Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-16 00:00:00

В грудні 2020 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 8 843, 77 грн. незаконно виплаченої допомоги по безробіттю та судовий збір у розмірі 2102, 00 грн. Мотивуючи свої вимоги тим, що 30.04.2020 року до відділу сприяння зайнятості в Корабельному районі Миколаївського міського центру зайнятості звернулася відповідачка, як особа, яка втратила роботу і в цей же день ії було надано статус безробітної та призначено виплату допомоги по безробіттю. Під час перебування в статусі безробітної позивачем було встановлено факт працевлаштування відповідачки, для підтвердження даної інформації здійснено розслідування страхового випадку за результатом якого складено Акт № 641 від 24.09.2020 року, яким підтверджено факт працевлаштування відповідачки до ТОВ "Нікморсервіс Ніколаєв" з 03.07.2020 року. 24 вересня 2020 року було припинено реєстрацію в центрі зайнятості у зв`язку з працевлаштуванням. Відповідно до розрахункової довідки за період з 03 липня 2020 року по 23 вересня 2020 року відповідачці була нарахована та виплачена допомога по безробіттю у сумі 8 843, 77 грн., на отримання якої вона не мала права. Відповідно до наказу Миколаївського міського центру зайнятості № 69 від 05.10.2020, відповідачці особисто під підпис була вручена претензійна вимога з викладенням усіх вищенаведених обставин та проханням добровільно повернути претензійну суму. На момент зустрічі, відповідачка визнала претензійну суму та не заперечувала її повернути в добровільному порядку, але по теперішній час кошти не повернула. На підставі вищевикладеного позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом. Сторони в судове засідання не з`явилися. Позивач надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив розглядати справу без участі їх представника, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідачка про день та час розгляду справи повідомлена, про причини своєї неявки суду не повідомила. Враховуючи те, що від відповідачки заперечень та заяв про розгляд справи у її відсутність не надходило, то суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відповідності до положень ст. 280-282 ЦПК України, на підставі наявних в справі доказів. З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини. Суд встановив, що Миколаївський міський центр зайнятості є органом Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття (надалі - Фонд), що діє від імені Фонду відповідно до законів України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». Судом встановлено, що 30.04.2020 року відповідачка [PERSON] відповідно до ч. 1 ст.43 Закону України «Про зайнятість населення» була зареєстрована та отримала статус безробітної в Миколаївському міському центрі зайнятості відділу сприяння зайнятості в Корабельному районі. [PERSON] було призначено та розпочато виплату допомоги по безробіттю, відповідно до ч.ч. 1, 3, 4 ст. 22, ч. 1 ст. 23 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» . Представник позивача в своєму позові зазначає, що під час перебування в статусі безробітної було встановлено факт працевлаштування відповідачки, для підтвердження даної інформації ними здійснено розслідування страхового випадку за результатом якого складено Акт № 641 від 24.09.2020 року, яким підтверджено факт працевлаштування відповідачки до ТОВ "Нікморсервіс Ніколаєв" з 03.07.2020 року і 24 вересня 2020 року було припинено реєстрацію [PERSON] в центрі зайнятості у зв`язку з працевлаштуванням. Відповідно до розрахункової довідки щодо виплати допомоги по безробіттю [PERSON] від 05.10.2020 року, за період з 03 липня 2020 року по 23 вересня 2020 року відповідачці була нарахована та виплачена допомога по безробіттю у сумі 8 843, 77 грн. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст.36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» , застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. На підставі наказу Миколаївського міського центру зайнятості № 69 від 05.10.2020 року, [PERSON] особисто під підпис була вручена претензійна вимога від 06.10.2020 року за вих. № 1403/01-20/198. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» передбачено, що загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття далі - система прав, обов`язків і гарантій, яка передбачає матеріальне забезпечення на випадок безробіття з незалежних від застрахованих осіб обставин та надання соціальних послуг за рахунок коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення», статус безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема, на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи. Відповідно до ч. 2 ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення», статус безробітного надається зазначеним у ч. 1 ст. 43 особам за їх особистою заявою у разі відсутності належної роботи з першого дня реєстрації у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від зареєстрованого місця проживання чи місця перебування. Згідно з ч. 1 ст. 22 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», право на допомогу по безробіттю залежно від страхового стажу мають застраховані особи, визнані в установленому порядку безробітними, страховий стаж яких протягом 12 місяців, що передували реєстрації особи як безробітної, становить не менше ніж шість місяців за даними Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», допомога по безробіттю виплачується з 8 дня після реєстрації застрахованої особи в установленому порядку в Державній службі зайнятості. У п. 2 ч. 1 ст. 44 Закону України «Про зайнятість населення» передбачено, що зареєстровані безробітні мають право на матеріальне забезпечення на випадок безробіття та соціальні послуги відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». Відповідно до п. 2 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 44 Закону України «Про зайнятість населення», зареєстровані безробітні зобов`язані: інформувати територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, протягом трьох робочих днів про обставини припинення реєстрації, визначені у частині першій статті 45 цього Закону - встановлення факту подання особою недостовірних даних та документів, на підставі яких було прийнято рішення про надання їй статусу безробітного, призначення (виплати) матеріального забезпечення на випадок безробіття та надання соціальних послуг. Пунктом 6.14 Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 20 листопада 2000 р. № 307 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 грудня 2000 р. за N 915/5136), передбачено, що якщо під час одержання допомоги по безробіттю безробітний своєчасно не подав відомості про обставини, що впливають на умови її виплати, з безробітного стягується сума виплаченої допомоги по безробіттю з моменту виникнення цих обставин. Якщо безробітний відмовився добровільно повернути зазначені кошти, то питання щодо їх повернення вирішується в судовому порядку. З питання оскарження рішень центру зайнятості щодо повернення коштів, виплачених як допомога по безробіттю, відповідачка не зверталась. Надміру отриману допомогу по безробіттю відповідачка добровільно не повернула. Відповідно до абзацу 6 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», Фонд загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття має право стягувати, відповідно до Закону, кошти Фонду, виплачені особам, зареєстрованим, як безробітні, у вигляді матеріального забезпечення на випадок безробіття та витрачені на надання соціальних послуг безробітним у разі встановлення факту їх отримання на підставі недостовірних відомостей, поданих особою. Частиною 3 ст. 36 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» визначено, що сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідачка [PERSON] у період знаходження на обліку у Миколаївському міському центрі зайнятості, як безробітна, перебувала у договірних відносинах та отримувала дохід, при цьому не повідомивши про даний факт центр зайнятості, що привело до незаконної виплати центром зайнятості відповідачці допомоги по безробіттю у розмірі 8 843, 77 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч. 1 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Приймаючи до уваги не повідомлення відповідачем про свою зайнятість, що є обставиною, яка впливає на умови виплати допомоги по безробіттю, то наявні підстави для повернення безпідставно отриманих коштів, виплаченої як допомоги по безробіттю, а тому позов підлягає задоволенню. Згідно із ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2102,00 грн.

Outcome: approved