Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-09 00:00:00

Звернувшись до суду, позивач зазначає, що з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 15 травня 2015 року. Мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. З моменту народження дитини сімейне життя погіршилося у зв'язку з протилежними поглядами на шлюб, сім'ю та життєві цінності. На даний момент ведення спільного господарства між ними припинено, проживають окремо. Дитина проживає разом із нею. За цих підстав позивач просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, а також стягнути з відповідача аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення сином трьох років. У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково, не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання сина в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу). Проти розірвання шлюбу заперечував. Також заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання дружини, посилаючись на своє скрутне матеріальне становище. Суд, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав: Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 15 травня 2015 року. Шлюб зареєстрований Кіровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 211. [INFO] року позивач народила сина [PERSON]. Отже, позов про розірвання шлюбу пред'явлений позивачем до спливу одного року після народження дитини. Відповідно до частини 2 статті 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу не може бути пред'явлений протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини, крім випадків, коли один із подружжя вчинив протиправну поведінку, яка містить ознаки кримінального правопорушення, щодо другого з подружжя або дитини. Як роз'яснено в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" № 11 від 21 грудня 2007 року, проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішені позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя, вживати заходів до примирення подружжя у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу. Враховуючи наведене, у задоволенні позову в частині вимог про розірвання шлюбу між сторонами необхідно відмовити. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини та утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, то суд виходять з наступного: Як встановлено з пояснень сторін, після припинення сторонами шлюбних відносин у квітні 2016 року, дитина проживає разом із матір'ю та знаходиться на її утриманні. Відповідач є працездатним, працює продавцем-консультантом у ПП "[PERSON]", аліменти на утримання інших осіб, непрацездатних батьків не сплачує. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 181 Сімейного кодексу України передбачено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Приймаючи до уваги матеріальне становище сторін, відсутність на утриманні відповідача інших дітей, непрацездатних батьків, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову - 30 травня 2016 року до досягнення дитиною повноліття. Крім того, відповідно до статті 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. З урахуванням матеріального стану відповідача, стягнення з нього аліментів на утримання дитини, суд приходить до висновку, що з відповідача необхідно стягнути аліменти на утримання дружини в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 30 травня 2016 року до досягнення трьох років сином [PERSON], [INFO], тобто до [INFO] року, оскільки відповідач в змозі надавати матеріальну допомогу на утримання дружини в такому розмірі. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення в частині стягнення з відповідача аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до статті 88 ЦПК України, оскільки позивач звільнена законом від сплати судового збору, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у загальному розмірі 1102 грн. 40 коп.

Outcome: partial