Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області, посилаючись на те, що з 02 серпня 1979 року він працював на посаді лікаря-рент\-генолога по Хотівській дільничній лікарні, а з 2013 року - Хотівської медамбулаторії ЗПСМ. 10 серпня 2015 р. йому повідомили по телефону з відділу кадрів Боярської ЦРЛ про те, що він повинен явитись на роботу в Боярську лікарню у звязку з відпусткою завідувача рентгенологічним відділенням [PERSON] Йому запропонували тимчасово працювати на одну ста\-вку в Боярці і на 0,5 ставки в селі Хотові. Він погодився працювати тільки на період відпустки [PERSON] Після виходу з відпустки [PERSON] йому повідомили в відділі кадрів про те, що він повинен працювати в Боярській ЦРЛ, на що він не погодився і 7 вересня 2015р. вийшов на роботу тільки в Хотівську медамбулаторію. В кінці вересня по телефону з відділу кадрів позивача [PERSON] повідомили, що він отри\-мав догану за пропуски в роботі і повинен написати пояснювальну записку. До 21 жовтня 2015 року позивачу оголосили ще одну догану і не виплатили 0,5 ставки за серпень місяць. За вересень місяць позивачу було виплачено лише аванс, за жов\-тень - виплачена вся зарплата, за листопад йому нарахували лише частину грошей. Незабаром з відділу кадрів ЦРЛ по телефону [PERSON] було доведено новий наказ про тимчасове переведення його в Боярську ЦРЛ з 1 грудня 2015р. 02 грудня 2015 року позивача [PERSON] повідомили про його звільнення із займаної посади відповідно п.3 ст.40 КЗпП України (за систематичне невиконання без поважних причин службових обовязків). При цьому за період з вересня по листопад 2015 року (в конфлік\-тний період) позивачем на його робочому місці було прийнято 856 пацієнтів, про що свідчать відповідні записи в реєстраційному журналі. Крім того, адміністрація Хотівської амбулато\-рії табелювала його на роботі. Позивач вважає, що притягаючи його до дисциплінарної відповідальності та звільняючи з посади на підставі п. 3 ст. 40 КЗпП України роботодавцем не було дотримано вимог трудового законодавства. Зокрема, позивач вказував на те, що його було незаконно переведено з 10.08.2015р. на інше місце роботи в інший населений пункт із с.Хотів, де він постійно проживав та працював більше 36 років. Крім того, позивач зазначав у позові, що роботодавець своїм наказом №304 від 01 грудня 2015 року застосував до нього два дисциплінарних стягнення (догану та звільнення) за одне порушення трудової дисципліни, чим порушив вимоги ст.147 КЗпП України. Своє звільнення з займаної посади позивач також вважав незаконним, оскільки після застосування до нього дисциплінарного стягнення у виді догани і до моменту звільнення з роботи з його боку не було допущено порушень трудової дисципліни. З урахуванням уточнень позовних вимог та зміни відповідача з Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області на Відділ охорони здоровя Києво-Святошинсь\-кої районної державної адміністрації Київської області, позивач просив визнати незаконними та скасувати накази відповідача: від 01.12.2015 року №304 Про оголошення догани лікарю-рентгенологу; від 01 грудня 2015 року №123-к про звільнення позивача [PERSON] з роботи; від 03 серпня 2015 року №78-к про його переведення на роботу в м.Боярка; від 19 жовтня 2015 року №258 та від 21 вересня 2015 року №226 про оголошення догани. Також позивач [PERSON] просив поновити його на посаді лікаря-рентгенолога ре\-нтгенологічного відділення (с.Хотів) Центральної районної лікарні Києво-Святошинського району з 02 грудня 2015 року та стягнути з Відділу охорони здоровя Києво-Святошинської районної державної адмініст\-рації Київської області на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 02 грудня 2015 року по 08 лютого 2016 року в розмірі 6 907 грн. 50 коп. та 15 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. Позивач [PERSON] та його представник в судовому засіданні заявлений позов підтримали та просили його задовольнити. Представник Відділу охорони здоровя Києво-Святошинської районної державної адмініст\-рації Київської області проти задоволення позову заперечувала, посилаючись на те, що позивача було звільнено з займаної посади у відповідності до вимог чинного законодавства. Зокрема, в своєму запереченні на позов представник відповідача зазначила, що [PERSON] не переводився на інше робоче місце, а був переміщений в теж відділення, в якому працював, на що його згода не вимагалася. Просила в задоволенні позову відмовити. Третя особа виконувач обов'язків начальника Відділу охорони здоровя Києво-Святошинської районної державної адміністрації [PERSON] в судове засідання не зявився, про дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Суд, заслухавши пояснення сторін, їх представників, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до запису в трудовій книжці [PERSON] 02 серпня 1979 року був прийнятий на посаду лікаря-рентгенолога на 0,5 ставки по Хотівській дільничній лікарні та 0,5 ставки по Гуровщинській дільничній лікарні. 04 березня 2014 року [PERSON] переведений на посаду лікаря-рентгенолога Рентгенологічного відділення ЦРЛ Києво-Святошинського району, де він фактично працював на рентгенологічній установці в с.Хотів, Києво-Святошинського району Київської області. Загальний стаж позивача на посаді лікаря-рентгенолога становить 37 років. Наказом №78-к начальника відділу кадрів Відділу охорони здоровя Києво-Святошинської районної державної адміністрації від 03 серпня 2015 року у звязку з виробничою необхідністю лікаря-рентгенолога [PERSON] з 10.08.2015 року переведено до Центральної районної лікарні Києво-Святошинського району (м.Боярка). Зі слів позивача [PERSON] вбачається, що 10 серпня 2015 року він вийшов на роботу в Центральну районну лікарню, оскільки йому телефоном з відділу кадрів повідомили про його тимчасове переведення в м.Боярка на час відпустки лікаря [PERSON] При цьому в матеріалах справи відсутні дані про те, що позивач [PERSON] був ознайомлений із змістом наказу №78-к від 03.08.2015 року. 07 вересня 2015 року, після виходу лікаря [PERSON] з відпустки позивач [PERSON] повернувся на роботу в Хотівську медамбулаторію, оскільки вважав, що строк його тимчасового переведення в Центральну районну лікарню закінчився. 15.09.2015 року [PERSON] власноручно написав пояснювальну записку у відділ кадрів Боярської ЦРЛ про те, що з наказом про його переведення на постійне місце роботи в ЦРЛ він ознайомився після виходу лікаря [PERSON] з відпустки і з цим наказом він не згоден, тому продовжує працювати в Хотівській медамбулаторії. Наказом №226 виконуючого обовязки начальника відділу охорони здоровя Києво-Святошинської райдержадміністрації [PERSON] від 21 вересня 2015 року оголошено догану лікарю-рентгенологу [PERSON] Цього ж дня працівниками відділу кадрів [PERSON] та [PERSON] складено Акт №6 про те, що лікар-рентгенолог [PERSON] відмовився підписати ознайомлення з наказом №226 від 21.09.2015 року. Не зважаючи на оголошення догани, позивач з 07.09.2015 року більше не виходив на роботу в Центральну районну лікарню в м.Боярка. Наказом №258 виконуючого обовязки начальника відділу охорони здоровя Києво-Святошинської райдержадміністрації [PERSON] від 19 жовтня 2015 року лікарю-рентгенологу оголошено догану за неналежне виконання своїх посадових обовязків, невиконання розпоряджень завідувача рентгенологічного відділення та неявку на роботу до Центральної районної лікарні без поважних причин. 21 жовтня 2015 року позивач [PERSON] отримав лист №841 виконуючого обовязки начальника відділу охорони здоровя [PERSON], датований 08.10.2015 року, про те, що керівництво ЦРЛ у звязку з гострою виробничою необхідністю має право перемістити його тимчасово на інше робоче місце в межах Києво-Святошинського району. Пунктом 1 Наказу виконуючого обовязки начальника відділу охорони здоровя Києво-Святошинської райдержадміністрації Про оголошення догани лікарю-рентгенологу [PERSON]В. №304 від 01 грудня 2015 року оголошено догану позивачу за неналежне виконання своїх посадових обовязків, невиконання розпоряджень завідувача рентгенологічного відділення та неявку на роботу до Центральної районної лікарні без поважних причин. Пунктом 3 зазначеного наказу звільнено лікаря [PERSON] з займаної посади з 02.12.2015 року відповідно до п.3 ст.40 КЗпП України (за систематичне невиконання без поважних причин службових обовязків). Цього ж дня наказом начальника відділу кадрів відділу охорони здоровя Києво-Святошинської райдержадміністрації [PERSON] №123-к від 01.12.2015 року звільнено лікаря-рентгенолога рентгенологічного відділення (с.Хотів) ЦРЛ Києво-Святошинського району з займаної посади відповідно до п.3 ст.40 КЗпП України з 02.12.2015 року за погодженням профспілкового комітету. Суд приходить до висновку, що накази начальника відділу кадрів [PERSON] та виконуючого обовязки начальника відділу охорони здоровя Києво-Святошинської райдержадміністрації [PERSON] про переведення позивача [PERSON] на постійне місце роботи до Центральної районної лікарні в м.Боярка, оголошення йому доган та звільнення з роботи видані з порушенням вимог законодавства України про працю з наступних підстав. Так, відповідно до\~ст. 21 КЗпП України\~трудовий договір - це угода між працівником і власником підприємства, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю і угодою сторін. Згідно ч.1 ст.32 КЗпП України\~переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, а також переведення на роботу на інше підприємство, в установу, організацію або в іншу місцевість, хоча б разом з підприємством, установою, організацією, допускається тільки за згодою працівника, за винятком випадків, передбачених у\~ст. 33 цього Кодексу\~та в інших випадках, передбачених законодавством. Статтею 11 Закону України Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні переведення працівника похилого віку і працівника передпенсійного віку з одного робочого місця на інше не допускається без його згоди, якщо при цьому змінюються істотні умови праці. Відповідно до ст.10 зазначеного Закону, громадянами похилого віку визнаються особи, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26\~Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", а також особи, яким до досягнення зазначеного пенсійного віку залишилося не більш як півтора року. Судом встановлено, що позивачу на день видачі наказу №78-к від 03.08.2015 року про його переведення на роботу у Центральну районну лікарню в м.Боярка виповнилося 63 роки, тобто він є громадянином похилого віку. Переведення позивача на роботу в Центральну районну лікарню в м.Боярка було повязано з суттєвою зміною умов праці, оскільки робоче навантаження на нього збільшилось у 4,5 рази, про що представник Відділу охорони здоровя Києво-Святошинської райдержадміністрації зазначає у своїх письмових запереченнях на позовну заяву. Таким чином, лікаря [PERSON] було переведено з медамбулаторії села Хотів в Центральну районну лікарню в м.Боярка, Києво-Святошинського району Київської області всупереч вимогам ст.11 Закону України Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні та ст.32 КЗпП України, оскільки своєї згоди на таке переведення позивач не давав. Крім того, наказом №78-к від 03.08.2015 року [PERSON] було переведено на роботу в інший населений пункт (з села Хотів в місто Боярку), тому суд критично відноситься до пояснень представника Відділу охорони здоровя Києво-Святошинської райдержадміністрації про те, що відповідно до ч.2\~ст.32 КЗпП України не потрібна згода позивача [PERSON] на його переведення в інший структурний підрозділ у тій же місцевості. Із змісту наявних в матеріалах справи наказів виконуючого обовязки начальника відділу охорони здоровя Києво-Святошинської райдержадміністрації [PERSON] №226 від 21.09.2015 року, №258 від 19.10.2015 року та №304 від 01.12.2015 року вбачається, що догани позивачу [PERSON] були оголошені за невихід на роботу у Центральну районну лікарню в м.Боярка, тобто за невиконання наказу начальника відділу кадрів Відділу охорони здоровя №78-к від 03.08.2015 року про переведення позивача на інше робоче місце. Оскільки переведення позивача на постійну роботу з Хотівської медамбулаторії в Центральну районну лікарню без його згоди суперечило вимогам законодавства України про працю, то невихід позивача [PERSON] на роботу в ЦРЛ м.Боярки не є проступком, за який працівник може бути підданий дисциплінарному стягненню. Таким чином, суд приходить до висновку що накази відповідача, якими лікарю-рентгенологу [PERSON] оголошено догани, необхідно визнати незаконними і скасувати. Відповідно до п.3 ч.1 ст.40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення. Згідно ст.147 КЗпП України, за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення. Судом встановлено, що всупереч вимогам зазначеної норми ст.147 КЗпП України наказом виконуючого обовязки начальника відділу охорони здоровя Києво-Святошинської райдержадміністрації [PERSON] №304 від 01 грудня 2015 року до лікаря [PERSON] застосовано два стягнення у вигляді догани та звільнення за одне й те саме порушення трудової дисципліни - за неналежне виконання своїх посадових обовязків, невиконання розпоряджень завідувача рентгенологічного відділення та неявку на роботу до Центральної районної лікарні без поважних причин. Наказом начальника відділу охорони здоровя Києво-Святошинської райдержадміністрації №59 від 16.03.2016 року з метою приведення у відповідність чинному законодавству визнано таким, що втратив чинність, пункт 1 наказу №304 від 01.12.2015 року про оголошення догани лікарю-рентгенологу [PERSON] Однак, втратою чинності пунктом 1 зазначеного наказу з 16.03.2016 року не поновлено права та інтереси позивача [PERSON], які порушені незаконним звільненням з роботи і незаконним накладенням дисциплінарних стягнень. Таким, що не відповідає вимогам законодавства про працю, є також наказ начальника відділу кадрів відділу охорони здоровя Києво-Святошинської райдержадміністрації [PERSON] №123-к від 01.12.2015 року, яким звільнено лікаря-рентгенолога рентгенологічного відділення (с.Хотів) ЦРЛ Києво-Святошинського району з займаної посади за п.3 ст.40 КЗпП України з 02.12.2015 року. Відповідно до змісту ст.40 КЗпП України трудовий договір може бути розірваний з ініціативи власника або уповноваженого ним органу. Відповідачами не надано суду належних доказів того, що начальник відділу кадрів Відділу охорони здоровя Києво-Святошинської райдержадміністрації уповноважений власником у встановленому законом порядку видавати накази про звільнення працівників та про накладення на них дисциплінарних стягнень. Вирішуючи спір, суд враховує, що позивач [PERSON] звернувся з позовом про визнання незаконним та скасування наказів про його звільнення з роботи від 01.12.2015 року в межах строку, встановленого ст.233 КЗпП України, оскільки здав позовну заяву до відділення поштового звязку 31.12.2015 року. Посилання представника відповідача - Відділу охорони здоровя Києво-Святошинської райдержадміністрації на те, що позивачем пропущено строк на оскарження наказів про накладення на нього дисциплінарних стягнень, є необґрунтованими, оскільки при оспоренні наказу про звільнення за п.3\~ст. 40 КЗпП України суд перевіряє всі накази про накладення дисциплінарного стягнення, які ввійшли в систему для звільнення, незалежно від того, чи оскаржувався кожен наказ окремо в установлений законом строк. У даному випадку головним є те, що ці накази оспорюються позивачем при оспоренні самого звільнення. Відповідно до\~ст.235 КЗпП України\~у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Судом встановлено, що з 09.02.2016 року [PERSON] прийнятий на посаду лікаря-рентгенолога рентгенологічного відділення ЦРЛ (Хотівська АЗПСМ) згідно наказу №13-к від 08 лютого 2016 року. Отже період вимушеного прогулу позивача становить 47 днів (з 02.12.2016 року по 08.02.2016 року). Середній заробіток працівника визначається відповідно до\~ст.27 Закону України "Про оплату праці"\~за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100. У відповідності п.2 Порядку обчислення середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу обчислюється, виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана виплата, тобто, що передують дню звільнення працівника з роботи. Згідно абз.3 п.3 вказаного Порядку, усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі. Згідно наданої Відділом охорони здоровя Києво-Святошинської райдержадміністрації довідки про середній заробіток [PERSON], в жовтні 2015 року йому нараховано - 3086,33 грн., в листопаді 2015 року - 3086,33 грн. Загальний сукупний дохід позивача в розрахунковому періоді дорівнює 6172,66грн. Середньоденна заробітна плата [PERSON] становить 146,968грн. Таким чином, середній заробіток позивача за час вимушеного прогулу, що підлягає стягненню на користь позивача з Відділу охорони здоровя Києво-Святошинської райдержадміністрації, становить: 47днів х 146,968грн. = 6907грн. 50коп. Вирішуючи спір в частині відшкодування моральної шкоди, завданої незаконним звільненням з роботи, суд стягує з відповідача на користь позивача 1500грн. в рахунок компенсації спричинених йому моральних страждань, оскільки такий розмір відшкодування суд вважає співмірним із розміром завданої шкоди. Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши наявні у справі докази, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, суд задовольняє позов частково.

Outcome: partial