Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-01 00:00:00

Позивач [PERSON] , звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області із позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, просить суд: визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування житловим будинком [ADDRESS] . Свої вимоги обґрунтовує тим, що він є власником житлового будинку [ADDRESS] За вищевказаною адресою зареєстрований відповідач чоловік його сестри: [PERSON] , [INFO] , який ще у 1998 році забрав всі речі з його будинку та уїхав в невідомому йому напрямку. Договір найму з відповідачем ним не укладався, він не має підстав для збереження за ним житлового приміщення при тимчасовій його відсутності на жилій площі будинку. На підставі вищевикладеного він і звернулася до суду з вказаною позовною заявою. Позивач в судове засідання не з`явилася, надав заяву, відповідно до якої просить розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у відповідності до ч.1 п.2 ст. 131 ЦПК України належним чином, про причину неявки суду не сповістив. Так, у відповідності до ч.1 п.2 ст. 131 ЦПК України, у разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Зі згоди позивача, про що свідчить зава позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. ст. 280 - 281 ЦПК України. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази по справі, судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що дійсно на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 25 березня 2005 року, власником житлового будинку [ADDRESS] є [PERSON], позивач по справі. /14-15/ Позивач вказує, що відповідач чоловік його сестри: [PERSON] , [INFO] , ще у 1998 році забрав всі речі з його будинку та уїхав в невідомому йому напрямку. У відповідності до акту обстеження матеріально - побутових умов проживання від 28.12.2018 року Шабівської сільської ради, встановлено, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрований але не мешкає з 1998 року по теперішній час в житловому будинку [ADDRESS] . /л.с. 11/ У відповідності до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їхніх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. У ч.2 ст.7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зазначено, що зняття з реєстрації здійснюється в день звернення особи. Положеннями ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" закріплено, що судове рішення, що набрало законної сили, є самостійною підставою для зняття з реєстрації. Враховуючи вищевикладене, а саме зареєстроване у встановленому порядку право приватної власності [PERSON] у житловому будинку [ADDRESS] , ту обставину, що відповідач не проживає у вказаному приміщені з 1998 року, що станом на день винесення рішення перевищує встановлені чинним законодавством строки відсутності проживання наймача, враховуючи також, що реєстрація відповідача у спірному житловому приміщенні порушує право власності позивача, суд приходить до висновку про те, що є усі законні підстави для визнання позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved