Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-02 00:00:00

Позивач [PERSON] 25.09.2014 року звернувся до суду із позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення коштів на утримання неповнолітньої дитини, мотивуючи свої вимоги тим, що з 10.02.1995 року він перебуває у шлюбі з відповідачкою. Від спільного шлюбу вони мають одну неповнолітню дитину доньку [PERSON], [INFO]. Протягом одного року шести місяців вони з відповідачкою разом не проживають. Усі обов'язки по вихованню дитини несе він самостійно. Дитина проживає з ним і знаходиться на його повному утриманні. Відповідачка не надає матеріальну допомогу на утримання дитини та ухиляється від добровільного виконання свого батьківського обов'язку по утриманню дитини, просив стягнути з відповідачки кошти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини зі всіх видів доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення нею повноліття. Позивач [PERSON] в судовому засіданні на позовних вимогах наполіг та просив стягнути на його користь аліменти для утримання їх спільної з відповідачкою дитини. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнала повністю, не заперечує проти того, щоб з неї стягували аліменти на утримання її неповнолітньої дитини. Перевіривши матеріали справи, враховуючи доводи позивача в обґрунтування позову та визнання позову відповідачем, та ті обставини, що відповідачка в даний час проживає окремо від дитини, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Дані відносини відносяться до сімейних правовідносин і регулюються нормами Сімейного Кодексу: ст.ст. 180-184 СК України; п.15-19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", відповідно до яких батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. В судовому засіданні встановлено факт ненадання відповідачкою коштів на утримання дитини, адже, відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Суд погоджується із вимогами позивача і вважає можливим стягнути з відповідачки кошти на утримання дитини, доньки в розмірі 1/4 частини зі всіх видів доходу, так як вона має можливість сплачувати аліменти на неповнолітню дитину. Відповідно до ст. 191 ч.1 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і визнання позову. Позивач довів обставини, на які він посилався, а саме факт несплати відповідачкою коштів на утримання дитини та наявність умов для сплати аліментів відповідачкою на неповнолітню дитину до досягнення нею повноліття. Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню і є підстави для стягнення аліментів від дня пред'явлення позову, а саме від 25.09.2014 року. Судові витрати, відповідно до ст. 88 ЦПК України суд вважає необхідним віднести за рахунок відповідачки і стягнути з неї 243,60 грн. судового збору в доход держави. На підставі зазначеного, ст.ст. 180-184 СК України; п.15-19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" і

Outcome: approved