Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-28 00:00:00

\~ \~ \~ \~В травні 2018 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про\~визнання права\~власності на\~Ѕ частку\~квартири[ADDRESS]. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з листопада 2004 року позивач перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] 24.01.2018 року рішенням Вишгородського районного суду Київської області шлюб між ними було розірвано. За час перебування у шлюбі, сторонами було придбано двокімнатну квартиру [ADDRESS]. В свідоцтві про право власності на нерухоме майно від 07.08.2008 року, власником вказаної квартири була зазначена відповідач [PERSON] Спірна квартира складається з двох житлових кімнат, загальною площею 68,1 кв.м., житловою площею 23,8 кв.м. Позивач зазначає, що до лютого 2018 року [PERSON] не чинила йому ніяких перешкод у користуванні зазначеною квартирою, але у лютому 2018 року позивач не зміг потрапити до квартири, так як відповідач відмовилась його впускати до квартири. У звязку із тим, що [PERSON] відмовляється визнавати за ним право власності на Ѕ частину вказаної квартири та не надає можливості користуватися квартирою, позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх прав. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити з викладених у позові підстав. Відповідач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, надали письмовий відзив на позовну заяву та просили відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки спірна квартира була придбана за особисті кошти [PERSON] та її матері [PERSON], а тому не може бути об'єктом спільної сумісної власності подружжя. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до наступного висновку. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що [PERSON] перебував у шлюбі з [PERSON] з 27.11.2004 року, який рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 24.01.2018 року було розірвано. Рішення суду набрало законної сили 27.03.2018 року. \~ \~ \~ \~Від шлюбу у [PERSON] та [PERSON] народилося двоє дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають разом із відповідачем за адресою: [ADDRESS]. \~ \~ \~ \~Під час перебування у шлюбі сторони придбали майно, а саме: двокімнатна квартира [ADDRESS], загальною площею 68,1 кв.м.; житловою площею 23,8 кв., в свідоцтві про право власності на нерухоме майно від 07.08.2008 року власником вказаної квартири зазначена [PERSON]. \~ \~ \~ \~10.10.2006 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «[PERSON] [PERSON]» та відповідачем [PERSON] укладено Договір про участь у фонді фінансування будівництва № 14. Згідно умов зазначеного Договору [PERSON] сплатила грошові кошти в сумі 409800 гривень в якості інвестування квартири, яка в подальшому зареємстрована за адресою: [ADDRESS]. \~ \~ \~ \~З довідок про доходи [PERSON] № 04-3/495 від 06.04.2007 року та № 04-3/143 від 31.01.2008 року, які видані ВАТ «[PERSON] [PERSON]» видно, що відповідач у період 2006 та 2007 років працювала у ВАТ «[PERSON] [PERSON]» м. Київ Центральний офіс відділі адміністрування кредитів та її заробітна плата за період з січня по грудень 2006 року становила 31014, 50 гривень, а з січня по грудень 2007 року становила 52\~786, 67 гривень. \~ \~ \~ \~В матеріалах справи також наявна копія кредитного договору № 014/2561/74/47191 від 11.10.2006 року укладеного між Відкритим акціонерним товариством «[PERSON] [PERSON]» та [PERSON] про надання останній кредиту у вигляді не відновлювальної кредитної лінії з лімітом 81454.00 доларів США, терміном на 240 місяців з 11.10.2006 року по 11.10.2026 рік. Вартість квартири [ADDRESS] станом на 07 травня 2008 року становила 279\~000 гривень, що підтверджується звітом про незалежну оцінку складений ТОВ «Аналітичний центр Дробнова». В липні 2008 року на замовлення позивача [PERSON] був виготовлений КП Вишгородське бюро технічної інвентаризації технічний паспорт на квартиру [ADDRESS]. Правовідносини між сторонами по справі є цивільно-правовими та урегульовані положеннями\~ЦК України\~та\~СК України. Відповідно до вимог ч.3\~ст.368 ЦК України\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. У свою чергу приписами\~ст. 60 СК України\~встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. При цьому, ч.1\~ст.61 СК України\~встановлено, що об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Частиною першою\~статті 70 СК України\~встановлено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Зазначені вище норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об'єкт, в тому числі в судовому порядку. При цьому, тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17 та постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2018 року у справі № 235/9895/15-ц, від 05 квітня 2018 року у справі № 404/1515/16-ц. При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідачем позову про визнання спірного майна об'єктом його особистої приватної власності - не подавалось. Як встановлено в судовому засіданні та підтверджується учасниками процесу, квартира [ADDRESS] придбана за час перебування сторін у зареєстрованому шлюбі. За таких обставин, враховуючи норми чинного законодавства, яке регламентує спірні правовідносини, а також приписи ч.4\~ст.263 ЦПК України, відповідно до якої при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду, квартира [ADDRESS] є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Домовленості між сторонами щодо поділу спільного майна не визначено, шлюбний договір не укладався. Суб'єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. Частинами 1, 2 ст.70\~СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Статтею 71\~СК України встановлено, що майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року N 11, сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов'язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд\~має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім'ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об'єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Згідно з ч. 2 ст.\~372\~ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. При цьому, при поділі майна суд виходить із того, що якщо між подружжям не досягнуто згоди про спосіб поділу спільного майна, то за позовом подружжя або одного з них суд може постановити рішення: про поділ майна в натурі, якщо це можливо без шкоди для його господарського призначення; про розподіл речей між подружжям з урахуванням їх вартості та частки кожного з подружжя в спільному майні; про присудження майна в натурі одному з подружжя, з покладенням на нього обов'язку компенсувати другому з подружжя його частку грішми. Так, заперечуючи проти позовних вимог позивача, відповідач посилається на те, що спірна квартира була придбана за її особисті кошти та кошти її матері, у той час як позивач майнової участі у придбанні квартири не приймав. Однак, з огляду на досліджені у судовому засіданні докази, суд оцінює такі посилання відповідача критично, оскільки жодних належних та допустимих доказів на підтвердження самостійного придбання відповідачем даної квартири нею суду не надано. У відповідності до\~ст.81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно\~ст..76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. У свою чергу, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, враховуючи, що сторонами в період шлюбу була придбана вищевказана квартира, яка є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, тому суд дійшов висновку про можливість її поділу між сторонами, виходячи з правил рівності часток подружжя в спільному майні, визнавши за позивачем Ѕ частину спірної квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Згідно зі\~ст.\~141\~ч.\~1\~ ЦПК\~України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у звязку із задоволенням позовних вимог у повному обсязі, судові витрати слід стягнути з відповідача на користь позивача у розмірі 1400 гривень.

Outcome: approved