Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області із позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, просить суд: визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] ; стягнути з нього судовий збір. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. Так, вимоги позивача мотивовані тим, що вона, на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 13.02.2019 року, є власником житлового будинку [ADDRESS] . Вказує, що в належному їй будинку зареєстрований відповідач по справі [PERSON] , який з травня 2017 року/ з моменту реєстрації/ не проживає в житловому будинку, комунальні послуги не сплачує, будинок не утримує, його речей у будинку немає. Тобто відповідач відсутній у житловому будинку позивача з моменту реєстрації, тому вважає, що останній втратив право на користування її житлом та реєстрацію за вищенаведеною адресою. У позові також звернула увагу, що [PERSON] є її колишнім зятем, що перебував у шлюбі з її донькою [PERSON] , який розірвано згідно рішення суду від 13.07.2017 року. Натомість знятись в добровільному порядку з її житлового приміщення відповідач відмовляється. Між нею та відповідачем відсутні будь-які домовленості з приводу подальшого використання відповідачем житлового приміщення, належного їй. Наполягає, що реєстрація відповідача у належному їй будинку порушує її права вільно користуватись та розпоряджатись власністю, адже вона має намір оформити субсидію на сплату комунальних послуг, натомість надати довідку про доходи відповідача не має можливості, оскільки він ухиляється від її надання, так само відмовляється у добровільному порядку знятися з реєстрації місця проживання. З урахуванням наведеного, вона і вимушена звернутись до суду з позовом за захистом своїх прав. Відповідач в судове засідання надав заяву, відповідно до якої з позовом згодний частково, не згодний зі стягненням з нього витрат по сплаті судового збору на користь позивача, вказуючи при цьому, що не знявся з реєстрації з причин того, що в нього відсутнє місце прописки, щодо його виписки не заперечує, просить розглянути справу за його відсутність. Рух справи у суді Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 17.08.2021 року прийнято позовну заву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження. Призначено підготовче судове засідання на 21.09.2021 рік. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 21.09.2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду на 27.10.2021 року. Заяви, клопотання учасників процесу та насідки їх вирішення; порядок судового розгляду. Позивач в судове засідання надала заяву про розгляд справи у її відсутності, з проханням позовні вимоги задовольнити. Відповідач в судове засідання надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Суд розглядає справу за відсутність сторін, відповідно наданих заяв, за наявними матеріалами справи. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом Вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що дійсно на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори Садановим О.В., зареєстрованого в реєстрі за № 78, позивач отримала у спадок після смерті [PERSON] та є власником житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] . /а.с. 11-14/ Вказане також випливає з довідки, виданої виконавчим комітетом Мологівської сільської ради за № 1275 від 11.08.2021 року, згідно якої повідомлено, що згідно запису в по господарської книги №5 особовий рахунок № [NUMBER] власником житлового будинку, розташованого в [ADDRESS] є [PERSON] /а. с. 4/ Як вбачається з матеріалів справи, відповідач перебував у шлюбі з [PERSON] , та на підставі заочного рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області № 495/3433/17, їх шлюб було розірвано. /а.с. 5-7/ Тож, [PERSON] є колишнім зятем [PERSON] . Згідно Акту про фактичне місце проживання /не проживання/, складеного депутатом Мологівської сільської ради [PERSON] в присутності мешканців села [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] фактично не проживає за адресою житлового приміщення [ADDRESS] , з 05.2017 року /не проживає у зв`язку з розірванням шлюбу з [PERSON] /. У відповідності до довідки, складеної виконавчим комітетом Мологівської сільської ради за № 1266 від 10.08.2021 року повідомлено, що [PERSON] , [INFO] зареєстрований, але не проживає за адресою: [ADDRESS] , з травня 2017 року. Нормативне обґрунтування За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Виходячи з положень ст. ст. 16, 391, 386 Цивільного кодексу України, власник має право звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право. На підставі ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Ч. 1 ст. 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 1 ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Згідно з ч. 2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Статтею 387 ЦК України передбачено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. На підставі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. У відповідності до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їхніх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до частини 1 статті 156 ЖК України, члени сім`ї власника житлової квартири які проживають разом з ним у квартирі, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником квартири, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Частиною четвертою вказаної статті встановлено, що припинення сімейних відносин з власником квартири не позбавляє членів його сім`ї права користування займаним приміщенням. Тобто проживання членів сім`ї у житловому приміщенні, яке належить громадянину на праві власності, є результатом реалізації права власника й у них виникає право на користування чужим майном, тобто сервітутне право. У разі виникнення спору між власником та особами, які проживали з ним як члени сім`ї, необхідно враховувати той факт, що право користування житлом має речово-правовий характер, у зв`язку з чим припинення цього права повинно відбуватися згідно з вимогами статей 405, 406 ЦК України. Відповідно до ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власникажитла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. У ч.2 ст.7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зазначено, що зняття з реєстрації здійснюється в день звернення особи. Положеннями ст.7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" закріплено, що судове рішення, що набрало законної сили, є самостійною підставою для зняття з реєстрації. Висновки суду та мотиви прийнятого рішення Враховуючи вищевикладене, а саме наявне у позивача право приватної власності на житловий будинок [ADDRESS] , ту обставину, що відповідач не проживає у вказаному будинку вже більше 4 років, що станом на день винесення рішення перевищує встановлені чинним законодавством строки відсутності проживання членів сім`ї власника, враховуючи також, що реєстрація відповідача у спірному житловому приміщенні порушує право власності позивача, суд приходить до висновку про те, що є усі законні підстави для задоволення позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Розподіл судових витрат Згідно ч.1,2 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. У відповідності до вимог ч.1, п.1,2 ч.2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з обґрунтованістю позовних вимог [PERSON] , з відповідача [PERSON] слід стягнути на користь позивача сплачений нею за подання відповідного позову судовий збір у розмірі 908 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved