Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-26 00:00:00

Позивач [PERSON] , в інтересах якої діє представник - адвокат Тризна Є.М., звернулась до Богодухівського районного суду Харківської області з позовом до Богодухівської міської ради Харківської області, за участю третьої особи - [PERSON] , у якому, з урахуванням уточнень до позовних вимог, прийнятих судом, просить: 1) визнати незаконним та скасувати рішення Богодухівської міської ради Харківської області від березня 2018 року № 867-VІІ «Про передачу у власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташованої за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] »; 2) скасувати державну реєстрацію права власності та речові права на земельну ділянку, кадастровий номер 6320810102:00:001:0216, площею 0,148 га, розташовану за адресою: [ADDRESS] від 17.04.2018; 3) стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 1816,00 грн. та витрати на правову допомогу. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 19.10.2016 [PERSON] звернулася до Богодухівської міської ради із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,20 га, яка розташована по [ADDRESS] . Зазначена заява була проігнорована та 03.03.2017 було надано дозвіл за № 425-VII на аналогічну заяву громадянину [PERSON] . Вказала, що 14 травня 2018 року рішенням Богодухівського районного суду Харківської області по справі № 613/926/17 задоволено позов [PERSON] до Богодухівської міської ради Харківської області, визнано протиправним та скасовано рішення Богодухівської міської ради Харківської області №425-VII від 03 березня 2017 року «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва, обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташованої за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] ». Визнано протиправною бездіяльність Богодухівської міської ради Харківської області щодо нерозгляду заяви [PERSON] від 19 жовтня 2016 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 0,20 га, розташованої між домоволодіннями [ADDRESS] , та зобов`язано Богодухівську міську раду розглянути вищезазначену заяву на наступному планерному засіданні сесії, з урахуванням правої оцінки та висновків суду. Вказане рішення суду набрало законної сили 19.06.2018. Проте, незважаючи на вказане рішення суду, Богодухівська міська рада 22.11.2018 рішенням № 1139, розглянувши вищевказану заяву [PERSON] , відмовила позивачу у зв`язку з тим, що на вищезазначену земельну ділянку виготовлена землевпорядна документація та зареєстровано право власності за іншою особою. 17.02.2021 через запит до Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру позивач дізналася, що 17.04.2018 державним реєстратором сектору державної реєстрації Богодухівської районної державної адміністрації за № 25867001 право власності на земельну ділянку з кадастровим номером: 6320810102:00:001:0216, площею 0,148 га, за адресою: [ADDRESS] . У зв`язку з вказаним [PERSON] вважає, що порушені її права на отримання земельної ділянки, а тому вказаний спір має бути вирішений у судовому порядку. Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 22.04.2021 позовну заяву [PERSON] до Богодухівської міської ради Харківської області, третя особа: [PERSON] про скасування рішення та реєстрацію права на земельну ділянку прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Визначено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження. Призначено у справі підготовче засідання. Відповідачу запропоновано в установлений судом строк подати письмовий відзив на позов. Заходи забезпечення позову не вживались. 11.05.2021 відповідачем подано письмовий відзив на позов, у якому відповідач просить суд у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити в повному обсязі. З посиланням на ст.34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», п.14 ч.1 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», ч.4 ст.134 Земельного кодексу України зазначив про наявність у відповідача повноважень та підстав для передачі земельної ділянки у власність третьої особи [PERSON] як учасника бойових дій, у пільговому порядку та без проведення земельних торгів. Пояснив, що розпорядженням Кабінету Міністрів України від 19.08.2015 № 898-р «Питання забезпечення учасників антитерористичної операції земельними ділянками» передбачено розгляд у першочерговому порядку звернень учасників АТО щодо відведення земельних ділянок та не передбачено заборони для надання дозволу на розроблення проектів землеустрою, зокрема, для будівництва та обслуговування житлового будинку учасникам АТО з числа земельних ділянок, які не включені до переліку зарезервованих земельних ділянок учасникам бойових дій. Вказаним розпорядженням не передбачено підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою для відведення земельної ділянки у власність, у зв`язку із нерезервуванням земельної ділянки для учасників АТО. Вважає, що посилання позивача на рішення Богодухівського районного суду Харківської області від 14.05.2018 по справі № 613/926/17 є необґрунтованими та безпідставними, оскільки ним прийнято рішення щодо іншого предмету спору, а саме по рішенню Богодухівської міської ради від 03.03.2017 № 425-VII, а не по рішенню Богодухівської міської ради від 23.03.2018 № 867-VII. Пояснив, що до Богодухівської міської ради надійшло дві заяви про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва жилого будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS] - від [PERSON] та від [PERSON] , який є учасником бойових дій (АТО) та має пільгу щодо першочерговості надання земельної ділянки. [PERSON] при поданні заяви не надала документ, який підтверджує наявність передбачених законом пільг щодо позачергового або першочергового отримання земельної ділянки. При розгляді заяви [PERSON] і [PERSON] . Богодухівська міська рада, у відповідності до чинного законодавства України, вирішила надати дозвіл на розробку проекту відведення на спірну земельну ділянку [PERSON] , який має пільгу щодо першочергового отримання земельної ділянки. З огляду на викладене, вважає, що рішення від 23.03.2018 № 867-VII про надання [PERSON] дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва жилого будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS] винесено з дотримання вимог чинного законодавства. Вказує, що оскаржуване позивачкою рішення було винесено відповідачем 23.03.2018, а державна реєстрація права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 6320810102:00:001:0216, площею 0,148 га, розташовану за адресою : [ADDRESS] (рішення № 25867001) відбулася 17.04.2018. Виходячи зі змісту позову, [PERSON] на момент прийняття Богодухівською міською радою зазначеного рішення та державної реєстрації права власності на зазначену земельну ділянку повинна була стежити за долею спірної земельної ділянки, оскільки в той час у Богодухівському районному суді розглядався її позов щодо скасування рішення Богодухівської міської ради. Саме з того часу вона дізналася чи могла дізнатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, однак, звернулася до суду з цим позовом лише 22.04.2021, тобто, після спливу більше ніж 3 років. Стверджує, що сума витрат на послуги адвоката, заявлена позивачем до відшкодування в рамках розгляду справи, є надмірною, не відповідає критерію розумності їх розміру, обсягу фактично наданих послуг та їх складності, та є необґрунтованою. 20.05.2021 надійшов письмовий відзив на позов від представника третьої особи - адвоката Пономаренка П.О., в якому він просить суд залишити позовні вимоги [PERSON] без задоволення у повному обсязі. Зазначив, що позивачка посилається на рішення суду від 14.05.2018, яким скасовано рішення Богодухівської міської ради від 03.03.2017 № 425 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою на спірну земельну ділянку [PERSON] , у зв`язку з чим вважає, що спірна земельна ділянка вибула з володіння Богодухівської територіальної громади незаконно. Однак, у розумінні ст.118 Земельного кодексу України відсутність дозволу органу місцевого самоврядування на розроблення проекту землеустрою не є перешкодою для розроблення проекту землеустрою, а дозвіл на розроблення проекту землеустрою не є рішенням, без якого не може бути реалізоване право на отримання земельної ділянки у власність. При цьому, сам факт надання дозволу на розроблення проекту землеустрою не гарантує особі прийняття відповідним органом рішення про надання земельної ділянки у власність, дозвіл і проект землеустрою є лише стадіями єдиного процесу надання земельної ділянки у власність, а відтак, законний інтерес особи полягає не в отриманні дозволу, а в отриманні земельної ділянки у власність, і судовому захисту підлягає саме право на отримання земельної ділянки у власність. Вважає, що оскільки протиправна бездіяльність у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою не є перешкодою для розробки проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, незаконна відмова у наданні такого дозволу також не є перешкодою для цього. Таким чином, у разі незаконної бездіяльності відповідного органу у вигляді ненадання дозволу у належній формі на розробку проекту землеустрою у встановлений законом строк, особа відповідно до абз.3 ч.7 ст.118 ЗК України має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомити відповідний орган виконавчої влади або місцевого самоврядування. На момент прийняття оскаржуваного рішення Богодухівською міською радою про передачу [PERSON] у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку по [ADDRESS] від 23.03.2018 № 867 ним уже була виготовлена землевпорядна документація. Позивач же такої документації своєчасно не виготовила та не представила, у зв`язку з чим Богодухівська міська рада прийняла правомірне рішення про надання земельної ділянки [PERSON] , а відтак, у задоволенні позовних вимог [PERSON] слід відмовити. Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 01.06.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. 14.07.2021 відповідачем подано заяву про застосування строків позовної давності, обґрунтовану тими ж підставами, що були наведені у відзиві на позовну заяву. 04.08.2021 представником позивача було подано заперечення на заяву про застосування строків позовної давності, у якій представник позивача зазначив, що про порушення свого права на користь [PERSON] позивачці стало відомо лише 17.02.2021 з відповіді Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру. Крім того, вважає безпідставним посилання відповідача на те, що [PERSON] повинна була стежити за долею спірної земельної ділянки, оскільки в той момент часу в Богодухівському районному суді розглядався її позов щодо скасування рішення Богодухівської міської ради, та саме з цього часу вона дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права або особу, яка його порушила. Оскільки результатом розгляду вищезазначеного позову було визнання дій відповідача протиправними та скасування рішення Богодухівської міської ради № 425 від 03.03.2017 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою [PERSON] , позивачка [PERSON] не могла знати про продовження дій відповідача на користь [PERSON] вже по передачі земельної ділянки. З огляду на викладене, вважає, що перебіг строку позовної давності для [PERSON] почався з моменту ознайомлення з відповіддю Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, тобто, з 17.02.2021. Представник позивача в судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у поданій до суду письмовій заяві просив суд розглядати справу за відсутності позивача та її представника, повідомив, що позовні вимоги підтримує. Представники відповідача та третьої особи в судове засідання, призначене на 17.09.2021, не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у поданих до суду письмових заявах просили суд провести судове засідання, призначене на 17.09.2021, за їх відсутності. У судовому засіданні, призначеному на 22.07.2021, представники відповідача та третьої особи просили суд відмовити у задоволенні позовних вимог як з підстав їх необґрунтованості, так і з підстав пропуску позивачкою строку позовної давності. Суд, вислухавши пояснення представників відповідача та третьої особи, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Богодухівської міської ради Харківської області від 03.03.2017 № 425-VІІ надано [PERSON] дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розташованої за адресою : [ADDRESS] , для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею орієнтовно 0,148 га, за рахунок земель житлової та громадської забудови комунальної власності територіальної громади. Зобов`язано [PERSON] замовити проект землеустрою землевпорядній організації, яка має відповідну ліцензію, та подати його на затвердження сесії міської ради в термін не пізніше, ніж 1 рік з дня прийняття цього рішення (а.с.5). 23.03.2018 Богодухівською міською радою прийнято рішення № 867-VІІ «Про передачу у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташованої за адресою : [ADDRESS] , [PERSON] », яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд за рахунок земель житлової та громадської забудови комунальної власності, розташованої за адресою: [ADDRESS] , та передано [PERSON] у власність земельну ділянку з кадастровим номером 6320810102:00:001:0216, площею 0,148 га, розташовану за адресою: [ADDRESS] (а.с.56). 17.04.2018 сектором державної реєстрації Богодухівської районної державної адміністрації за [PERSON] зареєстровано право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 6320810102:00:001:0216, площею 0,148 га, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), місце розташування - [ADDRESS] (а.с.10). Рішенням Богодухівського районного суду Харківської області від 14.05.2018 по справі № 613/926/17 задоволено в повному обсязі адміністративний позов [PERSON] . Визнано протиправним та скасовано рішення Богодухівської міської ради Харківської області № 425-VII від 03 березня 2017 року «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва, обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташованої за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] ». Визнано протиправною бездіяльність Богодухівської міської ради Харківської області щодо нерозгляду заяви [PERSON] від 19 жовтня 2016 року, про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 0,20 га, розташованої між домоволодіннями [ADDRESS] . Зобов`язано Богодухівську міську раду Харківської області розглянути заяву [PERSON] від 19 жовтня 2016 року, про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 0,20 га, розташованої між домоволодіннями [ADDRESS] , на наступному планерному засіданні сесії, з урахуванням правової оцінки та висновків суду. Зазначене рішення суду набрало законної сили 19.06.2018. Виходячи зі змісту цього рішення, підставою для визнання протиправним та скасування рішення Богодухівської міської ради від 03.03.2017 № 425-VII слугувало те, що оскаржуване рішення було прийняте відповідачем з порушенням вимог земельного законодавства та не в межах повноважень, наданих відповідачу, оскільки Земельним кодексом України не передбачено право відповідача позачергово надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою [PERSON] , не розглянувши при цьому заяву [PERSON] , яка раніше звернулася про надання дозволу на розробку проекту землеустрою спірної земельної ділянки, шляхом складання мотивованого рішення (висновку) про відмову щодо відведення земельної ділянки або шляхом надання такого дозволу. При цьому, судом в рамках розгляду справи № 613/926/17 встановлено, що заява [PERSON] про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою була подана до Богодухівської міської ради 19.10.2016. Рішенням Богодухівської міської ради від 22.11.2018 № 1139-VІІ, прийнятим на виконання рішення Богодухівського районного суду Харківської області від 14.05.2018 по справі № 613/926/17, відмовлено [PERSON] у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою земельної ділянки щодо відведення у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташованої за адресою : [ADDRESS] , орієнтовною площею 0,20 га, у зв`язку з тим, що на вищевказану земельну ділянку виготовлена землевпорядна документація та зареєстровано право власності за іншою особою (а.с.4). Вказане рішення позивачкою не оскаржене. Відповідно до змісту ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України (далі по тексту - ЗК України) громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Згідно з ч. 2 ст. 116 ЗК України набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі , зокрема, одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом (п. «в» ч.3 ст.116 ЗК України). Згідно із ч. 6 ст. 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Рада Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею. Відповідно до ч.ч.7-11 ст. 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін. У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність. Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду. У разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання вирішується в судовому порядку. Згідно частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж права (інтереси) позивача порушені, не визнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 червня 2021 року у справі № 372/3519/17 (провадження № 61-9176св19) зазначено, що орган місцевого самоврядування за результатами розгляду заяви про надання дозволу на розроблення проєкту землеустрою має право вчинити лише такі дії: надати дозвіл на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надати мотивовану відмову у його наданні з підстав, які прямо передбачені статтею 118 ЗК України. За змістом частини дев`ятої статті 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність. Згідно з вимогами статті 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проєктами землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Дозвіл на розробку проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки означає дозвіл власника земельної ділянки здійснити певні дії на землі власника, аби мати змогу в подальшому точно визначити предмет відведення. Отже, цей дозвіл наділяє заінтересовану особу повноваженням ідентифікувати на землі власника земельну ділянку, яку ця особа бажає отримати у власність в майбутньому. У постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 380/624/16 (провадження № 14-301цс18) Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що рішення про надання дозволу на розробку проєкту землеустрою не є правовстановлюючим актом і не гарантує особі чи невизначеному колу осіб набуття права власності чи користування на земельну ділянку. Ненадання відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або вмотивованої відмови у його наданні у встановлений строк не перешкоджає розробленню проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, оскільки особа має право замовити розроблення такого проекту самостійно. Таким чином, дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не є рішенням, без якого не може бути реалізоване право на отримання земельної ділянки у власність. У разі протиправної бездіяльності відповідного органу у вигляді ненадання дозволу у належній формі на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність у встановлений строк, відповідно до абзацу третього частини сьомої статті 118 ЗК України особа має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 29.08.2019 у справі № 420/5288/18, від 04.08.2021 у справі № 450/3693/18. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 квітня 2021 року у справі № 587/624/19 (провадження № 61-20464св19) вказано, що у разі прийняття рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність одночасно вирішується питання про надання земельної ділянки у власність. Таку ж правову позицію викладено Верховним Судом у постанові від 19 червня 2018 року у справі № 816/1920/17. Як зазначено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 31 травня 2021 року у справі № 450/2477/19 (провадження № 61-17933св20), рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою є стадією процесу отримання права власності чи користування на земельну ділянку. Звернення особи до органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування з метою отримання земельної ділянки у власність чи користування зумовлене інтересом особи на отримання цієї земельної ділянки, за відсутності для цього законних перешкод. Зазначений інтерес, у випадку формування земельної ділянки за заявою такої особи та поданими документами, підлягає правовому захисту. Погодження та затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, яка раніше сформована на підставі проекту землеустрою іншої особи, порушує законний інтерес такої особи щодо можливості завершити розпочату ним відповідно до вимог чинного законодавства процедуру приватизації земельної ділянки та суперечить вимогам землеустрою. За наявності двох або більше бажаючих отримати земельну ділянку державної чи комунальної власності у власність при безоплатній передачі земельних ділянок в межах встановлених норм (стаття 121 ЗК України), першочергове право на таке отримання має особа, на підставі проекту землеустрою якої сформована відповідна ділянка, якщо для цього відсутні законні перешкоди. Схожий висновок зроблений у постановах Верховного Суду від 31 липня 2019 року у справі № 472/1286/17-ц (провадження № 61-42797св18) та від 11 листопада 2020 року у справі № 472/1282/17 (провадження № 61-41390св18). Згідно з п. «г» ч.1 ст.121 Земельного кодексу України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара, в селищах - не більше 0,15 гектара, в містах - не більше 0,10 гектара. Відповідно до ст.25, п.34 ч.1 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання. Виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання: вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин. Відповідно до п. «б» ч.1 ст.12, ч.1 ст.122 ЗК України до повноважень міських рад належить, зокрема, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу. Сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Частиною тринадцятою статті 123 ЗК України визначено, що підставою відмови в затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише його невідповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів. Частиною 5 статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування нормативно-правового характеру набирають чинності з дня їх офіційного оприлюднення, якщо органом чи посадовою особою не встановлено пізніший строк введення цих актів у дію. Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування підлягають обов`язковому оприлюдненню та наданню за запитом відповідно до Закону України "Про доступ до публічної інформації" (ч.11 ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»). Відповідно до ст.ст.125, 126 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав та оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Судом встановлено, що 15.02.2017 [PERSON] звернувся до Богодухівського міського голови із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,18 га, розташованої в [ADDRESS] . У цій заяві [PERSON] зазначив, що ним до цього часу не використано право на безоплатну приватизацію земельної ділянки по цьому виду використання, також ним не подавались та не знаходяться на розгляді заяви на безоплатну приватизацію інших земельних ділянок по тому виду використання, що вказані у заяві. Рішенням Богодухівської міської ради Харківської області від 03.03.2017 № 425-VІІ надано [PERSON] дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розташованої за адресою: [ADDRESS] , для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею орієнтовно 0,148 га, за рахунок земель житлової та громадської забудови комунальної власності територіальної громади. Зобов`язано [PERSON] замовити проект землеустрою землевпорядній організації, яка має відповідну ліцензію, та подати його на затвердження сесії міської ради в термін не пізніше, ніж 1 рік з дня прийняття цього рішення (а.с.5). 27.02.2018 [PERSON] було подано до Богодухівської міської ради заяву, в якій він просив затвердити проект відведення земельної ділянки з кадастровим номером 6320810102:001:001:0216 площею 0,148 га, розташованої за адресою : [ADDRESS] , із земель комунальної власності територіальної громади та безоплатно передати земельну ділянку у власність для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Разом із заявою було додано, зокрема, документацію із землеустрою та витяг із Державного земельного кадастру на земельну ділянку (а.с.136). Рішенням Богодухівської міської ради від 23.03.2018 № 867-VІІ затверджено поданий [PERSON] проект землеустрою та передано йому безоплатно у власність земельну ділянку з кадастровим номером 6320810102:00:001:0216, площею 0,148 га, розташовану за адресою : [ADDRESS] . Вказане вище рішення, відповідно до п.14 ч.6 ст.55, ч.11 ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» було оприлюднене у день його прийняття - 23.03.2018, про що свідчать надані відповідачем копії витягів з офіційного веб-сайту Богодухівської міської ради (а.с.138-142). Враховуючи викладене, суд зазначає, що процедура отримання [PERSON] права власності на земельну ділянку відбулася згідно з вимогами закону. Суд зауважує, що позивачка не довела незаконності набуття [PERSON] права власності на спірну земельну ділянку, зокрема, позивачем не наведено жодних обставин та не надано доказів того, що поданий [PERSON] на затвердження Богодухівської міської ради проект землеустрою не відповідав вимогам законів або прийнятих на їх підставі нормативно-правових актів, або того, що органом місцевого самоврядування було порушено встановлену законом процедуру прийняття відповідного рішення. Слід відмітити, що на момент прийняття Богодухівською міською радою оскаржуваного рішення від 23.03.2018 № 867-VІІ про затвердження поданого [PERSON] проекту землеустрою та безоплатну передачу йому у власність земельної ділянки з кадастровим номером 6320810102:00:001:0216, Богодухівським районним судом ще не було прийняте рішення по справі № 613/926/17 від 14.05.2018, а тому посилання позивачки на те, що наданий [PERSON] дозвіл на розроблення проекту землеустрою був скасований в судовому порядку, не є підставою вважати оскаржуване рішення від 23.03.2018 незаконним. Доказів того, що в рамках вказаного судового провадження було вжито заходів забезпечення позову, які б перешкоджали Богодухівській міській раді прийняти оскаржуване рішення, позивачем не надано, з рішення суду у справі № 613/926/17 таких відомостей не вбачається. Твердження заявника, що дії Богодухівської міської ради спрямовані на вчинення перешкод у наданні [PERSON] земельної ділянки, не підтверджені належними та допустимими доказами, а тому не можуть бути підставою для задоволення позову. Пред`являючи позов про визнання незаконним та скасування рішення Богодухівської міської ради щодо надання у власність [PERSON] земельної ділянки, відносно якої [PERSON] також подавала заяву про надання дозволу на розроблення проєкту землеустрою, позивачка посилалася, зокрема, на те, що Богодухівська міська рада неналежним чином (недобросовісно) реалізувала надані їй повноваження в частині розпорядження землями комунальної власності, проігнорувавши подану 19.10.2016 заяву позивачки та розглянувши подану пізніше заяву [PERSON] . Відповідно до п.6 ст.3 Цивільного кодексу України однією із засад цивільного законодавства є добросовісність - певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. У пунктах 38, 39, 40, 41 постанови Великої Палати Верховного Суду від 29 вересня 2020 року у справі № 688/2908/16-ц (провадження № 14-28цс20) зроблено висновок про те, що обов`язок діяти добросовісно поширюється на обидві сторони. Так, може кваліфікуватися як недобросовісна така поведінка власника земельної ділянки (в особі органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування), коли він необґрунтовано зволікає з наданням дозволу на розробку проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, не повідомляє чи несвоєчасно повідомляє про відмову у наданні дозволу або не наводить вичерпні мотиви такої відмови, надає дозвіл на розробку проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, завідомо знаючи про перешкоди у наданні земельної ділянки в оренду, необґрунтовано зволікає з розглядом проєкту землеустрою щодо відведення, безпідставно відмовляє у його затвердженні і у той же час надає дозвіл на розробку проєкту землеустрою та затверджує цей проєкт щодо іншої особи; якщо особа, отримавши дозвіл на розробку проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, сама зволікає з його розробкою та поданням на затвердження, вона цілком може очікувати, що земельна ділянка буде надана в користування іншій особі. Виходячи з викладеного, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що неможливо надати єдину універсальну відповідь на питання про те, чи є поведінка органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який надав дозвіл на розробку проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки кільком особам, правомірною чи неправомірною. Відповідь на це питання залежить від оцінки такої поведінки як добросовісної чи недобросовісної, і така оцінка має здійснюватися у кожній справі окремо виходячи з конкретних обставин справи. Суд зауважує, що позивачка після того, як Богодухівською міською радою у місячний строк не було прийнято жодного рішення за її заявою від 19.10.2016 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо земельної ділянки, розташованої за адресою: [ADDRESS] , мала можливість замовити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки навіть за відсутності такого дозволу. Однак, позивачка не скористалася правом замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу та не подала проект на затвердження, тобто, не здійснила передбачених ЗК України дій для отримання земельної ділянки у власність. Також, слід відмітити, що [PERSON] , не отримавши жодної відповіді від Богодухівської міської ради на свою заяву від 19.10.2016 у передбачений законом місячний строк, звернулася до суду з позовом про оскарження відповідної бездіяльності органу місцевого самоврядування (справа № 613/926/17) лише після того, як Бодухівська міська рада рішенням від 03.03.2017 № 425-VІІ надала [PERSON] дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки. При цьому, суд зауважує, що звернення до суду з вказаним позовом не позбавляло позивачку права одночасно виготовити проект землеустрою на земельну ділянку та подати його на затвердження. Однак, ані після спливу встановленого ст. 118 ЗК України місячного строку на прийняття рішення за заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою, ані протягом строку розгляду судом справи № 613/926/17, позивачка не здійснила передбачених ЗК України дій для отримання земельної ділянки у власність. Натомість, [PERSON] скористався таким правом та виготовив проект землеустрою, і саме на підставі цього проекту земельній ділянці в подальшому було присвоєно кадастровий номер. Судом встановлено, що оскаржуване рішення Богодухівської міської ради від 23.03.2018 № 867-VІІ про затвердження проекту землеустрою та передачу земельної ділянки у власність [PERSON] було прийняте до винесення Богодухівським районним судом Харківської області рішення у справі № 613/926/17 за позовом [PERSON] ( [INFO] ). Отже, ухвалюючи рішення про затвердження проекту землеустрою що відведення земельних ділянок для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та передачу її у власність [PERSON] , Богодухівська міська рада діяла в межах наданих їй повноважень і підстав для визнання незаконними та скасування цього рішення немає. Позивач не довела незаконності набуття [PERSON] права власності на спірні земельну ділянку та сама не має права власності чи користування цією земельною ділянкою. Крім того, суд зауважує, що оскаржуване рішення Богодухівської міської ради, згідно з яким [PERSON] набув права власності на земельну ділянку, було прийняте відповідачем ще 23.03.2018, а 17.04.2018 за [PERSON] було зареєстровано право власності на цю земельну ділянку. 22.11.2018 рішенням Богодухівської міської ради № 1139-VІІ позивачці було відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою зазначеної земельної ділянки. Вказане рішення було оприлюднене на сайті Богодухівської міської ради наступного дня після прийняття - 23.03.2018, що підтверджується наданим відповідачем витягом з офіційного веб-сайту Богодухівської міської ради. Отже, позивач, у разі наявності у неї інтересу на отримання у власність вищевказаної земельної ділянки, повинна була і мала змогу відстежити стан розгляду своєї заяви шляхом ознайомлення з відповідним рішенням органу місцевого самоврядування, яке з моменту його оприлюднення було загальнодоступним. Разом з тим, даний позов про оскарження рішення Богодухівської міської ради від 23.03.2018 № 867-VІІ подано позивачкою лише у квітні 2021 року, тобто, через три роки після набуття [PERSON] права власності на спірну земельну ділянку та через два з половиною роки після того, як рішенням Богодухівської міської ради від 22.11.2018 їй відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою. Доводи позивачки про те, що про порушення своїх прав вона дізналася лише з інформації, отриманої на свій запит від 17.02.2021 до Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, суд вважає необґрунтованими, оскільки в разі дійсної зацікавленості в отриманні земельної ділянки у власність [PERSON] повинна була направити такий запит раніше, ніж майже через три роки після ухвалення судового рішення по справі № 613/926/17, яким зобов`язано Богодухівську міську раду прийняти обґрунтоване рішення за заявою [PERSON] про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою. Вищезазначені дії позивачки, а саме зволікання з виготовленням проекту землеустрою за відсутності обґрунтованого рішення органу місцевого самоврядування за її заявою від 19.10.2016, невжиття жодних заходів щодо отримання інформації про стан спірної земельної ділянки протягом трьох років після ухвалення судового рішення у справі № 613/926/17, нездійснення жодних дій щодо оскарження рішення Богодухівської міської ради № 867-VІІ від 23.03.2018 протягом трьох років після набуття [PERSON] права власності на спірну земельну ділянку - свідчать про недобросовісність дій позивачки у розумінні вищенаведеної правової позиції Великої Палати Верховного Суду та відсутність у неї дійсної заінтересованості в отриманні цієї земельної ділянки у власність. Суд також звертає увагу на правову позицію, викладену в рішенні Конституційного суду України від 16.04.2009 № 7-рп/2009 у справі N 1-9/2009 за конституційним поданням Харківської міської ради щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 19, статті 144 Конституції України, статті 25, частини чотирнадцятої статті 46, частин першої, десятої статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування). У вказаному Рішенні Конституційним Судом України, зокрема, зазначено, що органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб`єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Це є «гарантією стабільності суспільних відносин» між органами місцевого самоврядування і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення, що узгоджується з правовою позицією, викладеною в абзаці другому пункту 5 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 13.05.1997 року N 1-зп у справі щодо несумісності депутатського мандата. Отже, враховуючи, що 17.04.2018 на підставі оскаржуваного рішення [PERSON] у законний спосіб набув право власності на земельну ділянку, беручи до уваги, що з цього моменту сплив тривалий строк, суд вважає, що рішення Богодухівської міської ради від 23.03.2018 № 867-VІІ не може бути скасоване, тим більше за позовом особи, яка сама не має і не мала права власності або права користування на цю земельну ділянку. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог. Такий висновок суду узгоджується з правовою позицію Верховного Суду, викладеною в постановах від 04.08.2021 по справі № 450/3693/18, від 31.05.2021 по справі № 450/2477/19. В силу ст. 141 ЦПК України судові витрати слід залишити за позивачем.

Outcome: dismissed