Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-25 00:00:00

В лютому 2017 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] сільської ради Вишгродського району Київської області про визнання права власності за набувальною давністю. Свій позов обґрунтовує тим, що відповідно до ордеру на житлове приміщення № 5 від 18.09.1991 року він на склад його сімї, який складається з його, його дружини та двох доньок, отримав двокімнатну квартиру № 1 житловою площею 30,2 квадратних метрів по вул.. Кірова, 2-А в с. Козаровичі, Вишгородського району Київської області. Згідно рішення Вишгородського районного суду Київської області від 26.12.2008 року ця квартира була приватизована його сімєю. Згідно ордеру на житлове приміщення № 4 від 18.09.1991 року на склад сімї з однієї особи однокімнатну квартиру № 2 житловою площею 17,1 квадратних метрів по вул.. Кірова, 2-А в с. Козаровичі, Вишгородського району Київської області отримав його сусід [PERSON]. За свого життя [PERSON] квартиру не приватизував, а 26.12.2006 року він помер. Враховуючи їхні добросусідські стосунки із [PERSON], а також ті обставини, що родичів чи інших спадкоємців майн померлого немає, він зі своєю сімєю похоронив [PERSON] на цвинтарі у с. Козаровичі. Враховуючи, що квартира № 2 потребувала і потребує постійного утримання, бо вона знаходиться в багатоквартирному будинку через стіну від його квартири, а сам будинок з моменту смерті [PERSON] і до теперішнього часу не має власника, тому він змушений був з моменту смерті сусіда опікуватися нею. Отже, з моменту смерті [PERSON] і на сьогоднішній день, він продовжує проживати у своїй квартирі №1 та у квартирі № 2, тобто добросовісно та відкрито володіє цим нерухомим майном більше десяти років. Постійно проводить ремонти, сплачує комунальні послуги за обидві квартири. Крім того, позивач вказав, що також він має на руках всі документи на вказану квартиру [PERSON] ордер № 4, технічний паспорт від 02.02.2017 року, висновок про оціночну (ринкову вартість) квартири № 2, що додатково підтверджує той факт, що він дійсно володіє вказаною нерухомістю добросовісно. Також, про факт володіння ним з 2006 року вказаною квартирою та утримання її в належному стані, також свідчить акт обстеження житлово побутових умов від 04.02.2017 року. Про факт, того, що він дійсно несе витрати на утримання та ремонт вказаної квартири, а також сплату послуг за електроенергією упродовж багатьох років свідчать долучені ним до позовної заяви рахунки, накладні та інші документи. Відповідно до оцінки ринкова вартість вказаної квартири становить 153\~723 гривень. На підставі викладеного, просить суд визнати за ним право власності за набувальною давністю на квартиру № 2 в житловому будинку, що знаходиться по вул. Кірова, 2-А, в с. Козаровичі, Вишгородського району Київської області. Позивач у судовому засіданні позовну заяву повністю підтримав та просив суд її задовольнити, надав пояснення аналогічні тим, що містяться в позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Вишгродського району Київської областіТруш Г.П. у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, надав заперечення проти позову, та пояснив суду, що відповідно до листа КП «Вишгородське бюро технічної інвентаризації» № 475 від 26.05.2016 року, право власності на квартиру, яка знаходиться в с. Козаровичі, вул.. Лесі українки (Кірова), 2-А, кв. 2, не зареєстроване, технічний паспорт не виготовлявся. Рішенням [PERSON] сільської ради Вишгродського району Київської області шостої сесії сьомого скликання №70-06-VIIвід 07.07.2016 року, вулицю Кірова перейменовано на вулицю [PERSON]. Житловий будинок, в якому розташована спірна квартира знаходиться на балансі КП КСР «Комунальник». Вказана спірна квартира взята на облік безхазяйного нерухомого майна з 27.03.2017 року. Дана інформація розміщена в оголошенні, в якому вказано, що [PERSON] сільська рада Вишгродського району Київської області інформує про те, що обєкт нерухомого майна за адресою: Київська область, Вишгородський район, с. Козаровичі, вул.. Лесі Українки (Кірова), 2-А, кВ. 2 (загальна площа 37, 9 кв.м., житлова площа 17,1 кв.м.) було постановлено на облік безхазяйного нерухомого майна у орган Державної реєстрації. Надані позивачем документи, які на його думку підтверджують факт його добросовісного володіння спірним нерухомим майном, не підтверджують факт того, що він дійсно добросовісно безперервно володіє та користується більше десяти років спірним майном. На підставі цього, просив суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Суд, вислухавши пояснення сторін, свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи вважає позовну заяву такою, що підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до \~ст. 10 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до\~ст. 60 ЦПК України\~кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Судом встановлено, що дійсно 26.12.2006 року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть останнього серії 1-ОК № 069872 виданого 28.12.2006 року Виконкомом [PERSON] сільської ради Вишгородського району Київської області (а.с. 6). За час його життя [PERSON], [PERSON] сільською радою Вишгородського району Київської області було видано померлому ордер на житлове приміщення за № 4 від 18.09.1991 року з сімєю у складі 1 чоловіка на право житлового приміщення житловою площею 17, 1 кв.м., що складається із 1 кімнати в ізольованій квартирі за адресою: [ADDRESS] (а.с. 37-38). З довідки від 28.12.2006 року за № 1059 виданої [PERSON] сільською радою Вишгородського району Київської області видно, що [PERSON] дружина позивача, дійсно похоронила [PERSON] за власний рахунок (а.с. 8). Відповідно до листа КП «Вишгородське бюро технічної інвентаризації» № 475 від 26.05.2016 року, станом на 31.12.2012 року, право власності на квартиру, яка знаходиться в с. Козаровичі, вул.. Лесі українки (Кірова), 2-А, кв. 2, не зареєстроване, технічний паспорт не виготовлявся (а.с. 49). Рішенням [PERSON] сільської ради Вишгродського району Київської області шостої сесії сьомого скликання №70-06-VIIвід 07.07.2016 року, вулицю Кірова перейменовано на вулицю [PERSON] (а.с. 51). Житловий будинок, в якому розташована спірна квартира знаходиться на балансі КП КСР «Комунальник» (а.с. 46). Вказана спірна квартира взята на облік безхазяйного нерухомого майна з 27.03.2017 року, дана інформація розміщена в оголошенні, в якому вказано, що [PERSON] сільська рада Вишгродського району Київської області інформує про те, що обєкт нерухомого майна за адресою: Київська область, Вишгородський район, с. Козаровичі, вул.. Лесі Українки (Кірова), 2-А, кв. 2 (загальна площа 37, 9 кв.м., житлова площа 17,1 кв.м.) було постановлено на облік безхазяйного нерухомого майна у орган Державної реєстрації (а.с. 47). В ході судового розгляду справи встановлено, що позивач [PERSON] з 2006 року і по даний час проживає в будинку по вул. Лесі Українки, (Кірова), 2-А у своїй квартирі №1 та у квартирі № 2, яка належала [PERSON], вільно та безперешкодно користується вказаною квартирою, постійно проводить ремонти, сплачує комунальні послуги за обидві квартири, також він має на руках всі документи на вказану квартиру [PERSON] ордер № 4, технічний паспорт від 02.02.2017 року, висновок про оціночну (ринкову вартість) квартири № 2, що додатково підтверджує той факт, що він дійсно володіє вказаною нерухомістю добросовісно. Також, про факт володіння [PERSON] з 2006 року вказаною квартирою та утримання її в належному стані, також свідчить акт обстеження житлово побутових умов від 04.02.2017 року (а.с. 36). Про факт, того, що [PERSON] дійсно несе витрати на утримання та ремонт вказаної квартири, а також сплату послуг за електроенергією упродовж багатьох років свідчать долучені позивачем до позовної заяви рахунки, накладні та інші документи (а.с. 9-30). Відповідно до оцінки ринкова вартість вказаної квартири становить 153\~723 гривень (а.с. 35). Також, допитані під час судових засідань свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], підтвердили факт володіння [PERSON] з 2006 року спірною квартирою та утримання її в належному стані. Згідно ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Згідно Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановленоЦК. При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК). (п. 9 Постанови) Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК). Можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15,16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. (п. 13 Постанови) Виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв'язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). (п. 14 Постанови) На підставі викладеного, враховуюючи Постанову ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" суд, приходить до висновку про те, що позивачем доведено факт проживання в [INFO] (Кірова) в с.Козаровичі Вишгородського району Київської області в період з 2006 року по теперішній час та оскільки [PERSON] добросовісно заволодів чужим нерухомим майном, безперервно володіє ним більше десяти років, суд вважає, вимоги позивача обґрунтованими та визнає за позивачем право власності в порядку набувальної давності.

Outcome: approved