Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-28 00:00:00

В травні 2013 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" звернулося в суд із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № ІFXRRX11110695 від 14 вересня 2007 року в розмірі 31 303,79 гривень. Заявлені вимоги позивач обгрунтовує тим, що 14 вересня 2007 року між відповідачем по справі [PERSON] та публічним акціонерним товариством комерційним банком "Приватбанк" було укладено кредитний договір № ІFXRRX11110695. Згідно договору, відповідач отримав кредит в розмірі 4 027,19 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 24 % на рік . Проте, [PERSON] взяті на себе зобов'язання належним чином і в установлений строк не виконував та станом на 26 квітня 2013 року має заборгованість по кредиту на загальну суму 31 303, 79 гривень. Згідно зі ст.ст.525,526,530 ЦК України, зобов'язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається. Позивач явку свого представника в судове засідання не забезпечив, однак подав заяву про розгляд справи у відсутності їхнього представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув і про причину своєї неявки суд не повідомив. Участь у судових засіданнях відповідно до ст.27 ЦПК України - це право, а не обов'язок сторін по справі. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Суд перевіривши докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Дослідивши докази у справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Рішенням Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 23 жовтня 2013 року у задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк» відмовлено у зв'язку з пропуском строку позовної давності. Ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської області від 09 грудня 2013 року апеляційну скаргу ПАТ КБ «Приватбанк» відхилено, рішення Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 23 жовтня 2013 року залишено без змін. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04 червня 2014 року касаційну скаргу ПАТ КБ «Приватбанк» задоволено, рішення Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 23 жовтня 2013 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 09 грудня 2013 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції. Рішення цих судів скасовано касаційною інстанцією у зв'язку з тим, що вони без достатніх правових підстав, а саме без заяви відповідача, застосували строк позовної давності. Згідно з ч. 4 ст. 338 ЦПК України висновки і мотиви, з яких скасовані рішення є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді справи. Судом встановлено, що 14 вересня 2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № IFXRRX11110695 (який складається із заяви позичальника, Умов надання споживчого кредиту фізичним особам «Розстрочка» та Тарифів банку), за умовами якого відповідач отримав кредит у сумі 4 027,19 грн. на споживчі цілі зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 14 вересня 2008 року. ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав [PERSON] кредит в розмірі, встановленому договором. [PERSON], у свою чергу, зобов'язання за кредитним договором виконує неналежним чином, своєчасно не повернув позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, процентами, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що призвело до виникнення кредитної заборгованості. За змістом ст. ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. Відповідно до п. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Належним чином повідомлений відповідач в жодне із судових засідань не з'явився, заяв про застосування строків позовної давності не подавав, тому вони застосуванню не підлягають. З розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 26 квітня 2013 року розмір заборгованості позичальника становить 31 303,79 грн, а саме: за кредитом - 2 857,59 грн, за процентами за користування кредитом - 13 789,05 грн, комісією - 283,92 грн, пені - 12 406,38 грн., штрафу (фіксована частина) - 500,00 грн, штрафу (процентна складова) - 1 466,85 грн. Як вбачається із заяви позичальника від 14 вересня 2007 року, [PERSON] ознайомився та згоден з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам («Рострочка»). Проте у позовній заяві ПАТ КБ «ПриватБанк» зазначив, що відповідач був ознайомлений із Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка». До матеріалів справи долучені два різних види Умов надання кредиту фізичним особам. З врахуванням цього суд дійшов висновку, що в частині позовних вимог про стягнення пені - 12 406,38 грн., штрафу (фіксована частина) - 500,00 грн, штрафу (процентна складова) - 1 466,85 грн. необхідно відмовити за їх недоведеністю. Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання мають виконуватися належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається. Згідно зі статтею 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до статей 610, 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст.116 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Стаття 1049 ЦК України зобов'язує позичальника повернути позику у строк та в порядку, що встановлені законом. Тому з відповідача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором на користь позивача, яка станом на 26 квітня 2013 року становить 16 930,56 грн. та складається: з 2 857,59 грн. заборгованості за кредитом, 13 789,05 грн. заборгованості за процентами за користування кредитом, 283,92 грн. заборгованості по комісії за користування кредитом.

Outcome: partial