Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути із відповідача [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , аліменти на її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) , але не менше 50% прожиткового мінімуму доходів громадян на дитину відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня ухвалення рішення суду і до повноліття сина, тобто до [INFO] . В обгрунтування своїх вимог позивач зазначила, що вона з відповідачем проживала у шлюбі з 05 вересня 2014 року. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . З листопада 2019 року відповідач матеріально сім`ю повністю не забезпечує, а з 22 березня 2020 року вона сама утримує малолітнього сина [PERSON] . Відповідач нікому аліментів не платить, інших неповнолітніх дітей , непрацездатних батьків не має, працює санітаром в Довбиському психоневрологічному інтернаті. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників судового процесу до суду не надходило. Від відповідача [PERSON] до суду надійшов відзив щодо пред`явлених до нього вимог , відповідно до якого останній просить відмовити у задоволенні позову, оскільки його не визнає. [PERSON] вважає позовні вимоги безпідставними, бо між ним та дитиною відсутнє кровне споріднення. Так 05 вересня 2014 року він дійсно уклав шлюб із позивачкою, яка на час укладення шлюбу вже мала сина [PERSON] , [INFO] . Державна реєстрація народження дитини була проведена відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. 21 січня 2016 року за його заявою було змінено прізвище дитини на [PERSON] . У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Оцінивши зібрані по справі докази в сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню . У свідоцтві про народження [PERSON] , [INFO] , батьком останнього вказаний відповідач по справі. Відповідно до повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження Пулинського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) щодо актового запису про народження про народження № 1 від 25 січня 2012 року, [PERSON] народився [INFO] у с. Івановичі Червоноармійського району Житомирської області . Його батьками є [PERSON] , [INFO] та [PERSON] . Державна реєстрація народження проведена відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України (за вказівкою матері) 21 січня 2016 року до актового запису реєстратором відділу держаної реєстрації актів цивільного стану Червоноармійського районного управління юстиції у Житомирській області внесено зміни на підставі заяви про визнання батьківства від 21 січня 2016 року . За такою заявою внесено зміни в частині прізвища дитини, а саме [PERSON] змінено на [PERSON] , відомості про батька прізвище [PERSON] змінено на [PERSON] , дата народження батька : інформація відсутня змінено на [INFO] , місце проживання зазначено [ADDRESS] . Державна реєстрація народження змінено відповідно до ст. 126 Сімейного кодексу України . У відповідності до приписів ч. 1 ст. 126 Сімейного кодексу України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Вказані обставини свідчать про те, що відповідач визнав своє батьківство щодо сина [PERSON] , подавши відповідну заяву . Згідно ст.136 СК України та п. п. 11, 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" особа, яка записана батьком дитини відповідно до статті 126 цього Кодексу , має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною, суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Однак відповідачем [PERSON] факт батьківства щодо неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , не оспорюється. На підставі викладеного відсутні підстави для відмови у задоволенні позовних вимог , що про що зазначає у своєму відзиві відповідач, відповідно, позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними (ч.1 ст.181 СК України). Частина 3 ст. 181 СК України передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини ( аліменти) присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і за вибором того з батьків або інших законних представників дитини , разом з яким проживає дитина. Частиною 2 ст. 182 Сімейного кодексу України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зі змісту ст.183 СК України випливає, що за загальним правилом аліменти визначаються судом у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Неповнолітня дитина фактично на даний час перебуває на утриманні позивача. Відповідач не виконує належним чином обов`язки по утриманню своєї дитини , які встановлені ст. 180 Сімейного кодексу України, маючи можливість належним чином їх виконувати, так як він має постійне офіційне місце роботи , працює у Довбиському психоневрологічному інтернаті (а.с.15) Відповідно до ст. 141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі ч. 1 п. 3 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" позивач при подачі позову до суду звільнена від сплати судового збору, тому судовий збір необхідно стягнути із відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved