Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-15 00:00:00

в жовтні 2017 року позивач [PERSON] звернувся до Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до Виконавчого комітету Покровської районної у місті ради про виділ частки померлого у спільній сумісній власності та про визнання права власності на частки квартири у порядку спадкування за заповітом. Ухвалою судді Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27.10.2017 року відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду. Ухвалою суду від 13.11.2017 року витребовано у приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON] копію спадкової справи після смерті [PERSON] та [PERSON]. Ухвалою суду від 15.01.2018 року залучено до участі у справі в якості третьої особи [PERSON]. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказав, що 11 липня 2016 року помер його батько [PERSON], після його смерті відкрилась спадщина на частку квартири № [ADDRESS]. Спадкоємцями є він та його брат [PERSON]. За життя батько склав заповіт яким все належне йому майно заповів позивачу. [PERSON] не звертався з заявою про прийняття спадщини. Позивач звернувся до приватного нотаріуса з заявою на прийняття спадщини після смерті батька, однак йому було відмовлено у зв'язку з тим, що не визначені частки між співвласниками і тому виділити частку [PERSON], який склав заповіт не є можливим. Позивач просить визнати частку квартири, яка була у спільній сумісній власності в 1/3 частину кожного та визнати за ним право власності на 2/3 частки квартири в порядку спадкування за заповітом. Позивач у судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі, просив суд вимоги задовольнити. В подальшому позивачем подано заяву про розгляд справи у його відсутності. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги визнала, не заперечувала проти їх задоволення. В подальшому подала заяву про розгляд справи у їх відсутності. Третя особа [PERSON] у судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, причина неявки суду не відома, на час розгляду справи клопотань про відкладення розгляду не надходило. Дослідивши та оцінивши у сукупності подані матеріали, докази, суд приходить до висновку про доцільність задоволення позовних вимог за наступних підстав. Як встановлено судом, позивач [PERSON] народився [INFO], батьками записані [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серія ІІ-УР № 217047. Згідно свідоцтва про право власності на житло № 5987 виданого 31.05.1993 року Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Криворізької міської Ради народних депутатів, згідно з розпорядженням від 16.04.1993 року № Ж-300, квартира [ADDRESS], загальною площею 55,6 кв.м. на праві спільної сумісної власності належить [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Право спільної сумісної власності зареєстровано в Криворізькому бюро технічної інвентаризації, про що у реєстровій книзі мається запис № 10-п-389-5979. 11 липня 2016 року [PERSON] помер, про що видано свідоцтво про смерть від 11.07.2016 року серія І-КИ № 685671 видане Жовтневим районним у місті [PERSON] відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] при житі 06 квітня 2016 року було складено заповіт, відповідно до якого останній заповів усе належне йому майно [PERSON]. У встановлений законодавством строк, 07.09.2016 року, [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса [PERSON] Криворізького міського нотаріального округу з заявою про прийняття спадщини за заповітом. Листом № 205/02-17 позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті одного з учасників спільної сумісної власності лише після виділення (визначення) частки померлого у спільному майні. Визначити частку померлого у спільному майні можливо за заявою всіх співвласників. Матеріалами справи підтверджено, що 11 липня 2015 року померла [PERSON], мати позивача, про що видано свідоцтво про смерть від 11.07.2015 року серія І-КИ № 642383 видане Жовтневим районним у місті [PERSON] відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області. З матеріалів спадкової справи вбачається, що третя особа [PERSON] не звертався з заявою про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON], померлого 11.07.2016 року. Відповідно до ст. 67 Закону України "Про нотаріат" свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Відповідно до ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб'єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. У разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Зі змісту ст. 357 ЦК України вбачається, що під терміном "визначення часток" законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Відповідно до ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ч.ч. 2,3 ст. 370 ЦК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому ст. 364 ЦК України. Враховуючи, що між померлим подружжям та їх сином [PERSON] не існувало домовленості про інший розмір часток у спільній сумісній власності, частка кожного із співвласників у квартирі є рівною та складається із 1/3 її частки. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. З ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. За змістом норм статей 1268 - 1269 ЦК порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та від особливостей правового статусу спадкоємця як малолітньої, неповнолітньої, недієздатної особи або ж особи, цивільна дієздатність якої обмежена. Так, відповідно до частин 3, 4 ст. 1268 ЦК спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК, він не заявив про відмову від неї. На час смерті [PERSON], 11 липня 2015 року, її чоловік [PERSON] був зареєстрований та проживав разом з нею за адресою [ADDRESS], тому вважається таким, що прийняв спадщину після смерті дружини. Таким чином частка [PERSON] у спільній власності є 2/3 частки. Відповідно до ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві посилання позивача є обґрунтованими, та відповідно такими, що мають бути задоволені. У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення в порядку ч. 4 ст. 268 ЦПК України. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved