Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-15 00:00:00

В суд звернулася [PERSON] до Сопачівської сільської ради Володимирецького району з позовом про визнання права власності на спадкове майно, а саме земельну ділянку загальною площею 2,34 га, для ведення особистого селянського господарства на території Сопачівської сільської ради Володимирецького району Рівненської області. Позовні вимоги обгрунтовуються тим, що 18.12.2007 року помер батько позивачки [PERSON]. Після смерті спадкодавця відкрилась спадщина, що складається із земельної ділянки загальною площею 2,34 га для ведення особистого селянського господарства на території Сопачівської сільської ради Володимирецького району Рівненської області. За життя останній склав заповіт згідно якого земельну ділянку загальною площею 2,34 га для ведення особистого селянського господарства на території Сопачівської сільської ради Володимирецького району Рівненської області заповів своїй дочці [PERSON] Для оформлення спадкових прав, позивач вказує, що звернувся до державного нотаріуса Володимирецької районної державної нотаріальної контори Рівненської області про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті батька, на вищевказану земельну ділянку. Однак, державним нотаріусом Володимирецької районної державної нотаріальної контори Рівненської області їй в цьому було відмовлено. Тому позивачка змушена звернутись до суду за захистом своїх прав. Позивачка [PERSON] у судове засідання не зявилася, але надала суду заяву в якій вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просила розгляд справи проводити у її відсутності. Представник Сопачівської сільської ради Володимирецького району у судове засідання не зявився, надіслав суду заяву в якій просив розгляд справи проводити без участі представника сільської ради, позовні вимоги визнають. Суд, дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення із наступних підстав. 18.12.2007 року помер [PERSON]що стверджується свідоцтвом про смерть останнього, серія 1-ГЮ №046679, яке видане Сопачівською сільською радою Володимирецького району Рівненської області, 19.12.2007 року. У відповідності до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились у звязку з його смертю. Як вбачається зі змісту ст. 177, 178 ЦК України, обєктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага. Обєкти цивільних прав можуть вільно відчужуватися або переходити від однієї особи до іншої в порядку правонаступництва чи спадкування або іншим чином, якщо вони не вилучені з цивільного обороту, або не обмежені в обороті, або не є невідємними від фізичної чи юридичної особи. З письмових доказів, зокрема копії державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯБ №605743 підтверджується, що вказана земельна ділянка належала спадкодавцю [PERSON] Згідно заповіту, посвідченого секретарем Сопачівської сільської ради Володимирецького району, [PERSON], земельну ділянку загальною площею 2,34 га для ведення особистого селянського господарства на території Сопачівської сільської ради Володимирецького району Рівненської області заповів своїй дочці [PERSON] Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.4ст.25 ЦК України, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Відповідно до ч.1 п.11ст.346 ЦК України однією із підстав припинення права власності є смерть власника. Згідност.1217 ЦК України спадкування здійснюється за законом і за заповітом. Довідкою № 836/01-16 від 11.05.2018 року, виданою Володимирецькою ДНК, стверджується, що позивачка зверталася з заявою про прийняття спадщини. Згідно даних зі Спадкового реєстру спадкову справу не заведено. Відповідно до п.23Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до статті 78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, Земельного Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Згідно зі статтею 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). Згідно зі статтею 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у постанові № 7 від 14 квітня 2004 року "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", право користування земельною ділянкою виникає після одержання її власником або землекористувачем документу, що посвідчує право власності чи право постійного користування або укладання договору оренди, їх державної реєстрації та встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Враховуючи, щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у звязку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків. Оскільки покійний [PERSON] за свого життя мав на праві власності вищевказану земельну ділянку, на випадок своєї смерті розпорядився нею на користь позивачки та згідно заповіту [PERSON] являється спадкоємцем, проте не може узаконити своє право на спадщину в нотаріальній конторі, суд вважає позовні вимоги позивачки обґрунтованими та знаходить підстави визнати, що [PERSON] відповідно до ст.ст.1217,1268 ЦК України, набула право власності на вказану спадкову земельну ділянку, так як є субєктом набуття права власності на земельну ділянку з підстав прийняття спадщини за заповітом в порядку ч. 1ст. 1269 ЦК України. У відповідності до ч.5 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до прийняття даного Закону, визнаються державою.

Outcome: approved