Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-14 00:00:00

І. Зміст позовних вимог. У липні 2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до філії «Менський сир» Приватного підприємства «Консалтингова фірма «Прометей» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, компенсації на заборговану . Позовна заява мотивована тим, що з 10 травня 2018 року до 31 березня 2020 року позивач працював у філії «Менський сир» Приватного підприємства «Консалтингова фірма «Прометей» водієм автотранспортних засобів 1 класу. 31 березня 2020 року звільнився з роботи у зв`язку з переведенням у ТОВ «Молоко країна». На день звільнення відповідач заборгував йому заробітну плату за три місяці, що передували його звільненню. З вимогою про виплату йому заборгованої заробітної плати він неодноразово звертався до відповідача, однак останній відмовляється її виплачувати. Відповідно до довідки форми ОК-5, виданої Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області, за останні три місяці, що передували його звільненню позивача, останній мав заробітну плату на загальну суму 25635,72 грн. Враховуючи те, що відповідач заборгованість по заробітній платі не виплатив, у день звільнення не провів з ним повний розрахунок, позивач просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі в розмірі 25635, 72 грн, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 50090, 98 грн, розмір якої просить перерахувати по день розгляду справи, та компенсацію на заборговану суму. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі. Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 03 серпня 2020 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін, судове засідання призначено на 18 серпня 2020 року, витребувано у відповідача докази, а саме довідку про нараховану та невиплачену позивачу заробітну плату за період з 01 січня по 31 березня 2020 року включно (арк.с.9-11). 18 серпня 2020 року позивачем надано суду заяви про заміну неналежного відповідача філії «Менський сир» Приватного підприємства «Консалтингова фірма «Прометей» на належного відповідача - приватного підприємства «Консалтингова фірма «Прометей», та про приєднання до матеріалів справи в якості доказів копії розрахункових листів за спірний період (арк.с.22, 23). Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 18 серпня 2020 року за клопотанням позивача у даній справі замінено неналежного відповідача філію «Менський сир» Приватного підприємства «Консалтингова фірма «Прометей» на належного відповідача - Приватного підприємства «Консалтингова фірма «Прометей», витребувано у відповідача та його філії докази у вигляді довідки про нараховану та невиплачену позивачу заробітну плату за період 01 січня по 31 березня 2020 року включно, а також відомості про фактично відпрацьовані ним робочі дні (години) у січні, лютому та березні 2020 року та відомості щодо встановлення графіків змінності, у зв`язку з чим судовий розгляд справи по суті відкладено на 24 вересня 2020 року (арк.с.25-28). Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 24 вересня 2020 року у зв`язку з ненаданням суду витребуваних доказів розгляд справи відкладено на 15 жовтня 2020 року (арк.с.36-38). ІІІ. Позиції учасників судового провадження. Позивач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує, наполягає на їх задоволенні, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Представник відповідача - Приватного підприємства «Консалтингова фірма «Прометей», будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи з його обов`язковою участю або за його відсутності, відзиву на позовну заяву суду не надав. Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 15 жовтня 2020 року, з урахуванням думки позивача, постановлено провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. ІV. Фактичні обставини встановлені судом. Судом встановлено, що позивач [PERSON] з 10 травня 2018 року перебував у трудових відносинах з філією «Менський сир» приватного підприємства «Консалтингова фірма «Прометей» та працював на посаді водія автотранспортного засобу 1 класу. 31 березня 2020 року [PERSON] був звільнений з роботи на підставі п.5 ст.36 КЗпП у зв`язку з переведенням за його згодою у ТОВ «Молоко-країна» Регіональне відділення «Мена», що підтверджується записами в трудовій книжці позивача (арк.с.5). З витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що філія «Менський сир» є лише відокремленим підрозділом юридичної особи - Приватного підприємства «Консалтингова фірма «Прометей» (арк.