Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-07 00:00:00

В провадженні Києво-Святошинського районного суду Київської області перебуває цивільна справа за позовом [PERSON] до фізичної особи-підприємця [PERSON], третя особа: [PERSON] про розірвання договору купівлі-продажу та надання послуг, стягнення коштів, відшкодування 3 відсотків вартості роботи, пені, штрафу та моральної шкоди. Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 20.10.2013 року, в його квартирі за адресою [ADDRESS], в присутності його матері, [PERSON], було підписано між ним та керівником компанії «Балкон-сервіс» [PERSON], договір про купівлі-продаж та надання позивач послуг по облаштуванню балкону квартири: монтаж даху, козирка, зовнішньої обшивки, побудова бокової стіни, встановлення та засклення вікон, проти москітних сіток, підвіконня відливів, шумоізоляція козирка. Загальна вартість робіт з матеріалом становить 16000 гривень 00 копійок. Дата початку робіт 21.10.2013 року. Термін здачі в користування - 6 робочих днів, тобто 28.10.2013 р. Роботи з монтажу велися дуже повільно. За 6 робочих днів робітники працювали лише 3 дні по 1 годині. На 28.10.2013 р. частково було зроблено дах, та частина зовнішньої обшивки балкону. Цього ж дня [PERSON] наполегливо вмовив позивача на проведення внутрішніх робіт по облаштуванню балкону і особисто переніс термін здачі балкону в користування на 30.10.2013 р., мотивуючи це додатковими роботами, пов'язаними з проведенням монтажу стелі, підлоги, внутрішньої обшивки і утеплення балкону. Загальна вартість робіт з матеріалами зросла на 3000 гривень, що підтверджує листок виміру. На 28.10.2013 р. позивач сплатив відповідачу 15000 гривень грошової передплати - це становить 79 відсотків від загальної вартості його замовлення, що теж підтверджує лист виміру та підпис [PERSON] На 30.10.2013 р. роботи по облаштуванню балкону проведені в неповному обсязі: не повністю зроблено дах, його розміри перебільшують розміри замовлені позивачем, розмір рам різний по ширині, не встановлене віконне скло та сандвіч панелі, підвіконня, відливи, козирок, проти москітні сітки. Ці комплектуючі матеріали навіть не завезено до сьогоднішнього дня. Неякісно проведена зовнішня обшивка балкону та закриття отворів у підлозі. Зовсім не починались роботи по побудові бокової стінки, стелі підлоги та внутрішньої обшивки. Не проведено утеплення балкону. 30.10.2013 р. приблизно о 17 годині робітники забрали з собою всі залишки комплектуючих матеріалів та сказали, що надалі припиняють всі роботи по ремонту балкону. Протягом часу з 16 листопада 2013 року і до сьогоднішнього дня з боку відповідача не було жодної спроби вирішити конфліктну ситуацію в досудовому порядку. Тому позивач просив розірвати договір купівлі-продажу та надання послуг вартістю 19000 гривень, укладений 20.10.2013 р. та 28.10.2013 р. між [PERSON] та фізичною особою-підприємцем [PERSON]. Визнати порушеними права [PERSON] як споживача при заключенні та виконанні договору купівлі-продажу та надання послуг. Стягнути з ФОП [PERSON] на користь позивача 15000 гривень отриманих як грошову передплату згідно листка виміру та договору купівлі-продажу по наданню йому послуги з облаштування його балкону, 19000 гривень моральної шкоди, неустойку за невиконання та прострочення терміну здачі згідно закону України «Про захист прав споживачів» в розмірі 3 відсотків, за кожен день з 31.10.2013 р. по 16.11.2013 р., а саме 9690,00 гривень, пеню в розмірі 0,05 відсотків від суми договору за кожен день прострочки, в розмірі 1045 грн., штраф у розмірі 20 відсотків від загальної суми замовлення, як штрафну санкцію, щодо затягування а невиконання умов договору в розмірі 3800 гривен. Покласти на ФОП [PERSON] всі витрати, пов'язані із закінченням будівельно-монтажних робіт на балконі позивача із залученням на їх виконання третіх осіб. Судові витрати покласти на відповідача. В судовому засіданні позивач та третя особа позовні вимоги підтримали та просили позов задоволити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. За згодою позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення осіб які брали участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи, та зібранні в ній докази, знаходить, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як встановлено в судовому засіданні, 20.10.2013 року між ФОП [PERSON] та [PERSON], укладено договір про купівлі-продаж та надання позивач послуг по облаштуванню метало-пластикових конструкцій. Загальна вартість робіт з матеріалом становить 16000 гривень 00 копійок. Згідно розділу 2 договору продавець зобов'язаний на протязі 12-ти робочих днів з дня підписання цього договору виготовити та передати товар покупцеві та на протязі 2-х робочих днів виконати роботи по монтажу ПВХ-конструкцій за адресою вказаною покупцем, а саме [ADDRESS] Згідно листа заміру, датою початку монтажу є 21.10.2013 року. Термін здачі в користування - 6 робочих днів. Згідно даного листа позивачем здійснено передоплату відповідачу на виконання робіт 15 000 грн. Однак відповідач не виконав у повній мірі роботи згідно до договору та листа заміру від 20.10.2013 року до Договору, не здійснив належним чином монтажні роботи, та не передав їх відповідачу у порядку передбаченому договором, що в свою чергу унеможливлює користування предметом договору. За правилами ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Стаття 651 ЦК України визначає що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Стаття 10 Закону України «Про захист прав споживачів» визначає що споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. У разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 12.04.96 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» неустойка (штраф, пеня) стягується лише тоді, коли це передбачено укладеним сторонами договором чи відповідним нормативним актом. Пеня за порушення договору нараховується і стягується у відсотковому відношенні до суми заборгованості за кожний день прострочки, в тому числі за святкові, неробочі й вихідні дні. Неустойка, передбачена п.7 ст.14 Закону «Про захист прав споживачів», застосовується в разі пред'явлення споживачем протягом гарантійного строку вимог про безоплатне усунення недоліків товару, а на випадки затримки задоволення вимог споживача про вжиття інших заходів захисту дія цієї норми не поширюється. Разом з тим, коли споживач у зв'язку з невиконанням виготівником (виконавцем, продавцем) його вимоги про усунення недоліків товару змінює цей захід захисту на інший, він не втрачає права на одержання зазначеної неустойки за період, що передував такій зміні. Згідно п. 23 даної постанови при вирішенні вимог споживачів про відшкодування на підставі ст.24 Закону моральної шкоди суди повинні виходити з роз'яснень, які Пленум Верховного Суду України дав у постанові від 31 березня 1995 р. № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди". Зокрема, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру, яких споживач зазнав унаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, що настали через незаконні винні дії продавця, виготівника, виконавця або через їх бездіяльність. Розмір відшкодування моральної шкоди встановлюється судом і визначення його не ставиться в залежність від наявності матеріальної шкоди, вартості товару (робіт, послуг), суми неустойки, а має грунтуватися на характері й обсязі моральних і фізичних страждань, заподіяних споживачеві у кожному конкретному випадку. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до роз'яснень, що містяться у п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд приймає до уваги стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його житті, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити з засад розумності, виваженості та справедливості. Згідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Так суд,

Outcome: partial