Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-12 00:00:00

В жовтні 2017 року позивач звернувся до суду із позовом про стягнення недоплаченої суми страхового відшкодування. Позовні вимоги позивачем мотивовано тим, що 21.07.2016 року о 17 годині 10 хвилин в м. Біла Церква відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Шкода, д.н.з. [NUMBER], який належить представництву «Берлін Хемі/А. Менаріні Україна ГмбХ», під керуванням [PERSON], та автомобіля Тойота, д.н.з. [NUMBER], який належить на праві власності позивачу, внаслідок якої зазначені автотранспортні засоби були пошкоджені. Постановою Печерського районного суду м. Києва [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності. Цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] застрахована у Товариства з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування», страховий поліс № АІ-7390346 від 22.07.2015 року. Про настання страхового випадку було повідомлено страхову установу. Оскільки сума страхового відшкодування не покриває розмір матеріальної шкоди, заподіяної позивачу наслідок пошкодження в ДТП належного йому на праві власності автомобіля, він звернувся до суду з даним позовом, в якому просив суд стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування» матеріальну шкоду у загальному розмірі 19 771,65 грн., яка є різницею між страховою виплатою (14 414,03грн.) та реальними збитками позивача (34 185,68 грн.), які були понесені ним для відновлення свого пошкодженого транспортного засобу, а також витрати за проведення експертизи в сумі 1000 грн. Позивач та його представник в судовому засіданні підтримали заявлені позовні вимоги, пояснивши, що представниками страхової установи проведено огляд пошкодженого транспортного засобу Тойота, д.н.з. [NUMBER], який належить позивачу на праві власності. ТДВ «Експрес-Страхування» прийнято рішення про виплату страхового випадку у сумі 14414,03 грн., однак згідно висновку №253 від 22.11.2016 року експертного автотоварознавчого дослідження про визначення матеріального збитку, матеріальний збиток складає 34 185,68 грн. Таким чином різниця між фактично витраченою суму на відновлювальні роботи автомобіля і сумою страхової виплати склала 34185,68 грн. - 14414,03 грн. = 19 771,65 грн. Про час проведення експертного дослідження відповідач повідомлявся. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував щодо задоволення позовних вимог, посилаючись на їх безпідставність, оскільки позивачу перераховано суму страхового відшкодування в розмірі 14 414,03 грн. Окрім цього вказував на те, що вартість завданого позивачу збитку, розрахованого на підставі наданого ним експертного дослідження, не відповідає реальним обставинам справи, оскільки розмір визначеного збитку є завищеним та розрахований після виплати страхового відшкодування в тому розмірі, який визначено страховою компанією. Окрім цього відмітив, що позивач просить стягнути з нього розмір ПДВ, однак такі виплати здійснюються лише у випадку, якщо відновлювальний ремонт пошкодженого транспортного засобу було здійснено платником ПДВ, а оскільки, позивач звернувся до нього із заявою про перерахунок страхового відшкодування на власний банківський рахунок та не надав документального підтвердження проведеного ремонту, тому підстав для задоволення позовних вимог в цій частині немає. Також зазначив, що у звіті поданому позивачем неправильно визначено коефіцієнт фізичного зносу ТЗ. Витрати не проведення автотоварознавчого дослідження також не підлягають задоволенню, оскільки воно було проведено без участі представника відповідача, а страховик у встановлені строки вже оглянув транспортний засіб позивача в присутності [PERSON] Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, звернувся до суду з письмовими запереченнями, в яких просив відмовити в задоволенні позову. Заслухавши пояснення позивача, його представника та представника відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, судом були встановлені наступні факти: 21.07.2016 року о 17 годині 10 хвилин в м. Біла Церква відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Шкода, д.н.з. [NUMBER], який належить представництву «Берлін Хемі/А. Менаріні Україна ГмбХ», під керуванням [PERSON], та автомобіля Тойота, д.н.з. [NUMBER], який належить на праві власності позивачу, внаслідок якої зазначені автотранспортні засоби були пошкоджені. Постановою Печерського районного суду м. Києва від 04.10.2016 року [PERSON] визнано винним у скоєнні зазначеної дорожньо-транспортної пригоди (а. с. 19). В судовому засіданні встановлено, що цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] застрахована у Товаристві з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування», страховий поліс № АІ-7390346 від 22.07.2015 року. За даним полісом ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну становить 50 000 грн. Позивач 25.07.2016 року звернувся на адресу ТДВ «Експрес Страхування» із заявою про виплату страхового відшкодування, на що отримав відповідь (а. с. 25, 26). Представником страхової установи проведено огляд пошкодженого транспортного засобу Тойота, д.н.з. [NUMBER] та визначено розмір страхового відшкодування у сумі 14 414,03 грн., про що було повідомлено позивача (а.с. 22) Товариством з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування» 15.11.2016 року виплаченого позивачу страхове відшкодування у розмірі 14414,03 грн., згідно заяви про страхове відшкодування від 25.07.2016 року, про що в судовому засіданні зазначено позивачем. Правовідносини, що виникли між сторонами, врегульовані нормами Цивільного кодексу України, а також Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Зокрема збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч. 1 ст. 1166 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. В силу вимог ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно зі ст. 22 Закону України від 01 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до п. 36.2 ст. 36 вказаного вище Закону страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілі досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, позивач звертався до ТДВ «Експрес-Страхування» з заявами про обґрунтування нарахованої суми страхового відшкодування, оскільки він був не згоден з розрахунком. В зв'язку з чим, 16.11.2016 року [PERSON] звернувся до судового експерта [PERSON] з заявою про проведення експертного автотоварознавчого дослідження з метою визначення матеріального збитку заподіяного ушкодженням колісного транспортного засобу Toyota, д.н.з. [NUMBER], внаслідок чого 22.11.2016 року було складено висновок №253. Згідно вказаного висновку та ремонтної калькуляції, вартість відновлювального ремонту автомобіля фактично становить 34 185,68 грн., з яких 7 610,77 грн. - розмір втрати товарної вартості, а 26574,91 грн. - сам матеріальний збиток. Відповідно до акту виконаних робіт від 22.11.2016 року, робота по проведенню автотоварознавчого дослідження складає 1 000 грн. (а.с. 15), що підтверджується квитанцією №111 від 26.11.2016 р. Таким чином, не погоджуючись із розміром страхового відшкодування, позивач звернувся із позовом до суду, надавши звіт про визначення суми нанесеного збитку. Під час судового провадження представник відповідача ставив під сумнів достовірність вказаного вище доказу, посилаючись на ті обставини, що експертом неправильно було застосовано коефіцієнт фізичного зносу, а ціна на автозапчастини з калькуляції відрізняються від реальних цін українського ринку автозапчастин. Судом не приймається до уваги зазначена позиція представника відповідача, оскільки відповідно до п. 8.5.10 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, дані про вартість складових частин КТЗ, які підлягають заміні, беруть відповідно до додатка 8, інформаційного забезпечення від виробника КТЗ, а також інших джерел, які містять у собі необхідну інформацію щодо оригінальних складників. Одним із таких джерел згідно п. 59 Додатку 8 є комп'ютерні програми для складання кошторису відновлювального ремонту КТЗ іноземного виробництва «AudaShare» - Німеччина, якою користувався експерт при складанні калькуляції відновлювального ремонту транспортного засобу Toyota Camry. Крім того, коефіцієнт фізичного зносу (Е) розраховується за Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом фонду Державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092. Відповідно до п. 7.38 значення Е приймається таким що дорівнює нулю для нових складників та для складників КТЗ строк експлуатації яких не перевищує 7 років для інших легкових автомобілів. Відповідач в своїх запереченнях посилається на п. 7.39., згідно якого винятком стосовно використання зазначених вимог є: б) якщо складові частини кузова, кабіни, рами відновлювали ремонтом або вони мають корозійні руйнування чи пошкодження у вигляді деформації. Однак, відповідно до п. 7.40., якщо під час відновлення були використані нові складники іншої модифікації КТЗ взамін пошкоджених (розукомплектованих), значення процента їх фізичного зносу приймається таким, що дорівнює нулю. Подані відповідачем відомості із листа АХА Страхування про те, що застрахований ТЗ на дату страхового випадку вже перебував в інших ДТП та отримував незначні пошкодження судом до уваги не приймаються, оскільки вказані відомості можуть бути введені в "систему" будь-якою страховою компанією або особою, яка має відповідний доступ до відповідних систем. Таким чином, вказаний лист не може бути прийнятий судом як належний та допустимий доказ визначення коефіцієнту фізичного зносу застрахованого ТЗ. З клопотаннями про призначення повторної автотоварознавчої експертизи сторони не звертались, а відповідач був повідомлений про проведення дослідження експертом [PERSON]. Більш того, вказана оцінка виконана у відповідності до вимог Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" та Методики. Враховуючи, що рік випуску транспортного засобу належного позивачу є 2011 та на момент скоєння ДТП 21.07.2016 року строк його експлуатації не перевищував 7 років, тому експертом правомірно застосовано коефіцієнт фізичного зносу 0 при розрахунку суми збитку. Вимоги позивача що включають 7 610,77 грн. величину втрати товарної вартості не підлягають задоволенню, оскільки відповідно до п. 32.7 статті 32 Закону України № 1961-IV страховик не відшкодовує шкоду, пов'язану із втратою товарної вартості транспортного засобу. Разом із цим, судом встановлено, що позивач отримав страхове відшкодування на власний рахунок на підставі поданої ним заяви, тому в рамках ст. 36.2 Закону право на отримання страхової виплати з урахування ПДВ в нього виникає лише у випадку надання визначених Законом документальних підтверджень здійснення ремонтних робіт. Зобов'язання по сплаті ПДВ можуть виникнути лише внаслідок фактичного надання послуги з проведення такого ремонту за умови, що виконавець цієї послуги є платником ПДВ. Оскільки таких документальних підтверджень позивачем не надано, підстав для стягнення з відповідача недоплаченого розміру страхувого відшкодування з урахуванням ПДВ у суду немає. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст.ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Як було зазначено, полісом № АІ-7390346 обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну третіх осіб встановлено в розмірі 50 000 грн. Враховуючи вищезазначене, позов підлягає до задоволення частково, а саме підлягає стягненню сам матеріального збиток розрахований згідно висновку експерта за мінусом 20% ПДВ та 14 414,03 грн. страхової виплати, що складає 7 731,72 грн. У відповідності до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат пов'язаних з розглядом справи. До витрат пов'язаних з розглядом справи належать в тому числі і витрати пов'язані з залученням експертів та проведенням експертиз. Тому, в силу ст. 133 ЦПК України з відповідача в користь позивача слід стягнути судовий збір та вартість оплати експертного дослідження з оцінки транспортного засобу. Відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тобто 39,1 %. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача в розмірі 250,24 грн. та витрати за проведення експертизи в сумі 391 грн.

Outcome: partial