Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-20 00:00:00

Заступник керівника Лисичанської місцевої прокуратури Луганської області Курбатова О. в інтересах держави в особі: Міністерства охорони здоровя України Комунальна установа «Попаснянська центральна района лікарня» звернулася до Попаснянського районого суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON] про відшкодування витрат на лікування потерпілого у розмірі 5530 грн.91 коп. за період лікування з 18.02.2019 року по 28.02.209 року та з 01.03.2019 року по 11.03.2019 року. В обґрунтування позовної заяви зазначено, що під час розгляду кримінального провадження за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.124 КК України, встановлено, що 18.02.2019 року [PERSON] завдала своєму цивільному чоловіку [PERSON] тяжкі тілесні ушкодження, внаслідок чого з 18.02.2019 року по 28.02.2019 року та з 01.03.2019 року по 11.03.2019 року [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні у хірургічному відділенні КУ «Попаснянська центральна района лікарня». Сумарно на лікування потерпілого від злочину [PERSON] лікувальним закладом витрачено кошти в сумі 5530грн. 91 коп. Ухвалою Кремінського районного суду від 31.05.2019 року по справі № 423/1285/19 [PERSON] звільнена від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України. Цивільний позов в інтересах КУ «Попаснянська центральна района лікарня» в кримінальному провадженні заявлений прокурором залишений без розгляду. З огляду на викладене позивач звернувся з даним позовом до суду. В судовому засіданні прокурор підтримав позовні вимоги, посилаючись при цьому на доводи, викладені у позові. Відповідач в судове засідання не з"явилася, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнає у повному обсязі. Представник КУ «Попаснянська центральна района лікарня» в судове засідання не з"явився, був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи. Заслухавши прокурора, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Кремінського районного суду Луганської області від 31.05.2019 року клопотання потерпілого [PERSON] про звільнення від кримінальної відповідальності, передбаченої ст.124 КК України, на підставі ст. 46 КК України та закриття кримінального провадження за ст.286 ч.4 КПК України відносно [PERSON] задоволено. [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності, передбаченої ст.124 КК України, на підставі ст. 46 КК України, у зв`язку з примиренням винної з потерпілим [PERSON] . Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12019130530000127 від 19.02.2019 року, за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні злочину, передбаченого ст.124 КК України - закрито. В тексті даної ухвали зазначено, що 18 лютого 2019 року приблизно о 13:00 годин [PERSON] , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходилася за місцем свого проживання за адресою: [ADDRESS] , де з нею також знаходився її цивільний чоловік [PERSON] , який в свою чергу, теж перебував у стані алкогольного сп`яніння. У вказаний час [PERSON] на ґрунті ревнощів почав пред`являти [PERSON] претензії з приводу їх взаємовідносин, внаслідок чого між ними виникла побутова сварка, під час якої вони почали ображати один одного нецензурною лайкою. Під час вказаної сварки [PERSON] застосував до [PERSON] фізичне насильство, а саме почав наносити їй удари руками по обличчю та іншим частинам тіла, а також хапав її руками за волосся, завдаючи останній фізичного болю. У відповідь на вказані дії [PERSON] , захищаючи своє життя та здоров`я, взяла в руки кухонний ніж та попередила [PERSON] , що буде ним захищатися, а також щоб останній не наближався до неї. Ігноруючи вказані вимоги, [PERSON] почав наближатися до [PERSON] , а коли наблизився почав вихоплювати у неї з рук ніж, внаслідок чого між ними виникла боротьба, під час якої [PERSON] , маючи злочинний умисел, спрямований на завдання тяжких тілесних ушкоджень, перевищуючи межі необхідної оборони, умисно нанесла [PERSON] один удар ножем в ділянку черевної порожнини, своїми діями завдавши останньому тілесні ушкодження у вигляді: проникаючої колото-різаної рани переднього сальника, нижнього полюсу правої нирки, стінки нижньої полої вени, гемоперетоніума, геморрагічного шоку ІІІ-ІV ступенів, - які згідно з висновком судово-медичної експертизи №12 від 27.02.2019 відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя на момент заподіяння. З копії довідки КУ «Попаснянська центральна района лікарня», яка додана до позовної заяви вбачається, що потерпілий [PERSON] дійсно перебував на лікуванні в хірургічному відділенні, видатки хірургічного відділення: з 18.02.2019 року по 28.02.2019 року - 11 днів х 234,31 грн. = 2577,41 грн.; з 01.03.2019 року по 11.03.2019 року - 11 днів х 268,50 грн. = 2953,50 грн., разом 5530 грн.91 коп. Розглядаючи даний позов, суд виходить з наступного. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.121 Конституції України на прокуратуру покладено обов`язок представляти інтереси держави в суді, визначених Законом. У ст. 1166 ЦК України вказано, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. У відповідності до ч.ч.1,3 ст.1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Суд звертає увагу на те, що ухвалою Кремінського районного суду Луганської області від 31.05.2019 року [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності, передбаченої ст. 124 КК України, на підставі ст.46 КК України, у зв`язку з примиренням винної з потерпілим [PERSON] та кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12019130530000127 від 19.02.2019 року, за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні злочину, передбаченого ст.124 КК України - закрито. Аналіз положень глави 9 КПК України дає підстави дійти висновку, що обвинувачений у кримінальному проваджені звільняється від цивільно-правової відповідальності за шкоду, завдану злочином, у разі встановлення судом відсутності події кримінального правопорушення (ч. 2 ст. 129 КПК України). Таким чином, в усіх інших випадках, у тому числі і у разі, коли особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду (ст. 46 КК України), питання про цивільно-правову відповідальність вирішується на загальних підставах. Пункт 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 07.07.1995 року «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, судових витрат» передбачає, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з "Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання", затвердженим постановою Кабінету Міністрів України N 545 від 16.07.1993 року. Згідно п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 07.07.1995 року «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, судових витрат» відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину можливе лише тоді, коли є причинний зв`язок між злочинними діями чи бездіяльністю винної особи та перебуванням потерпілого на такому лікування. Відповідно до пункту 2 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених із винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України №545 від 16.07.1993 року, сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи із кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003/у) або інших документів, які підтверджують дату госпіталізації та виписки хворого зі стаціонару лікувального закладу. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання. Аналізуючи викладене вбачається, що відповідачем 18.02.2019 року приблизно о 13 годині 00 хвилин було вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ст.124 КК України, а саме умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, вчинене у разі перевищення меж необхідної оборони , що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження. В результаті отриманих тілесних ушкоджень потерпілий [PERSON] був госпіталізований до хірургічного відділення та перебував на лікуванні з 18.02.2019 року по 28.02.2019 року та з 01.03.2019 року по 11.03.2019 року. Вартість фактичних витрат закладу охорони здоров`я на лікування потерпілого склала 5530,91грн. Розрахунок вказаних витрат проведений у відповідності до Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених із винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №545 від 16.07.1993 року. Таким чином, враховуючи наявність між діями відповідача та перебуванням потерпілого на лікуванні причинного зв`язку, відповідач повинен відшкодувати кошти, витрачені закладом охорони здоров`я на лікування потерпілого в сумі 5530,91 грн. З огляду на зазначене, вбачається, що факти, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог знайшли своє підтвердження письмовими доказами, наявними в матеріалах справи, є достовірними та обґрунтованими, сумніву у суду не викликають, а тому, суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення. У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, суд вважає за необхідне покласти судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп. на відповідача, стягнувши його в дохід держави.

Outcome: approved