Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-27 00:00:00

Позивач [PERSON] у липні 2018 року звернулася до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Мотивує свої вимоги тим, що 18 червня 1999 року між нею та [PERSON] було зареєстровано шлюб, прізвище дружини після реєстрації шлюбу - «[PERSON]». Від шлюбу вони мають спільних дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Позивач зазначила, що спільне життя з відповідачем не склалося. З листопада 2017 року між позивачем та відповідачем припинені шлюбні стосунки, з цього періоду сторони проживають окремо, не мають єдиного бюджету та не ведуть спільного господарства. Подальше збереження шлюбу неможливе, оскільки між сторонами повністю втрачено почуття любові та поваги. Ухвалою суду від 17 серпня 2018 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження та ухвалено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження. Позивач [PERSON] у судове засідання з'явилася, позов підтримала та просила задовольнити. Вказала, що збереження сім'ї суперечить її інтересам. Наполягала на розірвання шлюбу. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] у судове засідання з'явилися, проти задоволення позову заперечували. 10 грудня 2018 року відповідач подав відзив на позовну заяву, у якому вказав, що для розірвання шлюбу немає жодних підстав. Вважає, що єдиною причиною через яку дружина бажає розірвати з ним шлюб є відвідування нею разом з дітьми філіппінської секти "Царство Іісуса Христа. Пастор Аполло Сі Кіболой. Обраний син божий" та його небажання вступати у члени цієї секти. Суд, заслухавши позивача, відповідача та його представника, дослідивши письмові докази, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи судом встановлено, що 18 червня 1999 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований Індустріальним районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління у Дніпропетровській області, актовий запис № 359. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу - «[PERSON]», що підтверджується повторним свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданого 24.07.2018 року Індустріальним районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління у Дніпропетровській області (а.с. 6). У зазначеному шлюбі у сторін народилося п'ятеро дітей. З яких неповнолітня та малолітні діти: [PERSON], [INFO], про що було зроблено відповідний актовий запис № 175, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданого 04.02.2002 року Амур-Нижньодніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції; [PERSON], [INFO], про що було зроблено відповідний актовий запис № 1784, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданого 20.11.2012 року Амур-Нижньодніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції; [PERSON], [INFO], про що було зроблено відповідний актовий запис № 432, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданого 27.03.2015 року Амур-Нижньодніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції. Статтями 51 Конституції України та 24 СК України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ст. 5 Протоколу № 7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року) - кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Згідно з ч. 6 ст. 7 СК України жінка та чоловік мають рівні права і обов'язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім'ї. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно зі ст. 120 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги інші обставини життя подружжя. Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з роз'ясненнями, викладеними у пункті 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», рішення суду у справі про розірвання шлюбу повинно відповідати вимогам статті 215 ЦПК України. У ньому, зокрема, має бути зазначено дату й місце реєстрації шлюбу, час та причини фактичного його припинення, мотиви, з яких суд визнав збереження сім'ї можливим чи неможливим, обґрунтовані висновки з приводу інших заявлених вимог. У резолютивній частині рішення слід навести відомості, необхідні для реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦС. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що між сторонами фактично припинені шлюбні стосунки, тривалий час сторони не ведуть спільного господарства, не проживають разом, та як зазначила позивачка примирення між ними неможливе, оскільки вона піддавалася психологічному насиллю під час проживання з відповідачем, вона не кохає чоловіка та не бажає проживати з ним разом, оскільки лише після того, як вона пішла від чоловіка почувається нарешті вільною та щасливою. В судовому засіданні досліджені надані відповідачем відеозаписи та фотографії, проте суд не може їх прийняти як докази, оскільки вони жодним чином не стосуються предмету позову. Суд враховує, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинені з листопада 2017 року, сторони проживають окремо, малолітні діти залишилися проживати з відповідачем, відповідно до судового наказу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23 липня 2018 року за заявою [PERSON] стягнено з [PERSON] на його користь аліменти на утримання спільних дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] у розмірі половини ( Ѕ частини заробітку ( доходу) [PERSON], але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, і не більше десяти прожиткових мінімумів на кожну дитину відповідного віку, щомісяця, до досягнення кожною дитиною повноліття починаючи стягнення з 05 липня 2018 року. В судовому засіданні встановлено, що позивачка не бажає поновлювати стосунки, будь-яких заходів до примирення сторони не приймають, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, а тому надання сторонам строку для примирення суд вважає недоцільним. Причиною розпаду сім'ї є взаємне непорозуміння, відсутність довіри, втрата позивачкою почуття любові та поваги та конфлікт з приводу здійснення віросповідання. Так відповідач зазначив, що його дуже хвилює, що його дружина - [PERSON] відвідує філіппінську секту "Царство Іісуса Христа. Пастор Аполло Сі Кіболой. Обраний син божий" разом з старшими доньками, а також з неповнолітньою донькою Крістіною. Відвідування секти перетворило його дружину на зомбовану людину, яка сповідує невідому релігію, яка негативно вплинула на неї та відвернула від сім'ї та дітей. Відвідування дружиною та доньками даної секти призвело до релігійно-містичного переживання. У доньок відбувається психічний розлад на релігійному ґрунті, а саме: релігійне сектантське божевілля. Він вимушений був звертатися до Уряду, правоохоронних органів щодо діяльності секти і дуже хвилюється, що належна позивачці на праві власності квартира перейде до філіппінської секти. Позивачка же зазначила, що відповідач є пастором християнської церкви, про що не заперечував відповідач. При постановленні рішення суд враховує те, що сімейно-шлюбні відносини припинені, спір щодо поділу майна та проживання дітей буде вирішуватися окремо, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, бере до уваги, що відповідачем за час розгляду справи не знайдено спільну мову з позивачкою та не досягнено порозуміння, і не приймає його посилання щодо збереження сім'ї на наявність трьох дітей та те, що причиною через яку дружина бажає розірвати шлюб є відвідування нею разом з дітьми філіппінської секти, тому суд дійшов висновку, що сім'я сторін розпалася остаточно та не може бути відновлена. Також судом врахована та обставина, що розгляд справи тривав з липня 2018 року по 28 березня 2019 року і за даний період примирення сторін не відбулось. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп.

Outcome: approved