с.25-28). Згідно з розрахунковими листами [PERSON] за період з 01 січня 2020 року по 31 січня 2020 року нарахована заробітна плата у розмірі 7341,62 грн, за виключенням податків і зборів до виплати становить - 5910,01 грн; за період з 01 лютого 2020 року по 29 лютого 2020 року нарахована заробітна плата у розмірі 3894,49 грн, за виключенням податків і зборів до виплати становить - 3135,06 грн, за період з 01 березня 2020 року по 31 березня 2020 року нарахована заробітна плата у розмірі 13571,10 грн, за виключенням податків і зборів до виплати становить - 10924,73 грн (арк.с.24). Згідно з довідкою форми ОК-5 від 24 липня 2020 року, виданої Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області, [PERSON] у січні 2020 року філією «Менський сир» було нараховано заробітну плату у розмірі 7341,62 грн, у лютому 2020 року - 4723,00 грн, у березні 2020 року - 13571,10 грн., страхові внески за вказаний період не сплачувались (арк.с.6,7). V. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи. Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до статті 94 КЗпП України, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується. Питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначається цим Кодексом, Законом України "Про оплату праці" та іншими нормативно-правовими актами. Відповідно до ч.1 та ч.5 ст. 97 КЗпП України оплата праці працівників здійснюється за погодинною, відрядною або іншими системами оплати праці. Оплата може провадитися за результатами індивідуальних і колективних робіт. Оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов`язань щодо оплати праці. Згідно із частиною 1 статті 115 КЗпП України та статтею 24 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до частини 1 статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Відповідно до статті 116 КЗпП при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Аналіз зазначених норм свідчить про те, що всі суми (заробітна плата, вихідна допомога, компенсація за невикористану відпустку, оплата за час тимчасової непрацездатності тощо), належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день звільнення цього працівника. Закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. Відповідно до частини 2 статті 233 КЗпП України в разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Відповідно до положень частини 1 статі 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляду і вирішення цивільних прав з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом свої порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим кодексом. Згідно із ч.1ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За правилами ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Вирішуючи спір щодо розміру належних позивачу, як звільненому працівникові сум, суд враховує докази про нараховану та невиплачену відповідачем заробітну плату позивачу. Дослідивши матеріали справи, зокрема, розрахункові листи та довідку форми ОК-5, судом встановлено, що загальний розмір нарахованої, але не виплаченої заробітної плати ПП «Консалтингова фірма «Прометей» перед позивачем за період з 01 січня 2020 року по 31 березня 2020 року (по день звільнення) складає 25635,72 грн.,який визначений без утримання податків і зборів. Враховуючи викладене, ту обставину, що на час розгляду справи відповідачем, як роботодавцем, повного розрахунку по заробітній платі з позивачем не проведено,докази на підтвердження спростування доводів позивача відповідач суду не надав, суд дійшов висновку, про задоволення позовних вимог [PERSON] в частині стягнення з приватного підприємства «Консалтингова фірма «Прометей» на користь [PERSON] 25635,72 грн заробітної плати,яка визначена без утримання податків і зборів. На виконання вимог п.2 ч.1 та ч.2 430 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення заробітної плати за один місяць в розмірі 13571,10 грн. Вирішуючи спір щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, суд дійшов наступного висновку. Відповідальність за затримку розрахунку при звільненні встановлена статтею 117 КЗпП, згідно з приписами якої в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Відповідно до ст.27 Закону України «Про оплату праці» порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Середній заробіток, який має бути сплачений працівникові власником, обчислюється відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року N 100. Пунктом 8 вказаного Порядку № 100 встановлено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Відповідно до абзацу 3 пункту 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Згідно з пунктом 3 розділу ІІІ Постанови КМУ від 05 лютого 1995 року № 100 усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі. У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року N 13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" роз`яснено, що установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступний після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі статті 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутність в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. З огляду на викладене, враховуючи ту обставину, що станом на 31 березня 2020 року (день звільнення) відповідач не виплатив позивачу всі належні йому суми, суд дійшов висновку, що відповідач повинен виплатити позивачу його середній заробіток за весь час затримки,за таких обставин, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток по день постановлення рішення, оскільки відповідач, як роботодавець, не надав доказів щодо здійснення повного розрахунку з позивачем, та не довів відсутність в цьому своєї вини. Разом з тим, враховуючи положення пункту 8 вказаного Порядку № 100, суд не погоджується з доводами позивача в частині обчислення середньої заробітної плати та стягнення її з відповідача на його користь у розмірі 50090,98 грн.з послідуючим перерахуванням вказаного розміру по день розгляду справи. Так, з матеріалів справи вбачається, що позивач [PERSON] був звільнений з роботи 31 березня 2020 року, тому при обчисленні середньоденної (годинної) заробітної плати враховуються нараховані позивачу виплати та фактично відпрацьовані ним робочі дні (години) у січні та лютому 2020 року. Згідно з інформацією, викладеної у довідці форми ОК-5, [PERSON] у січні 2020 року нараховано заробітну плату в розмірі 7341,62 грн, у лютому 2020 року - 4723,00 грн. Оскільки відповідачем не виконані вимоги ухвали суду в частині витребування доказів, не надано суду відомості про фактично відпрацьовані позивачем робочі дні (години) у січні та у лютому 2020 року, суд при обчисленні середньоденної заробітної плати виходить із загальної кількості робочих днів у січні та у лютому 2020 року. Отже, у січні 2020 року кількість робочих днів становить 21 день, у лютому цього ж року кількість робочих днів становить 20 днів. Таким чином, середньоденна заробітна плата [PERSON] складає 294,26 грн ( (7341,62 грн +4723,00 грн) : (21 день +20 днів) = 294,26 грн). Час затримки проведення повного розрахунку становить 135 робочих днів за період з 01 квітня 2020 року до 15 жовтня 2020 року. Середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні складає 39725,10 грн (294,26 грн х135 днів = 39725,10 грн). З огляду на викладене, суд дійшов висновку стягнути з відповідача на користь позивача 39725,10 грн середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, який визначений без утримання податків і зборів. Податки, збори та відрахування для покриття заборгованості працівника перед підприємством із сум заробітної плати та середнього заробітку підлягають нарахуванню відповідачем при виконанні судового рішення та, відповідно, відрахуванню із суми заробітної плати, із суми середнього заробітку при виплаті працівнику, внаслідок чого виплачена позивачу сума середнього заробітку зменшиться на суму податків і зборів. Суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] в частині стягнення з відповідача середнього заробітку в розмірі 50090,98 грн, оскільки визначений позивачем у такому розмірі середній заробітку за спірний період не знайшов свого підтвердження дослідженими судом доказами. Вирішуючи спір щодо стягнення компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в цій частині, виходячи з наступного. Положеннями статті 34 Закону України «Про оплату праці» регламентовано, що компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Відповідно до статті 1 ЗУ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші (стаття 2 ЗУ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати»). Відповідно до положень статті 3 ЗУ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться). Пунктом 2 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 р. N 159, визначено, що компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року. Зі змісті пункту 3 даного Порядку вбачається, що одним з грошових доходів разом із сумою індексації, який одержують громадяни в гривнях на території України і не має разового характеру, який підлягає компенсації є заробітна плата (грошове забезпечення). Відповідно до пункту 4 даного Порядку сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом. Таким чином, обчислення компенсації втрати частини доходів за формулою, яка містяться в Порядку № 159, здійснюється на основі так званої «чистої» заробітної плати, яка вже не включає в себе сум, що підлягали відрахуванню на сплату податків і обов`язкових платежів. З довідки форми ОК-5 від 24 липня 2020 року, виданої Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області, вбачається, що [PERSON] відповідачем у січні 2020 року нараховано заробітну плату в розмірі 7341,62 грн, в лютому 2020 року - в розмірі 4723,00 грн, в березні 2020 року - в розмірі 13571,10 грн. Отже, за виключенням відрахувань на сплату податків (1,5% військового збору та 18% прибуткового податку) заробітна плата позивача, яка підлягає до виплати («чиста» заробітна плата) становить: у січні 2020 року - 5910,01 грн, у лютому 2020 року - 3802,02 грн, у березні 2020 року -10924,73 грн. Розмір заборгованої «чистої» заробітної плати за період з січня 2020 року по березень 2020 року становить 20636,76 грн. Величина приросту індексу споживчих цін, на яку має здійснюватися компенсація розраховуються наступним чином: індекс інфляції у відповідному місяці «- 100». Так, величина приросту споживчих цін при виплаті доходу в лютому 2020 року не розраховується, оскільки індекс інфляції менше 100, а саме 99.7; в березні 2020 року склала - 0.8 (100.8-100); в квітні 2020 року - 0.8 (100.8-100); в травні 2020 року - 0.3 (100.3-100); в червні 2020 року - 0.2 (100.2-100); в липні 2020 року не розраховується так як індекс інфляції менше 100 (99.4); в серпні 2020 року аналогічно - індекс інфляції 99.8; у вересні 2020 року - 0.5 (100.5-100) ( відомості взяті з офіційного інтернет джерела). Таким чином, сума компенсації втрати частини грошових доходів в зв`язку з порушенням її виплати за період з січня 2020 року по жовтень 2020 року складає: у лютому 2020 року за січень 2020 року - не розраховується, оскільки індекс інфляції менше 100, а саме 99.7; у березні 2020 року за січень 2020 року - 47,28 гривень (5910,01 грн х 0.8 : 100); у квітні 2020 року за січень 2020 року - 47,28 гривень (5910,01 гривень х 0.8 : 100); у березні 2020 року за лютий 2020 року - 30,42 гривень (3802,02 грн х 0.8 : 100); у квітні 2020 року за лютий 2020 року - 30,42 гривень (3802,02 грн х 0.8 : 100); у квітні 2020 року за березень 2020 року - 87,40 гривень (10924,73 грн х 0.8:100); у травні 2020 року на загальну суму заборгованості по заробітній платі за період з січня по березень 2020 року - 61,91 гривень (20636,76 грн х 0.3 :100); у червні 2020 року на загальну суму заборгованості по заробітній платі за період з січня по березень 2020 року - 41,27 гривень (20636,76 грн х 0.2 : 100); у липні 2020 рокуна загальну суму заборгованості по заробітній платі за період з січня по березень 2020 року - не розраховується, оскільки індекс інфляції менше 100, а саме 99.4; у серпні 2020 року на загальну суму заборгованості по заробітній платі за період з січня по березень 2020 року - не розраховується, оскільки індекс інфляції менше 100, а саме 99.8; у вересні 2020 рокуна загальну суму заборгованості по заробітній платі за період з січня по березень 2020 року - 103,18 гривень (20636,76 х 0.5 : 100). Сукупний розмір компенсації втрати частини грошових доходів в зв`язку з порушенням її виплати за вказаний період становить 449,16 гривень (47,28 грн + 47,28 грн + 30,42 грн + 30,42 грн + 87,40 грн + 61,91 грн + 41,27 грн + 10,18 грн). Враховуючи те, що на час розгляду справи відповідачем повного розрахунку з позивачем не проведено, відзиву на позовну заяву та докази на підтвердження спростування доводів позивача не надано, суд дійшов висновку про стягнення з приватного підприємства «Консалтингова фірма «Прометей» на користь [PERSON] 449,16 гривенькомпенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати. Враховуючи положення ч.2 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягнення судовий збір в розмірі 840, 80 грн. Кеpуючись статтями 47, 94, 97, 115, 116, 117, 233 КЗпП України, статтями 15, 34 Закону України «Про оплату праці», статтями 1, 2, 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» пунктами 2, 3, 4 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 р. N 159, статтями 12, 13, 76-81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 268, 280, 284, 430 ЦПК Укpаїни, суд -

Outcome: partial