Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом та просить суд винести рішення, яким розірвати шлюб з відповідачем, посилаючись на те, що їх шлюб був зареєстрований 04 жовтня 2003 року виконкомом Голубівської сільської ради Лебединського району Сумської області. Від даного шлюбу сторони мають трьох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалося через несумісності характерів та постійних сварок. Крім того просить суд стягнути з відповідача на її користь понесені нею судові витрати, а саме: сплачений судовий збір в розмірі 551,20 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 350 грн. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, але в матеріалах справи мається заяв про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує повністю. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, але відповідно до ст. 74 ЦПК України є таким, що належно повідомлений про день, час та місце розгляду справи. При конкуренції загальної та спеціальної процесуальної норми, суд застосовує норму спеціальну і керується положеннями ч.1 ст. 224 ЦПК України щодо можливості заочного розгляду справи в разі однієї неявки відповідача, належним чином повідомленого про час та місце судового розгляду справи, про що свідчить поштове повідомлення. Клопотань про відкладення розгляду справи від відповідача до суду не надходило. Справу розглянуто у відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 04 жовтня 2003 року, який зареєстровано виконкомом Голубівської сільської ради Лебединського району Сумської області, актовий запис №14, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.5). Від даного шлюбу сторони мають трьох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтв про їх народження (а.с.8-10). Між сторонами відсутнє взаєморозуміння, зберегти сім'ю неможливо. Шлюбні відносини припинені. Спільне господарство не ведеться. Сторонам надавалися строки для примирення, але позитивних наслідків вони не дали. Отже, суд вважає, що шлюб сторін існує формально, сім'я розпалась повністю та відновлена бути не може. Відповідно до ст. 112 ч.2 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них та інтересам їхніх дітей. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ст.115 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та поставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Щодо вимог [PERSON] про стягнення з [PERSON] на її користь понесені нею судові витрати, а саме по сплаті судового збору та витрати на правову допомогу, на думку суду дана вимога підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Пунктом 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Відповідно до ст. 56 ЦПК України правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги. Особа, яка має право на надання правової допомоги, допускається ухвалою суду за заявою особи, яка бере участь у справі. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. З матеріалів справи вбачається, що позивачка [PERSON] при подачі позову про розірвання шлюбу до суду сплатила судовий збір у розмірі 551 (пятсот пятдесят одну) грн. 20 коп., що підтверджується квитанцією від 08.07.2016 р. (а.с.1). Крім того, згідно роз'яснень у п. 26 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 р. №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» Право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року N 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року N 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року N 6-рп/2013). Витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України від 05 липня 2012 року N 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність") або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 42, 56 ЦПК). Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2011 року N 4191-VI "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" Згідно ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» передбачено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. У п. 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 р. № 10 роз'яснено, що витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Відповідно до ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» установлено у 2016 році мінімальну заробітну плату у розмірі 1378 грн. 00 коп. З вищенаведених норм законів вбачається, що розмір компенсації витрат на правову допомогу за годину роботи не може перевищувати 551 грн. 20 коп. (1378 грн. х 40%) та бути нижчим 8 грн. 29 коп. Як вбачається із квитанції №101, [PERSON] за надання усної консультації та за складання позовної заяви про розірвання шлюбу сплатила [PERSON], 350 (триста пятдесят) грн. (а.с.6). Виходячи з наведеного, з [PERSON] на користь [PERSON] також підлягають стягненню понесені нею витрати на правову допомогу в розмірі 350 (триста пятдесят) грн., що підтверджено документально.

Outcome: approved