Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-02 00:00:00

В березні 2014 р.[PERSON]звернулася до суду з позовом,уточненим в процесі розгляду справи, в якому зазначає, що в період з 2010 р.вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем,який був розірваний рішенням Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 07.11.2012 р. Сторони є батьками неповнолітньої [PERSON],[INFO],яка проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні. Рішенням Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 30.10.2012 р.з відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання дитини у розмірі 1000 гр.щомісячно,допущено негайне виконання рішення в частині суми платежу за один місяць. Державним виконавцем Шевченківського ВДВС був визначений розмір заборгованості відповідача по аліментам станом на 01.02.2014 р.в сумі 5577 гр.25 коп. Відповідно до ст.196 СК України позивачем розрахована неустойка за прострочення сплати аліментів,яка за період з жовтня 2012 р.по травень 2014 р.становить 14275 гр. Посилаючись на те,що відповідач не виконував судове рішення про сплату аліментів з власної вини,просить стягнути з [PERSON]на її користь неустойку за прострочення сплати аліментів в сумі 14275 гр.та судові витрати. В судовому засіданні представник позивача адвокат [PERSON]заявлені вимоги підтримала та пояснила,що протягом певного часу відповідач не в повному обсязі виконував судове рішення про стягнення з нього на корить позивачки аліментів на утримання їхньої спільної дитини,доказом чого є довідка держвиконавця про розмір заборгованості по аліментам,відповідач порушує свій обов*язок батька утримувати дитину.Вважає,що оскільки відповідач був обізнаний про наявність судового рішення про сплату аліментів та не сплачував їх з власної вини,він зобов*язаний сплатити неустойку,яка розрахована в сумі 14275 гр.,однак з урахуванням наданої відповідачем квитанції про часткову сплату заборгованості по аліментам,неустойка становить 12 745 гр. Просить суд стягнути з відповідача неустойку по сплаті аліментів у вказаному розмірі та судові витрати. Відповідач [PERSON].в судовому засіданні позов визнав з урахуванням його уточнень представником позивача на суму 12 745 гр.В частині стягнення з нього судових витрат на послуги адвоката позов не визнав та пояснив,що не бажає оплачувати примхи позивачки мати адвоката. Представник відповідача адвокат [PERSON].в судовому засіданні підтримав позицію свого довірителя та не оспорював спільно з представником позивача розраховану суму неустойки 12 745 гр. Представник третьої особи Шевченківського ВДВС Запорізького МУЮ в судове засідання не з*явився через службову зайнятість,про що надав заяву,справа розглянута без його участі. Заслухавши учасників процесу, оцінивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов до висновку, що позов заявлений обґрунтовано, підлягає задоволенню , виходячи з наступного. Судом встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 30.10.2012 року з відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON],[INFO], у розмірі 1000 гр.щомісячно,починаючи з 10.10.2012 р.до її повноліття,в межах суми платежу за один місяць рішення допущено до негайного виконання. Відповідно до довідки про розрахунок заборгованості за аліментами № 51 державного виконавця відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції, заборгованість відповідача по аліментам з жовтня 2012 р.станом на 01.02.2014 року становить 5577 гр.25 коп. Відповідно до довідки № 346,інформація про сплату відповідачем аліментів за період з лютого по квітень 2014 р.відсутня. При розгляді справи в суді відповідачем надана квитанція про оплату аліментів у січні 2014 р.в сумі 1000 гр. Таким чином,суд вважає встановленим та підтвердженим доказами факт наявності заборгованості відповідача по аліментам за період з жовтня 2012 р.по травень 2014 р. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину. За правилами ст. ст. 195,196 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається державним виконавцем виходячи з фактичного заробітку (доходу), одержаного боржником за час, протягом якого стягнення не провадилося, або одержуваного ним на момент визначення розміру заборгованості. Якщо боржник у цей період та на час визначення заборгованості не працював, така заборгованість визначається виходячи з середньої заробітної плати для даної місцевості. У разі спору розмір заборгованості визначається судом. Відповідач є приватним підприємцем,доказів ,що заборгованість по сплаті аліментів виникла не з його вини,суду не надав,тому одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Суд ,дослідивши обставини справи, виходячи зі змісту ст. 196 СК України та відповідно до вимог ст.57,60 ЦПК України встановив факт заборгованості відповідача за аліментами й наявність його вини у її виникненні та наявність у одержувача аліментів права на стягнення неустойки. Зокрема,суд встановив,що після прийняття рішення у жовтні 2012 р.