Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-20 00:00:00

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що згідно рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 19.12.2005 року з відповідача на її користь стягуються аліменти на утримання їхньої доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів щомісячно. Відповідач сплачував аліменти не вповному обсязі, в результаті чого утворилася заборгованість в сумі 75346 грн. 10 коп. Зважаючи на те, що відповідач належним чином не сплачує аліменти, позивач просить стягнути з відповідача на її користь неустойку за прострочення сплати аліментів на утримання їхньої доньки в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення за період з 17 листопада 2014 року по 27 квітня 2015 року в сумі 116036 грн. 88 коп., а також судові витрати по справі. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити з зазначених в ньому підстав, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення при заочному розгляді справи. Представник позивача в судовому засідання просив позовні вимоги задовольнити та стягнути з відповідача неустойку за заборгованість по сплаті аліментів у зазначеному в позовній заяві розмірі та не заперечував проти ухвалення заочного рішення при заочному розгляді справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, причини неявки в судове засідання суду не повідомив. Тому за згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до ст. 224 ЦПК України. У зв'язку з чим, згідно вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.ст.10, 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема, звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно ст.58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. У відповідності до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Частиною 5 ст. 74 ЦПК України передбачено, що у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою місця проживання або реєстрації, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Відповідно до ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Згідно ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Тому суд приходить до висновку, що відповідач повідомлена належним чином про час і місце судового засідання, та зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ст.196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. В судовому засіданні встановлено, що згідно рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 19.12.2005 року, [PERSON] повинен сплачувати на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини його доходів, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Згідно розрахунку заборгованості по аліментам ВДВС Тернівського МУЮ в Дніпропетровській області, станом на 01.04.2015 року розмір заборгованості по сплаті за аліменти складає 75346 грн. 10 коп. Відповідно до позиції висловленої Верховним судом України в постанові від 01.10.2014 року у справі № 6-149цс14, зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Відповідно до наданого позивачем розрахунку пені, розмір неустойки за прострочення сплати аліментів за період з 17.11.2014 року по 27.04.2015 року складає: за листопад 2014 року - 14 днів х 672,9290 (1% від суми не сплачених аліментів) = 9421,00 грн.; за грудень 2014 року - 31 день х 689,0354 (1% від суми не сплачених аліментів) = 21360,10 грн.; за січень 2015 року - 31 день х 705,1418 (1% від суми не сплачених аліментів) = 21859,39 грн.; за лютий 2015 року - 28 днів х 721,2482 (1% від суми не сплачених аліментів) = 20194,95 грн.; за березень 2015 року - 31 день х 737,3546 (1% від суми не сплачених аліментів) = 22857,99 грн.; за квітень 2015 року - 27 днів х 753,4610 (1% від суми не сплачених аліментів) = 20343,45 грн.; Таким чином, загальна сума неустойки за період з 17.11.2014 року по 27.04.2015 року становить 116036 грн. 88 коп., яку повинен сплатити відповідач. У п.22 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15.05.2006 року № 3 роз"яснено, що передбачена ст.196 СК України, відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді нейстойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв"язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час простроченя сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст.197 СК України умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості. Таким чином, аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази, враховуючи ту обставину, що відповідач частково сплачував заборгованість по аліментам, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та з відповідача на користь позивача необхідно стягнути неустойку за прострочення сплати аліментів, стягнутих за рішенням Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 19.12.2005 року, на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], за період з 17.11.2014 року по 27.04.2015 року в сумі 80000 грн. Крім того, відповідно до вимог ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Тому, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 800 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial