Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-05 00:00:00

Позивач [PERSON] 01.11.2017 року звернулася до суду з вищезгаданим позовом, в подальшому який уточнила, в якому просить позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно доньки [PERSON], [INFO], а також стягнути з [PERSON] аліменти на утримання доньки - [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня подання заяви і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що син позивача, [PERSON] проживав однією сім'єю без реєстрації шлюбу з [PERSON], у них народилася [INFO] року донька [PERSON]. [INFO] року син позивача - [PERSON] помер. З жовтня 2017 року [PERSON] фактично знаходиться на утриманні позивача, яка є дитині бабусею. Протягом року відповідач не цікавилася життям доньки, не приймала участі в її вихованні та забезпеченні. Дитина мешкає разом із позивачем та повністю знаходиться на її утриманні, мати долею дитини не цікавиться, не відвідує дитину, батьківські обов'язки не виконує, тому позивач звернулася до суду з цим позовом. У судовому засіданні позивач присутньою не була, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на позовних вимогах наполягає, просить задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, а саме шляхом виклику через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України. Відзив не подавала, заяви про розгляд справи за її відсутності, відкладення розгляду справи до суду не надходило. Тому суд розглядає справу у відсутність відповідача з ухваленням заочного рішення. Представник третьої особи - Служби усправах дітей виконавчого комітету Металургійної районної у місті ради - Сіліч\~В.В. (довіреність №14/24-91 від 05.01.2018 року, дійсна до 31.12.2018 року) - в судовому засіданні присутньою не була, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, проти позову не заперечувала. Враховуючи викладене, суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання звукозаписувальними технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст.247 ЦПК України. Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або без повідомлення причин, який не подав відзив, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Суд, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши обставини справи, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. 165 СК з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Судом встановлено, [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували в цивільному шлюбі. Від цивільного шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO] (а.с.10). Також, судом встановлено, що [INFO] року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 20 червня 2017 року (а.с.15). Частинами 7,8 ст.7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства" батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Частиною 2 ст.150 СК України передбачено, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до частини 3 статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частинами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини, прийнятої 20 листопада 1989 року, яка набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Згідно з Принципом 2 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року дитині законом або іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та у соціальному розумінні здоровим та нормальним шляхом і в умовах свободи та гідності. Відповідно до ст. 3 Конвенції ООН про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Пунктом 2 частини 1 статті 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини. Пунктом 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно Акту б/н від 01.09.2017 року, складеного "Сітісервіс-КР" дільницею № 4, малолітня [PERSON] мешкає разом із дідусем та бабусею за адресою: [ADDRESS], з 2016 року (а.с.12). Як вбачається з Акту обстеження житлово-побутових умов сім'ї № 131 від 14.08.2017 року, бабуся та дідусь малолітньої [PERSON] створили всі необхідні умови для проживання та навчання [PERSON] (а.с. 11). Відповідно до акту № 135 від 17 серпня 2017 року складеного комісією у складі соцпедагога школи, класного керівника, члена батьківського комітету, мати [PERSON] не виконує батьківських обов'язків, через вживання алкогольних напоїв та небажання працювати мати не спроможна утримувати дитину (а.с. 14). Відповідач участі у вихованні дитини не приймає: протягом відвідування дитиною навчального закладу КЗШ І-ІІІ ступенів № 15 ім. М. Решетняка, де [PERSON] навчається в 7-А класі, відповідач не цікавиться досягненнями дитини, не відвідує батьківські збори (а.с.16). Комісія з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Металургійної районної у місті ради 14.12.2017 року дійшла висновку про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON], [INFO] (а.с.30). З урахування вищенаведеного, суд вважає, що позовом підлягає задовленню - позивачем надано докази ухилення відповідача від виконання своїх обов'язків: мати дитини не цікавиться життям та здоров'ям дитини, її духовним та фізичним розвитком; не приймає участь у забезпеченні дитини харчуванням, одягом, предметами необхідними для розвитку дитини, медичним доглядом, зовсім не спілкуються з дитиною та не виявляє бажання до спілкування; не сприяє доступу дитини до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню дитиною загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до внутрішнього світу дитини - тобто не виконує жодного з батьківських обов'язків щодо виховання дитини; в судове засідання не з'явилася, що свідчить про її байдуже ставлення до інтересів дитини, тому позбавлення батьківських прав відповідає найкращим інтересам дитини. Крім того, у відповідності до ч. 2 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільнюється від обов'язку щодо утримання дитини. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у вигляді частки від доходу її матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі. Частиною 2 ст. 182 СК України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 ст. 183 СК України, частина заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі викладеного, оскільки Відповідач зобов'язана утримувати свою дитину, навіть після позбавлення батьківських прав, з огляду на вищевикладені обставини, стан здоров'я і матеріальне становище дитини і платника аліментів - Відповідача, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON], аліменти на користь особи, яка буде опікуном малолітньої дитини, на утримання [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів), але не менше 50% мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред'явлення позову - і до досягнення дитиною повноліття. Суд вважає за необхідне допустити до негайного виконання рішення в частині стягнення аліментів за один місяць. Відповідно до вимог 141 ЦПК України, стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у справі 640,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved