Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-28 00:00:00

Заявниця звернулась до суду із заявою про встановлення юридичного факту народження дитини. Заяву мотивує тим, що вона [INFO] в м.Донецьку народила дівчинку. В законному шлюбі не перебуває. На час народження дитини м.Донецьк є тимчасово окупованою територією і на його території немає жодного державного органу влади України, що унеможливлює отримання документу про народження дитини. При зверненні до органів юстиції вона зіткнулась з труднощами у державній реєстрації дитини. Встановлення факту народження дитини потрібно їй для державної реєстрації дитини. Просить встановити факт народження дитини - доньки, що народилася [INFO] у місті Донецьку, матір»ю якої є вона - [PERSON]. Заявниця в судове засідання не з»явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Надала заяву, в якій просить розглянути справу без її участі. Заявлені вимоги підтримує. Представник заявниці в судове засідання не з»явилась, про час та місце розгляд справи повідомлена належним чином. Надала заяву, в якій просить розглянути справу без її участі. Заінтересована особа - представник Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Селидівського міського управління юстиції у Донецькій області в судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надав заяву, в якій просить розглянути справу без його участі. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність осіб, які беруть участь у справі, на підставі наявних доказів. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено наступне. Заявниця підтверджує факт народження нею дитини копією медичного свідоцтва про народження № 665/1004 від 01.12.2015 р., копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], протоколом УЗД від 21.04.2015 р. Центральної міської клінічної лікарні № 6; протоколом УЗД від 23.10.2015 р. ДОКТМО; обмінною картою пологового будинку; відомостями про новонародженого від 04.12.2015 р.; випискою з історії хвороби № 9403; випискою із історії пологів № 1004. Відповідно до ст..7 ЗУ «Про громадянство України» особа, батьки якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження. Згідно ст..144 Сімейного кодексу України, батьки зобов»язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану, а Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою постановою Верховної ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, встановлено, що дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім»я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. З метою державної реєстрації народження дитини заявниця звернулась до відділу державної реєстрації актів цивільного стану Селидівського міського управління юстиції у Донецькій області, але їй було відмовлено, оскільки нею для підтвердження факту народження дитини пред»явлено документи, форма яких не відповідає формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоров»я України від 08.08.2006 року № 545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті», зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 року за № 1150/13024. Відповідно до п.7 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження, а відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року,рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Відповідно до ст..13 Закону України «Про реєстрацію актів цивільного стану»(за внесеними змінами від 09.09.2011 року), підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади у сфері охорони здоров»я, документи, що підтверджують факт народження. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров»я документ, що підтверджує факт народження, видає заклад охорони здоров»я, який проводив огляд матері та дитини. У разі, якщо заклад охорони здоров»я не проводив огляд матері та дитини, документ, що підтверджує факт народження, видає медична консультаційна комісія в порядку, визначеному КМУ. Медична консультаційна комісія видає документ про народження у разі встановлення факту народження жінкою дитини. За відсутності документа закладу охорони здоров»я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Згідно ч.2 ст.9 ЗУ "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України "будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Відповідно до ч.3, 4 ст. 9 ЗУ "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України " будь-який акт (рішення, документ), виданий органом та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Встановлення даного факту, що має юридичне значення, необхідно заявниці для державної реєстрації народження дитини. У відповідності з ч. ч. 3, 4 ст. 49 ЦК України, державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов'язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Згідно зі ст. 14 ЦПК України, рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв'язку із встановленим судом фактом. В разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану орган державної реєстрації актів громадянського стану провадить відповідний запис на підставі рішення суду. Суд сприймає надані заявницею копії документів, як носій конкретної інформації факту народження дитини, при цьому не може визнати вказані документи належними та допустимими доказами, оскільки відповідно до ст..9 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України, є недійсними і не створюють правових наслідків, але суд бере до уваги, що не прийняття по суті рішення по даній справі може вплинути на права і обов»язки заявниці. З огляду на викладене, суд вважає, що дійсно для проведення державної реєстрації народження дитини є об»єктивні перешкоди. З метою захисту прав і свобод громадян України, якою є заявниця, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення заяви [PERSON], оскільки законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, що надасть можливість отримати заявницею свідоцтво про народження дитини, виданого державним органом України. Згідно ч.4 ст.257-1 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території україни, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. На підставі ст..49 ЦК України, ст.13 Закону України „Про державну реєстрацію актів цивільного стану, ст..144 СК України та

Outcome: approved