Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-26 00:00:00

Позивач [PERSON] міськрайонний центр зайнятості звернувся в суд із позовом до [PERSON] про стягнення безпідставно набутого майна у вигляді виплаченої допомоги по безробіттю в розмірі 27213,87 грн.. В обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на те, що 10.05.2016 року [PERSON] надано статус безробітної та розпочато виплату допомоги по безробіттю. 20.02.2017 року позивачем отримано інформацію з ДПІ про те, відповідач будучи зареєстрованою як безробітна у третьому кварталі 2016 року отримувала дохід у ТОВ «Гербалайф Україна». В ході проведеного на підставі наказу директора [PERSON] міськрайонного центру зайнятості №46 «Д» від 09.03.2017 року розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення безробітним, встановлено, що відповідач 01.10.2015 року уклала з ТОВ «Гербалайф Україна» діючий договір цивільно-правового характеру про дистриб»юторську діяльність №5415170262, є дистриб»ютором даного товариства, надає відповідні послуги і у 2016 році їй виплачено дохід у сумі 719,40 грн. Таким чином, [PERSON] перебуваючи на обліку як безробітна та отримуючи допомогу по безробіттю одночасно отримувала дохід на підставі цивільно-правового договору із ТОВ «Гербалайф Україна», що призвело до безпідставного набуття нею допомоги по безробіттю за період з 10.05.2015 року по 10.11.2016 року в сумі 27213,87 грн. 04.07.2017 року відповідачу направлено повідомлення про повернення безпідставно отриманої допомоги по безробіттю, однак в добровільному порядку [PERSON] грошові кошти позивачу не повернула, чим завдала збитки на вищевказану суму. Представник позивача позовні вимоги підтримала та просить їх задовольнити у повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявилася з невідомої на те суду причини, хоча про день та час судового засідання повідомлялася належним чином. Суд вважає, що відповідач про дату та час розгляду справи повідомлена належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомила, а тому відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, справу слід вирішити на підставі наявних доказів та постановити заочне рішення. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Відповідно до п.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як встановлено судом, 10.05.2016 року [PERSON] звернулась у [PERSON] міськрайонний центр зайнятості за допомогою у працевлаштуванні та відповідно до поданої заяви просила надати їй статус безробітної. З інформації, зазначеної у персональній картці №190116051000036 слідує, що 10.05.2016 року відповідачу надано статус безробітної та відповідно до наказу [PERSON] міськрайонного центру зайнятості №НТ160517 від 17.05.2016 року розпочато виплату допомоги по безробіттю. Із протоколу засідання комісії [PERSON] міськрайонного центру зайнятості з розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення №8 від 07.03.2017 року вбачається, що згідно проведеної звірки інформації ДПІ за 3 квартал 2016 року встановлено, що [PERSON], яка перебувала на обліку у центрі зайнятості з 10.05.2016 року по 10.11.2016 року у третьому кварталі 2016 року отримала заробітну плату у ТОВ «Гербалайф Україна». Комісією ухвалено рішення провести перевірку у роботодавця щодо перебування відповідача у трудових відносинах у 2016 році. 09.03.2017 року директором [PERSON] міськрайонного центру зайнятості видано наказ №46«Д» «Про розслідування страхових випадків» відповідно до якого призначено перевірку по факту зайнятості осіб, які перебувають на обліку як безробітні, зокрема відповідача [PERSON] У відповідності до акту розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов»язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» №254 від 11.05.2017 року, в ході проведеної перевірки встановлено, що [PERSON] 01.10.2015 року уклала з ТОВ «Гербалайф Україна» чинний на даний час договір цивільно-правового характеру про дистриб»юторську діяльність №5415170262. Повідомленням ТОВ «Гербалайф Україна» №25/04/17-2 від 25.04.2017 року підтверджується, що [PERSON] відповідно до чинного договору цивільно-правового характеру про дистриб»юторську діяльність №5415170262 від 01.10.2015 року є дистриб»ютором даного товариства та надає відповідні послуги у зв»язку із чим за період 2016 рік їй було нараховано та виплачено кошти в сумі 719,40 грн. Статтею 3 Закону України "Про зайнятість населення" № 5067-VI від 05.07.2012 року передбачено, що зайнятість населення забезпечується шляхом встановлення відносин, що регламентуються трудовими договорами (контрактами), провадження підприємницької та інших видів діяльності, не заборонених законом. У відповідності до ст. 4 вказаного Закону до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, що навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах та поєднують навчання з роботою. Статтею 22 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття " № 1533-IІІ від 02.03.2000 року(надалі - Закон № 1533-IІІ) передбачено, що право на допомогу по безробіттю залежно від страхового стажу мають застраховані особи, визнані в установленому порядку безробітними, страховий стаж яких протягом 12 місяців, що передували реєстрації особи як безробітної, становить не менше ніж шість місяців за даними Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування. Відповідно д пункту п.8 ч.1 ст.31 Закону № 1533-IІІ виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі: призначення виплати на підставі документів, що містять неправдиві відомості. У відповідності до ч.2,3 ст. 36 Закону № 1533-IІІ застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Пунктами 2,3 Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Державної податкової адміністрації України №60/62 та постановою правління Пенсійного фонду України №7-1 від 13.02.2009 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12.03.2009 року №232/16248 передбачено, що розслідування згідно з цим Порядком здійснюється шляхом проведення перевірки достовірності даних, які є підставою для надання особі статусу безробітної та виплати їй матеріального забезпечення, що зазначені в документах, поданих особою до державної служби зайнятості під час її реєстрації та протягом періоду її перебування на обліку як безробітної. Перевірка проводиться центрами зайнятості, на які покладено виконання функцій робочих органів виконавчої дирекції Фонду загальнообов»язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття. Відповідно до п.5 Порядку перевірка достовірності даних, які є підставою для надання особі статусу безробітної та виплати їй матеріального забезпечення, проводиться центрами зайнятості шляхом: звіряння наданої особою інформації з відомостями, наявними в Державній податковій адміністрації України, Пенсійному фонді України, у державних реєстраторів. За результатами звірки або перевірки оформлюється акт, який підписується посадовими особами, що її проводили. Пунктом 6 Порядку передбачено, що у разі встановлення центром зайнятості відповідно до цього Порядку належності безробітної особи до категорії зайнятих така особа знімається з обліку як безробітна в установленому законодавством порядку та повертає суму незаконно отриманого матеріального забезпечення і вартості наданих соціальних послуг з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати матеріального забезпечення та надання соціальних послуг. У відповідності до довідки [PERSON] міськрайонного центру зайнятості від 03.07.2017 року за період перебування на обліку з 10.05.2016 року по 10.11.2016 року відповідачу виплачено допомогу по безробіттю у розмірі 27213,87 грн. 04.07.2017 року за вих. №07/2306 позивачем направлено відповідачу копію наказу №90 «Д» від 03.07.2017 року «Про повернення коштів» із вимогою повернути незаконно отримані кошти в сумі 27213,87 грн. на протязі 15 календарних днів з дня отримання зазначеного повідомлення, однак відповідач в добровільному порядку отримані кошти не повернула. Згідно вимог ч.1 ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи без достатньої підстави(безпідставно набуте майно), зобов»язана повернути потерпілому це майно. За таких обставин, аналізуючи досліджені у судовому засіданні докази, суд приходить до переконання про доведеність позовних вимог та вважає, що вони підлягають до задоволення шляхом стягнення з відповідача в користь [PERSON] міськрайонного центру зайнятості 27213,87 грн. виплаченої допомоги по безробіттю, яка набута [PERSON] безпідставно внаслідок недобросовісності з її боку, що полягала у неповідомленні останньою [PERSON] міськрайонного центру зайнятості про факт укладення нею договору цивільно-правового характеру про дистриб»юторську діяльність та отримання доходу в сумі 719,40 грн., який мав місце в період коли вона перебувала на обліку та отримувала допомогу як безробітна. Із врахуванням того, що позивач звільнений від сплати судового збору у відповідності до п.18 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», в силу вимог ч.6 ст.141 ЦПК України з [PERSON] в користь держави слід стягнути 1600 грн. судового збору. На підставі наведеного,

Outcome: approved