Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-16 00:00:00

В Острозький районний суд Рівненської області звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення коштів вкладених в будівництво будинку, мотивуючи тим, що з червня 1997 року по вересень 2011 року вона перебувала в шлюбі з [PERSON] У вересні 2011 року [PERSON] помер, залишивши заповіт на її ім'я. В період спільного подружнього життя вони на земельній ділянці, яка відповідно до рішення Могилянської сільської ради від 16.01.1998 року була передана в постійне користування її покійному чоловікові [PERSON], побудували будинок, який був прийнятий в експлуатацію 19.11.2008 року. Зазначає, що на будинок був виготовлений технічний паспорт та видано свідоцтво на право власності. В подальшому в Могилянівській сільській Раді на їх господарство було відкрито особовий рахунок [NUMBER] та занесено до господарської книги №4 де було вказано, що [ADDRESS] обліковувався за [PERSON] Вказує, що з 1997 року, вони спочатку проживали в сараї-літній кухні «Б», а надалі після завершення будівництва в цьому житловому будинку. [PERSON] був інвалідом другої групи. За матеріальної підтримки її дорослих дітей вони збудували будинок. Після смерті [PERSON] вона в будинку проживала одна. Зазначає, що протягом дванадцяти років ніким не ставилося питання про вилучення у них сараю, погребу, які були збудовані до 1997 року. Вона своєчасно прийняла спадщину, однак, свідоцтва на право власності отримати не встигла, оскільки рішенням Острозького районного суду від 20.08.2012 року, було визнано протиправним та скасовано рішення №105 від 28.06.2008р. Могилянівської сільської Ради «Про оформлення права приватної власності на житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться в [ADDRESS]» та визнано недійсним свідоцтво про право власності на цей житловий будинок з надвірними будівлями, що було видане 20.12.2008р. Могилянською сільською Радою. Зазначає, що основним обґрунтуванням в рішенні є посилання на мирову угоду між бувшим подружжям [PERSON] та [PERSON], яка була затверджена судом від 27.12 1999 року. Відповідно до цієї угоди [PERSON] у власність перехойшов фундамент під будинком «А» вартістю 899 грн., фундамент під будинок «А» вартістю 5540грн., веранда «Б» - 419 грн., льох «В» - 1239 грн., вбиральня «Г» - 193 грн. - всього на суму 8290грн. Зазначає, що відповідно до ухвали суду [PERSON] [PERSON] [PERSON] та [PERSON] повинні були сплатити [PERSON] по 250 у.о. кожна. Кошти [PERSON] не були сплачені, однак вона з покійним чоловіком протягом дванадцяти років користувалися майном та розбудовували його. Позивачка в позові вказує, що на даний час на земельній ділянці, яка належить на праві власності [PERSON] в с. Могиляни стоїть житловий будинок, який відповідно до технічного паспорта на нього і свідоцтва на право власності на нерухоме майно комісією оцінено в 133 434 грн. і якщо виключити із цієї суми вартість майна, що було зазначене в мировій угоді в сумі 8 290грн., тому відповідачка має їй компенсувати суму 133 434грн.-8 290грн.=125 144грн. Зазначає, що суди різних інстанцій всупереч діючому законодавству не прийняли до уваги її доводи, а [PERSON] уже поставила вимогу, щоб вона звільнила і передала їй будинковолодіння в [ADDRESS] вона змушена звернутися до суду з позовом про стягнення коштів в сумі 125144 гривні, які нею були вкладені в розбудову будинку, його газифікацію в сумі 100000 грн., що були отримані від реалізації належної їй на праві власності квартири в м.Луцьку. Вважаючи, що спадкоємцями після смерті [PERSON] окрім неї є його діти, які не заявляють вимог, проте рахує за порядність стягнути з їх матері-відповідачки 12 спадкового майна, а саме 125 144 грн.: 2 = 62 572 грн. Іншого житла окрім цього будинку в неї немає. Вона людина похилого пенсійного віку і окрім мінімальної пенсії інших доходів не має, однак при компенсації відповідачкою понесених нею витрат на будівництво будинку, вона звільнить вищезазначене будинковолодіння. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник підтримали позовні вимоги в повному об'ємі з підстав викладених в позовній заяві та просили суд стягнути з відповідачки 62 572 грн. витрат вкладених в розбудову, газифікацію та облаштування будинковолодіння в [ADDRESS] та 1500 грн. витрат за надання правової допомоги. Крім того, вона пояснила, що забрала з спірного приміщення газовий конвектор та ванну. В судовому засіданні відповідачка [PERSON] та її представник позов не визнали. Відповідачка пояснила, що являється власником спірного приміщення. За час проживання позивачки в приміщенні, що знаходиться в [ADDRESS] не було зроблено ремонту, за який би були потрачені великі кошти. Все було як лишилось в той час коли вона була в шлюбі з [PERSON] З ним вони поставили вікна, зробили підлогу, поштукатурили приміщення. Крім того, просили суд відмовити в задоволенню позову застосувавши строк позовної давності, оскільки виходячи з позовних вимог в позивачки виникло право на пред'явлення позову про стягнення коштів з моменту прийняття будинку в експлуатацію - 19.11.2008 року, коли у відповідності до ст.261 ЦК України розпочався перебіг позовної давності, який у відповідності до ст..257 ЦК України визначений у три роки. Суд вислухавши сторони, свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], вивчивши матеріали справи вважає, що позов слід задовольнити частково із слідуючих підстав. Свідок [PERSON] в суді показав: позивачка по справі [PERSON] є його рідною матір'ю. Після розлучення [PERSON] з своєю бувшою дружиною [PERSON], він разом з матір'ю певний період часу проживали в нього в Луцьку, а потім знімали квартиру. Через деякий час матір та [PERSON] повернулися проживати в [ADDRESS] Будинок в який вони приїхали проживати взагалі не був придатний для проживання. Будинок та його стіни не були оштукатурені, накритий соломою, не було підлоги. Для того щоб можна було проживати, повністю заливалась підлога, ремонтувались стеля та стіни, проводилися газ та вода, були поставлені вікна та розширена кухня, де була зроблена ванна кімната. Води в приміщенні не було. Коли проводився ремонт, там проживали [PERSON] та його матір. Всі ремонтні роботи були проведені за кошти його матері, які вона отримала за продаж своєї квартири в м. Луцьку. [PERSON] на той час хворів, для нього була встановлена інвалідність. Він не міг нічого робити, тому всім займалась матір. Він особисто неодноразово приїжджав в с. Могиляни та допомагав в будівництві будинку та по господарстві. Діти [PERSON] ніякої участі в його житті не приймали та не цікавились ним, проявили інтерес тільки в останній рік його життя. Свідок [PERSON] в суді показала: [PERSON] був її двоюрідним братом. В 1993 році [PERSON] та [PERSON] почали будівництво хліва , який добудували до кінця 1995 року. Це був хлів разом з літньою кухнею . Після закінчення будівництва, до цього часу нічого не було добудовано, все залишилось як і було раніше. Вона сама по проханню відповідачки зовні штукатурила хліва. Після розлучення [PERSON] з його бувшою дружиною, він там проживав разом з [PERSON] Це приміщення практично було добудоване та придатне для проживання, там була зроблена грубка, пічка, приміщення було покрите шифером. Під час спільного проживання [PERSON] та [PERSON] в цьому приміщенні був проведений газ. [PERSON] суду показав, що позивачка по справі є другою дружиною його рідного брата [PERSON] [PERSON] ніяких коштів в будівництво цього будинку не вкладала. До 2010 року вона взагалі була без грошей та пенсії. В кінці 2010 року, вона тільки пішла на пенсію, до цього часу її повністю утримував його брат інвалід. Доводи про те, що [PERSON] вкладала кошти в це будівництво не відповідають дійсності, так як продавши квартиру в м. Луцьку вона цих коштів не отримала, з приводу чого зверталась в суд, в чому їй було відмовлено. [PERSON] повністю утримував його брат. Все що було зроблено в цьому будинку було зроблено під час шлюбу його брата з [PERSON] Ними була зроблена заливка під будинок та хлів. Приміщення є хлівом з двома кімнатами, в яких можна проживати. Він особисто приймав участь у будівництві цього приміщення. Там було зроблено льох, саме приміщення, хлів та гараж, прибудова і дві кімнати в частині хліва. В цих кімнатах було зроблено все - вікна, двері, перегородки, стеля, підлога, грубка, плита. Коли був проведений газ не пам'ятає. Він неодноразово приїжджав до брата в гості. Приміщення було оштукатурене. Із свідоцтва про одруження [NUMBER] вбачається, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 6 листопада 1997 року. ( а.с.7) В свідоцтві про смерть [NUMBER] вказано, що [PERSON] помер [INFO] року. ( а.с. 8) Відповідно до заповіту від 18 травня 2005 року, [PERSON] все своє майно заповів [PERSON] ( а.с.9) Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням, що набрало законної сили, не доказуються при вирішенні інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Ухвалою Острозького районного суду від 27.12.1997 року, яка набрала законної сили, затверджено мирову угоду між [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про розподіл майна подружжя та приватизованої квартири. В зазначеній ухвалі зазначено, що квартира яка знаходиться в [ADDRESS] залишається [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на суму 11 792 грн. Майно, яке значиться в акті опису вартістю 3410 грн., залишається на праві власності [PERSON] Сарай «Б» біля будинку [ADDRESS] з навісом вартістю 1140 грн. та гараж «В» №2 біля будинку [ADDRESS] вартістю 1544 грн. передається у власність [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] На земельній ділянці, площею 0,15 га, що знаходиться в с.Могиляни : 1.Фундамент під будинок «А» вартістю 899 грн., 2.Сарай літня-кухня «Б»- 5540 грн., 3.Веранда «б» - 419 грн., 4. Льох «В» - 1239 грн., 5. Вбиральня «Г» - 193 грн. Всього на суму 8290 грн., що належать [PERSON], передати [PERSON] ( а.с.12) Відповідно до рішення Острозького районного суду Рівненської області від 20.08. 2012 року, яке набрало законної сили за позовом [PERSON] до Могилянської сільської ради Острозького району Рівненської області, треті особи без самостійних вимог на предмет спору [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання незаконним рішення Могилянської сільської ради та його скасування, визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно, зазначено: що «При цьому суд вважає, що посилання представника третьої особи на те, що житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться в [ADDRESS] був набутий [PERSON] та [PERSON] після укладення шлюбу 06.11.1997 року і не є незавершеним будівництвом, зазначеним у ухвалі Острозького районного суду від 27.12.1999 року, не відповідають дійсності, оскільки в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] для будівництва та обслуговування житлового будинку в с.Могиляни Острозького району виділялася лише одна земельна ділянка. Доказів про наявність в [PERSON] декількох земельних ділянок, на яких він здійснював будівництво декількох житлових будинків сторони по справі не надали». ( а.с. 30-32) Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Рівненської області від 26 жовтня 2012 року вказане рішення Острозького районного суду від 20.08.2012 року залишено без змін. В цій ухвалі зазначено, що: «Доводи третьої особи [PERSON] про те, що спірний будинок був зведений нею та [PERSON] за час перебування їх у шлюбі та введений в експлуатацію у 2008 р., не заслуговують на увагу оскільки доказами не стверджені. Крім того, з матеріалів справи та пояснень сторін вбачається, що згідно з проектом будівництва одноповерхового будинку, його загальна площа повинна була становити 87, 23 кв.м., а житлова 56, 15 кв.м. і він мав складатися з 4-х житлових кімнат, в той час як спірний будинок по [ADDRESS]» складається з двох жилих кімнат, площею 8,8 кв.м. та 13,3 кв.м. і його загальна площа станом на 2008 рік становила 32,2 кв.м. Виходячи з наведеного, є обґрунтованими та не спростовані [PERSON] та її представником доводи позивачки про те, що іншого житлового будинку на вказаній ділянці зведено не було, а спірний будинок є фактично сараєм-літньою кухнею «Б», з аналогічною площею, що існувала на час укладання мирової угоди між сторонами та була передана [PERSON] у власність, та якій рішенням виконкому Могилянівської сільської ради від 25.12.2006 року №39 присвоєно поштову адресу в [ADDRESS] а рішенням від 25.06.2008 р. за №105 на неї оформлено право власності на ім'я [PERSON], як на житловий будинок. Також судом встановлено, що [PERSON] надавалась для будівництва лише одна земельна ділянка». ( а.с.33-34) Зазначені судові рішення були залишені без змін ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12.03.2013 року. ( а.с. 36-38) В рішенні Острозького районного суду Рівненської області від 27 грудня 2013 року в справі № 567/1308/13-ц зазначено: « Рішенням Острозького районного суду Рівненської області від 27.06.2013 року в цивільній справі за позовом [PERSON] до Могилянівської сільської ради Острозького району Рівненської області, треті особи без самостійних вимог на предмет спору - [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання незаконним п.44 додатку №1до рішення Могилянівської сільської ради Острозького району Рівненської області №3 від 26.01.1998 року та державного акту на право власності на земельну ділянку позов було задоволено та визнано незаконним і скасовано п.44 додатку №1до рішення Могилянівської сільської ради Острозького району Рівненської області №3 від 26.01.1998 року про передачу [PERSON] у приватну власність земельної ділянки площею 0,20 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд і державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,20 га на території с. Могиляни Острозького району серії РВ №01758, виданий 27.01.2000 року на ім'я [PERSON] В цьому ж рішенні зазначено, що : «в судовому засіданні встановлено, що позивачка та [PERSON] в період з 27.01.1974 року по 10.02.1997 року перебували в шлюбі і розпочали будівництво житлового будинку з надвірними будівлями в с. Могиляни Острозького району. З метою будівництва житлового будинку 14.06.1993 року [PERSON] було виділено земельну ділянку площею 0,15 га по [ADDRESS], на якій ними було збудовано фундамент під будинок, сарай-літню-кухню, веранду, льох та вбиральню. Відповідно до ст. 22 Кодексу законів про шлюб та сім'ю України, ст. 16 Закону України «Про власність» зазначене майно мало статус майна спільної сумісної власності подружжя. 10.02.1997 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано і 27.12.1999 року судом за позовом [PERSON] вирішено питання про поділ майна подружжя. За мировою угодою, за була затверджена судом, для [PERSON] [PERSON] було передано незакінчене будівництво, яке знаходилось в с. Могиляни Острозького району, а саме: фундамент під будинок, сарай-літня-кухня, веранда, льох та вбиральня, які на той час були самостійними об'єктами права власності Таким чином, на підставі рішення суду [PERSON] стала власником зазначеного нерухомого майна». Ухвалою колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Рівненської області від 03.09.2013 року зазначене рішення Острозького районного суду від 27.06.2013 року залишено без змін. Крім того в цій ухвалі зазначено, що відповідно до ухвали Острозького районного суду від 27.12.1999 року встановлено, що нею затверджено мирову угоду між [PERSON] та [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в справі за позовом [PERSON] про поділ майна подружжя і за заначеною мировою угодою для [PERSON] [PERSON] було передано нерухоме майно, яке знаходиться в с. Могиляни Острозького району, а саме фундамент під будинок, сарай-літня-кухня, веранда, льох та вбиральня. Умови мирової угоди виконані. Позивачка стверджує, що є не спростованими, що нею сплачено [PERSON] грошову компенсацію в розмірі 1 000 доларів США. За рішенням Острозького районного суду Рівненської області від 20 серпня 2012 року визнано протиправним та скасовано рішення №105 від 25 червня 2008 року Могилянівської сільської ради Острозького району Рівненської області «Про оформлення права власності на житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться в [ADDRESS] та визнано недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майна - житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться в [ADDRESS] яке видане 10 грудня 2008 року Могилянівською сільською радою Острозького району Рівненської області на ім'я [PERSON] Дане рішення суду набрало законної сили. Таким чином на підставі рішення суду [PERSON] стала власником зазначеного нерухомого майна. Рішенням Острозького районного суду Рівненської області від 26 серпня 2012 року по цивільній справі за позовом [PERSON] до Могилянівської сільської ради про визнання рішення виконавчого комітету Могилянівської сільської ради від 25 червня 2008 року №105 незаконним та його скасування, визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно, - було встановлено обставини того, що земельна ділянка, на якій розташований житловий будинок з надвірними будівлями, в 1993 році була надана [PERSON] для будівництва житлового будинку земельна ділянка, яка знаходиться за адресою - [ADDRESS], є однією і тією ж земельною ділянкою. Ніяких інших земельних ділянок в с. Могиляни для будівництва житлового будинку [PERSON] не виділялося. Іншого житлового будинку окрім того, який знаходиться в [ADDRESS], в [PERSON] не було.» ( а.с.39-40) Із наведеного вбачається, що на земельній ділянці, що розташована в [ADDRESS] Острозького району знаходиться приміщення літньої кухні- сараю яке вказане в ухвалі Острозького районного суду від 27.12.1999 року, власником якого є відповідачка. Звертаючись з позовом в суд позивачка просить стягнути з відповідачки 62572 грн. затрат вкладених нею, як вона зазначає « в будівництво будинку, що розташований в [ADDRESS]. Суд вважає, що посилання позивачки на обставину, як «будівництво будинку, що розташований в [ADDRESS] є необґрунтованим, оскільки це заперечується зазначеними судовими рішеннями. Разом з тим, суд вважає, що підлягають відшкодуванню витрати понесені позивачкою при проведенні ремонтних робіт приміщення, яке розташоване за вказаною адресою в період проживання та знаходження її в шлюбі з покійним чоловіком [PERSON] Відповідно до ч.1 ст.58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ст.60 ЦПК України, Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В обґрунтування свої вимог позивачка посилається на «технічний паспорт на будинок на свідоцтво про право власності на нерухоме майно», яке «комісією оцінено в 133434 грн. та вказує, що якщо виключити із цієї суми вартість майна, що було зазначене в мировій угоді в сумі 8 290 грн., тому відповідачка має їй компенсувати суму 133 434грн. -8 290грн. =125 144 грн.» Крім того, вона вказує, що «суди різних інстанцій всупереч діючому законодавству не прийняли до уваги її доводи, а [PERSON] уже поставила вимогу, щоб вона звільнила і передала їй будинковолодіння в [ADDRESS] вона змушена звернутися до суду з позовом про стягнення коштів в сумі 125144 гривні, які нею були вкладені в розбудову будинку, його газифікацію в сумі 100000 грн., що були отримані від реалізації належної їй на праві власності квартири в м.Луцьку. Вважаючи, що спадкоємцями після смерті [PERSON] окрім неї є його діти, які не заявляють вимог, проте рахує за порядність стягнути з їх матері-відповідачки 12 спадкового майна, а саме 125 144 грн.: 2 = 62 572 грн.» Суд вважає, що вимоги [PERSON] про стягнення коштів в сумі 62 572 грн. вкладених в приміщення за вказаною адресою не підтвердженні належними доказами, що суперечить зазначеним вимогам Закону. В судовому засіданні позивачкою не наведено достовірних доказів, що саме нею в період знаходження в шлюбі з [PERSON] та спільного проживання з ним, в приміщення в [ADDRESS] були вкладені кошти в сумі 125144 грн. Позивачка вказує, що нею були вкладені 100000 грн., що були отримані від реалізації квартири в м. Луцьку, однак будь яких доказів цього в суді не надала. Крім того, суд вважає, що посилання позивачки як на доказ, що «комісією оцінено нерухоме майно в 134434 грн.» вказуючи на технічний паспорт та свідоцтво про право власності є неогрунтованим, оскільки рішенням Острозького районного суду 26.08.2012 року зазначене свідоцтво було визнано недійсним. Разом з тим, суд вважає, що підлягають до стягнення кошти вкладені покійним чоловіком позивачки [PERSON] під час перебування з нею в шлюбі, за підведення газогону до приміщення [ADDRESS] в суммі 500 грн. та на придбання матеріалів в сумі 505 грн., що підтверджується довідками Могилянської сільської ради № 1520 від 13.08.2004 р., № 610 від 08.07.2014 р. та накладною № 33 від 03.08.2004 р. ( а.с. 99-101) Інших достовірних, об'єктивних, належних доказів, що підтверджували реально вкладені та понесені затрати в ремонтні роботи приміщення по [ADDRESS] позивачкою в судовому засіданні подано не було. Відповідачкою та її представником в судовому засіданні заявлено вимогу про застосування строку позовної давності, оскільки виходячи з позовних вимог, у позивачки виникло право на пред'явлення позову про стягнення коштів з моменту прийняття будинку в експлуатацію - 19.11.2008 року, коли у відповідності до ст. 261 ЦК України розпочався перебіг позовної давності, який у відповідності до ст.257 ЦК України визначений у три роки. У відповідності до ч.1 ст.261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Звертаючись до суду з даним позовом ( вх.№ 2056/14, 14.04.2014 р.) та в судовому засіданні позивачка зазначила, що оскільки «суди різних інстанцій… не прийняли до уваги її доводи, а [PERSON] уже поставила вимогу, щоб вона звільнила і передала їй будинковолодіння в [ADDRESS] вона змушена звернутися до суду з позовом про стягнення коштів…, які нею були вкладені в розбудову будинку, його газифікацію.» Із матеріалів справи вбачається, що такі рішення судів різних інстанцій мали місце 20.08.2012 року, 26.10.2012 року, 27.06.2013 року, 03.09.2013 року, 12.03.2013 року. ( а.с.30-40, Крім того, рішенням Острозького районного суду від 27.12.2013 року по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод в здійсненні права розпорядження нерухомим майно позов було задоволено. Зобов'язано [PERSON] звільнити належні [PERSON] на праві власності приміщення в [ADDRESS]. ( а.с. 39-40) Таким чином суд вважає, що позивачкою не був пропущений строк позовної давності, оскільки її право звернутись в суд із зазначеним позовом виникло в 2012-2013 роках, а тому вважає вимогу про застосування строку позовної давності заявлену відповідачкою та її представником необґрунтованою. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Виходячи з розміру задоволених позовних вимог в 1005 грн., суд вважає необхідним стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 243,60 грн. судового збору, оскільки відповідно до Закону України "Про судовий збір" № 3674 - V1 від 08 липня 2011 року, розмір ставки судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру становить 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня календарного року( 243,60 грн). ( а.с.1) Витрати на правову допомогу, слід стягнути відповідно до Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" в розмірі 1500 грн. При цьому суд виходить з того, що 1218 грн. х 40%=487,20 грн. - розмір компенсації правової допомоги за 1 год. роботи адвоката. В судових засіданнях адвокат приймала участь 3 год.11 хв. 487,20 грн. х 3 год. 11. хв. =1551 грн. Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордеру № 323 від 15.06.2014 року. [PERSON] за надання правової допомоги сплачено 1500 грн. ( а.с.102) На підставі викладеного,

Outcome: partial