Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-19 00:00:00

позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет», третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, згідно якого просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 21581 від 20.10.2020 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем, про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» заборгованості в розмірі 4 345 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що на примусовому виконанні у старшого державного виконавця Бахмутського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Іванової С.О. перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису № 21581 від 20.10.2020 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» заборгованості в розмірі 4 345,00 грн. за кредитним договором № 002-04122-241213 від 24 грудня 2013 року укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та позивачем по справі. Вважає, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. виконавчий напис № 21581 від 20.10.2020 року вчинено з порушенням норм Закону «Про нотаріат» та постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безпірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Також позивач звернулась до суду з заявою про забезпечення позову по цивільній справі, в якій просила зупинити стягнення по виконавчому провадженню. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 26.03.2021 року по вказаній справі було відкрите загальне позовне провадження та призначене підготовче судове засідання. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 26.03.2021 року зупинено стягнення по виконавчому провадженню ВП № 64765297 з примусового виконання виконавчого напису № 21581 від 20.10.2020 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» заборгованості в розмірі 4 345,00 грн. 24.05.2021 року до суду надійшло клопотання директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» Яворського Р.І. про врегулювання спору за участю судді, згідно якого він вказує, що спір можливо вирішити в мирному порядку за умов взаємних поступок, оскільки наявність заборгованості за кредитним договором позивачем не спростовується, містяться лише посилання щодо надмірно великої суми заборгованості, у зв`язку з чим пропонує вирішити спір в мирному порядку на наступних умовах: станом на сьогоднішній день заборгованість за кредитним договором № 002-04122-241213 від 24.12.2013 року складає 4 345,00 грн. У разі сплати позивачем 700 грн. на розрахунковий рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» у строк до 18 год. 00 хв. 17 травня 2021 року, частина заборгованості у розмірі 3 645,00 грн., буде списана, а заборгованість за кредитним договором № 002-04122-241213 від 24.12.2013 року та виконавчим написом № 21581 вважатиметься такою, яка погашена в повному обсязі. Від позивача до суду надійшла заява щодо клопотання відповідача про врегулювання спору за участі судді, згідно якої позивач зазначила, що не погоджується з пропозиціями відповідача, викладеними в клопотанні про врегулювання спору за участю судді. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 20 липня 2021 року у задоволенні клопотання директора ТОВ «Фінпром Маркет» Яворського Романа Ігоровича про врегулювання спору за участю судді по цивільній справі за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет», третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, було відмовлено. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Від неї до суду надійшла заява, згідно якої вона просила розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила задовольнити (а.с.80). Відповідач - представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» в підготовче судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. До суду від директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» надійшла заява про визнання позовних вимог, згідно якої Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» визнає позовні вимоги [PERSON] та просив задовольнити позовні вимоги в частині визнання виконавчого напису № 21581 від 20.10.2020 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем, про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» заборгованості в розмірі 4 345 грн., таким, що не підлягає виконанню. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» за подання позовної заяви судовий збір в розмірі 454,00 грн. (інші 50 відсотків судового збору повертаються позивачу з державного бюджету в порядку ч.1 ст. 142 ЦПК України) (а.с.77). В підготовче судове засідання третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, до суду надав письмові пояснення, згідно яких просив розглянути справу у його відсутність, відмовити [PERSON] в задоволенні позову про визнання виконавчого напису, таким що не підлягає виконанню в повному обсязі, посилаючись на те, що 20.10.2020 року до приватного нотаріуса Остапенка Є.М. звернувся директор ТОВ «Фінпром Маркет» Яворський Р.І. із заявою від 19.10.2020 року № 104 4841 про вчинення виконавчого напису надавши документи, а саме: кредитний договір № 002-04122-241213 від 24.12.2013 року, вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань від 18.10.2020 року, повідомлення про відступлення права грошової вимоги від 18.10.2020 року, виписку з рахунка [PERSON] із зазначенням суми заборгованості, строку, за який провадиться стягнення та відміткою стягувача про непогашення заборгованості за кредитним договором № 002-04122-241213 від 24.12.2013 року, договір факторингу № 18102020-ФК від 18.10.2020 року, додаток № 1 до договору факторингу № 18102020-ФК від 18.10.2020 року. Вказав, що нотаріус лише перевіряє безспірність заборгованості по наданим документах, але не визначає та не перевіряє її розмір. Виконавчий напис вчинено на підставі п.2 Постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, відповідно до якого, для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин, надаються документи: оригінал кредитного договору, засвідченого стягувачем, виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Отже, ТОВ «Фінпром Маркет» були подані всі необхідні документи для вчинення виконавчого напису, які в повному обсязі, відповідають вимогам чинного законодавства та підтверджують безспірність заборгованості. Відповідно до ст. 200 ч. 3 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З урахуванням ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Руїз Торіха проти Іспанії» від 09 грудня 1994, заява № 18390/91 вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з вимогами частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи чинних інтересів. Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень. Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. На виконання ухвали суду від 28.04.2021 року про витребування доказів приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. були надані завірені копії матеріалів справи щодо вчинення виконавчого напису № 21581 від 20.10.2020 року. З матеріалів нотаріальної справи вбачаються наступні документи: - виконавчий напис № 21581 від 20.10.2020 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.В., зареєстрований в реєстрі за № 21581, про стягнення з [PERSON] , [INFO] , адреса реєстрації: [ADDRESS] , яка є боржником за кредитним договором 002-04122-241213 від 24.12.2013 року, невиплачені в строк грошові кошти на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет», якому Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» відступлено право вимоги на підставі договору факторингу № 18102020-ФК від 18.10.2020 року, якому в свою чергу Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» відступлено право вимоги на підставі договору факторингу № 1/Д від 15.10.2020 року, якому в свою чергу Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» на підставі договору факторингу № 408/К від 27.04.2018 року відступлено право вимоги за кредитним договором № 002-04122-241213 від 24 грудня 2013 року, укладеного між публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та [PERSON] . Стягнення заборгованості проводиться за період з 26.04.2018 року по 20.10.2020 року. Сума заборгованості складає 4 345,00 грн., в тому числі: заборгованість за тілом кредиту 1 345,00 грн., заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами 700,00 грн., заборгованість за нарахованою та несплаченою пенею 2 250,00 грн., за вчинення виконавчого напису нотаріусом в розмірі 50,00 грн. Загальна заборгованість боржника становить 4 345,00 грн. (а.с.55); - кредитний договір заява № 002-04122-241213 від 20.10.2020 року, укладений з Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та [PERSON] , заява про відкриття поточного рахунку на ім`я [PERSON] (а.с. 59); - заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» про вчинення виконавчого напису, в якій зазначено, що боржником [PERSON] допущено прострочення платежів за кредитним договором в сумі 4 295,00 грн., та в зв`язку з чим ТОВ «Фінпром Маркет» просить вчинити виконавчий напис по кредитному договору № 002-04122-241213 від 24.12.2013 року (а.с.56); - вимога про усунення порушення кредитних зобов`язань, яка була направлена ТОВ «Фінпром маркет» на адресу [PERSON] (а.с.57); - виписка з особового рахунку за кредитним договором № 002-04122-241213 від 24.12.2013 за період з 26.04.2018 року по 19.10.2020 року, згідно якої станом на 19.10.2020 року у боржника [PERSON] сума заборгованості по кредитному договору № 002-04122-241213 від 24.12.2013 року складає 4 295,00 грн. (а.с.60); - договір факторингу № 18102020-ФК від 18.10.2020 року про передачу прав грошової вимоги до третіх осіб (боржників), пов`язаними з кредитним коштами, погашення боржниками заборгованості, за якими не відбулось в строк з тих чи інших підстав, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія Управління Активами» та Товариством з обмеженою відповідальністю « Фінпром Маркет» (а.с.61-65); - додаток № 1 до договору факторингу № 18102020-ФК від 18.10.2020 року (а.с.66). Вирішуючи по суті заявлені позовні вимоги суд зазначає, що за загальним правилом статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає у посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Відповідно до підпунктів 3.1, 3.2, 3.4 глави 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року, а також статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи: 1) якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; 2) за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу, а безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Відповідно до п. 1 Переліку документів за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172, для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Відповідно до п. 19 ст. 34 Закону України "Про нотаріат" виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Відповідно до ст. 89 Закону України "Про нотаріат" у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають, витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення, розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. Тобто вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає у посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - це надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення, а нотаріус задля вчинення виконавчого напису повинен дійти висновку, що з дня виникнення права вимоги у стягувача минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року, та, що подані стягувачем документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед ним. Саме такого висновку дійшов Верховний Суд у постановах № 569/8884/17 від 14 серпня 2019 року, № 137/1666/16-ц від 29 березня 2019 року та № 201/11696/16-ц від 10 квітня 2019 року. Щодо такої обов`язкової умови вчинення нотаріусом виконавчого напису як безспірність заборгованості, то характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками, якими є надані стягувачем документи згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається саме за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак само по собі подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Таким чином, захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус не встановлює, а лише підтверджує вже наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Отже суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Крім того, суд зазначає, що безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, з якою останній погоджується, що, відповідно, виключає можливість спору зі сторони боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, а відтак і документи, які підтверджують її безспірність, і на підставі яких нотаріусами здійснюються виконавчі написи, мають бути однозначними, і беззаперечними, та такими, що містять вираз волі стосовно наявності певної заборгованості не тільки кредитора, а й самого боржника, або ж безумовно підтверджують наявність у боржника перед кредитором заборгованості саме в такому розмірі. Судом встановлено, що серед документів, які надавалися приватному нотаріусу для вчинення нотаріального напису, відсутні документи, якими безспірно підтверджується сума заборгованості за кредитом. В позовній заяві позивач зазначила, що вважає, що виконавчий напис вчинений з численними порушеннями законодавства, а тому є таким, що не підлягає виконанню, оскільки нотаріусом не було з`ясовано чи не порушено банком строк позовної давності, не встановлено чи не погашена заборгованість, не надано всіх необхідних документів, що підтверджують безспірність заборгованості. Нотаріус не переконався у належному повідомленні боржника про суму заборгованості, що є однією з підстав для визнання його таким, що не підлягає виконанню. При цьому законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Таким чином, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. На підставі викладеного суд вважає, що позовна заява [PERSON] є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. На підставі ч.1 ст.142 ЦПК України, ч.3 ст.7 Закону України «Про судовий збір» у зв`язку з визнанням позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, позивачеві слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. А тому, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню витрати по сплаті судового збору у загальній сумі 908,00 грн. (50 відсотків судового збору за подання позовної заяви та судовий збір за подання заяви про забезпечення позову).

Outcome: approved