Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-20 00:00:00

Начальник Служби у справах дітей Чугуївської районної державної адміністрації Харківської області Альхімович О.А. звернулася до суду з позовом в інтересах малолітніх дітей [PERSON], [PERSON], [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав відносно її малолітніх дітей: [PERSON], [PERSON], [PERSON]. В обґрунтування позову зазначено, що [PERSON] є матір'ю одиначкою трьох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Свої батьківські обов'язки мати протягом тривалого часу виконує неналежно, взагалі ухиляється від виконання своїх обов'язків щодо виховання, утримання та навчання своїх дітей. Неодноразові обстеження умов проживання родини позитивних результатів не дали. Мати не працює. Діти тимчасово перебували в лікувально-профілактичних закладах, однак за цей час [PERSON] не створила належних умов для повернення дітей, хоча отримувала всі виплати, які їй гарантовані державною, в тому числі і на дітей. Служба у справах дітей неодноразово клопотала про притягнення до відповідальності [PERSON] за ухилення від виконання своїх батьківських обов'язків, небажання займатися їх вихованням та утриманням. Оскільки мати ухиляється від виконання своїх обов'язків по утриманню, догляду та всебічному розвитку дітей, служба просить суд позбавити [PERSON] батьківських відносно трьох її дітей. Представник Чугуївської районної державної адміністрації в судове засідання не з'явився, надав заяву про підтримання позовних вимог та просив розглядати справу без його участі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, причини неявки суду не повідомила, про дату та час розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином, шляхом направлення судових повісток, про що свідчать зворотні повідомлення про вручення поштового відправлення, які містяться в матеріалах справи, письмові заперечення проти позову з посиланням на докази, якими вони обґрунтовуються, не надала, хоча мала таку можливість, оскільки позовну заяву з доданими до неї документами отримала. Представник служби у справах дітей Чугуївської районної державної адміністрації Харківської області в судове засідання не з'явився, надав заяву про відсутність заперечень проти позовних вимог, в якій просив розглядати справу без участі представника. Представник Чугуївського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді в судове засідання не з'явилася, надала заяву про відсутність заперечень проти позовних вимог, в якій просила розглядати справу без її участі. Представник Кочетоцької селищної ради Чугуївського району Харківської області в судове засідання не з'явився, надав заяву про відсутність заперечень проти позовних вимог, в якій просив розглядати справу без участі представника. Представник Зарожненської сільської ради Чугуївського району Харківської області в судове засідання не з'явився, надав заяву про відсутність заперечень проти позовних вимог, в якій просив розглядати справу без участі представника. Вивчивши матеріали справи у межах наданих доказів, суд приходить до висновку, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. З наданих копій свідоцтва про народження: серії [NUMBER] [PERSON], [INFO], серії [NUMBER] [PERSON], [INFO], та серії [NUMBER] [PERSON], [INFO], вбачається, що матір'ю дітей є відповідач - [PERSON] (а.с. 4, 5). Згідно наданих Витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч. 1 ст. 135 СУ України № 00015491435 та № 00015491332 від 17.06.2015, у актовому записі про народження [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], відомості про батька записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України (а.с. 8, 9). Як зазначено у позові, [PERSON] є одинокою матір'ю, яка разом з дітьми зареєстровані як внутрішньо переміщені особи та мешкали за адресою: [ADDRESS], де проживала в орендованому будинку. Доглядати та виховувати дітей їй допомагала її мати, бабуся дітей, [PERSON], яка працювала та отримувала пенсію. Родина перебувала на обліку Чугуївського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді з 2015 року як така, що переїхала із зони проведення АТО, та потребує сторонньої допомоги. Протягом всього періоду їй надавався комплекс соціальних послуг. Родина перебувала під постійним контролем та наглядом служби у справах дітей, центру соціальних служб, селищної ради за попереднім місцем проживання. До родини регулярно здійснювались виїзди з метою перевірки умов проживання малолітніх дітей, надання комплексу соціальних послуг, допомоги продуктами харчування, речами тощо. У зв'язку із цим умови проживання родини [PERSON] обстежувались неодноразово та було встановлено, що умови задовільні, в наявності були продукти харчування, одяг тощо. Старша дитина відвідувала перший клас Кочетоцької ЗОШ. За час проживання на території Кочетоцької селищної ради дана родина змінила кілька адрес проживання, але їх виганяли через те, що вони створювали умови, непридатні для проживання (бруд, антисанітарія, захаращеність приміщень тощо). Протягом всього періоду родина отримувала соціальну грошову допомогу в розмірі більше 10000 грн, але все одно допустили утворення заборгованості з газопостачання за останнім місцем проживання за адресою: [ADDRESS]. За борги газопостачання було припинене (зворотна сторінка а.с. 15). Умови проживання істотно погіршились, тому дітей у листопаді 2017 року влаштували до дитячого відділення КЗОЗ "Чугуївська центральна районна лікарня ім. М.І. Кононенка" за заявою матері про тимчасове влаштування дітей від 30.11.2017. Також вона написала зобов'язання щодо покращення умов проживання малолітніх дітей (а.с. 17). За час перебування дітей у лікарні, завдяки волонтерам та селищній раді, у будинку, який орендувала родина, були встановлені електроконвектори. Після чого дітей було повернуто матері на спільне проживання та виховання. У лютому 2018 року бабуся [PERSON] померла, а мати самостійно виховувати та утримувати дітей не була спроможна, умови проживання дуже погіршились, через заборгованість відключили електроенергію, через бруд та антисанітарію господарі відмовили в оренді будинку, а це вже було 3 орендоване житло. Через незадовільні умови проживання малолітніх дітей в лютому 2018 року влаштували до лікувально-профілактичних закладів області, а саме: [PERSON], 2011 р.н., влаштовано до «Обласного дитячого туберкульозно-клінічного санаторію» у м. Харків, [PERSON], 2015 р.н., та [PERSON], 2013 р.н., до КЗОЗ «Обласний дитячий туберкульозний санаторій № 1» у смт. Високий, Харківського району. Строк перебування малолітніх дітей в лікувальних закладах завершився в серпні 2018 року (а.с. 18). Згідно наданого листа Служби у справах дітей № 01-28/144 від 05.03.2018, на Урядову гарячу лінію зверталась [PERSON], яка мешкає у м. Чугуїв, стосовно невиконання батьківських обов'язків [PERSON] (а.с. 10-12). 29.05.2018 за наказом № 60 Чугуївського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді родина [PERSON] взята під соціальний супровід як така, що перебуває у складних життєвих обставинах, строком на 3 місяці [PERSON] була попереджена про те, що за час перебування дітей в лікувальних закладах має знайти придатне для проживання житло, облаштуватись та створити всі умови для проживання та виховання дітей, а у разі, якщо вона не подолає складні життєві обставини за той час, поки діти перебуватимуть в лікувальних закладах, буде ініційоване питання про позбавлення її батьківських прав по відношенню до малолітніх дітей. Після влаштування дітей до лікувальних закладів [PERSON] переїхала до с. Зарожне Чугуївського району Харківської області. Зарожненська сільська рада докладала багато зусиль до пошуку будинку, приданого для проживання малолітніх дітей, допомагала обладнати приміщення. Весь цей час відповідач отримувала всі виплати, які гарантовані державою, в тому числі і на дітей. Але за цей час вона нічого так і не зробила: в будинку брудно, косметичний ремонт не зроблено, на роботу не влаштувалась, має співмешканця, який зловживає алкогольними напоями. Обстеживши умови проживання [PERSON], комісія встановила, що умови не придатні для повернення дітей (а.с. 13). За інформацією Зарожненської сільської ради [PERSON] фактично не проживає за адресою: [ADDRESS], на даний час жінка мешкає за адресою: [ADDRESS] із співмешканцем. Відповідач поводить себе як людина безвідповідальна, неодноразово була помічена в стані алкогольного сп'яніння. 19.08.2018 було здійснено повторний виїзд до [PERSON] і їй було повідомлено, що строк перебування дітей в лікувальних закладах завершений, і вона має забрати дітей додому. Але в ході бесіди встановлено, що жінка неспроможна самостійно виховувати малолітніх дітей, не має навичок самообслуговування та соціально неадаптована. Така поведінка матері негативно впливатиме на моральне та фізичне здоров'я дітей. На зауваження селищної ради, спеціалістів служби у справах дітей, фахівців ЧРЦСССДМ, представників правоохоронних органів не реагує та не намагається щось змінити в своєму житті. 21.08.2018 малолітні діти були влаштовані до Харківського обласного центру соціально-психологічної реабілітації для дітей "Гармонія" на час вирішення питання про подальше влаштування малолітніх дітей. Тривале ухиляння відповідача від виховання, утримання дітей, створення належних умов для розвитку та їх виховання погано позначилося на їхньому здоров'ї, вони часто хворіли, мали педикульоз, відставали у розвитку. Таким чином, службою у справах дітей встановлено, що мати не піклуються про фізичний і духовний розвиток дітей, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для нормального самоусвідомлення; не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей. Зазначені фактори як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дітей та свідомого нехтування своїми батьківськи обов'язками. Чугуївська районна державна адміністрація Харківської області 18.10.2018, розглянувши документи щодо ухилення від виконання батьківських обов'язків [PERSON] по відношенню до своїх малолітніх дітей та, враховуючи результати розгляду питання на Комісії з питань захисту прав дитини райдержадміністрації, встановила усунення від виконання батьківських обов'язків з боку [PERSON] по відношенню до своїх малолітніх дітей і вважає за доцільне позбавити її батьківських прав (а.с. 19-22). Конвенція про права дитини, що ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, визнаючи, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння, забезпечує те, щоб дитина не розлучалася з батьками в супереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосованого закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст. 164 цього ж кодексу мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона чи він не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Відповідно до ст. 166 цього ж кодексу особа, позбавлена батьківських прав: втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов'язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини; втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім'ям з дітьми; не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов'язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Відповідно до п.п. 2-5 ч. 1 ст. 164 СК України, підставою для позбавлення батьківських прав можуть бути: ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоке поводження з дитиною; якщо батьки є хронічними алкоголіками або наркоманами; якщо батьки вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. З наданих суду та досліджених у судовому засіданні документів, вбачається, що профілактична робота, яка проводилася із родиною [PERSON], бажаних результатів не дала. Надані докази є підтвердженням того, що доцільним є позбавлення матері батьківських прав, оскільки вона допустила свідоме нехтування своїми обов'язками щодо виховання і утримання дітей, ухилення від виконання своїх обов'язків. Винна поведінка відповідача підтверджується письмовими доказами при відсутності інших способів впливу на неї для зміни ставлення щодо виховання і утримання дітей. На підставі викладеного, суд дійшов висновку про доцільність позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її дітей: сина [PERSON] та доньок [PERSON] і [PERSON]. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН «Про права дитини», в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 27 цієї ж Конвенції, батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. В ст. 51 Конституції України закріплений обов'язок батьків утримувати дітей до їх повноліття. У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Оскільки позовною вимогою є позбавлення відповідача батьківських прав, а відповідно до СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, суд прийшов до висновку про необхідність виходу за межі позовних вимог з метою повного захисту прав, свобод та інтересів дітей і стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей до досягнення ними повноліття, виходячи з наступного. Законом України № 1370-VIII від 17.05.2016р. «Про внесення змін до Сімейного кодексу України щодо обов'язку осіб, позбавлених батьківських прав, утримувати дитину» внесено зміни до ст. 166 СК України і доповнено частиною 3 такого змісту «При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов'язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.» Відповідно до вимог ст.ст.: 180 СК України - батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття; 181 ч. 3 СК України - кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі; 191 СК України - аліменти на дитину за рішенням суду присуджуються з дня пред'явлення позову. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. При винесенні рішення суд враховує наступні обставини: діти будуть влаштовані до дитячих закладів відповідно до їх віку та стану здоров'я, відповідач не є пенсіонером чи інвалідом, відомостей про наявність інших осіб, які б знаходилися на утриманні відповідача або на яких би сплачувалися аліменти, суду не надано. Отже, виходячи з встановлених дійсних обставин справи та враховуючи матеріальне становище платника аліментів, відсутність у нього інших осіб, які знаходяться на її утриманні та на яких сплачує аліменти, матеріальне становище дітей, та з урахуванням ч. 2 ст. 182 СК України, згідно якої мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2019 року - 1626 гривень, з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня - 1779 гривень, однак прожитковий мінімум, згідно з визначенням, наведеним в ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум», це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості, тому обмежувати розмір аліментів лише розміром прожиткового мінімуму доходів суд вважає не прийнятним, суд вважає можливим стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей у розмірі 1/2 частині з усіх видів доходів щомісяця до досягнення дітьми повноліття. З урахуванням встановлених обставин справи, досліджених у судовому засіданні доказів, вбачається, що відповідач безвідповідально ставиться до виховання своїх дітей, ухиляється від виконання своїх обов'язків по їх вихованню, тому доцільно позбавити його батьківських прав та стягнути при цьому аліменти на утримання дітей, оскільки особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дітей. В порядку ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved