Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON], третя особа: [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання та стягнення додаткових витрат. Свої вимоги мотивувала тим, що з 11 листопада 1995 року уклала шлюб з [PERSON]. 13 листопада 2003 року рішенням Дарницького районного суду м. Києва шлюб розірвано. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO], яка з 2013 року навчається на другому курсі денної форми навчання Університетського коледжу Київського університету ім. Б. Грінченка, в зв'язку з чим не має змоги влаштуватись на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток. Донька проживає разом з матір'ю. На даний час дитина перебуває на диспансерному обліку та потребує додаткових витрат які були понесені на операції, поїздки на оздоровлення, та медичні препарати, за станом здоров'я. 19 квітня 2002 року постановою Дарницького районного суду м. Києва стягувались аліменти на користь позивача на утримання доньки в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку щомісячно до повноліття. Оскільки відповідач добровільно про дитину не піклувався та не бажає піклуватись, а позивач не в змозі самостійно утримувати доньку, була змушена звернутись до суду з позовом. В позовних вимогах просила стягнути з [PERSON] аліменти на її користь на утримання доньки [PERSON], у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку щомісячно, починаючи з 24 травня 2015 року до закінчення навчання 30 червня 2017 року та додаткові витрати в розмірі 7 035,13 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, пояснила, що вона працює, утримує доньку самостійно, здійснює плату за житлово-комунальні послуги, купує одяг, харчі, витрати на лікування, несе інші додаткові витрати та просила задовольнити позов у повному обсязі. Відповідач [PERSON] та представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти позовних вимог про стягнення з нього аліментів на утримання доньки яка навчається заперечував частково, надав письмові заперечення (а.с. 37-38). Також, пояснив, що має на утриманні двох батьків пенсійного віку, яким від допомагає коштами на лікування, сплату комунальних платежів, придбання необхідних продуктів та просив стягнути з нього аліменти в розмірі 1/8 частини від його доходу. Щодо позовних вимог про стягнення з нього додаткових витрат в розмірі 7 035,13 грн. заперечував та просив в цій частині відмовити, оскільки дані витрати нічим не підтверджені. Третя особа [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила задовольнити позов у повному обсязі. Су, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи вважає встановленими наступні обставини. Відповідно до ст. 213 Цивільного процесуального кодексу України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 11 листопада 1995 року в Лівобережному відділі реєстрації шлюбів Києва з філією Державного Центру розвитку сім'ї, актовий запис № 2030 (а.с. 8). Як вбачається з матеріалів справи шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 13 листопада 2003 року, про що відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві видано свідоцтво про розірвання шлюбу, актовий запис № 1249 (а.с. 8). Від шлюбу [PERSON] та [PERSON] мають доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 9). Донька зареєстрована та проживає разом з матір'ю, що підтверджується довідкою форми № 3 за № 752 від 06 травня 2015 року (а.с. 7). Як вбачається з довідки № 462 від 10.09.2015 р. виданої Університетським коледжем Київського університету імені Бориса Грінченка видана [PERSON] яка дійсно є студенткою 3-го курсу денної форми навчання за спеціальністю - «Початкова освіта», термін навчання з 01.09.2013 р. по 30.06.2017 р. (а.с.59). Також, [PERSON] отримує стипендію, що підтверджується довідками Київського університету імені Бориса Грінченка № 615 від 09.09.2015 р. (а.с 60), № 613 від 09.09.2015 р. (а.с. 61). Відповідно до постанови Дарницького районного суду м. Києва від 19 квітня 2002 року стягувались аліменти з відповідача на користь позивача на утримання доньки в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку щомісячно до повноліття (а.с. 19), по досягненню донькою вісімнадцяти річного віку. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ч. 1 ст. 199 Сімейного Кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 200 Сімейного Кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 цього Кодексу. Такими обставинами є: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків звільнення від доказування; докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. При цьому, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При визначенні розміру аліментів суд враховує те, що відповідач має постійне місце роботи в КП "Київський метрополітен "СП Електродепо "Харківське" та отримує заробітну плату, відповідно до довідки про доходи № 378 від 07.07.2015 р. (а.с. 43). На підставі вищевказаного суд вважає, що вимоги позивачки про стягнення аліментів з відповідача на утримання доньки, яка продовжує навчання є обґрунтованими, однак враховуючи, матеріальний стан позивача, матеріальний стан відповідача те, що він має на утриманні двох батьків пенсійного віку, суд приходить до висновку, що відповідач може надавати матеріальну допомогу повнолітній дитини та вважає за необхідне визначити суму аліментів яку відповідач може сплачувати у розмірі 1/6 частини щомісячно, такий розмір аліментів суд вважає справедливим по відношенню до всіх учасників та таким, що не поставить в скрутне матеріальне становища відповідача. Відповідно до ст. 185 Сімейного Кодексу України, той з батьків з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо), розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. додаткові витрати на дитину можуть фінансуватись наперед або покриватись після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Позивачем на підтвердження вимоги про стягнення з відповідача додаткових витрат у розмірі 7 035,13 грн., у зв'язку з хворобою доньки надала суду копію довідки державної установи «Інституту отоларингології ім. проф. О.С. Коломійченка АМН України» про те що [PERSON] перебуває на лікуванні у стаціонарі Інститут отоларингології (а.с. 10), копію висновку лікарської комісії амбулаторії № 2 за № 27 від 12.02.2015 р. про те що [PERSON] перебуває на диспансерному обліку з 2012 року (а.с. 13), консультативний висновок від 21.01.2015 р. Міського дитячого діагностичного алергологічного центру консультативно-діагностичного відділення (а.с. 15), довідку Комунального підприємства «Стоматологія Дніпровського району м. Києва (а.с. 16) про те що, [PERSON] зверталась до стоматолога-хірурга для проведення операції на зубах, але при цьому, позивачкою не було надано доказів фактично понесених витрат на лікування, а саме: проведення операційного втручання, вартості проходження оглядів, здачі аналізів та придбання ліків, а тому позовні вимоги в цій частині є необґрунтованими та недоведеними, відповідно до приписів ст..ст. 57-60 ЦПК України, та не підлягають задоволенню. За встановлених обставин, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги позивача слід задовольнити частково. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір» з відповідача на користь держави підлягають стягненню витрати по справі в розмірі 243 грн. 60 коп., понесені судом по предмету спору про стягнення аліментів, оскільки позивач при подачі позову до суду звільнена від сплати судових витрат.

Outcome: partial