Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-04 00:00:00

Лікар-психіатр 4-А відділення Полтавської обласної клінічної психіатричної лікарні ім. О.Ф. Мальцева [PERSON] звернувся до суду із заявою про визнання госпіталізації недієздатної [PERSON] до психіатричного закладу за згодою опікуна доцільною. Заява обґрунтована тим, що 11 листопада 2016 року за заявою опікуна недієздатної в психіатричну лікарню поступила хвора [PERSON], [INFO], з діагнозом: шизофренія, параноїдна форма, депресивно-галюцинаторний синдром, загострення. В приймальному відділенні оглянута черговим лікарем [PERSON], яка підтвердила необхідність стаціонарного лікування. Враховуючи загострення психічного захворювання, наявність слухових розладів сприйняття, суїцидальних думок, відмовою від прийому їжі, лікар просив суд винести рішення про визнання госпіталізації недієздатної [PERSON] до психіатричного закладу за згодою опікуна доцільною. В судовому засіданні лікар заяву підтримав в повному обсязі та просив задовольнити. Прокурор в судовому засіданні заяву підтримав, проти її задоволення не заперечує. Суд, заслухавши пояснення лікаря та думку прокурора, вивчивши докази у справі, приходить до наступних висновків. Рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області від 24 квітня 2012 року, яке набрало законної сили 08 травня 2012 року, [PERSON] визнана недієздатною, її опікуном призначено [PERSON] (а.с.4). Як встановлено судом, хвора [PERSON] з діагнозом: шизофренія, параноїдна форма, депресивно-галюцинаторний синдром, загострення поступила в психіатричну лікарню 11 листопада 2016 року за направленням районного психіатра Новосанжарської ЦРЛ та заявою опікуна [PERSON] (а.с.5). Як вбачається з матеріалів заяви лікаря, спадковість [PERSON] обтяжена по лінії матері, котра скоїла суїцид, коли дитині було 3 роки. На диспансерному обліку у психіатра з 2010 року. В дебюті захворювання порушення сну, зявилися слухові галюцинації у вигляді «голосу» подруги імперативного характеру, котрі примушували її покінчити життя самогубством та інші незнайомі голоси, як чоловічі, так і жіночі та дитячі коментуючого та образливого характерів, напливи думок у голові, головний біль. Під впливом слухових галюцинацій в поведінці була неадекватна, здала в ломбард коштовний ланцюжок, отримала невеликі гроші, прогулювала заняття, не спала. Була госпіталізована до Донецької обласної психіатричної лікарні, де знаходилась з 17 червня 2011 року по 13 липня 2011 року. Виписана з шифром Б 23.1 за наполяганням родичів. 18 липня 2011 року випила 30 таблеток зіпрекси та 60 таблеток циююдолу з суїцидальної метою під дією імперативних слухових галюцинацій, в звязку з чим була вперше госпіталізована в ПОКПЛ, після чого неодноразово лікувалася в даній лікарні. Остання виписка 05 квітня 2016 року. Після виписки начебто приймала підтримуюче лікування. Як відомо з направлення, стан погіршився останні два тижні, коли зявилась тривога, безсоння, була підозрілою, відмовлялася від прийому їжі, говорила: «жити не хочу». Була оглянута райпсихіатром та лікарем ППНД та направлена в ПОКПЛ за заявою опікуна. 11 листопада 2016 року [PERSON] оглянута комісією лікарів-психіатрів, якою їй встановлено діагноз: шизофренія, параноїдна форма, депресивно-галюцинаторний синдром, загострення (а.с.3). Враховуючи загострення психічного захворювання, наявність слухових розладів сприйняття, суїцидальних думок, відмовою від прийому їжі, комісією зроблений висновок про доцільність госпіталізації [PERSON] Крім пояснень осіб, які беруть участь в судовому засіданні, зазначене підтверджується письмовими доказами висновком комісії лікарів-психіатрів, заявою опікуна хворої [PERSON], рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області від 24 квітня 2012 року. Відповідно до ст.13 Закону України Про психіатричну допомогу особа, визнана у встановленому законом порядку недієздатною, госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна. Рішенням Конституційного суду України від 1 червня 2016 року № 2-рп/2016 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення третього речення частини першої статті 13 Закону України "Про психіатричну допомогу" (справа про судовий контроль за госпіталізацією недієздатних осіб до психіатричного закладу) визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення третього речення частини першої статті 13 Закону України "Про психіатричну допомогу" від 22 лютого 2000 року № 1489-III з наступними змінами у взаємозвязку з положенням частини другої цієї статті стосовно госпіталізації особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю. Оскільки [PERSON] хворіє на тяжкий психічний розлад, у звязку з загостренням її психічного захворювання, враховуючи висновок комісії лікарів-психіатрів, заяву опікуна, суд вважає за необхідне поміщення [PERSON] до психіатричного стаціонару визнати доцільним. За таких обставин суд приходить до висновку, що заява лікаря-психіатра підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved