Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що на теперішній час правовстановлюючі документи на нерухоме майно втрачені і відновити їх у позивача не має можливості. [INFO] помер, [PERSON], [PERSON] та [PERSON], єдині спадкоємці після смерті спадкодавця. Позивач звернувся у встановленому порядку до державного нотаріуса Мар'їнського районного нотаріального округу із заявою про відкриття спадкової справи. Для отримання відповідного свідоцтва на право власності на спадкове майно йому необхідно було надати оригінали правовстановлюючих документів про належність [PERSON] зазначеного майна, але оригінали правовстановлюючих документів були втрачені. У свою чергу, це стало підставою для державного нотаріуса Мар'їнського районного нотаріального округу для відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину.В позасудовому порядку оформити право власності на спадкове майно неможливо з тих причин, що з 1 січня 2013 року набули чинності зміни до ЗК України, зокрема, ст.126, згідноякої право власності на земельну ділянку посвідчується не державним актом, а оформлюється свідоцтвом відповідно до Закону України "Про реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень", яке підтверджує реєстрацію права власності на нерухомість та містить кадастровий номер, тобто отримати дублікати державних актів неможливо. Враховуючи, що він єдиний спадкоємець після смерті батька, та іншого способу набуття права власності аніж через рішення суду на підставі ст.328 ЦК України немає, позивач просить визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер [INFO], на: земельну ділянку призначену для будівництва та обслуговування жилого будинку господарських будівель і споруд площею 0,2226 га (кадастровий номер [NUMBER]), розташованою на території [ADDRESS], право власності зареєстровано на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії [NUMBER] виданого 2 серпня 1995 року на ім'я [PERSON] ; житловий будинок «А-1» з прибудовою до житлового будинку «а-1» загальною площею 72,0 кв.м в тому числі житловою площею - 51,7 кв.м. ганком з навісом «ак» з господарськими будівлями та спорудами: літня кухня-сарай «Б-1», сарай «В-1», гараж-сарай «Г-1», сарай «Д-1», сарай «Е-1», сарай «Ж-1» сарай «З-1», сарай «М-1», погріб «П-1» свердловина с, паркан № 1 ворота № 2 вигріб л зареєстрованого за спадкодавцем на підставі свідоцтва про право приватної власності на домоволодіння виданого Степнянською сільською радою 1 грудня 1988 року, розташованого за адресою [ADDRESS]; земельну ділянку призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 5,080 га в тому числі ріллі 4,74 га кадастровий номер [NUMBER], багаторічні насадження 0,080 га кадастровий номер [NUMBER], пасовища 0,260 га кадастровий [NUMBER] (державний акт на право власності на земельну ділянку [NUMBER], виданого 28 лютого 2007 року Мар'їнським районним відділом земельних ресурсів, зареєстрований за № 1АА007228-010716300698 в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі), що розташована на території Степнянської сільської ради Мар'їнського району Донецької області. Позивача у судове засідання не з'явивсь, надіслав на адресу суду листа в якому позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити,на фіксуванні судового засідання за допомогою звукозаписувального пристрою не наполягав. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідач надав до суду заяву про визнання позовних вимог [PERSON], просить розглядати справу у її відсутність. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справу в межах заявлених вимог, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. [INFO] помер [PERSON], про що в книзі реєстрації актів про смерть 1 листопада 2011 року зроблено запис за № 43 виконкомом Степнянської сільської ради Мар'їнського району Донецької області та видано свідоцтво про смерть [NUMBER]. Зі свідоцтва про народження серія [NUMBER] виданого 30 серпня 2017 року виконкомом Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Мар'їнського районного управління юстиції у Донецькій області вбачається, що [PERSON] народився [INFO], про що в книзі реєстрації актів громадянського стану про народження 11 вересня 1962 року зроблено відповідний актовий запис за № 38, його батьками є [PERSON] та [PERSON]. Зі свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] виданого Степнянською сільською радою вбачається, що відповідач та спадкодавець уклали шлюб 28 грудня 1996 року про що в книзі реєстрації актів цивільного про укладення шлюбу зроблено запис за №17. Відповідно до витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі вбачається, що 27 березня 2012 року заводилась спадкова справа №52601007 після смерті [PERSON], померлого [INFO]. З довідки наданої Степнянською сільською радою Мар'їнського району Донецької області вбачається, що на день смерті [PERSON], з ним була зареєстрована та проживала його дружина, [PERSON]. Згідно з ч.3 ст.1268 Цивільного кодексу України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідач прийняла спадщину після смерті [PERSON], хоча не мала наміру її приймати. Згідно з ч.1 ст.1269 Цивільного кодексу України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. У встановлений законом шестимісячний строк Позивач, подав заяву до Мар'їнської державної контори з заявою про прийняття спадщини, де було відкрито спадкову справу . Нотаріусом Мар'їнської державної нотаріальної контори Позивачеві було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, внаслідок того, що [PERSON] шляхом сумісного проживання разом зі спадкодавцем прийняла спадщину та відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно. Відповідно до статті 216 Цивільного кодексу України, спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 Цивільного кодексу України, визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1297 Цивільного кодексу України встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов'язку у виді втрати права на спадщину. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296,1297 Цивільного кодексу України) та не здійснив його державної реєстрації (ст.1299 Цивільного кодексу України). Відповідно до ст. 67 Закону України "Про нотаріат" свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, щопідлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадковемайно в судовому порядку є винятковим способом захисту, щомаєзастосовуватися, якщоіснуютьперешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Без звернення спадкоємців до нотаріальної контори за одержанням свідоцтва про право на спадщину збільшується ймовірність порушення прав інших осіб, спадкоємців за заповітом, спадкоємців, які прийняли спадщину. Позивач звертався до нотаріальної контори після смерті батька. Відповідно до ч. 1 ст. 1298 Цивільного кодексу України свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців із часу відкриття спадщини, тому спір про спадкування може бути вирішений лише після закінчення цього строку. Якщо спадкоємець не прийняв спадщину, його вимоги про визнання права власності на спадкове майно не підлягають задоволенню судом. Прийняття спадщини спадкоємцем, який звертається з вимогою про визнання права власності на спадкове майно, має встановлюватись належними доказами: копіями документів із спадкової справи, якщо така справа заводилася нотаріусом, довідками з житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця. В п.3.3 Листа Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розглядуцивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 зазначено: «У випадках відсутності правовстановлюючих документів у зв'язку з їх втратою та відсутності реєстрації об'єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім'я спадкодавця) суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно…» Відповідачами у справах про визнання права власності в порядку спадкування на будинки та садиби, щодо яких відсутні правовстановлюючі документи у зв'язку з їх втратою, є спадкоємці, які прийняли спадщину, а також органи, які уповноважені видавати правовстановлюючі документи на нерухоме майно, або ж органи, до яких перейшли такі повноваження, та органи, що здійснюють державну реєстрацію прав на нерухоме майно. Відповідно до вимог п. п. 1, 5 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захистуцивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2, 6 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь які дії, які не суперечать закону, а держава не втручається у здійснення власником права власності. Суд звертає увагу, що відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною 1 ст. 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чиобмежений у його здійсненні. Так на підставі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У відповідностііз ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У відповідності до ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Як вбачається з інформаційної довідки Районного комунального підприємства «Мар'їнського бюро технічної інвентаризації» житловий будинок [ADDRESS] за архівними даними зареєстровано за [PERSON] на підставі свідоцтва про право приватної власності на домоволодіння виданого Степнянською сільською радою 1 грудня 1988 року Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Враховуючи обставини справи, те що позивач на теперішній час позбавлений можливості відновити оригіналів правовстановлюючих документів на належне йому нерухоме майно, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повномуобсязі. Відповідно до ст. ст.78, 80, 126, 152 ЗК України, ст.ст.328, 373, 392, 1225, 1261 ЦК України,

Outcome: approved