Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання недійсним договору оренди землі площею 6, 603 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, з кадастровим № 1225988000:01:001:0098, що розташована на території Чернявщинської сільської ради [PERSON]ївського району Дніпропетровської області, укладеного між ним та відповідачем по справі ФГ «Зоряна плюс» м. Дніпро 16.08.2017 року за № 30/08/17 , на підставі якого за відповідачем, згідно рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за індексним № 36863371 від 01.09.2017 року, державним реєстратором [PERSON] районної державної адміністрації Дніпропетровської області [PERSON], зареєстровано право оренди вказаної земельної ділянки. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначав, що є власником земельної ділянки, розташованої на території Чернявщинської сільської ради [PERSON]ївського району Дніпропетровської області, площею 6, 603 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та кадастровим № 1225988000:01:001:0098, при цьому, вищевказана земельна ділянка належить йому на праві приватної власності на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії IV- ДП № 006179 від 21.01.2002 року. 12.10.2017 року від державного реєстратора [PERSON]ївської районної державної адміністрації Дніпропетровської області позивач отримав інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 100158440 з якої дізнався про реєстрацію іншого речового права стосовно належної йому земельної ділянки, а зокрема права оренди вказаної земельної ділянки за відповідачем по справі ФГ «Зоряна плюс» м. Дніпро на підставі договору оренди землі № 30/08/17 від 16.08.2017 року, копію якого, в свою чергу, позивач також отримав від державного реєстратора [PERSON]ївської райдержадміністрації. Позивач зазначав, що ніколи не укладав з відповідачем договору оренди належної йому на праві власності земельної ділянки та будь яким чином не надавав своєї згоди на укладення такого договору, при цьому, стверджував, що підпис поставлений у договорі від його імені являється підробленим, а відтак, посилаючись на ст. ст. 202, 203, 207, 208, 215, 638 ЦК України просив визнати недійсним договір оренди землі площею 6, 603 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, з кадастровим № 1225988000:01:001:0098, що розташована на території Чернявщинської сільської ради [PERSON]ївського району Дніпропетровської області, укладений між [PERSON] та ФГ «Зоряна плюс» м. Дніпро 16.08.2017 року за № 30/08/17 на підставі якого за ФГ «Зоряна плюс» м. Дніпро, відповідно до рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за індексним № 36863371 від 01.09.2017 року, державним реєстратором [PERSON] районної державної адміністрації Дніпропетровської області [PERSON] зареєстровано право оренди вказаної земельної ділянки. В судовому засіданні позивач [PERSON] та представник останнього адвокат [PERSON] заявлені позовні вимоги повністю підтримали, пояснивши, що позивач [PERSON] ніколи не підписував з ФГ «Зоряна плюс» спірний договір оренди землі та будь якої орендної плати за користування його земельною ділянкою не отримував. Представники відповідача керівник ФГ »Зоряна плюс» [PERSON] та адвокат [PERSON] в судове засідання не зявилися, про дату, час та місце судового засідання сповіщені належним чином (т. 2 ас. 25, 26), при цьому про будь - які поважні причини неявки в судове засідання 08.05.2018 року на 10-00 год. суд не повідомили, жодні заяви від останніх про відкладення розгляду справи, через канцелярію суду, на адресу електронної пошти суду, тощо до початку продовження судового засідання, не надходили. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин, або без повідомлення причин неявки (п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України). Суд також враховує, що підставою для відкладення розгляду справи є не відсутність представника сторони, а саме неможливість вирішити спір у судовому засіданні. Якщо матеріалів у справі достатньо і суд правильно застосовує при вирішенні спору законодавство, то відсутність представника сторони вже ні на що не впливає. Єдиною умовою, в такому випадку, для суду є належне повідомлення сторін та учасників справи про час та місце розгляду справи. Крім того, суд приймає до уваги, що відповідач по справі надав відзив на позовну заяву в якому виклав всі наявні в останнього заперечення проти позовних вимог та з якого вбачається, що відповідач ФГ «Зоряна плюс» м. Дніпро позовні вимоги повністю не визнали, вважаючи, що позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження недійсності спірного договору оренди землі (т. 1 ас. 144-145), що, в свою чергу, не перешкоджає суду розглянути дану справу у відсутності не зявившихся представників відповідача по справі. Третя особа по справі на стороні відповідача без самостійних вимог [PERSON] районна державна адміністрація Дніпропетровської області в судове засідання не зявилися, надали суду заяву про розгляд справи в їх відсутності, при цьому заперечень проти позову від останніх не надходило (т. 2 ас. 29). З огляду на дане, суд вважає можливим розглянути дану справу у відсутності представників відповідача по справі та третьої особи, проти чого присутні в судовому засіданні позивач та представник останнього не заперечували. Ухвалою суду від 16.01.2018 року постановлено судовий розгляд вказаної справи продовжити за правилами загального позовного провадження зі стадії підготовчого провадження (т. 1 ас. 77-79), при цьому в ході підготовчого провадження по даній справі судом на підставі ухвал суду від 12.03.2018 року за клопотанням представника позивача [PERSON] у [PERSON] районної державної адміністрації Дніпропетровської області витребувані докази щодо спірного договору (т. 1 ас. 165-166), в Управлінні інформаційного забезпечення ГУНП Дніпропетровської області витребувані докази стосовно протиправного заволодіння майном керівника ФГ «Зоряна плюс» [PERSON] (т. 1 ас. 170-171), у ФГ «Зоряна плюс» витребуваний оригінал спірного договору (т. 1 ас. 172-173). Окрім того, ухвалою суду від 12.03.2018 року продовжено строк проведення підготовчого провадження в даній справі на 30 днів (т. 1 ас. 174). Ухвалою суду від 13.04.2018 року вирішено клопотання представника позивача [PERSON] про виклик в судове засідання для допиту в якості свідка державного реєстратора [PERSON] РДА [PERSON] (т. 1 ас. 214-215). Відповідно ч. 2 ст. 240 ЦПК України суд зазначає, що справа до судового розгляду по суті була призначена згідно ухвали суду від 13.04.2018 року на 16.04.2018 року, при цьому наступною датою проведення судового засідання визначено 25.04.2018 року (т. 1 ас. 218-220, 244). Згідно ухвали суду від 25.04.2018 року розгляд справи по суті було відкладено на 04.05.2018 року (т. 2 ас. 8), а ухвалою суду від 04.05.2018 року розгляд справи по суті відкладено на 08.05.2018 року (т. 2 ас. 22-23). Заслухавши пояснення позивача [PERSON], представника позивача [PERSON], свідка [PERSON], дослідивши письмові матеріали додані до справи, а в тому числі і відзив відповідача на позовну заяву, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають до задоволення з наступних підстав: -в судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] є власником земельної ділянки, що розташована на території Чернявщинської сільської ради [PERSON]ївського району Дніпропетровської області загальною площею 6, 603 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та кадастровим № 1225988000:01:001:0098. Дане підтверджено в судовому засіданні наявною в матеріалах справи копією Державного акта на право приватної власності на землю серії ІV-ДП № 006179, виданого [PERSON] Чернявщинською сільською радою [PERSON]ївського району Дніпропетровської області 21.01.2002 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 3780 (т. 1 ас. 7). Згідно копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за індексним № 43785445 від 14.09.2015 року право власності на вищевказану земельну ділянку зареєстроване за позивачем в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 09.09.2015 року за номером запису про право власності 11158345 (т. 1 ас. 8). З Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно за № 100158440 від 12.10.2017 року з розділу «Актуальна інформація про державну реєстрацію іншого речового права» вбачається, що в Державному реєстрі міститься запис про державну реєстрацію іншого речового права за № 22121300, вчинений 28.08.2017 року державним реєстратором [PERSON] районної державної адміністрації Дніпропетровської області [PERSON], про реєстрацію права оренди належної позивачу земельної ділянки за ФГ «Зоряна плюс» на підставі договору оренди землі № 30/08/17 від 16.08.2017 року, укладеного між позивачем [PERSON] та ФГ «Зоряна плюс», зі строком дії до 01.09.2042 року за яким в оренду передана земельна ділянка загальною площею 6, 603 га (т. 1 ас. 9-10). В матеріалах справи також міститься ксерокопія оспорюваного договору оренди землі № 30/08/17 від 16.08.2017 року, надана державним реєстратором [PERSON] РДА [PERSON], на виконання ухвали суду про витребування доказів (т. 1 ас. 199-204), з якого вбачається, що 16.08.2017 року між орендодавцем [PERSON] та орендарем ФГ «Зоряна плюс» укладено договір оренди землі № 30/08/17, згідно якого орендодавець [PERSON] передає, а орендар ФГ «Зоряна плюс» приймає в строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим № 1225988000:01:001:0098, що знаходиться на території Чернявщинської сільської ради [PERSON]ївського району Дніпропетровської області, площею 6, 603 га та яка на праві власності належить [PERSON], відповідно до Державного акту на право власності на землю серії IV-ДП № 006179, при цьому строк дії договору оренди землі складає 25 років. До вказаного договору також долучений акт передачі землі від 16.08.2017 року. В судовому засіданні позивач та представник останнього категорично стверджували, що позивач ніколи не укладав з відповідачем ФГ «Зоряна плюс» оспорюваного договору оренди землі № 30/08/17 від 16.08.2017 року та будь яким чином не надавав згоду на укладення такого, при цьому підпис від імені позивача, що виконаний як на оспорюваному договорі оренди землі так і на акті прийому передачі земельної ділянки здійснений не позивачем та є підробленим. З метою доведення тих обставин, що підпис на оспорюваному договорі та акті прийому - передачі земельної ділянки, доданого до вказаного договору, не належить позивачеві представник останнього [PERSON], в ході підготовчого провадження, заявляв клопотання про витребування доказів, а зокрема оригіналу (примірнику) спірного договору, як у [PERSON] районної державної адміністрації Дніпропетровської області, державний реєстратор якої [PERSON] здійснив на підставі спірного договору запис у Державному реєстрі про реєстрацію права оренди землі за відповідачем ФГ «Зоряна плюс», так і у відповідача ФГ «Зоряна плюс», який має зберігати у себе примірник оспорюваного договору, на підставі якого орендує земельну ділянку позивача. Разом з тим, державним реєстратором [PERSON] на адресу суду була надана лише ксерокопія оспорюваного договору з актом прийому - передачі земельної ділянки (т. 1 ас. 198-204), при цьому опитаний в судовому засіданні в якості свідка державний реєстратор [PERSON] суду пояснив, що оригіналу (примірника) оспорюваного договору він не має та будь яких належних доказів, що примірник оспорюваного договору у паперовій формі був направлений ним до [PERSON]ївської районної державної адміністрації, яка відповідно до положень ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» є субєктом, що забезпечує зберігання реєстраційних справ, для долучення до матеріалів реєстраційної справи щодо обєкта нерухомого майна, зокрема земельної ділянки з кадастровим № 1225988000:01:001:0098, суду не надав, вказавши, що можливо такі матеріали були загублені. Окрім того, будь яких належних доказів, щодо виконання державним реєстратором [PERSON] вимог Розділу VI Порядку формування та зберігання реєстраційних справ, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 18.11.2016 року № 3267/5 та зареєстрованого 18.11.2016 року за № 1499/29629, щодо передачі документів у паперовій формі для долучення до реєстраційної справи субєкту, що забезпечує зберігання реєстраційних справ, [PERSON] районною державною адміністрацією Дніпропетровської області до суду також надано не було та в судовому засіданні свідок [PERSON] не надав і жодних зрозумілих та таких, що заслуговують на увагу пояснень стосовно виконання ним вимог вищевказаного Порядку, вказавши, що особисто він ніяких документів не відправляє, журналів відправлень не веде, опису документів для відправлення не складає та де могли подітись такі документи йому не відомо. З відповіді [PERSON]ївської районної державної адміністрації Дніпропетровської області на запит представника позивача адвоката [PERSON] від 02.03.2016 року, що міститься в томі 1 на аркуші справи 164 вбачається, що згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно договір оренди земельної ділянки № 30/08/17 від 16.08.2017 року , укладений між ФГ «Зоряна плюс» та [PERSON] і зареєстрований державним реєстратором [PERSON] районної державної адміністрації Дніпропетровської області [PERSON] до [PERSON]ївської районної державної адміністрації Дніпропетровської області у паперовій формі для долучення до матеріалів реєстраційної справи не надходив. З відповіді [PERSON] районної державної адміністрації Дніпропетровської області на адвокатський запит представника позивача [PERSON] № 1-50-441/0/290-18 від 14.03.2018 року (т. 1 ас. 212) вбачається, що 06.03.2018 року до [PERSON] райдержадміністрації надійшов адвокатський запит [PERSON] з проханням повідомити про дату направлення на адресу [PERSON]ївської райдержадміністрації Дніпропетровської області реєстраційної справи щодо проведення державної реєстрації іншого речового права на земельну ділянку з кадастровим № 1225988000:01:001:0098, при цьому [PERSON] райдержадміністрація повідомила, що така реєстраційна справа була направлена на адресу [PERSON]ївської райдержадміністрації у триденний строк після отримання заявником оригіналів документів та на підтвердження даного надали квитанцію про поштове відправлення (т. 1 ас. 213). Разом з тим, як вбачається з долученої до справи вищевказаної квитанції, що міститься в томі 1 на аркуші справи 213, остання взагалі не свідчить про направлення будь чого саме до [PERSON]ївської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, оскільки в квитанції в графі «Куди» адресатом зазначено лише «Павлоград», а відтак вказана квитанція не підтверджує виконання [PERSON] РДА вимог щодо направлення реєстраційної справи у паперовій формі субєкту, що забезпечує зберігання реєстраційних справ. Безпосередньо відповідач по справі ФГ «Зоряна