Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-24 00:00:00

В позові позивач зазначила, що 22 жовтня 2012 року за договором дарування вона отримала в дарунок від [PERSON] нерухоме майно у вигляді Ѕ частки житлового будинку [ADDRESS] . 16 вересня 2019 року за договором купівлі-продажу у [PERSON] позивач придбала нерухоме майно у вигляді Ѕ частки житлового будинку [ADDRESS] . На теперішній час постало питання щодо оформлення права власності на нерухоме майно. При зверненні до приватного нотаріуса щодо оформлення позивач отримала витяг № 218860413 від 03 серпня 2020 року, з якого видно, що в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна містяться записи від 30 вересня 2013 року за № 2696356 та від 16 вересня 2011 року за № 11614094 про накладення арешту на невизначене майно, все нерухоме майно, а саме - житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] . Записи внесено до Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна державними виконавцями Відділу державної виконавчої служби Василівського РУЮ Запорізької області. Згідно вказаних записів арешт на житловий будинок накладено згідно судового наказу № 2н-833, виданого 15 вересня 2008 року Василівським районним судом Запорізької області. Відповідно до судового наказу № 2н-833 від 15 вересня 2008 року, за заявою ЗАТ КБ «Приватбанк» з вимогою про стягнення заборгованості за кредитним договором з [PERSON] стягнуто на користь ЗАТ КБ «Приватбанк» суму боргу за кредитним договором у розмірі 8 236,56 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення у розмірі 15,00 грн. та судовий збір у сумі 41,18 грн. Дійсно, між позивачем та ЗАТ КБ «Приватбанк» оформлено кредитний договір (розстрочка) № ZРVАRK47130841 від 21 серпня 2004 року та кредитний договір (експрес - розстрочка) № ZРХRRХ46550331 від 09 листопада 2007 року. Відповідно до довідки, виданої ПАТ КБ «Приватбанк» № 2424927 від 02 липня 2015 року заборгованість за кредитами відсутня, борг погашений. Відповідно до довідки АТ КБ «Приватбанк» від 28 липня 2020 року за № CIH0ULPQD3LIDHB0, станом на 28 липня 2020 року [PERSON] не має заборгованості перед АТ КБ «Приватбанк». Згідно відповіді з ВДВС Василівського РУЮ в Запорізькій області від 22 жовтня 2019 року за № 28107 повідомлено наступну інформацію про те, що 19 серпня 2011 року на виконання до відділу згідно даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень надійшов виконавчий документ № 2н-833 від 15 вересня 2008 року виданий Василівським районним судом, про стягнення з [PERSON] на користь ЗАТ КБ "Приват Банк" заборгованості за кредитним договором, судового збору та витрати на ІТЗ щодо розгляду справи в розмірі 8\~292,74 грн. Номер виконавчого провадження згідно АСВП ВП - спец розділ 28267574. 22 серпня 2011 року державним виконавцем відділу винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Опис: судовий наказ в строк до 28 серпня 2011 року. 22 серпня 2011 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, про що внесено запис до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. 29 серпня 2011 року державним виконавцем відділу винесено постанову про стягнення виконавчого збору. 31 травня 2012 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу (п.2 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження»). 11 вересня 2013 року на виконання відділу вдруге надійшов виконавчий документ № 2н-833 від 15.09.2008, виданий Василівським районним судом, про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" заборгованості в сумі 8 292,74 грн. Номер виконавчого провадження згідно АСВП ВП - спец розділ 39758120. 12 вересня 2013 року державним виконавцем відділу винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. 18 вересня 2013 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, про що внесено запис до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. 12 грудня 2013 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувану. На даний момент виконавчі провадження знищені. Стан виконання виконавчого документа не відомо, перевірити достовірність винесених державним виконавцем постанов неможливо. Інформацією про сплату суми боргу, виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій ВДВС не володіє. Станом на 22 жовтня 2019 року до відділу ДВС зазначений вище виконавчий документ потворно не пред`являвся. З огляду\~на викладене,\~позивачка зазначає,\~що на\~теперішній час\~на належне\~їй майно\~безпідставно накладено\~арешт,\~чим порушені\~її майнові\~права щодо\~розпорядження власністю,\~оскільки її заборгованість перед ПАТ КБ «Приватбанк» повністю погашена. Позивачка просила\~суд скасувати\~арешт,\~який зареєстрований\~в Єдиному\~реєстрі заборон\~відчуження нерухомого\~майна записи\~за №\~2696356\~від 30\~вересня 2013\~року та\~за №\~11614094\~від 16\~вересня 2011\~року про накладення арешту на невизначене майно, все нерухоме майно, житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , що належить [PERSON] та виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна записи за № 2696356 від 30 вересня 2013 року та за № 11614094 від 16 вересня 2011 року про накладення арешту на невизначене майно, все нерухоме майно, житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , що належить позивачу. В судове засідання позивач не з`явилась, проте надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача, Василівського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату та час судового розгляду сповіщений належним чином. Суд, згідно ст.ст.128, 223, 280 ЦПК України, вважає можливим розглянути справу та ухвалити заочне рішення за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа\~має право\~в порядку,\~встановленому цим\~Кодексом,\~звернутися до\~суду за\~захистом своїх\~порушених,\~невизнаних або\~оспорюваних прав,\~свобод чи\~законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя,\~суд захищає\~права,\~свободи та\~інтереси фізичних\~осіб,\~права та\~інтереси юридичних\~осіб,\~державні та\~суспільні інтереси\~у спосіб,\~визначений законом\~або договором. Згідно вимог ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування\~є обставини,\~що підтверджують\~заявлені вимоги\~чи заперечення\~або мають\~інше значення\~для розгляду\~справи і\~підлягають встановленню\~при ухваленні\~судового рішення. Згідно ст.80 ЦПК України, кожна сторона\~повинна довести\~ті обставини,\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом (частина\~1); докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (частина 5). Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до ст.41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.1,2 ст.321 ЦК України, право власності\~є непорушним.\~Ніхто не\~може бути\~протиправно позбавлений\~цього права\~чи обмежений\~у його\~здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Судом встановлено, що згідно договору дарування від 22 жовтня 2012 року [PERSON] отримала в дарунок від [PERSON] нерухоме майно у вигляді Ѕ частки житлового будинку [ADDRESS] . Договір було засвідчено у приватного нотаріуса Харченко Ю.Г. та зареєстровано в реєстрі за №1168 (а.с.14). 16 вересня 2019 року за договором купівлі-продажу у [PERSON] позивач придбала нерухоме майно у вигляді Ѕ частки житлового будинку [ADDRESS] . Договір було засвідчено у приватного нотаріуса Харченко Ю.Г. та зареєстровано в реєстрі за №1185 (а.с.12). Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №218860416 від 03 серпня 2020 року, на майно [PERSON] , накладено арешт, реєстраційний номер обтяження 11614094, зареєстровано 16 вересня 2011 року реєстратором Запорізькою філією державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження Відділу ДВС Василівського РУЮ, об`єктом зазначено все нерухоме майно (а.с.9-10). Відповідно до довідки №2424927 від 02 липня 2015 року, виданої ПАТ «ПриватБанк», станом на 02 липня 2015 року заборгованість у [PERSON] відсутня, кредит сплачено (а.с.18). Відповідно до довідки АТ КБ «Приватбанк» від 28 липня 2020 року за № CIH0ULPQD3LIDHB0, станом на 28 липня 2020 року [PERSON] не має заборгованості перед АТ КБ «Приватбанк» (а.с.19). Враховуючи викладене та приймаючи до уваги, що на теперішній час на виконанні Василівського районного відділу ДВС відсутнє виконавче провадження відносно позивача [PERSON] , заборгованість позивача перед банком відсутня, суд вважає, що перестали існувати підстави для арешту майна позивача. Враховуючи конституційний принцип непорушності права власності особи, суд приходить до висновку, що права позивача існуванням арешту на належне їй на праві власності майно порушені, а тому підлягають судовому захисту шляхом зняття арешту з вищевказаного нерухомого майна.

Outcome: approved