Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 1300 гривень щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до досягнення дитиною повноліття. Позивач в обґрунтування своїх вимог за позовом зазначала, що з 02.07.1999 року вони перебувають з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. В період шлюбу у них народилася дитина - син [PERSON], [INFO], який мешкає разом з позивачем та знаходиться на її забезпеченні, відповідач у добровільному порядку не надає матеріальну допомогу на його утримання, не цікавиться його вихованням, з дитиною не спілкується. У судове засідання позивач не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася заздалегідь і належним чином, просила розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила ухвалити заочне рішення у справі. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся заздалегідь і належним чином, заперечень проти позову не надав. Враховуючи, що розгляд справи відбувається у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч.2 ст. 77 ЦПК України, сторони та інші особи , які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явився в судове засідання без поважних причин. Таким чином, суд вважає, що відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин, причину неявки суду не повідомив про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином . Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України зі змінами, внесеними Законом України "Про судоустрій та статус суддів " від 07 липня 2010 року № 2453-VI, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд за згодою позивача вважає можливим ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного: Судом встановлено, що з 2 липня 1999 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі (свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] від 2 липня 1999 року). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], відповідач є батьком дитини (свідоцтво про народження серія [NUMBER], видане 27 травня 2008 року Дзержинським відділом РАЦС Харківського міського управління юстиції). Судовим розглядом встановлено, що, дитина проживає разом з позивачем (довідка з місця проживання, видана 19.01.2016 року КП «Жилкмсервіс» дільниця №55), відповідач у добровільному порядку допомоги на утримання дитини не надає. Згідно ст.180, 181 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, кошти на утримання дітей стягуються в судовому порядку у частці від доходу батьків чи у твердій грошовій сумі. Згідно ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. У Постанові Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" зазначено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до роз'яснень, які містяться у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з п.1 ст.3 Конвенції «Про права дитини», схваленої резолюцією 44-ї сесії Генеральної Асамблеї ООН 44/25 від 20.11.1989 р., ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 р. № 789 - ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Стаття 27 Конвенції «Про права дитини», дає кожній дитині право на рівень життя, необхідній для її фізичного, розумового, духовного, морального та соціально розвитку. Батьки або інші особи які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи обставини справи, суд приходить до висновку про те, що відповідач може сплачувати аліменти у розмірі 1300 гривень щомісяця на утримання неповнолітньої дитини, оскільки є працездатним та зобов'язаний утримувати дитини до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, в тому числі і оплата праці (грошове забезпечення), з якої відраховують аліменти. Обов'язок проведення індексації розміру аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, прямо передбачений законом, а саме, положеннями ст. 184 СК України, що зобов'язує державного виконавця проводити таку індексацію без додаткового судового рішення,

Outcome: approved