Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-08 00:00:00

ПАТ «Дельта Банк» звернулося до Ужгородського міськрайонного суду з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. Позовні вимоги мотивує тим, що 04.04.2007 року між ТОВ «Український промисловий банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №53/ФКВ-07, згідно з умовами якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 10000,00 дол. США, зі сплатою 14,6 % річних, на строк 180 місяців, на споживчі цілі, з датою повернення 03.04.2022 року. Вказує, що з метою забезпечення виконання грошових зобовязань за вказаним договором №53/ФКВ-07 іпотекодавець [PERSON] за договором іпотеки №53/Zфквіп 07-01 від 04.04.2007 року передав в іпотеку нерухоме майно земельну ділянку, розташовану за адресою: Закарпатська область, Ужгородський район, с. Минай, вул. Ужанська, 47, що належить іпотекодавцю на праві приватної власності на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЗК № 00577, виданого 02.07.1996 року 30 червня 2010 р. між ТОВ «Укрпромбанк», AT «Дельта Банк» та Національним банком України було укладено договір про передачу активів та кредитних зобов'язань ТОВ «Укрпромбанк» на користь AT «Дельта Банк», посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за 2258. Відповідно до договору про передачу активів ТОВ «Укрпромбнк» відступив, а АТ «Дельта Банк» набув права вимоги до боржників по кредитних договорах. Вказує, що позичальник, в порушення умов кредитного договору, не виконав належним чином взяті на себе зобовязання з повернення кредиту та зі слати відсотків за користування ним, внаслідок чого у нього перед позивачем виникла заборгованість, яка станом на 31.07.2015 року становить 5150,37 дол. США, що в еквіваленті становить 111308,64 грн., з яких: не прострочена заборгованість: 4804,43 дол. США, що в еквіваленті складає 103832,26 грн. тіло кредиту; 345,94 дол. США, що в еквіваленті складає 7476,38 грн. заборгованість по відсотках ; з них прострочена заборгованість: 274,18 дол. США, що в еквіваленті складає 5925,52 грн.; 288,29 дол. США, що в еквіваленті складає 6230,46 грн. На підставі наведеного просив в рахунок погашення основного зобовязання щодо оплати заборгованості у розмірі 5150,37 дол. США, що в еквіваленті становить 111308,64 грн., з яких: не прострочена заборгованість: 4804,43 дол. США, що в еквіваленті складає 103832,26 грн. тіло кредиту; 345,94 дол. США, що в еквіваленті складає 7476,38 грн. заборгованість по відсотках; з них прострочена заборгованість: 274,18 дол. США, що в еквіваленті складає 5925,52 грн.; 288,29 дол. США, що в еквіваленті складає 6230,46 грн, за договором про надання споживчого кредиту, звернути стягнення на предмет іпотеки за договором №53/Zфквіп 07-01 від 04.04.2007 року з [PERSON], а саме: земельну ділянку, розташовану за адресою: Закарпатська область, Ужгородський район, с. Минай, вул. Ужанська, 47, що належить іпотекодавцю на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЗК № 00577, виданого 02.07.1996 року, шляхом визнання права власності на нього за ПАТ «Дельта Банк»; Визнати за ПАТ «Дельта Банк» право власності на земельну ділянку, розташовану за адресою: Закарпатська область, Ужгородський район, с. Минай, вул. Ужанська, 47. Представник позивача АТ «Дельта Банк» в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій просив слухання справи провести за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, однак від його представника надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, 04.04.2007 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 53/ФКВ-07, згідно з умовами якого Банк надав Позичальнику кредитні кошти у розмірі 10000,00 дол. США, зі сплатою 14,6 % річних, на строк 180 місяців, з датою повернення кредиту 03.04.2022 року. Пунктом 2.4. кредитного договору передбачено, що повернення кредиту здійснюється щомісячно частинами в розмірі не менше 56,56 дол. США по 20-е число кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем надання кредиту. Згідно п.п.2.6., 2.7 кредитного договору проценти за користування кредитом нараховуються у валюті кредиту за період з дня його надання до дня йогo повернення щомісячно на фактичну заборгованість по кредиту за період з першого по останній день кожного календарного місяця. Нараховані проценти оплачуються позичальником у валюті кредиту по 20 число кожного наступного місяця за місяцем нарахування. Відповідно до п. 5.2 кредитного договору у випадку порушення строків повернення кредиту та/або сплати нарахованих процентів за користування ним, комісій та інших платежів, передбачених цим договором банк має право вимагати, а позичальник зобовязаний сплатити банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період прострочення за кожний день прострочення від суми простроченої заборгованості. 