Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом (з урахуванням уточнень від 11.01.2017 року). На обґрунтування уточнених позовних вимог посилався на те, що на підставі договору міни від 23.03.2009 року йому належить 2/3 частини квартири [ADDRESS]. 1/3 частина вказаної квартири належить відповідачу [PERSON] на підставі свідоцтва про права власності на житло, виданого відділом приватизації житлового фонду Харківської міської ради 20.02.2007 року та зареєстрованому в КП «Харківське міське БТІ»24.09.2007 року. Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 22.03.2012 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний. Відповідач чинить перешкоди щодо проживання йому у квартирі [ADDRESS], тим, що змінює замки у вхідних дверях квартири. З вищевказаних обставин позивач неодноразово звертався з заявами до Фрунзенського РВ ХМУ ГУМВС України щодо перешкод з боку відповідача користування позивачем квартирою, яка належить йому на праві часткової власності. По вказаній цивільній справі було проведено висновок судової оціночно-будівельної та будівельно-технічної експертизи № 920/9252 від 17.10.2016 року та визначено 2 варіанти користування квартирою [ADDRESS]. Позивач просить встановити порядок користування спірною квартирою згідно ІІ варіанту висновку судової оціночно-будівельної та будівельно-технічної експертизи № 920/9252 від 17.10.2016 року. Позивач [PERSON] надав до суду заяву про слухання справи без його участі, просить задовольнити уточнений позов від 11.01.2017 року. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON], який діє на підставі довіреності, надав заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позовних вимог заперечує, при винесенні рішення просить врахувати інтереси неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO]. Представник Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради - Голубова О.С., яка діє на підставі довіреності, у судове засідання не з'явилася, в матеріалах справи міститься заява про слухання справи без участі представника органу опіки та піклування по Немишлянському району. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі,фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, судом не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до договору міни, посвідченого 25.03.2010 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Поліщук О.В.,зареєстрованого в реєстрі за № 1499, [PERSON] належить 2/3 частини квартири [ADDRESS], а.с. 6. 1/3 частина вказаної квартири належить відповідачу [PERSON] на підставі свідоцтва про права власності на житло, виданого відділом приватизації житлового фонду Харківської міської ради 20.02.2007 року та зареєстрованому в КП «Харківське міське БТІ»24.09.2007 року. Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 22.03.2012 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний, а.с. 11. Згідно з роз'ясненням, викладеним в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991р. №7 «Про практику застосування судами законодавства, яке регулює право власності громадян на житловий будинок», якщо виділ будинку (квартири) в натурі неможливий, суд в праві по заявленому про це позову встановити порядок користування таким будинком (квартирою). Не може бути встановлений такий порядок користування житловим будинком (квартирою), при якому учаснику спільної часткової власності виділяються в користування тільки непридатні для проживання або підсобні приміщення ( підвал, коридор, кладова та ін.). В цьому випадку окремі підсобні приміщення (кухня, коридор та ін.) можуть бути залишені в спільному користування учасників спільної часткової власності. З висновку судової оціночно-будівельної та будівельно-технічної експертизи № 920/9252 від 17.10.2016 року вбачається, що між сторонами мається два варіанти. По І варіанту [PERSON] на 2/3 частини пропонується виділити в індивідуальне користування наступні приміщення: житлову кімнату 2 площею 15,6 кв.м., [PERSON] на 1/3 частину пропонується виділити в індивідуальне користування наступні приміщення: житлову кімнату 3 площею 12,4 кв.м. У спільне користування: коридор 1 площею 6,1 кв.м., коридор 6 площею 1,2 кв.м., кухня 4 площею 4,7 кв.м., сполучений санвузол площею 2,4 кв.м. По ІІ варіанту [PERSON] пропонується виділити наступні приміщення в індивідуальне користування: житлову кімнату 2 площею 15,6 кв.м., частину коридору 1 площею 2,7 кв.м. [PERSON] пропонується виділити в індивідуальне користування наступні приміщення: житлову кімнату 3 площею 12,4 кв.м. У спільне користування: частину коридору 1 площею 3,4 кв.м., коридор 6 площею 1,2 кв.м., кухня 4 площею 4,7 кв.м., сполучений санвузол 5 площею 2,4 кв.м. Грошову компенсацію у розмірі 51868,00 грн. повинна сплатити [PERSON] на користь [PERSON] по першому варіанту. Грошову компенсацію у розмірі 38569,00 грн. повинна сплатити [PERSON] на користь [PERSON] по другому варіанту. Згідно ст.358 ч.2 ЦК України співвласники права спільної часткової власності можуть домовитися про порядок користування майном. За ч.3 цієї ж статті кожен із співвласників має право на надання йому в користування тієї частини спільного майна, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.14 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення із самостійними виходами, які можуть використовуватись як окремі квартири, або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщенням, якщо про це заявлено позов. У п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 4 жовтня 1991 року №7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок" роз'яснено, якщо виділ частки будинку в натурі неможливий, суд вправі за заявленим про це позовом встановити порядок користування відособленими приміщеннями (квартирами, кімнатами) такого будинку. У цьому разі окремі підсобні приміщення (кухня, коридор тощо) можуть бути залишені в загальному користуванні учасників спільної часткової власності. Порядок користування жилим будинком може бути встановлено також і між учасниками спільної сумісної власності. При неможливості виділу частки будинку в натурі або встановлення порядку користування ним, власнику, що виділяється, за його згодою присуджується грошова компенсація. Враховуючи те, що позивач проживає з неповнолітньою дитиною - [PERSON], [INFO], суд приходить до висновку про необхідність виділити [PERSON] в користування приміщень у квартирі загальною площею 23,62 кв.м., а [PERSON] - 18,78 кв.м., відповідно до І варіанту порядку користування квартирою. Відповідно до ч. 1ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом, а припинення права власності можливе лише з підстав, передбачених статтею 346 ЦК України. Згідно із ч. 1ст.15, ч. 1 ст.16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом вселення. Права власника жилого будинку, квартири визначеніст. 383 ЦК Українитаст. 150 ЖК УРСР, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. На підставі зазначеного, суд задовольняє вимоги позивача про вселення його у квартиру [ADDRESS], а відповідача зобов'язує не чинити [PERSON] перешкоди в користуванні квартирою [ADDRESS], так як позивач [PERSON] є співвласником вказаної квартири. Вимоги позивача про стягнення з відповідачки 38569 грн. за надання останній в користування на 4,68 кв.м більше, ніж покладено, задоволенню не підлягають, бо питання про поділ в натурі спільної часткової власності в позові не розглядається. Однак суд розоз'яснює позивачу, що він не позбавлений можливості стягувати з відповідачки квартплату та комунальні платежі за надлишки житлової площі в розмірі 4,68 кв.м. Що стосується уточнених позовних вимог про зобов'язання відкрити на ім'я позивача окремого особового рахунку, суд приходить до висновку про відмовлення у задоволення даних позовних вимог, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» щодо особливостей укладання договорів у багатоквартирному будинку, а саме: визначено, що договір на надання житлово-комунальних послуг (крім послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) у багатоквартирному будинку укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та балансоутримувачем або уповноваженою ним особою. У разі якщо балансоутримувач не є виконавцем, він укладає договори на надання житлово-комунальних послуг (крім послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) з іншим виконавцем. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Позивачем не надано жодного доказу на підтвердження того факту, що його право на укладання окремого договору про надання житлово - комунальних послуг, що є підставою для відкриття на його ім'я окремого особового рахунку на час розгляду справи порушені, невизнані або оспорені. При цьому суд зазначає, що визначення порядку користування житловим приміщенням є підставою для укладання окремого договору про надання житлово - комунальних послуг з балансоутримувачем житлового будинку, тобто дані позовні вимоги заявлені передчасно. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України. З відповідача на користь позивача підлягає стягненню судові витрати у розмірі 4711 грн. 20 коп. (487 грн. 20 коп. (сплата судового збору при зверненні до суду) + 4224 грн. 00 коп. (витрати на проведення експертизи). На підставі викладеного,

Outcome: partial