Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-18 00:00:00

Позивач Акціонерне товариство «БАНК ФОРВАРД» (далі Позивач) в особі свого представника Діабате К.М. звернувся до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості з [PERSON] (далі Відповідач) в розмірі 26178,04 грн. (двадцять шість тисяч сто сімдесят вісім гривень чотири копійки) та суму судового збору у розмірі 2102 грн. (дві тисячі сто дві гривні). В обгрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що Публічним акціонерним товариством «БАНК ФОРВАРД», правонаступником якого стало Акціонерне товариство «БАНК ФОРВАРД» 11 квітня 2018 року із [PERSON] укладено договір про надання та використання платіжної картки № [NUMBER] з відкриттям поточного рахунку № [NUMBER] . Відповідно до п.1 підписаної відповідачем заяви про укладення договору про надання та використання платіжної картки, Договір про картку укладений на умовах викладених в даній заяві, Тарифах по карткам Банку та Умовах про надання та обслуговування платіжних карток Банку. Відповідно до п. 1.4.1. Заяви, Клієнт розуміє і погоджується з тим, що складовою та невід`ємною частиною Договору про картку є Умови по карткам (діючі Тарифи по карткам Клієнт отримує у день отримання Картки, а також діючі Тарифи та Умови по карткам, розміщені на офіційному сайті Банку в мережі Інтернет, з якими Клієнт може у будь-який час ознайомитися (п. 2.13 Умов по Карткам). Згідно підписаних ним Заяви, Клієнт сам запропонував вважати вказані документи невід`ємними частинами Договору про картку, оскільки Договір про картку укладений не шляхом підписання єдиного документу, а шляхом подання Заяв Клієнтом до Банку, то один примірник Заяви Клієнта залишився у нього, а інший - у Банку (що підтверджено в п. 10 Заяви). Пункт 13 Заяви передбачає те, що Клієнт з Умовами по карткам та Тарифами ознайомлений, повністю згоден, їх зміст розуміє, та їх положень зобов`язується неухильно дотримуватись. Відповідно до п. 4.1. Умов по карткам, які є невід`ємною частиною Договору про картку заборгованість Клієнта перед Банком за цим договором (далі - Заборгованість) виникає в результаті: надання Банком Клієнту кредиту; нарахування Банком процентів, що належать до сплати Клієнтом за користування кредитом; нарахування Банком плат і комісійних винагород, що належать до сплати Клієнтом; виникнення інших грошових зобов`язань Клієнта перед Банком, визначених Договором про картку (у тому числі Тарифами та/або Умовами по карткам). Відповідно до п. 7.10 Умов, Клієнт зобов`язався у випадку отримання кредитів в рамках Договору про картку погасити такий кредит відповідно до Умов по карткам, а також сплатити Банку відсотки за користування кредитом та інші платежі, передбачені діючими в Банку Тарифами. Згідно п. 8.9. Умов по карткам, Банк має право стягувати з Клієнта проценти за користування Кредитом, плати, комісій винагороди, а також інші платежі (в т.ч. штрафи/пені), передбачені Договором про картку (у тому числі Умовами по карткам та/або Тарифами). Відповідно до п. 8.16 Умов по карткам, Банк має право на власний розсуд визначити момент витребування Кредиту та у будь-який момент часу вимагати від Клієнта погашення заборгованості в повному обсязі шляхом формування й направлення Клієнту Заключного Рахунку-виписки - документу, що містить вимогу Банку до Клієнта про повне погашення Клієнтом всієї заборгованості за Договором про картку (п. 1.23 Умов по карткам). Сума, вказана в Заключному Рахунку-виписці, є повною сумою Заборгованості на дату його виставлення Клієнту (п. 4.17. Умов по карткам). Погашення Заборгованості на підставі виставленого Банком Клієнту Заключного Рахунку-виписки проводиться шляхом розміщення Клієнтом на Рахунку грошових коштів в обсязі, достатньому для погашення Заборгованості (п. 4.19 Умов по карткам). 10.12.2018 p., а потім повторно 26.08.2020р. Банк направив Відповідачу Заключний Рахунок- виписку, а 29.08.2020р. Клієнт отримав даний Заключний Рахунок-виписку, що підтверджується копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, із вимогою погасити заборгованість за Договором про картку в сумі 24 728,87 грн. (двадцять чотири тисячі сімсот двадцять вісім гривень вісімдесят сім копійок). Згідно п. 4.21.2 Умов по карткам, погашення Заборгованості повинне бути здійснене Клієнтом у строк не пізніше 30 (тридцяти) календарних днів від дня виставлення Заключного Рахунку-виписки (тобто формування і направлення Клієнту). Проте в порушення цих умов Договору про картку заборгованості в сумі 24 728,87 грн. Клієнтом не погашена, що підтверджується випискою по Рахунку Відповідача та Розрахунком заборгованості. В порушення норм Закону та умов договору відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, а тому станом на 24.12.2020 року Відповідач має заборгованість перед банком в сумі 26178,04 грн. (двадцять шість тисяч сто сімдесят вісім гривень чотири копійки), з них: 24728,87 грн. - сума заборгованості; 1449,17 грн. - три проценти річних (сум від якої розраховуються проценти річних - 24 738,87 грн.; період розрахунку з 11.01.2019 року (перший день після закінчення 30-денного строку оплати Заключного рахунку-виписки) по 24.12.2020 року - всього 713 днів), а тому 24728,87 грн. х 3%річних х 713/365=1449,17 грн. На даний час Відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за Договором, що є порушенням законних прав та інтересів АТ «Банк Форвард» та змушує Позивача звертатися до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 26 січня 2021 року провадження у зазначеній справі було відкрито та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.50-51). 11 лютого 2021 року до суду надійшла від позивача [PERSON] зустрічна позовна заява про визнання договору недійсним, яка на підставі ухвали суду від 26.02.2021 року прийнята до провадження (а.с.57-60, 69). В зустрічній позовній заяві [PERSON] просить визнати в частині заяви про картку згідно з якими виникає боргове зобов`язання - недійсною, як кредитний договір. Стягнути з АТ «Банк Форвард» на його корить 25000,0 грн., та судовий збір. Зазначає, що не мав наміру на отримання кредиту, позики та іншого, не виявляв бажання для підписання заяви, ніколи не звертався до АТ «Банк Форвард», та звернув увагу суду, що вказана заява не підписана сторонами. Згідно публічного договору про приєднання умови мають бути однакові для всіх (ст.ст. 633, 634 ЦК України). Та й в анкеті-заяви вписано і мова йде про 2000,0 грн., а виписка говорить про що - позивачем не зазначено. Такі заяви, як договори мають неналежну форму (ВП ВСУ в постанові від 03.07.2019р. по справі № 342/180/17). Зазначив, що при підписанні заяви АТ «Банк Форвард» дотримав вимог, передбачених ч. 2 ст. 11 Закону №1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження із споживачем умов, які вважав узгодженими банк, та права змінювати розмір процентної ставки за користування кредитом у відповідності до вимог ст. 1056-1 ЦК України банк не надав. Банк зобов`язаний докладати максимальних зусиль для уникнення конфлікту інтересів клієнтів банку. Банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку як обов`язкову умову надання банківських послуг, забороняється в односторонньому порядку змінювати умови укладених з клієнтами договорів, зокрема, збільшувати розмір процентної ставки за кредитними договорами або зменшувати її розмір за догодами банківського вкладу. Зауважив, що не зрозуміло до якого договору відноситься «паспорт споживчого кредиту». Виписки додані банком не є первинними документами, тому не можуть розглядатись як доказ. Перевірити вірність наданого Банком розрахунку заборгованості не представляється можливим, оскільки в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, що підтверджують суму наданого відповідачу кредитного ліміту і видачу кредитної картки (а.с. 57-58). Ухвалою суду від 26.02.2021 року було ухвалено прийняти до провадження зустрічний позов [PERSON] до АТ «Банк Форвард» про визнання договору недійсним (а.с. 69) Разом із зустрічним позовом позивачем подано клопотання про витребування доказів, яке ухвалою суду задоволено частково, зокрема, ухвалено витребувати докази у Акціонерного товариства «Банк Форвард» (01032, м. Київ вул.Саксаганського,105, електронна адреса: 0800300880@forward-bank.com): копію відеозапису, на якому буде зафіксовано перебування [PERSON] у відділенні АТ «Банк Форвард» під час подачі ним Заяви № 200138848, або інше підтвердження даного факту та належним чином засвідчену копію Заяви № 200138848. (а.с.64, 70-71). На виконання ухвали суду від 26.02.2021 року АТ «Банк Форвард» надано суду засвідчену належним чином Заяви № 200138848; виписку з Наказу ПАТ «Банк Форвард» № 139 від 19.03.2018 року; витяг з Договору про надання послуг з кур`єрської доставки відправлень № 1 від 16.01.2017 року; Договір про внесення змін № 2 до Договору № 1 про надання послуг з кур`єрської доставки відправлень № 1 від 16.01.2017 року (а.с.74-86). 07 квітня 2021 року [PERSON] звернувся до суду з клопотанням про закриття провадження у справі на підставі п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, в задоволенні якого на підставі ухвали суду відмовлено (а.с. 89-90, 101, 102-103). 07 квітня 2021 року [PERSON] звернувся до суду з клопотанням про витребування оригіналів доказів, а саме: оригіналу паспорту споживчого кредиту та оригіналу Заяви № 200138848, яке на підставі ухвали суду було задоволено (а.с.95, 104-105). На виконання ухвали суду АТ «Банк Форвард» було надано оригінал оферти (заяви) № 200138848, паспорт споживчого кредиту продукту Кредитна картка EasyPay кобренд_new (DS) (Украина) (а.с.108-113). 23 червня 2021 року до суду надійшло клопотання [PERSON] про виклик свідків в судове засідання, а також заява про витребування доказів у АТ «Банк Форвард», зокрема, встановлення особи-кур`єра, який здійснював кур`єрську доставку документів по кредиту [PERSON] та виклику даної особи до суду, в якості свідка (а.с. 137, 138) Ухвалою суду від 23 червня 2021 року закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до розгляду. Також задоволенні клопотання [PERSON] про виклик свідків та про витребування доказів у АТ «Банк Форвард» (а.с. 140-141). Розгляд судових засідань, призначених на 08 вересня 2021 року, 18 жовтня 2021 року було відкладено за клопотанням відповідачас. Представник позивача (за зустрічним позовом представник відповідача) АТ «Банк Форвард» у судове засідання не з`явився, про розгляд справи судом повідомлений вчасно, заяв та клопотань до суду не надіслали. Відповідач (за зустрічним позовом позивач) [PERSON] первісний позов не визнав, оскільки його не укладав, а зустрічний позов підтримав, наполягав на його задоволенні. Свідок [PERSON] пояснив суду, що познайомився з [PERSON] в квітні 2018 року, в той час, коли він мав намір продати спадковий будинок в с. Тетерівське. 09 квітня 2018 року домовилися з [PERSON] , [PERSON] зустрітися 10 квітня 2018 року. В період часу з 10.04.2018-13.04.2018 року [PERSON] нікуди не відлучався, перебували разом у селі Тетерівське, ходили на рибалку, до лісу, річки, відпочивали, знайомилися з сусідами. Ніяких коштів на будь-які рахунки не вносилися, розпискок про передачу грошей не писали, оскільки в подальшому він передумав продавати даний будинок. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що [PERSON] знає, не родичі. Він познайомився з [PERSON] приблизно 10-13 квітня 2018 році, з приводу купівлі житлового будинку та земельної ділянки. Оці три дні він, [PERSON] та [PERSON] провели час в с. Тетерівське, нікуди не відлучалися, ніяких договорів [PERSON] не укладав. Суд, вислухавши пояснення відповідача за первісним позовом, а позивача за зустрічним позовом, свідків, дослідивши матеріали справи, всебічно та в повному обсязі проаналізувавши всі обставини справи, належність та допустимість доказів, вважає, що позовні вимоги за первісним позовом підлягають повному задоволенню, а у задоволенні зустрічного позову слід відмовити з наступних підстав. Відповідно положень до ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке вона може здійснити шляхом звернення до суду у визначеному ЦПК України порядку (ст. 4 ЦПК України) і що також гарантовано ст.124 Конституції України. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У п. 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. У справі Bellet v. France Суд зазначив, що "стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права". Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Згідно ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Судом встановлено, що між Публічним акціонерним товариством «Банк Форвард», яке змінило своє найменування на Акціонерне товариство «Банк Форвард» Рішенням № 3 єдиного акціонера від 24.07.2018р., що підтверджується витягом зі Статуту АТ «Банк Форвард» та [PERSON] був укладений: Договір про надання та використання платіжної картки №200138848. Згідно представлених доказів щодо укладення договору, [PERSON] звернувся до Банку із підписаною ним Заявою №200138848, яка в п. 1 містить пропозицію (оферту) про укладення договору про надання та використання платіжної картки. Банк 11.04.2018р. акцептував (прийняв) оферту, викладену в заяві відповідача, і уклав з Договір про надання та використання платіжної картки №200138848, шляхом здійснення дій, які до п. 1.2 Заяви вважаються акцептом оферти відповідача, а саме, відкрив відповідачу поточний рахунок № [NUMBER] та випустив на ім`я відповідача платіжну картку. Відповідно до п. 1 підписаної Заяви, Договір про картку укладений на умовах, викладених в цій Заяві, Тарифах по карткам Банку та Умовах надання та використання платіжних карток Банку. Відповідно до п. З Заяви, клієнт розуміє і погоджується з тим, що складовою та невід`ємною частиною Договору про картку є умови по карткам (діючі Тарифи по карткам Клієнт отримує у день отримання Картки, а також діючі Тарифи та Умови по карткам, розміщені на офіційному сайті Банку в мережі Інтернет, з якими Клієнт може у будь-який час ознайомитись (п.2.13. Умов по Карткам). Крім того, 11.04.2018р. [PERSON] звернувся до Банку із підписаною ним Заявою № 200138848, яка в п.1 містить пропозицію (оферту) про укладення кредитного договору. Банк 11.04.2018р. акцептував (прийняв) пропозицію (оферту), викладену в заяві Відповідача, і уклав з Відповідачем Кредитний договір № 200138848 шляхом здійснення дій, які відповідно до п. 1.4.2. Заява вважається акцептом оферти. а саме, відкрив Відповідачу поточний рахунок № [NUMBER] , перерахував на нього кредитні кошти. Таким чином, відповідно до ст. 642 ЦК України, наслідком акцепту (прийняття) Банком оферти (пропозиції), викладеної в п. 1 Заяви став факт укладення Кредитного договору. Відповідно до п. 1 підписаної Заяви, Кредитний договір укладений на умовах, викладених в цій Заяві та Умовах надання та обслуговування кредитів. Відповідно до п. 4.3. Заяви, Клієнт розуміє і погоджується з тим, що складовою та невід`ємною частиною Кредитного договору є Заява, Умови по кредитам і Графік платежів. Відповідно до п. 4.1. Умов по карткам заборгованість Клієнта перед Банком за договором виникає в результаті: надання Банком Клієнту кредиту; нарахування Банком процентів, що належать до сплати Клієнтом за користування кредитом; нарахування Банком плат і Комісійних винагород, що належать до сплати Клієнтом; виникнення інших грошових зобов`язань клієнта перед Банком, визначених Договором (у тому числі Тарифами та/або Умовами). Відповідно до п. 7.10 Умов Відповідач зобов`язався у випадку отримання кредитів в рамках Договору про картку погасити такий кредит відповідно до Умов по карткам, а також сплатити Банку відсотки за користування кредитом та інші платежі, передбачені діючими в Банку Тарифами. Згідно п. 8.9. Умов по карткам, Банк має право стягувати з Клієнта проценти за користування Кредитом, плати, комісійні винагороди, а також інші платежі (в т.ч. штрафи/пені), передбачені Договором про картку. Звертаючись з позовом до суду Банк стверджує, що відповідач [PERSON] порушив умови договору, внаслідок чого сталася заборгованість, яку і просить стягнути з відповідача у розмірі 26187,04 грн., за Договором про картку та Кредитним договором станом на 24.12.2020р., яка складається за Договором про картку заборгованість в сумі 26178,04 грн., з них: сума заборгованості згідно Розрахунку заборгованості за Договором про карту - Додаток №8 до позовної заяви - 24728,87 грн.; Три проценти річних від простроченої суми - 1449,17 грн. Відповідно до ст.ст. 526,530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України у встановлений строк. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Як вбачається зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним договором. Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України). Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, а за правилами ч.1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Відповідно до ч.1 ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. В ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Не виконуючи належним чином зобов`язання за вказаними договорами, відповідач порушив зазначені вище норми законодавства та умови кредитного договору. Згідно положень ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідач за основним позовом [PERSON] не надав під час розгляду справи доказів на спростування доводів Банку щодо наявності заборгованості, а тому позовні вимоги Банку підлягають до задоволення, як такі, що знайшли своє підтвердження в судовому засіданні. Щодо зустрічних позовних вимог [PERSON] , суд зазначає наступне. Позивач за зустрічним позовом [PERSON] на обґрунтування своїх вимог вказує, що йому як споживачу послуг була надана суперечлива інформація щодо його обов`язків за договором, він був введений в оману працівниками Банку, письмова форма договорів відсутня, умови в договорі є суперечними, і всі ці обставини є підставами для визнання їх нікчемними та недійсними. Відповідно до ч. 2. ст. 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною (ч. 1 ст. 642 ЦК України). Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом (ч. 2 ст. 642 ЦК України). Судом встановлено та не спростовано сторонами, що Банк отримав від [PERSON] пропозиції, що викладені в підписаних ним Заявах, укласти з ним Кредитну угоду, [PERSON] погодився, що акцептом (прийняттям) оферти (пропозиції) про укладення такої Кредитної угоди будуть дії Банку по відкриттю на ім`я [PERSON] поточного рахунку. Банк відкрив [PERSON] поточний рахунок, здійснив видачу кредитних коштів, що підтверджується Виписками по рахунках, а отже вчинив дії для прийняття (акцепту) пропозиції (оферти), внаслідок акцепту оферти відбувся факт укладення Кредитної угоди в порядку ст. 638 ЦК України. Відповідно до п. 1 підписаної [PERSON] . Заяви № 200138848, Договір про картку № [NUMBER] укладений на умовах, викладених в цій Заяві № 200138848, Тарифах по карткам Банку та Умовах надання та обслуговування платіжних карток Банку. Відповідно до п. 3 Заяви, [PERSON] розуміє і погоджується з тим, що складовою та невід`ємною частиною її договору про картку № 200138848 є Умови по карткам, Тарифи, із якими [PERSON] ознайомлений, згоден, зміст яких розуміє та положень, яких зобов`язався неухильно дотримуватись, Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони (ст. 207 ЦК України). Таким чином, змісту укладеного Договору про Картку №200138848 зафіксований в кількох документах сторін: Заяві, поданій [PERSON] , Умовах по карткам та Тарифах, затверджених Банком та наданих [PERSON] . При цьому, відповідно до підписаної ним Заяви, Позивач сам запропонував вважати ці документи невід`ємними частинами укладеного Договору про Картку. Відповідно до п. 1 підписаної [PERSON] . Заяви № 200138848, Кредитний договір № 200138848 укладений на умовах, викладених в цій заяві № 200138848 та Умовах по кредитам згідно до п.п. 1.4.1 Заяви № 200138848, де [PERSON] розуміє і погоджується з тим, що складовою та невід`ємною частиною Кредитного договору №200138848 є: Заява №200138848, Умови по кредитам і платежах, із якими [PERSON] ознайомлений, повністю згоден, зміст яких розуміє та положень, яких зобов`язався неухильно дотримуватись. Таким чином, доводи позивача за зустрічним позовом щодо відсутності письмової форми договору не відповідає дійсності. Відповідно до вимог ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Вимогами ст. 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені в ч.ч. 1-3,5,6 ст. 203 ЦК України. Обов`язковою умовою правочину є досягнення сторонами згоди всіх суттєвих вимог договору і дотримання при цьому письмової форми, за умови підписання його сторонами, як передбачено ч. 2 ст. 207 ЦК України. Згідно ст. 230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин визнається судом недійсним. Згідно ч. 1 ст. 229 ЦК України право чин може бути визнаний недійсним, якщо особа, яка вчинила правочин, помилилась щодо обставин, які мають істотне значення. Щодо посилань [PERSON] щодо того, що ним взагалі не укладався, та наміру на його укладення суду не надано, суд зазначає, що дані обставини не відповідають дійсності та спростовуються доказами, наданими банком, а доводи на введення в обману працівниками Банку також є лише голослівними і не підтвердженими жодними належними та допустимими доказами. Крім того, суд зазначає, що наведені позивачем за зустрічним позовом правові висновки не спростовують висновків суду, оскільки стосуються інших правовідносин та обставин справи, про що надана судом оцінка. Суд зазначає, що якщо особа, підтверджує підписання цього договору або схвалює даний правочин своїми наступними діями, суд відмовляє в задоволенні позову про визнання такого договору неукладеним або недійсним. Під схваленням правочину можуть розумітися будь-які дії, спрямовані на виконання укладеного правочину, в тому числі повна або часткова оплата товарів (робіт, послуг), їх приймання для використання, реалізація інших прав та обов`язків відповідно до укладеного правочину. Отже, укладений між сторонами кредитний договір містить всі істотні умови, передбачені для такого виду правочину, а тому суд дійшов висновку про неукладеність кредитного договору. Ст. 6 ЦК України передбачено, що сторони мають укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегульовувати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами; сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Ст. 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору та визначенні умов договору. Відповідно до ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і узгоджені ними. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що зустрічні позовні вимоги є недоведеними, у зв`язку з чим задоволенню не підлягають. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача за основним позовом також підлягають стягненню судові витрати.

Outcome: approved