04 квітня 2007 року з метою забезпечення виконання зобовязань за вказаним кредитним договором між ТОВ «Український промисловий банк» та [PERSON] укладено іпотечний договір № 53/Zфквіп 07-01, за умовами якого [PERSON] передав банку в іпотеку належну йому на праві власності на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІІІ-ЗК № 005770, виданого 02.07.1996 року, земельну ділянку площею 0,08 га, що розташована за адресою: Закарпатська область, Ужгородський район, с. Минай, вул. Ужанська, 47. Згідно з п. п. 4.1, 4.2, 4.4. розділу 4 іпотечного договору іпотекодержатель набуває право звернути стягнення та реалізувати предмет іпотеки при повному або частковому неповерненні кредиту (чергового платежу по кредиту) та/або при несплаті або частковій несплаті процентів та/або при несплаті або частковій несплаті штрафних санкцій у встановлені кредитним договором строки. У випадку порушення іпотекодавцем (позичальником) обовязків за цим та/або кредитним договором іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю (та позичальнику) письмову вимогу про усунення порушення у тридцятиденний строк. Якщо протягом цього строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, останній вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки. Іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги шляхом прийняття предмета іпотеки у власність в рахунок виконання основного зобовязання. Цей іпотечний договір є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки. 30 червня 2010 р. між ТОВ «Укрпромбанк», AT «Дельта Банк» та Національним банком України було укладено договір про передачу активів та кредитних зобов'язань ТОВ «Укрпромбанк» на користь AT «Дельта Банк», посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за 2258. Відповідно до договору про передачу активів ТОВ «Укрпромбнк» відступив, а АТ «Дельта Банк» набув права вимоги до боржників по кредитних договорах. Відповідно до п. 1 ч. 1\~ст. 512 ЦК України\~кредитор у зобов'язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України\~передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. З огляду на викладене, позивач набув право вимоги до відповідача за спірним кредитним договором № 53/ФКВ-07 від 04.04.2007 року. В судовому засіданні встановлено, що позичальник взяті на себе зобовязання щодо повернення кредиту, відсотків за його користування та комісії належним чином не виконує. З наданого позивачем розрахунку від 31.07.2015 року вбачається, що станом 31.07.2015 року заборгованість по кредитному договору № 53/ФКВ-07 від 04.04.2007 року складає 5150,37 дол. США, що в еквіваленті становить 111308,64 грн., з яких: не прострочена заборгованість: 4804,43 дол. США, що в еквіваленті складає 103832,26 грн. тіло кредиту; 345,94 дол. США, що в еквіваленті складає 7476,38 грн. заборгованість по відсотках ; з них прострочена заборгованість: 274,18 дол. США, що в еквіваленті складає 5925,52 грн.; 288,29 дол. США, що в еквіваленті складає 6230,46 грн. Відповідно до частини третьої статті 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Порядок реалізації предмета іпотеки за рішенням суду врегульоване статтею 39 цього Закону, якою передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, зокрема, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону. Можливість виникнення права власності за рішенням суду ЦК України передбачає лише у статтях 335 та 376 ЦК України. У всіх інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема із правочинів (частина перша статті 328 ЦК України). Стаття 392 ЦК України, у якій йдеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності. Отже, аналізуючи положення статей 33, 36, 37, 39 Закону України "Про іпотеку", 328, 335, 376, 392 ЦК України слід дійти висновку про те, що законодавцем визначено три способи захисту на задоволення вимог кредитора, які забезпечені іпотекою шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки: судовий - на підставі рішення суду та два позасудових способи захисту: на підставі виконавчого напису нотаріуса і згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. У свою чергу позасудовий спосіб захисту за договором про задоволення вимог іпотекодержателя або за відповідним застереженням в іпотечному договорі реалізується шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки або надання права іпотекодержателю від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу. При цьому договір про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачає передачу іпотекодержателю права власності, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки (частина перша статті 37 Закону України "Про іпотеку"). Відповідні правові позиції викладені Верховним Судом України в постановах, зокрема, від 02.11.2016 (справа № 6-2457цс16), від 27.04.2017 (справа N 6-679цс17), від 24.05.2017 (справа № 6-1388цс16). Як вбачається з умов Іпотечного договору №10053Zквіп 07-01, звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з порядком задоволення вимог Іпотекодержателя, передбаченим п. 4.4. цього Договору. Відповідно до п. 4.4. у випадку настання будь-якої з підстав для звернення стягнення на Предмет іпотеки, передбачених п. 4.1 цього Договору, іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги одним з наступних способів шляхом прийняття Іпотекодержателем Предмета іпотеки у власність в рахунок виконання Основного зобовязання. Цей іпотечний договір є правовою підставою для реєстрації права власності Іпотекодержателя на Предмет (п. 4.4.1). Судом встановлено, що відповідач не виконував умов Кредитного договору, у звязку із чим утворилася заборгованість, а положеннями Іпотечного договору передбачене право іпотекодержателя на задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки шляхом його прийняття у свою власність на підставі Іпотечного договору, який є правовою підставою для реєстрації права власності Іпотекодержателя на Предмет іпотеки. Таким чином, обраний позивачем спосіб захисту своїх прав - звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання за іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки є позасудовим і не передбачений як спосіб захисту права шляхом звернення до суду ні статтею 16 ЦК України, ні Законом України «Про іпотеку», ні Іпотечним договором. За таких обставин суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed