Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-11 00:00:00

До Індустріального районного суду м. Дніпропетровська звернувся представник позивача Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовної заяви представник позивача зазначив, що між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством комерційним банком «Приватбанк» 17.10.2007 року було укладено кредитний договір № DN1RR505031254 про отримання кредиту у розмірі 8 999 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Позивач свої зобов'язання за договором виконав, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач несвоєчасно здійснював погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Станом на 02.10.2014 року за кредитним договором № DN1RR505031254 від 17.10.2007 року укладеним між Публічним акціонерним товариством комерційним банком «Приватбанк» та [PERSON], рахується заборгованість на загальну суму 13 208,41 грн., яку представник позивача просить стягнути з відповідача. В судове засідання представник Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та у випадку неявки відповідача в судове засідання просить ухвалити заочне рішення по справі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений був належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутність не подав, у зв'язку із чим, суд, враховуючи заяву представника позивача, ухвалив відповідно до ст. 224 ЦПК України проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення суду. Суд, дослідивши докази, приходить до висновку, що позов Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між [PERSON] та Закритим акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" відповідно до п. 1.1. статуту Публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" 17.10.2007 року укладено кредитний договір. Відповідно до укладеного договору [PERSON] отримала кредит у сумі 8 999 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до пункту 2.1. умов надання споживчого кредиту фізичним особам погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інших витрат згідно умов договору. Відповідно до пункту 3.2.2 умов надання споживчого кредиту фізичним особам позичальник зобов'язується погашати кредит у порядку та строки відповідно до заяви. Згідно із заявою позичальника [PERSON] кредит надається строком на 24 місяці з 17.10.2007 року по 17.10.2009 року включно. Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим до виконання сторонами. Статтею 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Частиною 1 статті 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно з ч.4. ст. 631 Цивільного кодексу України, закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Ст. 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Згідно ст. 611 Цивільного кодексу України однією з форм відповідальності за порушення зобов'язання є сплата неустойки, у вигляді штрафу або пені. В підтвердження наявності заборгованості позивачем були надані відповідні розрахунки заборгованості відповідача за кредитним договором № DN1RR505031254 від 17.10.2007 року, згідно з якою заборгованість [PERSON] становить 13 208,41 грн., з яких: заборгованість за кредитом складає: 8 999 грн.; заборгованість по відсоткам за користування кредитом складає: 11,43 грн.; заборгованість з пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором: 13 322,78 грн., а також штрафи відповідно до умов кредитного договору: 500 грн. (фіксована частина) та 605,16 грн. (процентна складова). При визначенні суми, яка підлягає стягненню з відповідача, судом враховано судовий наказ Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19.12.2008 року про стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості у розмірі 10 229,96 грн. Таким чином, оскільки відповідач не виконує свої зобов'язання за договором, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно зі ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved