Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом. В підтвердження пред'явлених позовних вимог посилається на те, що 04.04.1989 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою у відділі ЗАГСу Московського району Хатлонської області Таджикської ССР за актовим записом № 37. Від цього шлюбу у них народилася одна дитина, яка на даний час є повнолітньою. Спочатку їхнього подружнього життя вони жили непогано, але з часом між ними почали виникати сварки та скандали та різні непорозуміння. Вони втратили один до одного почуття поваги та любові. Він виїзджав на роботу за кордон і через це їхній шлюб почав розпадатися. Напротязі 10 років вони не проживають разом і не підтримують жодних відносин. Він прийшов до висновку, що їхній шлюб носить формальний характер і зберегти його неможливо, оскільки він з відповідачкою практично чужі один одному люди, а тому вважає, що примирення між ними неможливе. А тому просить постановити рішення, яким розірвати шлюб між ним та [PERSON], зареєстрований 04.04.1989 року у відділі ЗАГСу Московського району Хашлонської області Таджикської ССР за актовим записом № 37. У судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Відповідачка у судовому засіданні позов визнала, не заперечила щодо його задоволення. Підтвердила факт не підтримання між подружжям відносин на протязі 10 років. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Судом установлено, що 04.04.1989 року сторони зареєстрували шлюб у відділі ЗАГСу Московського району Хатлонської області Таджикської ССР за актовим записом № 37, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER], виданим 04.04.1989 року відділм ЗАГСу Московського району Хашлонської області Таджикської ССР. Від цього шлюбу у них народилася одна дитина, яка на даний час є повнолітньою. Спочатку подружнього життя сторони жили непогано, але з часом між ними почали виникати сварки та скандали та різні непорозуміння. Вони втратили один до одного почуття поваги та любові. Позивач виїзджав на роботу за кордон і через це їхній шлюб почав розпадатися. Напротязі 10 років сторони не проживають разом і не підтримують жодних відносин, шлюб носить формальний характер і зберегти його неможливо. Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу Українипозов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Відповідно до ст.109 СК Українишлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Згідно зі ст. 24 СК Українишлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Судом було встановлено, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин являється те, що між сторонами втрачено почуття любові одне до одного. Сім'я розпалася та існує формально. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред'явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Враховуючи, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, сторони наполягають на розірванні шлюбу, позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved