Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-20 00:00:00

До суду звернувся представник позивача з позовом, що уточнював протягом судового засідання, яким просив визнати незаконними дії відповідачів [PERSON], ВАТ «Державний ощадний банк України» та нотаріуса [PERSON] щодо укладання та затвердження між [PERSON] та ВАТ «Державний ощадний банк України» договору іпотеки житлового будинку [ADDRESS] - за №10427 від 19.12.2007р., зареєстрованого за р.№30/2007, а також визнати недійсним вказаний іпотечний договір та виключити його з державного реєстру іпотек, стверджуючи, що при укладанні цього іпотечного договору було порушене право дитини [PERSON] на проживання у зазначеному житловому будинку, оскільки при укладанні іпотечного договору не було отримано на це дозволу органу опіки та піклування і не могло бути отримане, оскільки іншого місця проживання дитина не мала. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що до органу опіки та піклування - Болградської районної державної адміністрації Одеської області звернувся з заявою неповнолітній [PERSON],[INFO], з проханням про захист його житлових та майнових прав, і, розглянувши цю заяву, орган опіки та піклування дійшов висновку про фактичне порушення прав дитини укладанням вказаного іпотечного договору. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити в повному обсязі, стверджуючи, що дитина [PERSON] з дитинства і на момент його звернення з заявою до органу опіки, проживав разом з батьками у будинку, що будувався ними за адресою: [ADDRESS]; під час будування цієї нерухомості, у зв'язку з відсутністю домової книги, місце проживання дитини та дружини відповідача [PERSON] було зареєстроване за іншою адресою, тому відповідач [PERSON], оформлюючи кредит у ВАТ «Державний ощадний банк України» (далі - Банк), зміг укласти на підтвердження своїх зобов'язань, не маючи на це дозволу органу опіки, іпотечний договір з Банком, передавши йому у заставу власне житло, що будував, перебуваючи у шлюбі - будинок [ADDRESS], де проживав на момент укладання іпотеки разом з дружиною [PERSON] і малолітнім сином - [PERSON] Представник відповідача ВАТ «Державний ощадний банк України» заперечував проти позовних вимог в повному обсязі, стверджуючи, що [PERSON] є боржником ВАТ «Державний ощадний Банк України» згідно договорів відновлювальних кредитних ліній №№38 та 39 від 18.12.2007року між Банком і Селянським фермерським господарством "Статус"; відповідач [PERSON] є поручителем за цими кредитними договорами і керівником цього фермерського господарства, а 19.12.20007р. між Банком і [PERSON] був укладений договір іпотеки, предметом якого є нерухоме майно - 2-во поверхове домоволодіння, що складається з житлового будинку, магазину, надвірних споруд загальною площею 260,7кв.м. житловою - 102,6кв.м., що розташовані на земельній ділянці площею 102,6кв.м. земель місцевої Ради та 1000кв.м. - земель з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку. Під час укладання спірного іпотечного договору між Банком та [PERSON], було перевірено і Банком і нотаріусом право дитини на користування дитиною спірним житловим будинком і було встановлено на підставі довідки та зі слів матері дитини - [PERSON], що її місце проживання та дитини [PERSON], на момент укладання іпотечного договору було зареєстроване за іншою адресою, відмінною від адреси іпотечної нерухомості, і пояснювала, що дитина також зареєстрована з нею за тією адресою, та надала письмову згоду щодо укладання іпотечного договору. Крім того, оскільки це ж саме питання вже розглядалося Болградським районним судом Одеської області, де позивачем була [PERSON], він, представник позивача, вважає, що це питання не може бути більше предметом судового розгляду; до того ж, на його думку, дії позивача направлені не на відновлення законності, а з метою позбавити Банк його нерухомості - іпотечного майна, яке фактично належить Банку, оскільки [PERSON] заборгував велику суму Банку, що підтверджується рішенням Господарського суду про стягнення з нього понад 600000грн. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні підтримала позовні вимоги, стверджувала, що була введена в оману чоловіком, який запевнив її при укладанні іпотечного договору, що у заклад Банку віддається лише магазин, що є часткою нерухомого майна, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] - де родина здійснює підприємницьку діяльність, і вона була впевнена, що їхній будинок, який вони разом з чоловіком будували і де з самого народження мешкає їхній син, не є предметом іпотеки, інакше вона б ніколи не погодилася підписати іпотечний договір з метою захисту своїх прав та прав дитини на житло. Крім того, їй ні ким - ані нотаріусом, ані, тим більше, її чоловіком та Банком не було роз'яснено наслідки укладання того договору і вона не знала, що чоловік узяв великий кредит під заставу житлового будинку, який тепер Банк може відібрати; коли вона дізналася про те, що чоловік її ввів в оману, вона дуже з ним посварилася, навіть майже розлучилася, розділила у судовому порядку майно, звернулася з позовом до суду про визнання іпотеки незаконною та скасування її, проте Верховний суд, на відміну від районного та апеляційного, вирішив, що її вимоги задоволенню не підлягають, мотивуючи це тим, що суду не надано достатньо доказів проживання дитини в іпотечному будинку. Відповідач [PERSON] - нотаріус, що затверджувала іпотечний договір від 19.12.2007р. між [PERSON] та Банком, заперечуючи проти позову, пояснила, що відповідно до нотаріальної інструкції, яка діяла на момент укладання іпотечного договору між [PERSON] та Банком, вона діяла законно, оскільки їй не було надано відомостей про те, що іпотечним майном користується дитина - на той час не потрібно було уточнювати, де проживає дитина - достатньо було знати, що місце проживання дитини не зареєстроване в іпотечній нерухомості, тим більше, що мати дитини надала згоду на укладання угоди, була зареєстрована за іншою адресою, а з цього витікало, що і дитина зареєстрована і проживає разом з нею. Також нотаріус пояснила, що добре пам'ятає події, що супроводжували укладання цієї спірної іпотечної угоди, і точно пам'ятає, що роз'яснювала [PERSON] наслідки надання нею згоди на укладання іпотеки між Банком та [PERSON], і [PERSON] підтвердила тоді, що усе розуміє. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні підтримав позовні вимоги і підтвердив, що він, як приватний підприємець, брав у Банку кредит, оскільки як сільгоспвиробник підпав під дію державної програми - йому було запропоновано кредит на вигідних умовах - 14% річних, з яких 10% сплачувала держава; після того, як закінчилася дія державної програми і настала світова фінансова криз, піднявся курс долара, держава припинила цю програму, тому він попросив Банк про реструктуризацію, оскільки намагався своїми силами погасити заборгованість, йому було спочатку усно працівником Банку обіцяно, але після узгодження Болградською філією Банку з Одесою, йому дозволили реструктуризацію лише під 20% і коли він погодився на ці умови і підписав кредитний договір на цих умовах, банк йому відмовив у реструктуризації боргу, хоча він неодноразово звертався до Банку письмово та усно з цим питанням. Крім того, сподіваючись на реструктуризацію боргу, він піддався на умови банку щодо іпотеки на свою нерухомість, приховавши від дружини, що віддає у заклад Банку увесь Будинок, хоча дружина вважала, як він їй і пояснив, що в іпотеку віддається лише магазин, який є частиною будівлі за адресою: [ADDRESS]; він, відповідач, підтверджує, що ввів в оману дружину, оскільки розраховував на реструктуризацію кредитної заборгованості, на те, що справиться з виплатою боргу, оскільки успішно вирощував овочі, проте Банк ту заборгованість, що він погашав, пускав на погашення прострочених відсотків і пені, закривши рахунки за тілом кредиту, і він, [PERSON], не мав змоги погасити заборгованість за тілом кредиту з-за закритих рахунків, тому і перестав виплачувати кредит, проте має намір і можливість погасити заборгованість за умови співпраці з Банком, який не йде на поступки по реалізації виробничих можностей (наприклад, реалізація заставленого у тому ж Банку трактора вартістю 120тис.грн., тощо), адже жадає найбільш легким шляхом задовольнити свої вимоги - шляхом реалізації іпотечної житлової нерухомості, залишивши сім'ю на вулиці. Вислухавши у судовому засіданні сторони, розглянувши позовні вимоги і дослідивши надані суду докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині визнання недійсним спірного іпотечного договору, виключення його з реєстру, та визнання дій [PERSON] по його укладанню, є обґрунтованими і підлягають задоволенню, решта ж позовних вимог задоволенню не підлягає за наступних підстав. У судовому засіданні судом встановлено, що згідно Договору поруки №1, укладеного 18.12.2007р. у забезпечення виконання зобов'язань за кредитними Договорами №№38 та 39 від 18.12.2007року між ВАТ «Державний ощадний банк України» і Селянським фермерським господарством "Статус", відповідач [PERSON] є поручителем, тому 19.12.20007р. між Банком і [PERSON] був укладений, крім договору поруки, ще й договір іпотеки, предметом якого є нерухоме майно - 2-во поверхове домоволодіння, що складається з житлового будинку, магазину, надвірних споруд загальною площею 260,7кв.м. житловою - 102,6кв.м., що розташовані на земельній ділянці площею 102,6кв.м. земель місцевої Ради та 1000кв.м. - земель з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку. Ці факти сторонами не оспорювалися. Позивач стверджує у позові, що при укладанні вказаного іпотечного договору було порушене право дитини [PERSON] мати місце проживання - на проживання у зазначеному житловому будинку та користування ним, оскільки при укладанні іпотечного договору не було отримано на це дозволу органу опіки та піклування і не могло бути отримане, оскільки іншого місця проживання дитина не мала. Так, з пояснень сторін, що були підтверджені доказами, суд встановив, що під час перебування [PERSON] і [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, в них у 1996 році народилася дитина - [PERSON], який проживає з моменту народження і по теперішній час у будинку [ADDRESS]. На момент укладання спірного іпотечного договору йому виповнилося 11 років. Те, що місцем проживання [PERSON], [INFO], є саме цей житловий будинок, яким дитина користується як житлом, підтверджується наданими суду довідкою Болградського НВК «спеціалізована школа І-ІІІ ступенів - ліцей» від 09.09.2013р., вих.№409, згідно якої [PERSON] з 1-го по 11-й класи був учнем цього НВК (з 2003-2013р.р.), та проживав протягом цих 11-ти років по [ADDRESS]; крім того, відповідно до медичної амбулаторної картки, представленої [PERSON], вона у кратці дитини [PERSON], [INFO], вказана у картці «дородовий патронаж» як така, що проживає за цією адресою, згідно інших відомостей у медичній картці дитини [PERSON] (направлення та результати аналізів, записи лікарів), за станом здоров'я [PERSON] увесь час - від народження і до теперішнього часу лікарі спостерігали амбулаторно як за мешканцем будинку [ADDRESS] і інших адресів проживання [PERSON] у його медичній амбулаторній картці не міститься. Факт проживання дитини [PERSON] разом з батьками у [ADDRESS] на момент укладання іпотечного договору ніким зі сторін не спростовувався, лише відповідачі [PERSON] та представник Банку стверджували, що за відсутності довідки про реєстрацію місця проживання дитини в іпотечній нерухомості Законом не було передбачено вимагати довідку про фактичне місце проживання дитини і тому на момент укладання та реєстрації спірного іпотечного договору Закон порушений не був і тому незаконним і недійсним такий іпотечний договір визнанню не підлягає. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні визнав, що при підписанні іпотечного договору він ввів в оману свою дружину - відповідачку [PERSON] шляхом надання їй неповних відомостей щодо предмету іпотеки - повідомив її, що в іпотеку оформлюється нежитлове приміщення - магазин за адресою: [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] наполягала на тому, що діяла при наданні згоди на укладення іпотечного договору, не володіючи інформацією про мету іпотеки в повному обсязі. Позивачем було надано достатньо доказів того, що дитина [PERSON], на момент укладання іпотеки житлового будинку [ADDRESS] - за №10427 від 19.12.2007р., зареєстрованого за р.№30/2007, проживав в цьому житловому будинку і користувався ним. Відповідно до ст.7 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, що встановлені Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними правовими актами, визнаними в Україні. Відповідно до ст.3 Конвенції «Про права дитини» від 20.11.1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991р. за №789-ХІІ, що набрала чинності в Україні 27.09.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ст.17ч.3 ЗУ «Про охорону дитинства», батьки або особи, що їх замінюють, не мають права без дозволу органу опіки і піклування укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати розподіл, обмін, відчуження житла, зобов'язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов'язання. Відповідно до ст.405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, що проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до Закону. Зазначені положення також закріплені у ст.ст.64,156 ЖК України. Одним з правочинів, які не можуть вчиняти батьки без дозволу органа опіки та піклування, відповідно до ст.117 СК України, є відмова від майнових прав дитини, яким є й право дитини на користуванняя жилим приміщенням. Згідно ст.12 ЗУ «Про основи соціального захисту безпритульних громадян і дітей», держава охороняє і захищає інтереси дітей при вчиненні правочинів щодо нерухомого майна; неприпустимо зменшення або обмеження прав і охоронюваних законом інтересів дітей при вчиненні будь-яких правочинів стосовно житлових приміщень, органи опіки та піклування здійснюють контроль за дотриманням батьками та особами, що їх замінюють, житлових прав і охоронюваних Законом інтересів дітей; для здійснення будь-яких правочинів стосовно нерухомого майна, права власності на яке або право користування яким мають діти, потрібна попередня згода органів опіки та піклування. З наведеної законодавчої бази вбачається, що для отримання будь-яких кредитів, забезпеченням яких виступає іпотека нерухомого майна - житлового приміщення для громадян, які мають неповнолітніх дітей, обов'язковим є отримання попереднього дозволу органу опіки та піклування. Проте такий дозвіл на укладення спірного іпотечного договору батьками неповнолітнього [PERSON] отриманий не був. Факт того, що відповідач [PERSON] мав малолітню дитину на момент укладення іпотечного договору був достовірно відомим сторонам договору, оскільки неповнолітній [PERSON] був вписаний як у паспорт батька, так і матері під час надання ними згоди на укладення іпотеки, але сторонами іпотечного договору свідомо були порушені права дитини - вона була позбавлена в майбутньому права на користування житловим приміщенням, оскільки метою іпотечного договору є задоволення фінансових вимог Банку в разі припинення боржником виплат за кредитним договором (в даному разі - договором поручительства), тому сторони свідомо і не звернулися до органу опіки і піклування за дозволом на укладення такого договору, задовольнившись тим, що дитина зареєстрована за іншою адресою. Згідно з вимогами ст.203ч.6 ЦК України, правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами) не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Відповідно до ст.215ч.1 ЦК України, недодержання сторонами в момент вчинення правочину вимог, встановлених ч.6ст.203 ЦК України, є підставою визнання недійсності правочину. Відповідно до висновку позивача - органу опіки та піклування у Болградському районі від 17.09.2013р. за №01/С-421/0659, права [PERSON], що був малолітнім на момент укладення іпотечного договору, фактично були порушені, а тому підлягають захисту шляхом відновлення - визнання іпотечного договору, як укладеного з порушенням вимог закону, недійсним. Твердження у судовому засіданні представника Банку про те, що дитина вже виросла і проживає у м.Одеса, суд до уваги брати не може, оскільки, по-перше, іпотечний договір підлягає визнанню недійсним з моменту порушення ним прав дитини, тобто, з моменту його незаконного укладення, а також враховуючи довідки, надані батьками неповнолітнього суду про те, що [PERSON] на даний час зареєстрований у гуртожитку м.Одеси тимчасово - на період навчання у Виші, тому його право на користування та проживання у будинку, що є предметом іпотеки, було порушене у момент укладання договору на майбутнє і тому підлягає захисту. Наполягання відповідачки [PERSON] на тому, що вона не до кінця усвідомлювала значення своїх дій щодо підписання згоди на іпотечний договір з-за не володіння нею інформації в повному обсязі, довіряючи чоловіку, підтверджується тим, що на іпотечному договорі відсутній її підпис, і це свідчить про те, що вона з текстом договору не ознайомлювалася, а з тексту «заяви» про надання згоди на іпотеку, що вона, [PERSON], підписувала у нотаріуса, не вбачається, що у цій заяві [PERSON] надає згоду саме на передачу в іпотеку житлового приміщення будинку [ADDRESS], до того ж у заяві, наряду з друкованим текстом є текст, виконаний від руки і у судовому засіданні ніким не доведено, що текст «від руки» був зроблений саме до підписання його [PERSON], тобто, що вона врахувала усі неточності і виправлення, доповнення тексту, підписуючи його. Таким чином суд, враховуючи вищезазначене, дійшов висновку, що позивач обґрунтовано наполягає на визнанні іпотечного договору недійсним з моменту його укладення - як укладеним з грубим порушенням вимого Закону, а також позивач правомірно наполягає на визнанні дій відповідача [PERSON] неправомірними в частині укладання такого договору з грубим порушенням вимог Закону щодо захисту ним, [PERSON], як батьком, прав дитини, проте суд не може визнати дії відповідачів ВАТ «Державний ощадний банк України» та нотаріуса [PERSON] незаконними при укладенні та затвердженні іпотечного договору, оскільки інструкцією від нотаріуса не вимагалося підтверджувати довідкою фактичне місце проживання сторін та їхніх дітей - лише місце реєстрації.

Outcome: partial