Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-22 00:00:00

В вересні 2015 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, в обґрунтування якого вказав, що 15 жовтня 2012 року уклав із відповідачем договір позики, відповідно до якого передав у борг відповідачу 25000 доларів США, які останній зобовязався повернути в строк до 18 жовтня 2012 року. Проте в установлений строк відповідач борг не повернув, та ухиляється від повернення боргу протягом тривалого часу. У звязку з чим позивач просить стягнути з відповідача суму боргу за договором позики в розмірі 25 000 доларів США, що еквівалентно за офіційним курсом НБУ 652500грн., 398462,96грн. процентів за користування позикою, 81035,14грн. три відсотка річних, а всього 1131998,10грн. та понесені судові витрати. [PERSON] звернувся до суду із зустрічною позовною заявою до [PERSON] про визнання договору позики удаваним правочином, в обгрунтування якої вказав, що 15.10.2012 року [PERSON] надав йому 25000доларів США для передачі спільній знайомій [PERSON] для придбання пального за зниженими цінами. Таким чином спірний договір позики на підставі розписки від 15.10.2012 року є удаваним правочином, так як насправді сторони уклали між собою договір доручення, а тому просить визнати договір позики між [PERSON]та [PERSON] , засвідчений розпискою від 15.10.2012 року удаваним правочином, визнати, що правовідносини сторін регулюються правилами щодо правочину договору доручення, який сторони насправді вчинили. Ухвалою суду від 20.01.2016 року зустрічну позову заяву [PERSON] прийнято до спільного розгляду із первісним позовом. В судовому засіданні представник позивача-відповідача вимоги первісного позову підтримав та просив задовольнити, в задоволенні зустрічного позову відмовити. Відповідач-позивач [PERSON] в судовому засіданні вимоги первісного позову не визнав, зустрічну позовну заяву підтримав та просив задовольнити в повному обсязі. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини справи та відповідні правовідносини. [PERSON] власноручно написав розписку про те, що 15 жовтня 2012 позичив у [PERSON] в сумі 25000 доларів США та зобовязався повернути борг до 18 жовтня 2012 року. Відповідно до ст. 1046-1047 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов"язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір є укладеним з моменту передання грошей. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК Україниправочин - це дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Статтею 203 ЦК України встановлені загальні вимоги до правочинів. Їх невиконання є підставою для визнання правочинів недійсними. Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю (ч. 1 ст. 216 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 235 ЦК Україниудаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. У пункті 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз'яснено, що за удаваним правочином (ст. 235 ЦК України) сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. На відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обов'язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину. Встановивши під час розгляду справи, що правочин вчинено з метою приховати інший правочин, суд на підставі ст. 235 ЦК України має визнати, що сторонами вчинено саме цей правочин, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин. Якщо правочин, який насправді вчинено, суперечить закону, суд ухвалює рішення про встановлення його нікчемності або про визнання його недійсним. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 2 ст. 59, ч. ч. 1, 2 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести допустимими та належними доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивач, заявляючи вимогу про визнання правочину удаваним, має довести: факт укладання правочину, що на його думку є удаваним; спрямованість волі сторін в удаваному правочині на встановлення інших цивільно-правових відносин, ніж ті, які передбачені правочином, тобто відсутність у сторін іншої мети ніж приховати інший правочин; настання між сторонами інших прав та обов'язків, ніж ті, що передбачені удаваним правочином. Тобто за удаваним правочином обидві сторони свідомо, з певною метою, документально оформлюють правочин, але насправді між ними встановлюються інші правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 1000 ЦК України за договором доручення одна сторона (повірений) зобов'язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки довірителя. Ст.1003 ЦК України визначено зміст доручення, зокрема, у договорі доручення або у виданій на підставі договору довіреності мають бути чітко визначені юридичні дії, які належить вчинити повіреному. Дії, які належить вчинити повіреному, мають бути правомірними, конкретними та здійсненними. Разом з тим, [PERSON] не доведено, що сторони насправді вчинили договір доручення, не надано належним та допустимих доказів щодо змісту доручення, конкретних дій які належало вчинити повіреному, строкі виконання доручення, не здобуто таких доказів і судом. Відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно з ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Отже, розписка як документ, що підтверджує боргове зобовязання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобовязанням їх повернення та дати отримання коштів. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Вказані правові висновки висловлені Верховним Судом України в постановах №6-1967цс15 від 11.11.2015р. та № 6-63цс13 від 18.09.2013 р. Позивач за первісним позовом на підтвердження укладення договорів позики надав суду оригінал розписки від 15.10.2012 року, яка свідчить про отримання [PERSON] від [PERSON] у позику грошових коштів в сумі 25000 доларів США. Отже, виходячи з наведених норм закону розписка, в якій зазначено сторони, сума переданих в борг грошей, особисті підписи є доказом укладення між позивачем і відповідачем договору позики, тому вимога позивача про повернення таких коштів є обґрунтованою. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.533 ЦК України грошове зобовязання має бути виконане у гривні. Якщо у зобовязанні буде визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сумі, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Відповідач [PERSON] не виконав своє зобов"язання про повернення грошових коштів, а тому з нього на користь [PERSON] слід стягнути суму коштів на виконання умов договору позики в сумі 25000 доларів США, що еквівалентно за офіційним курсом НБУ 652500грн. Згідно ст. 526 ЦК України зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст.612 ЦК України). Згідно зі статтею 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Договір позики вважається безпроцентним, якщо: 1) він укладений між фізичними особами на суму, яка не перевищує пятдесятикратного розміру неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, і не пов'язаний із здійсненням підприємницької діяльності хоча б однією із сторін; 2) позичальникові передані речі, визначені родовими ознаками. За період користування коштами з 15.10.2012 розмір облікової ставки НБУ визначався наступними постановами: - постанова правління НБУ № 102 від 21 березня 2012р. облікова ставка НБУ з 23.03.2012р. становить 7,5%, а сума процентів за період з 15.10.2012р. по 09.06.2013р. відповідно до розрахунку становить 652500,00грн.*0,075%:365*238дні= 31909,93грн. - постанова правління НБУ № 209 від 06 березня 2013 року облікова ставка НБУ з 10.06.2013р. становить 7,0%, а сума процентів за період з 10.06.2013р. по 12.08.2013р. відповідно до розрахунку становить 652500,00грн.*0,070%:365*64дні = 8008,77грн. - постанова правління НБУ № 315 від 09 серпня 2013 року облікова ставка НБУ з 33.08.2013р. становить 6,5%, а сума процентів за період з 13.08.2013р. по 14.04.2014р. відповідно до розрахунку становить 652500,00грн.*0,065%:365*245дні = 28468,66грн. - постанова правління НБУ № 212 від 14 квітня 2014 року облікова ставка НБУ з 15.04.2014р. становить 9,5%, а сума процентів за період з 15.04.2014р. по 16.07.2014р. відповідно до розрахунку становить 652500грн.*0,095%:365*93дні = 15794,08грн. - постанова правління НБУ № 417 від 15 липня 2014 року облікова ставка НБУ з 17.07.2014р. становить 12,5%, а сума процентів за період з 17.07.2014р. по 12.11.2014р. відповідно до розрахунку становить 652500,00грн.*0,125%:365*119дні = 26591,61грн. - постанова правління НБУ № 719 від 12 листопада 2014 року облікова ставка НБУ з 13.11.2014р. становить 14%, а сума процентів за період з 13.11.2014р. по 05.02.2015р. відповідно до розрахунку становить 652500грн.*0,140%:365*85дні =21273,29грн. - постанова правління НБУ № 81 від 04 лютого 2015 року облікова ставка НБУ з 06.02.2015 року становить 19,5%, а сума процентів за період з 06.02.2015р. по 03.03.2015р. відповідно до розрахунку становить 652500грн.*0,190%:365*26днів =9063,49грн. - постанова правління НБУ № 154 від 02.03.2015р. облікова ставка НБУ з 04.03.2015р. становить 30%, а сума процентів за період з 04.03.2013р. по 27.08.2015р. відповідно до розрахунку становить 652500грн.*0,30%:365*177днів = 94925,34грн. - постанова правління НБУ № 557 від 27 серпня 2015р. облікова ставка НБУ з 28.08.2015р. становить 27%, а сума процентів за період з 28.08.2015р. по 24.09.2015р. відповідно до розрахунку становить 652500,00грн.*0,27%:365*28днів = 13514,79грн. - постанова правління НБУ № 627 від 24.09.2015р. облікова ставка НБУ з 25.09.2015 становить 22%, а сума процентів за період з 25.09.2015р. по 21.04.2016р. відповідно до розрахунку становить 652500,00грн.*0,22%:365*210днів=82590,41грн. - постанова правління НБУ № 278 від 21.04.2016р. облікова ставка НБУ з 22.04.2016 становить 19%, а сума процентів за період з 22.04.2016р. по 26.05.2016р. відповідно до розрахунку становить 652500,00грн.*0,19%:365*35днів=11888,01грн. - постанова правління НБУ № 25 від 26.05.2016р. облікова ставка НБУ з 27.05.2016 становить 18%, а сума процентів за період з 27.05.2016р. по 23.06.2016р. відповідно до розрахунку становить 652500,00грн.*0,18%:365*28днів=9009,86грн. - постанова правління НБУ № 88 від 23.06.2016р. облікова ставка НБУ з 24.06.2016 становить 16,5%, а сума процентів за період з 24.06.2016р. по 28.07.2016р. відповідно до розрахунку становить 652500,00грн.*0,16%:365*35днів=10323,80грн. - постанова правління НБУ № 172 від 28.07.2016р. облікова ставка НБУ з 29.07.2016 становить 15,5%, а сума процентів за період з 29.07.2016р. по 15.09.2016р. відповідно до розрахунку становить 652500,00грн.*0,15%:365*49днів=13577,36грн. - постанова правління НБУ № 277 від 15.09.2016р. облікова ставка НБУ з 16.09.07.2016 становить 15,0%, а сума процентів за період з 16.09.2016р. по 27.10.2016р. відповідно до розрахунку становить 652500,00грн.*0,15%:365*42дні=11262,33грн. - постанова правління НБУ № 372 від 27.10.2016р. облікова ставка НБУ з 28.10.07.2016 становить 14,0%, а сума процентів за період з 28.10.2016р. по 07.12.2016р. відповідно до розрахунку становить 652500,00грн.*0,14%:365*41день=10261,23грн. а всього проценти становлять 398462,96грн. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливістю виконання ним грошового зобов"язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Розмір відсотків за прострочення повернення відповідачем позики за період з 19.10.2012р. по 07.12.2016р. становить згідно розрахунку 652500,00грн.*3%:365*1511днів = 81035,14грн. Згідно із п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 року у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги первісного позову підлягають до задоволення в повному обсязі, з [PERSON] на користь [PERSON] належить стягнути борг за договором позики в сумі 652500грн. та 398462,96грн. процентів за користування позикою, 81035,14грн.три відсотка річних, а всього 1131998,10грн. В задоволенні зустрічного позову [PERSON] належить відмовити. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог в сумі 3654,00грн.

Outcome: approved