Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-13 00:00:00

Позивач 14.07.2020 року звернувся з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Прайм Альянс»» за участю третіх осіб: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кравець Олена Олександрівна про визнання виконавчих написів такими, що не підлягають виконанню. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Нікітіну Д.Г. Ухвалою судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 16.07.2020 позовну заяву залишено без руху. Ухвалою судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 07.08.2020 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. 05.10.2020 року з боку відповідача ТОВ «Фінансова компанія «Прайм Інвест» надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. 22.10.2020 року позивачем до суду надано пояснення. До суду представником позивача [PERSON] - адвокат Сухарєв О.С. надав заяву в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити та розглядати справу за його відсутністю. Відповідача ТОВ «ФК «Прайм Альянс» подав клопотання про розгляд справи за відсутністю їх представника. Третя особа подала клопотання про розгляд справи за її відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку поданим доказам, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно з положеннями ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ для захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ст.2 ЦПК). Згідно ч.1 та ч.2 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Достовірними, відповідно до ст.79 ЦПК України є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ч.1 ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування. Згідно ч.1 та ч.6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених законом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Матеріалами справи встановлено, що 16.05.2014 року між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] укладено Кредитний договір №2008729012, відповідно до умов якого [PERSON] отримав кошти у розмірі 25364,19 гривень на умовах повернення кредиту з нарахованим відсотками за користування кредитними коштами у розмірі 0,01 % річних. У зв`язку з невиконанням взятих на себе зобов`язань з повернення коштів за кредитним договором утворилась заборгованість . Відповідно до п.3.6 Кредитного договору №2008729012 від 16.05.2014 р. банк має право відступити повністю чи частково свої права вимоги за Кредитним договором та/ чи Угодою третій особі. 13.06.2016 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія « було укладено Договір Факторингу №13/06/16, відповідно до якого ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» набуло право нового кредитора до [PERSON] за кредитним договором №2008729012 від 16.05.2014 року. В подальшому 29.01.2019 між ТОВ "ФК «Довіра та Гарантія" та ТОВ «ФК «Прайм Альянс» було укладено договір факторингу №29/01/19-2, відповідно до якого ТОВ «ФК «Прайм Альянс» набуло право нового кредитора до №2008729012 від 16.05.2014 року. Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравець О.О. складено виконавчий напис №2544 виданий 24.03.2020 року, яким нотаріус запропонував звернути стягнення з [PERSON] , який є боржником за кредитним договором №2008729012 від 16.05.2014 року укладеним між ним та первісним кредитором ПАТ «ОТП банк», сума заборгованості становить 27722,74 гривень. Даний виконавчий напис звернуто до примусового виконання та постановою приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Булахевічем С.В. від 11.06.2020 відкрито виконавче провадження ВП №62300301. Крім того, 16.05.2014 року між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] укладено Кредитний договір №2008729168, відповідно до умов якого [PERSON] отримав кошти у розмірі 25500 гривень на умовах повернення кредиту з нарахованим відсотками за користування кредитними коштами у розмірі 0,01 % річних. У зв`язку з невиконанням взятих на себе зобов`язань з повернення коштів за кредитним договором утворилась заборгованість. Відповідно до п.3.6 Кредитного договору №2008729168 від 16.05.2014 р. банк має право відступити повністю чи частково свої права вимоги за Кредитним договором та/ чи Угодою третій особі. 13.06.2016 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія « було укладено Договір Факторингу №13/06/16, відповідно до якого ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» набуло право нового кредитора до [PERSON] за кредитним договором №2008729168 від 16.05.2014 року. В подальшому 29.01.2019 між ТОВ "ФК «Довіра та Гарантія" та ТОВ «ФК «Прайм Альянс» було укладено договір факторингу №29/01/19-2, відповідно до якого ТОВ «ФК «Прайм Альянс» набуло право нового кредитора до №2008729168 від 16.05.2014 року. Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравець О.О. складено виконавчий напис №2543, яким нотаріус запропонував звернути стягнення з [PERSON] , який є боржником за кредитним договором №2008729168 від 16.05.2014 року укладеним між ним та первісним кредитором ПАТ «ОТП банк», сума заборгованості становить 27717,23 гривень. Даний виконавчий напис звернуто до примусового виконання та постановою приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Булахевічем С.В. від 11.06.2020 відкрито виконавче провадження ВП №62300298. З вказаних постанов [PERSON] довідався про виконавчі провадження № 62300301 та №62300298, відкриті приватним виконавцем виконавчого округу Миколаївської області Булахевічем С.В., на підставі виконавчих написів №2543 від 24.03.2020 року та №2544 від 24.03.2020 року, вчинених приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравець О.О., на кредитних договорах №2008729012 від 16.05.2014 року та №2008729168 від 16.05.2014 року (укладених з первісним кредитором ПАТ «ОТП Банк»), про стягнення грошових коштів у розмірі 27722,74 гривень та 27717,23 гривень на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПРАЙМ АЛЬЯНС» Позивач вважає, що стягнення здійснюється неправомірно та порушує Закон України «Про нотаріат», «Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затверджений наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року та «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженого наказом Кабінетом Міністрів №296/5 від 22.02.2012 року, що стало підставою для звернення до суду з дійсним позовом. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Згідно зі ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Зокрема для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України (ст. 87 Закону України «Про нотаріат»). Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Зміст виконавчого напису повинен відповідати вимогам ст. 89 Закону України «Про нотаріат». Вчинення виконавчого напису здійснюється в порядку, передбаченому главою 16 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» (далі Порядок), затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року, №296/5. Зокрема, згідно з Порядком, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій мають бути зазначені необхідні відомості про стягувача та боржника; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. У разі, якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені, постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Виконавчий напис вчинюється на оригіналі документа (дублікаті документа, що має силу оригіналу), що встановлює заборгованість. За заявою кредитора розмір суми, яка підлягає стягненню за виконавчим написом, може бути встановлений з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення та трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом. Неустойка (штраф, пеня) включається до виконавчого напису, якщо це передбачено умовами договору. У справах нотаріуса залишається копія документа, що встановлює заборгованість, чи правочину, за яким здійснюється стягнення, або витяг з особового рахунку боржника і примірник виконавчого напису. Один примірник витягу з виконавчим написом і оригінал зобов`язання повертаються стягувачу, а другий примірник залишається у нотаріуса. Якщо для вчинення виконавчого напису, крім документа, що встановлює заборгованість, необхідно подати й інші документи, зазначені в Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172, то вони до виконавчого напису не приєднуються, а залишаються у матеріалах нотаріальної справи. Згідно з п. 2 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року, №1172 для одержання виконавчого напису про стягнення кредитної заборгованості кредитором надаються оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 05 липня 2017 року по справі №754/9711/14-ц безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15,16,18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. При цьому законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Відповідно до п.3 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затверджений наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року нотаріус вчиняє виконавчі написи, за умови, якщо серед іншого: Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі №826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року, постанову КМ України від 26.11.2014 №662 в частині включення до Переліку розділу 2 (щодо стягнення на підставі кредитних договорів) було визнано незаконною та нечинною. Таким чином, з 22.02.2017 р., серед документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, немає кредитних договорів, укладених у простій письмовій формі, які не посвідчені нотаріально. За наведених обставин на момент вчинення виконавчих написів щодо [PERSON] кредитні договори не містилися в затвердженому КМ України Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] не отримував вимоги про можливе стягнення заборгованості за кредитними договорами шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса. Так як, вимоги, направлялися за іншою адресою, ніж та, яка зазначена в кредитних договорах та є місцем реєстрації [PERSON] , в свою чергу, не було перевірено надіслання такої вимоги і отримання її позивачем, що унеможливило подання останнім нотаріусу обґрунтованих заперечень щодо вчинення виконавчого напису або письмової згоди. За встановлених обставин оспорювані виконавчі написи підлягають визнанню такими, що не підлягають виконанню. Щодо стягнення судових витрат та витрат на правову допомогу суд зазначає наступне. У відповідності до вимог ч.1,3 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України ( далі ЦПК) судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи; До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог ( ч.1 ст. 141 ЦПК). Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача ( п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК). Позовні вимоги задоволено повністю, а отже, з відповідача на користь держави підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 1681,40грн.. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved