Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з вказаною позовною заявою, в якій просить стягнути з [PERSON] аліменти у розмірі 1/3 частки доходу щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку до досягнення сином [PERSON], [INFO] повноліття, а потім на сина [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частки доходу щомісячно до досягнення повноліття. Позовні вимоги обґрунтовані наступним. Сторони по справі з 30.09.2008 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, є батьками неповнолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. На теперішній час сторони припинили спільне проживання, їх діти проживають з позивачем, повністю знаходяться на її утриманні. Домовленості про добровільну виплату аліментів на утримання дітей між сторонами не досягнуто. На теперішній час позивач відчуває матеріальні труднощі, відповідач на своєму утриманні неповнолітніх та непрацездатних осіб не має, отже, на думку [PERSON], має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дітей. Позивач просить в судовому порядку встановити відповідачу обовязок сплати аліментів на утримання дітей. \~ \~ \~ \~Судом порушено справу, між сторонами виникли матеріально-правові і процесуально-правові наслідки такого рішення. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін що узгоджується з ч. 4 ст. 19, ст. 274 ЦПК України. \~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилася, в порядку п. 3 ч. 1 ст. 43, ч. 3 ст. 211 ЦПК України, подано заяву про розгляд справи в її відсутність, просить ухвалити рішення, яким задовольнити позовні вимоги. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON]\~у судове\~засідання не\~зявився,\~правом подачі\~відзиву на\~позовну заяву\~не скористався,\~судом вжито\~максимальні заходи\~для його\~повідомлення про\~розгляд справи\~з дотриманням\~ст.\~ст.\~128,\~130\~ЦПК України.\~Суду повернуто\~поштові повідомлення\~№ 8530204651378,\~№ 8530204708434\~з довідкою\~УДППЗ «Укрпошта»\~про неможливість\~вручення виклику\~з причини\~відсутності адресату\~за місцем\~реєстрації.\~Відповідно до\~п.\~4\~ч.\~8\~ст.\~128\~ЦПК України\~днем вручення\~судової повістки\~є день\~проставлення у\~поштовому повідомленні\~відмітки про\~відмову отримати\~судову повістку\~чи відмітки\~про відсутність\~особи за\~адресою місцезнаходження,\~місця проживання\~чи перебування\~особи,\~що зареєстровані\~у встановленому\~законом порядку,\~якщо ця\~особа не\~повідомила суду\~іншої адреси. З огляду на вказане, в розумінні ст. 280 ЦПК України наявні умови для проведення заочного розгляду справи. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, належно зясувавши дійсні обставини справи, права та обовязки сторін, оцінки їх доводів і наданих ними доказів, приходить до наступних висновків. \~ \~ \~ \~Судом встановлено наступні факти та відповідні правовідносини. 30 вересня 2008 року укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON] (підтверджено свідоцтвом про шлюб серійний номер 148562 а.с. 7). В шлюбі сторін народжені [PERSON], [INFO] (свідоцтво серійний номер І-НО № 226914 а.с. 9) та [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серійний номер І-НО № 711410 а.с. 8). Зі змісту позовної заяви вбачається, що спільне проживання подружжя [PERSON] та [PERSON] припинено. На час розгляду справи сторони мешкають окремо, спільне господарство не ведуть, мають різні бюджети, діти проживають з позивачем (матірю), домовленості про надання матеріальної допомоги на утримання неповнолітніх синів не досягнуто. Згідно зі ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення повноліття та за ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитини. При розгляді справи, враховуючи розяснення постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", та встановивши наступні відносини: - наявність батьківських правовідносин між неповнолітніми дітьми та [PERSON], до якого предявлено вимогу про стягнення аліментів (родинний зв'язок між сторонами по справі судом визначено за правилами, встановленими нормами глави 12 СК України, споріднення підтверджено свідоцтвом про народження); - знаходження неповнолітніх дітей на утриманні позивача [PERSON], яка предявила позов про стягнення аліментів (після фактичного припинення шлюбних відносин неповнолітні діти мешкають спільно зі своєю матірю); - відсутність між батьками, сторонами по справі, угоди про сплату аліментів (договору про сплату аліментів на дитину відповідно до ч. 1 ст. 189 СК України не укладено); - невідповідність утримання неповнолітніх дітей, що надається, розміру достатньому для нормального розвитку, - суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо встановлення аліментних зобовязань відповідачу є обґрунтованими. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд в розумінні ст. 182 СК України враховує: - стан здоровя платника аліментів та дітей (будь-якої інформації щодо хворобливого стану відповідача та дітей не надано); - матеріальне становище платника аліментів (відповідач згідно відомостей, які викладено в позові, - працевлаштований, отримує стабільний регулярний місячний заробіток, відсутність у [PERSON] грошових зобовязань (відповідач не несе утримань за виконавчими листами). Окрім того, суд звертає увагу, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 СК України). Суд, звертає увагу на визначення законодавством максимального розміру аліментів, а саме те, що відповідно до ст. 70 Закону України "Про виконавче провадження" він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Позивач [PERSON] заявляє вимогу стягнення з [PERSON] аліментів у розмірі 1/3 частки від доходу. З урахуванням вказаних правових норм, суд вважає за можливе задовольнити вимоги [PERSON] щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей на загальний розмір 1/3 частини доходу відповідача (33 відсотки), як такі що спрямовані на забезпечення інтересів неповнолітніх дітей відповідно до справжніх обставин справи. Разом з тим, вимоги [PERSON] в частині позову щодо стягнення з [PERSON] аліментів після досягнення повноліття [PERSON], [INFO] на утримання [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частки доходів не ґрунтується на положенням чинного законодавства. Так, згідно ч. 2 ст. 183 СК України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. З вказаного вбачається, що ініціювати позов про визначення розміру аліментів (щомісячну грошову суму), яка підлягатиме стягненню з відповідача після досягнення сином [PERSON] повнолітня, - сторони по справі мають рівне право лише після закінчення часу присудження утримання старшої дитини. При цьому, подача такого позову здійснюється саме в порядку ч. 2 ст. 183 СК України та не має ототожнюватися з правом сторін на звернення до суду в порядку ст. 192 СК України. Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Згідно ст. 430 ч. 1 п. 1 ЦПК України, зазначене рішення суду підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. Згідно п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України резолютивна частина рішення суду повинна містити зазначення розподілу судових витрат. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша компенсується за рахунок держав. Так, позивач [PERSON] в силу Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати державного мита, тому судові витрати підлягають стягненню з [PERSON] в дохід держави. Розмір судового збору суд визначає, з урахуванням норми п. 3 ч. 1 ст. 176 ЦПК України, п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір». На підставі\~ст.\~ст.\~180,\~181,\~182,\~183,\~191\~СК України,\~

Outcome: partial