Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-14 00:00:00

в позові вказано, що 16.04.2007 року між позивачем та відповідачем [PERSON] ( після зміни прізвища [PERSON]) укладено кредитний договір №46/07/14-N, відповідно до якого відповідачці для придбання квартири надано кредит в сумі 26000 доларів США, з кінцевим терміном повернення 07.04.2022 року. За користування кредитними коштами встановлена плата в розмірі 13,00% річних. Станом на 22.05.2015 року у відповідачки наявна заборгованість, яка становить 428688,90 грн. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором із відповідачами [PERSON] та [PERSON] 16.04.2007 року було укладено договори поруки №19 та №18. Представник позивача подала заяву про розгляд справи без участі представника. Просила стягнути 19337,81 доларів США заборгованості за кредитним договором та 28805,67 грн. нараховані штрафні санкції. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Відповідачка [PERSON] просила про зменшення розміру штрафних санкцій, заявлених позивачем. Так, в рішенні Європейського суду з прав людини по справі Пономарьов проти України (Заява N 3236/03) вказано: ... сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (mutatismutandis, рішення у справі "[PERSON] проти України" (AleksandrShevchenko v. Ukraine), заява № 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та "Трух проти України" (Trukh v. Ukraine) (ухвала), заява N 50966/99, від 14 жовтня 2003 року). Сторони належним чином повідомлені судом про час і місце розгляду спору за їх участі, отже вони реалізували своє право на безпосередню участь в судовому засіданні. Також у сторін було достатньо часу для подання суду доказів, заяв і клопотань, обґрунтування, заперечення правових позицій інших сторін. Тому задля забезпечення реалізації принципу юридичної визначеності спір підлягає судовому розгляду. Відповідно до ч.3 ст.27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено наступні обставини. Згідно з кредитним договором №46/07/14-N від 16.04.2007 року відповідачка [PERSON] отримала кредит в сумі 26000 доларів США для придбання квартири. Кредитні кошти надано строком по 15.04.2022 року. За користування кредитними коштами встановлена плата в розмірі 13,00% річних. В забезпечення належного виконання зобов'язань за кредитним договором №46/07/14-N від 16.04.2007 року, із відповідачами [PERSON] та [PERSON] 16.04.2007 року було укладено договори поруки №19 та №18, відповідно до п.2.1. якого відповідачі зобов'язалися погасити заборгованість по кредитному договору в разі невиконання та/або порушення відповідачкою [PERSON] своїх зобовязань по кредитному договору. Відповідно до п.3.1 договору поруки у випадку невиконання зобовязань по кредитному договору та договору поруки боржник та поручитель відповідають як солідарні боржники. Станом на 22.05.2015 року заборгованість за кредитним договором №46/07/14-N від 16.04.2007 року становить 19337,81 доларів США за кредитом та відсотками та 28805,67 грн. штрафних санкцій, з яких: поточна заборгованість по поверненню кредитних коштів 1207,10 доларів США, прострочена заборгованість по поверненню кредитних коштів 15763,38 доларів США, поточна заборгованість за нарахованими процентами 2238,64 доларів США, прострочена заборгованість за нарахованими процентами 128,69 доларів США, пеня за простроченим кредитом та процентами 23805,67 грн., порушення умов п.3.3.7 кредитного договору 5000 грн. Доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості за кредитним договором №46/07/14-N від 16.04.2007 року відповідачі не надали. Відповідачам направлялась вимога від 17.04.2015 року про дострокове виконання зобовязань за кредитним договором. 18.05.2016 року відповідачка [PERSON] подала заяву, в якій просила зменшити розмір штрафних санкцій, заявлених позивачем. В клопотанні вказано, що з 2014 року в м. Івано-Франківську не стало відділення банку, пропозицій по оплаті згідно кредитного договору не поступало. Намагання відповідачки знайти позивача та його представників у місті не дали результату. Позивачем направлялася вимога. Від виконання умов кредитного договору не відмовлялася. Позивачем не було повідомлено відповідачку про початок ліквідації. Відповідачка бере на себе відповідальність за сплату поточної заборгованості без урахування штрафних санкцій. Зміна курсу національної валюти та її знецінення поклало на відповідачку надмірне обтяження щодо виконання зобовязань, внаслідок чого була змушена укласти договір про реструктуризацію боргу. Проте, ще більше знецінення національної валюти не дало можливості в подальшому вчасно проводити виплати за кредитним договором, що стало причиною поряд із зазначеними обставинами, виникнення значної суми заборгованості та нарахування штрафних санкцій. Протягом періоду несплати перебувала у відпустці по вагітності, а на даний час у відпустці по догляду за дитиною. Згідно зі ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Згідно ч.1 ст.527 ЦК України боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст.536 ЦПК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Згідно ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов'язання у встановлений договором строк. Відповідно до ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Згідно розяснень викладених в п.27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30.03.2012 року №5 ,,Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин положення частини третьої статті 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка, і не може бути застосовано до сум, які нараховуються згідно з частиною другою статті 625 ЦК, які мають іншу правову природу. При цьому проценти, які підлягають сплаті згідно з положеннями статей 1054, 1056-1 ЦК, у такому порядку не підлягають зменшенню через неспівмірність із розміром основного боргу, оскільки вони є платою за користування грошима і підлягають сплаті боржником за правилами основного грошового боргу. Істотними обставинами в розумінні частини третьої статті 551 ЦК можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання). За змістом ч.3 ст.551 ЦК України суд має право, оцінивши розмір заборгованості та розмір штрафних санкцій (неустойки), зменшити її розмір у тому випадку, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення, тобто зменшити розмір штрафних санкцій (неустойки) через її неспівмірність із розміром основного зобов'язання. В ч.3 ст.551 ЦК України мова йде про значне перевищення розміру штрафних санкцій порівняно з розміром збитків. У даному випадку розмір збитків без урахування штрафних санкцій складав 19337,81 доларів США, а розмір штрафних санкцій - 28805,67 грн., тобто розмір штрафних санкцій не тільки не перевищує, а й менший за розмір збитків. В матеріалах справ відсутні будь-які докази, які можна вважати істотними обставинами для зменшення штрафних санкцій та застосування ч.3 ст.551 ЦК України. Підстав для зменшення розрахованої відповідно до умов договору пені у суду не немає. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. В ч.1 ст.60 ЦПК України вказано, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Таким чином, позов обґрунтовано належними правовими підставами, а тому підлягає до задоволення. Усі інші пояснення сторін, їх докази і арґументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надало можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення. Відповідно до зазначеного суд,-

Outcome: approved