Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про визнання права засновника в порядку спадкування за законом. У позові вказав, що [INFO] помер батько позивача, [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складалася, зокрема з права засновника селянського (фермерського) господарства «Солоницьке», у визначеному Статутом господарства обсязі, державну реєстрацію якого проведено 15.03.2000 року, номер запису 15711200000000405. Спадкоємцями після смерті [PERSON] є його син - [PERSON] та дружина - [PERSON] . 21 серпня 2020 року спадкоємцями було укладено договір про поділ спадщини. [PERSON] серед іншого спадково майна, набув право на частку у складеному капіталі Селянського (фермерського) господарства «Солоницьке». 21 серпня 2020 року позивачем було отримано свідоцтва про право на спадщину на майно, однак у видачі свідоцтва на частку у складеному капіталі Селянського (фермерською господарства «Солоницьке» йому було відмовлено, оскільки зареєстровано рішення про припинення СФГ «Солоницьке» в розумінні ЗУ «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань». Померлий [PERSON] був єдиним засновником Селянського (фермерського) господарства «Солоницьке». Позивач, як спадкоємець має намір продовжити діяльність господарства, відмінивши рішення про припинення СФГ «Солоницьке». Фактично, відмова нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку учасника в складеному капіталі, позбавляє [PERSON] можливості вчиняти будь-які дії щодо господарської діяльності СФГ «Солоницьке». Прохає суд: визнати за [PERSON] , реєстраційний номероблікової картки платника податків [NUMBER] , в порядку спадкування за законом після померлого [INFO] , [PERSON] , право засновника селянського (фермерського) господарства «Солоницьке», у визначеному Статутом господарства обсязі, державну реєстрацію якого проведено 15.03.2000 року, номер запису 15711200000000405, ідентифікаційний код юридичної особи 30891128, юридична адреса фермерського господарства: 37550, село Солониця, Лубенського району Полтавської області. В судове засідання представник позивача не з`явилася, звернувся до суду із заявою про розгляд справи без її участі та участі позивача, вимоги позову підтримує, на їх задоволенні наполягає. Відповідач в судове засідання не з`явилася, звернулася до суду з письмовим клопотанням щодо розгляду справи без її участі, щодо задоволення позову не заперечує. За відсутності учасників процесу розгляд цивільної справи здійснено в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, докази, надавши їм належну оцінку, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] помер батько позивача, [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть [NUMBER] , видане Лубенським міськрайонним відділом ДРАЦС ГТУЮ у Полтавській області, актовий запис №617 (а.с.5) Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складалася, зокрема з права засновника селянського (фермерського) господарства «Солоницьке», у визначеному Статутом господарства обсязі, державну реєстрацію якого проведено 15.03.2000 року, номер запису 15711200000000405. Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У частині другій статті 1223 ЦК України зазначено, що у разі відсутності заповіту визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України. Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. 13 вересня 2019 року було відкрито спадкову справу № 298/2019 в Другій Лубенській державній нотаріальній конторі, номер у Спадковому реєстрі 64824540. Спадкоємцями після смерті [PERSON] є його син - [PERSON] та дружина - [PERSON] , які 21 серпня 2020 року уклали договір про поділ спадщини. (а.с.18) [PERSON] серед іншого спадково майна, набув право на частку у складеному капіталі Селянського (фермерського) господарства «Солоницьке». 21 серпня 2020 року позивачем було отримано свідоцтва про право на спадщину на майно, однак у видачі свідоцтва на частку у складеному капіталі Селянського (фермерською господарства «Солоницьке» йому було відмовлено (а.с.19-20), оскільки СФГ «Солоницьке» в стані припинення, за рішенням засновників. Померлий [PERSON] був єдиним засновником Селянського (фермерського) господарства «Солоницьке». (а.с. 22-23) Позивач, як спадкоємець має намір продовжити діяльність господарства, відмінивши рішення про припинення СФГ «Солоницьке». Фактично, відмова нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку учасника в складеному капіталі, позбавляє [PERSON] можливості вчиняти будь-які дії щодо господарської діяльності СФГ «Солоницьке». Згідно з п. 23 Постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса і оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Нормами ст.23 Закону України «Про фермерське господарство» встановлено, що успадкування фермерського господарства (цілісного майнового комплексу або його частини) здійснюється відповідно до закону. Згідно ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч. 1, ч. 4 ст. 1 Закону України "Про фермерське господарство" фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, здійснювати її переробку та реалізацію з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм у власність та/або користування, у тому числі в оренду, для ведення фермерського господарства, товарного сільськогосподарського виробництва, особистого селянського господарства, відповідно до закону Фермерське господарство підлягає державній реєстрації як юридична особа або фізична особа - підприємець. Фермерське господарство діє на основі установчого документа (для юридичної особи - статуту, для господарства без статусу юридичної особи - договору (декларації) про створення фермерського господарства). В установчому документі зазначаються найменування господарства, його місцезнаходження, адреса, предмет і мета діяльності, порядок формування майна (складеного капіталу), органи управління, порядок прийняття ними рішень, порядок вступу до господарства та виходу з нього та інші положення, що не суперечать законодавству України. Частинами 1, 4 ст. 4 ЗУ «Про фермерське господарство» визначено, що головою фермерського господарства є його засновник або інша визначена в Статуті особа. Голова фермерського господарства може письмово доручати виконання своїх обов`язків одному з членів господарства або особі, яка працює за контрактом. Відповідно до норм ст.19 ЗУ «Про фермерське господарство», до складу майна фермерського господарства (складеного капіталу) можуть входити: будівлі, споруди, облаштування, матеріальні цінності, цінні папери, продукція, вироблена господарством в результаті господарської діяльності, одержані доходи, інше майно, набуте на підставах, що не заборонені законом, право користування землею, водою та іншими природними ресурсами, будівлями, спорудами, обладнанням, а також інші майнові права (в тому числі на інтелектуальну власність), грошові кошти, які передаються членами фермерського господарства до його складеного капіталу. Згідно статті 20 зазначеного Закону майно фермерського господарства належить йому на праві власності. Майнові права, що входять до складеного капіталу фермерського господарства, передаються йому на визначений у Статуті термін. Пунктом 4 статті 35 Закону України "Про фермерське господарство" передбачено, що діяльність фермерського господарства припиняється, зокрема, у разі якщо не залишається жодного члена фермерського господарства або спадкоємця, який бажає продовжити діяльність господарства. Відповідно до ч. 1 ч. З ст. 191 ЦК України підприємство є єдиним майновим комплексом, що використовується для здійснення підприємницької діяльності. До складу підприємства як єдиного майнового комплексу входять усі види майна, призначені для його діяльності, включаючи земельні ділянки, будівлі, споруди, устаткування, інвентар, сировину, продукцію, права вимоги, борги, а також право на торговельну марку або інше позначення та інші права, якщо інше не встановлено договором або законом. Підприємство як єдиний майновий комплекс є нерухомістю. Фермерське господарство, як цілісний майновий комплекс, включає майно, передане до складеного капіталу, нерозподілений прибуток, майнові та інші зобов`язання. За положеннями статті 182 ЦК України до складу спадщини входить лише те нерухоме майно, право на яке зареєстровано в органах, що здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна. Таким чином, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, провадиться після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві. За таких обставин, суд приходить до висновку, що право власності безпосередньо на фермерське господарство не може бути предметом спадкування, оскільки діяльність самого фермерського господарства не припиняється смертю засновника, водночас предметом спадкування є право засновника такого господарства. В зв`язку з наведеним, суд приходить до переконання, що до позивача, як до спадкоємця за законом на права засновника фермерського господарства, який висловив бажання продовжити діяльність господарства, повинні перейти права засновника СФГ «Солоницьке». При цьому суд враховує позицію ВП ВС, висловлену в постанові від 23.06.2020 року у справі № 179/1043/16-ц, за якою у випадку смерті засновника (члена) селянського (фермерського) господарства його спадкоємці мають право на спадкування цього господарства (прав засновника, члена).

Outcome: approved