Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-22 00:00:00

Позивач [PERSON] , представник позивача адвокат Цимбал В.І., 06.04.2021 звернулася до Роменського міськрайонного суду Сумської області з позовною заявою до ТОВ «Роменський завод продтоварів» про стягнення середнього заробітку за весь час затримки виплати заробітної плати та проведення фактичного повного розрахунку за період з листопада 2020 року по січень 2021 року включно. Позовні вимоги мотивує тим, що відповідно до наказу № 61/к від 14.08.2018 року позивачку прийнято на роботу в ТОВ "Роменський завод продтоварів» на посаду оператор комп`ютерного набору. 19.10.2020 згідно наказу № 62/к позивачку звільнено з роботи за угодою сторін (ч. 1 ст.36 КЗпПУ), що підтверджується записами за № 9 та 10 у її трудовій книжці. При звільненні позивач просила відповідача провести повний розрахунок в строки, в тому числі компенсацію за невикористані дні відпустки, зазначала вимогу про надання їй копій наказу про її звільнення, копії наказу про прийняття на роботу, довідку про наявність чи відсутність заборгованості про заробітну плату, довідку про середній заробіток та довідку про доходи за 1-3 картали 2020 року. Вказані заяви були проігноровані. Відповідач не\~провів з\~позивачем при\~звільненні повного\~розрахунку,\~не виплатив\~заборговану заробітну\~плату та\~компенсацію втрати\~частини заробітної\~плати у\~зв`язку\~з порушенням\~строків її\~виплати.\~Позивач зверталасяі\~на гарячу\~лінію зі\~скаргою,\~яка була\~направлена на\~розгляд до Управління Держпраці в Сумській області. За результатами розгляду скарги факт неповного розрахунку зі нею був підтверджений та відповідачу було видано припис про усунення порушень норм КЗпП України. За результатами розгляду поданої скарги було видано Припис про усунення виявлених порушень законодавства про працю, відповідно до якого було зобов`язано генерального директора ТОВ «Роменський завод продтоварів» усунути порушення та забезпечити норми законодавства про працю. Остаточний рахунок відповідачем по виплаті заборгованості заробітної плати був проведений 20.01.2021, однак не виплачено середній заробіток за весь час затримки. З відповідача на користь позивача необхідно стягнути грошові кошти в сумі 14584 грн. 50 коп., у зв`язку з не проведенням відповідачем у день звільнення повного розрахунку у відповідності до положень КЗпПУ та Закону України «Про оплату праці». Остаточний розрахунок було проведено лише 20.01.2021, тобто через 3 місяці після звільнення. У зв`язку з вищевикладеним позивач вимушена звернутися до суду з даною позовною заявою. 13 квітня 2021 року ухвалою Роменського міськрайонного суду відкрите провадження по справі за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання (а.с. 32). \~ \~ \~ \~03\~червня 2021\~року на\~адресу суду\~надійшов відзив\~від генерального\~директора ТОВ\~«Роменський завод\~продтоварів»,\~у якому\~зазначено,\~що позовні вимоги відповідач не визнає в повному обсязі, вважаємо їх необгрунтованими та безпідставними, оскільки ТОВ «Роменський завод продтоварів» здійснив виплату [PERSON] всіх належних їй сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством. Щодо стягнення середнього заробітку, відповідач зазначив, що заборгованість по заробітній платі сплачена в повному обсязі, період прострочення заборгованості незначний, позивачем не надано належних та допустимих доказів про понесені майнові втрати, пов`язані із затримкою розрахунку по заробітній платі. Таким чином, вважають можливим зменшити розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні працівника. Щодо розміру середньомісячної заробітної плати, відповідач зазначив, що розрахунок [PERSON] середньої заробітної плати виконано з порушенням Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. № 100. А отже, середньоденна заробітна плата [PERSON] складає 127,45 грн. У зв`язку з вищевикладеним відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] , а у разі задоволення - зменшити розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні працівника (а.с.37-38). \~ \~ \~ \~08 червня 2021 року на адресу суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, у якій зазначив, що відповідач надав довідки від 09.12.2020 року та 20.01.2021 року, які повністю доводять та підтверджується факт того, що відповідач, у порушення ст. ст. 94, 116, 117 КЗпПУ та ст. 24 ЗУ «Про оплату праці», не провів повного розрахунку з позивачкою у день її звільнення. Виплата відповідачем\~вказаних в\~позовній заяві\~позивачки [PERSON] \~сум є\~тією обов`язковою\~виплатою в\~розумінні ч.1\~ст.116\~КЗпП України,\~яка повинна\~бути обов`язково\~сплачена позивачці\~ [PERSON] \~при проведенні\~роботодавцем з\~ним повного\~розрахунку при\~належному оформленні\~його звільнення\~за ч.3\~ст.38\~КЗпП України.\~Аналіз ч.\~1\~ст.\~117\~та ч.\~1\~ст.\~47\~КЗпПУ свідчить\~про те,\~що всі\~суми (заробітна\~плата,\~вихідна допомога,\~компенсація за\~невикористану відпустку,\~оплата за\~час тимчасової\~непрацездатності тощо),\~належні до\~сплати працівникові,\~мають бути\~виплачені у\~день звільнення\~цього працівника.\~Закон прямо\~покладає на\~підприємство,\~установу,\~організацію обов`язок\~провести зі\~звільненим працівником\~повний розрахунок,\~виплатити всі\~суми,\~що йому\~належать;\~при невиконанні\~такого обов`язку\~з вини\~власника або\~уповноваженого ним\~органу настає\~передбачена статтею\~117\~КЗпП України\~відповідальність.\~Зазначив,\~що відповідачем\~до відзиву\~на обґрунтування\~зазначених ним\~доводів та\~заперечень додано\~довідку від\~02.06.2021\~року №\~ЦО000000074,\~в якій\~зазначено неправдиві\~відомості щодо\~кількості відпрацьованих\~днів,\~зокрема:\~зазначено,\~що позивачка\~ [PERSON] \~у серпні\~та вересні\~2020\~року відпрацювала\~щомісячно по\~30\~днів.\~З зазначеної\~відповідачем інформації\~слідує,\~що працівник\~підприємства [PERSON] \~за два\~місяці працювала\~60 днів без жодного вихідного дня. Наданий відповідачем розрахунок розміру середньоденної заробітної плати є таким, що не заслуговує на увагу та виконаних з умисним порушенням вимог постанови Кабінету Міністрів України №100, оскільки умисно сфабрикований з метою зменшення розміру відшкодування, яке підлягає стягненню на користь позивачки [PERSON] . При здійсненні розрахунку слід виходити з наданих позивачкою доказів та зазначених доводів, зокрема: згідно виписки за формою ОК-5 Пенсійного фонду України щодо індивідуальних відомостей про застраховану особу на ім`я [PERSON] від 04.03.2021 за відомостями на 2020 звітний рік сума заробітку для нарахування пенсії (у тому числі доплата до мінімальної заробітної плати) становила: станом на червень-серпень 2020 року - 4723,00 грн., станом на вересень 2020 року - 5000,00 грн., станом на жовтень 2020 року - 10832,55 грн. Відповідно до листа Мінсоцполітики від 29.07.2019 року № 1133/0/206-19 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2020 рік» кількість робочих днів в серпні року складає 20 днів; кількість робочих днів у вересні 2020 року складає 22 дні, а загальна кількість робочих днів за два місяці складає 42 робочих дні. Відповідач не провів повний розрахунок у день звільнення [PERSON] з роботи 19.10.2020 року і не провів з нею повного розрахунку до данного часу, тому з відповідача необхідно стягнути на її користь середній заробіток за весь час затримки в проведенні повного розрахунку по день фактичного розрахунку, саме за період з листопада 2020 року по січень 2021 року включно, тобто за три місяці, в сумі: 14584 грн. 50 коп. (4861,5 грн. х 3 місяці = 14584 грн. 50 коп.). Враховуючи безпідставні, необґрунтовані, невмотивовані та сфальсифіковані доводи відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву та надані останнім докази, слід зазначити, що позовні вимоги [PERSON] є законними, а доводи про обставини, на які вона посилалась як на підставу своїх вимог - є обґрунтованими, вмотивованими і підтверджені належними, допустимими та достовірними письмовими доказами. Враховуючи викладене, просять задовільні позовні вимоги у повному обсязі. \~ \~ \~ \~07 вересня 2021 року ухвалою Роменського міськрайонного суду закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач та представник позивача у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у заяві до суду підтримали позовні вимоги з підстав викладених у ній та у відповіді на відзив, просили задовільнити позовні вимоги. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, заяв до суду не надходило. Суд, дослідивши письмові докази по справі, дійшов до наступного висновку. Як зазначено у трудовій книжці [PERSON] серії [NUMBER] , відповідно до наказу № 61/к від 14.08.2018 року її прийнято на роботу в ТОВ «Роменський завод продтоварів» на посаду оператор комп`ютерного набору (запис № 9). 19.10.2020 року згідно наказу № 62/к від 19.10.2020 [PERSON] звільнено з роботи за угодою сторін (ч. 1 ст. 36 КЗпПУ), що підтверджується записами за № 10 (а.с.13). Відповідно до письмових заяв на адресу відповідача від 04.01.2021 та 01.02.2021, які [PERSON] направляла поштою, та у яких просила надати копію наказу про прийняття на роботу, довідку про наявність чи/або відсутність заборгованості по заробітній платі, довідку про середній заробіток та довідку про доходи за 1-3 квартали 2020 року. Також, 01.02.2021 позивачем було направлено заяву про виплату компенсації в розмірі середнього заробітку за час затримки по день фактичного розрахунку, оскільки з нею не був проведений повний розрахунок, а саме не виплачена заробітна плата з червня та вересень 2020 року, розрахункові кошти за жовтень 2020 року, компенсація за невикористану відпустку (а.с.14-16). З виписки по картковому рахунку [PERSON] за період з 01.01.2019 по 04.03.2021 року АТ КБ «ПриватБанк», вбачається, що на її картковий рахунок перераховувалися кошти в рахунок заробітної плати від ТОВ «Роменського заводу продтоварів», зокрема: -03.06.2020 року в сумі 1645 грн. 52 коп.; - 19.06.2020 року в сумі 1600 грн. 00 коп.; -03.07.2020 року в сумі 2412 грн. 96 коп.; -20.07.2020 року в сумі 1600 грн. 00 коп.; -06.08.2020 року в сумі 1473 грн. 48 коп.; -03.09.2020 року в сумі 1900 грн. 00 коп.; -01.10.2020 року в сумі 1499 грн. 15 коп.; -23.10.2020 року в сумі 3611 грн. 92 коп.; -09.12.2020 року в сумі 3802 грн. 01 коп.; -20.01.2020 року в сумі 8720 грн. 20 коп.; -20.01.2021 року в сумі 3778 грн. 06 коп.; -20.01.2021 року в сумі 3432 грн. 45 коп. (а.с.17-18). Згідно виписки за формою ОК-5 Пенсійного фонду України щодо індивідуальних відомостей про застраховану особу на ім`я [PERSON] від 04.03.2021 за відомостями на 2020 звітний рік сума заробітку для нарахування пенсії (у тому числі доплата до мінімальної заробітної плати) становила: станом на червень-серпень 2020 року по 4723,00 грн., станом на вересень 2020 року - 5000,00 грн., станом на жовтень 2020 року - 10832,55 грн. (а.с.19). \~ \~ \~ \~Як зазначено у листів Управління держпраці у Сумській області про розгляд звернення від 24.11.2020 року № Б-814/17-08/2020/1116 та від 06.01.2020 № Б-6/17-08/2021/12 року [PERSON] отримала відповідь про те, їїє звернення було надіслано за належністю для прийняття рішення до Роменської міської ради (а.с.20,21). \~ \~ \~ \~Відповідно до листа Управління держпраці у Сумській області про розгляд звернення від 16.02.2021 № Б-27/1п/17-08/2021 та № Б-92/17-08/2021/105 [PERSON] отримала відповідь, в якому її повідомлено про проведення інспекційного відвідування з питань дотримання законодавства про працю та про видання припису керівнику ТОВ «Роменський завод продтоварів» про усунення виявлених порушень (а.с.21) \~ \~ \~ \~Згідно з письмовою скаргою [PERSON] від 02.02.2021 до Управління Держпраці в Сумській області про невиплату їй середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку (20.01.2021 року) у відповідності до ст.117 КЗпП України та допомоги в отриманні довідки про середній заробіток, копій наказів по прийняття на роботу та звільнення, оскільки на її письмові звернення підприємством відповідь не надається (а.с.22). За результатами розгляду поданої [PERSON] скарги інспектором праці Управляння Держпраці в Сумській області Яременко Т.Б. видано Припис про усунення виявлених порушень законодавства про працю №СМ126/198/44 від 11.02.2021 року, відповідно до якого генерального директора ТОВ «Роменський завод продтоварів» Сидоренка Олексія Сергійовича зобов`язано усунути порушення та забезпечити додержання норм законодавства про працю за порушення норм ч. 1 ст. 116 КЗпП України наступного змісту: «При звільненні з 19.10.2020 року оператора комп`ютерного набору [PERSON] , згідно наказу від 19.10.2020 року №62/к, виплату всіх сум, що належали їй від підприємства на загальну суму 19732,72 грн. в день звільнення не проведено. Виплату проведено, а саме перераховано в АТ КБ «ПриватБанк» для зарахування на картрахунки згідно відомості від 09.12.2020 року №201209РВ000016047911 в сумі 3802,01 грн., згідно відомості від 20.01.2021 року №210120РВ000016937319 в сумі 3432,45 грн., згідно відомості від 20.01.2021 року №210120РВ000016937474 в сумі 3778,06 грн., згідно відомості від 20.01.2021 року №210120РВ00016937528 в сумі 8720,20 грн. При цьому, в день звільнення - 19.10.2020 року [PERSON] відпрацьовано повний робочий день, що підтверджено табелем обліку використання робочого часу за жовтень 2020 року». Крім цього виявлено порушення норм ч.1 ст.117 КЗпП України, яке виявилося в тому, що «при затримці фактичного розрахунку звільненій 19.10.2020 року [PERSON] при проведенні остаточного розрахунку 20.01.2021 року не було виплачено середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку» (а.с.23-24). Згідно листа виконавчого комітету Роменської міської ради сумської області про розгляд звернення щодо виплати розрахункових коштів при звільненні від 24.12.2020 № 03-21/Б-710 керівнику ТОВ «Роменський завод продтоварів» було видано припис про усунення виявлених порушень від 22.12.2020 № ОМС-СМ18473/1044/АВ/П (а.с.26). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 26.04.2014 [PERSON] має неповнолітнього сина [PERSON] , який народився [INFO] (а.с.27). Як зазначено у довідці про склад сім`ї з місця реєстрації від04.03.2021 № 01-35/3529, неповнолітній син позивачки [PERSON] проживає разом з нею за адресою: [ADDRESS] (а.с.12). Згідно довідці\~ТОВ "Роменський завод продтоварів» № ЦО000000074 від 02.06.2021, [PERSON] працювала в ТОВ «РЗП» з 14.08.2018 по 18.10.2020 на посаді оператор комп`ютерного набору, сума до виплат за період з 01.08.2020 по 30.09.2020 склала 7 210, 51 грн., з урахуванням 30 відпрацьованих днів в місяць. Середньоденна заробітна плата складає 127 грн. 45 коп., (а.с.39). [PERSON] отримала заробітну плату відповідно до відомостей розподілу виплат ТОВ РЗП від 09.12.2020 року №201209РВ000016047911 в сумі 3802,01 грн., згідно відомості від 20.01.2021 року №210120РВ000016937319 в сумі 3432,45 грн., згідно відомості від 20.01.2021 року №210120РВ000016937474 в сумі 3778,06 грн., згідно відомості від 20.01.2021 року №210120РВ00016937528 в сумі 8720,20 грн. (а.с.40-43). Як зазначила у своїй заяві [PERSON] її робочий графік з понеділка по п`ятницю. Відповідно до довідки ТОВ «Роменський завод продтоварів» від 02.06.2021 № ЦО000000074, наданої до суду 23.09.2021, [PERSON] працювала на посаді оператор комп`ютерного набору з 14.08.2018 по 18.10.2020. за серпень 2020 року відпрацювала 10 робочих дні, використала 10 днів відпустки, у вересні 2020 року відпрацювала 8 робочих днів, використала 14 днів відпустки. Згідно\~ст. 43 Конституції України, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Відповідно до ст. 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Згідно ч. 5 ст. 97 КЗпП України, оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов`язань щодо оплати праці. Відповідно до ч. 1\~ст.115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. В ч. 5 ст. 24 Закону України «Про оплату праці», зазначено, що своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості. Згідно із частиною 1 статті 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власника уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Відповідно до частини 1 статті 117\~КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що передбачений частиною 1 статті 117\~КЗпП України обов`язок роботодавцю щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку. Офіційне тлумачення положень статті 233\~КЗпП України у взаємозв`язку з положеннями статей 117, 237-1 цього Кодексу Конституційний Суд України навів у рішенні від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012, зокрема зазначив, що за статтею 47 Кодексу роботодавець зобов`язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в статті 116 Кодексу, а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про проведення розрахунку. Непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Аналіз наведених норм матеріального права з урахуванням висновків, викладених у рішенні Конституційного Суду України від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012, дає підстави вважати, що невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже, працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку. Відсутність достатніх фінансових ресурсів у роботодавця не виключає його вини в невиплаті належних звільненому працівникові коштів та не звільняє роботодавця від відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України. Таким чином, у зв`язку з невиплатою заборгованості по заробітній платі, на підставі ст. 117 КЗпП, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині виплати середньої заробітної плати [PERSON] , за час затримки розрахунку. Визначаючи розмір середньої заробітної плати, суд враховує наступне. За змістом положень п.п. 2, 8 \~постанови Кабінету Міністрів України "Про порядок обчислення середньої заробітної плати" № 100 від 08.02.1995 року, обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв`язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час. Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Якщо і протягом цих місяців працівник не відпрацював жодного робочого дня, середня заробітна плата обчислюється відповідно до останнього абзацу пункту 4 цього Порядку. Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства. Останні два календарні місяці роботи позивачки є серпень та вересень, заробітна плата за ці робочі місяці, відповідно до довідки ТОВ «Роменський завод продтоварів» (а.с.39), складає 7\~210, 51 грн. (3\~432,45 грн. + 3\~778,06 грн.). Визначаючи кількість робочих днів за останні два місяці, суд бере до уваги загальний графік роботи позивачки, який згідно наданої нею заяви, складає п`ятиденний робочий тиждень протягом місяця. Таким чином, оскільки [PERSON] за останні два робочих місяці - серпень та вересень 2020 року, відпрацювала 42 робочих дня, її дохід за цей період склав 7 201, 51 грн. (3\~432,45 грн. + 3\~778,06 грн.), то середньоденна зарплата складає: 7 201, 51 грн. : 42 (робочих дня за серпень та вересень 2020 рік) = 171,68 грн. Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01.11.2020 по 20.01.2021 (55 робочих дня), виходячи з середньоденної зарплати в розмірі 171,68 грн. (3\~432,45 грн. + 3\~778,06 грн.) : 42 (робочих дня за серпень та вересень 2020 рік) = 171,68 грн.): 171,68 грн. * 55 = 9 442,40 грн. Щодо клопотання відповідача про зменшення суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні [PERSON] . Відповідно до постанови Верховного Суду України від 27 квітня 2016 року по справі № 6-113цс16, у частині врахування критеріїв, за якими можна зменшити розмір відшкодування, виходячи з середнього заробітку за час затримки роботодавцем розрахунку при звільненні відповідно до статті 117 КЗпП України, необхідно враховувати: розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором; період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, із чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум; ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника; інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні. Згідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Клопотання відповідача про зменшення розміру середнього заробітку працівника за час затримки розрахунку, суд визнає необґрунтованим, оскільки останнім не наведено причин з яких була невиплачена заробітна плата, а також судом враховується розмір невиплаченої плати, період затримки, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, зокрема, що відповідачка не зволікала зі зверненням до суду щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки виплати заробітної плати. Суд, з огляду на часткове задоволення позову, врахувавши вимоги ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладає на відповідача пропорційно до задоволених вимог. При подачі позову [PERSON] було сплачено 908,00 грн. судового збору. Оскільки даним рішенням позов задовольняється частково та визначено до стягнення з відповідача суму середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 9 442,40 грн., то вимоги задоволено на 65 % (9 442,40*100/14 584,50). Відтак, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути суму понесених ним судових витрат у розмірі частки задоволених позовних вимог, що становить 590,20 грн. (908*65%/100). На підставі викладеного,

Outcome: partial