Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-12 00:00:00

Керівник Бершадської місцевої прокуратури радник юстиції [PERSON] в інтересах держави в особі Тростянецької районної ради, комунальної установи «Тростянецька центральна районна лікарня» звернулись до суду з позовною заявою до [PERSON] про відшкодування витрат на лікування особи, потерпілої від злочину, в якому зазначили, що вироком Тростянецького районного суду Вінницької області по справі №147/1514/16-к від 17.07.2017 року [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.122 ч.1 та ч.1 ст.125 КК України. Ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 20.10.2017 року вирок Тростянецького районного суду Вінницької області відносно [PERSON] залишено без змін. Так судом встановлено, що 01.11.2016 року близько 16.50год. 01.11.2016 року, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, [PERSON] проходив повз домогосподарства своєї односельчанки [PERSON], яка являється людиною похилого віку та помітив, як остання перебуває на подвір'ї вказаного домогосподарства разом зі своїм співмешканцем [PERSON] В [PERSON] виник умисел на спричинення [PERSON] тілесних ушкоджень. Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень, [PERSON] вільно зайшов на подвір'я приватного домогосподарства, підійшов до [PERSON] та з метою спричинення тілесних ушкоджень, умисно наніс їй кілька ударів кулаками обох рук в область обличчя та шиї і таким чином заподіяв [PERSON] згідно висновку судово-медичної експертизи №256 від 02.11.2016 середнього ступеня тяжкості тілесні ушкодження по критерію тривалого розладу здоров'я більш як 21 день у вигляді закритих переломів тіла нижньої щелепи зліва і кісток носа, закрита черепно-мозкова травма у вигляді струсу головного мозку, множинні синці (гематоми-клінічно) ділянок обличчя і шиї. Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні Тростянецької ЦРЛ з 01.11.2016 року по 18.11.2016 року. Згідно інформації Тростянецької ЦРЛ хворою [PERSON] проведено 18 ліжко-днів на стаціонарному лікуванні. Вартість одного ліжко-дня під час лікування потерпілого складала 140,63 грн. Тобто, на її лікування закладом витрачено 2531,34 грн. (140,63 грн. х 18 ліжко/днів = 2531,34 грн). Під час досудового слідства та за час судового розгляду на підставі обвинувального акта [PERSON] витрати на лікування не відшкодовано. На даний час також кошти не відшкодовано, тому керівник Бершадської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Тростянецької районної ради, КУ «Тростянецька ЦРЛ» просять стягнути з [PERSON] на користь Тростянецької ЦРЛ 2531,34грн. витрат на лікування потерпілого від злочину [PERSON] Ухвалою суду від 16.02.2018 року даний позов прийнято до розгляду, провадження у справі\~\~відкрито, розгляд справи ухвалено проводити у порядку спрощеного позовного провадження\~\~без повідомлення осіб (а.с. 37). Відповідачем надано на адресу суду заяву, в якій він позов визнає повністю (а.с.44). У відповідності до вимог ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що вироком Тростянецького районного суду Вінницької області у справі № 147/1514/16-к від 17.07.2017 [PERSON] визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 122 та ч. 1 ст. 125 КК України. Ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 20.10.2017 вирок Тростянецького районного суду від 17.07.2017 відносно [PERSON] залишено без змін (а.с.13-15, 23-26). Згідно із ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обовязковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно з довідкою Тростянецької центральної районної лікарні №01-12/387 від 29.08.2017 року, [PERSON] знаходилась на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні Тростянецької ЦРЛ з діагнозом «ЗЧМТ, струс головного мозку, перелом нижньої щелепи, носа» з 01.11.2016 року по 18.11.2016 року. Вартість одного ліжко-дня становить 140,63грн. Загальна вартість лікування становить 2531,34грн.(а.с.19). Відповідно до вимог частини 7 статті 128 КПК України, особа, яка не предявила цивільного позову в кримінальній справі, має право предявити його в порядку цивільного судочинства. Установленим судом фактам відповідають цивільні правовідносини, що виникають із відшкодування шкоди і регулюються статтею 121\~Конституції України, ст.ст.22,23,1166,1167 ЦК України. Статтею 131-1\~Конституції України на органи прокуратури покладається представництво інтересів держави в суді у випадкам, визначених законом. Статтею 56 ЦПК України встановлено, що у випадках, встановлених законом, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, фізичні та юридичні особи можуть звертатися до суду із заявами про захист прав, свобод та інтересів інших осіб або державних чи суспільних інтересів та брати участь у цих справах. При цьому органи державної влади, органи місцевого самоврядування повинні надати суду документи, що підтверджують наявність передбачених законом підстав для звернення до суду в інтересах інших осіб. У визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Відповідно до ч. 3 ст. 23 закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший субєкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Тростянецька ЦРЛ являється комунальною установою, фінансується за рахунок місцевого бюджету, в суд з позовом до [PERSON] про відшкодування витрат на стаціонарне лікування [PERSON] не зверталася, відповідно не відшкодування витрат на лікування особи потерпілої від кримінального правопорушення, зачіпає інтереси держави, тому за змістом ч. 4 ст. 23 ЗУ "Про прокуратуру" у даному цивільно-правому спорі наявні підстави для представництва прокурором в суді держави в особі Тростянецької ЦРЛ. Відповідно до ч.1 ст.1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров'я, що є у державній власності, або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» № 11 від 07.07.1995 року, судам слід мати на увазі, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року. Як передбачено цим Порядком, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка - розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров'я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. Згідно абз. 2 п. 2 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року, визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентарю та обладнання. Згідно із п. 3 вищезазначеного Порядку визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров'я або прокурора. У разі, коли при ухвалені вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства за позовом вказаних юридичних осіб. У такому ж порядку відшкодовуються витрати на стаціонарне лікування особи, яка постраждала від злочину, в разі закриття кримінального провадження за нереабілітуючими обставинами. Приймаючи до уваги вищевикладене, враховуючи, що в судовому засіданні на підставі зібраних по справі доказів установлено, що закладом охорони здоров'я, в якому перебувала на лікуванні потерпіла [PERSON] витрачено державні кошти, розмір яких підтверджено дослідженими по справі доказами, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог та стягнення з [PERSON] витрачених коштів у розмірі 2531,34грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тобто з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 1762грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved