Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-26 00:00:00

ПАТ «Дельта Банк» звернувся в суд з позовом до відповідачів про звернення стягнення на предмет іпотеки. Позовні вимоги мотивує тим, що 15.08.2008 року між товариством з обмеженою відповідальністю «УкрСиббанк» та [PERSON] , укладено кредитний договір № 11371630000, згідно з умовами якого останньому було надано кредитні кошти у розмірі 48400,00 дол. США , передбачалось погашення заборгованості шляхом сплати ануїтентних платежів у розмірі 770,00 доларів США 15 числа кожного календарного місяця строку кредитування, а також сплата позичальником комісії та процентів з розрахунку 14,50 % річних протягом перших 30 календарних днів , а надалі розмір процентної ставки підлягав перегляду за умовами договору, виконання зобов'язань позичальника забезпечується заставою квартири, що знаходиться у [ADDRESS] та є власністю [PERSON], [PERSON], [PERSON]. 08.12.2011 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі - продажу прав вимоги за кредитами. Внаслідок передачі АКІБ «УкрСиббанк» права вимоги до боржників, до ПАТ «Дельта Банк» переходить право вимагати від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами. З метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за вказаним кредитним договором між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON], [PERSON] , [PERSON] був укладений договір іпотеки , за умовами якого відповідачі передали у іпотеку нерухоме майно, а саме: двокімнатну квартиру [ADDRESS], загальною площею 51,3 кв. м., житловою площею 28, кв. м., що належить [PERSON], [PERSON] , [PERSON]. Вказує, що відповідач [PERSON] свої зобов'язання щодо погашення кредитної заборгованості належним чином не виконує і станом на 07.08.2015 року загальна сума її боргу за кредитним договором становить 1647668,94 грн. У зв'язку з чим, просить суд в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором в розмірі 1647668,94грн. звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: визнати право власності ПАТ "Дельта Банк"на двокімнатну квартиру [ADDRESS], загальною площею 51,3 кв. м., житловою площею 28, кв. м., що належить [PERSON], [PERSON], [PERSON] . В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав повністю з підстав викладених в позовній заяві, просить позов задовольнити повністю. Представник відповідачів [PERSON] вважає позов безпідставним і просить в позові відмовити, оскільки порядок реалізації предмета іпотеки за рішенням суду врегульовано ст. 39 Закону України «Про іпотеку», якою передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, зокрема, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановлений ст. 38 Закону України «Про іпотеку». Можливість виникнення права власності за рішенням суду ЦК України передбачає лише у ст. ст. 335 та 376 ЦК України. У всіх інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема із правочинів . Задоволення забезпечених іпотекою вимог кредитора шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки, що полягає у реєстрації за іпотекодержателем права власності на нерухоме майно на підставі відповідного застереження в іпотечному договорі. З іпотечного договора укладеного між ПАТ «УкрСиббанк» і відповідачами, таке звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом реалізації з публічних торгів. З приводу цього було прийняте рішення Ковельським міськрайонним судом 08.06.2011 року, а тому будь - яких підстав звертатись з позовом в позивача не має. Суд заслухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази прийшов до висновку, що у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки прийшов до висновку, що у позові ПАТ "Дельта Банк" слід відмовити. Судом встановлено, що 15.08.2008 року між товариством з обмеженою відповідальністю « УкрСиббанк» та [PERSON] , укладено кредитний договір № 11371630000, згідно з умовами якого останній було надано кредитні кошти у розмірі 48400,00 дол. США , передбачалось погашення заборгованості шляхом сплати ануїтентних платежів у розмірі 770,00 доларів США 15 числа кожного календарного місяця строку кредитування, а також сплата позичальником комісії та процентів з розрахунку 14,50 % річних протягом перших 30 календарних днів , а надалі розмір процентної ставки підлягав перегляду за умовами договору, виконання зобов'язань позичальника забезпечується заставою квартири, що знаходиться у [ADDRESS] та є власністю [PERSON], [PERSON], [PERSON]. 08.12.2011 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі - продажу прав вимоги за кредитами. Внаслідок передачі АКІБ «УкрСиббанк» права вимоги до боржників, до ПАТ «Дельта Банк» переходить право вимагати від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договором. З метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за вказаним кредитним договором між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] був укладений договір іпотеки , за умовами якого відповідачі передали у іпотеку нерухоме майно, а саме: двокімнадну квартиру [ADDRESS], загальною площею 51,3 кв. м., житловою площею 28, кв. м., що належить [PERSON], [PERSON] , [PERSON]. Рішенням Ковельського міськрайонного суду від 08.06.2011 р. задоволено позов ПАТ «УкрСиббанк»до [PERSON], [PERSON], [PERSON]про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості . Судове рішення набрало законної сили. Ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 02 квітня 2012 року в ході здійснення виконавчого провадження за виконавчим листом у вказаній справі замінено сторону виконавчого провадження ПАТ «УкрСиббанк» на ПАТ «Дельта Банк». Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною другою статті 16 ЦК України передбачено, що одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів судом може бути визнання права, в тому числі права власності на майно. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ч.3 ст.33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. У частині першій статті 36 Закону України «Про іпотеку» зазначено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно з положеннями частини третьої зазначеної статті договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобовязання в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку»; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону. При цьому, згідно із частиною першою статті 37 Закону України «Про іпотеку» правовою підставою для реєстрації права власності іпотеко держателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності. Порядок реалізації предмета іпотеки за рішенням суду врегульоване статтею 39 Закону України «Про іпотеку», якою передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, зокрема, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону. Можливість виникнення права власності за рішенням суду передбачено лише у статях 335 та 376 ЦК України. В інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема з правочинів (частина першастатті 328 цього Кодексу). Стаття 392 ЦК України, у якій ідеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності. Зазначений висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 28.09.2016 року (у справі № 6-1243цс16) і відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обовязковим для усіх судів. Аналізуючи положення статтей 33, 36, 37, 39 Закону України «Про іпотеку», 328, 335, 376, 392 ЦК України слід дійти висновку про те, що законодавцем визначено три способи захисту на задоволення вимог кредитора, які забезпечені іпотекою шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки:судовий - на підставі рішення суду та два позасудових способи захисту: на підставі виконавчого напису нотаріуса і згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. У свою чергу позасудовий спосіб захисту за договором про задоволення вимог іпотекодержателя або за відповідним застереженням по іпотечному договорі реалізується шляхом передачі іпотекодержателю від свого імені продати предмет іпотеки будь - якій особі на підставі договору купівлі - продажу. При цьому договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, що передачу іпотекодержателю прав власності, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно (частина перша ст.37 Закону України «Про іпотеку»).Можливість виникнення права власності за рішенням суду ЦК України передбачає лише у ст. ст. 335 та 376 ЦК України. У всіх інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема із правочинів. Задоволення забезпечених іпотекою вимог кредитора шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки, що полягає у реєстрації за іпотекодержателем права власності на нерухоме майно на підставі відповідного застереження в іпотечному договорі. З іпотечного догвора укладеного між ПАТ «УкрСиббанк» і відповідачами,вбачається , що таке звернення можливе у разі відсутності судового рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом реалізації з публічних торгів. Таке рішення прийняте Ковельським міськрайонним судом 08.06.2011 року, а тому будь - яких підстав звертатись з позовом в позивача не має. Із позовної заяви вбачається, що позивач просить звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання за ним права власності на іпотечне майно. Згідно п.п. 4.2, 4.2.3 іпотечного договору сторони домовилися, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки лише у позасудовому порядку. Цей іпотечний договір є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекожержателя на предмет іпотеки (а.с. 16). Саме таке положення і закріплене у ст. 37 Закону України «Про іпотеку». Покликання представника позивача на те, що позивач вправі задовольнити таку вимогу і за рішенням суду не заслуговують на увагу, оскільки не ґрунтуються на вимогах закону та суперечать умовам договору. Реалізація предмета іпотеки за рішенням суду визначена статтею 39 Закону України «Про іпотеку», яка встановлює лише два способи реалізації предмета іпотеки за рішенням суду шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону. Судом встановлено, що умови іпотечного договору укладеного між банком та іпотекодавцем були погоджені сторонами у встановленому законом порядку, тобто договір є результатом домовленості сторін і відповідає загальним засадам цивільного законодавства, встановленим ст.3 ЦК України. Оскільки сторони договору дійшли згоди про можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання за банком права власності на іпотечне майно лише у позасудовому порядку, то лише у такому порядку і може бути застосовано такий шлях звернення стягнення на предмет іпотеки. Таким чином, дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність передбачених законом підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання за банком права власності на іпотечне майно, у звязку з чим в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed