Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-16 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду з вищезазначеною заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] помер його батько [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки площею 3,6700 га, розташованої на території Олександрівської сільської ради Тарутинського району Одеської області, яка належала померлому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] виданого Тарутинською районної державною адміністрацією Одеської області 15 вересня 2005 року. Разом з тим, прізвище спадкодавця в Державному акті на право приватної власності на землю зазначено "[PERSON]" замість "[PERSON]". При видачі документу [PERSON] не звернув уваги на цю помилку та не виправив її. [INFO] він помер. За наявності цієї помилки заявник на теперішній час не в змозі отримати спадщину, яка залишись після смерті свого батька. В судове засідання заявник не з'явився, просив суд розглянути справу за його відсутності про що надав відповідну заяву. Представник заінтересованої особи заперечень проти вимог заявника не має, про що надав на розгляд суду відповідну заяву. В зв'язку з цим, в силу положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає достатніми підстави для задоволення даної заяви. Так, статтею 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до вимог п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеними у свідоцтві про народження або у паспорті. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. З матеріалів справи вбачається, що 15.09.2005 року [PERSON] отримав Державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER] виданий на підставі розпорядження Тарутинської районної державної адміністрації Одеської області від 08.07.2005 року № 170/А-2005, площею 3,6700 га, розташовану на території Олександрівської сільської ради Тарутинського району Одеської області, де в графі «прізвище, ім'я, по батькові» помилково записано «[PERSON]» замість вірного «[PERSON]» (а.с. 10). [INFO] [PERSON] помер, згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданий відділом РАЦС Бендери його прізвище, ім'я, по-батькові зазначено як «[PERSON] (а.с.9). З письмових показів свідків [PERSON] та [PERSON], мешканців с. Олександрівка Тарутинського району Одеської області вбачається, що вищезазначений Державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER] належить саме [PERSON], померлого [INFO] (а.с. 11-14). Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Пункт 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вказує, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Як роз'яснено в п. 12 вищевказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України, при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Факт, про встановлення якого просить заявник має для нього юридичне значення, оскільки надасть йому право отримати спадщину батька у вигляді земельної ділянки, тому суд дійшов висновку, що заяву необхідно задовольнити. Враховуючи викладене,

Outcome: approved