Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-09 00:00:00

Державне житлово - комунальне підприємство НАН України звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з водопостачання та водовідведення, газопостачання, електропостачання, у тому числі оплати за проживання у гуртожитку. Позовні вимоги вмотивовані тим, що Державне житлово - комунальне підприємство НАН України є самоврядною організацією, балансоутримувачем будинку в якому проживає та користується комунальними послугами відповідач. [PERSON] свої зобов`язання щодо оплати наданих житлово-комунальних послуг не виконала належним чином, допустила заборгованість у платежах за надані комунальні послуги. Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 11.03.2019р. у справі №759/5455/18 скасовано судовий наказ, виданий 27.04.2018 р. Святошинським районним судом м.Києва про стягнення з [PERSON] заборгованості за житлово-комунальні послуги в розмірі 51 937,30 грн. Тому позивач звернувся до суду із позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за житлово-комунальні послуги у розмірі 64696,32 грн., що виникла за період з 01.01.2011р. по 01.04.2019р. Представник позивача [PERSON] .В. у судовому засіданні позов підтримав, надав пояснення аналогічні викладеним у позові, просив задовольнити. Представник відповідача Шидмоха В.В. у судовому засіданні позов не визнав посилаючись на те, що вимоги про стягнення з його довірительки заборгованості за житлово - комунальні послуги є необґрунтованими, не вмотивованими і не підтвердженими жодними допустимими і належними доказами, зокрема позивачем не надано доказів проживання відповідачки у гуртожитку, а також чинного договору про надання житлово-комунальних послуг, укладеного з нею, що свідчить про те, що жодних зобов`язань, в тому числі і житлово - комунальних послуг, які не отримувались, у відповідачки перед Державним житлово - комунальним підприємством НАН України не виникло. Просив у позові відмовити. Відповідач підтримала свого представника та заперечувала проти задоволення заявлених позовних вимог, як необґрунтованих, також зазначала, що пред`явлені позивачем вимоги заявлені із пропуском строку позовної давності, просила застосувати наслідки пропуску строку позовної давності, про що подала відповідну заяву. Дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників справи та їх представників, суд приходить до таких висновків. Судом встановлено, що [PERSON] з 22.12.1992р. і по теперішній час зареєстрована у гуртожитку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Довідкою про реєстрацію місця проживання особи, виданої Відділом з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Святошинської РДА №3074864 від 23.04.2019р. Балансоутримувачем вищезазначеного гуртожитку є Державне житлово - комунальне підприємство НАН України згідно Додатку 1 до розпорядження Президії НАН України №291 від 02.03.2000р. Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 11.03.2019р. у справі №759/5455/18 скасовано судовий наказ, виданий 27.04.2018 р. Святошинським районним судом м.Києва судовий наказ про стягнення з [PERSON] заборгованості за житлово-комунальні послуги в розмірі 51 937,30 грн. Згідно даних довідки №182141 встановлено, що за період з 01.01.2011 р. по 01.04.2019 р. за [PERSON] рахується заборгованість по платі за житлово - комунальні послуги у розмірі 64 696, 32 грн. Суд критично оцінює вищезазначену довідку, надану представником позивача, оскільки у розумінні ст..77 ЦПК України не є належним доказом, що підтверджує позовні вимоги. Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. У ст.257 ЦК України зазначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за доцільне застосувати строки позовної давності, оскільки встановлений строк позовної давності до частини заявлених позовних вимог сплинув. Згідно з пунктом 1 частини третьої ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Виконавець зобов`язаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором, що передбачено пункту 3 частини другої ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Згідно з п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 року № 572 (в редакції Постанови Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року №45), наймач (орендар) квартири зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору; оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, необхідність укладення договору на надання житлово-комунальних послуг передбачена законом і його укладення визначено як обов`язок, а не право сторін. Представником позивача не надано до суду жодного доказу з приводу того, що відповідачу направлялась пропозиція щодо укладення договору про надання житлово-комунальних послуг та відповідний розрахунок заборгованості. Крім того, не доведено й те, що [PERSON] відмовилась від укладення такого договору. Отже, суд приходить до висновку, що між позивачем та відповідачем відсутні договірні відносин щодо надання житлово-комунальних послуг. Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст. 16 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства. Перелік житлово-комунальних послуг, що надаються споживачу, залежить від рівня благоустрою відповідного будинку (споруди). Відповідно до ст. 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником. Розглядаючи дану цивільну справу, суд враховує вимоги ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України, згідно яких суд керується принципом диспозитивності, і розглядає справу лише в межах заявлених позовних вимог і на підставі поданих сторонами доказів, сприяючи сторонам у їх збиранні, але не збираючи докази за власною ініціативою, залишаючи сторонам право вирішувати самим обсяг поданих ними доказів, враховуючи покладений на сторони обов`язок доказувати ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, зокрема обов`язок позивача довести і обґрунтувати позовні вимоги та їх розмір. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що не доведений факт порушення прав позивача, а тому позовні вимоги Державного житлово - комунального підприємства НАН України про стягнення з [PERSON] заборгованості за житлово-комунальні послуги в розмірі 64 696, 32 грн. не є обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed