Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування завданої матеріальної та моральної шкоди, в якому зазначила, що вони з відповідачем являються сусідами, 04 березня 2017 року на присадибній ділянці відповідача проводилися роботи з обрізання дерев, при цьому гілками дерева відповідача було обірвано оптоволоконний кабель для інтернету, що належить позивачці та знаходився на території її присадибної ділянки поза меж присадибної ділянки відповідача. На відновлення мережі інтернету до її будинку позивачці довелося витратити 400 грн., відшкодувати які відповідач відмовляється, на її думку, безпідставно. Вважає, що відповідач порушив норми діючого законодавства щодо встановлених нормативів посадки зелених насаджень, а також діяв недбало при обрізці гілок дерев, хоча як власник був зобов*язаний передбачити негативні наслідки, які його майно може заподіяти іншим особам. Крім того, внаслідок неправомірних та навмисних дій відповідача їй було завдано моральну шкоду, що виразилася у моральних стражданнях. Так, напередодні свят вона залишилася без інтернет-зв*язку, була змушена витрачати кошти не на свято, а на його відновлення, в той час як відповідач навіть не вибачився за свої дії. Своєю поведінкою відповідач демонструє, що не збирається відшкодовувати їй збитки, насміхається з неї, вона відчуває себе ошуканою, що змушує її нервувати. Все це негативно впливає на стан її здоров*я, так як вона є інвалідом ІІ групи, її захворювання загострюється. Внаслідок протиправних дій відповідача змінився звичайний уклад її життя, так як їй довелося відстоювати свої права в судовому порядку, витрачаючи свій час, сили, додаткові кошти (на збільшення дози знеболювальних та заспокійливих препаратів, транспортні витрати, тощо), також, страждають інтереси і членів її сім*ї, зокрема хворої людини, про яку вона піклується. Просила суд визнати дії відповідача неправомірними та відшкодувати завдану їй майнову шкоду у розмірі 400 грн., а також моральну шкоду, яку вона оцінює у 1000 грн. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, посилаючись на викладені у позовній заяві обставини, пояснила, що на її думку у відповідача було достатньо часу для відшкодування їй збитків у добровільному порядку, однак він цього не зробив, просила суд її позов задовольнити. Відповідач у судовому засіданні зазначив, що дійсно факт пошкодження інтернет-кабелю позивачки мав місце, коли за місцем його проживання вони із зятем виконували роботи з обрізання гілок дерев на ділянці, інтернет-кабель вони просто не помітили. При цьому, він згоден відшкодувати позивачці матеріальні збитки у розмірі 400 грн. з розстрочкою, зважаючи на його невеликий дохід у вигляді пенсії. Заявлену до відшкодування суму моральної шкоди вважає необґрунтовано завищеною, він позивачку не ображав, з неї не насміхався. Додатково надав письмові пояснення (а.с. 44-45). Просив у задоволенні позову частково відмовити. У подальшому сторони звернулися до суду із заявами про закінчення судового розгляду справи за їх відсутності з урахуванням їх доводів та заперечень (а.с. 61-62). З*ясувавши позицію сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що позивачка [PERSON], [INFO] (а.с. 3-4, 6), на підставі договору обміну від 24 березня 1999 року, посвідченого приватним нотаріусом Костянтинівського МНО [PERSON], р/№ 199, зареєстрованого у Костянтинівському міському БТІ 30 березня 1999 року за р/№ 19430, кн. 91, є співвласником житлового будинку за адресою: м. Костянтинівка, вул. Станіславського, 20. Згідно позначки у паспорті (а.с. 4) з 02 липня 1999 року позивачка [PERSON] зареєстрована за даною адресою. Відповідач [PERSON] згідно посвідченого державним нотаріусом Костянтинівської ДНК [PERSON] 13 листопада 1979 року, р/№ 7133, договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності (а.с. 38-39) є забудовником земельної ділянки за адресою: м. Костянтинівка, вул. Станіславського, 18. Як вбачається з відомостей територіальної громади (а.с. 15-16), паспорту відповідача (а.с. 25), домової книги від червня 1984 року (а.с. 40-43) відповідач з 26 червня 1984 року зареєстрований у вказаному будинку. У судовому засіданні з пояснень сторін, документів щодо проведення перевірки повідомлення позивачки працівниками Костянтинівського ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області, а саме заяви [PERSON], протоколу прийняття заяви від 04 березня 2017 року, рапорту, протоколу огляду місця події від 04 березня 2017 року з фототаблицею, пояснень, висновку ст. ДОП СП Костянтинівського ВП Бахмутського ВП ГУНП та повідомлення на адресу позивачки (а.с. 7, 47-57), встановлено, що факт пошкодження відповідачем інтернет-кабелю позивачки при підрізанні гілок дерев мав місце 04 березня 2017 року, що відповідачем не оспорювалося. У підтвердження завданої їй матеріальної шкоди позивачкою суду надано товарний чек ПП "Сахно" від 04 березня 2017 року на загальну суму 400 грн. про придбання кабелю FTTН - 100 м на суму 250 грн., та здійснення робіт з заміни кабелю вартістю 150 грн. (а.с. 9), а також копію виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців щодо ФОП [PERSON] (а.с. 36). В силу ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, в т.ч. втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Згідно із ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до п. 2\~Постанови Пленуму ВСУ № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що її дії були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний звязок та є вина зазначеної особи. Однією з необхідних умов цивільно-правової відповідальності є наявність безпосереднього причинного зв'язку між протиправною поведінкою правопорушника і збитками потерпілої сторони, як вже зазначалося вище. Для притягнення особи до цивільно-правової відповідальності потрібен повний склад правопорушення, що складається з чотирьох елементів (протиправність, шкода, причинний зв'язок, вина). За відсутності хоч би одного з цих елементів (крім випадків безвинної відповідальності) цивільна відповідальність не настає. Згідно пояснень відповідача в судовому засіданні, його письмової заяви від 19 червня 2017 року (а.с. 44-45) останній фактично визнав позовні вимоги, не заперечуючи факту завдання шкоди майну позивачки, а також своєї вини, вказуючи, що проводячи роботи з обрізання гілок дерев, належного позивачці інтернет-кабелю не помітив. Частиною 1 статті 61 ЦПК України передбачено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України у п.24 його постанови "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" від 12 червня 2009 року № 2 у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. В силу ст. 1 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» благоустрій населених пунктів - комплекс робіт з інженерного захисту, розчищення, осушення та озеленення території, а також соціально-економічних, організаційно-правових та екологічних заходів з покращання мікроклімату, санітарного очищення, зниження рівня шуму та інше, що здійснюються на території населеного пункту з метою її раціонального використання, належного утримання та охорони, створення умов щодо захисту і відновлення сприятливого для життєдіяльності людини довкілля. Згідно із ст. 12 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» суб'єктами у сфері благоустрою населених пунктів є органи державної влади та органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, органи самоорганізації населення, громадяни. Відповідно до ч.2 ст. 17 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» громадяни у сфері благоустрою населених пунктів зобов'язані: 1) утримувати в належному стані обєкти благоустрою (їх частини), що перебувають у їх власності або користуванні, а також визначену правилами благоустрою території населеного пункту прилеглу до цих обєктів територію; 2) дотримуватися правил благоустрою території населених пунктів; 3) не порушувати права і законні інтереси інших суб'єктів благоустрою населених пунктів; 4) відшкодовувати в установленому порядку збитки, завдані порушенням законодавства з питань благоустрою населених пунктів. Приймаючи до уваги вищевикладене, враховуючи позицію відповідача, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про відшкодування завданої матеріальної шкоди є обґрунтованими та підлягають до задоволення в повному обсязі. При цьому суд не бере до уваги доводи позову про допущення відповідачем порушення нормативів утримання зелених насаджень щодо відстані підошви дерева від межі між домоволодіннями сторін, оскільки таких доказів позивачкою суду надано не було, клопотання про призначення судової експертизи від учасників процесу до суду не надходило. В силу ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно ст. 23 ЦК Україна особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно з п. 3 роз'яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня\~2005 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Приймаючи до уваги викладене, суд вважає позовні вимоги [PERSON] в частині відшкодування моральної шкоди такими, що підлягають до часткового задоволення та приходить до висновку про необхідність відшкодування позивачці з урахуванням характеру порушення, глибини фізичних та душевних страждань, вимог розумності і справедливості у рахунок відшкодування моральної шкоди 100 грн., та вважає за необхідне відмовити у задоволенні іншої частини позовних вимог. Згідно ст. 88 ЦПК України пропорційно до розміру задоволених позовних вимог з відповідача в дохід держави підлягають відшкодуванню судові витрати по сплаті судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: partial