Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-16 00:00:00

До Василівського районного суду надійшов позов ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до [PERSON], про стягнення заборгованості, в якому вказано наступне. Відповідно до укладеного договору від 29 листопада 2011 року відповідач [PERSON] отримав від позивача ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» кредит в розмірі 600,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. [PERSON] неналежним чином виконував свої зобовязання за договором, внаслідок чого в нього перед позивачем станом на 30 квітня 2018 року виникла заборгованість в розмірі 53 306 грн. 41 коп., яка складається із наступного: тіла кредиту у сумі 598 грн. 31 коп., заборгованості за відсотками за користування кредитом у сумі 44 903 грн. 64 коп., пені та комісії у сумі 4 789 грн. 87 коп., а також 500 грн. 00 коп. штраф (фіксована частина), 2 514 грн. 59 коп. штраф (процентна складова). Зазначену суму боргу позивач просить суд стягнути з відповідача, а також покласти на [PERSON] оплату судових витрат. В судове засідання представник позивача не зявився, але надав суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти заочного розгляду справи судом не заперечував. В судове засідання відповідач [PERSON] не зявився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений своєчасно та у встановленому законом порядку, заперечень проти позову суду не надав. Суд, згідно ст.ст.128, 223, 280 ЦПК України, вважає можливим розглянути справу та ухвалити заочне рішення за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Оглянувши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа\~має право\~в порядку,\~встановленому цим\~Кодексом,\~звернутися до\~суду за\~захистом своїх\~порушених,\~невизнаних або\~оспорюваних прав,\~свобод чи\~законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя,\~суд захищає\~права,\~свободи та\~інтереси фізичних\~осіб,\~права та\~інтереси юридичних\~осіб,\~державні та\~суспільні інтереси\~у спосіб,\~визначений законом\~або договором. Згідно вимог ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування\~є обставини,\~що підтверджують\~заявлені вимоги\~чи заперечення\~або мають\~інше значення\~для розгляду\~справи і\~підлягають встановленню\~при ухваленні\~судового рішення. Згідно ст.80 ЦПК України, кожна сторона\~повинна довести\~ті обставини,\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом (частина\~1); докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (частина 5). Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти Відповідно вимог ст.1048 ЦК України, розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. На підставі ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору від 29 листопада 2011 року відповідач [PERSON] отримав від позивача ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» кредит в розмірі 600,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, що підтверджено копією заяви позичальника на отримання кредиту, витягом із Умов та правил надання банківських послуг, витягу тарифів банку, яка містяться в матеріалах справи (а.с.7, 8, 9-32). В звязку з неналежним виконанням відповідачем [PERSON] зобовязань за кредитним договором, станом на 30 квітня 2018 року у нього перед позивачем ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» виникла заборгованість в розмірі 45 501 грн. 95 коп., яка складається із наступного: тіла кредиту у сумі 598 грн. 31 коп., заборгованості за відсотками за користування кредитом у сумі 44 903 грн. 64 коп., що підтверджено розрахунком заборгованості, доданим до матеріалів справи (а.с.5-6) та яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Стосовно заявлених позивачем вимог про стягнення пені, комісії та штрафів суд зазначає наступне. ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» вказав, що станом на 30 квітня 2018 року відповідач [PERSON] має, крім того, заборгованість за пенею та комісією в сумі 4 789 грн. 87 коп., а також штрафи: 500 грн. 00 коп. - штраф (фіксована частина), 2 514 грн. 59 коп. - штраф (процентна складова). Суд вважає, що такі нарахування є неправомірними, виходячи з наступного. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавлена певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання. Пеня, як вид неустойки нараховується у відсотках за несвоєчасно виконане зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання, За положеннями ст.61 Конституції України зазначено, що ніхто не може двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. За одне й те саме порушення зобов'язання (порушення строків виконання зобов`язання, несвоєчасне виконання зобов`язання) Банк накладає подвійну відповідальність одного виду. Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст.549 ЦК України, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне і те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених ст.61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. З огляду на викладене, суд вважає, що одночасно застосовувати і штраф і пеню в даному випадку є неправомірно, а тому відмовляє в частині позовних вимог ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» про стягнення штрафів за несвоєчасне виконання зобов`язань за Кредитним договором у сумі 500 грн. (фіксована частина) та 2 514 грн. 59 коп. (відсоткова складова) та стягує з відповідача на користь позивача заборгованість за пенею та комісією в сумі 4 789 грн. 87 коп. Таким чином, загальний розмір заборгованості, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 50 291 грн. 82 коп., яка складається із наступного: тіло кредиту у сумі 598 грн. 31 коп., заборгованості за процентам за користування кредитом у сумі 44 903 грн. 64 коп., пені та комісії у сумі 4 789 грн. 87 коп. З огляду на часткове задоволення позовних вимог, суд відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача сплачену суму судового збору, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, виходячи з наступного розрахунку: - 53 306 грн. 41 коп. розмір заявлених позовних вимог; - 50 291 грн. 82 коп. розмір задоволених позовних вимог; - 50 291 грн. 82 коп./ 53 306 грн. 41 коп. х 100 = 94,3 % - відсоток задоволених позовних вимог; 1 762 грн. 00 коп. (сплачена сума судового збору) х 94,3 % = 1\~661,57 грн. Одночасно, суд зазначає, що у звязку зі зміною назви позивача з ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" на АТ КБ "ПРИВАТБАНК" в резолютивній частині рішення необхідно зазначити змінену назву позивача.

Outcome: partial