Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-18 00:00:00

КП «ЄРЦ» звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в розмірі 1985.4 грн., стягнення судових витрат. У позовній заяві зазначено, що позивач надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, відповідач проживає за адресою: [ADDRESS] та користується послугами, які надаються позивачем. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відповідач є споживачем послуг, оскільки їх отримує. Відповідно до рішення Івано-Франківської міської ради «Про організацію та забезпечення роботи комунального підприємства «Єдиний розрахунковий центр» від 02.06.2011р., №212-Х, позивача визначено виконавцем послуг з 01.11.2011р.: з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій; з управління будинком, спорудою або групою будинків; з ремонту приміщень, будинків, споруд. На підставі рішення від 02.06.2011р., КП «Єдиний розрахунковий центр» після прийняття будинку [ADDRESS] на баланс (01.10.2011р.) почав виконувати послуги відповідно до структури періодичності та строків їх надання, затверджених рішенням Івано-Франківської міської ради №383-14 від 15.09.2011р. (зі змінами та доповненнями). Судовий наказ, виданий Івано-Франківським міським судом був скасований ухвалою цього ж суду від 20.10.2014р. Заборгованість по даних послугах відповідача станом на жовтень включно 2014 року становить 1985.4 грн. В подальшому вимоги позові збільшено - про стягнення заборгованості за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в розмірі 2249.26 грн. станом на 31.03.2015р., а заявою від 15.07.2015р. - в сумі 2300.33 грн. Представник позивача просив позов задовольнити. Представник відповідача позовні вимоги не визнала, вважає вимоги не обґрунтованими, оскільки у 4-х квартирний будинок позивач послуги взагалі не надавав, жодних розрахунків про заборгованість до мешканців не надходило, всі роботи по утриманню будинку несуть самостійно мешканці. Сам житловий будинок знято з балансу позивача в квітні 2015р. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що згідно рішення Івано-Франківської міської ради «Про організацію та забезпечення роботи комунального підприємства «Єдиний розрахунковий центр» від 02.06.2011р., №212-Х позивача визначено виконавцем послуг з 01.11.2011р.: з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій; з управління будинком, спорудою або групою будинків; з ремонту приміщень, будинків, споруд. (а.с.6 т.1). Структура, періодичність та строки надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в м. Івано-Франківську затверджено рішенням міської ради від 15.09.2011р. №383-14 (а.с.7-13 т.1), тарифи - рішенням виконкому від 13.07.2011р. №427, від 27.12.2011р. №842 (а.с.16-18, 62- т.1). Будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS], двохповерховий, чотирьохквартирний, в якому проживає відповідач, яка є власником квартири №3, віднесено до переліку будинків, щодо яких позивач надає послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, що підтверджується актом прийняття-передачі об'єкта з управління в управління (на баланс) 01.10.2011 року, що підтверджується Актом приймання-передачі, довідкою КП «ЄРЦ», схемою прибудинкової території (а.с.19,20, 102,108зв, т.1). Як вбачається з довідки про розрахунок за надані послуги в квартиру відповідача за період з жовтня 2011 р. по квітень 2015р. включно, відповідач не оплачувала за надані послуги та заборгованість становить суму - 2300,33 грн. (а.с.58, 63-85,90-93 т.1, 26-27 т.2). Заперечуючи позовні вимоги, відповідач надала суду докази, що самостійно поміняно в житловому будинку двері вхідні та балконні (балкон загальний), вікна в загальному коридорі (а.с.50-54 т.1), прибудинкова територія та загальний коридор утримується самостійно, про що складено Акт про ненадання послуг власниками квартир (а.с.55 т.1, 14-т.2), однак судом встановлено, що такий Акт складено без представника КП «ЄРЦ» та за участю тільки половини власників квартир - двох власників квартир №3 та №4 (родина - батьки - діти), а [PERSON], яка була допитана судом як свідок, зареєстрована в квартирі №3, при цьому що в Актах складених ними є розбіжності із зазначенням номеру квартири, де проживає [PERSON] Окрім того, подаючи звіт про діяльність та фінансові результати КР «ЄРЦ» за 2014 рік, позивачем, як стверджувала представник відповідача, в жодній послузі не вказано житловий будинок по [ADDRESS] (а.с.2-13 т.2). Однак, щодо даного звіту представник позивача зазначила, що в даний звіт включено тільки ті будинки, де проводилися капітальні ремонтні роботи. Натомість обґрунтовуючи вимоги позову позивач надав угоду про надання послуг з обслуговування димових і вентиляційних каналів та правочини до договору, з поточного ремонту та підготовку до зимового періоду, з технічного обслуговування внутрішньо будинкових мереж в т.ч. ЖЕО №9 по [ADDRESS] (а.с.86-89, 112-170,214-218 т.1), з ПП «Сервіс-Сіті ІФ» (а.с.109зв., 171-174, 186-193,199-208, 229-249 т.1), з КП «Аварійна служба ЄРЦ» (а.с.175-185,194-198,209-213, 219-228, 250-255 т.1). Окрім того, оскільки мешканець квартири №4 [PERSON] (батько свідка [PERSON] яка ствердила про відсутність розрахунку саме від власників квартири №4 та на ненадання в цілому послуг до будинку) своєю проплатою за послуги (а.с.23 т.2) підтвердив отримання наданих послуг, а тому такі свідчення свідка суд відхиляє. Належним доказом надання послуг зі сторони відповідача є також проплата за надані послуги і власником квартири №1 даного будинку (а.с.20 т.2), тому доводи відповідача про відсутність розрахунку від інших власників квартир №4 та №1, а як наслідок ненадання в цілому послуг до житлового будинку не є вірними та спростовуються належними доказами. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки визначає Закон України «Про житлово-комунальні послуги». Відповідно до вказаного закону, термін «житлово-комунальні послуги» визначається як результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування у жилих та нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Згідно зі статтею 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Судом встановлено, що договір між позивачем чи балансоутримувачем і відповідачем не укладався. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг з конкретним споживачем сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Разом з тим відповідно до загальних умов виконання зобов'язання, установлених ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов'язань. За вимогою ч.3 ст.815 ЦК наймач зобов'язаний самостійно вносити плату за комунальні послуги, якщо інше не встановлено договором найму. З огляду на викладене слід дійти висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами, є зобов'язанням, у якому, серед інших прав і обов'язків сторін на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов'язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги. Ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом та ст.61 цього Кодексу. Відповідно до п.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати - судовий збір (а.с.1). На підставі ст.ст. 509, 526, 815, 901, 903 ЦК України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги»,

Outcome: approved