плюс» ухвалу суду про витребування доказів, а зокрема примірника оспорюваного договору оренди земельної ділянки також не виконали, при цьому в ході підготовчого провадження представники відповідача [PERSON], [PERSON] пояснили, що виконати вказану ухвалу не мають змоги, оскільки примірник оспорюваного договору у відповідача відсутній, так як був викрадений у керівника ФГ «Зоряна плюс» [PERSON]. На підтвердження вказаних обставин останніми була надана довідка [PERSON] відділення поліції ДВП ГУНП в Дніпропетровській області № 238/47/19 від 07.12.2017 року (т. 1 ас. 160). Між тим, зі змісту вказаної довідки не вбачається та не слідує, що у керівника ФГ «Зоряна плюс» [PERSON] було викрадено спірний договір, або взагалі що не-будь викрадено. Крім того, на виконання ухвали суду про витребування доказів Управлінням інформаційно аналітичної підтримки ГУНП в Дніпропетровській області за № 24/1827 від 26.03.2018 року було надано відповідь, що відомостей стосовно зареєстрованих в період з 16.08.2017 року по 23.03.2018 року фактів звернень [PERSON] до органів Національної поліції ГУНП в Дніпропетровській області не встановлено (т. 1 ас. 190). Відтак, суд критично оцінює доводи представників відповідача про неможливість надання суду примірника оспорюваного договору через його викрадення та розцінює такі дії як ухилення від надання суду доказів з метою перешкодити позивачу реалізувати своє право на призначення почеркознавчої експертизи стосовно спірного договору для можливості встановлення підроблення / не підроблення підпису позивача на оспорюваному договорі, хоча, на думку суду, саме сторона відповідача мала би бути заінтересована в цьому у разі не визнання вимог позивача. Відповідно до ч. 10 ст. 84 ЦПК України у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для зясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду. Так, фактично ні при проведенні підготовчого провадження по даній справі, ні під час розгляду справи по суті відповідачем з поважних причин ухвала суду про витребування оспорюваного договору виконана не була та останній, на думку суду, по надуманим причинам ухилився від надання суду витребуваних доказів, фактично позбавивши як позивача так і суд можливості провести почеркознавчу експертизу оспорюваного договору. Окрім того, третя особа на стороні відповідача [PERSON] райдержадміністрація Дніпропетровської області також не надали суду примірника оспорюваного договору у паперовій формі та будь яких достовірних даних (доказів) щодо направлення такого примірника договору у паперовій формі на зберігання до [PERSON]ївської РДА. Пояснення свідка [PERSON] щодо можливого зникнення, втрати оспорюваного договору суд також оцінює критично, оскільки останнім в судовому засіданні нічим не доведені при дачі пояснень обставини, на які він посилається. Відтак, за таких обставин, зважаючи на те, що ні відповідач по справі, ні третя особа з поважних причин ухвали суду про витребування доказів, в частині надання примірнику оспорюваного договору оренди землі, фактично не виконали, суд приходить до висновку, що останні ухилилися від подання суду доказів. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Між тим, здійснивши державну реєстрацію іншого речового права щодо належної позивачу земельної ділянки, а зокрема права оренди такої за ФГ «Зоряна плюс», ні третя особа [PERSON] РДА, як орган державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, ні відповідач по справі ФГ «Зоряна плюс» , яке орендує спірну земельну ділянку, не надали суду будь яких належних доказів та не довели в судовому засіданні, що оспорюваний договір був підписаний саме позивачем по справі, а не іншою особою. Ухилення відповідача від надання як позивачу, так і суду примірника оспорюваного договору оренди землі для можливості вжиття позивачем всіх передбачених законом заходів щодо захисту своїх прав, а в тому числі і шляхом проведення почеркознавчої експертизи оспорюваного договору, суд вважає фактичним знущанням над позивачем та неможливістю останнім захистити свої права , окрім як в судовому порядку. Оскільки оспорюваний договір оренди землі має першочергове значення для вирішення даної справи, з огляду на те, що саме на підставі нього здійснена державна реєстрація іншого речового права щодо належної позивачу земельної ділянки, суд вважає можливим визнати ту обставину, що спірний договір оренди землі дійсно не був підписаний позивачем та підпис замість нього на оспорюваному договорі та акті прийому - передачі земельної ділянки виконаний іншою особою. До прийняття саме такого рішення (стосовно визнання обставини щодо виконання підпису на оспорюваному договорі не позивачем, а іншою особою), суд спонукало також і те, що досить дивною виглядає ситуація коли ні органи державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, ні орендар не в змозі надати ні позивачу, ні суду з незрозумілих причин примірник договору оренди землі на підставі якого державний реєстратор здійснив державну реєстрацію іншого речового права за ФГ «Зоряна плюс», а відповідач, в свою чергу, користується земельною ділянкою позивача, а тому всі сумніви з даного приводу суд тлумачить на користь позивача. Як вбачається з матеріалів справи, предметом позовних вимог позивача є визнання недійсним укладеного договору оренди земельної ділянки. Відносини, пов»язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом України » Про оренду землі», тощо. Відповідно до ст. ст. 13 , 14 Закону України » Про оренду землі» ( в чинній на день укладення договору редакції) договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п»ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Тобто, волевиявлення учасника правочину має бути: вільним (формуватися за відсутності тиску на психіку або особистість фізичної особи тощо, в умовах, за яких особа може належним чином оцінити ситуацію, визначити для себе мету правочину, отримати уявлення про його характеристику тощо); таким, що відповідає внутрішній волі (намірам) субєктів правочину. Тому, у разі коли воля субєкта правочину формувалася не вільно і (або) не відповідала його волевиявленню, правочин визнається недійсним. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким , що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Тобто, обовязковою ознакою письмової форми є те, що сторони власноручно вчиняють підпис на відповідному документі при укладенні правочину. Оскільки, відповідно до ч. 1 ст. 202, ч. 3 ст. 203 ЦК України, головним елементом договору (правочину) є вільне волевиявлення та його відповідність внутрішній волі сторін, які спрямовані на настання певних наслідків, то основним юридичним фактом, який підлягає встановленню судом, є спрямованість волі сторін на укладення договору. Проте, в судовому засіданні визнана та обставина, що оспорюваний договір оренди земельної ділянки з актом прийому передачі обєкта оренди підписаний не позивачем по справі, а іншою особою. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Волевиявлення є важливими чинником, без якого неможливо вчинення правочину, що узгоджується зі свободою договору, установленою статтею 627 ЦК України. Своє волевиявлення на укладення договору учасник правочину виявляє в момент досягнення згоди з усіх істотних умов, складання та скріплення підписом письмового документа, в якому фіксуються правові наслідки. Відсутність підпису орендодавця [PERSON] в оспорюваному договорі оренди землі свідчить про відсутність волевиявлення позивача на укладення даного договору оренди, що є прямою підставою для визнання його недійсним (п. 3 ст. 203, 215 ЦК України). Фактів того, що в подальшому позивач [PERSON] своїми діями схвалив оспорюваний правочин, а також отримував будь яку орендну плату за даним договором в судовому засіданні не встановлено, при цьому доказів протилежного сторона відповідача не надали. Таким чином, в суді достовірно встановлена відсутність волевиявлення позивача на укладення договору оренди земельної ділянки, підпис в цьому договорі виконаний не позивачем , тому суд приходить до висновку, що вищезазначений правочин недійсний, наявність оспорюваного договору оренди порушує законні права позивача на володіння, користування та розпорядження спірною земельною ділянкою, як приватною власністю, а тому порушені права позивача підлягають судовому захисту шляхом задоволення даного позову. Як роз'яснено у пункті 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними", відповідно до частини першої статті 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину Відповідно до ст. 210 ЦК України, ст. 125 ЗК України право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цих прав. Судом встановлено, що державна реєстрація права оренди належної позивачу земельної ділянки за ФГ «Зоряна плюс» на підставі спірного договору оренди землі відбулась. Відповідно до роз'яснень, які містяться в п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 " Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" недійсним може бути визнано лише укладений договір. Таким чином, оскільки в установленому законом порядку здійснено державну реєстрацію права оренди земельної ділянки на підставі спірного договору оренди землі, він є укладеним, а отже - оспорюваним та за рішенням суду може бути визнаний недійсним. За таких обставин позивач фактично неправомірно позбавлений права користування, розпорядження та володіння належною йому на праві власності земельною ділянкою, що є фактично втручанням у право позивача на мирне володіння своїм майном та відповідно порушенням статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. З огляду на дане, позовні вимоги підлягають до повного задоволення. Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення понесені останнім судові витрати у вигляді сплаченого судового збору при прийнятті заяви у розмірі 640, 00 грв. (т. 1 ас. 2).

Outcome: approved