Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-26 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернулася в суд із позовом до відповідачів Акціонерного товариства «Альфа Банк», Комунального підприємства «Кельменецьке районне бюро технічної інвентаризації», третя особа: Міністерство юстиції України про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора, відновлення становища, яке існувало до порушення права, мотивуючи позовні вимоги тим, що між нею та ВАТ «Сведбанк» 09.04.2008 року, був укладений договір іпотеки, зареєстрований приватним нотаріусом ЧМНО Хоменко М.О., яка в якості забезпечення виконання зобов`язання по кредитному договору, передала в іпотеку банку квартиру на строк 10 років до 09.04.2018 року. Після переуступки права вимоги за кредитним договором, останнім іпотекодержателем був зареєстрований відповідач Акціонерне товариство «Альфа Банк». 18.03.2019 року вона дізналася з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна про те, що 11.03.2019 року о 18.01.45 год. державний реєстратор Комунального підприємства «Кельменецьке районне бюро технічної інвентаризації» Чернівецької області Накай Ю.В., зареєстрував за АТ «Альфа Банк» право власності на нерухоме майно за реєстраційним номером 1785107473101 (номер запису про право власності №30677062) а саме: квартиру, загальною площею 42,6 кв.м., житловою площею 27,7 кв.м., за адресою: [ADDRESS] , після чого прийняв рішення 13.03.2019 року о 18.50.09 год. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер:45939135. Проте до прийняття рішення державним реєстратором, власником майна- квартири за адресою: [ADDRESS] була вона. Підставою виникнення права власності на майно за АТ «Альфа Банк» державний реєстратор Накай Ю.В. зазначив договір іпотеки, серія №2501/0408/88-538-2- 1 виданий 09.04.2008 року, видавник: Хоменко М.О. приватний нотаріус ЧМНО; повідомлення, серія та номер: 1402405274749, виданий 11.12.2018 року, видавник: Укрпошта; повідомлення, серія та номер 111578-102-6/6, виданий 07.12.2018 року, видавник АТ «Альфа Банк». Вважає, що договір іпотеки не може бути підставою для виникнення права власності, оскільки іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. Крім того, вважає, що АТ «Альфа Банк» не могли задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки без повідомлення іпотекодавця у відповідності до умов договору іпотеки та кредитного договору. У разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. Умовами кредитного договору та договору іпотеки, що був укладений між нею та ВАТ «Сведбанк» також передбачалось направлення кредитором письмової вимоги про усунення порушення, проте вона не отримувала будь-яких повідомлень від АТ «Альфа Банк» про усунення порушень та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки в разі невиконання цієї вимоги. Відповідач Комунальне підприємство «Кельменецьке районне бюро технічної інвентаризації», приймаючи рішення однією з підстав для здійснення реєстрації права власності на квартиру зазначив: повідомлення, серія та номер: 1402405274749, виданий 11.12.2018 року, видавник: Укрпошта, проте на офіційному сайті «Укрпошта», при пошуку за штрихкодом на конверті: 1402405274749 про рух поштового відправлення, вбачається, що лист повернувся з м.Чернівці до м.Чернігова, що підтверджує факт не отримання нею повідомлення. Вважає, що її права порушено, посилаючись на норми законодавства, просить позовні вимоги задовольнити. Відповідач представник Акціонерного товариства «Альфа Банк» Матвійчук М.З., подав до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого позовні вимоги не визнав та просив відмовити в задоволенні позовних вимог (а.с.170-179). Позивач - [PERSON] подала до суду відповідь на відзив на позовну заяву, відповідно до якого позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили задовольнити позов (а.с.207-210). Відповідач представник Комунального підприємства «Кельменецьке районне бюро технічної інвентаризації», подав відзив на позовну заяву, відповідно до якого позовні вимоги не визнав, посилаючись на те, що у державного реєстратора не було жодних законних підстав для відмови у проведенні державної реєстрації прав та їх обтяжень, у зв`язку з чим було внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про державну реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] та просив відмовити в задоволенні позовних вимог (а.с.40-41, 50-56). Позивач - [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату та час розгляду справи була повідомлена належним чином, надавши право представляти її інтереси представнику позивача, адвокату Дорошенко О.О. (а.с.22-24) в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини зазначені в позовній заяві та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач представник Акціонерного товариства «Альфа Банк» Матвійчук М.З., в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, посилаючись на те, що окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя не потрібно для реєстрації права власності на предмет іпотеки. Позивача, як боржника, повідомляли про звернення стягнення на предмет іпотеки, надсилали їй повідомлення, проте вона не отримувала повідомлення, повернулось іпотекодержателю за термінами зберігання. З Інформаційної довідки з Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно, право власності на предмет іпотеки було зареєстровано за іпотекодержателем через більш як три місяці після направлення відповідної вимоги, що свідчить про дотримання відповідачем передбаченого законом 30-денного строку. В подальшому в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Відповідач представник Комунального підприємства «Кельменецьке районне бюро технічної інвентаризації», в судове засідання не з`явилися, про дату та час розгляду справи були повідомлені належним чином, відповідачем до суду поступив відзив на позовну заяву, відповідно до якого позовні вимоги не визнав та просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Третя особа: представник Міністерства юстиції України Лунгу І.Г. в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позовних вимог. Вивчивши матеріали справи, розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. Положеннями ст. 4 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України", суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права… Договірних держав. У справі Bellet v. France, Суд зазначив, що"стаття 6 § 1 Конвенції, містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права". Судом, належними доказами по справі встановлено, що між позивачем [PERSON] та ВАТ «Сведбанк», який виступає правонаступником Акціонерного комерційного банку «ТАС-Комерцбанк» 09.04.2008 року укладено кредитний договір №2501/0408/88-538, відповідно до якого банк надав позичальнику - позивачу грошові кошти у вигляді кредитної лінії, що не поновлюється у розмірі 41100,00 доларів США на строк з 09.04.2008 року по 09.04.2018 року (а.с.14-16). Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 12.11.2015 року, в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на частку в нерухомому майні відмовлено (а.с.17-18). У відповідності до рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 19.12.2017 року, позов ПАТ Акціонерного товариства «Альфа Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості задоволено частково; стягнуто з [PERSON] заборгованість по тілу кредиту в розмірі 6597,63 доларів США, по відсотках 1491,47 доларів США, пені в розмірі 68613,86 грн.; судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 3212,63 грн., в задоволенні решти позовних вимог відмовлено (а.с.20-21). Відповідно до договору іпотеки 2501/0408/88-538-Z-1, від 09.04.2008 року, квартиру [ADDRESS] передано в іпотеку, згідно договору іпотеки, серія та номер: 2501/0408/88-538-Z-1, виданий 09.04.2008, видавник Хоменко М. О ., приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області (а.с.180-181). Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, квартиру [ADDRESS] передано в іпотеку, згідно договору іпотеки, серія та номер: 2501/0408/88-538-Z-1, виданий 09.04.2008, видавник Хоменко М.О. , приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області, державний реєстратор Комунального підприємства «Кельменецьке районне бюро технічної інвентаризації» Накай Ю.В. (а.с.11, 76-77, 218-219, 236-239). Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 11.01.2007 року, посвідченого державним нотаріусом Першої чернівецької державної нотаріальної контори Апрінцевою С.О., позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що складається з двох житлових кімнат загальною площею 42,60 кв.м., в тому числі житловою площею 27,70 кв.м. (а.с.12), що також підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.13). Вартість квартири [ADDRESS] згідно висновку про вартість майна, вартість об`єкта оцінки становить 767487,00 грн. (а.с.188). Згідно повідомлення АТ «Альфа-банк» від 07.12.2018 року, направляли [PERSON] повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору та анулювання залишка заборгованості за основним зобов`язанням, яким вимагали сплатити борг за кредитним договором станом на 01.12.2018 року в розмірі 51324,94 доларів США (а.с.161) та згідно поштових відправлень (а.с.183-184), проте згідно рекомендованого повідомлення, позивач [PERSON] не отримала повідомлення, останнє було повернуто за закінченням терміну зберігання та надіслано до м.Чернігов (а.с.162, 182). Відповідно до ст.1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. За змістом ст.7 Закону України «Про іпотеку», за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання. Згідно п. 5 ст. 3 Закону України «Про іпотеку», іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Статтею 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 36 Закону України «Про іпотеку», сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, що передбачає передачу іпотекодержателю права власності, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно (ч. 1 ст.37 Закону України «Про іпотеку»). Такого висновку дійшов Верховний суд України у справах №6-124цс16 від 28.09.2016 року, 6-1219цс16 від 14.09.2016 року та 6-2967цс17 від 22.03.2017 року. За змістом ст.37 Закону України «Про іпотеку», іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов`язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя. У ст.ст. 3, 6, 203, 626, 627 ЦК України визначаються загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору та формулює загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину). Відповідно до ст. 626 ч. 1 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ст. 628 ч. 1 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Уклавши кредитний та іпотечний договори на умовах, викладених у них, відповідач тим самим засвідчив свою згоду та взяв на себе зобов`язання виконувати умови, які були в них закріплені. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами. У відповідності до ст. 35 ч. 1 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. За змістом ч. 1 ст. 12, ч. 1 ст. 33 та ст. 35 Закону України «Про іпотеку», реалізації права іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки передує реалізація ним права вимагати дострокового виконання основного зобов`язання. І лише тоді, якщо останнє невиконане чи неналежно виконане, іпотекодержатель, якщо інше не передбачено законом, може звертати стягнення на предмет іпотеки. Недотримання цих правил є перешкодою для звернення стягнення на предмет іпотеки, але не перешкоджає іпотекодержателю звернутися з позовом до боржника про виконання забезпеченого іпотекою зобов`язання відповідно до частини другої статті 35 Закону. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» загальними засадами державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень є: 1) гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження; 2) обов`язковість державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав; 3) публічність державної реєстрації прав; 4) внесення відомостей до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначених цим Законом; 5) відкритість та доступність відомостей Державного реєстру прав. Порядок проведення державної реєстрації прав врегульовано ст. 18 Закону. Перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та процедура державної реєстрації прав визначена Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року №1127. Згідно з пунктами 6, 9, 12, 18, 19, 57 Порядку державна реєстрація прав проводиться за заявою заявника шляхом звернення до суб`єкта державної реєстрації прав або нотаріуса, крім випадків, передбачених цим Порядком. Разом із заявою заявник подає оригінали документів, необхідних для відповідної реєстрації, та документи, що підтверджують сплату адміністративного збору та/або внесення плати за надання інформації з Державного реєстру прав. Для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації. На це ж посилається і Верховний Суд в постанові від 21.03.2018 року в справі №14-38 цс18. Відповідно до п.1 ч.1 ст.1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті. Тобто, дія цього закону поширюється лише на примусову реалізацію майна, в той час, коли порядок стягнення на предмет іпотеки - спірної квартири було погоджено сторонами іпотечного договору при його укладенні та підписанні. Крім того, частиною першою статті 35 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Встановлено ст. 36 Закону України «Про іпотеку», що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку»; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 Закону України «Про іпотеку». Згідно ч.3 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» визначено, що іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов`язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя. Передбачено чинним законодавством, що порядок задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки, як шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса (у примусовому порядку), так і позасудове (добровільне) врегулювання згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, зокрема й шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки. Відповідно до пункту 10.3 договору іпотеки, у разі невиконання позичальником умов основного зобов`язання та/або іпотекодавцем умов цього договору звернути стягнення на предмет іпотеки та задовольнити за рахунок його вартості свої вимоги у повному обсязі, включаючи суму кредиту та будь-яке збільшення цієї суми відповідно до умов основного зобов`язання, проценти за користування кредитом, пеню та інші платежі і санкції, що передбачені та/або випливають з основного зобов`язання, а також всі витрати, пов`язані із зверненням стягнення на премет іпотеки, в тому числі з вчиненням виконавчого напису, його реалізацією та вартість послуг незалежного експерта - суб`єкта оціночної діяльності. Згідно пункту 11 договору іпотеки, іпотекодержатель набуває право звернути стягнення на предмет іпотеки в разі, якщо на день, визначений основним зобов`язанням, позичальник не поверне іпотекодержателю суму кредиту та/або проценти за користування кредитом та/або пеню або іншу заборгованість, та/або платежі та санкції, що передбачені та/або випливають з основного зобов`язання, а також в інших випадках, передбачених основним зобов`язанням та цим договором, в тому числі у випадку одноразового прострочення основного зобов`язання (як основного боргу так і процентів за ним). При настанні випадків іпотекодержатель надсилає позичальнику та іпотекодавцеві письмову вимогу про усунення порушення основного зобов`язання та/або зобов`язань, передбачених цим договором, у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до умов договору. Встановлено п.12 договору іпотеки, за вибором іпотекодержателя застосовується один із способів звернення стягнення на предмет іпотеки та задоволення вимог іпотекодержателя: за рішенням суду; у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Для отримання виконавчого напису іпотекодержатель подає нотаріусу документи, що підтверджують безспірність заборгованості позичальника за основним зобов`язанням, а саме: заяву про невиконання позичальником умов основного зобов`язання, розрахунок заборгованості, свій примірник цього договору. Виконавчий напис вчиняється на примірнику даного договору, який після нотаріального посвідчення буде видано іпотекодержателеві. Вчинений нотаріусом виконавчий напис може бути оскаржено виключно у судовому порядку; згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя, укладеним шляхом здійснення застереження про задоволення вимог іпотекодержателя; продажу іпотекодержателем від свого імені предмету іпотеки. У відповідності до пункту 5 договору іпотеки визначено, що предмет іпотеки оцінюється в сумі 297182,40 грн. Передбачено ст.2 ч.1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Визначено ст.ч.3 10 Закону України «Про іпотеку», що державний реєстратор, встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; перевіряє документи на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом, а частина перша статті 10 Закону № 1952-IV встановлює, що державним реєстратором є, окрім інших, нотаріус. Статтею11 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Згідно ст.18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим документам. Встановлено пунктом 57 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127, що для державної реєстрації права власності та інших речових прав на майно, яке набувається у зв`язку з виконанням умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення таких прав, також подається документ, що підтверджує наявність факту виконання відповідних умов правочину. Згідно пункту 61 цього Порядку для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; документ, що підтверджує наявність факту завершення тридцятиденного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі; заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу). Правовими нормами визначено вичерпний перелік обов`язкових для подання документів та обставин, що мають бути ними підтверджені, на підставі яких проводиться державна реєстрація права власності на предмет іпотеки за договором, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, і з огляду на закріплені у статтях 10, Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та статті 37 Закону України «Про іпотеку», порядок державної реєстрації та коло повноважень державного реєстратора у ході її проведення ця особа приймає рішення про державну реєстрацію прав лише після перевірки наявності необхідних для цього документів та їх відповідності вимогам законодавства. Відповідачем не надано суду відомості, у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що позивач [PERSON] отримала письмову вимогу від іпотекодержателя про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття на нього права власності, інформацію про вартість майна, за якою відбулося зарахування вимог, оскільки ціна набуття права власності на предмет іпотеки є істотною обставиною і повинна погоджуватися з власником майна. Крім того, оцінка майна предмету іпотеки на момент переходу права власності (станом на 11.03.2019 року) не проводилась, оскільки оцінка майна проводилась ще станом на дату укладання договору іпотеки - 09.04.2008 року. Таким чином, договір іпотеки не може бути підставою для виникнення права власності на нерухоме майно та згода іпотекодавця на передачу належного йому нерухомого майна у власність іншої особи (інотекодержателя), не є беззастережною, а договір на відчуження майна укладений без згоди співвласника цього майна. Позивач не отримувала письмову вимогу про усунення порушення основного зобов`язання у відповідності до умов договору іпотеки та ст. 55 Закону України «Про іпотеку» (а.с.162, 182). При здійсненні перереєстрації майна позивача не проводилась оцінка майна, а відповідач Комунальне підприємство «Кельменецьке районне бюро технічної інвентаризації» не встановили наявність виконання правочину, з яким договір пов`язує можливість проведення державної реєстрації; майно позивача було відчужено при наявності записів про іпотеку, обтяження, заборони відчуження та арешту на це майно; майно відчужено під час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», а тому позовні вимоги слід задовольнити. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. При цьому, суд звертає увагу на те, що згідно з ч. 1 ст. 2 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є справедлививий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ. Згідно положень ст. 12, 13 ЦПК України, учасники справи, мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обгрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства. На основі всебічно з`ясованих обставин, на які посилається позивач, як учасник справи, як на підставу заявлених вимог підтверджених доказами, перевіреними в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги грунтуються на законі і підлягають до задоволення. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача Акціонерного товариства «Альфа Банк» підлягають стягненню судові витрати по справі, в повернення оплаченого позивачем судового збору, належним чином підтвердженого платіжним дорученням від 21.03.2019 року, в розмірі 1890,40 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved