Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-11 00:00:00

Позивач 27.04.2016 року звернулася з позовом до відповідача про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини без згоди батька та про надання дозволу на оформлення документів. В обґрунтування позову зазначає, що 04.06.2010 р. між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб. У період проживання у шлюбі у позивача та відповідача народилась дитина: [PERSON] [INFO]. Сімейне життя у них склалося вкрай невдало по причині того, шо між ними негативні стосунки, оскільки вони люди різних поглядів на життя, різних вподобань. Внаслідок чого з травня місяця 2012 року не підтримують сімейно-шлюбні стосунки, ведуть окремо господарство, мають окремий бюджет. Закон України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 № 1207-VII набрав законної сили 27.04.2014р. (далі - Закон № 1207) Згідно зазначеного Закону №1207 м. Сімферополь Автономної Республіки Крим як і уся Автономна Республіка Крим є тимчасовоокупованою територією. Відповідно до ч. 3, 4 ст.9 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку непередбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Наразі діє спеціальний режим пропуску до АР Крим та зони АТО (Донецька та Луганська область), оскільки Закон України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» є тимчасово окупованими територіями. Порядок в'їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 04.06.2015р. №367, де зазначено, що в'їзд на тимчасово окуповану територію України та виїзд з неї громадян України, що не досягли 16-річного віку, здійснюється з дотриманням вимог, передбачених для таких осіб Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 р. № 57 (ЗП України, 1995 р., № 4, ст. 92). Тож, для перетину адміністративного кордону з Кримом та до зони АТО (зона проведення антитерористичної операції), необхідно: -дитина може покинути територію України за згодою та в супроводі обох батьків (усиновлювачів). Або ж у супроводі повнолітніх осіб, яких уповноважили батьки дитини; якщо дитина їде у супроводі одного з батьків, то другий має надати нотаріально засвідчену на це згоду із зазначенням держави прямування та проміжку часу перебування дитини у цій державі. Це за умови, якщо другий із батьків буде відсутній у пункті пропуску. Зазначає, що відповідно до вимог ч.3, 4 ст. 9 Закону № 1207 будь-які документи, навіть з гербовою печаткою України не є дійсними. Судова система України на території окупованого АР Крим не діє. На материковій частині України в неї проживають близькі родичі, які за період окупації жодного разу не бачили її дитини, і для спілкування використовують програму Скайп, тому що інший зв'язок з материковою частиною не працює. Оскільки, Відповідач відмовляється надати і нотаріально завірений дозвіл на вивезення та ввезення спільної дитини на материкову частину України, не має іншого шляху а ніж вирішення спору у судовому порядку на території підконтрольної частини України. З огляду на викладене вище, позивач звертає увагу суду, що батько не спілкується з дитиною на постійній основі, відповідач відвідує дитину лише на його день народження. В телефонному режимі також не підтримує зв'язок. Фінансової допомоги відповідач не надає з моменту народження спільної дитини. Враховуючи викладене позивач просила надати [PERSON] (податковий номер [NUMBER]) дозвіл на тимчасовий виїзд малолітньої дитини [PERSON], [INFO] з тимчасово окупованої території АР Крим на материкову частину України та з материкової частини України до тимчасово окупованої території АР Крим до досягнення дитиною 16 років без дозволу та супроводу батька [PERSON]. Надати [PERSON] (податковий номер [NUMBER]) дозвіл без згоди батька [PERSON] оформлювати документи для тимчасового виїзду [PERSON], [INFO] з тимчасово окупованої території АР Крим на материкову частину України та з материкової частини України до тимчасово окупованої території АР Крим до досягнення дитиною 16 років. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, з обставин викладених в позовній заяві та просила суд позовні вимоги задовольнити. Відповідач в судові засідання не з'являвся, про розгляд справи судом повідомлявся у встановленому законом порядку, суд за згодою представника позивача вважає за можливе провести заочний розгляд справи без участі відповідача. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. 04.06.2010р. між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб. У період проживання у шлюбі у позивача та відповідача народилась дитина: [PERSON] [INFO]. Як зазначає позивач, сімейне життя у подружжя склалося вкрай невдало по причині того, шо між ними негативні стосунки, внаслідок чого з травня місяця 2012 року сторони не підтримують сімейно-шлюбні стосунки, ведуть окремо господарство, мають окремий бюджет. Закон України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 № 1207-VII набрав законної сили 27.04.2014 р. (далі - Закон № 1207). Згідно зазначеного Закону №1207 м. Сімферополь Автономної Республіки Крим як і уся Автономна Республіка Крим є тимчасово окупованою територією. Відповідно до ч.3, 4 ст.9 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку непередбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Наразі діє спеціальний режим пропуску до АР Крим та зони АТО (Донецька та Луганська область). Порядок в'їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 04.06.2015р. №367, де зазначено, що в'їзд на тимчасово окуповану територію України та виїзд з неї громадян України, що не досягли 16-річного віку, здійснюється з дотриманням вимог, передбачених для таких осіб Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 р. № 57 (ЗП України, 1995 р., № 4, ст. 92). Тож, для перетину адміністративного кордону з Кримом та до зони АТО (зона проведення антитерористичної операції), необхідно: -дитина може покинути територію України за згодою та в супроводі обох батьків (усиновлювачів). Або ж у супроводі повнолітніх осіб, яких уповноважили батьки дитини; якщо дитина їде у супроводі одного з батьків, то другий має надати нотаріально засвідчену на це згоду із зазначенням держави прямування та проміжку часу перебування дитини у цій державі. Це за умови, якщо другий із батьків буде відсутній у пункті пропуску. Як зазначала позивач, на материковій частині України в неї проживають близькі родичі, які за період окупації жодного разу не бачили її дитини, і для спілкування використовують програму Скайп, тому що інший зв'язок з материковою частиною не працює. Положення ст.33 Конституції України передбачає, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір міст проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Відповідно до "Конвенції про права дитини", прийнятої ООН 20.11.1989 року та ратифікованою Постановою Верховної Ради № 789 від 27.02.1991 рок, у в усіх діях щодо дітей незалежно від того здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини. Положення ч.7 ст.7, ч.2 ст.155 СК України зазначають, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ст.12 Закону України "Про охорону дитинства", на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 150 та ч. 1 ст. 155 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний та моральний розвиток, готувати її до самостійного життя, поважати дитину, і здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до дитини та її людської гідності. Оскільки, позивач позбавлена можливості отримати нотаріально завірений дозвіл на вивезення та ввезення спільної дитини на материкову частину України, право позивача, що діє в інтересах неповнолітньої дитини, підлягає захисту в судовому порядку, а тому суд приходить до висновку , що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved