Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-10 00:00:00

Заявник звернувся до суду з відповідною заявою в інтересах [PERSON], про встановлення факту належності останній трудової книжки [NUMBER] виданої 28.09.1981 р. на ім'я «[PERSON]» , обґрунтовуючи вимоги заяви помилкою в зазначенні ім'я по-батькові останньої. Вказані обставини та неоднаковість написання прізвища викликають сумніви щодо належності останній правовстановлюючого документа та є перешкодою для неї в оформленні пенсійних прав. Заявник та заінтересована особа у судове засідання не з'явилися, в адресованих суду письмових заявах просили справу розглядати за своєї відсутності, заяву задовольнити. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, в зв'язку з неявкою сторін, суд вважає за можливе, судове засідання проводити без фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи та письмові докази, суд дійшов висновку про задоволення заяви з наступних підстав. Судом встановлено, що 28.09.1981 р. на ім'я «[PERSON]» відділом кадрів Савхоз «Труд» УССР заведено трудову книжку [NUMBER]. В зазначені трудовій книжці по-батькові заявника вказано російською мовою як: «[PERSON]» замість «[PERSON]». Як вбачається з довідки Новокаховського МС УДМС України в Херсонській області від 24.01.2013 р., [PERSON] 15.12.2012 р. було оформлено паспорт громадянина України серії [NUMBER] замість паспорта громадянина України серії [NUMBER], виданого Новокаховським МВ УМВС України в Херсонській області, у зв'язку зі зміною прізвища після шлюбу. Відповідно до листа УПФ м. Н.Каховка від 13.06.2017 р., [PERSON] з метою оформлення пенсії за віком, рекомендовано привести у відповідність надані документи, насамперед трудову книжку, яка є документом, що підтверджує трудовий стаж, оскільки вона містить розбіжності по-батькові. Згідно ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно з роз'ясненнями, які містяться в п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року "Про встановлення фактів, що мають юридичне значення" при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Відповідно листа ВСУ 01.01.2012 р. "Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення" коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Згідно з наданими документами, а саме: копії паспорта [PERSON], копії свідоцтва про народження останньої, копії свідоцтва про шлюб, вбачається, що по-батькові заявника - «[PERSON]». Проте, на першій сторінці трудової книжки по-батькові останньої, російською мовою, зазначено: «[PERSON]» замість вірного «[PERSON]», що в теперішній час викликало сумніви щодо належності останній вказаної трудової книжки та є перешкодою у зверненні до Управління Пенсійного фонду та оформленні пенсії. За таких підстав, враховуючи, що пояснення заявника, викладені у заяві узгоджуються з іншими правовстановлюючими документами та матеріалами справи з яких вбачається та підтверджується факт належності [PERSON] трудової книжки [NUMBER] виданої 28.09.1981 р. на ім'я «[PERSON]», суд приходить до висновку про задоволення заяви.

Outcome: approved