Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-22 00:00:00

В квітні 2014 року позивач звернувся до Центрального районного суду м. Миколаєва з позовом до відповідача про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу в період з 10 травня 2005 року по день його смерті - [INFO]. В своїй заяві позивачка вказує на те, що визнання факту про проживання однією сімєю без шлюбу, їй потрібно для встановлення свого права на спадкування після смерті [PERSON], оскільки на тепершіній час існує спір про право на спадкування між нею та спадкоємцем другої черги - відповідачем по справі. Ухвалою суду від 08 вересня 2014 року об'єднано в одне провадження позов [PERSON] до [PERSON] про усуненя від права на спадкування за законом після смерті [PERSON] В судовому засіданні позивачка та її представник позови підтримали, просили про задоволення позовних вимог в повному обсязі. В обгрунтування позовних вимог посилалися на те, що оскільки [PERSON] проживала разом з померлим з 2005 року і до самого дня його загибелі однією сім'єю , має право на спадкування після його смерті. Разом з тим, відповідач, який є племінником [PERSON], хоча і був зареєстрований з ним на день смерті, проте життям його не цікавився, не відвідував, не приділяв уваги та жодної допомоги. [PERSON] був інвалідом другої групи, мав тяжкі захворювання, переніс декілька операцій, не міг самостійно нормально пересуватися , потребував стороннього догляду, який саме вона йому і надавала. В судовому засіданні відповідач та представник відповідача вимоги позову не визнали, суду пояснили, що позивачка дійсно мала стосунки чоловіка та жінки з [PERSON], але проживали вони разом лише періодично, мали окремий бюджет, часто сварилися, оскільки [PERSON] сильно зловживав алкогольними напоями. [PERSON] не потребував стороннього догляду, міг самостійно себе забезпечити, в зв'язку з чим не підлягають задоволенню вимоги позову про усунення [PERSON] від права на спадкування. Крім того, відповідач заперечував твердження позивачки, що не цікавився життям дядьки, оскільки вони ніколи не переривали зв'язок, він завжди надавав останньому допомогу, коли той просив його про таке, відвідував у лікарні, допомагав з будівництвом, піклувався . Вислухавши пояснення сторін та їх представників, допитавши свідків та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. [INFO] помер [PERSON], який був зареєстрований за адресою [ADDRESS] і був власником цієї квартири. За цією адресою був зареєстрований також рідний племінник померлого [PERSON] Судом також встановлено, що відповідач більше 10 років проживав окремо після одруження разом з дружиною та дитиною, періодично підтримував стосунки з дядьком. З матеріалів спадкової справи вбачається, що Свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], нікому зі спадкоємців нотаріусом не видане, в зв'язку з наявністю спору між спадкоємцями, які у встановлений законом строк та порядку звернулися з заявами про прийняття спадщини - [PERSON] та [PERSON] Згідно медичних документів, наявних в матеріалах справи, вбачається, що хворий [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні з 28 вересня по 19 жовтня 2012 року з діагнозом хронічний гепатит, токсичний, с транформацією в цирроз печінки, на час виписки потребував в сторонньому догляді. Також лікувався в терапевтичному відділенні на стиаціонарному лікуванні в грудні-січні 2012 року, серпні 2012 року з діагнозом "хронічний гепатит з переходом в цироз"; хірургічному відділенні стаціонару в жовтні-листопаді 2009 року, травні 2010 року, з 14 по 22 липня 2011 року зроблена операція за діагнозом "остемієліт наружної гомілки". В після операційний період пересувався за допомогою милиць . У стаціонарі його відвідувала дружина [PERSON] федорівна, персонального чергування у ліжка хворий не потребував. Пересувався за допомогою палички. Як пояснила допитана в судовому засідання в якості свідка медсестра хірургічного відділення вузлової лікарні [PERSON], позивачка опікувалася [PERSON], який неодноразово перебував на стаціонарному лікуванні, в тому числі з приводу оперативного втручання. В дні після операції [PERSON] чергувала біля нього, прасувала білизну після кровотечі. Сам [PERSON], розповідав медперсоналу, що знайшов дуже хорошу жінку, кохає її і буде з нею проживати своє життя. Зазначила, що [PERSON] не знаходився в безпорадному стані, сам персувався з паличкою. Його племінника не бачила, щоб він його відвідував в лікарні, але зазначила, що чергувала за графіком добу через три. Згідно Довідки Центрального відділу державної реєстраціії актів цивільного стану РС ММУЮ, державна реєстрація шлюбу [PERSON] та [PERSON], була призначена 09 лютого 2013 року, але не відбулася в зв'язку з неявкою осіб. Позивачка зареєстрована за адресою [ADDRESS]. З наданих позивачем фото вбачається, що дійсно вона та [PERSON] з травня 2005 року і по січень 2013 року разом провадили час, святкували свята, часто разом бували в гостях як у родичів [PERSON], та і у родинах дітей [PERSON], при цьому поводили себе як чоловік та жінка, виявляли на людях повагу , заботу та любов один до одного, що підтверджує їх близькі подружні стосунки. Сама позивачка суду пояснила, що вони могли проживати і в його квартирі, і в її, яка знаходится в Корабельному районі міста, в день пожежі 11 лютого 2013 року вона після роботи поїхала до себе в квартиру відпочити після ночної зміни. Реєстрація шлюбу не відбулася з тих підстав, що [PERSON], в призначений день не знайшов свій паспорт, 07 лютого приїздив до неї додому і вони домовилися з працівниками РАЦСу , що прийдуть на наступному тиждні, але не встигли. 09 чи 10 лютого 2013 року він збирався на хрестини сина [PERSON], чекав на запрошення , але його не запросили, після чого останній з родиною відвідав його сам, поки вона перебувала на роботі. Вона знала, що його доходи (пенсія) складала близько 3000грн на місяць. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] ( сусідка позивача), [PERSON], [PERSON], ( є сусідами [PERSON].) пояснили, що приблизно з 2005 року бачили [PERSON], та [PERSON], разом, сприймали їх як одну сім'ю, вони разом проживали, вели спільне господарство, піклувалися один про одного. Часто бували за адресою проживання позиваки, моглди залишитися там і на ночівлю, останній раз [PERSON], приходив до позивачки в її квартиру 07 лютого 2013 року , оскільки тоді вони були повинні йти до РАЦСу реєструвати шлюб, але [PERSON] відмовилася в зв'язку з хворобою. [PERSON], зловживав спиртними напоями, пересувався з палицею, але міг самостійно ходити, виходив в магазин за їжею. Позивачка завжди доглядала за ним, коли той хворів, відвідувала його у лікарнях, гттиувала йому їжу, прала одяг, прибирала в квартирі. Сусіди знали, що у [PERSON], є рідний племінник, якого той виховував, але ніколи не бачили останнього в гостях у дядьки, племінник ніколи не відвідувавй його, не допамагав ні фізично, ні матеріально, на що сам [PERSON], також скаржився. Свідок [PERSON], який на замовлення [PERSON], здійснював будівництво сараю та навісу на продвір'ї будинку біля його квартири, суду пояснив, що дійсно бачив позивачку в квартирі [PERSON] , але не думає, що вони проживали постійно однією сім'єю разом, оскільки знає, що [PERSON] в стані алкогольного сп'яніння міг ударити жінку. За такого, належних доказів на підтвердження того, що померлий [PERSON] при наявності допомоги з боку позивачки, яка вважала себе і поводила як його дружина, потребував ще й допомоги від свого племінника [PERSON] і особисто звертався з проханням надати допомогу, матеріали справи не містять. Отримання певної допомоги та догляду [PERSON] від позивачки не може вважатись перебуванням його у безпорадному стані в розумінні ч. 5 ст. 1224 ЦК України. Адже матеріалами справи, показами свідків і самої позивачки спростовується факт потребування померлим постійного стороннього догляду та неможливості фізично та матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, пересуватися. Відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо судом буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Виходячи зі змісту зазначеної норми, суд при вирішенні такої справи згідно з вимогами статті 214 ЦПК повинен установити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи. Лише при одночасному настанні таких обставин , а також доведеності зазначених фактів у їх сукупності, спадкоємець може бути усунений від права на спадщину. Під безпорадним станом слід розуміти безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично та матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у зв'язку з чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини. Таким чином, позивачка не довела як того, що [PERSON] перебував у безпорадному стані, так і того, що відповідач усвідомлював свій обов'язок та ухилявся від його виконання щодо надання необхідної допомоги. Взаємовідносини, які склались між сторонами за життя спадкодавця, а саме міцність родинних відносин, характер та ступень спілкування, моральні зобов'язання є етичними нормами, які виходять за межі спірних правовідносин. Недоведеність сукупності всіх умов для усунення від права на спадкування, передбачених частиною 5 статті 1224 ЦК України, є підставою для відмови в позові в частині усунення відповідача від права на спадщину. Так, за правилами статей 1262 та 1266 ЦК України спадкоємцями другої черги за законом є рідні брати та сестри спадкодавця діти спадкодавця та за правом представлення його племінники. За ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. За змістом ст. 256 ЦПК України, та відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» N 5 від 31.03.95 р. в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Таким чином, оскільки позивачка звернулася до суду з вимогами про встановлення факту проживання однією сім'єю з [PERSON] (після смерті якого таке дає їй право на спадкувння за законом в порядку четвертої черги, але за наявності спадкоємця другої черги) , від якого на теперішній час не залежить настання юридичних наслідків, про які заявила позивачка, то у задоволенні позову в цій частині також слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed