Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-09 00:00:00

орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району звернувся до Ленінського районного суду м.Запоріжжя в інтересах малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] до [PERSON] , третя особа: КУ «Запорізький обласний Спеціалізований будинок дитини «Сонечко» Запорізької міської ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, посилаючись на те, що відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, умов для проживання, що негативно впливає на його розвиток, як складову виховання, не спілкується з дитиною та взагалі покинув дитину. Просить позбавити відповідача батьківських прав відносно неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] та стягнути з нього аліменти на користь особи чи установи, на утриманні якої буде знаходитися [PERSON] , [INFO] , аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1779 грн. щомісяця, з індексацією, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Передати [PERSON] , [INFO] , органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району, для вирішення подальшої долі малолітньої дитини. Ухвалою суду від 30.01.2020 року було відкрито провадження по справі і визначена форма розгляду справи - за правилами загального позовного провадження і призначено підготовче судове засідання. 10.03.2020 року підготовче судове засідання закрито, справу призначено до судового розгляду. В судове засідання представник позивача не з`явився, надав заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує. В судове засідання відповідач не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у відповідності ст. 128 ЦПК України. Представник третьої особи: КУ «Запорізький обласний Спеціалізований будинок дитини «Сонечко» Запорізької міської ради в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідно до ч.3 ст. 211 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників справи за наявними у справі матеріалами. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу заочно. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та надані докази, оцінивши їх у сукупності, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що на обліку у відділі по Шевченківському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради, перебуває малолітня дитини [PERSON] , [INFO] , як такий, що опинився у складних життєвих обставинах. Матір`ю дитини є [PERSON] , [INFO] , останнє відоме місце проживання за адресою: [ADDRESS] . Батьком є [PERSON] , [INFO] , місце перебування якого не відоме, останнє відоме місце проживання за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до довідки Дніпровського районного у місті Запоріжжі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області від 03.11.2018 року № 5346/17.4-04-37, у свідоцтві про народження [PERSON] , [INFO] батьком зазначений [PERSON] , [INFO] , відомості про якого записані згідно ст. 126 Сімейного кодексу України. [PERSON] та [PERSON] належним чином не виконують своїх батьківських обов`язків щодо утримання, виховання та забезпечення повноцінних житлово-побутових умов проживання дитини. 09.10.2018 року до відділу по Шевченківському району надійшов лист комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 8 № 01-11/323, згідно якого під час відвідування дільничним педіатром у помешканні було брудно, неохайно, був наявний стійкий неприєм6ний запах, були відсутнє дитяче ліжко та чистий одяг. Згідно листа від 02.11.2018 року Центру первинної медико-санітарної допомоги № 8, № 295/01-10 дільничним педіатром були зафіксовані факти неналежного утримання дитини за місцем проживання родини по [ADDRESS] : у помешканні було брудно, дитина була брудна та неохайна. 07.10.2018 року, малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (донька [PERSON] від іншого чоловіка) разом з матір`ю згідно направлення дільничного педіатра було доставлено до комунального некомерційного підприємства «Дитяча лікарня № 1» Запорізької міської ради, з метою обстеження та лікування. Під час перебування дітей у лікувальному закладі [PERSON] показала себе безвідповідальною матір`ю, зокрема не слідкувала за особистою гігієною, не доглядала за дітьми, медичні призначення виконувала медична сестра. 20.11.2018 року дітей за направленням служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради було влаштовано до Запорізького обласного спеціального будинку дитини «Сонечко» на час, необхідний [PERSON] для створення для дітей належних умов за місцем проживання. За час перебування дитини у закладі [PERSON] , [INFO] сина не відвідував, його долею не цікавився, із заявами про повернення дитини на виховання до відділу по Шевченківському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради не звертався, не вчиняв жодних активних дій для повернення дитини на виховання. Згідно листа від 08.05.2019 року № 606 Запорізького обласного спеціалізованого будинку дитини «Сонечко» Запорізької обласної ради останнє відвідування дитини матір`ю було зафіксовано 18.02.2019 року. Оскільки протягом наступних 8 місяців [PERSON] , дитину не відвідувала, її долею не цікавилася, матеріально не підтримувала, а батько, [PERSON] , протягом перебування сина у закладі не цікавився його долею, 04.11.2019 року адміністрацією Запорізького обласного спеціалізованого будинку дитини «Сонечко» Запорізької обласної ради було складено акт покинутої дитини щодо [PERSON] , [INFO] . Згідно листа Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 29.12.2018 року № 01-17/02/8145, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Згідно листа № 01-03/1277 відділу по Дніпровському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради, 25.10.2019 року та 01.11.2019 року спеціалістами відділу було здійснено виходи за вказаною адресою, однак обстежити умови проживання та з`ясувати думку [PERSON] щодо повернення дитини на виховання не вдалося, оскільки мешканці квартири на той час були відсутні за місцем проживання. Для [PERSON] були залишені запрошення до відділу по Дніпровському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради, однак були ним проігноровані. Згідно висновку органу опіки та піклування в особі районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району від 16.01.2020 року № 10/01-34/0043, визнано доцільним позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . При цьому, суд приймає до уваги висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, оскільки, на думку суду, він складений з урахуванням усіх конкретних обставин справи та не суперечить інтересам дитини. Органом опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району подано позовну заяву про позбавлення [PERSON] , [INFO] батьківських прав щодо малолітнього сина [PERSON] , [INFO] до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області, за останнім відомим місцем реєстрації матері. В абзаці 2 п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю (батьком). Відповідно до ч.8, 9 ст.7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності, розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст.150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, її фізичний, духовний та моральний розвиток. При цьому, відповідно до ст.11 Закону України «Про охорону дитинства», предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо (ухвала ВССУ від 01.11.2017 року у справі № 211/559/16-ц). Відповідно до ст.141, 155 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків, мають ґрунтуватись на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Відповідно до ч.4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, а відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, орган опіки та піклування, а також другі особи. Батько малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, умов для проживання, що негативно впливає на його розвиток, як складову виховання, не спілкується з дитиною та взагалі покинув дитину, тому суд враховуючи інтереси дитини, вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав по відношенню до свого малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 164 СК України, підставою позбавлення батьківських прав в даному випадку є ухилення батьком від виконання своїх обов`язків по утриманню та вихованню дитини. Відповідно до ч.2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав, суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Частиною 3 ст. 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу матері, батька або у твердій грошовій сумі. Згідно ч.2 ст. 182 СК України мінімальний розмір на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. З урахування викладеного, суд дійшов до висновку, що з відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . У зв`язку з тим, що позивач звільнений від сплата судового збору, тому відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір в розмірі 840,80 коп., слід стягнути з відповідача на користь держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved