Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-13 00:00:00

В травні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що його матері [PERSON] та вітчиму [PERSON] на праві спільної сумісної власності, на підставі свідоцтва про право власності на житло р. [NUMBER] від 17 липня 2008 року, виданого відділом приватизації житлового фонду Управління майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна виконавчого комітету Харківської міської ради, зареєстрованого у КП "Харківське міське бюро технічної інвентаризації" належала трикімнатна квартира за адресою: [ADDRESS] . Починаючи з 31 травня 1994 року у вказаній квартирі разом з матір`ю та вітчимом постійно проживав та був зареєстрований він, позивач. [INFO] померла [PERSON] , мати позивача. Після її смерті він та [PERSON] прийняли спадщину. [INFO] помер вітчим позивача [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина на ѕ частки трикімнатної квартира за адресою: [ADDRESS] . Позивач зазначав, що до свого вітчима він завжди ставився як до рідного батька, починаючи з 1994 року вони мешкали разом, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, їм були притаманні взаємовідносини членів сім`ї (спільно сплачували за комунальні послуги, робили ремонт у квартирі, купували продукти харчування тощо). 26 липня 2018 року позивач, звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено у зв`язку з відсутністю рішення суду про визнання його спадкоємцем четвертої черги за законом, як особи, яка проживала зі спадкоємцем однією сім`єю не менш ніж як п`ять років до часу відкриття спадщини. Посилаючись на вказані обставини, а також на вимоги ст.ст. 1264, 1296 ЦК України позивач просив встановити факт спільного проживання однією сім`єю його, [PERSON] та [PERSON] , який помер [INFO] з 31 травня 1994 року до дня смерті [INFO] ; визнати за ним право власності на ѕ часток квартири за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті вітчима [PERSON] [INFO] . В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник відповідач до суду не з`явився, подав письмовий відзив, в якому просив в задоволенні позовних вимог відмовити. При цьому посилався на недостатність належних доказів проживання позивача разом з вітчимом однією сім`єю не менше п`яти років. Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, показання допитаних в судовому засіданні свідків, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку про задоволення позовних вимог виходячи з наступного. Встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності, на підставі свідоцтва про право власності на житло р. [NUMBER] від 17 липня 2008 року, виданого відділом приватизації житлового фонду Управління майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна виконавчого комітету Харківської міської ради, зареєстрованого у КП "Харківське міське бюро технічної інвентаризації" належала трикімнатна квартира за адресою: [ADDRESS] . [INFO] померла [PERSON] , мати позивача. Після її смерті позивач та [PERSON] прийняли спадщину (по ј частки кожен). [INFO] помер вітчим позивача [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина на ѕ частки трикімнатної квартира за адресою: [ADDRESS] . 26 липня 2018 року позивач, звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено у зв`язку з відсутністю рішення суду про визнання його спадкоємцем четвертої черги за законом, як особи, яка проживала зі спадкоємцем однією сім`єю не менш ніж як п`ять років до часу відкриття спадщини. За змістом ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст. 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Для правильного вирішення справи щодо встановлення права на спадщину в порядку четвертої черги підлягають встановленню факт проживання особи зі спадкодавцем не менше ніж 5 років до смерті спадкодавця, а також факт існування між ними відносин, які належать до сімейних. Як роз`яснено у п. 21 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» до спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. Починаючи з 31 травня 1994 року позивач був зареєстрований в квартирі разом з матір`ю та вітчимом та постійно з ними проживав однією сім`єю. Зазначені обставини підтверджені показаннями свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які в судовому засіданні повідомили, що з 1994 року [PERSON] проживав в квартирі за адресою: [ADDRESS] разом з матір`ю [PERSON] та вітчимом [PERSON] До вітчима [PERSON] завжди ставився як до рідного батька. Після смерті [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] мешкали разом, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, їм були притаманні взаємовідносини членів сім`ї (спільно сплачували за комунальні послуги, робили ремонт у квартирі, купували продукти харчування тощо). [PERSON] прибирав в квартирі, готував їжу, доглядав за вітчимом, купував йому ліки. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини ( ст. 1268 ЦК України ). Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (стаття 1296 ЦК України). Статтею 1297 ЦК України встановлено обов`язок спадкоємця, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Правових наслідків невиконання такого обов`язку, зокрема у вигляді втрати права на спадщину, положеннями цивільного законодавства не передбачено. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (стаття 392 ЦК України). З врахуванням вищезазначеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved