Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-22 00:00:00

Наприкінці жовтня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що 22 липня 2010 року у регіональному відділені, яке знаходиться в м. Сімферополь АРК між нею та ПАТ КБ «Приватбанк» був укладений договір банківського вкладу №SAMDN25000711281558 вклад «Стандарт» з щомісячною виплатою. За умовами даного договору [PERSON], яка в подальшому змінила своє дошлюбне прізвище на [PERSON], передала, а ПАТ КБ «Приватбанк» прийняв грошові кошти у розмірі 8000 доларів США на строк 12 місяців до 22 липня 2011 року включно з відсотковою ставкою за вкладом 9% річних та періодом нарахування відсотків за вкладом - 1 місяць. На підтвердження внесення грошових коштів на депозит ПАТ КБ «Приватбанк» видав [PERSON] електронну ощадну книжку [NUMBER], що дозволяє отримувати в банкоматах ПАТ КБ «Приватбанк» інформацію про суму вкладу та відсотках до виплати. З грудня 2013 року ПАТ КБ «Приватбанк» припинив виплату відсотків за договором та заблоковав доступ [PERSON] до електронної ощадної книжки. 23 травня 2014 року позивач звернулась до ПАТ КБ «Приватбанк» з заявою про розблокування доступу до вкладу, проте доступ до вкладу відновлено не було. 06 листопада 2014 року та 09 грудня 2015 року позивач зверталась до ПАТ КБ «Приватбанк» з вимогами про повернення усієї суми вкладу та виплати відсотків по вкладу. Проте, відповідач свої зобов'язання не виконав. Тому [PERSON] просила стягнути з ПАТ КБ «Приватбанк» на її користь суму вкладу у розмірі 8000 доларів США та відсотки у розмірі 2040 доларів США. В ході розгляду цивільної справи позивач двічі збільшувала розмір позовних вимог та в остаточній редакції просить стягнути з ПАТ КБ «Приватбанк» на користь її користь суму вкладу у розмірі 8000 доларів США та відсотки в розмірі 2418 доларів США 33 центи, а також витрати на правову допомогу у розмірі 15000 гривень. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, та наполягала на його задоволенні. Представник відповідача Каракоця О.Р. у судовому засіданні заперечував проти пред'явленого позову. В обґрунтування своїх заперечень вказав на те, що позивачем не надано ані договору депозитного вкладу, ані документу, який би підтверджував факт внесення грошових коштів на депозитний рахунок, а тому не підтверджено факту існування договірних правовідносин між сторонами. Згідно Постанови НБУ від 06 травня 2014 року №260 припинено діяльність відокремлених підрозділів ПАТ КБ «Приватбанк», розташованих на території Республіки Крим. Відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок тимчасової окупації державі Україна, юридичним особам, громадським об'єднанням, громадянам України, іноземцям та особам без громадянства, у повному обсязі покладається на Російську Федерацію як на державу, яка здійснює окупацію. Тому, зобов'язання за кредитними договорами з ПАТ КБ «Приватбанк», укладеними працівниками філії «Кримське РУ ПАТ КБ «Приватбанк», виконує АНО «Фонд захисту вкладників», за рахунок майна банку, яке знаходиться на території АРК та м. Севастополь. Крім цього, представник відповідача зазначив, що [PERSON] просить неправомірно стягнути з ПАТ КБ «Приватбанк» на її користь відсотки за весь період у розмірі 9,5% річних. Проте, зважаючи на те, що 06 листопада 2016 року позивач звернулась з заявою про повернення вкладу, тому через два банківських дні після отримання вказаної заяви вкладника, договір банківського вкладу було розірвано. Тому підстави для стягнення відсотків у вказаному розмірі відсутні. Зважаючи на вказані обставини, представник відповідача просив суд відмовити у задоволенні позову. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 22 липня 2010 року між [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк» був укладений договір №SAMDN25000711281558 (вклад «Стандарт» з щомісячною виплатою). За умовами якого, [PERSON] передала, а ПАТ КБ «Приватбанк» прийняв грошові кошти у розмірі 8000 доларів США (вклад) строком на 12 місяців по 22 липня 2011 року включно. В якості додаткового документа, який підтверджує внесення грошових коштів на депозит ПАТ КБ «Приватбанк» видав [PERSON] електронну ощадну книжку [NUMBER], яка дозволяє отримувати в банкоматах ПАТ КБ «Приватбанк» інформацію про суму вкладу та відсотках до виплати. Для внесення суми вкладу ПАТ КБ «Приватбанк» відкрив [PERSON] особистий рахунок [NUMBER]. При цьому, відсоткова ставка по вкладу становить 9,5% річних, а період нарахування відсотків за вкладом - 1 місяць (а.с.8-9). [PERSON] належним чином виконала свої зобов'язання за договором вкладу та перерахувала на користь ПАТ КБ «Приватбанк» грошові кошти у розмірі 8000 доларів США, що підтверджується копією квитанції від 22 липня 2010 року (а.с.10). При цьому, судом критично оцінюється вказівка представника відповідача стосовно того, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами факт внесення грошових коштів на рахунок, оскільки на квитанції про внесення коштів, відсутні обов'язкові реквізити, зокрема відсутня печатка банку. Так, згідно вимог ч.1 ст.1059 ЦК України договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. Відповідно до п.1.4. Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління НБУ №516 від 03 грудня 2003 року, залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунку; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. Згідно з п.2.9 Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою Правління НБУ №174 від 01 червня 2011 року, банк (філія, відділення) зобов'язаний (зобов'язана/зобов'язане) надати клієнту після завершення приймання готівки квитанцію (другий примірник прибуткового касового ордера) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі у вигляді паперового або електронного документа відповідно до законодавства, умов договору та згідно з внутрішньобанківськими правилами, правилами платіжної системи). Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку (філії, відділення), який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції або напис чи штамп "вечірня" чи "післяопераційний час"), а також підпис працівника банку (філії, відділення), який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку (філії, відділення), засвідчений електронним підписом САБ. В матеріалах цивільної справи міститься підтвердження про видачу ПАТ КБ «Приватбанк» позивачу електронної ощадної книжки (а.с.9). Крім цього, копія квитанції від 22 липня 2010 року містить всі необхідні реквізити, передбачені Інструкцією про ведення касових операцій банками в Україні, зокрема дата здійснення касової операції, підпис працівника банку - касира [PERSON] та ЕЦП працівника банку. Зважаючи на це, суд вважає вказану квитанцію належним доказом на підтвердження факту внесення грошових коштів на рахунок. В подальшому [PERSON] змінила своє дошлюбне прізвище на [PERSON] Вказана обставина підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.21). 06 листопада 2014 року [PERSON] звернулась до голови правління ПАТ КБ «Приватбанк» Дубілета О.В. та директора Київського ГРУ ПАТ КБ «Приватбанк» Заворотнього В.Г. з листом, яким просила повідомити про дату, час та місце повернення грошового вкладу (а.с.15). Даний лист був отриманий адресатами, що підтверджується відповідними рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення (а.с.16). 09 грудня 2015 року [PERSON] повторно направила письмову заяву голові правління ПАТ КБ «Приватбанк» Дубілету О.В. та директору Київського ГРУ ПАТ КБ «Приватбанк» Заворотньому В.Г. з вимогою повернути грошовий вклад та нараховані проценти (11-13). Дана вимога була отримана адресатами. У відповідь на вказані заяви ПАТ КБ «Приватбанк» направив позивачу лист про неможливість повернення грошових коштів у зв'язку з тим, що ПАТ КБ «Приватбанк» було призупинено обслуговування клієнтів та роботу відділень Кримського ГРУ ПАТ КБ «Приватбанк» (а.с.17). Відповідно до ст.2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклад (депозит) - це кошти в готівковій або безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Відповідно до ч.1 ст.1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. У відповідності до ч.1 та ч.2 ст.1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Згідно з ст.1074 ЦК України обмеження права клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження за рішенням суду у випадках, встановлених законом. За правилами ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як встановлено в судовому засіданні по закінченню строку дії договору №SAMDN25000711281558 (вклад «Стандарт» з щомісячною виплатою) від 22 липня 2010 року ПАТ КБ «Приватбанк» грошові кошти [PERSON] не повернув, чим порушив її права вкладника. Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом та загальними принципами міжнародного права. Тому, ПАТ КБ «Приватбанк», утримуючи у себе кошти без законних на те підстав та відмовляючи у їх поверненні порушує право власності [PERSON], що суперечить вимогам чинного законодавства України та принципам міжнародного права. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення з ПАТ КБ «Приватбанк» грошових коштів у розмірі 8000 доларів США, підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до п.14 Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року №14 у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Станом на 23 жовтня 2017 року 8000 доларів США еквівалентно 212320 гривень (8000 ? 26,54). Тому суд вважає, що з ПАТ КБ «Приватбанк» на користь [PERSON] належить стягнути заборгованість за договором банківського вкладу (депозит) у розмірі 212320 гривень. У відповідності до ч.1 ст.1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Згідно п.7 договору №SAMDN25000711281558 від 22 липня 2010 року, укладеного між [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк», після закінчення мінімального строку вкладу та при продовженні строку вкладу клієнту виплачуються відсотки, нараховані, виходячи з діючої відсоткової ставки, помноженої на коефіцієнт 0,5. З розрахунку відсотків, наданих позивачем у заяві про збільшення позовних вимог, вбачається, що заборгованість ПАТ КБ «Приватбанк» зі сплати відсотків за період з 23 листопада 2013 року по 22 липня 2017 року становить 2418 доларів США 33 центи. Виходячи з наступних розрахунків: за період з 23 листопада 2013 року по 22 грудня 2016 року 8000 доларів США ? 9% річних : 12 місяців = 60 доларів США; за період з 23 грудня 2016 року по 22 липня 2017 року 8000 доларів США ? 4,25% річних : 12 місяців = 28 доларів США 33 центи. Враховуючи строк користування грошовими коштами відповідно за період з 23 листопада 2013 року по 22 грудня 2016 року - 37 місяців, та за період з 23 грудня 2016 року по 22 липня 2017 - 7 місяців. Тому сума відсотків за договором становить 2418 доларів США 33 центи. Станом на 23 жовтня 2017 року 2418 доларів США 33 центи еквівалентно 64182 гривень 48 копійок (2418,33 ? 26,54). З огляду на це, з ПАТ КБ «Приватбанк» на користь [PERSON] також підлягають стягненню не виплачені відсотки за договором банківського вкладу у розмірі 64182 гривень 48 копійок. При цьому, доводи представника відповідача, що [PERSON] повинна звернутися до Автономної некомерційної організації «Фонду захисту вкладників» в Кримському федеральному окрузі Російської Федерації для отримання вкладу є безпідставними та необґрунтованими. Оскільки, позивач є громадянином України, проживає в Київській області та не проживає на території тимчасово окупованої території АРК. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно з ч.1 та п.2 ч.3 ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать, в тому числі, витрати на правову допомогу. Встановлено, що [PERSON] та АО «Бучанська міська колегія адвокатів» уклали договір про консультування та надання правової допомоги №26-09/16. На виконання умов цього договору адвокатським об'єднанням були надані наступні послуги з надання правової допомоги: вивчення документів по справі, вивчення судової практики в справах за позовами про захист прав споживачів та стягнення грошових коштів за договорами банківського вкладу, визначення правової позиції у справі, підготовка та складання позовної заяви, подання позовної заяви до суду. Вказана обставина підтверджується копією договору про консультування та надання правової допомоги (а.с.34) та актом прийняття-передачі наданої правової допомоги №26-09/16-1 від 31 жовтня 2016 року (а.с.37). З рахунку-фактури від 19 жовтня 2016 року та копії квитанції від 21 жовтня 2016 року вбачається, що [PERSON] сплатила на користь АО «Бучанська міська колегія адвокатів» грошові кошти у розмірі 15000 гривень (а.с.35,36). Тому з ПАТ КБ «Приватбанк» на користь позивача підлягають стягненню понесені нею витрати на правову допомогу у розмірі 15000 гривень. У відповідності до ч.3 ст.88 ЦПК України у разі, якщо сторона, на користь якої ухвалено рішення, не сплатила судові витрати, вони присуджуються судом з відповідача в дохід держави. При пред'явленні позову [PERSON] не сплатила судовий збір, оскільки вона звільнена від його сплати. Пред'явлений нею позов задоволений. Тому з ПАТ КБ «Приватбанк» належить стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 2765 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: approved