Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-28 00:00:00

В грудні 2014 року позивач звернувся до відповідача з позовом про виділення в натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності, посилаючись на те, що він та відповідач є співвласниками будинковолодіння [ADDRESS] у м.Боярка Києво-Святошинського району Київської області у 3/8 та 5/8 частках відповідно. Будинок та земельна ділянка за тою ж адресою в натурі не розділені. Варіанти розподілу будинковолодіння в натурі раніше визначались судовою експертизою. Відповідач не погоджується на варіанти розподілу, які запропонував йому позивач. У зв'язку з цим позивач був вимушений звернутись з цим позовом до суду. Просив виділити йому в натурі 3/8 частин майна, а саме будинку [ADDRESS] у м.Боярка Києво-Святошинського району Київської області, та земельної ділянки за тою ж адресою, за варіантом №2 висновку експертизи №8044, зі сплатою на його користь відповідачем компенсації за відступлення від ідеальних часток в розмірі 6209,00 гривень. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, просили суд їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач та його представник проти задоволення позову заперечували в повному обсязі, просили суд відмовити. Суд вислухавши осіб, які приймають участь в справі, вивчивши матеріали справи, в задоволенні позову відмовляє з наступних підстав. Судом встановлено, що 08.07.2014 року Києво-Святошинський районний суд Київської області по цивільній справі №369/1358/14-ц, провадження №2/369/1114/14, суддя Ковальчук Л.М. визнав за [PERSON] право власності на 3/8 частин жилого будинку [ADDRESS], Київської області з відповідною частиною господарських будівель і споруд, в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] року [PERSON]. Реєстраційна служба Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області надала [PERSON] Витяг ЕЕЕ 066816 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер витягу 24973392. Іншу 5/8 частину будинку з відповідною частиною господарських будівель і споруд отримав [PERSON]. На теперішній час в спірному будинку проживає відповідач [PERSON], з яким не досягнуто домовленості про спільне користування будинком та прибудинковою земельною ділянкою, що є у спільній частковій власності. Експертами КНІДСЕ в рамках іншої цивільної справи №369/7309/13-ц, було проведено судову будівельно-технічну експертизу. Одним з питань, поставлених судом перед експертизою, було питання про влаштування кухні. Як видно зі схеми будинку в технічному паспорту на житловий будинок за адресою: [ADDRESS], там вже одна кухня з газовими приладами є, тому треба знайти місце в житловому будинку для влаштування другої кухні з необхідними газовими приладами. Вивчивши висновки судової інженерно-технічної експертизи №8044, позивач вважає, що влаштування другої кухні можливо тільки на веранді, зазначеною на Схемі №1 під №1-1, тому що, кухня - це нежиле приміщення, в якому знаходяться газові прилади, а саме: газова плита, газовий котел. В можливому варіанті розподілу будинку по Схемі №1 позивачу зазначає, що для влаштування другої кухні потрібно буде замовляти технічний проект та дозвіл на розміщення газової плити, газового котла та окремо їх придбати і встановлювати. В першій кухні це обладнання вже є. Окрім того, йому буде потрібно ще влаштувати ванну кімнату з необхідними приладами. Відповідачу треба буде тільки влаштувати вхід в його частину житла та міжкімнатні двері. Загальна площа будинку при цьому поділена майже ідеально в відношенні часток на 3/8 та 5/8. Враховуючи все вищевказане, [PERSON] дійшов висновку, що його влаштовує можливий варіант розподілу по Схемі №1 судової будівельно-технічної експертизи по розподілу будинку. Що стосується розподілу господарських будівель і споруд на 3/8 та 5/8, то таким умовам позивача влаштовує можливий варіант розподілу по Схемі №3 варіанту розподілу №2, де є частина сараю, яка складає 1/3 від загальної площі усього сараю, та має окремий вхід і відокремлена всередині від другої частини сараю перегорожею. Що ж стосується питання сервітуту при розподілу земельної ділянки, то це питання позивач вважає можливо вирішити за взаємною згодою сторін при подальшому оформленні земельної ділянки та її реєстрації. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до ст. ст. 364, 367 ЦК України кожен із співвласників має право на виділ його частки майна, що є у спільній частковій власності в натурі або його поділ з дотриманням вимог ст. 183 ЦК України. За відсутності згоди співвласників про поділ спільного майна це питання вирішується судом. У п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 4 жовтня 1991 року № 7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок" судам роз'яснено, що в спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. У тих випадках, коли для поділу необхідне переобладнання та перепланування будинку, він проводиться при наявності дозволу на це виконкому місцевої ради (ст. 152 ЖК УРСР). Відповідно до вимог ст. 152 ЖК УРСР обов'язковою умовою проведення переобладнання і перепланування жилих будинків (квартир), що перебувають у приватній власності, є отримання дозволу на це виконавчого комітету відповідної місцевої ради депутатів. Проте, позивачем всупереч перелічених норм матеріального права, такого дозволу надано не було. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 4 жовтня 1991 року № 7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок",

Outcome: dismissed