Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся з позовом до відповідача про стягнення суми страхового відшкодування. Ухвалою Деснянського районного суму м. Києва від 26.03.2019 відкрито провадження по справі, розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 05.08.2019 позивачем подано заяву про збільшення позовних вимог, яка прийнята судом. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 06 липня 2018 року о 10 годині 00 хвилин в м.Києві по вул. Радунській, на регульованому перехресті з вулицею Лисківською, водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом «Audi А4», номерний знак [NUMBER] , при повороті ліворуч, не надав переваги в русі автомобілю «Mitsubishi Lancer», державний номерний знак [NUMBER] (водій [PERSON] ), який рухався в зустрічному напрямку прямо та скоїв з ним зіткнення. В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Постановою Деснянського районного суду міста Києва від 12.09.2018 [PERSON] визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Згідно з висновком звіту про оцінку автотранспортного засобу, розмір матеріального збитку, завданого пошкодженням транспортного засобу з урахуванням зносу становить 34641,95грн. На час скоєння ДТП відповідальність [PERSON] , згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ/0497838 була застрахована у ПрАТ «СК «Галицька». 11.10.2018 позивачем на адресу ПрАТ «СК «Галицька» було направлено заяву про виплату страхового відшкодування, але не зважаючи на отримання даної заяви, станом на теперішній час відповідь відсутня. У зв`язку з викладеним позивач просить суд стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Галицька» на користь [PERSON] кошти в розмірі 50761,47грн. Позивач [PERSON] в судові засідання не з`явився, 12.09.2019 до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача та представника позивача, позовні вимоги які зазначені у заяві про збільшення позовних вимог підтримують та просять суд задовольнити. Відповідач ПрАТ СК «Галицька» свого представника в судові засідання не направили, повідомлялись про дату, час і місце розгляду справи, що підтверджується повідомленням про вручення судової повістки. Відповідачем не подано заяви про розгляд справи за його відсутності та не подано відзиву на позовну заяву. Третя особа: [PERSON] в судові засідання не з`являвся, надав суду заяву про розгляд справу у його відсутності, просив позовні вимоги задовольнити. Третя особа: [PERSON] в судові засідання не з`являвся, повідомлявся про дату, час і місце розгляду справи, що підтверджується повідомленням про вручення судової повістки. Третя особа: Асистуюча компанія по врегулюванню збитків Сінерджі Техасистенс в судові засідання свого представника не направили, повідомлялись про дату, час і місце розгляду справи, що підтверджується повідомленням про вручення судової повістки. Суд вважає за можливим розглянути справу без участі відповідача та третіх осіб, виходячи з вимог ст.128 ЦПК України та рішення Конституційного суду України від 13.12.2011 року № 17-рп/2011, згідно яких в разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вказаної в матеріалах справи (зокрема, позовна заява), вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та постановити заочне рішення, відповідно до ст. 280 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлені такі факти та їм правовідносини. 06 липня 2018 року о 10 годині 00 хвилин в м.Києві по вул. Радунській, на регульованому перехресті з вулицею Лисківською, водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом «Audi А4», номерний знак [NUMBER] , при повороті ліворуч, не надав переваги в русі автомобілю «Mitsubishi Lancer», державний номерний знак [NUMBER] (водій [PERSON] ), який рухався в зустрічному напрямку прямо та скоїв з ним зіткнення. Обидва автомобіля отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Постановою Деснянського районного суду міста Києва від 12.09.2018 [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. У відповідності з ч. 4 та ч.6 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина [PERSON] у вчинені дорожньо-транспортної пригоди є встановленою та не підлягає доведенню. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною 2 статті 1187 ЦК України, передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки «Audi А4», номерний знак [NUMBER] була застрахована ПрАТ «СК «Галицька», відповідно до полісу страхування №АМ/0497838. Згідно повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду №1993 від 09.07.2018, [PERSON] повідомив ПрАТ СК «Галицька» про страховий випадок. Згідно з висновком звіту № 1259 про оцінку автотранспортного засобу, розмір матеріального збитку, завданого пошкодженням транспортного засобу з урахуванням зносу становить 34641,95грн. Позивач [PERSON] звернувся до ПрАТ «СК «Галицька» з вимогою про відшкодування страхового відшкодування у розмірі 34641,95грн на підставі Звіту №1259 від 23.11.2018. Судом встановлено, що ПрАТ «СК «Галицька», отримавши вимогу, не відреагували на заяву позивача та не сплатили суму страхового відшкодування. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про страхування» страховим випадком є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Згідно із положення ст. 18 Закону України «Про страхування» факт укладання договору страхування може посвідчуватися страховим свідоцтвом (полісом, сертифікатом), що є формою договору страхування. Відповідно до положень ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. За змістом ст. 28 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди. За приписами ч. 1 ст. 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу. Згідно ст. 9 Закону України «Про страхування» страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Розмір страхової суми визначається договором страхування або чинним законодавством під час укладання договору страхування чи зміни договору страхування. Страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Пунктом 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Згідно із п. 36.1 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ),

Outcome: approved