Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-20 00:00:00

В грудні 2015 року Адміністрація Центрального району Миколаївської міської ради (далі Адміністрація) звернулася до суду із вищевказаним позовом та наступними уточненнями та доповненнями до відповідача, у якому просила зобов`язати відповідача вивільнити самовільно зайняту земельну ділянку під самовільно побудованою прибудовою, розмірами 10х2х7 м до квартири № 26 житлового будинку по вул. Обсерваторній, 2 в м. Миколаєві, шляхом зносу цієї прибудови. Самовільний захват земельної ділянки під самовільне будівництво є порушенням права власності ММР . Ухвалою суду від 30 червня 2015 року в якості співвідповідача по справі було залучено [PERSON], яка діє в інтересах неповнолітньої [PERSON], за клопотанням представника відповідача [PERSON] - як такої, що також прийняла спадщину після смерті попереднього власника квартири, який збудував спірну прибудову, [PERSON] У судовому засіданні представник позивача, вимоги позову підтримали, посилаючись на обставини, викладені у позові. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, направив свого представника, яка просила строк на позасудове врегулювання спору, проте після надання такого строку судом, відповідачі до судового засідання не з'являлися, повідомлялися судом належним чином, про причини енявки суду не повідомили. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, повідомлялася судом неодноразово належним чином. Третя особа [PERSON] , який є сусідом відповідача з другого поверху, в минулому судовому засіданні підтримав позовні вимоги, оскільки зведення прибудови до квартири, яка знаходиться на першому поверсі, порушує його права у користуванні власною квартирою. Крім того, їх будинок включений до переліку обєктів культтурної спадщини та розташований в історичній частині міста, і ваказана прибудова спотворює його зовнішній вигляд . В останнє судове засідання надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, просив позов задовольнити в повному обсязі. Вислухав пояснення представників сторін, третьої особи, вивчивши доводи позову та матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається із матеріалів справи, земельна ділянка по вул. Обсерваторній, 2 в м. Миколаєві належить до земель житлової та громадської забудови територіальної громади та знаходиться в державній власності. Відповідно до ст. 9 та п. 12 Перехідних положень ЗК України, ст. 1 ЗУ «Про розмежування земель державної і комунальної власності», повноваження щодо розпорядження цією земельною ділянкою, здійснює Миколаївська міська рада. Ніяких рішень органу місцевого самоврядування про відведення земельної ділянки за цією адресою відповідачу не приймалось. Раніше квартира [ADDRESS] належала [PERSON], яка і захопила спірну земельну ділянку та здійснила самовільне будівництво прибудови, за що остання неодноразово була притягнута до адміністративної відповідальності 05.10.2003 року Постановою № 458 та 28.03.2006 року Постановою № 32 адміністративної комісії адміністрації Центрального району виконкому ММР; Постановою № 518 від 25.10.2003 року Інспекції ДАБК ГУ містобудування та архітектури виконкому ММР також було притягнуто до адміністративної відповідальності за самовільне будівництво. 28 березня 2006 року винесено припис № 62 про добровільний знос прибудови. Вказана прибудова здійснена в порушення ДБН, а саме - відмітка покрівлі прибудови значно перевищує рівень підлоги другого поверху житлового будинку, де розташована квартира 29, що належить [PERSON], покрівля не має захисного шару для запобігання сонячного перегріву. Станом на 26.06.2014 року в квартирі відповідно до Довідки ТОВ "Соборное-1" про склад сім'ї, в квартирі [ADDRESS] заресєстровані [PERSON] та її доньки, 2008 та [INFO]. [PERSON] померла 15 січня 2011 року. Як вбачається з матеріалів цивільної справи № 490\\2258\\13-ц , рішенням Центрального районного суду м.Миколаєва від 17.04.2013 року визнано за [PERSON] та [PERSON] право власності в рівних частках за кожною на кв. 26 по пр Леніна, 71-а в м.Миколаєві в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] [PERSON] та [PERSON], яка діяла в інтересах неповнолітньої доньки [PERSON], своєчасно звернулися до нотаріуса з заявами про прийняття спадщини після смерті бабусі, інших спадкоємців немає. Як вбачається з листа від 01.12.2015 року № 77\\4 Відділу охорони культурної спадщини Управління з питань культури та охорони культурної спадщини Миколаївської міської ради, будинок № 2 по вул. Обсерваторна в м.Миколаєві включений до перепліку щойно виявлених обєктів культурної спадщини, розташований поряд з памяткою історії місцевого значення в історичній частині міста, яка визначена затвердженим рішенням міської ради від 04.04.1995 № 4\\7 історико-архітектурним планом. З огляду на це, будівельні, шляхові, земляні роботи на цьому будинку або його території відповідно до ст. 26 та 32 ЗУ "Про охорону культурної спадщини" можуть бути здійснені тільки за наявності письмлвого дохволу відповідного органу охорони культурної спадщини на підставі погодженої ним науково-проектної документації. До того ж, відповідно до статті 6 Закону України «Про охорону культурної спадщини» проект відведення земельної ділянки, як необхідної для обслуговування будівлі за адресою по вул. обсерваторна, 2, так й земельної ділянки, що межує з нею, має бути погоджений органом охорони культурної спадщини Миколаївської обласної державної адміністрації. Технічна документація ж, що затверджена оскаржуваним рішенням, такого погодження не містить. Відповідно до положень ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. За правилами ст.ст. 1278, 1296 цього Кодексу , частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Спадкоємець, який звернувся д нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, вважаєтся таким, що прийняв спадщину у всьому складі спадкового майна. Таким чином суд вважає встановленим, що відповідачі в рівних частках прийняли спадщину за законом після смерті [PERSON], в тому числі і квартиру [ADDRESS]. Відповідні дозволи на виконання будівельних робіт не видавались, проект забудови не погоджений у компетентних органах та взагалі відсутній, висновки СЕС та пожежної служби відсутні, згода мешканців будинку також відсутня, документи на право користування земельною ділянкою відсутні, ніяких рішень щодо відведення даної земельної ділянки компетентним органом не приймалось, межі земельної ділянки не встановлено. Крім того, зведення такої прибудови спонукає власника квартири, розташованої на другому оверсі над цією прибудовою, [PERSON] до чисельних звернень до компетентних органів з приводу незаконного зведення прибудови, з огляду на що, суд вважає за можливе прийняти до уваги, що неправомірні дії відповідачів порушують права третьої особи, який є співвласниками житлового будинку і заперечує проти подібного. Відповідно до ст.ст. 23, 24 ЗУ «Про планування і забудову територій», планування окремої земельної ділянки, будівництво на ній будинків і споруд власниками або користувачами здійснюються з урахуванням законних інтересів інших власників або користувачів земельних ділянок, будинків і споруд. Право на забудову земельної ділянки реалізується лише її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням та відповідно до містобудівних умов і обмежень забудови земельної ділянки, встановлених згідно з вимогами цього Закону. Згідно положень ч.1 ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил; Самовільна прибудова розташована на земельній ділянці, яка належить територіальній громаді міста та відноситься до загального користування, а її власник Миколаївська міська рада не приймла рішення у відведенні чи наданні її в користування власникам квартири, до якої вона прибудована. Будівництво здійснено без належного дозволу та затвердженого проекту, отже допущене істотне порушення будівельних норм та правил. Також суду не надано даних про те, що проведення яких-небудь перебудов усунуло б існуючі порушення прав третіх осіб. Відповідно до Акту комісійного обстеження спеціалістами позивача за вказаною адресою від 11.12.2015 року встановлена наявність прибудови орієнтовними розмірами 10х9 (2+7) метра, має Г-образну форму. Згідно зі ст. 116 ЗК підставами для набуття права на землю є рішення органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. За ст. 125 Земельного Кодексу України, приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж в натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї та державної реєстрації забороняється. Відповідно до ст.. 1 ЗУ «Про державний контроль за використанням та охороною земель», будь-які дії особи, які свідчать про фактичне використання не наданої земельної ділянки до встановлення її меж в натурі до одержання документа, що посвідчує право на неї та його державної реєстрації, є самовільним зайняттям земельної ділянки. На підставі викладеного, згідно зі ст. ст. 12, 118, 123, 124, 152, 212 ЗК України, суд доходить до висновку, що відповідачі не набули право користування земельною ділянкою під забудовою , самовільно зайнято земельну ділянку, яка не належить на праві власності власникам квартири, до якої вона безпосередньо прилягає , та не надавалася їм у встановленому порядку ні в постійне, ні в тимчасове користування. Тому право на користування та розпорядження цією земельною ділянкою відноситься до територіальної громади. При цьому, відповідачі в силу ст. 212 ЗК України мають повернути самовільно зайняту земельну ділянку власнику та привести у придатний до використання стан. З урахуванням викладених обставин, здійснене будівництво прибудови є самочинним в силу положень частин 4,7 ст. 376 ЦК України, спірна земельна ділянка є самовільно захопленою , тому позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають задоволенню. Згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідачів підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. з кожного на користь держави.

Outcome: approved