Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-31 00:00:00

Заступник прокурора Київської області (далі-позивач) в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України та Державного підприємства "Макарівське лісове господарство" звернувся до суду з даним позовом до Київської обласної державної адміністрації, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання незаконними і скасування розпоряджень, визнання недійсними державних актів на право власності на землю та витребування земліпосилаючись на те, що спірні земельні ділянки було передано у власність відповідачам [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] розпорядженнями голови Київської обласної державної адміністрації поза межами її повноважень, оскільки передача вказаних спірних земельних ділянок лісового фонду, які було вилучено у ДП "Макарівське лісове господарство", мала здійснюватися саме Кабінетом Міністрів України та відноситься до його повноважень, крім того позивач також посилався на те, що відповідачами не було сплачено втрати лісогосподарського виробництва у зв»язку із вилученням їх для потреб не пов»язаних з сільськогосподарським та лісогосподарським виробництвом. В ході судового розгляду представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, також позовні вимоги підтримали і представники Кабінету міністрів України та ДП «Макарівське лісове господарство» . Відповідач Київська обласна державна адміністрація належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи в судове засідання представника не направила, надіслала лист про слухання справи за її відсутності та заперечила проти позову, надіславши письмові заперечення. Представник відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечив з мотивів їх необґрунтованості. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, зважаючи на наступне. Позивач обґрунтовує позовні вимоги про визнання незаконними та скасування розпоряджень голови Київської обласної державної адміністрації від 18.03.2008 року «Про вилучення, зміну цільового призначення та передачу земельної ділянки у власність» №№295, 296, 297, 298, 299, 300, 301, 302, 304, 305, тим, що суб'єктом владних повноважень в даному випадку було порушено вимоги статті 27 Лісового кодексу України, відповідно до пункту 5 частини 1 якої (в редакції станом на час виникнення відповідних правовідносин) Кабінет Міністрів України у сфері лісових відносин передає у власність, надає в постійне користування для нелісогосподарських потреб земельні лісові ділянки площею більш як 1 гектар, що перебувають у державній власності. Одночасно відповідно до положень пункту 5 частини 1 статті 31 Лісового кодексу України, Рада міністрів Автономної Республіки Крим,обласні,Київська та Севастопольська міські державі адміністрації у сфері лісових відносин у межах своїх повноважень на їх територіїпередають у власність,надають у постійне користування для нелісогосподарських потреб земельні лісові ділянки площею до 1 гектара, що перебувають у державній власності, на відповідній території, а також у межах міст республіканського (Автономної Республіки Крим) та обласного значення та припиняють права користування ними. Отже, як вбачається з вищезазначеної норми Земельного кодексу України, саме до повноважень Київської обласної державної адміністрації було віднесено як припинення права постійного користування спірними земельними ділянками, так і передача їх у власність відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], оскільки, як встановлено судом, жодна зі спірних земельних ділянок не має площі 1 га та більше, і мають площу до 1 га кожна (том 1, а.с. 49-59, 64-70). При цьому позивач посилається в позові як на підставу для задоволення позовних вимог на ту обставину, що спірні земельні ділянки виділені одним єдиним масивом загальною площею 10,7091 га. Проте, жодних належних і допустимих доказів на підтвердження тієї обставини, що спірні земельні ділянки складають саме єдиний масив, а відповідно доказів того, що зазначені розпорядження голови Київської обласної державної адміністрації спрямовані на розпорядження землями лісового фонду у вигляді єдиного масиву площею, яка значно перевищувала 1 га і в зв'язку з цим свідчать про перевищення головою обласної державної адміністрації передбачених законом його повноважень, позивачем суду не надано. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. При цьому, відповідно до ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом та ст.61 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ч.4 ст. 60 ЦПК України, доказування не може грунтуватися на припущеннях. Відповідач [PERSON] придбав спірні земельні ділянки у відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на підставі договорів купівлі-продажу вказаних земельних ділянок (том 1, а.с. 12-33), після чого зареєстрував право власності на спірні земельні ділянки у відповідності до чинного законодавства (том 1, а.с. 34-48). Одночасно під час судового розгляду представником відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в обґрунтування заперечень проти вимог позивача надано в якості доказів копії проектів землеустрою щодо відведення спірних земельних ділянок у власність [PERSON], цільове призначення яких змінюється з земель для ведення особистого селянського господарства на землі для будівництва і обслуговування готельного комплексу, дослідженням яких встановлено, що будь-яких порушень при зміні цільового призначення спірних земельних ділянок, що мають наслідком незаконність такої зміни їх цільового призначення, судом не встановлено (том 1, а.с. 144-293). Крім того представником зазначених відповідачів надано також суду в якості доказу на підтвердження заперечень проти доводів позивача про те, що відповідачами не було сплачено втрати лісогосподарського виробництва у зв»язку із вилученням їх для потреб не пов»язаних з сільськогосподарським та лісогосподарським виробництвом, відповідь на адвокатський запит від ДП «Макарівське лісове господарство» про те, що відповідачами [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] у 2008 році було здійснено відшкодування втрат лісогосподарського виробництва у зв»язку із вилученням спірних земельних ділянок для потреб не пов»язаних з сільськогосподарським та лісогосподарським виробництвом (том 2, а.с. 14). Відповідно до статті 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Підстави припинення права власності на земельну ділянку визначено статтею 140 Земельного кодексу України. Відповідно до положень статті 14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Відповідно до статті 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 21 Закону України «Про місцеві державні адміністрації», ст. 31 Лісового кодексу України (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) до повноважень державних адміністрацій у сфері лісових відносин віднесено, у тому числі, передачу у власність, надання в постійне користування для нелісогосподарських потреб земельних лісових ділянок площею до 1 га, що перебувають у державній власності, на відповідній території, а також у межах міст республіканського (Автономної Республіки Крим) та обласного значення та припинення права користування ними. Згідно ст. 207 ЗК України, відшкодуванню підлягають втрати сільськогосподарських угідь (ріллі, багаторічних насаджень, перелогів, сінокосів, пасовищ), лісових земель та чагарників як основного засобу виробництва в сільському і лісовому господарстві внаслідок вилучення (викупу) їх для потреб, не пов'язаних із сільськогосподарським і лісогосподарським виробництвом. Оскільки позивачем не доведено факту незаконного вибуття спірних земельних ділянок із державної власності, відповідно у суду не має підстав витребовувати спірні земельні ділянки із володіння відповідача [PERSON] в порядку статті 388 Цивільного кодексу України.

Outcome: dismissed