Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-07 00:00:00

ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до укладеного кредитного договору № б/н від 25 лютого 2005 року відповідач [PERSON] отримала кредит у розмірі 10000,00 гривень, на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки грудень 2008 року. В порушення умов кредитного договору відповідач зобовязання за вказаним договором не виконала і станом на 30 червня 2015 року її заборгованість перед банком становить 40274 гривень 83 копійки, з яких: 8940 гривень 97 копійок заборгованість за кредитом, 28939 гривень 82 копійок заборгованість за відсотками, 500 гривень 00 копійок штраф (фіксована частина); 1894 гривень 04 копійки штраф (процентна складова). Представник позивача в судове засідання не зявився, однак надіслав до суду заяву, в якій просить справу розглянути без його участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] та її представник в судове засідання не зявилися повторно, хоч про час та місце розгляду справи були належним чином повідомленими, а тому суд в порядку ст. 169 ЦПК України розглянув справу у їх відсутності на підставі наявних у справі доказів. Крім цього, представником відповідача була подана заява про застосування строків позовної давності у даній справі. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України в разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене та те, що сторони в судове засідання не з'явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази наявні в матеріалах цивільної справи, суд приходить до наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до укладеного кредитного договору № б/н від 25 лютого 2005 року відповідач [PERSON] отримала кредит у розмірі 10000,00 гривень, на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки грудень 2008 року. В порушення умов кредитного договору відповідач зобовязання за вказаним договором не виконала і станом на 30 червня 2015 року її заборгованість перед банком становить 40274 гривень 83 копійки, з яких: 8940 гривень 97 копійок заборгованість за кредитом, 28939 гривень 82 копійок заборгованість за відсотками, 500 гривень 00 копійок штраф (фіксована частина); 1894 гривень 04 копійки штраф (процентна складова). Згідно до ст. 526, 530 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором і згідно до ст. 1048 цього Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. А згідно до ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Щодо заяви представника відповідача про застосування строків позовної давності, суд зазначає наступне. Згідно ст. 256 ЦК України, позовна давність - це\~строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ч.1 ст.264 ЦК України перебіг\~позовної давності\~переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Враховуючи те, що мало місце переривання строку позовної давності, оскільки відповідачем протягом 2006 2012 років здійснювалася оплата за кредитним договором, а 30 січня 2013 року була здійснена остання проплата заборгованості по кредитному договору в сумі 200 грн., то новий строк позовної давності почав діяти знову із даної дати і такий не пропущено до загальної позовної давності, а тому позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за кредитом в сумі 8940 гривень 97 копійок та заборгованості за відсотками в сумі 28939 гривень 82 копійок, підлягають до задоволення. Стосовно вимоги про стягнення заборгованості по штрафу, то така не підлягає стягненню, виходячи з вимог п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України, оскільки позовна давність, яка становить один рік, закінчилася 30 січня 2014 року. Враховуючи наведене, суд вважає, що позов слід задовольнити частково і стягнути з відповідача на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "ПРИВАТБАНК" 37 880 гривень 79 копійок заборгованості за кредитним договором. Судові витрати в частині сплати судового збору покласти на відповідача пропорційно до задоволених позовним вимог.

Outcome: partial