Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-05 00:00:00

До Краматорського міського суду звернувся [PERSON] до [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди завданої злочином. В позовній заяві зазначено, що Вироком Краснолиманського міського суду Донецької області було засуджено [PERSON] за ст.123 КК України за умисне тяжке тілесне ушкодження заподіяне в стані сильного душевного хвилювання, що раптово виникло внаслідок протизаконного насильства та тяжкої образи з боку потерпілого. Потерпілим по справі є [PERSON] Протиправними діями [PERSON] завдано матеріальну та моральну шкоду. Матеріальна шкода складається з витрат на лікування в розмірі 4111,43 грн та частини вартості путівки в розмірі 333,33 грн. всього матеріальна шкода складає 4\~444,76грн. Моральна шкода полягає в фізичних та душевних стражданнях, які довелося відчути [PERSON] в звязку з неправомірними діями відповідача, а саме: тривале лікування, ушкодження здоровя, додаткові витрати та порушення звичайного укладу життя, зіпсована відпустка. Моральна шкода оцінена в 100000 грн. Просить стягнути моральну та матеріальну шкоду. З зустрічним позовом звернувся [PERSON] до [PERSON]. В заяві зазначено, що Вироком Краснолиманського міського суду Донецької області засуджено [PERSON] за ч.1 ст. 296 КК України , як груде порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю чи цинізмом. В вироку зазначено, що [PERSON] скоїв злочин у стані алкогольного спяніння, що значною мірою унеможливило його контроль за власною поведінкою та підштовхнуло його до протиправних дій. Потерпілим по цій справі є [PERSON] Просить стягнути моральну шкоду в розмірі 500000 грн. Моральна шкода полягає в тому, що саме [PERSON] своєю поведінкою довів його до афекту, в результаті чого він вимушений був захищати свою родину застосовуючи фізичну силу, в результаті чого випадково причинив [PERSON] тяжкі тілесні ушкодження. В результаті чого було порушено кримінальну справу і він більш ніж рік доводив суду та слідству, що діяв лише для самозахисту та захисту своєї родини. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримала свої позовні вимоги та заперечувала проти зустрічних вимог. В судовому засіданні відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] заперечували проти позову [PERSON] і підтримали свої позовні вимоги. Фактично судом встановлено, що згідно до вироку Краснолиманського міського суду Донецької області від 02.10.2017 року [PERSON] вчинив кримінальне правопорушення за таких обставин. В період часу з 23 год.00 хв. 13.08.2016 року до 00 год. 30 хв. 14.08.2016 року (більш точний час в процесі судового розгляду не встановлено) [PERSON] разом з [PERSON], перебуваючи у стані алкогольного спяніння на території бази відпочинку «Медик» в с. Щурове м. Лиман Донецької області, проходили повз будинок № 3 вказаної бази відпочинку, де тимчасово мешкала родина [PERSON]. Втративши рівновагу від дії надмірно вжитого алкоголю, [PERSON] та [PERSON] впали, при падінні пошкодили огорожу веранди будинку № 3, розбивши один з її елементів у виді прямокутника з шиферу. На шум з будинку № 3 вийшли [PERSON], [PERSON], [PERSON], які стали зясовувати у [PERSON] та [PERSON] обставини події. В цей час, [PERSON], усвідомлюючи, що перебуває у громадському місці в нічний час, діючи з хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що дістало вияв у зневажливому ставленні до існуючих правил поведінки і моральності, демонструючи байдуже ставлення до суспільних відносин, які забезпечують спокій та відпочинок громадян, а також дотримання загальновизнаних правил поведінки у побуті, з метою самоствердження спровокував конфлікт з [PERSON], [PERSON], [PERSON], висловлювався на їхню адресу грубою нецензурною лайкою. Продовжуючи спровокований ним конфлікт з особливою зухвалістю, обвинувачений забіг на веранду будинку № 3 вказаної бази відпочинку та з хуліганських спонукань наніс [PERSON] один удар ногою в область спини. Після цього [PERSON] вибіг з веранди та, продовжуючи хуліганські дії, плюнув в обличчя [PERSON], яка здійснювала за допомогою цифрового пристрою відеозапис конфлікту. На неодноразові зауваження з боку [PERSON], [PERSON], [PERSON] щодо необхідності припинити хуліганські дії обвинувачений не реагував. Діями [PERSON] спричинено [PERSON] легкі тілесні ушкодження (синець на шкірі поперекової області спини праворуч), а також порушено нормальну життєдіяльність [PERSON], [PERSON], [PERSON] та інших осіб, які відпочивали у сусідніх будинках на території бази відпочинку «Медик». [PERSON] є фізичною осудною особою, досяг віку, з якого за законом може наставати кримінальна відповідальність, в момент скоєння правопорушення був здатний усвідомлювати свої дії та керувати ними, хоча контроль за власною поведінкою був дещо знижений внаслідок надмірного вживання алкогольних напоїв. Грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, вчиняючи сварку з родиною [PERSON], завдаючи удару ногою [PERSON] під час конфлікту, обвинувачений усвідомлював суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачав його суспільно небезпечні наслідки і бажав їх настання, а відтак, мав умисел на скоєння правопорушення. Дії [PERSON] спричиняють пряму шкоду суспільним відносинам, що склались у сфері охорони громадського порядку та моральності. Диспозиція ч. 1 ст. 296 КК України визначає хуліганство як грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом. Як зазначено у п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 10 «Про судову практику у справах про хуліганство», за ознакою особливої зухвалості хуліганством може бути визнано таке грубе порушення громадського порядку, яке супроводжувалось, наприклад, насильством із завданням потерпілій особі побоїв або заподіянням тілесних ушкоджень, знищенням чи пошкодженням майна. Хуліганством, яке супроводжувалось винятковим цинізмом, можуть бути визнані дії, поєднані з демонстративною зневагою до загальноприйнятих норм моралі, наприклад, проявом безсоромності чи грубої непристойності. Саме такі ознаки характеризують протиправну поведінку [PERSON]. З огляду на це, суд приходить до висновку, що вину [PERSON] у скоєнні кримінального правопорушення доведено повністю, його дії правильно кваліфіковані за ч.1 ст. 296 КК України як хуліганство. Згідно до вироку Краснолиманського міського суду Донецької області від 20.06.2017 року [PERSON] вчинив кримінальне правопорушення при таких обставинах: [PERSON] в серпні 2016 року разом із своєю родиною відпочивав на базі відпочинку "Медик" в смт. Щурове м. Лиман Донецької області, де вони проживали в будинку №3. 13 серпня 2016 року, у вечірній час, на веранді сусіднього будинку, який належить [PERSON], відпочивала компанія людей, які поводились гучно. Близько 23 години того дня [PERSON] підійшов до веранди будинку [PERSON], де знаходились раніше йому незнайомі [PERSON], [PERSON] та інші особи, попросив їх поводитись тихіше, після чого повернувся до свого будинку. Через незначний проміжок часу, перебуваючи у своєму будинку, він почув шум розбитого шиферу, який донісся в веранди. Коли він разом із своєю дружиною [PERSON] вийшли з будинку на веранду, то побачили, що один з елементів огорожі веранди у вигляді прямокутника із шиферу розбитий, а в отворі, що утворився, знаходяться [PERSON] та [PERSON], тулуби яких перебували на веранді, а ноги - на вулиці. Під час з'ясування обставин пошкодження огорожі веранди в період з 23 години 00 хвилин 13 серпня 2016 року по 00 годин 30 хвилин 14 серпня 2016 року, більш точний час не встановлено, між [PERSON] та [PERSON], який перебував у стані алкогольного сп'яніння, виникла сварка, яку спровокував [PERSON] Під час сварки [PERSON] поводився агресивно, висловлював з використанням нецензурної лайки погрози на адресу [PERSON]С, застосував до [PERSON] протизаконне насильство, яке виразилось у нанесенні ногою одного удару в область спини а також спричинив тяжку образу дружині [PERSON] - [PERSON]С, плюнувши їй в обличчя. Внаслідок зазначених дій [PERSON] після нанесення ним удару ногою, [PERSON] перебував у стані сильного душевного хвилювання, що підтверджується висновком комплексної судової психолого-психіатричної експертизи № 1150 від 01.11.2016 року. Після цього [PERSON], перебуваючи у стані сильного душевного хвилювання, діючи умисно, наніс [PERSON] два удари кулаком в обличчя, спричинивши синці повік правого ока та забій м'яких тканин обличчя, що відносяться за ступенем тяжкості до легких тілесних ушкоджень, а також один удар кулаком в область нижньої щелепи, спричинивши переломи нижньої щелепи зліва (гілки зліва та біля 2-го зуба зліва), що відноситься до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, як таке, що спричинило тривалий розлад здоров'я; забій головного мозку та перелом лівого крилоподібного відростка основної кістки, що відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя в момент заподіяння. Дії обвинуваченого [PERSON] кваліфіковані за ст. 123 КК України як умисне тяжке тілесне ушкодження, заподіяне в стані сильного душевного хвилювання, що раптово виникло внаслідок протизаконного насильства та тяжкої образи з боку потерпілого. До суду також надані [PERSON] квитанції лікарських препаратів на 4111,43 грн., які були ним використані при лікуванні, що підтверджується довідками центру компютерної томографії, виписками з епікризу хвороби [PERSON] випискою з медичної картки хворого з переліком медичних препаратів. Путівка б/о «Медик» за № 1679 на імя [PERSON], що її вартість на 4-х чоловік слала 2000 грн. на період з 10.08.-21.08.2016 рік. Згідно до ч.6 ст.82 ЦПК України - вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обовязковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. На підставі статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою яка її завдала. Стаття 1167 ЦК України, передбачає, що моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою яка її завдала, за наявності її вини. Згідно п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 31.03.1989 р. «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, стягнення безпідставно нажитого майна» (з наступними змінами) та абз.1 п. 2 постанови Пленуму ВСУ №6 від 27.03.1992 р. «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» вбачається, що шкода, заподіяна злочином, підлягає відшкодуванню особою, яка її заподіяла, в повному обсязі за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Відповідно до ч.ч.1-4 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Суд вважає доведеним, що внаслідок неправомірних дій відповідача [PERSON] позивачу [PERSON] було завдано матеріальної шкоди на суму 4111,43- витрати на лікування, суд приймає до уваги всі чеки та квитанції, надані позивачем, бо саме ці ліки та інші предмети вимагали в лікарняному закладі на стаціонарному лікуванні пацієнта. Суд вважає, не доведеним стягнення 333,33 грн., бо в наданій путівці не вказано прізвище саме [PERSON]. Крім того, як видно з вироків [PERSON] перебував на базі отдиху "Медик" з 10.08.2016 року по 13.08.2016 року, бо саме цей час визнано вироками як час скоєння злочинів. Суд вважає, що сума моральної шкоди в розмірі 100000 грн. необґрунтовано завищена, не доведена в повному обсязі в судовому засіданні, і крім того з огляду на вироки суду, саме неправомірна поведінка позивача [PERSON] спонукала відповідача [PERSON] на неправомірні дії., тому суд оцінює моральну шкоду, яка заподіяна [PERSON], в розмірі 10000 грн.. Суд вважає доведеним, що внаслідок винних дій відповідача [PERSON] позивачу [PERSON] по зустрічному позову була завдана моральна шкода, яка полягала у душевних хвилювання та стражданнях, пов'язаних з можливістю бути покараним до позбавлення волі, за нанесення тілесних ушкоджень, використанням свого вільного та робочого часу у зв'язку зі слідчою та судовою тяганиною. При визначенні розміру відшкодування судом враховано, що збитки, завдані позивачу кримінальним правопорушенням, відповідачем добровільно не відшкодовані та

Outcome: partial