Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Управління комунальної власності Міської ради міста Кропивницького, [PERSON], [PERSON],в якому просила, посилаючись на ст.ст. 47-48, 224-227 ЦК УРСР,ст.ст.328, 392, 1216, 1218, 1261, 1268 ЦК України, визнати за нею (позивачем) право власності на 18/25 частини жилого будинку з відповідною частиною надвірних будівель по [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті чоловіка [PERSON], померлого [INFO] та визнати дійсним договір купівлі-продажу 18/25 частин жилого будинку з відповідною частиною надвірних будівель по [ADDRESS] що був укладений між [PERSON] та [PERSON], та посвідчений на підставі ст.15 Закону України «Про товарну біржу» від 10.12.1991 року Універсальною товарною біржею "ІНКОПМАРК-КОНТРАКТ», зареєстрований за реєстраційним № 25 від 01.10.1997 року. На обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що з 23.04.1997 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], який помер [INFO] при цьому, за життя,останній 01 жовтня 1997 року на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна придбав 18/25 частини жилого будинку з відповідною частиною надвірних будівель по [ADDRESS] Вказаний договір був укладений між її (позивача) чоловіком [PERSON] та [PERSON] в письмовій формі та відповідно з вимогами, встановленими ст.15 Закону України "Про товарну біржу" від 10.12.1991 року, був зареєстрований на Універсальній товарній біржі «ІНКОПМАРК-КОНТРАКТ», за реєстраційним номером 25. Крім того, даний договір купівлі-продажу був зареєстрований в ОКП «КООБТІ» 01.10.1997 року за №17784/96. Зазначила, що після смерті чоловіка, вона як спадкоємець першої черги, звернулась до нотаріуса за оформленням спадщини, однак отримала відмову у вчиненні нотаріальної дії стосовно видачі свідоцтва про право на спадщину, оформлену постановою, яка м(відмова) мотивована тим, що правовстановлюючий документ - договір купівлі-продажу, -був укладений без додержання вимог закону щодо його нотаріального посвідчення. Також позивач зазначила, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] є дітьми спадкодавця, відповідно є спадкоємцями першої черги за законом, однак вони відмовились від спадщини після смерті спадкодавця [PERSON] на її (позивача) користь. Окрім того, позивач зазначила, що договір купівлі-продажу від 01.10.1997 року, який був укладений між [PERSON] та [PERSON], відповідно до якого між сторонами виникли певні правовідносини, був укладений до вступу в законну силу діючого Цивільного кодексу України 2003 року, на підставі чого до даних правовідносин повинні бути застосовані виключно норми ЦК України 1963 року, за якими, зокрема, ст.224 ЦК УРСР, за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ст.15 Закону України «Про товарну біржу», біржовою операцією визнається угода, що відповідає сукупності визначених нижче умов: а) якщо вона являє собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі; б) якщо її учасником є члени біржі; в) якщо вона подана до реєстрації та зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Відповідно до ст.12 Закону України «Про власність», який діяв на час виникнення спірних правовідносин, громадянин набуває права власності внаслідок укладення угод, не заборонених законом, а згідно зі ст.48 вказаного Закону, власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права,хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Відповідно до ст.47 ЦК УРСР нотаріальне посвідчення угод обов'язкове лише у випадках, зазначених в законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною 2 статті 48 цього Кодексу. Якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Таким чином, відповідно до ст.15 Закону України «Про товарну біржу» угоди зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню, а згідно ст.227 ЦК України (в редакції ЦК 1963 року) договір купівлі-продажу жилого приміщення повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору згідно зі ст.47 ЦК України (в редакції Кодексу 1963 року), тим самим, на той час мала місце конкуренція норм права. З огляду на викладене, позивач зазначила, що, оскільки у померлого [PERSON] виникло право власності на 18/25 частини жилого будинку з відповідною частиною надвірних будівель по [ADDRESS] з моменту реєстрації договору-купівлі продажу Універсальною товарною біржею «ІНКОПМАРК-КОНТРАКТ», однак він належним чином не засвідчив його, вона (позивач), як спадкоємець першої черги за законом, в позасудовому порядку позбавлена можливості захистити свої спадкові права, у зв'язку з чим змушена звернутись до суду з вказаним позовом. Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 02.03.2018 року відкрито загальне позовне провадження у вказаній справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 03.05.2018 року підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. В судове засідання від представника позивача [PERSON] - адвоката [PERSON] (діє на підставі ордеру серія КР №66076 від 03.05.2018 року) надійшла заява, зареєстрована в суді за № 15756 від 19 червня 2018 року про проведення розгляду справи без участі позивача та представника позивача, в якій позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити. Додатково зазначила, що відповідно до рішення міської ради міста Кропивницького «Про перейменування управління комунальної власності Кіровоградської міської ради» №1373 від 21 грудня 2017 року управління комунальної власності Кіровоградської міської ради перейменовано на управління комунальної власності міської ради міста Кропивницького. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явилися, судом повідомлені належним чином про час та місце судового розгляду справи, подали заяви, зареєстровані в суді 02.05.2018 року за вх. №№11085 та 11087 відповідно, в яких зазначили про визнання позовних вимог, розгляд справи просили провести за їх відсутності. Представник відповідача управління комунальної власності Міської ради міста Кропивницького в судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином про час та місце судового розгляду справи, при цьому, представником відповідача управління комунальної власності міської ради міста Кропивницького Ковбасюк А.В. (діє на підставі довіреності від 19.01.2018 року №58/17-у) подано клопотання, зареєстроване в суді 27.03.2018 року за вх.№7862 про розгляд справи за відсутності представника відповідача, просив ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Перевіривши матеріали справи, враховуючи позицію відповідачів щодо пред'явленого позивачем позову, дослідивши докази по справі в їх сукупності, з'ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернулася позивач, виходячи з положень ст. 12 та ст. 13 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, в той час як стаття 16 ЦК України визначає, що способами захисту цивільних прав та інтересів, серед інших, є визнання права. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач [PERSON] з 23 квітня 1977 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] актовий запис в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу за №742. [INFO] чоловік позивача [PERSON] - [PERSON], - помер, про що свідчить свідоцтво про смерть серії І-ОЛ №230168, видане18.10.2016 року Кіровоградським міським відділом державної реєстрації смерті Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис №2690. З матеріалів, наданих позивачем, судом також встановлено, що01 жовтня 1997 року брокер брокерської контори ТОВ «Агенство нерухомості-ІНКОПМАРК» Сабурова Віра Кузьмівна, яка діяла за згодою та за дорученням від [PERSON], діючого від свого імені, як Продавець за договором, та брокер брокерської контори ТОВ «Агенство нерухомості-ІНКОПМАРК» Лісовол Валентина Михайлівна, яка діяла за згодою та за дорученням від [PERSON], діючого від свого імені, як Покупець за договором, уклали на Універсальній товарній біржі «Інкопмарк-контракт» договір купівлі-продажу нерухомого майна, за умовами якого Продавець продав, а Покупець купив 18/25(вісімнадцять двадцять п'ятих) частини жилого будинку з відповідною частиною надвірних будівель [ADDRESS]. Вказаний будинок складається з: житлового будинку літера «АА1», житловою площею 58,0 кв.м., сарай літера «Б», вбиралень літера «ГД», погріб літера «Е»,водопроводу, замощення, огорожа. Відповідно до п.п.6, 8 Договору продаж відчужуваної частини жилого будинку вчинено за 10 056 грн., які Покупець передав Продавцю повністю до підписання цього Договору. Покупець набуває права власності на відчужувану частину будинку з моменту укладення даного договору і реєстрації його на біржі. Відповідно до п.16 Договору на виконання вимог ч.2 ст.227 ЦК України цей договір підлягає реєстрації в Кіровоградському обласному бюро технічної інвентаризації. На підставі ст.15 Закону України від 10 грудня 1991 року «Про товарну біржу» договір зареєстровано на УТБ «Інкопмарк-Контракт», за реєстраційним номером 25. Відповідно до реєстраційного напису на документі про право особистої власності 18/25 частини домоволодіння [ADDRESS] зареєстровано ОКП «Кіровоградське ООБТІ» за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 01.10.1997 року , реєстраційний номер 17784/96. Крім того, відповідно до архівної довідки обласного комунального підприємства «Кіровоградське обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації» від 03.05.2017 року № 34718 за архівними даними реєстрових книг Обласного комунального підприємства «Кіровоградське обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації», станом на 01.01.2013 року за [PERSON] на праві приватної спільної часткової власності зареєстровано 18/25 частини житлового будинку [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 01.10.1997 року №25 (Універсальна товарна біржа «Інкопмарк-Контракт», зареєстровано 06.11.1997 року. Реєстрова книга №96, запис №17784. Тим самим, після смерті [PERSON], який помер[INFO] відкрилася спадщина, яка складається, зокрема, і з 18/25 частини житлового будинку [ADDRESS]. Як вбачається з наданої на запит суду фотокопії спадкової справи №587/2016, заведеної 29 листопада 2016 року щодо майна померлого [INFO] [PERSON], з заявою про прийняття спадщини 29.11.2016 року, яка зареєстрована за вх.№1439,звернулася дружина спадкодавця [PERSON], яка відповідно до ст.1261 ЦК України є спадкоємцем першої черги за законом. Також з заявами про відмову від прийняття спадщини після смерті спадкодавця [PERSON], який помер [INFO] - 29 листопада 2016 року, які зареєстровані за вх.№№1440, 1441 відповідно, - звернулися діти спадкодавця [PERSON] та [PERSON], які, відповідно до ст.1261 ЦК України також є спадкоємцями першої черги за законом. Крім того, постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 2280/02-31 від 10.11.2017 року державним нотаріусом Кропивницької міської державної нотаріальної контори №2 Ляшенко В.Є. відмовлено спадкоємцю [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка [PERSON], який помер [INFO] на 18/25 часток житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями [ADDRESS], при цьому, підставою для відмови у вчиненні зазначеної нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, в постанові зазначено про недодержання вимог закону щодо нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу нерухомого майна від 01.10.1997 року, зареєстрованого на УТБ «ІНКОПМАРК -КОНТРАКТ», реєстраційний номер 25. За змістом положень статей 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Згідно зі ст. 1261 ЦК України у першу чергу права на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Стаття 1268 ЦК України визначає, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, відмова від прийняття спадщини є безумовною та беззастережною (ч.1 ст.1270, ч.ч.1, 5 ст.1273 ЦК України). Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї (ч.3 ст.1268 ЦК України). Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в т.ч., житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку, - є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. З огляду на зазначене, судом відзначається, що реєстрація ОКП «Кіровоградське ООБТІ» за спадкодавцем [PERSON] права власності на 18/25 частини домоволодіння [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна від 01 жовтня 1997 року, посвідченого біржею за реєстраційним номером 25, а не нотаріусом, станом на жовтень, 1997 року не суперечила чинному законодавству, на підставі чого, та приймаючи до уваги, що спадкодавець [PERSON], як покупець за зазначеним договором купівлі-продажу нерухомого майна повністю виконав умови зазначеного договору, зокрема, сплатив за придбане нерухоме майно обумовлену в договорі сторонами грошову суму, крім того, договір купівлі-продажу нерухомого майна від 01.10.1997 року відповідно до вимог ч.2 ст.227 ЦК України (в редакції 1963 року), зареєстрований в БТІ 06.11.1997 року, більш того, судом з наявних у справі доказів не встановлено, що у передбаченому законом порядку угода купівлі-продажу з підстав недотримання нотаріальної форми визнавалася судом недійсною, відповідно спадкодавець [PERSON]на підставі ст. ст. 128, 153 ЦК України (в редакції 1963 року), а також ст.49 Закону України «Про власність» набув право власності на 18/25 частини домоволодіння [ADDRESS] та правомірно володів ним. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається або оспорюється іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» підставою для реєстрації права власності є рішення суду відносно прав на нерухоме майно. З огляду на викладене вище, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку щодо доведеності позовних вимог позивача в частині визнання права власності в порядку спадкування та вважає за можливе визнати за позивачем [PERSON] в порядку спадкування за законом майнове право, наявне у спадкодавця [PERSON], яке підлягає спадкуванню, а саме: право власності на 18/25 частин жилого будинку з відповідною частиною надвірних будівель №4 по [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті чоловіка [PERSON], який помер [INFO]. Позивачем [PERSON] пред'явлено також вимогу про визнання дійсним договору купівлі-продажу 18/25 частин жилого будинку з відповідною частиною надвірних будівель по [ADDRESS] що був укладений між [PERSON] та [PERSON] та був посвідчений на підставі ст.15 Закону України «Про товарну біржу» від 10.12.1991р. Універсальною товарною біржею "ІНКОПМАРК-КОНТРАКТ», зареєстрований за реєстраційним № 25 від 01.10.1997 року, яку слід залишити без задоволення, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», в редакції, чинній на час укладення зазначеного договору, не підлягали нотаріальному посвідченню угоди, які зареєстровані на біржі, якщо вони являють собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі. Згідно зі ст. 224 ЦК України (в редакції 1963 року, чинного на час виникнення спірних правовідносин) за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно та сплатити за нього певну грошову суму. Право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором (ст. 128 ЦК України(в редакції 1963 року)). Відповідно до ч. 1 ст.45, ст.47 ЦК України (в редакції 1963 року) недодержання форми угоди, якої вимагає закон, тягне за собою недійсність угоди лише в разі, якщо такий наслідок прямо зазначено в законі. Нотаріальне посвідчення угод обов'язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими ч. 2 ст. 48 цього Кодексу. Якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Статтею 227 ЦК України (в редакції 1963 року) передбачено, що договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (ст. 47 цього Кодексу). Відповідно до ч. 2ст. 47 ЦК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Тим самим, судом відзначається, що для визнання судом угоди дійсною необхідно не лише повного чи часткового виконання угоди, що потребує нотаріального посвідчення, а також ухилення іншою стороною від нотаріального оформлення угоди. Позивачем не наданосуду належних та допустимих доказів ухилення сторін за договором від нотаріального посвідчення договору, який був укладений між [PERSON], який помер [INFO] та [PERSON], який помер [INFO] актовий запис про смерть №1598 від 18.06.2012 року, про що свідчить інформація Кропивницького міського відділу державної реєстрації смерті від 16.01.2018 року №35-14.12-01/01-13. Крім того, за змістом ст.ст.128, 153 ЦК України (в редакції 1963 року) право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним, колиміж сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди. Реєстрація ОКП «Кіровоградське ООБТІ» за спадкодавцем [PERSON] права власності на 18/25 частини жилого будинку [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажунерухомого майна від 01.10.1997 року, посвідченого біржею за реєстраційним номером 25, а не нотаріусом, станом на жовтень, 1997 року не суперечила чинному законодавству. Крім того, Інструкція про порядок державної реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, затверджена наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України №121 від 09.06.1998 року, зареєстрованогов Міністерствіюстиції України 26.06.1998 року №399/2839, передбачала підставу для державної реєстрації договорів купівлі-продажу, зареєстрованих біржею. Також, відповідно до Правил державної реєстрації об'єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб, затверджених наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13.12.1995 року №56,зареєстровано в Міністерстві юстиції України 19 січня 1996 року за №31/1056, які були чинними на час укладення договору купівлі-продажу нерухомого майна, також передбачалася така підстава для державної реєстрації як правовстановлюючий документ - договір купівлі-продажу, зареєстрований біржею (п.6 Додатку №1до Правил Державної реєстрації об'єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб - Перелік правовстановлюючих документів, на підставі яких проводиться державна реєстрація об'єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб. Відповідно до п. 5 ст. 3 Закону України «Продержавну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 01.07.2004 року за №1952-1 право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. На підставі цього Закону реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень здійснюється лише в разі вчинення правочинів щодо нерухомого майна, а також за заявою власника (володільця) нерухомого майна. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судові витрати по справі, понесені позивачем, які складаються з судового збору в розмірі 1631 грн. 26 коп., залишити по фактично понесеним позивачем. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial