Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-20 00:00:00

згідно вимог поданої 24 липня 2019 року позовної заяви позивач просить стягнути з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі на її утримання під час вагітності та після народження дитини у розмірі 6 000 грн. щомісячно до досягнення дитиною трьохрічного віку В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що в кінці 2018 року завагітніла від відповідача, це потребує значних додаткових матеріальних витрат на забезпечення належних умов для збереження її здоров`я та народження здорової дитини. Відповідач матеріальної допомоги на її утримання у добровільному порядку не надає, чим ставить сім`ю у скрутне матеріальне становище, хоча сам перебуває на заробітках за межами України і має можливість її надавати. 29 листопада 2019 року позивачем [PERSON] подано заяву на підставі ст.49 ЦПК України, згідно якої вона просить стягнути з відповідача кошти на її утримання як на дружину, з якою проживає дитина, у розмірі 5 000 грн. щомісячно, починаючи з моменту пред`явлення позову і до виповнення донькою трьох років, а також стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки у розмірі 5 000 грн., починаючи від дня пред`явлення позову і до її повноліття. Після народження дитини, точніше з жовтня 2019 року, відповідач добровільно надає 3 000 грн. щомісячно, що є вкрай мало для утримання її та двох малолітніх дітей. У відзиві відповідач зазначив, що позов визнає частково, згідний щодо стягнення з нього коштів на утримання вагітної дружини в розмірі 500 грн. щомісячно та після народження дитини до досягнення нею трьох років. Також вказав, що зазначені у позовній заяві обставини не відповідають дійсності, оскільки він постійно привозив кошти для дружини та старшої дитини, одяг і продукти харчування. Проте з липня позивач заблокувала його номер телефону, перешкоджає спілкуванню з донькою, забрала речі та переїхала проживати до іншого житла. Пояснив, що робота за кордоном має неофіційний характер та нестабільний дохід, у разі збільшення доходу зможе надавати більшу суму фінансової допомоги. У відповіді на відзив позивач зазначає, що під час вагітності 04 липня 2019 року їй зробили екстрену операцію з видалення апендициту, яку вона самостійно оплатила. Вони дійсно з донькою переїхали після тривалих конфліктів і орендують квартиру за 3 800 грн. на місяць. Стверджує, що відповідач офіційно працевлаштований у Республіці Литва, перебуває на консульському обліку в Литві і має вид на проживання, а тому має можливість сплачувати аліменти у запропонованому розмірі. У запереченнях відповідач вказує, що з 9 травня 2019 року не має офіційної роботи, що підтверджується долученими довідками. Хоче приймати участь у житті дружини та доньок і жодним чином не відмовляється їм допомагати. У суді позивач позов підтримує повністю і по аналогічних мотивах. Відповідач погодився сплачувати аліменти у розмірі 1 000 грн. на дитину і 500 грн. на утримання дружини щомісячно. Його представник вказав, що дружина має право на утримання від чоловіка за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Суд, заслухавши їх пояснення, визначивши юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов таких висновків. Вимоги ст.264 ЦПК України зобов`язують суд під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту і, діючи на засадах змагальності, повинен переконливими, належними та припустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених ним вимог. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідач скористалася правовою допомогою. Як встановлено судом, підтверджується відповідним свідоцтвом, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 16 вересня 2006 року. На момент звернення із позовом до суду [PERSON] перебувала у стані вагітності терміном 34 тижнів, що підтверджується довідкою №247 від 22 липня 2019 року, виданою КП «Обласний перинатальний центр» РОР. В подальшому позивачем надано копію свідоцтва про народження дитини [PERSON] , [INFO] , батьками якої є сторони по справі. Домовленості про утримання доньки, яка проживає разом з матір`ю, між сторонами не досягнуто. До спірних правовідносин підлягають застосуванню такі норми права. Щодо стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Згідно п.1 ст.3 Конвенції про права дитини першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Ст.27 цієї Конвенції дає кожній дитині право на рівень життя, необхідній для її фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.141\~СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання та розвиток дитини. Ст.150\~цього Кодексу зобов`язує батьків піклуватися про виховання дитини, про її здоров`я, фізичний, духовний розвиток, готувати до самостійного життя. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття /ст.180 СК України/. У п.17 постанови Пленуму ВС від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 роз`яснено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той з них, із ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у нього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно із ст.1\~Закону України\~"Про\~прожитковий мінімум" прожитковий мінімум - це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Відповідно до\~Закону України\~"Про\~Державний бюджет\~України на\~2020\~рік"\~розмір прожиткового\~мінімуму на\~одну особу\~в розрахунку\~на місяць\~для дитини\~віком до\~6\~років з\~01\~січня 2020\~року становить\~1\~779 грн. Щодо стягнення аліментів на утримання непрацездатної дружини. Згідно зі ст.75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч.1, 2 ст.84\~СК України дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності; дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Ч.4 ст.84 СК визначено, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. За результатами аналізу встановлених обставин справи та вищенаведених правових норм можна дійти таких висновків. Сторони не\~домовилися про\~розмір матеріального\~забезпечення дитини,\~що є\~підставою для\~стягнення аліментів. Вимога позивача про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі є законною і передбачена ст.184 СК України. Ця стаття носить диспозитивний характер і не визначає вичерпного переліку обставин для встановлення розміру аліментів в твердій грошовій сумі. За змістом цієї норми такими обставинами є нерегулярний дохід та будь-які інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів враховується як матеріальний стан відповідача, так і матеріальний стан позивача і дітей, стан їх здоров`я, а також те, що ст.182 СК України встановлено мінімальний розмір аліментів на утримання однієї дитини, меншим за який за даних обставин суд призначити аліменти на утримання однієї дитини не може. Щодо стягнення аліментів на утримання непрацездатної дружини, суд вважає, що позивач не надала суду належних доказів, які б підтверджували, що саме вказана частина стягнення аліментів на її утримання у твердій грошовій сумі в розмірі 5 000 грн. щомісячно - є необхідною для її рівня життя, достатнього для її фізичного та морального розвитку. Також відсутні докази щодо працевлаштування та доходів відповідача, в зв`язку з чим суд позбавлений можливості встановити спроможність останнього сплачувати суму, яку позивач просить стягнути на її утримання. Разом з тим, для задоволення вимоги про стягнення аліментів подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Право на утримання у дружини-матері існує паралельно із правом дитини на утримання і не залежить від нього. Тобто з чоловіка-батька дитини аліменти можуть одночасно стягуватися за двома правовими підставами: на дружини як з чоловіка і на дитину - як з батька. Виходячи з вимог ст.ст.80, 84 СК України, з врахуванням обов`язку відповідача сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини, його матеріального становища, приймаючи до уваги прожитковий мінімум, суд вважає, що в наявності є порушене право позивача, за захистом якого спрямоване його звернення до суду. Позивачем належними доказами доведені свої позовні вимоги. Відповідачем не надано будь-яких доказів на спростування доказів, наданих позивачами, і у суду немає підстав вважати обставини, викладені в матеріалах справи, такими, що не відповідають дійсності. [PERSON] вважає, що позивачем доведено, що відповідач спроможний надавати дружині матеріальну допомогу до досягнення дитиною трирічного віку, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню.Також враховується і той факт, що відповідач визнав позов частково. Сума аліментів у вказаному розмірі не є завищеною в нинішніх умовах проживання та такою, що створює відповідачу додаткові труднощі матеріального характеру. Судом встановлено, що відповідач є особою працездатного віку, є фізично здоровим чоловіком і може працювати та виконувати обов`язок по утриманні своєї дружини та сплачувати визначену суму аліментів. Визначений розмір аліментів відповідає засадам розумності і справедливості. На думку\~суду,\~таке рішення\~буде законним\~і справедливим,\~відповідатиме інтересам\~дитини і\~її належному\~утриманню. Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз.десятий п.9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп\\2003). Щодо порядку і строку виконання рішення, то сторонам повідомляється таке. Згідно ч.2 ст.184 СК України розмір аліментів, визначених судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Відповідно до ч.1 ст.192\~СК України розмір аліментів на дитину може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника аліментів або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених законом. Аналогічна вимога міститься і у п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» N 3 від 15.05.2006 року. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Позов до суду пред`явлений 24 липня 2019 року, а тому відповідно до ст.ст.79, 191\~СК України аліменти повинні стягуватися з указаної дати. Згідно п.1 ч.1 ст.430\~ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. При вирішенні питання про розподіл судових витрат між сторонами суд виходить із положень ч.1 ст.141 ЦПК України, де зазначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільнялися позивачі, ) позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Відповідач пільг щодо сплати судового збору не має. Оскільки позивач за подання позову майнового характеру до суду відповідно до положень Закону України «Про судовий збір» мав би сплатити по 704 грн. 40 коп. за кожну позовну вимогу, суд при ухваленні рішення присуджує стягнення з відповідача судового збору в прибуток держави у вказаному розмірі. З огляду\~на викладене,\~

Outcome: approved