Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-09 00:00:00

В листопаді 2019 року [PERSON] звернулася до Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області із зазначеним позовом до [PERSON] , в обґрунтування якого зазначила, що з 2000 року проживала однією сім`єю в цивільному шлюбі з [PERSON] в квартирі по [ADDRESS] . В період проживання вони мали спільний бюджет, вели спільний побут і господарство, вживали спільні дії для забезпечення комфортного життя їх сім`ї. В подальшому в квітні 2017 року позивачка та [PERSON] офіційно зареєстрували шлюб. В 2008 році [PERSON] для захисту інтересів позивачки видав заповіт на ім`я останньої. Перебуваючи в цивільному шлюбі до 04.04.2017 року, позивачка разом із [PERSON] купували спільне майно та відкладали кошти, які зберігали в банківських установах. Зокрема, в ПАТ «ПУМБ» та ПАТ КБ Приватбанк» були відкриті депозитні рахунки на ім`я [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті до Жовтневого районного суду м.Маріуполя звернувся [PERSON] із позовом про стягнення зі спадкоємців [PERSON] заборгованості за договором позики, в рамках розгляду якого ухвалою суду було накладено арешт на все спільне майно, в тому числі і на банківські рахунки. Наголошує на тому, що банківські вклади були набуті в період спільного проживання та ведення спільного господарства, за спільні кошти, отримані від спільної праці членів сім`ї. Вказує, що вона, як цивільна дружина має право на 1/2 частку всього спільно нажитого майна, у зв`язку із чим звернулася до суду за захистом своїх прав. На момент смерті її чоловіка [PERSON] на банківських рахунках у ПАТ «ПУМБ» перебувають наступні кошти: на поточному рахунку - 33,15 грн; на вкладному (депозитному) - 440 000,00 гривень, рахунку обліку відсотків - 3727,27 гривень. На банківському рахунку в АТ КБ «Приватбанк» - залишок коштів 550 000,00 гривень. Позивачка, посилаючись на положення статті 74 Сімейного кодексу України, зазначає про фактичне проживання однією сім`єю із [PERSON] , починаючи з 2004 року по 2017 рік та на підставі цього просить визнати факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу між позивачкою та [PERSON] , починаючи з 2006 року по 2017 рік; визнати за нею право власності на 1/2 частку в спільному майні - грошові кошти, які зберігаються на банківських рахунках: - у ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» на ім`я [PERSON] поточний рахунок - 33,15 грн, вкладний (депозитний) рахунок - 440 000,00 гривень, рахунок обліку відсотків - 3727,27 гривень; - у АТ КБ «Приватбанк» на ім`я [PERSON] рахунок залишок коштів 550 000,00 гривень. Ухвалою Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 23 грудня 2019 року цивільну справі за позовом [PERSON] до [PERSON] передано за підсудністю на розгляд до Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області. Ухвалою Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 22 січня 2020 року було відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. В судовому засіданні позивачка та її представник, адвокат Бодягін І.Б. позовні вимоги підтримали. Відповідач в судове засідання не прибув, надіслав до суду заяву про розгляд справи без його присутності. Представник відповідача, адвокат Крохмальова Л.П., надіслала до суду відзив, в якому не визнала позов. В обґрунтування своєї позиції вказала, що в провадженні Жовтневого районного суду м.Маріуполя перебуває цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики зі спадкоємців померлого [PERSON] . Спадкоємцями, які заявили свої права на спадщину є [PERSON] (дружина) та [PERSON] (син). Просила витребувати від приватного нотаріуса Лупінової Н.Є. копію спадкової справи. Протягом розгляду Жовтневим районним судом м.Маріуполя позову [PERSON] більше ніж півтора роки, [PERSON] не подавала зустрічного позову про визнання за нею права власності на 1/2 частину грошових коштів та визнання факту спільного проживання однією сім`єю з померлим [PERSON] . Тому подання даного позову вважає таким, що заявлено з метою затягнути розгляд первісного позову у Жовтневому районному суді м.Маріуполя, що є зловживання процесуальними правами. Також вказує, що за інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно зареєстровано обтяження нерухомого майна померлого [PERSON] , а саме про обтяження іпотекою квартири [ADDRESS] на користь кредитора АКБ «Укрсоцбанк», тому метою позовної заяви є зменшення вартості спадкової маси від вимог кредиторів, що зачіпає також інтереси кредитора АКБ «Укрсоцбанк». На цій підставі просила суд вирішити питання щодо залучення до участі у справі інших заінтересованих осіб, а саме: [PERSON] та АКБ «Укрсоцбанк». В судове засідання адвокат Крохмальова Л.П. не з`явилась, надіслала до суду заяву про розгляд справи без її присутності. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 04 квітня 2017 року між позивачкою [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , було зареєстровано шлюб, що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . [INFO] [PERSON] помер, про що 25 липня 2017 року Центральним районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного ТУЮ у Донецькій області складено відповідний актовий запис №1541 та видано свідоцтво про смерть. Згідно з заповітом від 03 грудня 2008 року [PERSON] видав заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області, за яким все своє майно, в тому числі і належну йому на праві приватної власності квартиру [ADDRESS] після смерті заповів позивачці [PERSON] . На теперішній час заповіт не скасований та є дійсним. Після смерті [PERSON] за заявою його дружини [PERSON] приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Лупіновою Н.Є була заведена спадкова справа за №35/2017. Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно №111219434 від 22.01.2018 року [PERSON] з 01.08.2007 року є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору дарування №3602 від 01.08.2007 року. Також на вказану квартиру зареєстроване обтяження - заборона на нерухоме майно на підставі іпотечного договору №3272 від 08.08.2007 року іпотеко держателем визначено АКБ «Укрсоцбанк». Згідно з матеріалами спадкової справи та листом приватного нотаріусу Лупінової Н.Є. від 02.03.2020 року вих.№47/02-14 єдиним спадкоємцем за заповітом на все майно є його дружина [PERSON] , яка спадщину прийняла на підставі заяви від 28 листопада 2017 року за №87. Також заява про прийняття спадщини за законом надійшла від сина померлого - [PERSON] , [INFO] за №85, який не є спадкоємцем у зв`язку з наявністю заповіту. Згідно з частиною 1 та 2 статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. У зв`язку із вказаними обставинами та нормами законодавства, суд не вбачає законних підстав для залучення до участі у справі в якості третьої особи [PERSON] , про що в своєму відзив просила представник відповідача, оскільки він не є спадкоємцем та не може за наявності спадкоємця [PERSON] , яка спадкує за заповітом, претендувати на спадкове майно після смерті [PERSON] , а його права та інтереси даним рішенням не зачіпаються. Щодо заяви представника відповідача про залучення до участі у справі в якості третьої особи фінансової установи АКБ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа Банк», то відповідно до змісту позову предметом позову є встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права власності на 1/2 частку в спільному майні - банківські вклади. Натомість квартира [ADDRESS] , обтяження на яке зареєстровано в державному реєстрі іпотек та яка виступає предметом іпотеки, не є предметом спору та права іпотекодержателя в даній справі не зачіпаються. Тим більше, що за матеріалами спадкової справи із грошовою претензією (вимогою) до спадкоємців звернувся лише один кредитор - [PERSON] , інші кредитори до спадкоємців не звертались. Тому рішення суду по цій справі не може вплинути на права та обов`язки заявлених представником відповідача осіб. З ухвали Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 26 січня 2018 року та від 06 травня 2019 року по справі №263/754/18 вбачається, що в провадженні даного суду перебуває цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики зі спадкоємців та в ході її розгляду судом було задоволено клопотання представника позивача та змінено вид забезпечення позову, накладений ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 26 січня 2018 року, а саме - заборону Приватному нотаріусу Маріупольського міського нотаріального округу Лупіновій II.Є. видавати свідоцтво про право на спадщину за спадковою справою-номер у спадковому реєстрі №61619323, номер у нотаріусу 35/1017, дата заведення 24.11.2017р., відкритої після смерті [PERSON] , померлого [INFO] - скасувано, а в забезпечення позову накладено арешт на грошові кошти та нерухоме майно [PERSON] , а саме: - на грошові кошти, які належать [PERSON] . [INFO] , РНОКПП [NUMBER] . і зберігаються на банківських рахунках: у ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» на ім`я [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] :поточний рахунок № [NUMBER] залишок коштів-33.15гривень. Вкладний (депозитний) рахунок № [NUMBER] залишок коштів 440000.00гривень. Рахунок обліку відсотків № [NUMBER] коштів -3727.27гривень; - у АТ КБ «ПРИВАТ БАНК» на ім`я [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] : Рахунок № [NUMBER] залишок коштів-550000.00 гривень. На 1/ 2 частину рахунку № [NUMBER] залишок коштів -250000.00 гривень. Картки - дата відкриття 25.11.2016 року № [NUMBER] залишок коштів 2813.76 грн. Накладено арешт на двокімнатну квартиру [ADDRESS] , яка зареєстрована та належить на праві власності [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] Копію ухвали суду про забезпечення позову направлено для виконання до ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк».юридична адреса :04070 м.Київ, вул.Андріївська, буд.4; АТ КБ «ПРИВАТБАНК», юридична адреса: 01001 м.Київ, вул. Грушевського буд. 1 Д; Реєстраційної служби Юридичного Департаменту Маріупольської Міської Ради, 87500 м.Маріуполь, пр. Миру, 114. З долучених до справи письмових доказів також вбачається, що 12 червня 1997 року [PERSON] офіційно зареєстрував розірвання шлюбу із попередньою дружиною - [PERSON] , про що складено відповідний актовий запис №382 від 12 червня 1997 року та видано свідоцтво про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 01 березня 2017 року. 25 травня 2006 року [PERSON] офіційно розірвала шлюб з попереднім чоловіком - [PERSON] , про що зроблено відповідний актовий запис №293 від 25 травня 2006 року та видано свідоцтво про розірвання шлюбу серії [NUMBER] . Згідно з письмовою довідкою (інформацією), яка надана Відділом реєстрації місця проживання фізичних осіб Департаменту адміністративних послуг, [PERSON] з 2015 року по теперішній час зареєстрована в квартирі [ADDRESS] . Також згідно з договором купівлі-продажу транспортного засобу від 04.01.2017 року [PERSON] продала свій автомобіль Mitsubishi Lancer X, 2007 року випуску, за що отримала грошові кошти. Згідно з договором №SAMDNWFD0071259114401 (вклад «Стандарт» строковий на 12 міс. від 05.08.2016 року [PERSON] оформила депозитний вклад в ПАТ КБ «Приватбанк» в розмірі 350 000,00 гривень строком 12 місяців - по 05.08.2017 року. Також згідно з договором № SAMDNWFD0071239442800 «Вклад «Приват-вклад» від 18.07.2016 року [PERSON] оформила депозитний вклад в ПАТ КБ «Приватбанк» в розмірі 350 000,00 гривень строком 366 днів - по 18.07.2017 року. Відповідно до наданої виписки по рахунку № [NUMBER] в валюті долар США, який відкритий у відділенні ПАТ «ПУМБ», 18 травня 2016 року [PERSON] відкрила депозитний вклад в сумі 10 000,00 доларів США та 19 травня 2017 року отримала вказані кошти з депозиту з відсотками. Крім цього покійним [PERSON] в ПАТ КБ «Приватбанк» також був оформлений договір № SAMDNWFD0071394099901 від 25.11.2016 року вклад «Стандарт» строковий на 12 міс., до 25.11.2017 року в розмірі 500 000,00 гривень. Згідно з матеріалами спадкової справи, наданої приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Лупіновою Н.Є. на запит нотаріуса були надані довідки та письмова інформація про наявність банківських рахунків та грошових коштів на них. Так, згідно з довідкою з Публічного акціонерного товариства «Перший Український міжнародний Банк» від 04.12.2017 року на ім`я [PERSON] відкрито наступні рахунки: - поточний рахунок № [NUMBER] залишок коштів 33,15 гривень, - Вкладний (депозитний) рахунок № [NUMBER] залишок коштів 440 000,00 гривень, - рахунок обліку відсотків № [NUMBER] залишок коштів 3727,27 гривень. Згідно письмовою інформацією ПАТ КБ «Приватбанк» від 07 грудня 2017 року на ім`я померлого [PERSON] відкрито наступні депозитні рахунки: - номер договору SAMDNWFD0071394099901 , номер рахунку [NUMBER] , дата відкриття 25 листопада 2016 року, залишок коштів 550 000,00 гривень; - номер договору SAMDNWFD0071590181401, номер рахунку [NUMBER] , дата відкриття 26 травня 2017 року, залишок коштів 250 000,00 гривень; - номер картки [NUMBER] , дата відкриття 25.11.2016 року, залишок коштів 2813,76 гривень. 11 жовтня 2019 року позивачці [PERSON] в порядку спадкування вже було видано свідоцтво про право власності на 1/2 частку у праві спільної сумісної власності на майно, набутим подружжям за час шлюбу, яке складається з вкладу з відповідними відсотками та компенсаційними виплатами, що зберігаються у ПАТ КБ «Приватбанк» у сумі 250 000,00 гривень на рахунку № [NUMBER] згідно умов договору № SAMDNWFD0071590181401 від 26 травня 2017 року, укладеного на ім`я померлого [PERSON] . Під час вирішення спірних правовідносин суд виходить з положень Сімейного кодексу України, оскільки спірні правовідносини мали місце в період після 2006 року, тобто після введення в дію нового Сімейного кодексу України. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно із частиною першою статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до частин першої, другої статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Частиною першою статті 36 СК України встановлено, що шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Відповідно до частини другої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Пунктом 6 рішення Конституційного Суду від 3.06.99 №5-рп/99 установлено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Згідно зі статтею 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Правило статті 74 СК України, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що ст.74 СК поширюється на правовідносини між чоловіком і жінкою, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, і для визнання майна, придбаного під час фактичних шлюбних відносин, спільною сумісною власністю необхідні докази: ведення спільного господарства, наявності в сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання іншого майна в інтересах сім`ї. Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема: свідоцтва про народження дітей; довідки з місця проживання; свідчення свідків; листи ділового та особистого характеру тощо; свідоцтво про смерть одного із "подружжя"; свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько; виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що "подружжя" вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства. Подібний правовий висновок міститься у постанові від 15 липня 2020 року по справі N 524/10054/16. Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно. Визнання майна таким, що належить на праві спільної сумісної власності жінці та чоловікові, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, відбувається шляхом встановлення факту проживання однією сім`єю, ведення спільного побуту, виконання взаємних прав та обов`язків. Згідно із частиною 4 статті 368 ЦК України майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Ураховуючи викладене, особам, які проживають однією сім`єю без реєстрації шлюбу, на праві спільної сумісної власності належить майно, набуте ними за час спільного проживання або набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти. Вирішуючи питання щодо правового режиму такого майна, необхідно встановлювати факти створення (придбання) сторонами майна внаслідок спільної праці, ведення спільного господарства, побуту, виконання взаємних прав та обов`язків, з`ясовати час придбання, джерело набуття (кошти, за які таке майно було набуте),а також мету придбання майна, що дозволяє надати йому правовий статус спільної сумісної власності. Рішення обґрунтовують належними і допустимими доказами, про що зазначають у мотивах прийнятого рішення з посиланням на конкретні факти. У статті 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Так, із долучених позивачем до справи письмових доказів вбачається, що позивачка перебувала в зареєстрованому шлюбі з іншим чоловіком до 25 травня 2006 року, а [PERSON] з іншою жінкою до червня 1997 року. Тобто в період з травня 2006 року [PERSON] та [PERSON] не перебували в шлюбі з іншими особами, що вимагається статтею 74 Сімейного кодексу України для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю. З квітня 2017 року [PERSON] та [PERSON] перебувають між собою в зареєстрованому шлюбі. З 01 серпня 2007 року [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , в якій проживав та був зареєстрований по день смерті. При цьому позивачка також проживала разом із [PERSON] та була офіційно зареєстрована в його квартирі з травня 2015 року. Також слід врахувати поведінку [PERSON] який за життя, ще в 2008 році склав заповіт на ім`я позивачки про розпорядження на її користь всім належним йому майном, що вочевидь свідчить про існування сталих близьких стосунків між ними протягом вказаного періоду. Також суд враховує, майновий стан позивачки та [PERSON] , які в період з 2016 року по 2017 рік, тобто як в період офіційного перебування у шлюбі так і на передодні, мали численні депозитні вклади на значні суми, зокрема в травні, липні та серпні 2016 року позивачка відкрила депозитні вклади на загальну суму 700 000,00 гривень та 10 000,00 доларів США, а [PERSON] в листопаді 2016 року - вклад на суму 500 000,00 гривень; в січні 2017 року позивачка здійснила продаж належного їй автомобіля Mitsubishi Lancer X, 2007 року випуску, за що отримала грошові кошти. Вказані обставини є свідченням достатнього матеріального становища сім`ї [PERSON] та [PERSON] , яке дозволяло їм вести спільний сімейний бюджет, заощаджувати грошові кошти від спільної праці кожного члена сім`ї та відкладати їх на депозитні рахунки. Крім цього при вирішенні питання ведення позивачкою та [PERSON] спільного господарства та побуту суд враховує покази допитаних в судовому засіданні свідків. Так, свідок [PERSON] , яка є сусідкою позивачки та її покійного чоловіка [PERSON] підтвердила, що подружжя позивачки та [PERSON] з 2000 року проживають поруч на одній площадці в одному будинку по проспекту Миру . Щодня свідок бачила їх разом як одну сім`ю, зранку вони уходили на роботу та ввечері разом повертались, конфліктів не мали, разом проводили час та відпочивали. Позивачка працювала на ринку. Під час відпочинку подружжя часто залишало свідку ключі від їх квартири для догляду за домашніми тваринами. Після смерті чоловіка позивачка продовжила проживати в квартирі разом із своїм повнолітнім сином. Свідок [PERSON] , який є сином позивачки, пояснив, що з 2000 року його мати та [PERSON] проживали однією сім`єю як подружжя в квартирі по [ADDRESS] , вели спільне господарство, мали спільний бюджет. Мати займалась торгівлею на ринку, а вітчим займався готівковим обміном валюти. Їх сім`я мала грошові збереження-депозитні вклади в банках, також за їх спільний рахунок був придбаний автомобіль Mitsubishi Lancer X, 2007 року випуску. Свідок [PERSON] , яка є колишньою дружиною [PERSON] та невісткою позивачки, пояснила, що сім`ю позивачки вона знає з 2014 року. З цього часу їй відомо, що [PERSON] та [PERSON] проживали разом однією сім`єю, як подружжя в квартирі по проспекту Миру , вели спільний бюджет та господарство. [PERSON] займалась торгівлею на ринку, а чоловік - обміном валюти. Допомагали сім`ї свідка, її колишньому чоловіку купили автомобіль та квартиру. Також їх подружжя мало грошові заощадження, грошові вклади в банківських установах. В липні 2017 року [PERSON] помер, а дружина по теперішній час проживає в квартирі. Отже вказані покази свідків, які повністю узгоджуються із існуючими у справі письмовими матеріалами справи, підтверджують факт проживання позивачки із [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 2006 року по 2017 рік, ведення спільного бюджету та сімейного побуту, накопичення спільного майна внаслідок спільної праці кожного, піклування один про одного. Таким чином, враховуючи покази свідків, письмові докази, відповідно до яких [PERSON] та [PERSON] не перебували в іншому шлюбі, в квітні 2017 року офіційно зареєстрували свій шлюб, тривалий час до шлюбу проживали в квартирі [PERSON] та були в ній офіційно зареєстровані, з 2008 року [PERSON] видав заповіт на ім`я позивачки на все належне йому майно, внаслідок чого вона є єдиним спадкоємцем після його смерті, напередодні офіційного реєстрації шлюбу в 2016 році та після укладання шлюбу в 2017 році мали депозитні вклади, які заощаджували за рахунок спільної праці та доходів, займались трудовою та підприємницькою діяльністю, мали стабільний дохід, взаємні права та обов`язки, несли спільні витрати, проводили відпочинок та повсякденне дозвілля, суд доходить висновку про обґрунтованість заявленого позову та можливість встановлення факту проживання однією сім`єю [PERSON] та [PERSON] без реєстрації шлюбу в період з червня 2006 року по 03 квітня 2017 року, тобто до моменту офіційної реєстрації шлюбу між ними. Згідно з частиною статтею 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. У зв`язку із встановленням судом факту проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період з червня 2006 року по 03 квітня 2017 року на майно, яке було набуто ними за час спільного проживання, розповсюджуються режим спільного сумісної власності, передбачений главою 8 СК України. Згідно з статтею 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя згідно з статтею 61 СК України може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя, також визнаються об`єктом права спільної сумісної власності. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Виходячи із вказаних положень законодавства, грошові кошти, які були розміщенні одним із подружжя на ім`я [PERSON] в банківських установах на депозитних рахунках, за час їх спільного проживання вважається спільною сумісною власністю та відповідно до вимог частини 1 статті 70 СК України частки кожного із подружжя при поділі майна є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно з частиною 1 статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. З урахуванням цього, суд доходить висновку, про можливість розділу спільного сумісного майна, яким є грошові кошти, які розміщені на депозитних рахунках на ім`я [PERSON] в ПАТ КБ «Приватбанк» та оформлені договором № SAMDNWFD0071394099901, номер рахунку [NUMBER] , дата відкриття 25 листопада 2016 року, залишок коштів 550 000,00 гривень, а також в ПАТ «Перший Український міжнародний Банк» від 04.12.2017 року поточний рахунок № [NUMBER] залишок коштів 33,15 гривень, вкладний (депозитний) рахунок № [NUMBER] залишок коштів 440 000,00 гривень, рахунок обліку відсотків № [NUMBER] залишок коштів 3727,27 гривень, та визнати за позивачкою, як співвласником спільного сумісного майна, право власності на 1/2 частки вказаних грошових коштів.

Outcome: approved