Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-11 00:00:00

В лютому 2018 року позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON], за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, приватного нотаріуса Чортківського районного нотаріального округу [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. В позовній заяві він зазначив, що народився 11 лютого 1986 року в с. Шманьківчики Чортківського району Тернопільської області та по даний час постійно проживає в цьому селі. Відповідачі по справі [PERSON] та [PERSON] його рідні сестри. Їхні батьки: батько [PERSON], мати [PERSON]. 10 червня 2009 року померла їхня баба, мати їхнього батька - [PERSON] в с. Шманьківчики Чортківського району Тернопільської області. Після її смерті відкрилась спадщина на нерухоме майно, зокрема на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований в с. Шманьківці по вулиці Надрічна, 1 Чортківського району Тернопільської області. Заповіту баба не залишала, а тому спадкоємцем першої черги за законом був їхній батько [PERSON]- син померлої [PERSON], який відповідно до ст.1268 Цивільного кодексу України прийняв спадщину після смерті своєї матері [PERSON], але нотаріально її не оформив. 05 червня 2017 року помер їхній батько [PERSON], [INFO], в с. Шманьківчики Чортківського району Тернопільської області. Після смерті батька відкрилась спадщина на нерухоме майно, зокрема на житловий будинок № 1 з господарськими будівлями та спорудами по вулиці Надрічна в с. Шманьківчики Чортківського району Тернопільської області та на земельну ділянку (пай), яка розташована на території Шманьківчицької сільської ради Чортківського району Тернопільської області. [PERSON] заповіту не залишав, а тому відповідно до ст. ст. 1222, 1223, 1261 Цивільного кодексу України спадкоємцями першої черги за законом є: позивач та відповідачі по справі як діти померлого батька. Спадщину після смерті батька він прийняв, так як разом і постійно проживав з ним на день його смерті у вказаному вище житловому будинку. Відповідачі по справі спадщини відповідно до закону не прийняли і на неї не претендують. Спадщину він частково нотаріально оформив і 21 грудня 2017 року йому було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку. В лютому 2018 року він повторно звернувся до нотаріуса по питанню дооформлення спадщини після смерті батька відносно житлового будинку. Оформити спадщину на житловий будинок неможливо, так як на нього відсутні правовстановлюючі документи, про що повідомлено листом нотаріуса №91/02-14 від 16 лютого 2018 року "Щодо визнання права власності на спадкове майно" та рекомендовано звернутись до суду з позовом. Просить визнати за ним, [PERSON], в порядку спадкування за законом право власності на спадкове нерухоме майно, а саме: на житловий будинок (загальна площа 52,4 кв.м, житлова 19,8 кв.м) з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в с. Шманьківчики по вулиці Надрічна, буд. № 1 Чортківського району Тернопільської області, який залишився після смерті батька [PERSON], який помер 05 червня 2017 року в с. Шманьківчики Чортківського району Тернопільської області. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримують, просять задовольнити. У випадку визнання позову відповідачами просять повернути частину сплаченого судового збору в розмірі 50 відсотків в сумі 352,40 копійок. Відповідачка [PERSON] позовні вимоги визнає, не заперечує проти їх задоволення. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, від неї надійшла заява, в якій вона просить справу слухати за її відсутності, позов визнає. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, приватний нотаріус Чортківського районного нотаріального округу в судове засідання не зявилася, від неї надійшла заява, про слухання справи за її відсутності, при ухваленні рішення покладається на розсуд суду. Вислухавши позивача, його представника, відповідачку, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Позивач [PERSON] народився 11 лютого 1986 року в с. Шманьківчики Чортківського району Тернопільської області та по даний час постійно проживає в цьому селі, що стверджується даними паспорта серії МС № 890364, виданого 01 серпня 2002 року Чортківським РВ УМВС України в Тернопільській області. Батьки позивача: батько [PERSON], мати [PERSON], про що свідчить свідоцтво про народження серії ІІ-ИД № 451315. Відповідачі по справі [PERSON] та [PERSON] рідні сестри позивача, їхнє дошлюбне прізвище - Гермак, що стверджується їхніми свідоцтвами про народження та свідоцтвами про одруження. 10 червня 2009 року померла баба, мати батька сторін - [PERSON] в с. Шманьківчики Чортківського району Тернопільської області, про що Шманьківчицькою сільською радою Чортківського району Тернопільської області в Книзі реєстрації смертей 11 червня 2009 року зроблено відповідний актовий запис за №5 та видане свідоцтво про смерть. Після її смерті відкрилась спадщина на нерухоме майно, зокрема на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований в с. Шманьківці по вулиці Надрічна, 1 Чортківського району Тернопільської області. Заповіту баба не залишала, а тому згідно ст. ст. 1222, 1223, 1261 Цивільного кодексу України спадкоємцем першої черги за законом був батько сторін [PERSON]- син померлої [PERSON], який відповідно до ст. 1268 Цивільного кодексу України прийняв спадщину після смерті своєї матері [PERSON], але нотаріально її не оформив. 05 червня 2017 року помер батько позивача [PERSON], [INFO], в с. Шманьківчики Чортківського району Тернопільської області, про що Шманьківчицькою сільською радою Чортківського району Тернопільської області 07 червня 2017 року складено відповідний актовий запис за №3 та свідоцтво про смерть серії І-ИД №221154. Після смерті батька відкрилась спадщина на нерухоме майно, зокрема на житловий будинок №1 з господарськими будівлями та спорудами по вулиці Надрічна в с. Шманьківчики Чортківського району Тернопільської області та на земельну ділянку (пай), яка розташована на території Шманьківчицької сільської ради Чортківського району Тернопільської області. [PERSON] заповіту не залишав, що стверджується довідкою сільської ради та листом нотаріуса, а тому відповідно до ст. ст. 1222, 1223, 1261 ЦК України спадкоємцями першої черги за законом є: позивач та відповідачі по справі як діти померлого батька. Згідно ст. 1268 ЦК України спадщину після смерті батька [PERSON] прийняв, так як разом і постійно проживав з ним на день його смерті у вказаному вище житловому будинку, що стверджується довідкою з місця проживання та витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі за № 48985936 від 06.09.2017 року. Відповідачі по справі рідні сестри позивача спадщини відповідно до закону не прийняли і на неї не претендують. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини також входять всі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті. Видача свідоцтва про право на спадщину, яка підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві. Спадщину [PERSON] частково нотаріально оформив. 21 грудня 2017 року йому видано свідоцтво про право на спадщину за законом та земельну ділянку. В лютому 2018 року [PERSON] повторно звернувся до нотаріуса по питанню дооформлення спадщини після смерті батька відносно житлового будинку. Нотаріус ознайомився з поданими документами і повідомив про те, що оформити спадщину на житловий будинок неможливо, так як на нього відсутні правовстановлюючі документи, про що нотаріс повідомив листом №91/02-14 від 16 лютого 2018 року "Щодо визнання права власності на спадкове майно". Відповідно до ст. 182 ЦК України право власності на нерухомі речі підлягають державній реєстрації. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до абзацу 3 ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на нерухоме майно виникає з моменту його державної реєстрації. Виходячи з ст. ст. 25, 30 ЦК України мати та набути цивільне право (право власності на нерухоме майно) може лише жива та дієздатна особа. Із змісту ст. ст. 391, 392 ЦК України вбачається, що у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватись у судовому порядку. Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. За положеннями статті 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно із частиною 1 статті 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з ч. 4 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову в даній справі не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідно до ч. 3 ст. 200 Цивільного процесуального кодексу України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. З огляду на викладене, суд має підстави дійти до висновку про законність і обґрунтованість вимоги щодо спадкування майна спадкодавця за законом, та задовольнити позовні вимоги, визнавши право власності на вказане майно. Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України, ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання позивача і повернення йому з державного бюджету 50 відсотків сплаченого судового збору в сумі 704,80 гривень згідно квитанції, долученої до матеріалів справи, що становить 352 гривні 40 копійок.

Outcome: approved