Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-19 00:00:00

Позивач 27 травня 2019 року звернувся до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області з зазначеним позовом, посилаючись на наступні обставини. Він з 01 липня 2006 року перебував з відповідачем у зареєстровано шлюбі, який рішенням Нікопольського міськрайонного суду від 09 березня 2017 року було розірвано. Від цього шлюбу вони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , на утримання якого на підставі виконавчого листа № 2/0182/3932/2016, виданого 28 листопада 2016 року стягуються аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходів на користь відповідача. На даний час за вказаним виконавчим листом мається заборгованість, яку він погашає. Зазначає, що 19 червня 2017 року з ним відбувся нещасний випадок у побуті, він впав та отримав закритий осколковий перелом в/3 лівої плечової кістки зі зміщенням уламків, у зв`язку з чим він перебував у травматологічному відділенні у період з 20 червня 2017 року по 05 липня 2017 року та виписаний на подальше лікування до травматолога за місцем проживання. Також 04 грудня 2018 року він знову впав, отримав закритий перелом обох кісток н/З правої гомілки зі зміщенням, у зв`язку з чим перебував у травматологічному відділенні з 04 грудня 2018 року по 04 січня 2019 року та виписаний на амбулаторне лікування за місцем проживання. 15 квітня 2019 року був госпіталізований у травматологічне відділення міської лікарні № 1 у зв`язку з погіршенням стану, перебував там до 25 квітня 2019 року, виписаний під амбулаторний нагляд травматолога за місцем проживання, рекомендовано оформлення документів на МСЕК. З 02 травня 2019 року він перебуває на ІІІ групі інвалідності, яка встановлена строком до 01 червня 2020 року через загальне захворювання з ураженням ОРА, має протипоказання важкої фізичної праці, довготривале ортостатичне навантаження. Враховуючи викладене, зазначає, що він потребує тривалого лікування та не має можливості працевлаштуватися та отримувати достатню заробітну плату для забезпечення себе усім необхідним та надання аліментів на утримання сина. Зазначає, що загальна сума заборгованості по аліментам на утримання малолітнього сина [PERSON] складає станом на 02 травня 2019 року суму 24 963,50 грн., з яких він погасив 4 000,00 грн. Вважає, що має право на часткове звільнення його від сплати заборгованості по оплаті аліментів, що виникла за період з грудня 2018 року по травень 2019 року у розмірі 12034,65 грн., оскільки він був непрацездатний у цей період через травму, отриману 04 грудня 2018 року та довготривале лікування до травня 2019 року. На підставі викладеного, просить суд частково звільнити його від сплати заборгованості по аліментам у сумі 12 034,65 грн. на користь відповідача, на утримання малолітнього сина [PERSON] , що стягуються з нього у розмірі 1/4 частини його доходів, що виникла з 01 грудня 2018 року по 31 травня 2019 року через важку хворобу (нещасний випадок). Ухвалою суду від 19 червня 2019 року справу дану справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження, відкрито провадження по даній справі, призначено підготовче засідання по справі. Ухвалою суду від 15 жовтня 2019 року закрито провадження по даній справі, призначено справу до судового розгляду. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. У судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги визнала частково, не заперечувала проти звільнення позивача від заборгованості по сплаті аліментів у розмірі 6 000,00 грн., в іншому просила відмовити. Вислухавши учасників процесу та вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. У судовому засіданні встановлено, що сторони з 01 липня 2006 року перебули у зареєстровано шлюбі, який рішенням Нікопольського міськрайонного суду від 0 березня 2017 року було розірвано (а.с. 12). Від цього шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , на утримання якого на підставі виконавчого листа № 2/0182/3932/2016, виданого 28 листопада 2016 року стягуються аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходів на користь відповідача (а.с. 11, а.с.15). Згідно розрахунку заборгованості по сплаті аліментів, проведеного державним виконавцем Нікопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровської області, [PERSON] , станом на 01 січня 2020 року загальна заборгованість [PERSON] по аліментам, що стягуються на користь [PERSON] становить 21 876,53 грн. (а.с. 65-66). В обґрунтування позову позивач посилається, що має право на часткове звільнення його від сплати заборгованості по оплаті аліментів, що виникла за період з грудня 2018 року по травень 2019 року у розмірі 12 034,65 грн., оскільки він був непрацездатний у цей період через травму, отриману 04 грудня 2018 року та довготривале лікування до травня 2019 року. Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Ст.11 ч.ч.2, 3 Закону України "Про охорону дитинства" визначено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7,8,9 ст. 7 СК України, під час вирішення будь - яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до частини першої статті 9 СК України подружжя, батьки дитини, батьки та діти, інші члени сім`ї та родичі, відносини між якими регулює цей Кодекс, можуть врегулювати свої відносини за домовленістю (договором), якщо це не суперечить вимогам цього Кодексу, інших законів та моральним засадам суспільства. Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 3 ст. 195 СК України, розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. Згідно ч.2 ст. 197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення Постановою Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. за N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", також, передбачено, що суд може за передбачених ст. 197 СК умов - повністю або частково звільнити заявника від сплати заборгованості (п. 22). Комплексний аналіз наведених норм законодавства свідчить про те, що аліменти на утримання дитини підлягають сплаті тим з батьків, який проживає окремо від дитини. Повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом і лише тоді, коли заборгованість виникла у зв`язку із його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Вказана правова норма не встановлює конкретного, вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення (повного або часткового) від сплати заборгованості за аліментами. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом. За наявності встановлених судом обставин, що мають істотне значення, платник аліментів може бути повністю або частково звільнений від сплати заборгованості за ними на підставі судового рішення. Тобто з аналізу даної правової норми вбачається, що питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. При цьому, слід звернути увагу на те, що у такий спосіб законодавцем визначено право, а не обов`язок, суду звільнити платника аліментів від сплати заборгованості. При вирішенні аналогічних спорів необхідно виходити з інтересів дитини (дітей), оскільки аліменти за рішенням суду присуджені на утримання дитини (дітей) з метою забезпечення достатнього матеріального рівня її життя. Відповідно до ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Відповідно до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ч.ч. 1,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що відповідач перебував на стаціонарному лікуванні у травматологічному відділенні Комунального закладу «Нікопольська міська лікарня № 1» з 20 червня 2017 року по 05 липня 2017 року з діагнозом осколковий перелом в/3 лівої плечової кістки зі зміщенням уламків, що підтверджується виписним епікризом зі стаціонарної карти травматологічного відділення № 1053 (а. с. 17). Також відповідач перебував на стаціонарному лікуванні у травматологічному відділенні Комунального закладу «Нікопольська міська лікарня № 1» з 04 грудня 2018 року по 04 січня 2020 року з діагнозом закритий перелом обох кісток н/3 правої гомілки зі зміщенням, що підтверджується виписним епікризом зі стаціонарної карти травматологічного відділення № 1950 (а. с. 18). Крім того, відповідач перебував на стаціонарному лікуванні у травматологічному відділенні Комунального закладу «Нікопольська міська лікарня № 1» з 15 квітня 2019 року по 25 квітня 2019 року з діагнозом повільно консолідуючий перелом обох кісток н/3 правої гомілки. БІОС б/б кості н/3 правої голені. Комбінована контрактура правого колінного та правого гомілковостопного суглобів 2 ст. Порушення функції опори та ходьби ІІ ст., що підтверджується виписним епікризом зі стаціонарної карти травматологічного відділення № 1950 (а. с. 19). Згідно даного епікризу позивачу рекомендовано нагляд у травматолога за місцем проживання та оформлення документів та МСЕК. З 02 травня 2019 року позивач перебуває на ІІІ групі інвалідності, яка встановлена строком до 01 червня 2020 року через загальне захворювання з ураженням ОРА, має протипоказання важкої фізичної праці, довготривале ортостатичне навантаження, що підтверджується Довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААБ № 214293 від 06 травня 2019 року (а.с. 14). Таким чином суд вважає істотною обставиною факт знаходження позивача [PERSON] на тривалому лікарняному, що потягло за собою встановлення третьої групи інвалідності, а тому вважає за можливе частково звільнити позивача від сплати заборгованості за аліментами, що виникла в період з 01 грудня 2018 року по 02 травня 2019 року в сумі 9 936 грн. 00 коп., оскільки саме ця сума становить заборгованість по аліментам у вказаний період, що підтверджується інформацією, наданою державним виконавцем Нікопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровської області, [PERSON] (а.с. 62). Підстави для відхилення доказів судом відсутні, оскільки подані позивачем докази є належними, допустимими, достовірними та достатніми. Аналізуючи зазначені норми закону, повно та всебічно з`ясувавши вищевказані обставини, які стосуються предмету доказування, та оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих сторонами у справі доказів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial