Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-20 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулась до суду із заявою про встановлення факту смерті її батька - [PERSON], який помер [INFO] у м. Свердловськ Луганської області. В заяві зазначено, що актовий запис про смерть [PERSON] зареєстрований (мовою оригіналу) отделом записи актов гражданского состояния Свердловского городского управления юстиции. Встановлення факту смерті необхідно для отримання допомоги при похованні. Сторони до суду не з'явились, клопотань та заперечень не надали. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява [PERSON] про встановлення факту смерті підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно із п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення факту, що мають юридичне значення. У відповідності до положень п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно із ч. 3 ст. 49 ЦК України, державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Відповідно до ст. 17 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі встановлення у судовому порядку факту смерті. Заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України, що передбачено ч. 1 ст. 317 ЦПК України. Згідно із ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Відповідно до роз'яснень, даних в п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Приписами ч. 2 ст. 317 ЦПК України встановлено, що справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Як вбачається із матеріалів справи, [PERSON], [INFO], є дочкою [PERSON], який помер [INFO] у м. Свердловськ Луганської області. Доказом, що підтверджує факт смерті є свідоцтво про смерть [NUMBER] від 16.02.2018 р., виданий (мовою оригіналу) отделом записи актов гражданского состояния Свердловского городского управления юстиции. На підставі викладеного, а також враховуючи те, що чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, а даний факт необхідно встановити заявнику для отримання допомоги при похованні, суд приходить до висновку про задоволення заяви [PERSON] в частині встановлення факту смерті особи, а в іншій її частині слід відмовити, оскільки дана вимога не розглядається в порядку окремого провадження. Відповідно до ч. 4 ст. 317 ЦПК України, ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів, відповідно до ч. 2 ст. 319 ЦПК України. На підставі ст. 49 ЦК України, ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», ст. 17 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" та

Outcome: partial