Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-19 00:00:00

До суду із позовом звернулось Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення боргу кредитором спадкодавця, вказавши, що 04 червня 2007 року між Акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» (далі - Банк) та [PERSON] був укладений кредитний договір № б/н (далі - «Кредитний договір»), згідно якого відповідач отримав кредит в розмірі 21600,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. Позивач свої зобов`язання, передбачені кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши [PERSON] кредит. Останній передбачені кредитним договором зобов`язання щодо своєчасності погашення кредиту та сплати нарахованих відсотків за користування кредитом належним чином не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість. Станом на 04 червня 2007 р. заборгованість склала 5202,19 грн., де 3974,95 грн. - заборгованість за кредитом; 896,63 грн. - заборгованість за відсотками; 330,61 грн. - заборгованість з комісії та пені. [INFO] позичальник [PERSON] помер. Після смерті [PERSON] відповідачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до нотаріуса з заявами про прийняття спадщини після померлого [PERSON] . До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, в т.ч. заборгованість по вищевказаному кредиту. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.01.10.2019 року до спадкоємців, [PERSON] та [PERSON] , було направлено лист-претензію, згідно яких позивач пред`явив свої вимоги, але ніякий дій не було виконано.У зв`язку з наведеним, позивач просить суд стягнути з відповідачів на його користь заборгованість по вищевказаному кредитному договору та судові витрати. Представник позивача повідомлений у встановленому законом порядку про час, дату та місце розгляду справи у судове засідання не з`явився, проте направив разом з позовом до суду клопотання, в якому зазначив, що просить розглянути справу без його участі, позов підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, повідомлена належним чином про дату, час і місце судового розгляду справи, при цьому направила до суду заяву, згідно якої просила повністю відмовити в задоволенні позову у зв`язку з його не доведеністю. Відповідач [PERSON] повідомлена у встановленому законом порядку про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилася, при цьому направила до суду заяву, згідно якої рішення суду залишає на розсуд суду. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з таких підстав. Судом встановлено, що 04.06.2007 року між Акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № б/н від 04.06.2007 року, згідно якого АТ КБ "Приватбанк" надав [PERSON] кредит у сумі 4000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору, що підтверджується претензією кредитора (а.с.20), листами-претензіями (а.с.22-23), копією вироку суду (а.с.76). У відповідності до ч. 6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, який набрав законної сили, є обов`язковим для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Вироком Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 03 вересня 2014 року, який набрав законної сили, встановлено, що 17 грудня 2013 року у вечірній час [PERSON] перебував у гостях у свого знайомого [PERSON] , який проживає за адресою: [ADDRESS] . Під час розпиття спиртних напоїв [PERSON] помітив, що у гр. [PERSON] з кишені штанів випала кредитна картка «Приват Банку». В цей час у [PERSON] виник умисел на викрадення даної кредитної карти. В подальшому, реалізовуючи злочинний намір направлений на викрадення чужого майна, [PERSON] , скориставшись вільним доступом, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, діючи з прямим умислом, таємно викрав кредитну картку «Приват Банку», на рахунку якої був допустимий кредитний ліміт в сумі 4000 гривень. [INFO] позичальник [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, актовий запис № 120 від 10.06.2014 року, вчинений Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Новомиргородського районного управління юстиції у Кіровоградській області. Станом на 06 червня 2014 р. заборгованість за кредитом склала 3974,95 грн. (а.с.9-11). Після смерті [PERSON] відповідачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до нотаріуса з заявами про прийняття спадщини після померлого [PERSON] , що підтверджується копією спадкової справи № 205-2014 на померлого [PERSON] . 07 липня 2017 року відповідач [PERSON] зареєструвала з шлюб та змінила своє прізвище на « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого Новомиргородським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис № 27. У відповідності до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно ст.ст. 608, 1218, 1219 ЦК у зв`язку зі смертю боржника припиняються лише ті зобов`язання, які нерозривно пов`язані з його особою і не можуть бути виконані іншою особою, у той час як у результаті спадкування до спадкоємця переходять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на час відкриття спадщини й не припинилися у наслідок його смерті. За змістом зазначених норм у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємців; таким чином, відбувається передбачена законом заміна боржників за зобов`язанням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.5 ст. 1268 ЦК України). Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч. 3 ст. 1296 ЦК У країни). Згідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ст.ст.1269 ч.1, 1270 ч.1 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини протягом 6 місяців, при цьому облік такого строку починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст.1269 ч.5 ЦК України особа, яка подала заяву про прийняття спадщини, може відкликати її протягом строку, встановленого для прийняття спадщини (6 місяців). Судом встановлено, що лише відповідачі прийняли спадщину після смерті [PERSON] , оскільки вони своєчасно подали заяву про прийняття спадщини ( [INFO] ) і не відмовилися від неї протягом встановленого ЦК України строку. У зв`язку з наведеним позивач правомірно направив лист-претензію до спадкоємців [PERSON] та [PERSON] , згідно якого позивач пред`явив свої вимоги, проте жодних дій з приводу виконання зобов`язання відповідачами не було виконано, що підтверджується вищевказаними листами-претензіями. Ст. 610 ЦК України визначає, що порушенням зобов`язання є його невиконання, або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦПК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПРИВАТБАНК»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. АТ КБ «ПРИВАТБАНК» пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав у борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками, комісії та пені за несвоєчасну сплату кредиту. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, посилався на Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, як невід`ємні частини спірного договору, а також на фотокопію витягу з кредитного договору, при цьому безпосередньо повний текст спірного кредитного договору з підписами померлого [PERSON] суду не наданий. Згідно Витягу із Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, в яких зокрема визначено дію договору (12 місяців з моменту підписання), позовну давність щодо вимог банку - 50 років (пункт 1.1.7.31 згаданих Умов), та інші умови. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Витяг із Умов надавались для ознайомлення померлому [PERSON] та він погодився з ними, а також те, що вказані документи на момент отримання померлим [PERSON] кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення та дій однієї сторони (банку), яка може вносити та вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено постановою Верховного Суду України від 11.03.2015 року (провадження №6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. У даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПРИВАТБАНК» у період - з часу виникнення спірних правовідносин і до моменту звернення до суду з вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані померлому [PERSON] . Умови та правила банківських послуг, відсутність підтвердження домовленості сторін про сплату відсотків, комісії, пені за несвоєчасне погашення кредиту, наданий банком Витяг з Умов не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із померлим [PERSON] кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Надані позивачем Правила надання банківських послуг ПРИВАТБАНК, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені кредитним договором, і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, який міститься в матеріалах даної справи не містить підпису померлого [PERSON] , а тому його не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного сторонами 04.06.2007 року. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді відповідальність у вигляді відсотків, комісії, пені за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Вказані висновки узгоджуються з постановою Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 року по справі № 342/180/17. Таким чином, зваживши у сукупності надані АТ КБ "ПРИВАТБАНК" докази по справі, суд приходить до висновку, що померлий [PERSON] не виконав взятих на себе зобов`язань, а тому позовні вимоги є частково обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню, а з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню лише заборгованість у сумі 3974,95 грн. в рівних частинах з кожного згідно до ст.1281 ч.1 ЦК України, яка складається з заборгованості за кредитом, що передбачено кредитним договором б/н від 04.06.2007 року, а також судові витрати по справі, а позовні вимоги про стягнення відсотків, комісії та пені не підлягають задоволенню, оскільки відсутні правові підстави для їх стягнення. Вирішуючи питання щодо судових витрат суд вважає, що з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам в дольовому порядку (1467,84 грн. (1921 х 76,41%)/2), що відповідає вимогам ст.141 ЦПК України. Враховуючи викладене, у відповідності до ст.ст.263-265, 268 ЦПК України, суд,-

Outcome: partial