Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-17 00:00:00

В грудні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON] [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь позивача 60 000 грн. відшкодування моральної шкоди. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що постановою Центральної виборчої комісії (далі - ЦВК) було зареєстровано кандидата у народні депутати в одномандатному виборчому окрузі № 60 [PERSON] 10 листопада 2014 року ЦВК встановила результати виборів в Виборчому окрузі № 60, визнавши переможцем [PERSON], про що склала відповідний протокол. На думку позивача, підсумки голосування в межах Виборчого округу № 60 були встановлені не вірно, а протокол Окружної виборчої комісії № 60 від 04 листопада 2014 року, на підставі якого ЦВК встановила результати виборів, був складений не на підставі протоколів дільничної виборчої комісії. У зв'язку із зазначеним, позивач вбачає в діях окремих представників ОВК № 60 щодо встановлення результатів виборів в межах виборчого процесу порушення норм чинного законодавства, що завдало позивачеві моральних страждань. На підставі викладеного позивач звернувся до суду із відповідним позовом. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити з підстав, викладених у ньому. Представник відповідача10 у судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував з тих підстав, що постановою Вищого адміністративного суду України від 15 листопада 2014 року [PERSON] відмовлено у задоволенні позову, яким оскаржувались результати позачергових виборів. Відтак, вважає, що позивачем не доведено наявність вини з боку відповідача10 у спричиненні останньому моральної шкоди. Відповідачі1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, треті особи 1,2 у судове засідання не з'явились, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином. Заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача10, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено і це не заперечується сторонами, що постановою Центральної виборчої комісії було зареєстровано кандидата у народні депутати в одномандатному виборчому окрузі № 60 [PERSON] 26 жовтня 2014 року відбулося голосування з виборів народних депутатів України. 10 листопада 2014 року під час свого засідання ЦВК встановила результати виборів в Виборчому окрузі № 60, визнавши переможцем [PERSON], про що склала відповідний протокол. ЦВК встановила результати виборів на підставі наданого Окружною виборчою комісією (далі - ОВК) № 60 протоколу про підсумки голосування в одномандатному Виборчому окрузі № 60 із поміткою «уточнений» від 04 листопада 2014 року. У позові позивач стверджує, що відомості із вказаного протоколу ОВК № 60 щодо підрахунку голосів і результатів голосування не співпадають із відомостями із протоколів Дільничної виборчої комісії із мокрими печатками, що є порушенням ч. 1 ст. 96 Закону України «Про вибори народних депутатів України». З огляду на зазначене, позивач зазначає, що [PERSON] (представник позивача за довіреністю, що не вчинив дій для захисту прав та інтересів позивача), [PERSON] [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (члени ОВК № 60, що, на думку позивача, фактично спотворили результати виборів), [PERSON] (кандидат в народні депутати, на користь якого, на думку позивача, було спотворено результати виборів по ОСК № 60) своїми діями фактично завдали позивачу моральних страждань. Проте, суд не може погодитись із такими висновками позивача з огляду на наступне. Частиною 3 ст. 77 та п. 20 ч. першої ст. 92 Конституції України визначено, що організація і порядок проведення виборів народних депутатів України встановлюються законом. Таким спеціальним законом є Закон України «Про вибори народних депутатів України». За змістом ч. 5 ст. 11 Закону заключними етапами виборчого процесу є встановлення результатів виборів народних депутатів України, їх офіційне оприлюднення та припинення повноважень окружних і дільничних виборчих комісій. Так, Центральна виборча комісія відповідно до статті 99 ЗУ «Про вибори народних депутатів України» на своєму засіданні 10 листопада 2014 року на підставі протоколу окружної виборчої комісії про підсумки голосування в одномандатному виборчому окрузі № 60 з поміткою "Уточнений" встановила результати виборів народних депутатів України в одномандатному виборчому окрузі № 60, про що склала відповідний протокол, згідно з яким народним депутатом України обрано [PERSON]. Як вбачається із постанови Вищого адміністративного суду України від 15 листопада 2014 року позивач оскаржував до Вищого адміністративного суду України результати позачергових виборів народних депутатів України 26 жовтня 2014 року. У своєму позові, заявленому до Центральної виборчої комісії, [PERSON], серед іншого, просив визнати недостовірними результати вказаних виборів та зобов'язати Комісію вчинити дії щодо організації підготовки та проведення повторних виборів. Постановою Вищого адміністративного суду України від 15 листопада 2014 року у зазначеному позові [PERSON] відмовлено. Варто зазначити, що відмовляючи в задоволенні адміністративного позову, Вищий адміністративний суд України зазначив, що з досліджених судом протоколів Центральної виборчої комісії та окружної виборчої комісії з виборів народних депутатів України одномандатного виборчого округу № 60 вбачається, що протокол Комісії від 10 листопада 2014 року про результати виборів народних депутатів України за своїм змістовим наповненням у сумарному визначенні повністю відповідає показникам, які закладені у протокол окружної виборчої комісії від 4 листопада 2014 року з поміткою "Уточнений", та змісту протоколів дільничних виборчих комісій про підрахунок голосів виборців. Крім того, постановами Запорізького окружного адміністративного суду від 7 листопада 2014 року та 8 листопада 2014 року, що набрали законної сили, відмовлено в задоволенні адміністративних позовів [PERSON] до окружної виборчої комісії з виборів народних депутатів України одномандатного виборчого округу № 60 про визнання протиправною бездіяльності, визнання дій вказаної комісії з встановлення підсумків голосування незаконними та зобов'язання провести повторний підрахунок голосів виборців на виборчих дільницях № 140137 - 140139, 140141, 140152, 140164, 140167, 140432. Зокрема, з постанови Запорізького окружного адміністративного суду від 8 листопада 2014 року вбачається, що суд дійшов висновку як щодо правильності дій окружної виборчої комісії з виборів народних депутатів України одномандатного виборчого округу № 60 при складенні протоколу від 4 листопада 2014 року, так і стосовно відсутності підстав для проведення повторного підрахунку голосів виборців на зазначених виборчих дільницях. Відповідно до ч. 1 ст. 61 обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Таким чином, твердження позивача стосовно спотворення результатів виборів окремими членами ОВК № 60 є безпідставними та недоведеними. За ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. У відповідності до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Згідно із Постановою Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Таким чином, у судовому засіданні не знайшли свого підтвердження посилання позивача на неправомірність дій відповідачів щодо спотворення результатів виборів, чим, на думку позивача, останньому було завдано моральної шкоди. З огляду на зазначене, суд вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими та безпідставними, а тому позов є таким, що не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed