Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд із позовом до відповідача [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, шляхом знаття його з реєстраційного обліку. В обґрунтування позовних вимог позивачем викладено обставини, що вона є власником квартири [ADDRESS] . Відповідач з 2016 року не проживає в квартирі, його речі та майно відсутні, він не бере участі в утриманні житла та не вносить плату за комунальні послуги. Наявність реєстрації відповідача, змушує позивача сплачувати за нього кошти, в той час, коли він не користується та не проживає в даній квартирі. У зв`язку з недосягненням згоди щодо досудового врегулювання спору, з підстав викладених у позові, позивач просить усунути перешкоди у здійсненні нею права користування та розпорядження належної їй на праві приватної власності квартири [ADDRESS] , шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право на користування квартирою [ADDRESS] . У судовому засіданні представник позивача позов підтримала з підстав та обґрунтувань, викладених у ньому, та просила його задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, не повідомивши суду про причини своєї неявки, хоча про день та час слухання справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. При розгляді справи судом учасниками справи подано заяви та клопотання та судом було вчинено інші процесуальні дії, зокрема. Ухвалою суду відкрито провадження у справі. Заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд вважає за необхідне проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , яка належить їй на праві приватної власності на підставі договору дарування квартири, посвідченого 24.04.2019 р. приватним нотаріусом Збаразького районного нотаріального округу Цар Ю.Б. та зареєстровано в реєстрі за № 595. Даний факт підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 164745061 від 24.04.2019 р. Згідно довідки від 11.06.2019 р. за № 607 та актів від 24.06.2019 р., 01.07.2019 р., 05.07.2019 р., складених та виданих ДП 3 ЖЕК13 ЖБК вбачається, що відповідач [PERSON] дійсно зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , однак не проживає зі слів власника та сусідів. У судовому засіданні з`ясовано, що відповідач за місцем реєстрації в квартирі [ADDRESS] , не проживає більше року та не користується даною квартирою, його особисті речі у квартирі відсутні. Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили факт того, що відповідач [PERSON] у квартирі [ADDRESS] , не проживає два роки. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно із статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання правочину недійсним. Відповідно до статті 20 ЦК України право на захист особа здійснює на свій розсуд. Нездійснення особою права на захист не є підставою для припинення цивільного права, що порушене, крім випадків, встановлених законом. Стаття 41 Конституції України визначає, що використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства. Відповідно до вимог ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо цього майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до частини 2 статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно із статями 80 і 81 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідач не подав будь-яких доказів, які б спростовували твердження позивача. Враховуючи встановленні обставини справи та оцінивши усі докази є усі підстави вважати, що [PERSON] втратив право на користування житловим приміщенням, а саме, квартирою [ADDRESS] . За таких обставин, суд вважає, що права та інтереси позивача були порушені відповідачем, і вказані порушені права та інтереси підлягають захисту судом, а тому, слід усунути [PERSON] перешкоди в користуванні належної їй на праві приватної власності квартири [ADDRESS] , шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право на користування квартирою [ADDRESS] . Стосовно позовних вимог щодо зняття [PERSON] з реєстраційного обліку за адресою: [ADDRESS] , суд зазначає наступне. Згідно ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі зокрема судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Зняття з реєстрації здійснюється в день звернення особи. За заявою особи зняття з реєстрації може бути здійснено одночасно з реєстрацією нового місця проживання з урахуванням вимог, визначених частиною одинадцятою статті 6 цього Закону. Відповідно до ст. 11 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", орган реєстрації здійснює: формування та ведення Реєстру територіальних громад; реєстрацію та зняття з реєстрації місця проживання/перебування осіб у межах відповідної адміністративно-територіальної одиниці; передачу інформації та/або внесення у встановленому законом порядку відомостей про реєстрацію та зняття з реєстрації місця проживання/перебування до Єдиного державного демографічного реєстру. За положеннями ст. 129-1 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання. Таким чином, позовні вимоги щодо зняття [PERSON] з реєстраційного обліку за адресою: [ADDRESS] , задоволенню не підлягають, оскільки рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, яке у встановленому процесуальним законом порядку набрало законної сили, є безпосередньою підставою для внесення відповідних відомостей до реєстраційного обліку органом реєстрації. На підставі наведеного,

Outcome: partial