Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-24 00:00:00

Заступник прокурора Деснянського району міста Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради, Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації звернувся до Деснянського районного суду міста Києва з зазначеною заявою, в якій, з урахуванням уточнення вимог, просить визнати спадщину, яка відкрилась після смерті [PERSON], померлого [INFO], яка складається з квартири [ADDRESS], відумерлою та передати її територіальній громаді міста Києва в особі Київської міської ради, в обґрунтування позовних вимог зазначивши, що відповідно витягу із спадкового реєстру, на спадкодавця [PERSON] заведено спадкову справу, проте інформацію про спадкоємця даний витяг не містить, вказана квартира зареєстрована за померлим, в ній ніхто не зареєстрований та не проживає, протягом п'яти років квартира не перейшла нікому у власність, тому вважає, що спадщину ніхто не прийняв, а отже є підстави визнати її відумерлою. У судовому засіданні прокурор підтримав заяву з вищенаведених підстав, надавши письмові пояснення в яких додатково зазначив, що громадянка Російської Федерації [PERSON], яка була дружиною померлого, на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого нотаріусом Волоколамського нотаріального округу Московської області від 10.02.2011 року №150 подала заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину, до П'ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини не подавала, до суду із відповідним позовом не зверталась, тому вважається такою, що не прийняла спадщину, додатково посилаючись на Закон України "Про міжнародне приватне право", порядок та строк для прийняття спадщини. У судовому засіданні заінтересована особа [PERSON], її представник проти задоволення заяви заперечували у повному обсязі, надавши письмові пояснення, в яких зазначили, що [PERSON] є законним спадкоємцем після смерті свого чоловіка [PERSON], після смерті якого вона прийняла спадщину на усе належне йому майно, що підтверджується відповідним свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим нотаріусом Волоколамського нотаріального округу Московської області 10 лютого 2011 року, додатково зазначивши, що 10 жовтня 2015 року вона отримала Свідоцтво про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS], що також підтверджується копією Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, тому відсутні будь-які передумови для визнання спадщини відумерлою. У судовому засіданні державний нотаріус П'ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори Храпійчук Т.В. проти задоволення заяви заперечувала, надавши письмові пояснення, в яких зазначила, що померлий [PERSON] був громадянином Російської Федерації, мав там місце постійного проживання, відповідно заяви про прийняття, відмову від спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину, подавались та видавались відповідно до Закону держави місця відкриття спадщини, про що свідчить свідоцтво про право на спадщину, видане нотаріусом Волоколамського нотаріального округу Московської області Старостіним А.В. 09.02.2011 року, додатково пояснивши, що [PERSON] сплатила податок на дохід як нерезидент, військовий збір та отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS]. У судове засідання представник Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації не з'явився, звернувшись до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, просив заяву задовольнити, визнати спадщину, яка відкрилась після смерті [PERSON], яка складається з квартири [ADDRESS], відумерлою, надавши письмові пояснення, в яких зазначив, що протягом протягом п'яти років квартира не перейшла у будь-чию власність, тому вважає, що спадщину ніхто не прийняв, а отже є правові підстави визнання її відумерлою. Згідно ст. 277 ЦПК України справа про визнання спадщини відумерлою розглядається судом з обов'язковою участю заявника та з обов'язковим повідомленням усіх заінтересованих осіб. Суд, заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, враховуючи їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що громадянин Російської Федерації [PERSON] помер [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про смерть [NUMBER] виданого [INFO] Замоскворецьким відділом реєстрації актів цивільного стану Управління реєстрації актів цивільного стану міста Москви (а.с. 36). [PERSON] був власником квартири [ADDRESS], яку успадкував після смерті своєї матері [PERSON], померлої [INFO], відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 18 липня 2006 року № 4-1223, виданого П'ятнадцятою київською державною нотаріальною конторою, що підтверджується копією Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна (а.с. 6, 11-12). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається з квартири [NUMBER], розташованої в [ADDRESS], та була зареєстрована спадкова справа №51103006, що підтверджується копією Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 26850567 від 05.05.2011 року (а.с. 10). Відповідно до Витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно [NUMBER] від 07.11.2012 року [PERSON] має право приватної власності на квартиру [NUMBER], розташовану в [ADDRESS], на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 18.07.2006 року № 4-1223 (а.с. 57). Відповідно до довідки форми №3, квартирі [NUMBER] по [ADDRESS], станом на 25.05.2015 року ніхто не зареєстрований та не проживає. Власником особового рахунку є померлий [PERSON]. Як убачається з матеріалів справи, 05 травня 2011 року до П'ятнадцятої Київської державної нотаріальної конторинадійшла заява громадянки Російської Федерації [PERSON], дружини померлого [PERSON], про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, що підтверджується копіями відповідної заяви та свідоцтва про шлюб (а.с. 35, 41). Факт прийняття спадщини було перевірено по Свідоцтву про право на спадщину за законом, виданого нотаріусом Волоколамського нотаріального округу Московської області 10 лютого 2011 року по реєстру за №150. 10 жовтня 2015 року [PERSON] отримала Свідоцтво про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS], видане державним нотаріусом П'ятнадцятої київської державної нотаріальної контори, зареєстроване в реєстрі за № 4-682, що також підтверджується копією Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності [NUMBER] від 09.10.2015, відповідно до якого [PERSON] є власником вищезазначеної квартири. Згідно ст. 278 ЦПК України суд, встановивши, що спадкоємці за заповітом і за законом відсутні, або спадкоємці усунені від права на спадкування, або спадкоємці не прийняли спадщину чи відмовилися від її прийняття, ухвалює рішення про визнання спадщини відумерлою та про передачу її територіальній громаді за місцем відкриття спадщини. Згідно ст. 1277 Цивільного кодексу України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття суд визнає спадщину відумерлою за заявою відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Така спадщина називається відумерлою та переходить до територіаль\-ної громади за місцем її відкриття у випадках: у разі відсутності спадкоємців за заповітом та за законом; у разі усунення всіх спадкоємців від права на спадкування; у разі неприйняття спадщини всіма спадкоємцями; у разі відмови всіх спадкоємців від спадщини. Проте перед тим, як подавати заяву до суду про визнання спадщини віду\-мерлою, орган місцевого самоврядування має переконався у тому, що у померлого немає спадкоємців, які б могли претендувати на спадщину, і у випадку визнання її відумерлою, вимагати скасування рішення. Судом було достовірно встановлено, що [PERSON] перебував у шлюбі з [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу від 09 серпня 2005 року, виданого управлінням актів цивільного стану Митищинського району Головного управління запису актів цивільного стану Московської області, актовий запис №807, та вона, як спадкоємець, звернувшись з відповідною заявою про прийняття спадщини, отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на майно, яку заявник просить визнати відумерлою, що є вирішальною обставиною по цій справі, (а.с. 9). Окрім того, суд з'ясував, що спадкодавець також мав спадкоємців, які мають право спадкувати, однак відмовились від спадкування на користь [PERSON] Тільки за рішенням суду спадщина може бути визнана відумерлою і лише за рішенням суду може перейти у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини. Також, слід зазначити, що відповідно до пункту 1.12 Глави 10 Розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, якщо спадкоємець якому належало майно на території України, мав останнє місце проживання на території іноземної держави, місце відкриття спадщини визначається на підставі Закону України ''Про міжнародне приватне право''. Стаття 70 Закону України "Про міжнародне приватне право" регламентує спадкові відносини, а саме, з урахуванням положень ст.ст. 71, 72 цього Закону спадкові відносини регулюються правом держави у якій спадкодавець мав останнє місце проживання. Статтею 71 Закону зазначено, що спадкування нерухомого майна регламентується правом держави на території якої знаходиться це майно, а майно, яке підлягає державній реєстрації в Україні - правом України. Стаття 174.2.3. Податкового кодексу України передбачає сплату податку нерезидентом до видачі свідоцтва. Законодавством України видача свідоцтва про право на спадщину строком не обмежена. Як убачається з матеріалів справи, 09.10.2015 року [PERSON] сплативши податок на дохід, як нерезидент, та військовий збір, отримала свідоцтво про право на спадщину за законом. Згідно статті 3 Цивільного Процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. З огляду на викладене, враховуючи те, що під час судового розгляду було встановлено про наявність у померлого спадкоємців за законом, зокрема спадкоємиці, яка прийняла спадщину та оформила право власності на неї, суд вважає заяву прокурора прокуратури Деснянського району міста Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради про визнання спадщини [PERSON] відумерлою безпідставною, необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed