Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-31 00:00:00

Позивач [PERSON], від імені якої по Довіреності діє [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 4706,01 грн.; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] витрати на правову допомогу у розмірі 1500,00 грн., а також суму сплаченого судового збору. На обґрунтування позовних вимог зазначає, що 14 серпня 1999 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено шлюб. Від шлюбу вони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя у них не склалось, і 26 квітня 2011 року рішенням Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська шлюб між ними було розірвано. Син проживає разом з матір'ю [PERSON] та знаходиться на її утриманні. Відповідач участі в утриманні дитини як в грошовій, так і в натуральній формі не приймає. Позивач неодноразово зверталась до відповідача з проханням надавати їй допомогу на утримання їх дитини, але її звернення відповідач нехтує та ігнорує. У лютому 2015 року позивач звернулась до Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Згідно виконавчого листа по справі № 209/863, виданого Дніпровським районним судом м.Дніпродзержинська від 16.06.2015 року відповідач повинен сплачувати аліменти на користь позивача на утримання сина у розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку щомісячно. Але відповідач без поважної причини щомісяця не сплачує стягнені з нього рішенням суду аліменти, внаслідок чого заборгованість відповідача по сплаті аліментів становить 3740,49 грн. Невиконання відповідачем судового рішення стало причиною виникнення заборгованості, що перевищує суму оплати на утримання дитини за 6 місяців. Відповідач був обізнаний про свій обов'язок сплачувати аліменти на утримання їх дитини. Рішення суду ним отримано та не оскаржувалось, державний виконавець Дніпровського ВДВС вчасно відкрив виконавче провадження по стягненню аліментів. Це свідчить про наявність винуватості відповідача у виникненні заборгованості по сплаті аліментів на утримання дитини та явне ухилення його від їх сплати без поважної причини. Вважає, що на вказаний розмір заборгованості по сплаті аліментів за період з 25.02.2015 року по 22.09.2015 року повинна бути нарахована пеня, розмір якої складає 4706,01 грн., яку відповідач зобов'язаний сплатити на користь позивача. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, а також надала письмові пояснення, в яких зазначалося, що 22 квітня 2015 року Дніпровським районним судом міста Дніпродзержинська було винесено рішення про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] (Позивачка) на утримання їх неповнолітнього сина, у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 25.02.2015 року до досягнення дитиною віку повноліття. На виконання цього рішення був виданий відповідний виконавчий лист. Проте вказане рішення суду відповідач добровільно не виконував протягом тривалого часу, внаслідок чого виникла заборгованість по сплаті аліментів у сумі 3740,49 грн. У відповідності до норм чинного законодавства при виникненні заборгованості по сплаті аліментів, стягувач має право на стягнення пені від суми несплачених аліментів, що спрямоване на підвищення захисту майнових прав дітей та встановлено спеціальну форму відповідальності платника аліментів за прострочення їх сплати. За розрахунком в період з 25.02.2015 рік по 22.09.2015 рік сума неустойки (пені), яку відповідач зобов'язаний сплатити на користь позивача складає: 4 706,01 грн. Зазначила, що Закон України «Про виконавче провадження» передбачає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку. Відповідач був обізнаний про свій обов'язок сплачувати аліменти, ознайомлений із рішенням суду, мав можливість дізнатись безпосередньо у позивачки, якщо б мав таке бажання, на який рахунок їй перераховувати кошти або надавати їх у готівковій формі під розписку, оскільки знає адресу її мешкання, номер телефону та спілкується з їх спільним сином. Вважає, що добровільно виконувати зобов'язання зі сплати аліментів відповідач навіть не планував. Представник відповідача [PERSON] адвокат - Єрьоменко О.В. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав у повному обсязі, надав письмові заперечення, в яких зазначено, що 16.06.2015 року набрало чинності рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 22.04.2015 року про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 25.02.2015 року до досягнення дитиною повноліття. Виконавчий лист позивачу виданий 16.06.2015 року, який пред'явлений до виконання 02.07.2015 року. Зазначає, що у відповідача не було обов'язку виконувати рішення суду до набрання ним законної сили, тобто до 16.06.2015 року, а отже заборгованість по сплаті аліментів в період з 25.02.2015 року до 16.06.2015 року виникла не з вини відповідача. 02.07.2015 року державним виконавцем Гусар Я.М. Дніпровського ВДВС Дніпродзержинського МУЮ винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Зазначає, що твердження представника позивача про те, що державний виконавець направив відповідачу копію постанови про відкриття виконавчого провадження не відповідає дійсності, у зв'язку з тим, що у матеріалах виконавчого провадження №48005074 не має підтвердження цього факту, зокрема, відсутні будь-які підтверджуючі документи про направлення-вручення відповідачу копії відповідної постанови, а саме не має у матеріалах копії повідомлення про вручення [PERSON] про те, що останній отримав копію вищезазначеної постанови, як передбачено у ст. 31 ЗУ «Про виконавче провадження». Водночас, в результаті неповідомлення відповідача про відкриття виконавчого провадження, державний виконавець не надав відповідачу семиденний строк, передбачений ЗУ «Про виконавче провадження» для добровільного виконання рішення суду. Звертає увагу, що відповідач бажав і бажає виконувати рішення суду, але у зв'язку з неповідомленням про відкриття виконавчого провадження відповідач був позбавлений можливості добровільно виконувати рішення суду оскільки, крім вищезазначеного, державний виконавець не надав розрахункового рахунку, на який необхідно перераховувати аліменти на утримання дитини та не визначив точну суму, яку потрібно перераховувати. А оскільки відповідач обізнаний, що стадія виконання рішення суду це наступна стадія цивільного процесу, яка має місце після судового розгляду, то відповідно до процедури, він сумлінно чекав на рекомендований лист від виконавчої служби, щоб добровільно виконати рішення суду. Разом з цим, бажання виконувати рішення суду підтверджується квитанцією про оплату всієї суми існуючої заборгованості по сплаті аліментів від 24.09.2015 року, копія якої залучена до матеріалів цивільної справи. Відповідач отримав вимогу з виконавчої служби 24.09.2015 року, та в той же день добросовісно сплатив одразу всю суму заборгованості з 25.02.2015 року до 24.09.2015 року, після того як довідався про відкрите виконавче провадження та про накладений арешт на майно відповідача. До того ж, відповідач виконував обов'язок по сплаті аліментів в наступні місяці вчасно без затримки 27.10.2015 року та 26.11.2015 року. З огляду на вищенаведене, можна зробити висновок, що заборгованість по сплаті аліментів виникла не з вини відповідача. Крім того, зазначає, що твердження представника позивача про те, що син проживає разом з матір'ю та фактично знаходиться на вихованні та утриманні позивачки є безпідставним та не відповідає дійсності, оскільки до матеріалів цивільної справи залучена копія акту обстеження умов проживання від 24.11.2015 року, де зазначено, що син проживає разом із відповідачем, відповідач забезпечує сина матеріально, а позивачка разом із сином не проживає. Також, звертає увагу на невірні підрахунки представника позивача, щодо розміру пені, а саме, відповідно до правової позиції Верховного Суду України у справі за №6-94цс15 від 01.07.2015 року неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). Крім того, представник позивача вказує на витрати на правову допомогу у розмірі 1500 грн., які нічим не підтверджені, ні квитанцією, ні будь-яким іншим способом, водночас, представник позивача не деталізувала ці витрати, з чим вони пов'язані, скільки годин витрачено на ті чи інші дії пов'язані з наданням правової допомоги, тобто не залучено жодних довідок чи розрахунків цього. На підставі вищевикладеного, просить суд відмовити позивачу в задоволенні позову. Представник третьої особи - Дніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції в судове засідання не з'явився, надали до суду заяву про розгляд справи без присутності їх представника. Вислухавши представника позивача та представника відповідача, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що 14 серпня 1999 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про одруження (а.с.11). [INFO] у сторін народився син - [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.11). З доводів позовної заяви вбачається, що рішенням Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська від 26.04.2011 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Крім того, судом встановлено, що рішенням Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська від 22.04.2015 року з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 25.02.2015 року до досягнення дитиною віку повноліття (а.с.12-13). Рішення суду набрало законної сили 16 червня 2015 року і за цією датою Дніпровським районним судом м.Дніпродзержинська видано виконавчий лист у справі №209/863 від 16.06.2015 року, про стягнення з [PERSON] на користь позивача аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 25.02.2015 року до досягнення дитиною віку повноліття (а.с.67). Відповідно до ст.195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем. Як вбачається з довідки про заборгованість по аліментам [PERSON] по виконавчому листу у справі №209/863, виданого 16.06.2015 року Дніпровським районним судом м.Дніпродзержинська, наданої заступником начальника Дніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області [PERSON], заборгованість по аліментам за період з 25.02.2015 року по 09.09.2015 року складає 3740 грн. 49 коп. (а.с.14). З матеріалів справи вбачається, що 02.07.2015 року позивач [PERSON] звернулася до Дніпровського ВДВС Дніпродзержинського МУЮ із заявою про прийняття до виконання виконавчого листа Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська від 16.06.2015 р. у справі № 209/863 (а.с.66). Судом встановлено, що 02 липня 2015 року державним виконавцем Дніпровського ВДВС Дніпродзержинського МУЮ Гусар Я.М. винесена постанова про відкриття виконавчого провадження ВП № 48005074 про стягнення аліментів з відповідача відповідно до виконавчого листа, виданого 16.06.2015 року Дніпровським районним судом м.Дніпродзержинська справі № 209/863 (а.с.74). З матеріалів виконавчого провадження ВП № 48005074, витребуваних ухвалою суду, вбачається, що 02.07.2015 року на адресу [PERSON] надсилалася постанова державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 17.06.2015 р. для виконання та до відома (а.с.75). Крім того, державним виконавцем Дніпровського ВДВС Дніпродзержинського МУЮ Гусар Я.М. на адресу [PERSON] надсилалася вимога від 16.09.2015 р. про обов'язковість явки на прийом до державного виконавця 24.09.2015 року, а також надання відповідних документів (а.с.81). Згідно пояснень [PERSON], наданих 24.09.2015 року начальнику Дніпровського ВДВС Дніпродзержинського МУЮ Кабаченко І.М., йому відомо про призначення аліментів та їх розмір, але він їх не сплачував, розмір наявної та відомої йому заборгованості по аліментам станом на 24.09.2015 року становить 4032,39 грн. Також він зобов'язувався щомісячно сплачувати аліменти, копії квитанцій надавити державному виконавцю щомісячно, в разі працевлаштування або зміни місця проживання, оповістити державного виконавця в 3-денний термін, про що свідчить його особистий підпис (а.с.84). Як вбачається з матеріалів справи, заборгованість по аліментам в сумі 4033,00 грн. [PERSON] сплатив 24.09.2015 року, що підтверджується платіжною квитанцією (а.с.85). Позивач до суду з позовом про стягнення неустойки (пені) за прострочення аліментів звернулась 22 вересня 2015 року (а.с.2). Суд не приймає до уваги доводи позивача стосовно того, що неповнолітній син проживає з нею та знаходиться на її утриманні, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, відповідач [PERSON] 24.09.2015 року сплатив заборгованість по аліментам в сумі 4033,00 грн., а також продовжує виконувати свій обов'язок по сплаті аліментів, а саме 27.10.2015 року та 26.11.2015 року сплатив на користь позивача аліменти за жовтень-листопад 2015 року в сумі 1163,09 грн. (а.с.47), окрім того, згідно акту обстеження умов проживання від 24.11.2015 року, складеного заступником начальника Дніпровського РВ [PERSON] та головним спеціалістом [PERSON], в будинку [ADDRESS] проживають і мають постійне місце реєстрації відповідач [PERSON] та його син [PERSON], [PERSON] зареєстрована за вказаною адресою, але не проживає (а.с.46). Відповідно до ч.1 ст.196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. У пункті 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз'яснено, що передбачена ст.196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Аналізуючи докази у справі, суд приходить до висновку, що заборгованість за аліментами за період з 25.02.2015 року по 09.09.2015 року в сумі 3740,49 грн. виникла з вини відповідача, тому він на підставі ч.1 ст.196 СК України зобов'язаний сплатити пеню за прострочення сплати аліментів. Оскільки неустойка у вигляді пені обчислюється у відсотках від суми невиконаних або неналежно виконаних зобов'язань, які виникають у боржника щомісяця, то і пеня має триваючий характер і обраховується за прострочення кожного зобов'язання окремо. Отже, з урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов'язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. При обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. З огляду на те, що аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов'язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 16.12.2015 року у справі №6-2696цс15, яка відповідно до ч.1 ст.360-7 ЦПК України має враховуватися судами загальної юрисдикції. При розрахунку пені суд виходить з розрахунку заборгованості по аліментам на боржника, наданого державним виконавцем Дніпровського ВДВС Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області станом на 09.09.2015 року (а.с.14). Розмір пені за період з 25.02.2015 року по 22.09.2015 року складає: - лютий 2015 року - 62 грн. 55 коп. х 1% х 4 дн.= 2,50 грн. - березень 2015 року - 583 грн. 80 коп. х 1% х 31 дн. = 180,98 грн. - квітень 2015 року - 583 грн. 80 коп. х 1% х 30 дн. = 175,14 грн. - травень 2015 року - 583 грн. 80 коп. х 1% х 31 дн. = 180,98 грн. - червень 2015 року - 583 грн. 80 коп. х 1 % х 30 дн. = 175,14 грн. - липень 2015 року - 583 грн. 80 коп. х 1 % х 31 дн. = 180,98 грн. - серпень 2015 року - 583 грн. 80 коп. х 1 % х 31 дн. = 180,98 грн. - вересень 2015 року - 175 грн. 14 коп. х 1 % х 22 дн. = 38,53 грн. Всього пеня, на яку має право позивач у зв'язку з виникненням заборгованості по аліментам складає суму 1115 (одна тисяча сто п'ятнадцять) гривень 23 копійки: (2,50 грн. + 180,98 грн. + 175,14 грн. + 180,98 грн. + 175,14 грн. + 180,98 грн. + 180,98 грн. + 38,53 грн.) = 1115 грн. 23 коп. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення з відповідача [PERSON] неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання дитини [PERSON], [INFO], за період з 25.02.2015 року по 22.09.2015 року підлягають задоволенню частково в сумі 1115,23 грн. Вирішуючи позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат за надання правової допомоги суд виходить з наступного. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст.79 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи, до яких в числі інших належать і витрати на правову допомогу. За ч.ч. 1, 2 ст.84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Згідно з вимогами ст.1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Обчислюючи розмір компенсації витрат на правову допомогу, суд враховує фактичну кількість годин, витрачену адвокатом, складність справи тощо. Питання граничного розміру компенсації витрат на правову допомогу регулюється Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах». Склад та розмір, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ). З матеріалів справи вбачається, що 22.09.2015 року між ФОП [PERSON] та [PERSON] був укладений Договір № 38/15 про надання юридичних послуг, предметом якого є надання юридичних послуг з питання щодо стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів у судовому порядку (п.1.1 Договору). Згідно п.2.1 вказаного Договору, розмір винагороди за надані послуги становить 1500,00 грн.(а.с.5-6). Проте, позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження виконання вищевказаного Договору про надання юридичних послуг, у тому числі щодо відпрацьованих годин особою, яка надавала правову допомогу, розрахунок її вартості здійснено з порушенням ст. 1 Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах", із розрахунку 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, не наведено у чому саме полягала правова допомога, не надано відповідних платіжних документів про оплату правової допомоги. Таким чином позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат за надання правової допомоги, не підлягають задоволенню. Відповідно ст. 88 ЦПК України, вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у справі, що складаються з судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 115,47 грн.

Outcome: partial