Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-19 00:00:00

В червні 2017 року позивач звернуся до суду з позовом до [PERSON] про витребування майна з чужого незаконного володіння. В позовній заяві позивач просить витребувати у відповідача своє майно, зазначаючи, що відповідно до рішення Подільського районного суду м. Києва від 22 грудня 2016 року, яке було залишене без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 12 квітня 2017 року у цивільній справі №758/6886/15-ц за позовом [PERSON] до [PERSON], про поділ рухомого майна подружжя, позовні вимоги [PERSON] задоволено у повному обсязі. Судом визнано за [PERSON], право власності на наступне майно, яке було набуте під час шлюбу з відповідачем, а саме: - Набір меблів для відпочинку «Каприз» (кутовий диван та два крісла) вартістю 2528 грн.; Люстра 1 шт. у кухні, вартістю 140 грн.; Люстра 1 шт.в залі вартістю 272 грн.; Кухня (Туреччина) 240Х240 вартістю 5000 грн.; Кухонний набір меблів (стіл, 2 стільця) вартістю 500 грн.; Стіл кухонний вартістю 300 грн.; Телевізор «PHILIPS» 32 PW 9520 вартістю 1900 грн.; Пральна машина «Gorenje» WA 63100 вартістю 2200 грн.; Витяжка АЕG (Турція) вартістю 150 грн.; Підставки алюмінієві декоративні 2шт. вартістю 160 грн.; Тумба під телевізор вартістю 100 грн.; Музикальний центр «SONY» 1992 року випуску, потребує ремонту вартістю 400 грн.; Телевізор «PHILIPS» 29 РТ 9113/58 вартістю 1500 грн.; Холодильник «Атлант» МХМ-260 вартістю 1500 грн.; фритюрниця універсаліс 1250 вартістю 450 грн.; часи настінні вартістю 120 грн.; - Ковдри на стіну 2шт вартістю 300 грн.; Всього разом 17 520 грн. Вже більше трьох років у квартирі відповідача проживають три сім'ї кватирантів, які користуються та псують майно належне позивачу, частина якого в ідеальному стані. Провадження у справі відкрито ухвалою від 0307.2017 р. (суддя Декаленко В.С.). На підставі протоколу повторного автоматичного розподілу від 01.12.2017 р. матеріали вищевказаної справи передані для розгляду судді Ларіонової Н.М. Відповідно п.9 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України (2017 р.) застосуванню при розгляді даної справи підлягають норми чинного з 15.12.2017 р. ЦПК України (2017 р.). Справа підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач та його представник - адвокат [PERSON] до початку судового засідання подали заяву, в якій підтримали позов в повному обсязі та просили розглянути справу за їх відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечували. Відповідач в судове засідання повторно не з'явилась, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду невідомі. Суд вважає за можливе розглянути справу у відповідності до ст.ст. 280, 281 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню за таких підстав. Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 22 грудня 2016 року у цивільній справі №758/6886/15-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ рухомого майна подружжя позовні вимоги [PERSON] було задоволено у повному обсязі, а саме: судом визнано за [PERSON], право власності на майно, яке було набуте під час шлюбу з відповідачем, і зараз знаходиться у квартирі відповідачки, яка добровільно його не віддає. Ухвалою Апеляційного суду м.Києва від 12.04.2017 р. вищевказане рішення було залишено без змін, а апеляційна скарга [PERSON] - без задоволення. Відповідно до ст.82 ч.4 ЦПК України встановлені даним судовим рішенням не підлягають доказуванню. В порядку розподілу майна подружжя за [PERSON] даним рішенням суду визнано право власності на таке майно, яке було набуте під час шлюбу з [PERSON], а саме: - Набір меблів для відпочинку «Каприз» (кутовий диван та два крісла) вартістю 2528 грн.; Люстра 1 шт. у кухні, вартістю 140 грн.; Люстра 1 шт.в залі вартістю 272 грн.; Кухня (Туреччина) 240Х240 вартістю 5000 грн.; Кухонний набір меблів (стіл, 2 стільця) вартістю 500 грн.; Стіл кухонний вартістю 300 грн.; Телевізор «PHILIPS» 32 PW 9520 вартістю 1900 грн.; Пральна машина «Gorenje» WA 63100 вартістю 2200 грн.; Витяжка АЕG (Турція) вартістю 150 грн.; Підставки алюмінієві декоративні 2шт. вартістю 160 грн.; Тумба під телевізор вартістю 100 грн.; Музикальний центр «SONY» 1992 року випуску, потребує ремонту вартістю 400 грн.; Телевізор «PHILIPS» 29 РТ 9113/58 вартістю 1500 грн.; Холодильник «Атлант» МХМ-260 вартістю 1500 грн.; фритюрниця універсаліс 1250 вартістю 450 грн.; часи настінні вартістю 120 грн.; - Ковдри на стіну 2шт вартістю 300 грн.; Всього разом 17 520 грн. Судом було встановлено, що зазначене майно, знаходиться у квартирі, належній [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Відповідач незаконно користується майном позивача, відмовляється у добровільному порядку повернути майно [PERSON] Попасти до квартири відповідача не вдається за можливе, вона уникає зустрічі і спілкування, двері не відчиняє, що підтверджується Актом від 06.06.2017, що був складений держаним виконавцем А.О. Валявським під час вчинення виконавчих дій пов'язаних з стягненням грошових коштів та описом майна відповідача. Неодноразові виклики та звернення а поліцію направлення листів позивачем відповідачу про передачу майна, не дали позитивного результату, що підтверджується письмовими доказами матеріалами справи. Відповідно до статті 41 Конституції України та пункту 2 частини першої статті 3, статті 321 ЦК ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Ураховуючи, що згідно зі статтею 92 Конституції України правовий режим власності визначається виключно законами України, то інші нормативно-правові акти, які обмежують права власника і не мають ознак закону, не підлягають застосуванню. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним, що передбачено ст. 387 ЦК України. В силу вимог ст. 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. При цьому, відповідно до ч.1 ст. 76, ч. 1 ст.77 та ст. 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до частини першої статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Законом України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції" № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року ратифіковано Конвенцію про захист прав і основних свобод людини 1950 року. Згідно із статтею 1 Першого протоколу Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Враховуючи те, що позивач в іншій спосіб, крім як звернутися з позовом до суду про витребування свого майна, захистити своє порушене право не може, суд вважає, що позовні вимоги ґрунтуються на чинному законодавстві. Відповідач не надав доказів на спростування позовних вимог. Не здобуто таких доказів на час розгляду справи. На основі повно та всебічно з'ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки є обґрунтованими та заснованими на законі, знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду. Крім того, на підставі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого при подачі позову судового збору в розмірі 640,0 грн. На підставі викладеного, Закону України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції" № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року ратифіковано Конвенцію про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Перший протокол та протоколи № 2, 4, 7, 11 до Конвенції, статтею 1 Першого протоколу Конвенції, ст. 9 Конституції України, ст. 317, 321, 387 ЦК України,

Outcome: approved