Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача Державної казначейської служби України, прокуратури Бережанського району Тернопільської області, з участю третьої особи Бережанського РВ УМВС України в Тернопільській області про відшкодування 2000 грн. моральної шкоди завданої незаконними діями органів досудового слідства. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 21.03.2013 р. вона звернулася до чергової частини Бережанського РВ УМВС України в Тернопільській області з заявою про вимагання у неї службовими особами органів місцевого самоврядування м.Бережани, при виконанні своїх службових обов»язків, хабара за сприяння у проведенні ремонтних робіт в її квартирі [ADDRESS]. 08.04.2013 року старший слідчий СВ Бережанського РВ УМВС України в Тернопільській області майор міліції [PERSON], розглянувши матеріали досудового розслідування, не надавши даним діям службових осіб органів місцевого самоврядування м.Бережани належної правової оцінки та допитавши виключно осіб які входили до складу комісії, вз»явши до уваги лише свідчення останніх, не здійснивши додаткових слідчих та процесуальних дій, які б допомогли зібрати та дослідити докази вказані у її заяві, дійшов висновку про відсутність ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.364 КК України, про що ним було ухвалено постанову про закриття кримінального провадження. Однак, Ухвалою Бережанського районного суду Тернопільської області від 16.07.2013 р. зазначену постанову про закриття кримінального провадження від 08.04.2013 р. було скасовано і матеріали кримінального провадження повернуто слідчому для продовження досудового розслідування. Зазначеними протиправними діями, які полягають у винесенні незаконної постанови про закриття кримінального провадження від 08.04.2013 р., її здоров»ю було спричинено значної шкоди, оскільки вона протягом тривалого часу після ухвалення зазначеної постанови органом досудового розслідування намагалася поновити свої порушенні права, її життя було перенасичене негативними емоціями, психічними переживаннями. Крім того, внаслідок протиправних дій органу досудового слідства, які полягають у винесенні постанови про закриття кримінального провадження від 08.04.2013 р., вона зазнала моральних втрат, які призвели до позбавлення можливості реалізації її звичок та бажань, які вона могла б здійснити якби нею не був затрачений час на підготовку заяв, звернень, скарг та позову, відвідування інстанцій всіх рівнів з метою отримання належного, згідно із законом, результату. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала з мотивів викладених в позовній заяві та просить їх задовольнити. Представник відповідача - Державної казначейської служби України у судовому засіданні 29.10.2013 р. позову не визнав, подав заперечення на позовну заяву в обґрунтування якого пояснив, що постанова СВ Бережанського РВ УМВС України в Тернопільській області про закриття кримінального провадження від 08.04.2013 р., винесенням якої, як зазначає позивач, їй заподіяно моральну шкоду, внаслідок оскарження її позивачем, ухвалою Бережанського районного суду Тернопільської області від 16.07.2013 р. скасована. Законодавством чітко встановлені випадки здійснення відшкодування за рахунок держави шкоди завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури та суду. Крім того, ухвалою Бережанського районного суду Тернопільського району від 16.07.2013 р. лише скасовано постанову слідчого СВ Бережанського РВ УМВС України в Тернопільській області про закриття кримінального провадження від 08.04.2013 р., проте нею не встановлено незаконності чи протиправності дій чи рішень слідчого СВ Бережанського РВ УМВС України в Тернопільській області відносно позивача та останньою не надано жодних доказів, які б підтверджували фактичне погіршення її фізичного чи психологічного стану. Тому, посилання позивача на Закон України «Про відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури та суду» є невірним та не може застосовуватися до даного випадку. Представник відповідача - прокуратури Бережанського району Тернопільської області у судовому засіданні позову не визнав, подав заперечення на позовну заяву в обґрунтування якого пояснив, що позовні вимоги [PERSON] є безпідставними та необґрунтованими, оскільки позивачем не надано жодних доказів, які стверджували наявність у неї права чи підстав на відшкодування шкоди завданої незаконними діями органів досудового слідства. Крім того, незрозумілим є залучення позивачем органу прокуратури в якості співвідповідача та наявність завданої цим органом шкоди позивачу, а також не зазначено розрахунку розміру відшкодування, який просить позивач. Представник третьої особи - Бережанського РВ УМВС України в Тернопільській області у судовому засіданні з приводу задоволення позову заперечив, а також подав заперечення на позовну заяву в обґрунтування якого пояснив, що постанова СВ Бережанського РВ УМВС України в Тернопільській області про закриття кримінального провадження від 08.04.2013 р., винесенням якої як зазначає позивач їй заподіяно моральної шкоди, внаслідок оскарження її позивачем, ухвалою Бережанського районного суду Тернопільської області від 16.07.2013 р. скасована і справу направлено на додаткове досудове розслідування, внаслідок якого не було здобуто даних, які б свідчили про те, що службові особи органів місцевого самоврядування м.Бережани, з корисливих спонукань, зловживаючи владою та службовим становищем вимагали грошові кошти чи в іншій формі винагороду в [PERSON] за сприяння у проведенні ремонтних робіт у її квартирі та перебудови загального туалету коридору, тому кримінальне провадження 28.10.2013 р. було зарито, а постанова про закриття кримінального провадження [PERSON] не оскаржено. Дослідивши та оцінивши докази, суд встановив наступні обставини справи. Рішенням Бережанського районного суду Тернопільської області від 21.06.2006 р. позов [PERSON] задоволено частково; зобов»язано Бережанську міську раду Тернопільської області виконати рішення №243 від 27.12.2005 р. і провести ремонт квартири [ADDRESS] щодо позивачки [PERSON]; зобов»язано Бережанську міську раду Тернопільської області, за власний рахунок на період проведення ремонту квартири [ADDRESS] провести відселення [PERSON] в належне приміщення. В даному рішенні суду зазначено, що судом встановлено, що проведення ремонту квартири затримується через відмову позивачки, звільнити приміщення квартири на період ремонту, хоча їй було запропоновано на час проведення ремонту її квартири і заброньовано кімнату №8 в Бережанському готелі, а також запропоновано винайти квартиру приватної власності з оплатою за рахунок міської ради, однак позивачка відмовилась від запропонованих вимог і тому по даний час не проводилось ремонт. Із повідомлення Бережанської районної державної адміністрації №01-1300/01-13 від 22.11.2006 р. вбачається, що [PERSON] пропонувалося пересилитися у дві кімнати (площею 10 кв.м. та 16 кв.м.) в будинку маневреного фонду по вул.Репіна, 2 в м.Бережани, на час ремонту квартири [ADDRESS] в якій вона проживає, про що [PERSON] була повідомлена листом Бережанської міської ради від листопада 2006 р. №2153. Судом встановлено, що 21.03.2013 р. в чергову частину Бережанського РВ УМВС України в Тернопільській області поступила письмова заява від [PERSON] про те, що службові особи органів місцевого самоврядування м.Бережани зокрема, при виконанні своїх службових обов»язків вимагають в неї хабар за сприяння у проведенні ремонтних робіт її квартири та загального туалета, а також надання їй у користування іншого житлового приміщення. На підставі зазначеної заяви [PERSON], слідчим СВ Бережанського РВ УМВС України в Тернопільській області старшим лейтенантом міліції [PERSON], дані відомості внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12013210040000083 від 21.03.2013 року, правова кваліфікація ч.1 ст.364 КК України та в подальшому начальником СВ Бережанського РВ УМВС України майором міліції [PERSON] 05.04. 2013 року проведення досудового розслідування доручено старшому слідчому СВ Бережанського РВ УМВС України [PERSON] В ході проведення досудового розслідування встановлено, що 27.12.2005 року на виконкомі Бережанської міської ради було прийнято рішення №243 про проведення ремонту квартири [ADDRESS] в якій проживає [PERSON] Згідно рішення суду від 21.06.2006 року, речі сім'ї [PERSON], було перевезено з участю виконавчої служби на вул.Репіна, 2. Під час досудового розслідування, яке проводилося на підставі заяви [PERSON] від 21.03.2013 р., не здобуто жодних даних, які б свідчили про те, що службові особи органів місцевого самоврядування з корисливих спонукань зловживаючи владою і службовим становищем вимагали грошові кошти чи в іншій формі винагороду в [PERSON] за сприяння у проведенні ремонтних робіт у її квартирі та перебудови загального туалета коридора, а тому встановлено відсутність ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України та 08.04.2013 року, і на підставі ст.110, п.2 ч.1 ст.284 КПК України, кримінальне провадження внесене 21.03.2013 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12013210040000083 було закрито. 16.07.2013 року ухвалою Бережанського районного суду постанову про закриття кримінального провадження від 08.04.2013 р. було скасовано та направлено кримінальне провадження для продовження досудового слідства. В ході проведення подальшого досудового розслідування направлено доручення начальнику Бережанського РВ УМВС України, а також проведено ряд слідчих дій. В ході проведення додаткового досудового розслідуванням після скасування постанови про закриття кримінального провадження від 08.04.2013 р. не було здобуто даних, які б свідчили про те, що службові особи органів місцевого самоврядування з корисливих спонукань зловживаючи владою і службовим становищем вимагали грошові кошти чи в іншій формі винагороду в [PERSON] за сприяння у проведенні ремонтних робіт у її квартирі та перебудови загального туалета коридора, а тому було встановлено відсутність ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.364 КК України і кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12013210040000083 від 21.03.2013 року на підставі заяви [PERSON] було закрито 28.10.2013 року, а зазначена постанова про закриття кримінального провадження від 28.10.2013 р. [PERSON] не оскаржувалася. Згідно ч.3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Відповідно до ст.ст. 10, 11 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Згідно положень ч.1 ч.2 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок: 1) незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян; 2) незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу; 3) незаконного проведення оперативно-розшукових заходів, передбачених законами України "Про оперативно-розшукову діяльність", "Про організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю" та іншими актами законодавства. У випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду. За нормами ст.1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Аналізуючи викладені обставини та надані сторонами докази на їх підтвердження, суд вважає не доведеним факт заподіяння Державною казначейською службою та Прокуратурою Бережанського району Тернопільської області позивачу моральної шкоди внаслідок винесення органом досудового слідства постанови про закриття кримінального провадження від 08.04.2013 р., оскільки позивачем не надано, а судом не здобуто жодних доказів, які б стверджували наявність у позивача [PERSON] права чи підстав на відшкодування шкоди завданої незаконними діями органів досудового слідства. Крім того, позивач реалізувала своє право щодо оскарження Постанови СВ Бережанського РВ УМВС України в Тернопільській області про закриття кримінального провадження від 08.04.2013 р., винесенням якої як зазначає позивач їй заподіяно моральну шкоду та зазначена постанова ухвалою Бережанського районного суду Тернопільської області від 16.07.2013 р. скасована. Додатково слід зазначити, що зазначеною постановою не встановлено незаконності чи протиправності дій чи рішень слідчого СВ Бережанського РВ УМВС України в Тернопільській області відносно позивача, а законодавством чітко встановлені випадки здійснення відшкодування шкоди завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури та суду за рахунок держави, проте зазнаний випадок не входить до цього переліку. Тому враховуючи викладене, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог [PERSON] до Державної казначейської служби України, прокуратури Бережанського району Тернопільської області, з участю третьої особи Бережанського РВ УМВС України в Тернопільській області про відшкодування завданої моральної шкоди слід відмовити.

Outcome: dismissed