Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем [PERSON], зареєстрований 15.04.2014 року Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 165; стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 3000 грн. щомісячно, починаючи з дати подання позову до досягнення дитиною повноліття. \~ \~ \~ \~В обґрунтування позову позивач зазначила, що 15.04.2014 року між нею та відповідачем зареєстрований шлюб. Від даного шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачем. Вказує, що сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що призвело до фактичного припинення сімейних відносин. На даний момент ведення між ними спільного господарства та сумісне проживання не можливо, оскільки між ними втрачено почуття любові та взаєморозуміння. Майновий спір між ними відсутній. Зазначає, що на момент звернення до суду з даним позовом, між нею та відповідачем не досягнуто згоди з приводу способу виконання ним свого обовязку утримувати неповнолітню дитину. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 07.12.2018 року прийнято до розгляду та відкрито провадження по даній цивільній справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку загального позовного провадження, по справі призначено підготовче судове засідання. 08.02.2019 року від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, з якого вбачається, що відповідач не заперечує проти розірвання, проте заперечує частково проти стягнення з нього аліментів на утримання доньки - [PERSON], [INFO], у розмірі 3000 грн., так як вважає цю суму завеликою, оскільки у нього поганий стан здоровя у звязку з проведеною операцією по видаленню у нього пахової грижі. Вважає за доцільним стягнення з нього аліментів у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 14.02.2019 року закрито підготовче засідання по даній справі, призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому засіданні. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] частково підтримав позовні вимоги, посилаючись на доводи, викладені у відзиві на позовну заяву, які подані 08.02.2019 року. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши надані докази у їх сукупності, встановив наступні обставини. \~ \~ \~ \~15.04.2014 року сторони уклали шлюб, який був зареєстрований Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 165. Вказане підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-226235. \~ \~ \~ \~Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ВЛ № 365807, виданим 10.07.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 1216. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що сторони з травня 2018 року шлюбні відносини не підтримують, мешкають окремо, спільного господарства не ведуть, між сторонами повністю втрачено взаєморозуміння. \~ \~ \~ \~З вказаних обставин вбачається, що між сторонами склалися шлюбно-сімейні правовідносини, зокрема щодо розірвання шлюбу, а тому суд застосовує до них наступні норми права. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 1 ст. 21 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. \~ \~ \~ \~Ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України встановлює, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. \~ \~ \~ \~Згідно з ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110\~цього Кодексу. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивач при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право залишити його після розірвання шлюбу. \~ \~ \~ \~З врахуванням наведеного, приймаючи до уваги, що сторони дійшли до остаточного висновку про припинення сімейних відносин, на примирення не згодні, суд вважає необхідним шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвати, так як подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. \~ \~ \~ \~Оскільки позивач бажає після розірвання шлюбу надалі іменуватися прізвищем «Керімова», суд вважає за необхідне залишити їй це прізвище. Крім того, судом встановлено, що відповідач з сім'єю не проживає, допомогу на утримання дитини не надає, дитина знаходиться на повному утриманні позивача. Пунктом 24\~Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" від 12 червня 2009 року № 2\~у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Відповідно до положень ст.\~ст. 1-3 Конвенції ООН "Про права дитини"\~в усі діях щодо дітей першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Відповідно до ч. 2\~ст. 51 Конституції України,\~ст. 180 Сімейного кодексу України\~- батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до їх повноліття, а тому є підстави для стягнення із відповідача аліментів на утримання його дитини. Відповідно до\~ст. 179 СК України\~аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім'я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до\~цивільного кодексу України. Відповідно до\~ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожитковогомінімуму для дитинивідповідноговіку (ст. 182 СК України). Суд визначає розмір аліментів на неповнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~ст.182 СК України. Згідно ч.1\~ст. 184 СК України\~суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів, відповідно до\~ст. 182 СК України, суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інших осіб. Крім того, суд зазначає, що згідно положень ч.2 ст.184 СК України розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. З виписки № 7905 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого, виданої КНП «Міська клінічна багатопрофільна лікарня № 25» Харківської міської ради, вбачається, що [PERSON] з 02.08.2018 року по 09.08.2019 року перебував на стаціонарі в хірургічному відділенні, повний діагноз: лівостороння пахова грижа. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на\~ підставу своїх вимог та заперечень. З огляду на наведене, виходячи із зазначених у\~статті 3 ЦК України\~засад розумності,\~справедливості і\~добросовісності цивільного\~законодавства,\~ рівного\~обовязку \~матері та\~батька \~щодо утримання\~дитини,\~суд вважає\~за необхідне\~стягнути з\~відповідача на\~користь позивачки\~аліменти на\~утримання доньки\~ [PERSON],\~[INFO],\~у розмірі\~1500грн. Відповідно до ч. 1\~ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. \~ \~ \~ \~Крім того, у відповідність до положень ч.1 п.1) ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного,

Outcome: partial