Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-09 00:00:00

І. Короткий зміст позовних вимог 30.06.2020 року засобами поштового зв`язку АТ КБ «Приватбанк» звернувся з позовом, в якому вказано, що відповідач звернулась до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву б/н від 21.03.2008 року. Своїм підписом у заяві відповідач підтвердила, що підписана нею заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку складає договір про надання банківських послуг, на підставі якого банком відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 7000,00 грн. АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі та надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором, та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, внаслідок чого станом на 02 квітня 2020 року має заборгованість, яку позивач просить стягнути, у розмірі 132990,12 грн, з яких: 6758,12 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 2429,00 грн заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно зі ст. 625 ЦК України; 123803,00 грн пеня за період з 21.03.2008 року по 01.08.2019 року. Посилаючись на викладене, АТ КБ «ПриватБанк» просить суд стягнути з [PERSON] вказану суму заборгованості за кредитним договором від 21.03.2008 року. ІІ. Процедура та позиції сторін 14.07.2020 року ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира позовну заяву було залишено без руху та встановлено строк для усунення виявлених недоліків, що не перевищує 7 (семи) днів з моменту отримання копії ухвали, на виконання якої 06.08.2020 року засобами поштового зв`язку позивач направив на адресу суду заяву про усунення недоліків позовної заяви. У період з 03.08.2020 року по 31.08.2020 року головуюча перебувала у щорічній відпустці. 02.09.2020 року після усунення позивачем виявлених недоліків ухвалою суду було відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача в судові засіданні не з`являвся, одночасно з подачею позовної заяви надав клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив задоволити, проти заочного розгляду справи не заперечував (а.с. 8). Відповідач в судові засідання 01.10.2020 року та 10.11.2020 року не з`являлась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, що підтверджується змістом рекомендованих повідомлень про вручення поштових відправлень (а.с. 99, 103). Відповідно до ч. 1 ст.\~280\~ЦПК\~України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи,\~що представник позивача\~скористався своїм\~правом і\~подав заяву\~про розгляд\~справи без\~його участі,\~проти ухвалення\~заочного рішення\~не заперечує,\~відповідач про\~дату,\~час і\~місце судового\~засідання повідомлялась\~належним чином,\~в судове\~засідання не\~з`явилась,\~про причини\~неявки суд\~не повідомила,\~в установлений\~строк відзив\~на позов\~не подала, суд вважає за можливе на підставі ст.ст. 211, 280 ЦПК України провести розгляд справи за відсутності сторін за наявними в справі матеріалами та ухвалити заочне рішення. За правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІІІ. Національне законодавство, що підлягає застосуванню Відповідно до п. 1 ч. 2\~ст.\~11\~ЦК\~України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. В частинах першій, другій статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до\~ст. 629 ЦК договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У частинах першій, третій\~статті 509 ЦК України\~вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. У статтях 525, 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов забороняється. Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до\~ст. 611 ЦК України\~в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. За правилами ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (ст.ст. 1046-1053 ЦК України). Згідно із частиною першою\~статті 1050 ЦК України\~якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 цього Кодексу. Відповідно до\~ч.\~2\~ст.\~625\~ЦК\~України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. ІV. Обставини, встановлені судом, докази на їх підтвердження та мотиви суду 20.03.2008 року відповідачем було підписано заяву, відповідно до якої вона погодилась, що ця заява, разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, становить між нею та банком договір про надання банківських послуг. Відповідачу погоджено видачу платіжної картки «Універсальна» з кредитним лімітом 800,00 грн. Базова відсоткова ставка за кредитним лімітом на момент підписання договору становить 3% на місяць із розрахунку 360 днів у році. Відповідач ознайомилась та згодна з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, які були надані для ознайомлення у письмовому вигляді. Відповідачу видано платіжну картку № [NUMBER] , дата відкриття рахунку 21.03.2008 року (а.с. 78). Також, 20.03.2008 року відповідачем [PERSON] підписано довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна 30 днів пільгового періоду», згідно з якою базова відсоткова ставка в місяць, яка нараховується на залишок заборгованості виходячи з розрахунку 360 днів у році, становить 3%. Розмір щомісячного платежу складає 7% від суми заборгованості, але не менше 50 грн та не більше залишку заборгованості. Строк внесення щомісячних платежів до 25 числа, наступного за звітним (а.с. 79). Заперечень щодо підписання вказаної довідки відповідачем не надано. З огляду на викладене, на підставі ст.ст. 633, 634, 1054, 1055 ЦК України суд дійшов висновку, що між позивачем та відповідачем у письмовій формі укладений кредитний договір. На підтвердження розміру заборгованості позивач надав суду Розрахунок заборгованості за договором №б/н від 21.03.2008 року, зі змісту якого вбачається, що станом на 02 квітня 2020 року відповідач має заборгованість у розмірі 153779,44 грн, з яких: 6758,12 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 2429,00 грн заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно зі ст. 625 ЦК України; 144592,32 грн пеня. Разом з тим, позивач в позовній заяві просить стягнути пеню частково за період з 21.03.2008 року по 01.08.2019 року в сумі 132990,12 грн, (а.с. 69). Як вбачається з довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти, оформленої на ім`я [PERSON] , станом на дату відкриття рахунку 21.03.2008 року кредитний ліміт встановлено у сумі 800,00 грн, однак у подальшому кредитний ліміт збільшувався та 28.12.2013 року встановлено кредитний ліміт у розмірі 7000,00 грн (а.с. 76). В довідці, виданій АТ КБ "ПриватБанк", зазначено, що на виконання укладеного між сторонами кредитного договору б/н [PERSON] було видано наступні кредитні картки: № [NUMBER] від 10.02.2008 року з терміном дії до 02/12; № [NUMBER] від 23.06.2008 року з терміном дії до 02/12; № [NUMBER] від 27.01.2010 року з терміном дії до 02/12; № [NUMBER] від 22.03.2012 року з терміном дії до 02/16; № [NUMBER] від 01.07.2013 року з терміном дії до 04/17 (а.с. 77). Згідно виписки по рахунку, [PERSON] регулярно використовувала кредитну картку для зняття готівки, оплати товарів і послуг (а.с. 70-75). На підставі досліджених судом доказів, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення заборгованості за тілом кредиту у сумі 6758,12 грн є обґрунтованими. Щодо вимог про стягнення відсотків згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України в розмірі 86,4 % річних та пені, судом встановлено наступне. За правилами\~ч.\~2\~ст.\~625\~ЦК\~України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За своїм змістом відсотки, які стягуються разом із сумою заборгованості на підставі ст. 625 ЦК України, є відповідальністю, яка застосовується до боржника за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання. В обґрунтування заявлених вимог про стягнення відсотків на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України в розмірі 86,4% річних позивач посилається на п. 2.1.1.2.12 Умов та правил надання банківських послуг. Обґрунтування стягнення пені у позові взагалі відсутнє. Як встановлено судом і підтверджується письмовими доказами, наданими позивачем, кредитний договір між сторонами складають Заява, підписана відповідачем, Тарифи банку та Умови та Правила надання банківських послуг в ПриватБанку, які були надані відповідачу для ознайомлення у письмовій формі, Довідка про умови кредитування з використанням кредитки "Універсальна 30 днів пільгового періоду", підписана відповідачем (а.с. 78-79). Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 20.03.2008 року, в позовній заяві посилався на Тарифи банку та Умови та Правила надання банківських послуг в ПриватБанку, як невід`ємні частини спірного договору. Однак, до позовної заяви позивач не долучив Тарифи банку та Умови та Правила надання банківських послуг в ПриватБанку, які підписувала позичальник, та які містять умови укладеного між сторонами кредитного договору. До позовної заяви представник позивача надав Умови та правила надання банківських послуг. Проте, докази того, що відповідач ознайомлювалась саме з ними, що саме ці Умови є невід`ємною частиною укладеного між сторонами кредитного договору матеріали справи не містять, позивач такі обставини не довів належними та допустимими доказами, що є його обов`язком. Крім того, Умови та Правила надання банківських послуг, які надані позивачем до позову, взагалі не містять пункту під номером 2.1.1.2.12 (а.с. 80-85). З урахуванням викладеного, суд вважає, що наданими позивачем доказами в обґрунтування заявлених позовних вимог не підтверджено обставини правомірності нарахування річних на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України в розмірі 86,4% від простроченої суми заборгованості. Разом з тим, виходячи з того, що позивач заявив вимогу про стягнення річних на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України, але не довів обґрунтованість нарахування відсотків в розмірі 86,4% від простроченої суми заборгованості, суд вважає за можливе стягнути прострочену заборгованість з нарахуванням 3% відсотків річних від простроченої суми на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України. Як вбачається зі змісту розрахунку заборгованості за договором б/н від 21.03.2008 року, позивач нарахував відсотки відповідно до ст. 625 ЦК України за період з 01.10.2019 року по 02.04.2020 року. Такими чином, розмір відсотків, які підлягають стягненню з відповідача становить 102,76 грн, які обраховані виходячи із доведеної суми заборгованості за тілом кредиту у сумі 6758,12 грн, та періоду, за який позивач нараховував відсотки відповідно до ст. 625 ЦК України, а саме з 01.10.2019 року по 02.04.2020 року (а.с. 78). Суд не вбачає підстав для задоволення позовної вимоги про стягнення пені в сумі 132990,12 грн., оскільки позивач на підставі наданих до позовної заяви доказів, не довів, що умовами укладеного між сторонами договору було передбачено сплату неустойки у вигляді пені та її розмір. Позовна заява не містить викладу обставин щодо стягнення пені, як і не містить розрахунку зазначеної суми, а відтак заявлена вимога є безпідставною. Беручи до уваги викладене вище, дослідивши докази, надані позивачем в обґрунтування заявлених вимог, суд дійшов висновку, про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по тілу кредиту в розмірі 6758,12 грн. та трьох відсотків річних згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України у розмірі 102,76 грн. В задоволенні решти позовних вимог суд відмовляє за безпідставністю. V. Розподіл судових витрат На підставі\~ст. 141 ЦПК України, оскільки судом частково задоволено позов, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають понесені судові витрати зі сплати судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог в розмірі 108,46 грн.

Outcome: approved