Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-17 00:00:00

В липні 2015 року [PERSON] (Позивач) звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (Відповідач) про стягнення аліментів за минулий час. Свої вимоги з урахуванням письмових пояснень (а.с.177-180) позивач обґрунтовує тим, що 26.07.2003р. вона зареєструвала шлюб з Відповідачем, про що було видано Свідоцтво про одруження від 26.07.2003р., серія [NUMBER] Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвиту сім'ї. Від шлюбу у сторін народилась дитина - [PERSON], [INFO] Шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано на підставі заочного рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 12.11.2013р у справі № 761/22063/13-ц, яке набуло законної сили 25.11.2013р. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 05.11.2014р. у справі № 761/9755/14-ц, вирішено стягнути із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини у розмірі 15 000,00 грн. з індексацією, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до досягнення дитиною повноліття (до 06.11.2025р.), починаючи від дня пред'явлення позову - 01.04.2014р. Разом з тим, Позивачка зауважує, що після фактичного припинення шлюбних відносин, виховання та утримання неповнолітньої дитини вона взяла на себе, так датою нарахування аліментів слід вважати дату фактичного припинення шлюбних відносин [PERSON] та [PERSON], а саме від дати звернення останньої до Відповідача з проханням брати участь в утриманні дитини від 13.08.2013р., що підтверджується листом на електронну пошту [PERSON], оскільки формально саме з цього часу на Позивачку поклалися витрати із утримання малолітнього сина [PERSON] Серед іншого, Позивачка неодноразово зверталась до Відповідача телефоном та по системі обміну електронними повідомленнями Viber та WhatsApp з вимогами про сплату аліментів на утримання спільного сина, проте Відповідач всі прохання Позивачки на той час проігнорував. Враховуючи викладене, з урахуванням заяви про уточнення позовної вимоги (а.с.120), Позивачка просила стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] в інтересах малолітнього [PERSON] та для задоволення його життєвих потреб аліменти за минулий час за період з 13.08.2013р. по 01.04.2014р. у розмірі 113 709,67 грн. Відповідач подав суду заперечення проти позову (а.с.145-149,213-217), в яких зазначив, що позовні вимоги є незаконними, необгрунтованими, а тому не підлягають задоволенню. Так, Позивачка посилається на той факт, що в період з 13.08.2013р. між нею та [PERSON] фактично були припинені шлюбні відносини, що не відповідає дійсності, оскільки тільки восени 2013 року Відповідач через сварки з Позивачкою почав проживати окремо від неї та сина, проте продовжував спілкуватись з останнім, проводив з ним час, матеріально допомагав дружині в утриманні та вихованні сина, що підтверджується відповідними документами, зокрема щодо оплати Позивачці та дитині абонементів на відвідування фітнес клубу «Sport Life» Караваєві дачі, сплати коштів на погашення кредиту Позивачки, щодо відвідування Відповідачем загальних зборів батьків у травні 2014 року, свята 01 вересня 2014 року та свята 08 березня, щодо відвідування з сином лікаря та проведення відповідного медичного огляду, оплати річного абонементу в басейн та спеціаліста для заняття плаванням тощо. Позивачка не зверталась до Відповідача ([PERSON].) для одержання аліментів, оскільки в неї не було необхідності в цьому. Відповідач самостійно допомагав колишній дружині утримувати їх сина. Жодних допустимих доказів про звернення до [PERSON] для одержання аліментів Позивачка не надала, скріншот з електронної пошти [PERSON] не може бути належним доказом підтвердження звернення до Відповідача, оскільки останній такого листа не отримував. Окрім того, документи, на які посилається Позивачка, які на її думку підтверджують необхідність у додатковій матеріальній допомозі на утримання сина в період з 13.08.2013р. по 01.04.2014р., підтверджують витрати Позивачки після 01.04.2014 року, тобто поза межами періоду з 13.08.2013р. по 01.04.2014р. за який [PERSON] хоче стягнути аліменти за минулий період. 15 квітня 2016 року представником Позивача - [PERSON] через канцелярію суду подано заяву про забезпечення позову, в якій вона просила накласти арешт на 1\\2 частину квартири [ADDRESS] (а.с.218). Питання щодо забезпечення позову вирішено ухвалою суду від 18.04.2016р. (а.с.221-222). В судовому засіданні Позивачка та її представник - [PERSON] позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Представник Відповідача - [PERSON] проти позову заперечив та просив відмовити в його задоволенні з підстав, зазначених у запереченнях. Відповідач подав суду заяву від 04.04.2016р., підпис Відповідача на якій посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за № 1388, в якій зазначив, що [PERSON] в період з 13.08.2013р. по 01.04.2014р не зверталась до нього ні в письмовій, ні в усній формі з проханням про виплату аліментів на утримання їх сина, [PERSON], оскільки Відповідач і так його фінансово й матеріально підтримував, надавав грошові кошти на всі потреби, позовні вимоги не визнав в повному обсязі (а.с.171). Для надання особистих пояснень Відповідач до суду не з'явився, хоча у судовому засіданні 05.02.2016р. суд ухвалив за необхідне заслухати особисті пояснення Відповідача, про що повідомлений як його представник [PERSON], який приймав участь в засіданні, так і направлено повістку про виклик на ім'я Відповідача. Заслухавши Позивача та представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом з'ясовано, що між [PERSON] (Відповідач), 21.06.1975р.н., та [PERSON] (Позивач), 19.06.1980р.н., 26 липня 2003 року у Центральному відділі реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї зареєстровано шлюб, про що в книзі реєстрації актів по одруження 26.07.2003р. зроблено запис за №1365 та видано Свідоцтво про одруження. Після державної реєстрації шлюбу прізвища сторін визначені так: чоловіка - "[PERSON]", дружини "[PERSON]". Реєстрація шлюбу підтверджується Свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 26.07.2003р. (а.с. 7). [INFO] року у Позивачки та Відповідача народився син - [PERSON], про що в Книзі реєстрації народжень 21.11.2007р. зроблено відповідний актовий запис за №3173, що підтверджується Свідоцтвом про народження від 21.11.2007р., виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції м. Києва, в якому зазначено в графі «мати»: [PERSON], «батько» - [PERSON] (а.с.8). Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 12.11.2013р., яке набрало законної сили 25.11.2013р., у справі № 761/22063/13-ц, шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 26.07.2003р. Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї, актовий запис № 1365 - розірвано (а.с.9-10). Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва, яке набрало законної сили 19.11.2014р., у справі № 761/9755/14-ц від 05.11.2014р. за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину, позов [PERSON] - задоволено у повному обсязі та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на сина [PERSON], [INFO], у розмірі 15 000,00 грн., з індексацією, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, і до досягнення дитиною повноліття, тобто до 06.11.2025 року, починаючи від дня пред'явлення позову - 01 квітня 2014 року (а.с.11-15). З довідки розрахунка заборгованості по аліментам [PERSON] - [PERSON], складеної 03.07.2015р. державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м. Києва Гуріною Д.І. та затвердженої 03.07.2015р. Начальником ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві О.В. Мацюк, встановлено, що на виконанні у ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві знаходиться виконавчий лист № 2/761/3795/14 виданого Шевченківським районним судом м. Києва 19.11.2014р., про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], у розмірі 15 000 грн. Станом на 01.07.2015р. заборгованість по сплаті аліментів становила 142 125,19 гр. 03.07.2015р. на адресу Відділу надійшла заява Боржника, до якої надана копія квитанції про сплату заборгованості в повному обсязі на суму 142 200,00 грн., відтак станом на 03.07.2015р. заборгованість по сплаті аліментів погашена в повному обсязі (а.с.20). Разом з тим, рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 14.07.2015р. у справі № 761/7669/15-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про зміну розміру аліментів, вирішено зменшити розмір аліментів, що стягуються на підставі рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 05.11.2014р. у цивільній справі № 761/9755/14-ц провадження № 2/761/3795/2014, з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON], [INFO], з 15 000,00 грн. до 1\\4 частини заробітку /доходу/ щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття (а.с.99-101). Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 22.10.2015р. рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 14 липня 2015 року залишено без змін (а.с.102-105). Із матеріалів справи вбачається, що 13 серпня 2013 року Позивачка зі своєї електронної адреси [INFO] надіслала на електронну адресу [INFO], який як вона стверджувала використовується Відповідачем, електронний лист з проханням перераховувати аліменти на її картку [NUMBER] Master card, поповнення рахунку - аліменти за відповідний місяць (а.с.53). Окрім того, Позивачка зазначила, що подібні прохання про сплату аліментів вона також відправляла через програми WhatsApp та Viber (а.с.52,202-204). Згідно Висновку № 8570 експертного дослідження листування електронною поштою та за допомогою програмних засобів обміну миттєвими повідомленнями, складеного 23.02.2016р. експертом ТОВ «Незалежний інститут судових експертиз» [PERSON] (свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта № 70-11, виданого 16.10.2007р. Міністерством юстиції України (а.с.210-211)), встановлено, що 13.08.2013р. з електронної адреси [INFO] до електронної адреси [INFO] було направлено електронного листа з наступним змістом «если ты готов помогать ребёнку материально, то прошу перечислять алименты на мою карту: [NUMBER] Master card, пополнение счёта - алименты за месяц такой-то. [PERSON]». Звернення до адресата [PERSON] або [PERSON] відправлення та отримання персональних документів на ім'я [PERSON] або [PERSON] вказують на те, що поштова скринька [INFO] використовувалась [PERSON]. Окрім того, експертом встановлено, що текстовий зміст електронного листа від 13.08.2013р. та текстовий зміст листування за допомогою програмного засобу обміну миттєвими повідомленнями WhatsApp, наведений у додатку В до цього висновку, зокрема повідомлення № 49 може бути сприйняте як прохання про матеріальну допомогу; Зображення, предане у повідомленні №47 месенджера WhatsApp (додаток В до висновку) абонентом [NUMBER] абоненту [NUMBER] 01.07.2015 містить знімок екрану, на якому ймовірніше за все зображено фрагмент листа, який було відправлено з адреси [INFO] на електронну адресу [INFO] 13.08.2013 (а.с.183-212). Таким чином, суд дійшов висновку, шо з матеріалів справи вбачається та підтверджено належними доказами, що Позивачка 13.08.2013р. зверталась до Відповідача з проханням про сплату аліментів на утримання спільного сина - [PERSON] Доказів зворотного в судовому засіданні не надано. Так, Позивачка зазначила, що в період з 13.08.2013р. п 30.04.2014р. Відповідач не сплачував жодних аліментів на утримання сина - [PERSON], на підтвердження чого надала банківську виписку за період з 01.08.2013р. по 30.04.2014р., згідно якої жодних надходжень на поточний рахунок [PERSON] від [PERSON] або іншої особи в рахунок сплати аліментів від імені [PERSON] на утримання спільного з Позивачкою сина - [PERSON], не було (а.с.181-182). Разом з тим, Відповідач в своїх запереченнях зауважив, що в період з 13.08.2013р. по 01.04.2014р. він матеріально та фінансово підтримував свою колишню дружину та спільного сина, на підтвердження чого надав товарний чек від 23.12.2013р. ФОП [PERSON] на загальну суму 7 240,00 грн. (а.с.150), квитанцію № FJB1401070000361 від 10.01.2014р. про внесення готівки на рахунки фізичних осіб (не карткові) в сумі 1 810,00 доларів США, гривневий еквівалент 14 467,33 грн. (а.с.151), довідку гімназії № 48 Шевченківського району м. Києва № 59 від 17.03.2015р., в якій зазначено, що [PERSON] був присутній на загальних зборах батьків двох класів у травні 2014 року, на святі 1 вересня 2014 року, та на святі 8 березня, зустрічався з дитиною за останні два тижні два рази (а.с.152), довідка ТОВ «Медична клініка «Віва» від 26.02.2015р. № 37-15, в якій визначено перелік медичних послуг, наданих 10.05.2014р. пацієнту [PERSON] (а.с.153), квитанції запису [PERSON] до спеціаліста з плавання (а.с.154-159) та перелік записів [PERSON] до спеціалістів з плавання (а.с.160). Проте, судом встановлено, що вищезазначені документи, які на думку Відповідач підтверджують факт того, що він надавав матеріальну допомогу сину [PERSON], не є доказами на підтвердження участі Відповідача в матеріальному забезпеченні сина, оскільки з вказаних документів неможливо встановити хто саме та коли здійснював оплату наданих послуг, водночас на деяких з документів відмітки про здійснення оплати взагалі відсутні, відтак вказані докази не можуть бути визнані судом належними, на підтвердження того, що Відповідач саме в період з 13.08.2013р. по 01.04.2014р. брав участь матеріальному забезпеченні [PERSON], в тому числі забезпечення його одягом, харчуванням, житлом, навчанням, розвитком здібностей, забезпечення стану здоров'я та ін.. Відповідно до п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини (далі Конвенція), яку було ратифіковано Постановою Верховної Ради України №789-XII ( 789-12 ) від 27.02.91 та яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Згідно зі ст. 18 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України (далі СК України) батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За ч.ч. 1-3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову (ст. 191 СК України). Згідно ч. 2 ст. 191 СК України визначено, що аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Так, в судовому засіданні встановлено та підтверджено належними та допустимими доказами, що, починаючи з 13.08.2013р. Позивачка зверталась до Відповідача з проханням щодо сплати аліментів на утримання спільного сина - [PERSON], проте [PERSON] ухилявся від їх сплати в період з 13.08.2013р. по 01.04.2014р. Разом з тим, при визначенні розміру аліментів, що стягується з Відповідача за минулий час, суд виходить з того, що, оскільки вказаний розмір аліментів буде стягуватися з доходу, який отримує Відповідач, то при визначенні розміру аліментів слід враховувати обставини, визначені ст. 182 СК України, які мають місце станом на день винесення рішення. Так, судом встановлено, що [INFO] у Відповідача народилась донька - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського управління юстиції у м. Києві 08.10.2014р., де зазначено в графі «батько»- [PERSON], «мати» - [PERSON] (а.с.89), яка теж потребує з боку Відповідача витрат на її утримання. Окрім того, з довідки про доходи ПАТ «Банк «Український капітал» від 02.12.2015р. № 109 встановлено, що Відповідач має офіційне місце роботи та щомісячний заробіток, - працює у вказаному банку з 25.04.2014р. та отримує відповідну заробітну плату, з якої здійснюється утримання аліментів на утримання [PERSON] в розмірі, визначеному рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 14.07.2015р. у справі № 761/7669/15-ц (а.с.97). Згідно ч.1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що з урахуванням офіційного працевлаштування Відповідача, сплати аліментів на утримання [PERSON] в розмірі, визначеному рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 14.07.2015р. у справі №761/7669/15-ц, та з урахуванням наявності на утриманні ще однієї неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO] позовні вимоги [PERSON] про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання [PERSON], [INFO], за минулий період, а саме: з 13.08.2013р. по 31.03.2014р. включно підлягають частковому задоволенню шляхом стягнення з Відповідача аліментів за вказаний період у розмірі 1\\6 частини доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Виходячи з положень ст. 88 ЦПК України, а також з того, що Позивачі у справах про стягнення аліментів згідно з Законом України «Про судовий збір» звільнені від сплати судового збору, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з Відповідача в дохід держави судового збору у розмірі 551,20 грн. Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 80, 84, 180-183, 191 Сімейного кодексу України, та

Outcome: partial