Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-23 00:00:00

До Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська звернулася [PERSON] з позовної заявою до Дніпропетровської міської ради про припинення договору оренди земельної ділянки. В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що 13.08.2009 року між [PERSON] та Дніпропетровською міською радою був укладений договір оренди земельної ділянки, розташованої за адресою: м.Дніпропетровськ, вул.Універсальна, 2-А. На вказаній земельній ділянці знаходиться обєкт нерухомого майна, інші обєкти інфраструктури, які зазначені в акті приймання передачі земельної ділянки Проте, нерухоме майно, яке було предметом іпотеки та розташоване на орендованій земельній ділянці вибуло з права власності позивача та було переоформлене на ПАТ «Альфа-Банк», а тому 28.11.2014 року позивач фактично перестала бути користувачем орендованої земельної ділянки. Позивач надіслала лист до Дніпропетровської міської ради про зміну власника нежитлового приміщення та просила припинити договір оренди від 13.08.2009 року. Відповідачем було надано відповідь, що підготовлено проект договору про припинення договору оренди та направлено на візування та на розгляд сесії. Однак, на сьогоднішній день жодного рішення не прийнято. Натомість, позивач отримала податкове повідомлення-рішення від 03.06.2016 року №19555-1303 про податковий борг. У звязку з вищевикладеним, просила суд визнати припиненим договір оренди від 13.08.2009 року, укладений між нею та Дніпропетровською міською радою та скасувати державну реєстрацію. Представник позивача у судове засідання подала до суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду даної цивільної справи був повідомлений належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти: Судом встановлено, що 13 серпня 2009 року між [PERSON] та Дніпропетровською міською радою був укладений договір оренди землі. Предметом вказаного договору є земельна ділянка площею 0,0578 га, яка знаходиться за адресою: вул. Універсальна, 2-А. Земельна ділянка була зареєстрована в Державному реєстрі земель за кадастровим номером 1210100000:01:321:0011. Даний договір був посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстром № 3119, та зареєстрований ДМВ ДРФ "Центра ДЗК", про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 25.09.2009р. за № 040910400715. На вказаній земельній ділянці розташована нежитлова будівля: будівля магазину, літ.А-1, загальною площею 320 кв.м., яке належало позивачу на праві власності. 28.11.2014 року право власності на вищевказане приміщення було переоформлено на ПАТ «Альфа-Банк», що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 03.12.2014 року за номером 30397325. Позивач заявою вх. № 36/1996 від 07.04.2015 р. повідомила Відповідача про перехід права власності на нежитлову будівлю, що розташована на орендованій земельній ділянці, та ініціювала припинення договору оренди землі від 13 серпня 2009 року, укладеного між цими ж сторонами. Дніпропетровською міською радою прийнято рішення "Про припинення договору оренди землі по вул.. Універсальна, 2-А" на підставі заяви [PERSON] від 07.04.2015р. вх. № 36/1996, але станом на час звернення Позивача з позовом до суду, спірний договір між сторонами не розірвано. Відповідно до п.12.5 Договору оренди, дія договору припиняється шляхом його розірвання за 1) взаємною згодою сторін; 2) рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов'язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом. Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Цивільного кодексу України. Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема: відновлення становища, яке існувало до порушення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 298 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Частинами 1, 2 ст. 653 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі зміни договору зобов'язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо. У разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються. Відповідно до ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України (2768-14 ) та іншими законами України. Пунктом «е» ст. 141 Земельного кодексу України передбачено, що підставою припинення права користування земельною ділянкою є набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці. Відповідно до ч. 1 ст. 120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Згідно з ч. 1 ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Отже, виходячи з наведених норм законодавства, у разі переходу права власності на об'єкт нерухомого майна до набувача цього майна відбувається перехід тих прав на відповідну земельну ділянку, на яких вона належала відчужувачу - право власності або право користування. У зв'язку з тим, що фактичне користування земельною ділянкою та зведеною на ній будівлею здійснює її новий власник, попередній землекористувач - позивач добровільно відмовився від права користування зазначеною земельною ділянкою, а законодавством передбачено можливість дострокового розірвання договору оренди за рішенням суду на вимогу однієї із сторін договору, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову щодо розірвання договору оренди земельної ділянки.\~\~ Аналогічна правова позиція викладена також у постанові Верховного Суду України від 20 серпня 2013 року справа №3-15 гс13, а в силу приписів ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України, рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України. Таким чином, вирішуючи позовні вимоги позивача до відповідача про припинення договору оренди земельної ділянки, приймаючи до уваги, що право власності на об'єкт нерухомого майна, розташованого на земельній ділянці, яка є предметом укладеного між сторонами спірного договору оренди земельної ділянки від 13 серпня 2009 року, перейшло до третьої особи ПАТ «Альфа-банк», враховуючи положення зазначених вище правових актів, суд вважає позовні вимоги доведеними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст..88 ЦПК України судовий збір слід покласти на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved