Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-29 00:00:00

До Орджонікідзевського районного суду міста Харкова надійшов вказаний позов (а.с. 1-16). Позивач прохає стягнути з Відповідача, вартість матеріального забезпечення у розмірі 7\~465 грн. 68 коп. на користь [PERSON] загальнообовязкового державного соціального страхування України на випадок безробіття в особі робочого органу Харківського міського центру зайнятості. Позовні вимоги обгрунтовє тим, що 20 лютого 2008 року Відповідач звернувся за сприянням у працевлаштуванні до Орджонікідзевського районного центру зайнятості, де і був зареєстрований з відкриттям персональної картки № 200700308022000002. За заявою Відповідача від 27.02.2008 у якій він зазначає, що не працює як найманий працівник, в тому числі за договором підряду, цивільно - правового характеру, за сумісництвом, не зареєстрований як фізична особа - підприємець, йому був наданий статус безробітного і, відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", "Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності", призначена виплата допомоги по безробіттю з 27.02.2008 по 20.02.2009. Відповідно до Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Державної податкової адміністрації України 13.02.2009 р. № 60/62, Постановою правління Пенсійного [PERSON] України 13.02.2009 р. № 7 -1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12 березня 2009 р. за № 232/16248, розслідування здійснюється шляхом проведення перевірки достовірності даних, які є підставою для надання особі статусу безробітної та виплати їй матеріального забезпечення, що зазначені в документах, поданих особою до державної служби зайнятості під час її реєстрації та протягом періоду її перебування на обліку як безробітної. Представник позивач, у судове засідання зявилась надала пояснення аналогічні викладеним у позові. Додатково пояснила що відповідно до ч. 2 та ч. З ст. 36 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», передбачено: застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобовязані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм матеріального забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення внаслідок умисного невиконання особою своїх обовязків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їм матеріального забезпечення та надання соціальних послуг. Невиконання [PERSON], обовязку щодо повідомлення службі зайнятості про свій наявний статус фізичної особи - підприємця, призвело до безпідставної виплати йому матеріального забезпечення на випадок безробіття. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, причину неявки не повідомив, заперечень на позов не надав (а.с. 21, 22, 26, 30). Правом участі представника у судовому засіданні не скористався. Відповідно до ч.4\~ст.169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Виходячи з викладеного, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи що відповідає положенням\~ст. 224 ЦПК України. Судом установлено: Установлено, що 27.02.2008 року [PERSON], звернувся із заявою до Орджонікідзевського РЦЗ ( м. Харков) про вирішення питання стосовно працевлаштування, надання статусу безробітного та виплатою допомоги по безробіттю (а.с.14). Установлено, що відповідно до витягу із наказів про прийнятті рішення по [PERSON] серії ПК №: 200700608051300009, йому , було поновлено статус безробітного та поновлено виплату допомоги по безробіттю (а.с. 5-6). Відповідно до витягу Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, [PERSON], з 04.04.2002 року зареєстрований фізичною особою підприємцем (а.с. 11). Суд дослідивши матеріали справи, перевіривши докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України і які вони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення заявлених вимог, з'ясувавши фактичні обставини справи, - приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, які встановлені ст.ст.10,11 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на обґрунтування своїх вимог або заперечень, саме сторона визначає коло доказів, які вона надає суду. Правові, економічні та організаційні засади реалізації державної політики у сфері зайнятості населення, гарантії держави щодо захисту прав громадян на працю та реалізації їх прав на соціальний захист від безробіття, основні засади загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття визначаються Законом України «Про зайнятість населення» та Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», в редакціях, чинних на час виникнення спірних правовідносин. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про зайнятість населення» в редакції від 05.07.2012 року безробітним визнається особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи. Відповідно до ч. 2 ст. 43 цього Закону статус безробітного надається зазначеним у частині першій цієї статті особам за їх особистою заявою у разі відсутності підходящої роботи з першого дня реєстрації у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від зареєстрованого місця проживання чи місця перебування. Згідно з Порядком розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженим наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Державної податкової адміністрації України від 13.02.2009 № 60/62, до Харківського міського центру зайнятості надійшла інформація, щодо факту, що [PERSON]А в період перебування на обліку в центрі зайнятості, був зареєстрований як фізична особа-підприємець. Складений акт розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» від 09.09. 2015 року за № 838 ДФС (а.с.9). За таких обставин, Відповідачем в період перебування на обліку в центрі зайнятості та отримання допомоги по безробіттю відносилася до категорії зайнятого населення, відповідно до норм ст. 4 Закону України «Про зайнятість населення». У звязку з цим, Харківським міським центром зайнятості, 26.11.2015 року виданий наказ за № 1653, «Про повернення коштів, виплачених як допомога по безробіттю [PERSON]» за період з 27.06.2008 року по 06.04.2009 року в сумі 7465 грн. 68 коп. (а.с.10). Згідно з ч. 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», передбачено стягнення суми виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Відповідно до ст. 39 вказаного Закону, спори, що виникають із правовідносин за цим Законом, вирішуються в судовому порядку. Працівниками міського центру зайнятості були прийняті заходи щодо досудового врегулювання питання про добровільну сплату суми виплаченого забезпечення застрахованій особі, проте, як встановлено судом, на час розгляду справи, вартість матеріального забезпечення на випадок безробіття в сумі 7465 грн. 68 коп. Відповідачем на рахунок Харківського міського центру зайнятості не повернута. Всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з'ясувавши обставини, на які посилався позивач та відповідач, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved