Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-22 00:00:00

АТ КБ"ПриватБанк" звернувся до суду з позовом до [PERSON] , про стягнення заборгованості за кредитним договором, вказуючи, що 09.10.2012 року між банком та [PERSON] , укладено кредитний договір (підписана заява) б/н, за умовами якого позивач надав відповідачу кредит в розмірі 500,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідно до умов договору, відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, в результаті чого станом на 25.03.2019 року утворилась прострочена заборгованість по кредиту, а саме: -671,95 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; -7759,64 грн.- нарахована пеня за прострочене зобов`язання; -2635,27 грн. - нараховано пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. -500,00 грн. - штраф (фіксована частина); -553,34 грн. штраф (процентна складова) Загальна сума заборгованості складає 12120 грн. 20 коп., яку просять стягнути з відповідача в примусовому порядку. Крім того просять стягнути з відповідача 1921 грн.00 коп. сплаченого судового збору. 19.06.2019 року відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, згідно якого в задоволенні позову просить відмовити, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг ним не підписувалися, позивачем не надано жодного підтвердження того, що в договорі встановлено строк дії кредитного договору ,відсутнє обґрунтування суми боргу та його наявності, строк договору сплинув 09.10.2015 року, в зв`язку з чим прохає застосувати строки позовної давності. 16.07.2019 року позивачем направлено до суду відповідь на відвиз відповідача, згідно якої останні прохають задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на те, що відповідач до певного часу належним чином виконував свої зорбов`язання за кредитом, що свідчить про те, що він знав про умови кредитування та знав свої зобов`язання за договором. Представник позивача в судове засідання не явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, надав до матеріалів позовної заяви клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязів.( а.с.36) Відповідач [PERSON] , в судове засідання не явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги не визнав у повному обсязі, прохає застосувати строки позовної давності. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 09.10.2012 року між АТ КБ "Приватбанк" та [PERSON] , укладено кредитний договір б\\н, за умовами якого позивач надав відповідачу кредит в розмірі 500.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, «Правилами користування платіжною карткою», та Тарифами банку складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Договір складається із заяви кредитора, умов і правил надання банком послуг та правил користування платіжною карткою. Строк дії кредитного договору відповідає строку дії картки ( а.с.10) , а як зазначено в п. 1.1.7.11 Правил надання банком послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання, якщо протягом цього строку жодна зі сторін не заявить про припинення його дії, договір вважається пролонгованим на такий самий строк. ( а.с.12-26) Згідно розрахунку наданого позивачем заборгованість за кредитним договором від 09.10.2012 року станом на 25.03.2019 року складає 12120 грн.20 коп., з яких: 671,95 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту;7759,64 грн.- нарахована пеня за прострочене зобов`язання; 2635,27 грн. - нараховано пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн.500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 553,34 грн. штраф (процентна складова). (а.с.6,7-9) Згідно ст. 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно ст. ст. 627 - 629, 638 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, визначені його умов; зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ним, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства; договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Сам по собі факт написання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг не може бути беззаперечним доказом отримання та користування відповідачем кредитними коштами у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку і як наслідок укладення кредитного договору взагалі. Оскільки документ не містить конкретних відомостей про отримання клієнтом платіжної картки, то даний документ необхідно тлумачити у відповідності до норм ЦК України. Дана заява може розглядатись як пропозиція і згода укласти договір на умовах позивача, але вона не доказує факту передачі клієнту платіжної картки з конкретним номером і пін - кодом. Пропозиція і згода на укладення договору з отримання платіжної картки «Універсальна» не доводить факту укладення договору на видачу платіжної картки та факту виконання позивачем умов договору, в даному випадку видачу йому платіжної картки. Підписана відповідачем 09.10.2012 року анкета-заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку не підтверджує факту отримання ним платіжної картки та відкриття карткового рахунку, а також факту повідомлення йому пін - коду, за яким він би отримав можливість користуватись даною платіжною карткою і здійснювати транзакції по вказаному картковому рахунку. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно вказаних положень позивач повинен довести факт отримання відповідачем грошових коштів у кредит та факт невиконання зобов`язань за договором, а не лише факт підписання договору чи наміру про його укладення. Разом із тим в графі де має бути зазначено сума бажаного кредитного ліміту відсутній запис про його розмір. Тобто даний договір не містить в собі розміру кредитного ліміту, який був наданий відповідачу. Таким чином кредитний договір не містить в собі однієї із істотної умови, передбаченої ст. 1054 ЦК України, а саме розміру кредиту. Згідно з положеннями статей 203, 205, 208, 1055 ЦК України договір кредиту повинен бути укладений у письмовій формі. Тобто з документів, підписаних стороною, має бути однозначно зрозуміло, і ними має бути конкретно визначено ті умови і ті дії, які засвідчуються підписом. Припущень у даному разі закон не допускає. Оскільки в договорі не зазначений розмір кредиту, який отримав відповідач, не можливо перевірити правильність розрахунків кредитної заборгованості, які позивач надав суду. Ця обставина є однією з підстав для відмови у задоволенні позову, оскільки позивачем позовні вимоги про укладання кредитного договору на певних умовах не доведені. Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Виходячи з правового аналізу вказаних норм, представлені банківською установою умови, правила та тарифи надання кредиту не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, якщо такі умови/правила/тарифи не містять підпису позичальника, не встановлено наявність належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці умови/правила/тарифи розумів позичальник при підписанні відповідної заяви позичальника, що умови/правила/тарифи містили в момент підписання заяви позичальника саме заявлені банківською установою розміри та підстави для нарахування відсотків, комісій та пені, або ж в подальшому такі умови/правила/тарифи не змінювались. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у справах №6-16цс15 від 11.03.2015 року, № 6-698цс15 від 10.06.2015 року, № 6-757цс15 від 01.07.2015 року. Зважаючи на викладене, враховуючи, що «Умови та правила надання банківських послуг», «Правила користування платіжною карткою» та «Тарифи Банку», на які посилався позивач, не містять підпису позичальника, такі умови/правила/тарифи не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору. Не містить домовленості сторін щодо встановлення розміру кредиту, терміну його повернення, розміру та підстав для нарахування відсотків, комісій, штрафу та пені й представлена до суду анкета-заява позичальника від 13 серпня 2012 року. За таких умов суд вважає, що при укладенні договору шляхом підписання відповідачем вищевказаної анкети-заяви його сторонами не були погоджені такі умови договору як розмір кредиту, термін його повернення, підстави та умови нарахування відсотків, сплати комісій, штрафу та пені. Така правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 22.03.2016 року № 6-2320цс16. Позивачем не надано належного розрахунку заборгованості відповідача за кредитним договором, з якого б вбачалося, яким саме чином та за який період нараховані кожна зі складових зазначеної позивачем загальної суми заборгованості станом на 25.03.2019 року у розмірі 12120грн. 20 коп. За викладених обставин суд вважає, що позивачем не надано належних доказів, які містять інформацію щодо предмету доказування, оскільки на підставі доданих до позовної заяви додатків неможливо встановити факт отримання відповідачем кредитних коштів, їх дійсну суму, повернутого боргу відповідачем та залишок боргу на час розгляду справи. За таких обставин суд приходить до висновку щодо недоведеності позивачем факту виконання ним умов договору про надання кредитного ліміту відповідачу. При цьому, у самій анкеті-заяві від 09.10.2012 року про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг домовленості сторін щодо процентів та штрафних санкцій не має, а тому такі Умови та правила надання банківських послуг не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору вд 09.10.2012 року. Анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку не містить жодного посилання на Умови та Правила надання банківських послуг в ПриватБанку, що затверджені наказом 06.03.2010 року №СП-2010-255, а загальне зазначення у анкеті-заяві про приєднання Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку не можуть свідчити про той факт що саме ці Умови та Правила надання відповідачу, що саме ці Умови та Правила мав на увазі відповідач підписуючи анкету-заяву, оскільки не надано позивачем підписані Умови та Правила. Аналогічний правовий висновок міститься у постановів Верховного Суду України від 22.03.2017 року №6-2320цс16, відповідно до якого суд не встановив наявності належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і що саме ці Умови мав на увазі відповідач, підписуючи заяву позичальника, та відповідно, чи брав на себе зобов`язання відповідач зі сплати винагороди та неустойки в разі порушення зобов`язання з повернення кредиту. Разом з цим, рух коштів на картковий рахунок не може бути належним підтвердженням обізнаності відповідача з конкретними «умовами та правилами надання банківських послуг у ПриватБанку», «Правилами користування платіжною карткою», «Тарифами Банку» на які посилається позивач як на умови кредитного договору від 09.10.2012 року, факту згодли відповідача на них. Крім того, виписка по рахунку не є первинним документром, що також узгоджується з висновками, викладеними в постанові Верховного Суду від 13.06.2018 року у справі 361-5191св18. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежа. Крім того позивачем не надано жодного доказу того, що ним була проведена пролонгація кредитного договору від 09.10.2012 року, що кредитна картка перевипускалася на новий строк і була отримана відповідачем. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ст.141 ЦПК України, у разі відмови в задоволенні позову не підлягають стягненню з відповідача судові витрати по справі в сумі - 1921,00 грн..

Outcome: dismissed