відповідно до акту виконаних робіт № 09/18-14А від 6.09.2018р. вартість відновлення пошкодженого транспортного засобу «Mitsubishi Lancer» держномер [NUMBER] склала 39 733грн., тобто страховиком недоплачено 19 091,92грн. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 25.11.2019 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 17.12.2019 року від відповідача надійшов відзив, в якому останній заперечив позовні вимоги та просив відмовити у їх задоволенні, посилаючись на їх безпідставність і необґрунтованість. Зокрема, зазначив, що згідно вимог ст. ст. 22, 29 та 34 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ТдВ СК «Альфа- Гарант» звернулося до аварійного комісара [PERSON] , який склав розрахунок № 37-D/37/7 від 28.01.2018р., згідно якого вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Mitsubishi Lancer» держномер [NUMBER] дорівнює вартості відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу і становить 20 641,08 грн. Відповідач зауважив, що позивач у заяві про страхове відшкодування від 10.01.2018р. погодився зі способом і розміром збитку, розрахованим страховиком. При цьому звертає увагу, що наданий позивачем рахунок-фактура № 09/18-14 від 6.09.2018р. не містить та не може містити відомостей щодо застосування коефіцієнту фізичного зносу, а тому вважає, що саме 20 641,08 грн є справедливим розміром страхового відшкодування за полісом АМ/549229, визначеним у відповідності до вимог закону (а.с. 40-60). 23.12.2019р. від позивача надійшла відповідь на відзив, згідно якої він заперечує проти тверджень відповідача про розмір страхового відшкодування в 20 641,08грн., посилаючись на те, що для складання розрахунку вартості матеріального збитку було залучено експерта-оцінювача [PERSON] , що підтверджується Дефектною відомістю огляду колісного транспортного засобу від 16.11.2017р. Проте, розрахунок вартості матеріального збитку було здійснено аварійним комісаром [PERSON] , який взагалі не бачив пошкоджений транспортний засіб «Mitsubishi Lancer» держномер [NUMBER] , що ставить такий розрахунок під сумнів. Крім того, 19.02.2018р. ним було подано відповідачу звіт № 18-02/18 від 16.02.2018р., виконаний незалежним експертом [PERSON] , відповідно до якого вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Mitsubishi Lancer» держномер [NUMBER] з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу становить 50199,46грн. При отриманні даного звіту представник відповідача у телефонному режимі наполягав на відновленні автомобіля за його рахунок з наданням Акту виконаних робіт по відновленню автомобіля з метою виплати фактично понесених витрат. Він в вересні 2018р. зміг оплатити та відремонтувати свій транспортний засіб, про що відповідачу було передано акт виконаних робіт на загальну суму 39 733грн., однак до цього часу понесені витрати йому у повному обсязі не відшкодовано (а.с. 62 -98). В судовому засіданні представник позивача позов підтримав. Представник відповідача проти позову заперечував з підстав, зазначених у відзиві. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час і місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, а тому суд вважає можливим слухати справу у його відсутність. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з такого. Як встановлено в судовому засіданні, 11.11.2017 року на вул. Кільцева дорога, 12 в м. Києві сталась дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП), за участю автомобілів «Mitsubishi Lancer» держномер [NUMBER] під керуванням позивача [PERSON] та «Toyota Camry» д.н.з. [NUMBER] під керуванням 3-ї особа [PERSON] . Зазначена дорожньо-транспортна пригода сталась з вини третьої особи- водія транспортного засобу «Toyota Camry» д.н.з. [NUMBER] [PERSON] , що підтверджується постановою Святошинського районного суду м. Києва № 759/17548/17 від 11.12.2017р., згідно якої останній визнаний винним у вчиненні зазначеної ДТП та на нього накладено адміністративне стягнення (а.с.13) Власником автомобіля марки «Mitsubishi Lancer» держномер [NUMBER] станом на день ДТП був позивач [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 18). Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Toyota Camry» д.н.з. [NUMBER] на момент ДТП була застрахована в ТДВ «СК «Альфа Гарант» за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності № АМ/0549229 (а.с. 45). Відповідно до розрахунку вартості матеріального збитку № 37-D/37/7, завданого транспортному засобу «Mitsubishi Lancer» держномер [NUMBER] , складеного аварійним комісаром [PERSON] , вартість відновлювального ремонту ТЗ згідно ремонтної калькуляції №37-D/37/7 (Свр) становить 29858,88грн. (в т.ч. ПДВ), а вартість відновлювального ремонту ТЗ з врахуванням фізичного зносу становить 20 641,08 грн. (в т.ч. ПДВ) (а.с. 47-55). Відповідач ТДВ СК «Альфа-Гарант» здійснив виплату страхового відшкодування позивачу у розмірі 20 641,08 грн. (17200,90+3 440,18) (а.с. 56-59). Не погоджуючись з визначеним ТДВ «СК «Альфа-Гарант» розміром страхового відшкодування, позивач звернувся до суб`єкта оціночної діяльності для встановлення дійсного розміру завданих збитків. Так, згідно з Звітом про визначення вартості матеріального збитку від 16.02.2018, який складено оцінювачем [PERSON] , вартість відновлювального ремонту автомобіля «Mitsubishi Lancer» держномер [NUMBER] , належного на праві власності [PERSON] з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складає 50 199,46грн. (а.с. 28-34). Крім того, відповідно до рахунку-фактури № 09/18-14 від 6.09.2018р. СТО «Автотехнік» та квитанції про оплату № 1809007 від 6.09.2018р. позивачем була сплачена вартість відновлювального ремонту автомобіля «Mitsubishi Lancer» держномер [NUMBER] в розмірі 39 733грн. (а.с. 22-24). 28.08.2019р. [PERSON] звернувся до ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант» з претензією про стягнення недоплаченого страхового відшкодування в розмірі 19091,92грн., однак листом від 27.09.2019р. йому було відмовлено (а.с. 27-33). У зв`язку з тим, що розрахунком вартості матеріального збитку № 37-D/37/7, складеного аварійним комісаром [PERSON] вартість відновлювального ремонту ТЗ «Mitsubishi Lancer» держномер [NUMBER] з урахуванням фізичного зносу визначена в 20 641,08грн., звітом про визначення вартості матеріального збитку від 16.02.2018, складеного оцінювачем [PERSON] вартість відновлювального ремонту даного автомобіля з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу визначена в 50 199,46грн., а згідно рахунку-фактури фактично за ремонт вказаного автомобіля позивачем було сплачено 39 733грн., сторонам відповідно до ч. 5 ст. 12 ЦПК України було роз`яснено їх право заявити клопотання про призначення експертизи з метою визначення дійсної вартості відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, проте даним правом сторони не скористалися, а тому суд вирішує спір на підставі поданих сторонами доказів. Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, інтим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно п.1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. За змістом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України). Разом із тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, - якщо законом передбачено такий обов`язок. Відповідно до ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 01.07.2004 року № 1961 -IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV). Відповідно до ст. 5 цього Закону об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (ст. 6 Закону). Згідно приписів Закону передбачено, що відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування», цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятим відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону(пункт 2.1 статті 2). Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно ст. 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Враховуючи той факт, що не дивлячись на суперечливість розрахунку вартості матеріального збитку, складеного аварійним комісаром [PERSON] та звіту про визначення вартості матеріального збитку, складеного оцінювачем [PERSON] жодна із сторін не заявила клопотання про призначення у справі автотоварознавчої експертизи, а реальні збитки, які зазнав позивач у зв`язку з пошкодженням внаслідок ДТП належного йому на праві власності транспортного засобу «Mitsubishi Lancer» держномер [NUMBER] згідно рахунку-фактури № 09/18-14 від 6.09.2018р. та квитанції про оплату № 1809007 від 6 вересня 2018р. становлять 39 733грн., суд, з урахуванням вимог ст. 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", а також ліміту відповідальності, встановлену полісом обов`язкового страхування - 100 000грн., вважає, що з відповідача підлягає стягненню недоплачене страхове відшкодування, яке складається з різниці між сплаченим страховим відшкодуванням в розмірі 20 641,08грн.та фактичними витратами, пов`язаними з відновлювальними ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованому у порядку, встановленому законодавством аварійним комісаром [PERSON] при складанні розрахунку вартості матеріального збитку. Суд приймає до уваги в якості доказу понесених витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом «Mitsubishi Lancer» держномер [NUMBER] після ДТП, що сталася 11.11.2017р. наданий позивачем рахунок-фактуру № 09/18-14 від 6.09.2018р. на суму 39 733грн., оскільки зазначені в ній проведені ремонтні роботи та замінені запчастини автомобіля відповідають зазначеним в дефектній відомості огляду колісного транспортного засобу пошкодженням даного транспортного засобу, складеній оцінювачем [PERSON] при огляді автомобіля після ДТП 16.11.2017р. (а.с. 15-16). Так, як вбачається з рахунку фактури, при ремонті транспортного засобу були використані нові запчастини, а саме: кронштейн бампера перед. вартістю 2207грн., кріплення бампера центр. вартістю 1528грн., кріплення бампера пер./лів. вартістю 112грн., кріплення бампера пер./прав. вартістю 112грн., грати радіатора вартістю 1454грн., конденсатор вартістю 3512грн., підмоторна балка вартістю 1782грн., а всього на загальну суму 10 707грн. Коефіцієнт зносу при складанні розрахунку вартості матеріального збитку аварійним комісаром [PERSON] визначений на підставі «Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів» та складає 0,574 (а.с. 47). Виходячи з вартості замінених запчастин, знос становить 10 707х0,574=6145,82грн. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню недоплачене страхове відшкодування у розмірі 12 946,10 грн. (39 733-20 641,08-6145,82=12 946,10). Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений при подачі позову судовий збір в розмірі 768,40грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial