Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-25 00:00:00

Завідувач 2-А відділення Полтавської обласної клінічної психіатричної лікарні ім. О.Ф. Мальцева [PERSON] звернувся до суду із заявою про визнання госпіталізації та стаціонарного лікування недієздатного [PERSON] до психіатричного закладу за згодою опікуна доцільними. Заява обґрунтована тим, що 24 липня 2017 року о 06 год. 20 хв. за направленням лікаря-психіатра швидкої медичної допомоги Рєпіна і заявою опікуна [PERSON] на лікування до Полтавської обласної клінічної психіатричної лікарні ім. О.Ф. Мальцева поступив хворий [PERSON], [INFO], з діагнозом: Шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу з вираженою прогредієнтністю, галюцинаторно-параноїдний синдром. Враховуючи наявність тяжкого психічного розладу, психічний стан на момент огляду, значні порушення поведінки, патологічну імпульсивність, агресивну поведінку по відношенню [до матері-опікуна, специфічні розлади в сфері мислення, в емоційно-вольовій сфері, наявність маячних ідей відношення, особливого значення, недієздатність хворого, неспроможність на даний час самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, що забезпечує життєдіяльність, письмову заяву опікуна з проханням госпіталізації та лікування в стаціонарі, лікар просив суд винести рішення про визнання госпіталізації недієздатного [PERSON] до психіатричного закладу за згодою опікуна доцільною. В судовому засіданні лікар заяву підтримала в повному обсязі, пославшись на обставини, викладені в заяві. Просила її задовольнити. Прокурор в судовому засіданні заяву підтримав, проти її задоволення не заперечує. Суд, заслухавши пояснення лікаря, думку прокурора, вивчивши докази у справі, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 01 жовтня 2009 року, яке набрало законної сили 12 жовтня 2009 року, [PERSON] визнаний недієздатним, його опікуном призначено мати [PERSON]. Як встановлено судом, хворий [PERSON] психічно хворіє з 2007 року. Вперше знаходився на стаціонарному лікуванні в даній лікарні з 24 жовтня 2007 року по 30 листопада 2007 року з діагнозом: Шизофренія, параноїдна форма, галюцинаторно-параноїдний синдром, на той час мали місце ідеї відношення, особливого значення, імперативні слухові псевдогалюцинації. В подальшому 12 разів перебував на стаціонарному лікуванні у зв'язку з загостренням галюцинаторно-маячної симптоматики. Остання госпіталізація з 18 грудня 2011 року по 03 лютого 2012 року. Є інвалідом ІІ групи до 01 жовтня 2017 року. Не зважаючи на підтримуюче лікування відмічалися субклінічні загострення хвороби, під час яких посилювалася галюцинаторно-параноїдна симптоматика, відмічалися імперативні слухові псевдогалюцинації. Останній тиждень у хворого порушився сон, він став дратівливим, конфліктним. Перед даною госпіталізацією вночі 24 липня 2017 року побив матір, бив головою об батарею, намагався викинути її з вікна пятого поверху, тягнув на балкон, заявляв: «Зараз ми помремо разом». Бригадою швидкої медичної допомоги був госпіталізований в ПОКПЛ 24 липня 2017 року о 6 год. 20 хв. в стані психомоторного збудження. 24 липня 2017 року [PERSON] оглянутий комісією лікарів-психіатрів, якою йому встановлено діагноз: Шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу з вираженою прогредієнтністю, галюцинаторно-параноїдний синдром. Враховуючи наявність тяжкого психічного розладу, психічний стан на момент огляду, значні порушення поведінки, патологічну імпульсивність, агресивну поведінку по відношенню[до матері-опікуна, специфічні розлади в сфері мислення, в емоційно-вольовій сфері, наявність маячних ідей відношення, особливого значення, недієздатність хворого, неспроможність на даний час самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, що забезпечує життєдіяльність, письмову заяву опікуна з проханням госпіталізації та лікування в стаціонарі, комісією зроблений висновок про доцільність госпіталізації [PERSON] Крім пояснень осіб, які беруть участь в судовому засіданні, зазначене підтверджується письмовими доказами висновком комісії лікарів-психіатрів, заявою опікуна хворого [PERSON], рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від01 жовтня 2009 року. Відповідно до ст.13 Закону України Про психіатричну допомогу особа, визнана у встановленому законом порядку недієздатною, госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна. Рішенням Конституційного суду України від 1 червня 2016 року № 2-рп/2016 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення третього речення частини першої статті 13 Закону України "Про психіатричну допомогу" (справа про судовий контроль за госпіталізацією недієздатних осіб до психіатричного закладу) визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення третього речення частини першої статті 13 Закону України "Про психіатричну допомогу" від 22 лютого 2000 року № 1489-III з наступними змінами у взаємозвязку з положенням частини другої цієї статті стосовно госпіталізації особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю. Зважаючи на наявність у [PERSON] тяжкого психічного розладу, психічний стан на момент огляду, значні порушення поведінки, патологічну імпульсивність, агресивну поведінку по відношенню до матері-опікуна, специфічні розлади в сфері мислення, в емоційно-вольовій сфері, наявність маячних ідей відношення, особливого значення, недієздатність хворого, неспроможність на даний час самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, що забезпечує життєдіяльність, письмову заяву опікуна з проханням госпіталізації та лікування в стаціонарі, враховуючи висновок комісії лікарів-психіатрів, суд вважає за необхідне поміщення [PERSON] до психіатричного стаціонару визнати доцільним. За таких обставин суд приходить до висновку, що заява лікаря-психіатра підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved