Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, вказуючи, що 02 серпня 2012 року відповідачка взяла в нього в борг 25 000 грн. 29.10.2012 року вона надала йому довіреність терміном на 10 років для повного володіння і розпорядження належною їй земельною ділянкою, згідно даної довіреності він мав право щорічно отримувати орендну плату. 25.10.2013 року відповідачка віддала йому гроші в сумі 1644 грн., про що в розписці зроблено відповідний запис. При зверненні в 2014 році до ТОВ "Югтранзитсервіс-Агропродукт" за орендною платою по довіреності, він дізнався, що орендну плату отримала сама [PERSON] Добровільно врегулювати спір відповідачка відмовилась, заявивши, що нічого віддавати не буде. На його лист про повернення боргу [PERSON] ніяк не відреагувала, що й змусило його звернутися до суду. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала , пояснила, що її довіритель 02.08.2012 року позичив відповідачці 25 000 грн. за умови, що вона надасть йому можливість 10 років користуватись її земельним паєм та отримувати орендну плату. Однак він лише один раз, в 2013 році, отримав орендну плату в сумі 1644 грн . В 2014 році [PERSON] отримала орендну плату сама і з того часу відмовляється повертати борг в будь-який спосіб. Просить задовольнити позовні вимоги, стягнувши з відповідачки на користь [PERSON] борг в сумі 23 356 грн., відсотки за користування грошима в сумі 925,28 грн. та 243,60 грн. судового збору. Також просить стягнути з відповідачки 2000 грн. витрат на правову допомогу. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що дійсно вона взяла у позивача в борг 25 000 грн. і власноручно написала розписку про це. В рахунок боргу вона дала йому на 10 років довіреність, за якою він мав право отримувати орендну плату з її земельного паю. Але потім вона передумала і звернулася до орендарів, щоб вони не віддавали орендну плату [PERSON] Позовні вимоги визнає, не заперечує проти заявлених сум стягнення. Заслухавши сторони, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Судом встановлено, що 02.08.2012 року відповідачка [PERSON] взяла в борг у позивача 25 000 грн., що підтверджується власноручно написаною розпискою. Цей факт не заперечується відповідачкою і в судовому засіданні. 29.10.2012 року [PERSON] надала позивачу довіреність в т.ч. на одержання орендної плати за передану в оренду ТОВ "Югтранзитсервіс-Агропродукт" її земельну ділянку площею 8,97га, розташовану на території Чкалівської сільради В.Олександрівського району Херсонської області. Однак в судовому засіданні встановлено, що в 2014 році позивачка особисто отримала орендну плату і попередила орендаря, щоб він не віддавав орендну плату [PERSON] На лист-попередження позивача про добровільне погашення боргу з відсотками, [PERSON] не відреагувала. Добровільного вирішення спору не відбулося. Предмет та зміст позовних вимог сторонами не оспорюється, відповідачка позовні вимоги визнає, тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved