Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] третя особа - КП «Дирекція замовника з управління житловим господарством Дарницького району м. Києва» про встановлення порядку користування житловим приміщенням та зобов»язання не чинити перешкод в користування житлом. Мотивуючи свої вимоги тим, що спірна квартира [ADDRESS], складається із 3 - х житлових кімнат, кожна із яких площею 17, 0 кв м, 14, 9 кв м, 10, 0 кв м, відповідно, та є окремими/ізольованими, отримана ним як військовослужбовцем на сім»ю із чотирьох осіб. Вказана квартира знаходиться у спільній сумісній власності згідно свідоцтва про право власності на житло, за яким він та відповідачі володіють квартирою на праві спільної сумісної власності. Порядок користування спірною квартирою склався таким чином, що він займає найменшу кімнату площею 10, 0 кв м, а відповідачі дві більші кімнати площею 14,9 кв м та 17, 0 кв м. Між ними виникають конфлікти з приводу користування житлом, вирішити які вони в позасудовому порядку не можуть, що й стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Окрім того, оскільки відповідачі безпідставно чинять йому перешкоди в користуванні квартирою, ображають, погрожують, що стало наслідком звернення до правоохоронних органі тощо, просить зобов»язати їх не чинити вказаних пропитаправних дій. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав з тих же підстав та просив їх задовольнити: встановити порядок користування квартирою [ADDRESS], відповідно до якого виділити йому у користування ізольовану кімнату жилою площею 10, 0 кв м; [PERSON], [PERSON], [PERSON] ізольовані кімнати жилою площею 14,9 кв м та 17,0 кв м; підсобні/допоміжні приміщення та приміщення побутового/загального користування залишити у спільному користуванні співвласників квартири; зобов"язати відповідачів не чинити йому перешкод в користування квартирою [ADDRESS]. Відповідачі в судове засідання повторно не з"явились, про час та місце розгляду справи повідомлені згідно чинного законодавства належним чином на підставі аб. 4 ч.5 ст. 74 ЦПК України - рекомендованою поштою з повідомленням про вручення (а.с.36-37, 38-39, 40-41). За таких підстав судом відповідно до положень статті 224 ЦПК України визнано за можливе ухвалити по даній справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та заяви позивача. Вислухавши пояснення позивача, його доводи та заперечення, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з"ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об"єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. Судом встановлено, що спірна квартира згідно технічної паспорта на неї, розташована на 8-му поверсі 10-ти поверхового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], складається із трьох житлових кімнат кожна із яких площею 17, 0 кв м, 14, 9 кв м та 10, 0 кв м, відповідно, та є окремими/ізольованими (а.с.8), отримана позивачем як військовослужбовцем на сім»ю із чотирьох осіб. Вказана квартира знаходиться у спільній частковій власності сторін згідно свідоцтва про право власності на житло, за яким сторони володіють на праві спільної часткової власності по 1/4 частині квартири відповідно. Порядок користування спірною квартирою склався таким чином, що позивач займає найменшу кімнату площею 10, 0 кв м, а відповідачі дві більші кімнати площею 14,9 кв м та 17, 0 кв м. Згідно довідки форми № 3 в спірній квартирі з 24 лютого 1987 року зареєстровані сторони - 4 особи (а.с. 4). Строни перебувають у родинних відносинах. Так, [PERSON] та [PERSON] - є колишнім подружжям, а [PERSON], [PERSON] її діти. Відповідно до припису ч.1 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою, а відповідно до ч.3 вказаної статті кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Згідно з роз»ясненнями Верховного Суду України, викладеними в п. 14 постанови Пленуму від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику в справах за позовами про захист права власності» з послідуючими змінами, квартира, яка є спільною сумісною власність чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення із самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири, або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщенням квартири, якщо про це заявлено позов. Оскільки згідно даних правовідносин сторони не домовились про порядок користування квартирою, яка є їх спільною частковою власністю, даний спір підлягає вирішенню судом. Як вбачається із даних правовідносин ідеальна доля (жила площа) для кожного власника квартири [ADDRESS] (4 особи, 4 частки) становить 10, 47 кв м (41,9 кв м : 4 = 10,47). Враховуючи розмір ідеальної долі позивача, його частка майна в квартирі складає 10, 47 кв м, якій відповідає кімната розміром 10,0 кв м, що на 0, 47 м кв менше від його ідеальної частки, й з метою уникнення конфліктних ситуацій в родині, суд приходить до висновку, що встановлення такого порядку користування квартирою не порушуватиме ані житлові права їх співвласників, ні майнові права, оскільки питання про встановлення порядку користування квартирою не впливає на майнові права їх співвласників. При цьому, частка кожного відповідача при запропонованому варіанті визначення порядку користування квартирою складатиме 10, 63 кв м (14,9 кв м + 17,0 кв м= 31,9 кв м : 3 = 10, 63 кв м, що більше від ідеальної частки (10, 47 кв м) на 0, 16 м кв, а тому у суду є всі правові підстави для визначення порядку користування квартирою, відповідно до якого виділити у користування [PERSON] ізольовану кімнату жилою площею 10, 0 кв м; [PERSON], [PERSON], [PERSON] ізольовані кімнати жилою площею 14,9 кв м та 17,0 кв м; підсобні/допоміжні приміщення та приміщення побутового/загального користування залишити у спільному користуванні співвласників квартири. Між сторонами існують складні психологічні відносини. Зважаючи на встановлені факти, те, що відповідачі чинять позивачу перешкоди у користуванні квартирою, які унеможливлюють йому вільно користуватися житлом, суд розцінює дії відповідачів як порушення законних прав позивача у його праві користуватися житлом, та вважає за необхідне зобов»язати відповідачів не чинити перешкод позивачу у користуванні квартирою. Права власника житлового будинку (квартири) визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Передбачаючи право власника житлового будинку (квартири), законодавець закріпив право членів сім»ї власника на проживання в цьому житлі. Суд вважає, що вимоги позивача про зобов»язання відповідачів не чинити йому, як співвласнику, перешкод в користуванні квартирою є доведеними та обґрунтованими за своєю правовою природою з підстав зазначених вище. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені (ст. 3 ЦПК України). Відповідно, позивач звернулася до суду з негаторним позовом, підставою для подання якого є вчинення дій, які ускладнюють здійснення житлових прав співвласника житла. Однією з умов подання такого позову - є триваючий характер правопорушення і його наявність в момент подання позову, що встановлено в ході розгляду справи, та є підставою для застосування до вказаної особи санкції про зобов»язання не чинити перешкод позивачу в користуванні житлом. За таких підстав позов є обґрунтованим, доведеним, таким, що підлягає задоволенню, підстав, що спростовують позовні вимоги судом не встановлено. Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення частини першої статті 88 ЦПК України.Так стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем при подачі позову до суду сплачено судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. (а.с.1), який підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача. На підставі вищевикладеного, ст. 358, ст. ст. 355, 357, 391, 360, 383 ЦК України, ст. 150 ЖК України, з урахуванням п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику в справах за позовами про захист права власності» з послідуючими змінами,

Outcome: approved