Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-03 00:00:00

в обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 17.10.2011 року ПАТ "Дельта Банк" та відповідачка [PERSON] уклали кредитний договір № 001-08515-171011. Відповідно до положень цього договору банк відкриває відповідачці картковий рахунок № [NUMBER] в національній валюті України - гривні, випускає та надає в користування платіжну картку. Обслуговування карткового рахунку здійснюється у відповідності до тарифів, що є невід'ємною частиною вказаного договору. Кредит надається шляхом відкриття невідновлювальної відкличної кредитної лінії в загальному розмірі 30 000 грн. та на день укладення договору банк встановлює ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 3 488,84 грн. Банк самостійно може один раз на місяць змінювати розмір ліміту кредитної лінії в її межах або загальний розмір кредитної лінії. Кожна наступна кредитна лінія надається після спливу строку надання попередньої на умовах, погоджених у договорі, та не потребує підписання додаткових угод. Позивач свої зобов'язання за вказаним кредитним договором виконав, надавши відповідачці вищевказаний кредит. Однак, відповідачка станом на 18.08.2014 року порушила зобов'язання за кредитним договором, не виконуючи їх належним чином, в результаті чого виникла заборгованість в загальному розмірі 1 899,22 грн. Останню, а також судові витрати в розмірі 243, 60 грн. позивач просить присудити на його користь з відповідачки. Представник позивача в судове засідання не з'явився, в позовній заяві вказав про можливість розгляду справи без його участі та підтримання позовних вимог в повному обсязі. Відповідачка в судовому засіданні позов по суті визнала та не заперечила проти його задоволення. При цьому вона пояснила, що з метою добровільного врегулювання спору їй необхідлно їхати в м.Київ, однак, на таку поїздку в неї відсутні грошові кошти. Суд, з'ясувавши обставини справи, оцінивши надані сторонами докази, приходить до наступних висновків. Відповідно до положень ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що визнання відповідачкою позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно зі ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до положень ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Частиною 1 ст.1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 17.10.2011 року ПАТ "Дельта Банк " та [PERSON] уклали кредитний договір № 001-08515-171011 (а.с.3-7). Згідно з положеннями п.п.1.2, 3.2 вказаного договору банк відкриває відповідачці картковий рахунок, випускає та надає в користування платіжну картку, забезпечує приймання та зараховування на рахунок грошових коштів, а також проведення розрахунків за операціями, здійсненими з використанням картки, в межах витратного ліміту. Відповідно до положень п.1.3 зазначеного договору банк надав відповідачці кредит шляхом відкриття невідновлювальної відкличної кредитної лінії в загальному розмірі 30 000 грн. та на день укладення договору банк встановив ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 3 488,84 грн. Судом встановлено, що банк свої зобов'язання за вказаним договором виконав. У відповідності до п.п.3.3, 3.4, 3.6, 3.8 договору відповідачка зобов'язалася здійснювати оплату вартості послуг, які надаються банком при здійсненні розрахунково-касового обслуговування рахунку, в розмірі, строки та порядку, визначені правилами та тарифами, щомісяця здійснювати погашення заборгованості у вигляді обов'язкового мінімального платежу, складові якого зазначаються у тарифах. Відповідачка доручає банку здійснювати з рахунку договірне списання грошових коштів. При надходженні на рахунок коштів погашення існуючої заборгованості відбувається в наступній послідовності: в першу чергу погашається прострочена заборгованість за договором, а потім - поточна. Проте відповідачка станом на 18.08.2014 року порушила умови кредитного договору і має заборгованість в сумі 1 899,22 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту (а.с.9). Тому суд вважає, що з відповідачки слід стягнути зазначений розмір заборгованості, в зв'язку з чим присудженню з відповідачки на користь позивача підлягають понесені останнім судові витрати, які складаються із судового збору в розмірі 243,60 грн. Останній сплачено позивачем за звернення до суду з даною позовною заявою, що стверджується платіжним дорученням № 74822464 від 15.09.2014 року (а.с.1). На підставі ст.ст. 526, 530, 1049, 1050, 1054 ЦК України та,

Outcome: approved