Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-15 00:00:00

із позовною заявою про визнання за законом права власності на спадкове майно, а саме: на житловий будинок із надвірними будівлями, що знаходиться в с. Шевченка, 62, с. Скрипчин Козелецького району Чернігівської області; на земельну ділянку загальною площею 0,2793 га, у межах згідно з планом, призначену для ведення особистого підсобного господарства, на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії І-ЧН № 029391, розташовану в с. Скрипчин Козелецького району Чернігівської області, у суд звернулися [PERSON], [PERSON] до Скрипчинської сільської ради Козелецького району Чернігівської області. В матеріалах справи міститься: - заява позивачів про розгляд справи за їх відсутності та визнання позовних вимог; - заява за підписом сільського голови Скрипчинської сільської ради Козелецького району Чернігівської області про розгляд справи за відсутності представника ради та визнання позовних вимог; - заява Відділу Держгеокадастру у Козелецькому районі Чернігівській області за відсутності представника та не заперечення щодо задоволення вимог позивача. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України в разі визнання позовних вимог відповідачем суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України з причин неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, обєктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи, що визнання відповідачами позову не суперечить закону, суд дійшов наступних висновків. При судовому розгляді цивільної справи встановлено, що [PERSON] померла 25 листопада 2003 року. На час відкриття спадщини 25 листопада 2003 року діяли норми ЦК УРСР в редакції 1963 року. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно зі ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до довідки, виданої виконкомом Скрипчинської сільської ради Козелецького району Чернігівської області від 10 листопада 2016 року, [PERSON] на день смерті проживала та була зареєстрована за адресою: [INFO], та мала слідуючий склад сім'ї: чоловік [PERSON], дочка [PERSON], онук [PERSON] та онука [PERSON]. Після смерті [PERSON], померлої 25 листопада 2003 року, Козелецькою районною державною нотаріальною конторою заведена спадкова справа, з копії якої вбачається, що: 24 березня 2004 року [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON], 24 березня 2004 року [PERSON] подав заяву про відмову від прийняття спадщини після смерті [PERSON]. Згідно з довідкою виданою виконкомом Скрипчинської сільської ради Козелецького району Чернігівської області від 10 листопада 2016 року [PERSON] та [PERSON] фактично до виповнення 6 місяців з дня смерті спадкодавця вступили в управління спадковим майном. Таким чином, [PERSON] прийняла спадщину в установленому законом порядку після смерті [PERSON], що підтверджується матеріалами справи. При судовому розгляді цивільної справи також встановлено, що [PERSON] померла 08.12.2015 року, згідно копії свідоцтва про смерть І-ОК № 356155. Після смерті [PERSON] приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу [PERSON] була заведена спадкова справа згідно з якою: -26.12.2015 року [PERSON] звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадкового майна після смерті [PERSON]. Відповідно до довідки, виданої комунальним підприємством «Житлово-експлуатаційна контора-2» [PERSON] на день смерті 08 грудня 2015 року проживала за адресою: [INFO] та мала такий склад сім'ї: дочка [PERSON], зять [PERSON], онук [PERSON]. Таким чином, [PERSON] прийняла спадщину в установленому законом порядку після смерті [PERSON], що підтверджується матеріалами справи. Щодо задоволення позовних вимог позивачів в частині визнання в порядку спадкування за законом права власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: Шевчнка, 62 в с. Скрипчин Козелецького району Чернігівської області, суд виходив з наступного. 26 листопада 1983 року на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, яке видане нотаріусом Крозелецької районної державної нотаріальної контори за реєстровим номером 2519, [PERSON] та [PERSON] успадкували у рівних частках кожна по ? частині житлового будинку з надвірними спорудами, який розташований в с. Скрипчин, вул. Шевченка, 62. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.91 р. N 7 Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок, право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. Зважаючи на викладене, житловий будинок, розташований за адресою по вул. Шевченка, 62 в с. Скрипчин Козелецького району Чернігівської області, може бути обєктом спадкування. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Відповідно до положень ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Перешкодою в отриманні позивачами свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно є те, що за життя спадкодавцями не було оформлено правовстановлюючі документи на житловий будинок, який залишився після їх смерті. Таким чином, позовні вимоги позивачів щодо визнання за кожним права власності на ? частину житлового будинку з надвірними будівлями по вул. Шевченка, 62 в с. Скрипчин, Козелецького району Чернігівської області, підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 Про судову практику у справах про спадкування розяснено, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. 03.11.1999 року на імя [PERSON] на підставі рішення 12 сесії 21 скликання Скрипчинської сільської ради було виготовлено та видано державний акт на право власності на земельну ділянку загальною площею 0,28 га для ведення особистого підсобного господарства, що підтверджується копією Державного акта на право власності на земельну ділянку серії І-ЧН № 029391. Згідно зі ст. ст. 81, 126 ЗК України право власності громадяни України набувають на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності, прийняття спадщини. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. У відповідності до ст. 152 ч.3 п. "а" ЗК України - "захист прав громадян та юридичних осіб здійснюється шляхом визнання прав". При розробленні технічної документації щодо встановлення меж земельної ділянки та внесенні до автоматизованої системи відомостей про земельні ділянки, належні [PERSON] на підставі: - Державного акту на право власності на земельну ділянку серії І-ЧН № 029391, було встановлено, що фактично загальна площа земельної ділянки становить 0,2793 га (кадастровий номер 7422088901:70:035:0008). Відповідно до п. 2 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 17 жовтня 2012 року, відомості Державного земельного кадастру є офіційними і вважаються об'єктивними та достовірними, якщо інше не доведено судом, тому суд вважає, що саме в витягах з Державного земельного кадастру більш повно та достовірно визначено площі земельних ділянок. Згідно з витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 06 вересня 2016 року за земельними ділянками (кадастровий номер: 7422088901:70:035:0008) відомості про обмеження у користуванні не зареєстровані. Таким чином, суд дійшов висновку, що за позивачем [PERSON] в порядку спадкування після [PERSON] підлягає визнанню право власності на згадану вище земельну ділянку та на ? частину житлового будинку, що знаходиться за адресою: вул. Шевчнка, 62 в с. Скрипчин Козелецького району Чернігівської області, а за позивачем [PERSON] в порядку спадкування після [PERSON] підлягає визнанню право власності на ? частину житлового будинку, що знаходиться за адресою: вул. Шевчнка, 62 в с. Скрипчин Козелецького району Чернігівської області.

Outcome: approved