Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-26 00:00:00

Перший заступник керівника Червоноградської місцевої прокуратури Львівської області Гриньків В. М. звернувся в суд в інтересах держави в особі органу уповноваженого державою здійснювати функції у спірних правовідносинах-заінтересована особа: Туринківська сільська рада Жовківського району Львівської області про визнання спадщини [PERSON] відумерлою. В обґрунтування заявлених вимог зазначають, що [INFO] померла [PERSON], яка проживала в с. Туринка, Жовківського району на території Туринківської ради Жовківського району. З інформації Туринківської сільської ради від 02.07.2018 року встановлено, що згідно із Книги реєстрації сертифікатів на право на середню частку (пай) Туринківської сільської ради, [PERSON] 28.05.1997 видано сертифікат [NUMBER] про право на земельну частку (пай) площею 1,49 га в умовних кадастрових гектарах, який зареєстровано в книзі під №1051. Згідно інформації Туринківської сільської ради від 02.07.2018 року вбачається, що земельні частки (паї) та земельна ділянка віднесена до категорій земель сільськогосподарського призначення. Стверджують, що заповіт від імені померлої [PERSON] не посвідчено та згідно вимог спадкового законодавства по лінії спорідненості на її земельну частку (пай) ніхто не претендує. З моменту смерті [PERSON] і до даного часу ніхто за охороною спадкового майна та за оформленням спадщини не звертався. Крім цього, не встановлено, що у [PERSON] є інше майно на праві власності, окрім земельної частки (пай) площею 1,49 га. Також, вказане підтверджуються інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта. Відсутність спадкоємців, які б могли претендувати на майно померлих - земельну частку (пай) також підтверджується інформацією Жовківської державної нотаріальної контори відповідно до якої вбачається, що вивченням даних Спадкового Реєстру після смерті [PERSON] спадкової справи не заводилось та заповіт не посвідчувався. Враховуючи те, що з часу смерті [PERSON] минуло 17 років, а спадкоємці, якщо такі навіть і наявні, не прийняли спадщину, таку слід визнати відумерлою та передати її територіальній громаді Туринківської сільської ради. Звертають увагу, що положеннями ст. 1277 Цивільного кодексу України саме на Туринківську сільську раду покладено обов'язок після спливу одного року з часу відкриття спадщини [PERSON] подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. За таких обставин, дана заява є заходом прокурорського реагування на захист інтересів держави, в особі Туринківської сільської ради, оскільки остання жодних заходів щодо визнання спадщини відумерлою з моменту відкриття спадщини після смерті вказаного спадкодавця, не вжила. Зволікання у зверненні Туринківської сільської ради до суду про визнання спадщини, яка залишилася після смерті [PERSON], відумерлою позбавляє як Український народ загалом (стаття 13 Конституції України), так і територіальну громаду Туринківської сільської ради правомочностей власника землі в тому обсязі, який їй дозволяє статус землі як комунальної власності. Отже, правовідносини, пов'язані з своєчасним оформленням правового статусу земельних ділянок, становлять «суспільний», «публічний» інтерес, а бездіяльність Туринківської сільської ради, такому «суспільному», «публічному» інтересу не відповідає. За таких обставин у даній справі «суспільним», «публічним» інтересом звернення прокурора до суду з вимогою про визнання спадщини, яка залишилася після смерті [PERSON], а саме земельної ділянки для сільськогосподарського призначення площею 1,49 га та передача такої територіальній громаді Туринківської сільської ради є задоволення суспільної потреби у оформленні правового статусу земельної ділянки та можливість нею розпоряджатися на власний розсуд, а також захист суспільних інтересів загалом, права власності на землю Українського народу. А тому враховуючи, що з часу смерті [PERSON] минуло 17 років, і з того часу за оформленням спадщини ніхто не звертався, свідоцтво про право на спадщину не видавалось, на підставі викладеного, просять визнати відумерлою спадщину після смерті [PERSON], що складається із земельної ділянки (пай) площею 1,49 га на території Туринківської сільської ради Жовківського району, право на яке посвідчено сертифікатом [NUMBER] від 28.05.1997 про право на земельну частку (пай). Спадщину, визнану відумерлою, передати у власність територіальної громади Туринківської сільської ради Жовківського району. Представник заявника- прокурор Жовківського відділу Червоноградської місцевої прокуратури Гутковський В. В. в судове засідання не з'явився, однак подав на адресу суду заяву про розгляд справи у відсутності представників Червоноградської місцевої прокуратури. Заявлені вимоги підтримав в повному обсязі, просить задовольнити. Також просить долучити лист Туринківської сільської ради від 11.09.2018 року № 02-09/785. Представник заінтересованої особи- Туринківської сільської ради Жовківського району Львівської області в судове засідання не з'явився, від них не надходило відзвиву на заяву, жодних клопотань. На підставі ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Так як представник заінтересованої особи- Туринківської сільської ради Жовківського району Львівської області, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання, не з'явився в судове засідання без повідомлення причин, не подав відзив, жодних клопотань, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи та ухвалення рішення на підставі наявних у справі доказів без його участі. Оскільки всі учасники в судове засідання не з'явилися, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Щодо звернення першого заступника керівника Червоноградської місцевої прокуратури Львівської області в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати функції у спірних правовідносинах- Туриниківської сільської ради Жовківського району Львівської області, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Положеннями ст. 1277 Цивільного кодексу України саме на Туринківську сільську раду покладено обов'язок після спливу одного року з часу відкриття спадщини [PERSON] подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Суд вважає, що подана прокурором заява про визнання спадщини відумерлою є заходом прокурорського реагування на захист інтересів держави, в особі Туринківської сільської ради, оскільки остання жодних заходів щодо визнання спадщини відумерлою з моменту відкриття спадщини після смерті вказаного вище спадкодавця не вжила. Згідно ст. 1 Закону України «Про місцеве самоврядування» представницький орган місцевого самоврядування - виборний орган (рада), який складається з депутатів і відповідно до закону наділяється правом представляти інтереси територіальної громади і приймати від її імені рішення. Відповідно до ст. 18 Закону України «Про місцеве самоврядування» орган місцевого самоврядування може бути позивачем та відповідачем у судах загальної юрисдикції, зокрема, звертатися до суду, якщо це необхідно для реалізації його повноважень і забезпечення виконання функцій місцевого самоврядування. Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" однією з форм місцевого самоврядування є представництво спільних інтересів територіальних громад сіл, селищ, міст через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи. Згідно з п.п.1 п. "б" ч. 1 ст. 33 зазначеного Закону до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать, зокрема, здійснення контролю за додержанням земельного та природоохоронного законодавства, використанням і охороною земель. При цьому, відповідно до положень ст.4 вищевказаного Закону одним із принципів місцевого самоврядування є судовий захист прав місцевого самоврядування. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про охорону земель» об'єктом особливої охорони держави є всі землі в межах території України. Крім того, статтею 14 Конституції України встановлено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. У зв'язку з цим, своєчасне оформлення правового статусу земельних ділянок має загальнодержавне значення. За правилами статей 4, 5 Земельного кодексу України завданням земельного законодавства, яке включає в себе цей Кодекс та інші нормативно- правові акти у галузі земельних відносин, є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель, а основними принципами земельного законодавства є, зокрема, поєднання особливостей використання землі як територіального базису, природного ресурсу і основного засобу виробництва; забезпечення рівності права власності на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави; забезпечення раціонального використання та охорони земель. Зволікання у зверненні Туринківської сільської ради до суду про визнання спадщини, яка залишилася після смерті [PERSON], відумерлою позбавляє як Український народ загалом (стаття 13 Конституції України), так і територіальну громаду Туринківської сільської ради правомочностей власника землі в тому обсязі, який їй дозволяє статус землі як комунальної власності. В цьому контексті в сфері земельних правовідносин важливу роль відіграє конституційний принцип законності набуття та реалізації права власності на землю в поєднанні з додержанням засад правового порядку в Україні, відповідно до яких органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (статті 14, 19 Конституції України). Отже, правовідносини, пов'язані з своєчасним оформленням правового статусу земельних ділянок, становлять «суспільний», «публічний» інтерес, а бездіяльність Туринківської сільської ради, такому «суспільному», «публічному» інтересу не відповідає. За таких обставин у даній справі «суспільним», «публічним» інтересом звернення прокурора до суду з вимогою про визнання спадщини, яка залишилася після смерті [PERSON], а саме земельної ділянки для сільськогосподарського призначення площею 1,49 га. та передача такої територіальній громаді Туринківської сільської ради є задоволення суспільної потреби у оформлення правового статусу земельної ділянки та можливість нею розпоряджатися на власний розсуд, а також захист суспільних інтересів загалом, права власності на землю Українського народу. Слід зазначити, що у рішенні Європейського суду з прав людини від 02.11.2004 року у справі «Трегубенко проти України» суд категорично ствердив, що «правильне застосування законодавства незаперечно становить суспільний інтерес». Крім цього, у даній справі заінтересованою особою слід вважати територіальну громаду Туринківської сільської ради в особі органу місцевого самоврядування Туринківської сільської ради, оскільки відповідно до положень Закону України «Про місцеве самоврядування» первинним суб'єктом місцевого самоврядування, основним носієм його функцій і повноважень є територіальна громада села, селища, міста. В той же час сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Однією із форм представництва відповідно до положень ст.23 Закону України «Про прокуратуру» є звернення до суду із заявами при порушенні інтересів держави. Згідно ст. 131-1 Конституції України на органи прокуратури покладено представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно п. 8 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання спадщини відумерлою. Статтями 334, 335 ЦПК України передбачено, що заява про визнання спадщини відумерлою у випадках, встановлених Цивільним кодексом України, подається до суду за місцем відкриття спадщини або за місцезнаходженням нерухомого майна, що входить до складу спадщини. У заяві про визнання спадщини відумерлою мають бути зазначені відомості про час і місце відкриття спадщини, про майно, що становить спадщину, а також докази, які свідчать про належність цього майна спадкодавцю, про відсутність спадкоємців за заповітом і за законом, або про усунення їх від права на спадкування, або про неприйняття ними спадщини, або про відмову від її прийняття. З листа Туринківської сільської ради № 02-09/549 від 02.07.2018 року встановлюється, що згідно із Книги реєстрації сертифікатів на право на середню частку (пай) Туринківської сільської ради [PERSON] 28.05.1997 року видано сертифікат [NUMBER] про право на земельну частку (пай) площею 1,49 га в умовних кадастрових гектарах, який зареєстровано в книзі під №1051. В той же час суд враховує, що відповідно до інформації Жовківського відділу ГУ Держгеокадастру у Львівської області №08-13-0.23-1235/105-18 від 06.07.2018 року у відділі відсутній державні акти на вказану земельну ділянку, відтак не являється можливим надати витяг про нормативно-грошову оцінку земельної ділянки. Крім цього, не встановлено про наявність у [PERSON] іншого майна на праві власності, окрім земельної частки (пай) площею 1,49 га. Вказане підтверджуються інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта № 132407061 від 27.07.2018 року. Згідно копії актового запису про смерть № 23 від 06.07.2001 року складеного Виконавчим комітетом Туринківської сільської ради Жовківського району Львівської області вбачається, що [PERSON] померла [INFO] у с. Туринка, Жовківського району Львівської області. Відповідно п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України від 16.01.2003 року, що набрав чинності 01.01.2004 року, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинностіЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Оскільки [PERSON] померла [INFO], тобто спадщина відкрилася до набрання чинності ЦК України, то до правовідносин, що стосуються прийняття спадщини, а також визнання спадщини відумерлою після її смерті слід застосовувати положення Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року. Так, ст. 524 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року передбачено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Ст. 527 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року встановлено, що спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Відповідно до ст. 548 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийняття спадщини визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини, яким з урахуванням вимог ст. 525 зазначеного кодексу визнається день смерті спадкодавця. Згідно ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року встановлено, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом 6 місяців з дня її відкриття фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або подав до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Листом Жовківської державної нотаріальної контори Головного територіального управління юстиції у Львівській області № 1633/01-16 стверджується, що після смерті [PERSON], яка померла [INFO] ніхто із спадкоємців в нотконтору для оформлення спадщини не звертався, спадкові справи не заводилися. Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 52556667 від 10.07.2018 року вбачається, що відомості про реєстрацію спадкової справи після смерті [PERSON], яка померла [INFO] відсутні. З листа Туринківської сільської ради Жовківського району Львівської області № 02-09/785 від 11.09.2018 року вбачається, що гр. [PERSON], яка померла [INFO] та була зареєстрована в [ADDRESS] до часу смерті проживала одна за вказаною адресою. З наведеного суд приходить до висновку, що після смерті [PERSON] ніхто не подавав в нотаріальну контору за місцем відкриття спадщини заяву про її прийняття, а також не вступав в управління або володіння спадковим майном. Судом встановлено, що заповіт від імені померлої [PERSON] не посвідчено та згідно вимог спадкового законодавства по лінії спорідненості на її земельну частку (пай) ніхто не претендує. З моменту смерті [PERSON] і до даного часу ніхто за охороною спадкового майна та за оформленням спадщини не звертався. Слід зазначити, що відповідно до п. 2.1. гл. 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року спадкова справа заводиться нотаріусом за місцем відкриття спадщини на підставі поданої (або такої, що надійшла поштою) першою заяви (повідомлення, телеграми) про прийняття спадщини, про відмову від прийняття спадщини, про відмову від спадщини, заяви про відкликання заяви про прийняття спадщини або про відмову від спадщини, заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину, заяви спадкоємця на одержання частини вкладу спадкодавця у банку (фінансовій установі), заяви про видачу свідоцтва виконавцю заповіту, заяви виконавця заповіту про відмову від здійснення своїх повноважень, заяви другого з подружжя про видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, заяви про вжиття заходів до охорони спадкового майна, претензії кредиторів. Відповідно до ст. 555 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року спадкове майно за правом спадкоємства переходить до держави: 1) якщо спадкодавець все майно або частину його заповідав державі; 2) якщо у спадкодавця немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом; 3) якщо всі спадкоємці відмовились від спадщини; 4) якщо всі спадкоємці позбавлені права спадкування (статті 528 і 534 цього Кодексу); 5) якщо ні один із спадкоємців не прийняв спадщини. Якщо хто-небудь з спадкоємців відмовився від спадщини на користь держави, до держави переходить частка спадкового майна, належна цьому спадкоємцеві. Якщо при відсутності спадкоємців за законом заповідана тільки частина майна спадкодавця, решта майна переходить до держави. У випадках, передбачених цією статтею, авторське право, що входить до складу спадщини, або право на частку в авторській винагороді, що належало спадкоємцеві, який відмовився, припиняється. Згідно ст. 338 ЦПК України суд, встановивши, що спадкоємці за заповітом і за законом відсутні, або спадкоємці усунені від права на спадкування, або спадкоємці не прийняли спадщину чи відмовилися від її прийняття, ухвалює рішення про визнання спадщини відумерлою та про передачу її територіальній громаді відповідно до закону. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини. Згідно з ч.1 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»від 21.05.1997 року № 280/97-ВР спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини. Враховуючи той факт, що згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), наданої Жовківською державною нотаріальною конторою від 10.07.2018 року, після смерті [PERSON], яка померла [INFO], спадкова справа не заводилась, спадкоємці з заявами про прийняття спадщини не зверталися, так само як і не звертались будь-які особи до Туринківської сільської ради Жовківського району Львівської області за охороною спадкового майна, відомостей про те, що будь-хто із спадкоємці вступив в управління або володіння спадковим майном немає та пройшло більше одного року з моменту відкриття спадщини, тому суд приходить до висновку про визнання спадщини після смерті [PERSON], що складається із земельної ділянки (пай) площею 1,49 га без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості, яка розташована на території Туринківської сільської ради Жовківського району Львівської області, яку передано для ведення селянського (фермерського) або колективного господарства, право на яку посвідчено сертифікатом [NUMBER] від 28.05.1997 року, зареєстрованого в книзі під № 1051- відумерлою та про передачу такої у власність територіальній громаді за місцем відкриття спадщини - Туринківській сільській раді Жовківського району Львівської області. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення вимог заявника.

Outcome: approved