Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-26 00:00:00

До Новоайдарського районного суду Луганської області надійшла заява [PERSON] про встановлення факту належності документу, заінтересована особа: Нижньотеплівська сільська рада Станично-Луганського району Луганської області. Обґрунтовуючи свої вимоги, заявник посилається на те, що [INFO] помер її батько [PERSON] . У зв`язку з чим відкрилась спадщина, яка складається з земельної ділянки розміром 4,1149 га, розташована на території Нижньотеплівської сільської ради Станично- Луганського району Луганської області, що належала йому на праві власності, згідно Державного акту на право приватної власності на землю від 04.07.200 року IV- ЛГ № 078920, виданого на підставі рішення Нижньотеплівської Ради народних депутатів від 30.05.2000 року № 36 та зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 95. При зверненні до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та в ході оформлення права на спадщину, нотаріусом було встановлено, що у правовстановлюючому документі на земельну ділянку допущено помилку, а саме у Державному акті на право приватної власності на землю від 04.07.200 року IV- ЛГ № 078920, видано на ім`я померлого записано як « [PERSON] », що не збігається із даними зазначеними у свідоцтві про смерть « [PERSON] ». Ці обставини не дозволяють закінчити оформлення нотаріальних документів та прийняти спадщину. У зв`язку з тим, що виправити недолік неможливо, вимушена звернутись до суду. Ухвалою суду від 28 лютого 2020 року заяву залишено без руху та надано строк для виправлення недоліків. Ухвалою суду від 19 березня 2020 року провадження по справі було відкрито та справа призначена до розгляду в порядку окремого провадження. В судове засідання заявник не з`явилась, згідно з поданої заяви просила суд розглядати справу без її участі, заяву просила задовольнити (а.с. 24-25). Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, просить винести рішення згідно діючого законодавста (а.с. 29). З огляду на неявку учасників процесу в судове засідання, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. За результатами дослідження матеріалів справи, оцінивши належність і достовірність доказів по справі, сприяючи всебічному й повному з`ясуванню обставин справи, що має істотне значення для правильного вирішення спору, прийшов до наступного. Відповідно до ст. 129 Конституції України судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Основними засадами судочинства є: законність; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; підтримання державного обвинувачення в суді прокурором; забезпечення обвинуваченому права на захист; гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом; обов`язковість рішень суду. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Згідно з ч .1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Відповідно до Конституції України усі суб`єкти права власності рівні перед законом (частина четверта статті 13); кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом (частини перша, друга статті 41); правовий режим власності визначається виключно законами України (пункт 7 частини першої статті 92). Згідно з ст. 41, 55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом способами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Частиною 2 ст. 315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Судом встановлено, що відповідно до копії Державного акту на право приватної власності на землю від 04.07.200 року IV- ЛГ № 078920, виданого на підставі рішення Нижньотеплівської Ради народних депутатів від 30.05.2000 року № 36 та зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 95 [PERSON] є власником земельної ділянки площею 4,1149 га, яка розташована на території Нижньотеплівської сільської ради с. Нижньотепле ділянка № [NUMBER] , для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 6). Копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 13 квітня 2001 року Н-Теплівською радою Станично-Луганського району Луганської області підтверджується, що [PERSON] помер [INFO] в с. Нижньотепле Станично-Луганського району Луганської області (а.с. 5). Судом також встановлено, що батьками заявника [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] відповідно до свідоцтва про народження виданого повторно та про укладення шлюбу (а.с. 8-9). Згідно з роз`ясненням державного нотаріуса Станично-Луганської державної нотаріальної контори у свідоцтві про смерть [PERSON] по батькові вказано « [PERSON] », в документі, що підтверджує право власності в державному акті на право приватної власності на землю - по батькові власника вказано « [PERSON] », що вказує на невідповідність. Тому рекомендовано звернутись до суду (а.с.10). Як зазначив заявник в своїй заяві, встановлення даного факту необхідно для оформлення спадкових прав. Вказані анкетні дані прізвища та ім`я батька заявниці у зазначених документах співпадають і тому очевидно, що при заповненні сертифікату було допущено невідповідність при перекладі на українську мову написання по батькові померлого батька, як " [PERSON] ", а тому є всі підстави вважати, що вказаний сертифікат належить саме [PERSON] , який помер [INFO] . Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" суди розглядають справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або паспорті. Згідно ст. 318 ЦПК України у заяві повинно бути зазначено: який факт заявник просить встановити та з якою метою; причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; докази, що підтверджують факт. У відповідності до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З поданої заяви та доданих до неї документів вбачається, що звернення заявника до суду викликане з мотивів встановлення юридичного факту, що в подальшому тягне юридичні наслідки, тобто судом встановлено, що факт, який просить встановити [PERSON] породжує юридичні наслідки для заявника, а відтак підлягає встановленню у порядку визначеному ст. ст. 315 ЦПК України. Суд надає віри показам заявника, викладеним в заяві, вважає доведеним даний факт. Інших обставин, які б спростовували твердження заявника, не знаходить, тому кладе їх в основу рішення. Висновки суду підтверджуються письмовими доказами, дослідженими у судовому засіданні. На підставі викладеного,

Outcome: approved