про стягнення аліментів,відповідач аліменти на утримання дитини сплачував не в повному обсязі та не своєчасно,про що свідчить довідка державного виконавця. З наведеного суд встановив,що відповідач свідомо неналежним чином виконував рішення суду про стягнення аліментів,що призвело до виникнення заборгованості у встановленому вище розмірі,а позивач обґрунтовано звернулася до суду із позовом про стягнення неустойки,яка є мірою відповідальності за неналежне виконання відповідачем аліментного зобов*язання. За змістом ст.196 СК України, оскільки аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісяця, пеня нараховується не на всю суму заборгованості, а її нарахування обмежується лише сумою несплачених аліментів за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. Сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається за наступні, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того, скільки днів прострочено до сплати певної суми заборгованості. Наведений позивачем в уточненій позовній заяві розрахунок неустойки за прострочення сплати аліментів обрахований відповідно вимогам ст. 196 СК України та п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" та з урахуванням розрахунків відповідача,узгоджується із розміром заборгованості,визначеним державним виконавцем. З наведеного суд дійшов до висновку,що розмір неустойки за прострочення сплати аліментів відповідача за період з 10.10.2012 р.по 10.05.2014 р. становить 12745 гр. З огляду на вказані обставини, з наданих та досліджених доказів суд встановив передбачені законом підстави для задоволення позову у вказаному розмірі. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню витрати по оплаті судового збору в сумі 244гр.,які підтверджені квитанцією. Крім того, позивач заявила про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу у розмірі 500 гр. За змістом ст.ст.79,84 ЦПК до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать, в тому числі, витрати на правову допомогу адвоката або іншого фахівця в галузі права. Із матеріалів справи вбачається, що представник позивача адвокат [PERSON]надавала позивачу правову допомогу за договором № 16 від 10.04.2014 р . Загальна вартість юридичних послуг оцінена у 500 гр.,оплата здійснена за квитанцією від 02.06.2014 р. До складу оплатних послуг представника включені: консультація щодо правовідносин сторін по стягненню аліментів ,складання позову ,представництво інтересів позивача у судових засіданнях. Законом України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" встановлено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Як видно із Закону, складовим елементом у визначені розміру компенсації витрат на правову допомогу є часовий обсяг роботи особи, яка надавала правову допомогу, і саме при вчиненні процесуальних дій у суді. Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування у справі. З журналу судового засідання вбачається, що представник позивача була присутня у судовому засіданні Шевченківського районного суду м.Запоріжжя 03.06.2014 року,тривалість засідання 1 год.30 хв.,отже матеріалами справи підтверджений загальний час участі представника позивача у судовій справі. Розрахунок, який є в матеріалах справи, містить підтвердження кількості годин,витрачених представником на надання правової допомоги в судовому засіданні,навіть без урахування інишх юридичних послуг, описаних у розрахунку (як-то консультація щодо подання до суду позову та складання позовної заяви ),сума витрат за участь у судових засіданнях містить посилання на підтверджену по справі кількість витрачених годин. Статтею 8 Закону України «Про Державний бюджет на 2014 рік» встановлено, що мінімальна заробітна плата з 1 січня по 1 липня становить 1218 гривень. Виходячи з зазначеного розміру мінімальної заробітної плати та часу, протягом якого адвокат брав участь у справі, граничний розмір на правову допомогу може становити:730 гр.(1218 х40:100=487,20 х 1 год.30 хв.=730) За таких обставин,розмір компенсації правових послуг адвоката в суді в сумі 500 гр.є розумним та мінімальним,підтверджений розрахунком.

Outcome: approved