Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] суми боргу за договором позики. Свої позовні вимоги обгрунтовує тим, що відповідачем 13 червня 2012р. у нього було позичено грошові кошти в розмірі 98876 грн. 25 коп., що на момент укладення договору було еквівалентно сумі в 12375 доларів США, про що було укладено угоду про позику грошей, посвідчену приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] Відповідно до умов укладеного договору, відповідач повинен був повернути грошові кошти позивачу до 13 червня 2013р., разом з тим, в обумовлений сторонами строк своє зобов»язання не виконав. В зв»язку з наведеним, позивач просив стягнути з відповідача суму боргу за договором позики, три проценти річних за прострочення виконання грошового зобов»язання в розмірі 406 грн. 75 коп., витрати на правову допомогу в розмірі 1000 грн., вартість послуг нотаріуса за складання довіреності в розмірі 250 грн. та судові витрати. В судовому засіданні позивач позов підтримав та просив його задовольнити. Відповідач та його представник в судовому засіданні позов визнали частково в розмірі залишку суми боргу в розмірі 80526 грн. 25 коп., проти задоволення інших вимог заперечували. При цьому зазначали, що частина боргу була погашена 13 травня 2013р. в розмірі 18350 грн. і в зв»язку з великим розміром боргу, просили відстрочити виконання рішення до 13 червня 2014р. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Як встановлено в судовому засіданні, відповідач [PERSON] позичив у [PERSON] грошові кошти в розмірі 98876 грн. 25 коп., що на момент укладення договору було еквівалентно сумі в 12375 доларів США, про що було укладено угоду позики грошей, посвідчену приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] (а.с.5). Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов»язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Договір позики на суму, яка не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян повинен бути укладений у письмовій формі. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей - ст.1047 ЦК України. Позичальник зобов"язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором - ст.1049 ЦК України. Під час дії зазначеного договору позики, відповідач [PERSON] повернув 18350 грн., що підтверджується відповідною квитанцією про перерахування коштів (а.с.43). Отже, на час розгляду справи залишок боргу складає 80526 грн. 25 коп. Таким чином, вимоги позивача про повернення боргу є законними, обгрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню в розмірі 80526 грн. 25 коп. При цьому суд не приймає до уваги пояснення позивача з приводу того, що здійснивши платіж в сумі 18350 грн., відповідач погашав інші боргові зобов»язання перед ним, оскільки відповідних доказів на підтвердження зазначених обставин він не надав. Що стосується вимоги позивача про стягнення з відповідача трьох процентів річних за прострочення виконання грошового зобов»язання в розмірі 406 грн. 75 коп., витрат на правову допомогу в розмірі 1000 грн., вартість послуг нотаріуса за складання довіреності в розмірі 250 грн., то вони задоволенню не підлягають, з огляду на наступне. Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов"язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 ЦК України. Статтею 625 ЦК України встановлений обов"язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов"язання, сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Разом з тим, позивачем невірно була зазначена прострочена сума боргу та не враховане часткове погашення заборгованості при її визначенні, що є підставою для відмови у задоволенні цієї вимоги. Вимога про стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 1000 грн. також задоволенню не підлягає, оскільки квитанція про сплату таких послуг не містить зазначення платника послуг та відповідних підстав оплати. Що стосується вимоги про стягнення вартості послуг нотаріуса за складання довіреності в розмірі 250 грн., то вона також задоволенню не підлягає, оскільки не відноситься до витрат, пов»язаних з розглядом судової справи, які визначені ст.79 ЦПК України та з огляду на те, що позивач особисто приймав участь у розгляді справи. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути понесені позивачем судові витрати пропорційно до частини задоволених позовних вимог в розмірі 805 грн. 26 коп. Суд не знаходить підстав для надання відповідачу відстрочки виконання зазначеного рішення, оскільки статтею 217 ЦПК України передбачено право, а не обов»язок суду на визначення порядку і строку виконання рішення і крім того, відповідачем не надано доказів існування обставин, що утруднюють виконання рішення.

Outcome: partial