Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання за нею права власності на спадкове майно на підставі заповіту, що залишилося після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , а саме на будинковолодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] посилаючись на те, що нотаріусом їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно. Ухвалою Бучацького районного суду Тернопільської області від 26 листопада 2020 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі та призначено справу до розгляду у підготовчому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Бучацького районного суду Тернопільської області від 08 лютого 2021 року замінено первісного відповідача [PERSON] , яка є онукою спадкодавця, належним відповідачем - Бучацькою міською радою. 22 лютого 2021 року ухвалою Бучацького районного суду позовну заяву [PERSON] до Бучацької міської ради про визнання права власності на спадкове майнозалишено без руху, позивачеві надано п`ятиденний строк з дня вручення копії даної ухвали, для усунення недоліків зазначених у мотивувальній частині. 09 березня 2021 року представником позивача [PERSON] - адвокатом Пасічником А.З. подано до суду заяву про усунення недоліків, зазначених у вищевказаній ухвалі суду від 22 лютого 2021 року. Позивач [PERSON] та її представник - адвокат Пасічник А.З. в судове засідання не з`явилися, будучи належно повідомленими про час та місце розгляду справи. Позивач [PERSON] у позовній заяві просить розгляд справи проводити у її відсутності, позовні вимоги підтримує. Представник Бучацької міської ради до суду не з`явився, будучи належно повідомленим про час та місце розгляду справи, подав письмову заяву в якій позовні вимоги визнає повністю та просить розглядати справу без участі представника міської ради. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з таких підстав. Приватним нотаріусом Бучацького районного нотаріального округу Іванів Л.І. відмовлено позивачу [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, розташований в [ADDRESS] , що належав її батькові [PERSON] , який помер [INFO] , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів, що посвідчують право власності на вказаний житловий будинок та рекомендовано звернутися до суду. За даними довідки, виданої КП «Бучацьке районне бюро технічної інвентаризації» Бучацької районної ради №96 від 30 липня 2020 року інвентаризаційна вартість нерухомого майна [ADDRESS] , яке складається з наступних будівель та споруд: житловий будинок, погріб під частиною будівлі, господарські будівлі зблоковані та колодязь питний, становить 131958 грн. Як вбачається з погосподарської книги №24 від 1991-1994 рр., господарство (особовий рахунок № [NUMBER] ) по [ADDRESS] станом на 15 квітня 1991 року (день набрання чинності Законом України "Про власність" від 07 лютого 1991 року N 697-XII), мало статус колгоспного двору, де були зареєстровані батьки позивача: [PERSON] та [PERSON] . Згідно чинних на той час ст.ст.120, 123 ЦК (1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві спільної власності, розмір долі члена двору встановлювався виходячи з рівності долей всіх членів двору. Відповідно до п.6 «а» постанови Пленуму Верховного суду України від 22 грудня 1995 року "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включаються перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба). Отже, [PERSON] та [PERSON] на відповідній правовій підставі набули право, по 1/2 частині кожен, на домоволодіння, яке розташоване по [ADDRESS] , однак у визначеному законом порядку не оформили своє право власності на будинок. Згідно рішення Ріпинецької сільської ради народних депутатів Бучацького району Тернопільської області чотирнадцятої сесії двадцять першого скликання №32 від 31 грудня 1993 року, [PERSON] передано безоплатно у приватну власність та користування земельну ділянку загальною площею 0,60 га, у тому числі для обслуговування житлового будинку 0,06 га. Спадкодавець [PERSON] померла [INFO] в с. Ріпинці (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане Ріпинецькою сільською радою Бучацького району Тернопільської області 15 січня 2008 року). Як вбачається з копій по господарських книг за 2006-2010 рр. разом із спадкодавицею [PERSON] в [ADDRESS] проживав та був зареєстрований її чоловік [PERSON] . Наведене свідчить, що після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , прийняв спадщину на підставі закону її чоловік [PERSON] , який на час смерті проживав та був зареєстрованим разом із спадкодавцем в одному житловому будинку в с. Помірці Бучацького району Тернопільської області. Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 23 листопада 1957 року, прізвище дружини після укладення шлюбу - « [PERSON] ». Отже, в судовому засіданні доведено, що до спадкового майна спадкодавця [PERSON] належав цілий житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами в с. Помірці Бучацького району Тернопільської області (Ѕ частина будинку належала йому особисто, а Ѕ частину спірного будинку [PERSON] успадкував після смерті дружини [PERSON] , проте не оформив своїх спадкових прав). Спадкодавець [PERSON] помер [INFO] в с.Помірці Бучацького району Тернопільської області (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане Ріпинецькою сільською радою Бучацького району Тернопільської області 21 жовтня 2019 року). Ще за життя, 03 березня 2008 року [PERSON] склав заповіт, посвідчений секретарем Ріпинецької сільської ради Бучацького району Тернопільської області та зареєстрований в реєстрі за №173, яким на випадок своєї смерті зробив таке розпорядження: усе його майно, що буде належати йому на день його смерті, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось, а також все те, на що він за законом матиме право, заповів [PERSON] . За даними Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №59206754 від 29.01.2020, заповіт, складений [PERSON] та посвідчений 03 березня 2008 року Ріпинецькою сільською радою Бучацького району Тернопільської області, який зареєстрований у реєстрі нотаріальних дій за номером 173, є чинним. Той факт, що позивач [PERSON] є донькою спадкодавця [PERSON] підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , згідно якого [INFO] народилась [PERSON] , батьками якої записані: батько - [PERSON] та мати - [PERSON] . За даними актового запису про укладення шлюбу №11 від 29.09.1984, [PERSON] , [INFO] , житель с. Цвітова Бучацького району, уклав шлюб із [PERSON] , [INFO] , жителькою с.Ріпинці Бучацького району, прізвище подружжя після реєстрації шлюбу « [PERSON] ». Згідно рішення Бучацького районного суду від 25 квітня 2019 по справі №595/714/19, шлюб укладений 29 вересня 1984 року між [PERSON] та [PERSON] , розірвано. Позивач [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON] , оскільки у встановлений законом строк подала відповідну заяву про прийняття спадщини, яка зареєстрована за Р №11 (спадкова справа 11/2020). Як вбачається з витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №59206868 від 29 січня 2020 року, наданого приватним нотаріусом Іванів Л.І., після смерті [INFO] [PERSON] заведена спадкова справа за №65427396, номер у нотаріуса 11/2020. Згідно довідок Ріпинецької сільської ради Бучацького району Тернопільської області від 27 січня 2020 року №56 та від 17 липня 2020 року №430, [PERSON] , який помер [INFO] , належав житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в якому спадкодавець проживав до дня смерті. Донька [PERSON] , на час смерті батька, проживала у його домогосподарстві. За наявними в сільській раді відомостями [PERSON] 03.03.2008 складений заповіт за Р №173. За даними Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №59206783 від 29 січня 2020 року, свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , не видавалися. Інших спадкоємців, які б заявили свої права на спадкове майно, немає. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. В силу ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1222 ЦК України). Статтею 1233 ЦК України визначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Оскільки визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, котрий має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав, враховуючи те, що нотаріусом відмовлено позивачу у вчинені нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на нерухоме майно після смерті батька [PERSON] , суд дійшов висновку про задоволення позову шляхом визнання за позивачем право власності на спадкове майно: житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, розташований в [ADDRESS] , як за спадкоємцем за заповітом, після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . На підставі ст.ст.16, 25, 26, 328, 1217, 1218, 1220, 1223, 1233-1235, 1268 ЦК України,

Outcome: approved