Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-28 00:00:00

Заявник звернувся до суду із заявою, в якій просить визнати втраченим Державний акт на право приватної власності на землю, серії [NUMBER], земельна ділянка [NUMBER] масив №7, розташовану на території Софіївська Сільська рада, цільове призначення земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, виданий [PERSON] на підставі розпорядження Білгород-Дністровської районної державної адміністрації від 30.01.2003 року, №98/2003. Свої заявлені вимоги заявник мотивує тим, що вона на підставі зазначеного вище Державного акту на право приватної власності є власником зазначеної земельної ділянки. Вказаний Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку був втрачений заявником. З початку 2013 року видача державних актів на право власності на землю не здійснюється, а право власності на земельні ділянки реєструється у Реєстрі прав на нерухоме майно. На заміну державним актам видаються свідоцтва про право власності на нерухоме майно та витяг з Державного земельного кадастру. Таким чином визнання Державного акту на право приватної власності на землю втраченим необхідно заявнику для оформлення у встановленому діючим законодавством порядку права власності на земельну ділянку. У судове засідання заявник надала письмову заяву про розгляд справи у її відсутності та відсутності її пердставника, вимоги заяви підтримала, просила задовольнити. Представик заінтересованої особи - Софіївської сільської ради надав до суду письмову заяву, в якій просив розгляд справи здійснити без його участі. Розглянувши матеріали справи, суд приходить до наступного. Так, судом встановлено, що відповідно до копії Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], заявник є власником земельної ділянки [NUMBER] масив №7, розташованої на території Софіївської сільської ради, цільове призначення земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію шлюбу серії [NUMBER] видане Слов'яносербським районним відділом реєстрації актів громадянського стану Луганської області 19 жовтня 2002 року, актовий запис №54 заявник присвоїла собі прізвище чоловіка [PERSON]. Державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER] був втачений заявником. [PERSON] були вжиті заходи щодо розшуку втраченого державного акту, а саме опублікуване відповідне оголошення про втрату Державного акту в газеті "Слово Придністров'я", однак позитивних результатів вказані заходи не дали, в зв'язку з чим заявник звернулася до суду із відповідною заявою. Згідно ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно п.5 ч.2 ст.234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ст. 256 ч. 2 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановленні факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У п.1 ППВСУ від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" (зі змінами і доповненнями, внесеними постановою ПВСУ від 25.05.1998 року №15) вказується, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо заявник не має можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Враховуючи, зазначене вище, суд вважає, що заява [PERSON] про визнання державного акту на право власності на земельну ділянку втраченим, є обґрунтованою, доведеною та такою, що підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved