Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з вищевказаним позовом, в якому просить суд визнати недійсним кредитний договір №1630/4189BCLKC36K2 від 01.02.2016року, укладений між нею та відповідачем. В обґрунтування своїх вимог [PERSON] зазначила, що 01.02.2016року між ПАТ «Платинум Банк» та нею був укладений кредитний договір №1630/4189BCLKC36K2 згідно з умовами якого їй був наданий кредит у фактичному розмірі 20650,24грн., з відсотками у розмірі 12% річних від суми залишку заборгованості за кредитом, строком до 13.08.2019року. 23.02.2017року Національний банк України прийняв рішення від №95-рш про відкликання банківської ліцензії та ліквідації ПАТ «Платинум Банк». Договором або законом правонаступництво відповідача не передбачене. У звязку з наведеним, на підставі ст.ст.215, 609 ЦК України, ст.11 ЗУ «Про захист прав споживачів» просить визнати вказаний кредитний договір недійсним. Позивач [PERSON] в судовому засідання позовні вимоги підтримала та просила задовольнити з підстав викладених у позові. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. \~Відповідач ПАТ «Платинум Банк» в судове засідання не зявився, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, причину неявки в судове засідання не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши позивача, перевіривши матеріали справи, суд вважає що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 01.02.2016року між ПАТ «Платинум Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір зі страхуванням життя позичальника та можливістю перенесення платежу (каса) №1630/4189BCLKC36K2 (Перенесення платежу касовий), відповідно до якого, [PERSON] отримала у кредит кошти у розмірі 20650,24грн. зі сплатою 12% річних до 13.08.2019року /а.с.2/. Статтею 11 ЦПК України, яка закріплює принцип диспозитивності цивільного судочинства, передбачає, що суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені\~частинами першою - третьою,\~п'ятою\~та\~шостою статті 203\~цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатност і. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно зі\~ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів"\~договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками. Крім того, статтею 11 цього Закону\~встановлено низку обов'язків кредитодавця про надання споживачу інформації про кредит та вимог до змісту договору.\~ Статтею 60 ЦПК України\~на сторін покладено обов'язок довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. З урахуванням вказаних вимог закону, суд на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, дійшов висновку про те, що підстав, передбачених ст. ст.\~203,\~215 ЦК України,\~ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів"\~ для визнання кредитного договору №1630/4189BCLKC36K2 від 01.02.2016року недійсними немає, а посилання позивача на те, що Національний банк України прийняв рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації ПАТ «Платинум Банк», не є підставою для визнання кредитного договору недійсним. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed