Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-07 00:00:00

В жовтні 2017 року позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просила розірвати укладений між нею та відповідачем 05 серпня 2008 року договір оренди землі, площею 4,5 га, яка належить їй на праві приватної власності і розташована в межах Грейгівської сільської ради Жовтневого (тепер - Вітовського) району Миколаївської області. Також просила зобов'язати відповідача передати їй земельну ділянку в стані придатному для цільового використання. Рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 28 березня 2018 року позов був задоволений. 27 квітня 2018 року представник відповідача, не погодившись із рішення суду, подав на нього апеляційну скаргу, яка разом зі справою була направлена для розгляду до апеляційного суду Миколаївської області. Ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 19 липня 2018 року дана справа була направлена до суду першої інстанції для постановлення додаткового рішення з приводу вимоги яка не вирішена судом про зобов'язання повернути ділянку. В судове засідання позивачка та її представник не з'явилися, про його час були повідомлені, їх неявка не є перешкодою в ухваленні додаткового рішення. Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти ухвалення додаткового рішення оскільки позиція відповідача полягала у повному запереченні позовних вимог, а вимога про зобов'язання повернути ділянку землі є похідною від розірвання договору її оренди. Суд, заслухавши думку представника відповідача, перевіривши матеріали справи, прийшов до наступного висновку. Звернувшись до суду за захистом свого порушеного земельного права позивачка просила розірвати договір оренди її земельної ділянки від 05 серпня 2008 року та зобов'язати повернути їй ділянку в придатному для використання стані. Відповідно пункту 1 частини 1 статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення. Рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 28 березня 2018 року позов [PERSON] був задоволений повністю і договір оренди землі від 05 серпня 2008 року розірвано. В той же час судом не прийнято рішення стосовно вимоги про зобов'язання повернути ділянку, тому є підстави для ухвалення додаткового рішення в справі. За висновками суду, викладеними у рішенні від 28 березня 2018 року, підставами для розірвання договору оренди землі стала систематична несплата оредатором орендної плати. Згідно статті 34 Закону України "Про оренду землі" у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов'язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця. Пунктом 21 укладеного між сторонами договору оренди також передбачено, що після припинення дії договору орендар повертає орендодавцеві земельну ділянку у стані, не гіршому порівняно з тим, у якому він одержав її в оренду. З урахуванням викладеного позовні вимоги [PERSON] про зобов'язання відповідача передати їй земельну ділянку також підлягають задоволенню. Позивачкою при поданні позову до суду був сплачений судовий збір за однією немайновою вимогою в сумі 640 грн. В той же час, з врахуванням того, що нею фактично заявлено дві вимоги немайнового характеру, а відповідно до Закону України "Про судовий збір" зобов'язана була сплатити судовий збір за кожної із цих вимог, тому, при задоволенні позову за всіма вимогами, за положенням ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір за однією несплаченою позивачкою вимогою немайнового в розмірі, який був на час звернення з позовом до суду, тобто 640 грн. За викладеного,

Outcome: approved