Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-02 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася в суд із заявою про видачу обмежувального припису, відповідно до якої просить видати обмежувальний припис на строк до 6 місяців, яким заборонити [PERSON] наближатися до місця проживання заявника, а також заборонити [PERSON] вести листування, телефонні переговори з [PERSON] або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. В обґрунтування заяви заявник вказала, що з [PERSON] вона проживала разом з 2015 року по 2017 рік, у її власній квартирі, в офіційному шлюбі вони не були. [INFO] у них народився син [PERSON] . З 2017 року спільне проживання було припинено, так як [PERSON] почав виносити з квартири речі, викрадати гроші, постійно перебував в стані наркотичного сп`яніння, у нього появилася залежність від гральних автоматів, постійно виникали сварки, погрози зі сторони [PERSON] . Останній кидав камінням по вікнах її квартири, по ночах дзвонить у домофон, не зважаючи при цьому на малолітню дитину. Постійні дзвінки з погрозами, смс повідомлення з образами від [PERSON] неодноразово змушували заявника звертатися в поліцію. У грудні 2019 року [PERSON] заліз на балкон її квартири, яка знаходиться на другому поверсі. Після того, поліція винесла тимчасовий заборонний припис стосовно кривдника. Від постійних залякувань та порушень спокою, потерпає їхня спільна дитина син [PERSON] , якому поставлений неврологічний діагноз: затримка мовного розвитку, ММД. З цих підстав, заявник просить заяву задовольнити та видати обмежувальний припис стосовно [PERSON] . У судовому засіданні заявник заяву підтримала повністю та просила її задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про місце та час судового засідання в порядку визначеному ч.9 ст. 128 ЦПК України шляхом телефонограми на мобільний телефон [PERSON] . Заслухавши пояснення заявника, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що в період часу з 2015 року по 2017 рік [PERSON] спільно проживала з [PERSON] Від спільного проживання у [PERSON] та [PERSON] народився син [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Тернопільським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції 19 квітня 2018 року, відповідний актовий запис №40. Між заявником [PERSON] та заінтересованою особою [PERSON] часто виникають конфлікті ситуації, під час яких останній вчиняє психологічне та фізичне насильство по відношенню до заявника. Так, заявник [PERSON] з приводу зазначених обставин неодноразово зверталась до органів Національної поліції, а саме: - 11753 від 09.04.2019 року - звернення [PERSON] про те, що в період часу з 04.04.2019 по 12:00 год. 09.04.2019 року колишній співмешканець [PERSON] перебуваючи в приміщенні квартири заявниці шляхом вільного доступу з шухляди столу таємно викрав грошові кошти в сумі 600 доларів США відомості внесено до ЄРДР № 12019210010001113 від 09.04.2019 за ст.185 ч. 1; - 14874 від 06.06.2019 року звернення [PERSON] про те, що у неї виник конфлікт з її колишнім чоловіком [PERSON] який 05.05.2019 [INFO] забрав у неї мобільний телефон, її син поїхав можливо до її чоловіка - матеріал списано «до справи» за спрощеною схемою; - 15610 від 12.05.2019 року звернення [PERSON] про те, що близько 11:30 год. цього ж дня колишній співмешканець [PERSON] перебуваючи в приміщенні квартири заявниці застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя і здоров`я потерпілої відкрито викрав мобільний телефон марки "samsung galaxy s7 edge", чорного кольору відомості внесено до ЄРДР № 12019210010001405 від 12.05.2019 року за ст.186 ч.2; - 15620 від 12.05.2019 року звернення [PERSON] про те, що близько 11:30 год. цього ж дня, колишній співмешканець [PERSON] відкрито викрав в заявниці мобільний телефон марки "samsung galaxy s7 edge" чорного кольору - приєднано до ЄРДР № 12019210010001405 від 12.05.2019 року за ст.186 ч.2; - 15635 від 12.05.2019 року звернення [PERSON] про те, що по працівники поліції ТМВ які прибули на її виклик неналежним чином виконують свої службові обов`язки матеріал списано «до справи» за вих. № 4250; - 15806 від 13.05.2019 року звернення [PERSON] про те, що по [ADDRESS] , у заявниці виник конфлікт із її колишнім чоловіком [PERSON] матеріал списано «до справи» за спрощеною схемою; - 18089 від 30.05.2019 року звернення [PERSON] про те, що 30.05.2019 року близько 02:00 год. по [ADDRESS] біля [ADDRESS] знайомі нанесли тілесні ушкодження її чоловіку [PERSON] - матеріал списано «до справи» за вих. № 4397 від 07.06.2019 року; - 42212 від 26.11.2019 року звернення [PERSON] про те, що колишній співмешканець [PERSON] вчиняв конфлікт, кидав камінцями по вікнах матеріал списано «до справи» за вих. № 9244 від 05.12.2019 року; - 43585 від 07.12.2019 року звернення [PERSON] про те, що її колишній співмешканець [PERSON] погрожує їй та їхній спільній дитині - матеріал списано «до справи» за спрощеною схемою; - 44869 від 17.12.2019 року звернення [PERSON] про те, що колишній співмешканець [PERSON] в стані алкогольного сп`яніння вчиняє конфлікт - складено адміністративний протокол за ст. 173-2 ч.1. Органами поліції [PERSON] видавався тимчасових заборонний припис серії [NUMBER] . Відповідно до п. 3 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Пунктом 6 ч.1 ст.1 зазначеного Закону передбачено, що кривдник особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Психологічне насильство це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. За п. 9 ч. 1\~ст. 1 цього ж Закону\~оцінка ризиків це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Згідно із п.1 ч.1 ст.4 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», однією із засад запобігання та протидії домашньому насильству є гарантування постраждалим особам безпеки та основоположних прав і свобод людини і громадянина, зокрема права на життя, свободу та особисту недоторканість, на повагу до приватного та сімейного життя, на справедливий суд, на правову допомогу, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Відповідно до п.7, 8 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис стосовно кривдника це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Особа, яка постраждала від домашнього насильства це особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. В силу вимог ч.2 ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом прав спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкуватися з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Частиною 3 даної статті визначено, що рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Окрім цього, оцінюючи загальну пропорційність будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, потрібно ретельно оцінювати низки факторів. Зокрема, в даній конкретні ситуації суд повинен виходити з «найкращих інтересів дитини». У відповідності до пункту три частини першої\~статті 1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству», дитина, яка постраждала від домашнього насильства (далі - постраждала дитина) - це дитина, яка стала свідком (очевидцем) такого насильства. Проаналізувавши матеріали даної справи, оцінивши та дослідивши докази надані суду, суд вважає, що заява [PERSON] про видачу обмежувального припису підлягає до задоволення та слід видати обмежувальний припис щодо заборони [PERSON] строк на шість місяців наближатися до місця проживання заявника та особисто і через третіх осіб вести листування, телефонні переговори з [PERSON] , або контактувати з нею через інші засоби зв`язку. Так, як видно із матеріалів справи, заявник неодноразово зверталася в органи поліції з приводу того, що [PERSON] вчиняв конфлікти за її місцем проживання, застосовуючи насильство, відкрито викрадав майно, що відбувалося в присутності малолітнього, [PERSON] вчиняв конфлікт, кидав камінцями по вікнах, [PERSON] погрожує їй та їхній спільній дитині, в стані алкогольного сп`яніння вчиняє конфлікт. Є очевидним, що ці дії [PERSON] є неодноразовими, систематичними, викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи та можуть негативно вплинути на психоемоційний стан неповнолітнього, який проживає разом із заявницею. Тому, виходячи із принципу пропорційності, якнайкращих інтересів дитини, оцінюючи високі ризики продовження протиправної поведінки заінтересованої особи, та її вплив на заявника та її сина, що може призвести до тяжких або особливо тяжких наслідків, враховуючи дані про особу [PERSON] , суд вважає що такі втручання в особисті права заінтересованої особи, як заборона [PERSON] наближатися ближче ніж на 50 метрів до місця проживання [PERSON] та заборона вести листування, телефонні переговори з [PERSON] або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб є пропорційним, доречним, відповідають меті їх застосування, та будуть забезпечувати дієвий та ефективний захист від кривдника. При цьому\~суд враховує,\~що в\~силу статті\~8\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, [PERSON] має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла, та держава має\~позитивне зобов`язання у захисті від вторгнення в її приватне життя з боку інших (справа «X. і Y. проти Нідерландів»), в цьому випадку - шляхом обмеження відповідних прав [PERSON] . Таке обмеження жодним чином не впливає на право заінтересованої особи спілкуватися із свої сином, оскільки заявниця не зобов`язана надавати своє житло для спілкування батька та сина, та таке спілкування може відбуватися на нейтральній території. На підставі наведеного,

Outcome: approved