Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-22 00:00:00

В лютому 2016 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги [PERSON] мотивувала тим, що 31.08.2013 року у відділі ДРАЦС реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області між нею та [PERSON] був зареєстрований шлюб, про що зроблено актовий запис № 2110. Від шлюбу у них [INFO] року народилася донька [PERSON]. Спільне життя з відповідачем не склалось через різні характери та погляди на життя, а часті сімейні конфлікти призвели до розпаду сім'ї. [PERSON] матеріальної допомоги сім'ї не надає, вихованням дочки не займається. Шлюбні відносини між сторонами припинені майже дев'ять місяців, спільного господарства вони не ведуть. Подальше спільне проживання та збереження сім'ї, на думку позивача, є неможливим, тому вона звернулася до суду з даним позовом та просить розірвати її шлюб з [PERSON] та стягнути з відповідача на її користь понесені нею судові витрати. Після розірвання шлюбу дочка буде проживати разом із позивачем. В судовому засіданні позивач позов підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Просила позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, а також стягнути з відповідача на її користь судовий збір та витрати на правову допомогу. Також не заперечила проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих причин, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. За таких обставин у відповідності до ст. 224 ЦПК України суд ухвалив заочне рішення у його відсутність, на підставі наявних в справі доказів, оскільки позивач не заперечила проти такого порядку вирішення спору. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області 31.08.2013 року, судом встановлено, що 31.08.2013 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис № 2110. Після одруження [PERSON] прийняла прізвище чоловіка - "[PERSON]" (а.с. 4). Також судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданого 07.03.2014 року Відділом ДРАЦС реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області (а.с. 5). Встановлено судом і те, що сім`я позивача та відповідача фактично розпалася: сторони протягом десяти місяців проживають окремо, спільного господарства не ведуть, подружні відносини не підтримують, ведуть різний спосіб життя, їх інтереси не відповідають один одному. Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Враховуючи викладені вище обставини та виходячи з положень ст. 24 СК України про добровільність шлюбу, суд вважає, що вжиття заходів щодо збереження сім'ї не може дати позитивного результату та буде суперечити інтересам сторін, а тому шлюб слід розірвати. За змістом ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи, що позивач виявила бажання відновити своє дошлюбне прізвище, суд відновлює їй дошлюбне прізвище - "[PERSON]". У відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 551 грн. 20 коп. судового збору (а.с. 1, 2), а витрат на правову допомогу не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не було надано суду доказів на їх підтвердження. На підставі викладеного,

Outcome: approved