Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-23 00:00:00

ВИМОГИ ПОЗИВАЧІВ [PERSON] звернувся до Автозаводського районного суду м. Кременчука із позовом, в якому просив суд: ?Зняти арешт з його майна - квартири [ADDRESS] , який був накладений за повідомленням №12-н від 26.04.2004, реєстраційний номер обтяження № 1748882; ?Зняти арешт з його майна - 1/6 квартири [ADDRESS] , який був накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АЕ539474 від 25.09.2008 Автозаводським ВДВС Кременчуцького МУЮ, державний виконавець Гоголєва А.В.; ?Зняти арешт з його майна - 1/6 квартири [ADDRESS] , який був накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження 10706959 від 29.04.2009 Автозаводським ВДВС Кременчуцького МУЮ, державний виконавець Мороз Т.Г.. ПОЗИЦІЯ ПОЗИВАЧА Свої вимоги позивач мотивував тим, що відповідачем було накладено арешт на майно в рамках виконавчих проваджень. На його запит йому було повідомлено про те, що в Автозаводському ВДВС у місті Кременчуці Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) відсутні відкриті виконавчі провадження в яких він був боржником. Вважає, що не скасований арешт його майна за умови відсутності відкритих виконавчих проваджень порушує його право власності. В судовому засіданні представник позивача підтримав позов та просив його задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві. ЗАПЕРЕЧЕННЯ ВІДПОВІДАЧА Автозаводський ВДВС у місті Кременчуці Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) в своїй заяві вказав, що підстав для скасування арешту майна боржника органом виконавчої служби немає, оскільки виконавчі провадження завершені не у зв`язку із фактичним виконанням. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ Судом встановлено, що позивач є співвласником квартири [ADDRESS] , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, копією свідоцтва про право власності на житло № 164047114 від 18.04.2019. 10.03.2005 за № 1748882 Першою кременчуцькою державною нотаріальною конторою на підставі повідомлення №12-н від 26.04.2004 було зареєстровано обтяження - арешт нерухомого майна - квартири [ADDRESS] . 25.09.2008 за № 7969063 Полтавською філією державного підприємства "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України на підставі постанови державного виконавця Автозаводський ВДВС Кременчуцького МУЮ Гоголєвої А.В. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, АЕ №539474 від 25.09.2008 було зареєстровано обтяження - арешт нерухомого майна - 1/6 частини квартири [ADDRESS] 30.04.2009 за № 8685354 Полтавською філією державного підприємства "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України на підставі постанови державного виконавця Автозаводського ВДВС Кременчуцького МУЮ Мороз Т.Г. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 10706959 від 29.04.2009 було зареєстровано обтяження - арешт нерухомого майна - 1/6 частини квартири [ADDRESS] . Згідно довідки Автозаводського ВДВС у місті Кременчуці Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) від 06.05.2019 №33878 у відділі відсутні відкриті виконавчі провадження, боржником в яких є [PERSON] . НОРМИ ПРАВА У ст.41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. За змістом ч. 1 ст. 316, ч.ч.1, 2 ст. 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Стаття 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. В своєму рішенні від 23 січня 2014 року по справі «East/West Alliance Limited» проти України»(остаточне 02/06/2014) Європейський суд з прав людини зазначив, що згідно з усталеною практикою Суду стаття 1 Першого протоколу до Конвенції містить три окремі норми: перша, що виражається в першому реченні першого абзацу та має загальний характер, закладає принцип мирного володіння майном. Друга норма, що міститься в другому реченні того ж абзацу, охоплює питання позбавлення права власності та обумовлює його певними критеріями. Третя норма, що міститься в другому абзаці, визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна в загальних інтересах. Друга та третя норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закладеного першою нормою. Суд наголошує на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним. Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля. Суд також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар. Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти. ОЦІНКА СУДУ На переконання суду, в даному випадку арешт майна боржника є неспівмірним із обмеженням права власності позивача і не забезпечує виконання зобов`язань боржником, з огляду на те, що виконавчі провадження боржником в яких був [PERSON] завершені більш ніж 5 років тому. Приймаючи до уваги те, що на даний час позивач позбавлений можливості вільно володіти та розпоряджатись майном, суд приходить до висновку про те, що його вимоги є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню в частині скасування арешту, накладеного на його частку у праві власності. Відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати суд покладає на позивача.

Outcome: partial