Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-31 00:00:00

Звертаючись до суду, позивач в обґрунтування заявлених позовних вимог зазначив, що 26 квітня 1991 року його дядько [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб. Після укладення шлюбу, [PERSON] залишила собі дошлюбне прізвище. 13 квітня 2001 року подружжям було куплено 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS] , титульним власником вище вказаного майна є [PERSON] . Право власності на 1/2 частину житлового будинку 19 квітня 2001 року було зареєстровано в Бюро технічної інвентаризації м. Дніпродзержинська. [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті залишилася спадщина, яка складається з 1/2 частини житлового будинку під [ADDRESS] . Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є її донька від попереднього шлюбу, відповідачка [PERSON] та її чоловік [PERSON] 1/2 частки у праві спільної сумісної власності на майно, набута подружжям за час шлюбу, яким є 1/2 частка житлового будинку за [ADDRESS] , що становить частку у розмірі 1/4 у праві власності на вказаний будинок, але визначена за їх життя не була. Оскільки 1/2 частка житлового будинку була придбана під час шлюбу, то спадковим майном є саме 1/4 частка з цієї половини, а тому кожному із спадкоємців повинно належати по 1/8 частині з спадкового майна. 1/8 частину з спадкового майна його дядько, [PERSON] прийняв після смерті своєї дружини, [PERSON] , відповідно до ст. 1268 ЦК України, тому що постійно проживав із спадкодавцем, але оформити спадкові права не встиг, помер [INFO] . За життя [PERSON] 16 червня 2017 року склав заповіт, зробив розпорядження, що спадкоємцем усього належного йому майна, де б воно е знаходилось та з чого б воно не складалось, усіх майнових прав та обов`язків, які належать йому на момент посвідчення заповіту, а також усього того, що йому буде належать на час його смерті, і на що він за законом буде мати право, призначено його, [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається з 3/8 частин житлового будинку під [ADDRESS] та пенсійних коштів у сумі 3451,12 грн., на які він 19 липня 2018 року отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Постановою нотаріуса від 14 листопада 2019 року у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частку в розмірі 3/8 у праві власності на житловий будинок під [ADDRESS] відмовлено у зв`язку з тим, що діючим законодавством не передбачено можливість нотаріуса самостійно визначати частку у спільному майні подружжя у випадку смерті їх обох, тому визначити об`єм спадкового майна не вбачається можливим, документ, що посвідчує право власності іншого з подружжя надати неможливо. Він є єдиним спадкоємцем за заповітом, інших спадкоємців після сметі [PERSON] , а ні за заповітом, а ні за законом не має. На підставі зазначеного позивач просив: визначити частки у праві спільної сумісної власності, що складається з 1/2 частини житлового будинку під [ADDRESS] та яка належить двом співвласникам, а саме [PERSON] , померлій [INFO] та [PERSON] померлому [INFO] в рівних ідеальних долях, що дорівнює по 1/4 частині на кожного; визнати за ним [PERSON] , право власності на 3/8 частки житлового будинку під [ADDRESS] позначений літ. А-1, загальною площею 85,3 м.кв., в тому числі житловою площею 59,6 м.кв.; Б-1, В-1 - літні кухні; Г-1, Е-1 вбиральні; Ж-1 душ, И-1 - сарай; К-1-гараж; № 2,10 - водопроводи; № 1,3-6, 8,9-огорожі; № 7 зливна яма; І-ІІІ - тротуари, в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечував проти розгляду справи у заочному порядку. Судові витрати просив залищити за собою та не стягувати їх з відповідача. Відповідач в судове засідання не з`явилася. Заяву про слухання справи за її відсутністю не надала. Про причини неявки суд не повідомила. Про час і місце слухання справи повідомлена належним чином - у відповідності до вимог ч. 6, п. 2 ч. 7, ч. 11 ст. 128, ч. 9, 10 ст. 130 ЦПК України, судовими повістками про виклик та через оголошення на сайті. Відповідно до ст. 280 ЦПК судом прийнято рішення про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Позивач проти заочного розгляду справи не заперечував. Враховуючи вищенаведене і прийняття судом ухвали про заочний розгляд справи, справа підлягає розгляду в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи. В судовому засіданні досліджені всі докази, подані учасниками справи. Клопотання про витребування і дослідження інших доказів до суду не надходило. Суд постановляє рішення на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідач не надав ні відзиву, ні заперечень за позовом, тому обставини, на які посилається позивач за текстом позовної заяви суд вважає доведеними. Дослідивши наявні у справі письмові докази та оцінивши їх в сукупності суд приходить до наступних висновків. У судовому засіданні встановлено, що 26 квітня 1991 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу (ар.с.6). 13 квітня 2001 року подружжям було куплено 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS] , титульним власником вказаного майна є [PERSON] , що підтверджується копією договору купівлі-продажу жилого будинку від 13 квітня 2001 року, посвідченого державним нотаріусом Другої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори Ісаковою Л.В., зареєстровано в реєстрі за № 1188. Право власності на 1/2 частину житлового будинку 19 квітня 2001 року було зареєстровано в Бюро технічної інвентаризації м. Дніпродзержинська (ар.с.8). Згідно копії свідоцтва про смерть [PERSON] померла [INFO] (ар.с.7). Згідно копії свідоцтва про смерть [PERSON] помер [INFO] (ар.с.9). Відповідно до копії заповіту від 16 червня 2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Кам`янського міського нотаріального округу Сухопаровою С.Г., [PERSON] заповідав усе належне йому майна, де б воно е знаходилось та з чого б воно не складалось, усі майнові права та обов`язки, які належали йому на момент посвідчення заповіту, а також усього того, що йому буде належати на час його смерті, і на що він за законом буде мати право, [PERSON] (ар.с.10). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається з 3/8 частин житлового будинку під [ADDRESS] та пенсійних коштів у сумі 3451,12 грн., на які позивач 19 липня 2018 року отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом (ар.с.11, 81). Постановою приватного нотаріуса Кам`янського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Сухопаровою С.Г. від 14 листопада 2019 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частку в розмірі 3/8 у праві власності на житловий будинок під [ADDRESS] , у зв`язку з тим, що діючим законодавством не передбачено можливість нотаріуса самостійно визначати частку у спільному майні подружжя у випадку смерті їх обох, тому визначити об`єм спадкового майна не вбачається можливим, документ, що посвідчує право власності іншого з подружжя надати неможливо (ар.с.16-17); Відповідно до матеріалів спадкової справи №14/2018 заведеної приватним нотаріусом Кам`янського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Сухопаровою С.Г., спадкодавця [PERSON] , померлого [INFO] , з заявою про прийняття спадщини ніхто окрім позивача [PERSON] не звертався, свідоцтво про право на спадщину на частку в розмірі 3/8 у праві власності на житловий будинок під [ADDRESS] не видавалося (ар.с.50-83). Дані обставини також підтверджуються інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) (ар.с.41). Відповідно до матеріалів спадкової справи №487/2017 заведеної в Першій кам`янській державній нотаріальній конторі спадкодавця [PERSON] , померлої [INFO] , з заявою про прийняття спадщини ніхто окрім відповідача [PERSON] не звертався, свідоцтво про право на спадщину на частку у праві власності на житловий будинок під [ADDRESS] не видавалося (ар.с.106-116). Дані обставини також підтверджуються інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) (ар.с.42). Згідно з відповіддю відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання управління з питань громадянства, паспортизації, реєстрації та еміграції Головного управління в Дніпропетровській області №1379/4 від 20.07.2018 року, громадянин [PERSON] , [INFO] був зареєстрований на території Південного району м.Кам`янське за адресю: [ADDRESS] , 08.11.2017 року знятий з реєстраційного обліку, помер, актовий запис - 922 від 02.11.2017 року. Громадянка [PERSON] , [INFO] була зареєстрована на території Південного району м.Кам`янське за адресю: [ADDRESS] , 17.06.2017 року знята з реєстраційного обліку, померла, актовий запис - 1036 від 16.06.2017 року (ар.с.72). Таким чином, після смерті [PERSON] залишилася спадщина, яка складається з 1/2 частини житлового будинку під [ADDRESS] . Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є її донька від попереднього шлюбу, відповідачка [PERSON] та її чоловік [PERSON] . Оскільки 1/2 частка житлового будинку була придбана під час шлюбу, то спадковим майном є саме 1/4 частка з цієї половини, а тому кожному із спадкоємців повинно належати по 1/8 частині з спадкового майна. 1/8 частину з спадкового майна дядько позивача [PERSON] прийняв після смерті своєї дружини, [PERSON] , відповідно до ст. 1268 ЦК України, тому що постійно проживав із спадкодавцем, але оформити спадкові права не встиг, помер [INFO] . Отже, після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається з 3/8 частин житлового будинку під [ADDRESS] . Відповідно до ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Для визнання права власності на частину домоволодіння в порядку спадкування позивачу необхідно встановити розмір часток співвласників. Пунктом 17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» передбачено, що частка суб`єкта права спільної сумісної власності визначається, зокрема, при поділі майна, виділі частки зі спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. Відповідно до ст.1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. При цьому необхідно визначити якою є доля спадкодавця у праві спільної сумісної власності. Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року №20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними. Позивач, заявляючи вимогу про визначення часток у праві спільної часткової власності на будинок, посилається на рівність часток. Визначаючись щодо даної позовної вимоги, суд враховує положення вказаних вище норм законодавства, а також ту обставину, що домовленостей про розмір часток між співвласниками не було, протилежного судом не встановлено, а також те, що частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду, а не визначення часток не дає можливості в повній мірі розпоряджатися правом власності на вказане майно. При цьому, суд враховує роз`яснення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладені в п.3.4. Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, де зазначено, що спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. При цьому, зі змісту ст. 357 ЦК вбачається, що під терміном "визначення часток" законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верхового суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. В листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 зазначено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до вимог ст.1 Протоколу 1 Європейської конвенції з прав людини і основоположних свобод та ч.1 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Частиною 2 ст. 41 Конституції України передбачено, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідач у справі ні відзиву, ні заперечень проти позову не надав, за таких обставин позов заявлено обґрунтовано та у відповідності до вимог чинного законодавства, тому він підлягає задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved