Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-03 00:00:00

позивач [PERSON], звертаючись з позовом до суду, просить зобов'язати відповідача усунути перешкоди у користуванні загальним приміщенням у багатоповерховому житловому будинку шляхом демонтажу перегородки з дверима, яка встановлена на 4-му поверсі 8 під'їзду за адресою: [ADDRESS] оскільки остання перекриває доступ до місць загального користування та щитку по контролю за комунікаціями власника квартири [ADDRESS], тобто позивача. Також просить стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати. 24.04.2018 ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва прийнято до розгляду та відкрито провадження у цій справі та постановлено про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та встановлено сторонам строк на реалізацію процесуального права подачі заяв по суті позовних вимог. (а.с. 23-25). Відповідач [PERSON] та третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, ТОВ «Комфорт-Таун» у встановлений судом строк не скористалася процесуальними правами подачі відзиву та пояснень третьої особи на позовну заяву та за відсутності доказів поважності причин неподання сторонами заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 ЦПК України. Враховуючи те, що при відкритті провадження судом було ухвалено проводити судовий розгляд цієї справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, а сторони в установленому законом порядку не подали клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, то в силу положень ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. У такому випадку судове засідання не проводиться. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного тексту судового рішення (ч. 5 ст. 268 ЦПК України). Судовий розгляд справи призначено на 04.06.2018. Дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до такого. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], що розташована у багатоповерховому будинку за адресою: м. [ADDRESS], що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності /а.с. 9/. [PERSON] є власником квартир [ADDRESS], які розташовані на одному поверсі із квартирою позивача, що убачається із експлікації приміщень /а.с. 10/. У жовтні 2016 року відповідачем самовільно збудовано стелю та встановлені двері, чим перекрито вхід до тамбуру, що є місцем загального користування. Внаслідок вчинення дій по самовільному облаштуванню тамбуру та встановлення дверей, перекриття доступу до місця загального користування, позивачу заблокований підхід до щитка, де проходять комунікації, які ідуть до квартири позивача. У вказаних щитках, які були спроектовані та встановлені в місці загального користування, розташовані теплові комунікації, вентилі теплопостачання до квартири позивача. У другій секції щитка мається запірна арматура теплопостачання у квартиру позивача та крани перекриття подачі води в систему опалення квартири. У зв'язку з самовільним заняттям приміщення загального користування відповідачем, позивач позбавлений можливості користуватись вказаним приміщенням, оскільки доступ до нього повністю заблокований, ключі знаходяться у відповідача. Таким чином, у разі виникнення аварійної ситуації, пов'язаної з теплопостачанням або електропостачанням, пожежею, позивач, або інші особи мешканці будинку позбавлені можливості оперативно відреагувати та перекрити запірні крани теплопостачання. Незаконні дії відповідача позбавляють можливості позивача безпечно користуватись комунікаціями будинку. За положеннями ч. 2 ст. 10 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" власники квартир багатоквартирних будинків та житлових приміщень у гуртожитку є співвласниками допоміжних приміщень у будинку чи гуртожитку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобов'язані брати участь у загальних витратах, пов'язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку чи гуртожитках. Допоміжні приміщення (кладовки, сараї і т. ін.) передаються у власність квартиронаймачів безоплатно і окремо приватизації не підлягають. Зазначене право передбачене також ч. 2 ст. 382 ЦК України, якою передбачається, що власникам квартири у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку. П. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» визначається, що спільне майно багатоквартирного будинку - приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди і його прибудинкова територія. Відповідно до ст. 5 Закону спільне майно багатоквартирного будинку є спільною сумісною власністю співвласників. Управління багатоквартирним будинком здійснюється його співвласниками (ст. 9 Закону). Згідно із приписами ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов'язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст. 391 ЦК України). Рішеннями Конституційного Суду України від 2 березня 2004 року N 4-рп/2004 у справі N 1-2/2004 та від 9 листопада 2011 року N 14-рп/2011 у справі N 1-22/2011 визначено, що допоміжні приміщення (підвали, сараї, кладовки, горища, колясочні та ін.) відповідно до п. 2 ст. 10 Закону "Про приватизацію державного житлового фонду" передаються безоплатно у спільну власність громадян одночасно з приватизацією ними квартир, що засвідчується єдиним документом, свідоцтвом про право власності на квартиру. Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 09 листопада 2011 року № 14-рп/2011 власники квартир є власниками допоміжних приміщень, конструктивних елементів зовнішнього та внутрішнього благоустрою, незалежно від способів отримання права власності на квартири. Тобто право володіння, користування та розпорядження допоміжними приміщеннями мають усі співвласники житлового будинку. Згідно із ч. 2 ст. 369 ЦК України розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою усіх співвласників. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена Згідно із ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку. Судом встановлено, що позивач як співвласник багатоквартирного будинку своєї згоди на реконструкцію будинку, не давав, крім того, у матеріалах справи відсутні будь-які дані про отримання відповідачем дозвільних документів на проведення реконструкції будинку. 10.11.2017 позивачем направлено звернення до Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації щодо самовільного встановлення перегородки в місцях загального користування. Із листа ТОВ «Комфорт-Таун» вих. № 2478 від 16.11.2017 убачається, що 10.02.2017 Товариством складено Акт про проведення огляду, яким встановлено, що власниками квартир [ADDRESS] житлового будинку, що за адресою: [ADDRESS] самовільно було здійснено роботи по улаштуванню тамбуру в місці загального користування. 17.03.2017 на адресу вказаних квартир направлена вимога про припинення порушень /а.с. 13-15/. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства. Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 77-80 Цивільного процесуального кодексу України. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Аналізуючи зібрані по справі письмові докази,

Outcome: approved