Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-13 00:00:00

ПАТ "Державний ощадний банк України" в особі філії - Закарпатського обласного управління АТ "Ощадбанк" звернулося з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов мотивує тим, що 31.05.2018 року між ПАТ «Державний ощадний банк України» та відповідачем [PERSON], було укладено кредитний договір № 3105180571, згідно якого остання отримала кредит в розмірі 20000,00 гривень, строком на 60 місяців, з кінцевим терміном повернення 30.05.2023 року на споживчі цілі, зі сплатою 56 % річних. Відповідач взяті на себе згідно договору зобовязання не виконувала належним чином, у звязку з чим станом на 29.03.2019 року за нею утворилася заборгованість в сумі 23375,95 гривень, з яких: 16587,71 заборгованість за основним боргом; 5043,57 заборгованість по відсотках за користування кредитом; 56,98 втрати від інфляції за несвоєчасне погашення кредиту та процентів; 131,73 гривень 3% річних за несвоєчасне погашення кредиту; 1555,96 пеня за несвоєчасне погашення кредиту та процентів. Оскільки, відповідач в добровільному порядку не сплатила заборгованість то позивач змушений був звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. В прохальній частині позовної заяви міститься клопотання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження (а.с.4). Відповідно до ч.2-6ст. 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, серед іншого, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). З огляду на предмет позову, зокрема, те що дана справа є малозначною справою і ціна позову не перевищує пятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, яка підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Обставини справи, що згідно ч. 3ст. 274 ЦПК України, мають значення для вирішення питання про можливість розгляду справи в порядку спрощеного провадження, також свідчать про наявність підстав для розгляду цієї справи в спрощеному порядку. Враховуючи викладене, Ухвалою Виноградівського районного суду Закарпатської області від 19.04.2019 року, суд вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження із повідомлення (виклику) учасників справи. Представник позивача в судове засідання не зявився, проте подав заяву, в якій справу просив розглядати за його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити з підстав наведених у позовній заяві (а.с. 37). Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнала в повному обсязі, та пояснила що дійсно отримала кредит в банківській установі для особистих потреб, а саме ремонту будинку. У звязку з погіршенням фінансового стану сімї, втрати роботи чоловіком відповідачки, виникли заборгованості по погашення кредиту. Також додала, що буде робите все можливе для скорішого погашення заборгованості. Заслухавши пояснення відповідача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні належними доказами достовірно встановлено, що згідно кредитного договору № 3105180571 від 31.05.2018 року укладеного між ПАТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON], остання отримала кредит в розмірі 20000,00 гривень, зі сплатою 56 % річних, з кінцевим терміном повернення 30.05.2023 року на споживчі цілі (а.с.6-16). Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1ст. 1048 ЦК). Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обовязковим для виконання сторонами. Згідно з нормою ст. 526 ЦК зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобовязання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст.611 ЦК). Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК). Одним з видів порушення зобовязання є прострочення невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк. Якщо в зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено в ст.1050 ЦК. Якщо договором установлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього кодексу (ч.2 ст.1050 ЦК). Згідно з ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідач взяті на себе згідно кредитного договору зобовязання не виконувала належним чином, у звязку з чим станом на 29.03.2019 року за нею утворилася заборгованість в сумі 23375,95 гривень, з яких: 16587,71 заборгованість за основним боргом; 5043,57 заборгованість по відсотках за користування кредитом; 56,98 втрати від інфляції за несвоєчасне погашення кредиту та процентів; 131,73 гривень 3% річних за несвоєчасне погашення кредиту; 1555,96 пеня за несвоєчасне погашення кредиту та процентів (а.с.5). Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом. Згідно наданих розрахунків розмір інфляційні втрати складають 56,98 грн. (а.с.5). Приймаючи до уваги, що відповідач прострочив виконання взятого на себе зобовязання, вказані інфляційні втрати підлягають задоволенню. Проте у задоволенні вимоги стягнення 3% річних в розмірі 131,73 гривні слід відмовити з огляду на те, що договором передбачено стягнення з відповідача за користування кредитом відсотків (а.с. 9). Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обовязок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, судом досліджено кожний доказ, наданий сторонами, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п.27Постанови Пленуму Верховного суду України від 12.06.2009 року №2 «Про практику застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції»), при цьому жодна із сторін не була поставлена судом у менш сприятливе становище, порівняно з іншою стороною, на чому наголошується у практиці Європейського суду з прав людини. Так, у п.24 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України», в п.48 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Мала проти України» та в п.23 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гурепка проти України №2» наголошується на принципі рівності сторін одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище, порівняно з опонентом. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», в особі філії Закарпатського обласного управління АТ «Ощадбанк» підлягають частковому задоволенню. Судові витрати відповідно до ст.141 ЦПК України суд покладає на відповідача. Судом встановлено, що при подачі позовної заяви до суду, позивачем згідно з меморіальним ордером № 3191967308 від 05.04.2019 року сплачено судовий збір в сумі 1921,00 гривень (а.с. 1).

Outcome: partial