Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову посилається на те, що 25 грудня 2012 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу сторони дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалось, протягом остннього року шлюбні відносини припинено та сторони проживають окремо. На думку позивача, збереження сім'ї неможливо. Просить суд розірвати зареєстрований з відповідачем шлюб. Відповідач не скористався своїм правом, передбаченим ст.178 ЦПК України, відзив у встановлені судом строки не надав. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином та своєчасно, проте надала до суду заяву в якій просить, розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Проти розгляду справи в заочному порядку не заперечує. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином та своєчасно, про причини неявки суду не повідомив. Враховуючи, що причина неявки відповідача є неповажною, відзив не надано, у справі є наявні дані про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим відповідно до ст. 280 ЦПК України розглянути справу у порядку заочного провадження у відсутність відповідача з дотриманням вимог, встановлених законом, за згодою позивача на розгляд справи в порядку заочного провадження. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється на підставі ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України. Дослідивши матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановивши факти та відповідні їм правовідносини, суд, дійшов висновку про задоволення позову. У відповідності до вимог ст. 51 Конституції України, ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Кожен із подружжя має рівни права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається . Статтею 56 СК України встановлено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно зі статтею 104 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до частини 3 статті 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. За правилами, встановленими ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом установлено, що 25 грудня 2012 року [PERSON], [INFO], уродженець м. Дружківка Донецької області, громадянин України та [PERSON], [INFO], уродженка с. Боберка Турківського району Львівської області, громадянка України зареєстрували шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 315, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дружківського міського управління юстиції у Донецькій області. Після реєстрації шлюбу дошлюбне прізвище "[PERSON]" змінено на "[PERSON]". Від шлюбу сторони дітей не мають. Сторони фактично припинили шлюбні відносини з початку 2018 року. Майнових спорів між сторонами немає. Проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи зазначені позивачем причини розірвання шлюбу, характер відносин сторін, наполягання позивача на розірванні шлюбу, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача і вважає, що подальше збереження шлюбу не можливо, оскільки суперечило б інтересам позивача, що мають істотне значення, внаслідок чого шлюб між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню. Відповідно до положень частини 1 статті 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку із реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач по справі, просить залишити прізвище, яким іменувалась у шлюбі. Тому суд вважає за можливе залишити позивачу після розірвання шлюбу прізвище «[PERSON]». Відповідно до частини 2 статті 114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до частини 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду з позовною заяву сплачений судовий збір у сумі 704,80 гривень, враховуючи, що позов задоволено в повному обсязі, сума судового збору, підлягає стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача.

Outcome: approved