Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Державного вищого навчального закладу "Донецький національний технічний університет", [PERSON] освіти і науки України, у якому згідно уточнених позовних вимог просила визнати незаконними рішення, дії та бездіяльність відповідача щодо припинення трудових відносин у зв'язку з переміщенням ДВНЗ [PERSON] в інший населений пункт відповідно до наказу Міносвіти України від 03.10.2014 року № 1129; зобов'язати відповідача та співвідповідача виконати певні дії по відновленню з позивачами трудових правовідносин з дотриманням норм трудового законодавства та поновлення їх на роботі шляхом видання відповідного наказу про допуск до роботи за займаними посадами; стягнути з відповідача та співвідповідача одноразово заборгованість по зарплаті та іншим грошовим нарахуванням 3 144,40 грн., компенсацію втрати частини доходу у зв'язку з порушенням строків їх виплати у сумі 1 437, 89 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку, розраховуючи з дати припинення трудових правовідносин, у відшкодування моральної шкоди - 5000,00 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що знаходилася з відповідачем у трудових відносинах. Починаючи з червня - липня 2014 р. відповідачем заробітна плата нараховувалась, але не виплачувалась з посиланням на різні причини - відсутність достатнього фінансування державного бюджету, організаційні причини, пов'язані з проведенням АТО та таке інше. До часу звернення з позовом заборгованість по заробітній платі не виплачена. Відповідач в добровільному порядку відмовляється виплатити заборгованість по заробітній платі з посиланням на те, що начебто вона виникла в період часу, коли державним вищим навчальним закладом [PERSON] керував інший склад ректорату та місцезнаходження університету як юридичної особи було зареєстроване у [INFO]. Крім того, позивач вважає, незаконними рішення, дії та бездіяльність відповідача, який заявляє, що трудові правовідносини з ними, починаючи з 03.11.2014 року у зв'язку з переведенням [PERSON] в м. Красноармійськ за наказом [PERSON] освіти України від 03.10.2014 року № 1129 припинені в односторонньому порядку на підставі п. 6 ст. 36 КЗпП України, чим порушує їхні трудові права щодо оплати праці. [PERSON] освіти і науки України є засновником [PERSON], а тому у разі недостатності коштів у відповідача має нести солідарну відповідальність за зобов'язаннями університету. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, у задоволенні позову просив відмовити, посилаючись на обставини, викладені у запереченнях. Представник відповідача [PERSON] освіти і науки України у судове засідання не з'явився. Надав до суду заперечення на позов відповідно до змісту яких просив у задоволенні позову просить відмовити, посилаючись на те, що [PERSON] є юридичною особою та самостійно виступає у трудових правовідносинах. [PERSON] освіти і науки України є неналежним відповідачем у даній справі, оскільки з позивачем безпосередньо не перебував і не перебуває у трудових правовідносинах. Крім того, позивачем за допомогою належних та допустимих доказів не доведено факт перебування у трудових правовідносинах з [PERSON] чи факт припинення таких правовідносин, а також не доведено факт наявності заборгованості та її розмір. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, прийшов до висновку, що вимоги позивача не підлягають задоволенню виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи, а саме фотокопії трудової книжки наданої позивачем, 31.05.2002 р. вона переведена до штату співробітників університету на посаду методиста навчального відділу. На фотокопії поставлено печатку відділу кадрів ДВНЗ [PERSON], засвідчено підписом старшого інспектора ВК (а.с. 10). Проте, згідно довідки відповідача відбиток печатки, який міститься на копії трудової книжки, не відповідає печатці, яка мається в наявності у відповідача, тому зазначені фотокопії засвідчені не посадовою особою [PERSON] (а.с. 71-77) Згідно з наказом [PERSON] освіти і науки України № 1129 від 03.10.2014 р. «Про організацію освітнього процесу у Донецькому національному технічному університеті» враховуючи складну суспільно - політичну ситуацію на Сході України та продовження збройного конфлікту на території м. Донецьк, з метою збереження життя та здоров'я громадян України, а також забезпечення конституційного права кожного на належні, безпечні і здорові умови праці (у тому числі навчання), на заробітну плату, не нижче від визначеної законом встановлено, що до завершення збройного конфлікту на території м. Донецьк Донецький національний технічний університет проводить свою діяльність на базі Красноармійського індустріального інституту Донецького національного технічного університету та розміщується за адресою: м. Красноармійськ, пл. Шибанкова, 2. Виконуючому обов'язки ректора Донецького національного технічного університету в оперативному порядку вирішувати всі питання забезпечення початку нового 2014/2015 навчального року на базі Красноармійського індустріального інституту Донецького національного технічного університету, починаючи з 03 листопада 2014 р., забезпечити оперативне інформування працівників і студентів Донецького національного технічного університету з усіх питань, що стосуються тимчасового переведення університету, організації освітнього процесу, забезпечення місцем проживання (гуртожитками), тощо. Наказом першого заступника Міністра [PERSON] освіти і науки України № 1174 від 17.10.2014 р. затверджено зміни до Статуту Державного вищого навчального закладу «Донецький національний технічний університет», пункт 1.2 розділу I Статуту викладено у новій редакції: Місцезнаходження Донецького національного технічного університету: 85300, Донецька область, місто Красноармійськ, площа Шибанкова, 2, телефон/факс 2-03-09, e-mail: ukrdonntu@gmail.com. Зміни щодо місця знаходження юридичної особи університету внесені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців. Як вбачається із заперечень відповідача з 22 жовтня 2014 р. Донецький національний технічний університет проводить свою освітню діяльність на території, підконтрольній Україні у м. Красноармійськ. Будівлі та споруди університету у м. Донецьку захоплені невідомими особами, тому у адміністрації університету повністю відсутній доступ до будь - якої документації. Красноармійським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області надані Індивідуальні відомості про застраховану особу форми ОК-7 на позивача за 2014 рік, з яких вбачається що страхувальником позивача є [PERSON], вказані наступні суми заробітку для нарахування [PERSON] : у липні 2014 р. 1969,97 грн., у серпні 2014 р. 1969,97 грн., у вересні 2014 р. 1988,24 грн. У графі «позначка про сплату страхових внесків» за липень, серпень, вересень 2014 р. зазначено «так», тобто страхові внески сплачені. (а.с. 83) Таким чином, вказаними довідками безспірно підтверджено, що позивач [PERSON] перебувала у трудових відносинах з відповідачем [PERSON] вищим навчальним закладом «Донецький національний технічний університет». Та обставина, що позивач після зміни місця знаходження університету не подала заяву про працевлаштування і з нею не укладено нових трудового договору (контракту) не свідчить про те, що попередня трудова угода припинена, оскільки відсутні докази про її припинення у встановленому законом порядку. Отже, копія трудової книжки не є належним доказом перебування у трудових відносинах позивача з відповідачем, однак, достатнім доказом наявності трудових відносин є Індивідуальні відомості про застраховану особу форми ОК-7. Розрахунково-платіжні відомості працівника, заповнені 22.04.2015 р., не містять підпису посадової особи, тому не можуть бути визнані допустимими доказами. Крім того, суд зауважує, що вказані відомості засвідчені відбитком печатки [PERSON] та у печатці міститься відмітка "м. Донецьк". Проте, станом на день формування виписки [PERSON] вже здійснював свою діяльність у м. Красноармійську та мав іншу печатку, тому зазначена розрахунково-платіжна відомість не могла бути видана відповідачем. У зазначених відомостях міститься інформація про розмір нарахованих сум заробітної плати, яка співпадає з інформацією, зазначеною у Індивідуальних відомостях про застраховану особу форми ОК-7. Однак, сама по собі інформація про розмір нарахованої заробітної плати не є належним підтвердженням того, що заробітна плата не виплачена. Позивачем надано фотокопію банківської картки, однак, ним не надано деталізованої інформації про рух коштів на його рахунку. Відповідач [PERSON] проти позову заперечує, посилаючись на відсутність у нього доступу до документації, що залишилась у приміщеннях університету в м. Донецьку. Відповідно до частин 2, 8 ст. 9 Закону України № 2464-VI від 8 липня 2010 року (з наступними змінами) «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок. Платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця. При цьому платники, зазначені у пункті 1 частини першої статті 4 цього Закону, під час кожної виплати заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на суми якої (якого) нараховується єдиний внесок, одночасно з видачею зазначених сум зобов'язані сплачувати нарахований на ці виплати єдиний внесок у розмірі, встановленому для таких платників (авансові платежі). Частиною 2 ст. 24 Закону № 2464-VI від 8 липня 2010 року визначено, що банки приймають від платників єдиного внеску, зазначених у пункті 1 частини першої статті 4 цього Закону, платіжні доручення та інші розрахункові документи на видачу (перерахування) коштів для виплати заробітної плати, на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок, та здійснюють видачу (перерахування) зазначених коштів лише за умови одночасного подання платником розрахункових документів про перерахування коштів для сплати відповідних сум єдиного внеску або документів, що підтверджують фактичну сплату таких сум у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Національним банком України та центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення. Оскільки з Індивідуальних відомостей про застраховану особу форми ОК-7 вбачається, що страхові внески за спірний період сплачені, та за відсутності належних та допустимих доказів, які б безспірно свідчили про невиплату заробітної плати позивачу за липень, серпень, вересень 2014 р. відсутні підстави вважати, що заробітна плата не виплачена. Відсутні також докази припинення трудових відносин з позивачем. Як зазначено вище, позивач працювала в університеті, після переміщення університету в іншу місцевість не переїхала з ним, однак, не звільнена у встановленому законом порядку до даного часу. Тому підстав для задоволення позову про визнання незаконними рішень, дій та бездіяльності відповідача щодо припинення трудових відносин у зв'язку з переміщенням ДВНЗ [PERSON] в інший населений пункт, зобов'язання відповідача та співвідповідача виконати певні дії по відновленню з позивачами трудових правовідносин з дотриманням норм трудового законодавства та поновлення на роботі, про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації втрати частини доходу у зв'язку з порушенням строків виплати, середнього заробітку за час затримки розрахунку та моральної шкоди немає. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed