Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із вимогами до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час вимушеного прогулу, компенсації втрат частини доходу та компенсації моральної шкоди. Зокрема, позивач просить стягнути з відповідача на її користь 2 000грн. - заборгованості по заробітній платі за період з листопада по грудень 2008 року, 18 000грн. - середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, 1 500грн. - компенсації завданої моральної шкоди, 4 499,07грн. - компенсації втрат частини доходів з урахуванням індексу інфляції. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що відповідач в порушення чинного трудового законодавства не виконує взяті на себе зобов'язання. В судове засідання позивач не з'явилась, від представника [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у їх відсутність, вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Відповідач ТОВ «Поліграфцентр ТАТ» про час і місце судового розгляду був повідомлений судом у строки та спосіб встановлений ст. ст. 76,77 ЦПК України. Заяв, письмових заперечень від відповідача не надходило. За згодою представника позивача судом проведено заочний розгляд справи. Під час судового розгляду встановлено наступне. 02.01.2003 року [PERSON] (до одруження Потопаєва) (надалі Позивач), була прийнята на роботу до TOB «Поліграфцентр ТАТ» (надалі Відповідач) на посаду начальника виробничого відділу. 23.09.2013 року позивач звільнилась на підставі ст. 38 КЗпП України (копія трудової книжки додається), проте на момент звільнення Відповідач не провів остаточного розрахунку, а саме не виплатив заробітну плату за листопад 2008 року у сумі 1 000,00 грн. та за грудень 2008 року 1 000,00 грн., загальна сума 2 000 грн. 00 коп. Відповідно до частини 1 ст. 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Відповідно до ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Згідно із ч. 1 ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідно положень ст. ст. 1,21,24,29,30 Закону України «Про оплату праці», вимоги яких поширюються на дані правовідносини та передбачають, що власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа за виконану працівником роботу зобов'язується виплачувати йому заробітну плату, передбачену трудовим договором між працівником і власником підприємства, у передбачені законом строки та при кожній виплаті заробітної плати повинен повідомляти працівника про дані, що належать до періоду, за який провадиться оплата праці. З огляду на викладене слід зазначити про те, що Відповідач порушив вимоги чинного законодавства, щодо проведення розрахунку з Позивачем. Згідно ч 1 ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. За періоду часу з вересня 2013 року по травень 2015 року середній заробіток складає 18 000 грн. 00 коп. (18 місяців х 1 000,00 грн. =18 000,00 грн.). Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 13, від 2- 12.1999 року, установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у : зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановления рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Внаслідок неправомірних дій Відповідача Позивачу завдано моральної шкоди, яка виразилась у негативних емоціях та переживаннях з приводу того, що фактично в цей період вона не мала коштів для існування та не могла забезпечити себе усім необхідним, змушена була докладати додаткових зусиль до нормалізації звичного способу життя. Отже вимоги позивача про відшкодування компенсації за завдану моральну шкоду в розмірі 1 500 грн. 00 коп. є обґрунтованими. Відповідно до Закону України від 19.10.2000 року №2050-111 "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати" передбачено, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Згідно вимог Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року №159 "Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати" компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 01 січня 2001 року. Компенсації підлягає, зокрема, заробітна плата (грошове забезпечення) разом із сумою індексації. Сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом. Сума компенсації виплачується громадянам у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць. Розмір компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків виплати заробітної плати з урахуванням індексу інфляції за листопад 2008 року (з грудня 2008р. - по квітень 2015р.) складає: 2 272,91грн., а за грудень 2008 року ( з січня 2009р. по квітень 2015 р.) складає 2 226,16грн. Тобто загальна сума складає 4 499,07грн. Обставини, якими позивач обґрунтовував свої вимоги знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved