Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-10 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивує тим, що з відповідачем [PERSON] вони зареєстрували шлюб 09 жовтня 1993 року у виконкомі Бистрицької сільської ради народних депутатів Закарпатської області про що зроблено актовий запис №16. Під час даного шлюбу у них народилося двоє дітей дітей, які є повнолітніми. Однак, подружні відносини між ними фактично припинені, оскільки вони різні за характером люди, і між ними відсутнє взаємопорозуміння та довір'я. Тому на підставі вищенаведеного, вона ([PERSON].) звертається до суду та просить, шлюб зареєстрований між нею та [PERSON] 09 жовтня 1993 року у виконкомі Бистрицької сільської ради народних депутатів, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище "[PERSON]" та стягнути з відповідача на її користь сплачений судовий збір. Позивач в судове засідання не з'явилася, в матеріалах справи міститься заяви, в якій просить суд розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просить їх задоволити. Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином про час та місце розгляду справи,що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Суд знаходить за можливим розглянути справу у відсутності відповідача, згідно до вимог частини 4 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України, на підставі наявних у справі доказів з постановленням заочного рішення, що відповідає положенням статті 280 цього Кодексу. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER], виданого Бистрицькою сільською радою народних депутатів Закарпатської області 09 жовтня 1993 року, між [PERSON] та [PERSON], зареєстровано шлюб 09 жовтня 1993 року, про що зроблено відповідний актовий запис за №16 (а.с.9). Відповідно до вимог статті 24 Сімейного кодексу України шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування чоловіка та жінки до шлюбу не допускається. Правилами статтей 104 та 105 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду,відповідно до статті 110 цього Кодексу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення (частина друга ст.112 Сімейного кодексу України). Відповідно до статті 5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Так, судом встановлено та знайдено підставність задоволення позовних вимог [PERSON] про розірвання шлюбу з [PERSON], оскільки позивачем доведено, а відповідачем не спростовано, що шлюб між подружжям існує формально, подальше спільне їх життя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам. На підставі статті 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На вимогу позивача після розірвання шлюбу залишити їй прізвище "[PERSON]". Згідно статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON].

Outcome: approved