Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-04 00:00:00

В квітні 2017 р. позивач СВК « Колонтаївський» звернувся до суду з позовною заявою до відповідачів про визнання договорів оренди недійсними та скасування рішення державного реєстратора. В обґрунтування вимог, викладених в позовній заяві, позивач вказав, що відповідачі [PERSON], [PERSON],[PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] є власниками земельних ділянок на підставі державних актів на право приватної власності . Між СВК « Колонтаїівський « та відповідачами укладено догори оренди землі, які зареєстровані у відділі Держкомзему у Краснокутському районі Харківської області. Строк дії договору не сплив , а відповідачі в судовому порядку розірвали договори оренди землі та уклали договори оренди землі з ТОВ « Колонтаївське» та зареєстрували у державного реєстратора. Рішеннями апеляційного суду Харківської області , відповідачам [PERSON], [PERSON],[PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в позові про розірвання договорів оренди землі відмовлено. Позивач просить визнати договори оренди землі укладені [PERSON], [PERSON],[PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] з ТОВ « Колонтаївське» недійсними та скасувати державну реєстрацію. 05.04.2018 року ухвалою Краснокутського районного суду Харківської області провадження у справі за позовом СВК « Колонтаївський « до [PERSON] про визнання договорів оренди недійсними та скасування рішення державного реєстратора провадження закрито, в зв»язку зі смертю відповідача. У судовому засіданні позов представник позивача підтримав , просив задовольнити. Відповідачі до суду не з»явилися , про причини неявки суду не повідомили , повідомлялися належним чином та в установлений законом строк , про що свідчать розписки про отримання судових повісток та оголошення в газеті. Представник третьої особи до суду не з»явився , подав заяву слухати справу у його відсутність , справу вирішити на розсуд суду. Зі згоди позивача ,суд ухвалює заочне рішення . Суд, заслухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши письмові докази, зясувавши обставини справи, приходить до наступних висновків. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Отже, указана норма визначає обєктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права повязане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання субєктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту. Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту субєктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Згідно із частиною першою статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Відповідно до частини третьої статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Як вольова дія, правочин являє собою поєднання волі та волевиявлення. Воля сторін полягає в їхній згоді взяти на себе певні обовязки, вона повинна бути взаємною, двосторонньою і спрямованою на досягнення певної мети. Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно із частиною першою статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. На підставі статті 20 Закону України «Про оренду землі» (у редакції, яка була чинною на момент виникнення правовідносин) укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Право оренди земельної ділянки виникає з дня державної реєстрації цього права відповідно до закону, що регулює державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Частиною третьою цієї статті передбачено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна зі сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Згідно зі статтею 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру, тобто реєстрацією є запис, фіксація фактів або явищ з метою обліку та надання їм статусу офіційно визнаних актів, внесення до списку або книги обліку. Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що моментом вчинення правочину слід вважати момент, коли сторони свого часу досягли згоди з усіх істотних умов. Відповідно до вимог статті 214 ЦК України відмова від двостороннього правочину може відбуватися лише за взаємною згодою сторін. Як вбачається зі змісту оспорюваних договорів укладеного між [PERSON], [PERSON],[PERSON], [PERSON], [PERSON] та ТОВ « Колонтаївське» , СВК « Коонтаївський» не є стороною зазначеного договору. Разом з тим позивач, як орендар цієї ж земельної ділянки, має право на оспорювання цього договору, оскільки цей правочин порушує його переважне право на використання спірної земельної ділянки. Частиною четвертою статті 124 Земельного кодексу України (далі ЗК України) передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обовязків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). За частиною другою статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема ЗК України, Законом України «Про оренду землі». Судом встановлено, що 26.03.2012 року між [PERSON],як орендодавцем , та СВК «Колонтаївський»(як оредарем) укладено договір оренди землі площею 7,96 га (кадастровий №6323583700:02:001:0209) строком на 8 років, пунктом 44 якого передбачено , що договір набирає чинності після підписання його сторонами та його державної реєстрації. Державна реєстрація договору відбулася 27.12.2012 року у відділі Держкомзему у Краснокутському районі Харківської області\~\~за № 632358374001668. 28.03.2012 року між [PERSON] та СВК «Колонтаївський» укладено договір оренди землі площею 6, 80 га (кадастровий №6323583700:02:001:0200) строком на 8 років, зареєстрований у відділі Держкомзему у Краснокутському районі Харківської області\~ 27.12.2012 року \~за № 632358374001666. 28.03.2012 року між [PERSON] та СВК «Колонтаївський» укладено договір оренди землі площею 6, 79 га (кадастровий №6323583700:02:001:0199) строком на 8 років, зареєстрований у відділі Держкомзему у Краснокутському районі Харківської області\~\~за № 632358374001665. 28.03.2012 року між [PERSON] та СВК «Колонтаївський» укладено договір оренди землі площею 6,93 га (кадастровий №6323583700:02:000:0212) строком на 8 років, 27.12.2012 року зареєстрований у відділі Держкомзему у Краснокутському районі Харківської області за № 632358374001644 28.03.2012 року між [PERSON] та СВК «Колонтаївський» укладено договір оренди землі площею 6,68 га (кадастровий №6323583700:02:001:0218) строком на 8 років, 27.12.2012 р.зареєстрований у відділі Держкомзему у Краснокутському районі Харківської області за № 6323583740016470. Вищезазначені земельні ділянки були передані СВК «Колонтаївський» власниками за актом приймання-передачі та перебували в користуванні кооперативу. В червні 2014 року [PERSON], [PERSON] та [PERSON] звернулись до Краснокутського районного суду з позовними заявами про розірвання укладених ними договорів оренди. Заочним рішенням Краснокутського районного суду від 05.11.2014 року по справі №627/959/14-ц позовні заяви [PERSON], [PERSON] та [PERSON] задоволено та договори оренди розірвано. Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 22.09.2015 року по справі №627/959/14-ц заочне рішення Краснокутського районного суду скасовано та в задоволенні позовних вимог [PERSON], [PERSON] та [PERSON] відмовлено повністю. Рішення набрало законної сили. Орендодавці [PERSON], [PERSON] та [PERSON] та серпні 2014 року також звернулись до Краснокутського районного суду з позовними заявами про розірвання вищезазначених договорів. Заочним рішенням Краснокутського районного суду від 08.12.2014 року по справі №627/1281/14-ц позовні заяви [PERSON], [PERSON] та [PERSON] задоволено та договори оренди розірвано. Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 02.12.2015 року по справі №627/1281/14-ц заочне рішення Краснокутського районного суду скасовано та в задоволенні позовних вимог відмовлено в повному обсязі.Рішення набрало законної сили. Таким чином апеляційний суд Харківської області своїми рішеннями встановив правомочність СВК «Колонтаївський» користуватися вищезазначеними земельними ділянками на підставі вказаних договорів, оскільки підстав для розірвання договору оренди землі з СВК « Колонтаївський» не встановлено. З Інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна (надалі Інформаційна довідка) вбачається , що державним реєстратором Краснокутського районного управління юстиції [PERSON] 21.12.2014 року здійснено запис №8168689, яким зареєстровано право оренди земельної ділянки, кадастровий номер 6323583700:02:001:0209 (орендодавець [PERSON]Ф.) за ТОВ «Колонтаївське» ; 20.12.2014 року здійснено запис №8168090, яким зареєстровано право оренди земельної ділянки, кадастровий номер 6323583700:02:001:0200 (орендодавець [PERSON]І.) за ТОВ «Колонтаївське» ; 21.12.2014 року здійснено запис №8168733, яким зареєстровано право оренди земельної ділянки, кадастровий номер 6323583700:02:001:0199 (орендодавець [PERSON]О.), за ТОВ «Колонтаївське», 21.03.2015 року здійснено запис №9128264, яким зареєстровано право оренди земельної ділянки, кадастровий номер 6323583700:02:000:0212 (орендодавець [PERSON]І.), за ТОВ «Колонтаївське»,21.03.2015 року здійснено запис №9127866, яким зареєстровано право оренди земельної ділянки, кадастровий номер 6323583700:02:001:0218 (орендодавець [PERSON]М.), за ТОВ «Колонтаївське». При цьому між СВК «Колонтаївський» та вищевказаними фізичними особами - власниками земельних ділянок угоди про розірвання договорів оренди землі не укладались, земельні ділянки за актами приймання-передачі власникам земельних ділянок не передавались Таким чином, право оренди вищезазначених земельних ділянок зареєстровано за ТОВ «Колонтаївське», не зважаючи на той факт, що договори оренди між СВК «Колонтаївський» та власниками земельних ділянок, є чинними. На момент укладання договорів оренди землі (березень 2012 року), відповідно до ст.202 Земельного кодексу України та Наказу № 7 від 02.07.2003 Державного комітету України по земельних ресурсах «Про затвердження Тимчасового порядку ведення державного реєстру земель» - державна реєстрація державних актів на право власності на земельну ділянку, на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі здійснювалася структурними підрозділами Центру державного земельного кадастру при Держкомземі України. Відповідно до частини 3 статті 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" - речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності тієї умови, що реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення. Відповідно до ч.1 ст. 93 ЗКУ право оренди земельної ділянки це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Відповідно до ч.1 ст. 5 ЗУ «Про оренду землі» орендарями земельних ділянок є юридичні або фізичні особи, яким на підставі договору оренди належить право володіння і користування земельною ділянкою. Відповідно до ч.1 ст. 25 ЗУ «Про оренду землі» орендар земельної ділянки має право, серед іншого, самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі, отримувати продукцію та доходи. Згідно зі ст. 27 ЗУ «Про оренду землі» орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону. Також згідно ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року №1952-ІV, \~в редакції від 01 січня 2016 року, - у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37\~цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Суд вважає, що рішення державного реєстратора Краснокутського районного управління юстиції Харківської області [PERSON] про державну реєстрацію іншого речового права оренди вищезазначених земельних ділянок за ТОВ «Колонтаївське» є такими, що підлягають скасуванню , а договри оренди землі недійними укладені з ТОВ « Колонтаївське» недійними. Згідно ст.ст.12,81 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивач надав суду достатньо доказів на підтвердження позову і тому позов підлягає задоволенню. Під час звернення до суду позивач сплатив судовий збір у сумі 1600 грн. та витрати за судовий виклик у сумі 640 грн.,які підлягають стягненню з відповідача на підставі ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved