Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-25 00:00:00

Лікар-психіатр 5-Б відділення Полтавської обласної клінічної психіатричної лікарні ім. О.Ф. Мальцева [PERSON] звернувся до суду із заявою про визнання госпіталізації недієздатної [PERSON] до психіатричного закладу доцільною. Заява обґрунтована тим, що 23 січня 2017 року о 09 год. 25 хв. за направленням лікаря-психіатра ПОПНД та заявою опікуна [PERSON], госпіталізована [PERSON] [INFO], з діагнозом: легка розумова відсталість з порушенням поведінки, що потребують догляду та лікування. Зважаючи на наявність у хворої тяжкого психічного розладу, специфічні розлади в сфері мислення, в емоційно-вольовій сфері, недієздатність хворої, письмову заяву опікуна про прохання госпіталізації та лікування в стаціонарі, необхідність вирішення соціальних питань, лікар просив суд винести рішення про визнання госпіталізації недієздатної [PERSON] до психіатричного закладу та стаціонарного лікування доцільним. В судовому засіданні лікар заяву підтримав в повному обсязі, пославшись на обставини, викладені в заяві. Просив її задовольнити. Хвора [PERSON] проти госпіталізації не заперечувала. Прокурор в судовому засіданні заяву підтримав, проти її задоволення не заперечує. Суд, заслухавши пояснення лікаря, хворої, думку прокурора, вивчивши докази у справі, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що рішенням Ленінського районного суду м.Полтави від 11 червня 2014 року, яке набрало законної сили 24 червня 2014 року, [PERSON] визнана недієздатною, її опікуном призначено [PERSON]. Як встановлено судом, хвора [PERSON] з діагнозом: шизофренія, параноїдна форма, галюцинаторно-параноїдний синдром, стадія загострення поступила в психіатричну лікарню 23 січня 2017 року. Як вбачається з матеріалів заяви лікаря, [PERSON] є інвалідом ІІІ гр. з дитинства. Однократно знаходилась на обстеженні та лікуванні в дитячому відділенні ПОКПЛ. Періодично оглядається психіатром, нерегулярно приймає профілактичну терапію. В 2011 році перебувала на стаціонарному лікуванні в 5-6 відділенні ПОКПЛ, коли почала конфліктувати з матірю, бабусею, стала більш емоційно неврівноваженою, швидко афектувалася, на зауваження реагувала неадекватно. Оглянута лікарем-психіатром ППНД, рекомендовано стаціонарне обстеження та лікування. Знаходилась на стаціонарному лікуванні з 21 листопада 2011 року по 07 грудня 2011 року. Після виписки довгий час стан залишався задовільним. Чергове погіршення стану в 2013 році, коли змінилась в поведінці, стала агресивною, злобною, розмовляла сама з собою, емоційний стан залишався нестійким. Матері скаржилась на страх, тривогу. Госпіталізована до ПОКПЛ, після курсу лікування виписана 07 лютого 2013 року. Виставлено діагноз: легка розумова відсталість зі змішаними порушеннями емоцій та поведінки. За час госпіталізації оглянута комісією МСЕК - підтверджена ІІІ група інвалідності на 1 рік. Після виписки із стаціонару, зі слів матері, вдома себе не обслуговує, до магазину на ходить, недоступні найпростіші арифметичні операції. Останні 2 тижні змінилася в поведінці. Стала агресивною, злобною, розмовляла сама до себе, емоційний стан залишався нестійким. 23 січня 2017 року [PERSON] оглянута комісією лікарів-психіатрів, якою їй встановлено діагноз: Легка розумова відсталість з періодичними галюцинаторними включеннями, розладами поведінки, що потребують медикаментозної корекції. Індиферентний тип ВКХ з конфліктною пристосувальною поведінкою та низьким рівнем АРО. F 70. Зважаючи на наявність у хворої тяжкого психічного розладу, специфічні розлади в сфері мислення, в емоційно-вольовій сфері, недієздатність хворої, письмову заяву опікуна про прохання госпіталізації та лікування в стаціонарі, необхідність вирішення соціальних питань, комісією зроблений висновок про доцільність госпіталізації [PERSON] Крім пояснень осіб, які беруть участь в судовому засіданні, зазначене підтверджується письмовими доказами висновком комісії лікарів-психіатрів, рішенням Ленінського районного суду м.Полтави від 11 червня 2014 року. Відповідно до ст.13 Закону України Про психіатричну допомогу особа, визнана у встановленому законом порядку недієздатною, госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна. Рішенням Конституційного суду України від 1 червня 2016 року № 2-рп/2016 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення третього речення частини першої статті 13 Закону України "Про психіатричну допомогу" (справа про судовий контроль за госпіталізацією недієздатних осіб до психіатричного закладу) визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення третього речення частини першої статті 13 Закону України "Про психіатричну допомогу" від 22 лютого 2000 року № 1489-III з наступними змінами у взаємозвязку з положенням частини другої цієї статті стосовно госпіталізації особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю. Оскільки [PERSON] хворіє на тяжкий психічний розлад, зважаючи на специфічні розлади в сфері мислення, в емоційно-вольовій сфері, недієздатність хворої, письмову заяву опікуна про прохання госпіталізації та лікування в стаціонарі, необхідність вирішення соціальних питань, враховуючи висновок комісії лікарів-психіатрів, суд вважає за необхідне поміщення [PERSON] до психіатричного стаціонару визнати доцільним. За таких обставин суд приходить до висновку, що заява лікаря-психіатра підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved