Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про поділ майна подружжя. В підтвердження своїх позовних вимог посилається на те, що 05.05.2005 року уклала шлюб з відповідачем, під час якого набули речі для побуту та понесли витрати, які є спільно сумісною власністю подружжя, а відтак підлягають поділу в порядку поділу спільного майна подружжя. Зокрема за час шлюбу сторонами було придбано холодильник «Індезіт» - 2 899 грн.; кухня «Оля» - 2470 грн.; газова плита «Індезіт» - 1 189 грн.; телевізор «Уніда» - 1 460 грн.; витяжка - 1000 грн.; водонагрівач (бойлер) - 3 200 грн.; вікна 3 \~ \~ \~ \~шт.-3940 грн.; вікно 1 \~ \~ \~ \~шт. \~ \~ \~ \~- 1 \~ \~ \~ \~615 грн.; вікно 1 \~ \~ \~ \~шт. \~ \~ \~ \~- 1 \~ \~ \~ \~615 грн.; вікно 1 \~ \~ \~ \~шт.- 770 грн.; труби, сушка, коліна і т.д. - 2 780 грн.; котел «Вайлант» - 4 800 грн.; радіатори (батареї) 90 ребер - 5 040 грн.; двері міжкімнатні - 1 000 грн.; двері 2 \~ \~ \~ \~шт. \~ \~ \~ \~- 2 \~ \~ \~ \~000 грн.; двері 3 \~ \~ \~ \~шт. \~ \~ \~ \~- 3 \~ \~ \~ \~900 грн.; плитка - 595 грн. та 450 грн.; лак паркетний - 450 грн.; фарба «Снєжка» 10 л. - 80 грн.; вагонка - 560 грн.; вагонка - 644 грн.; вагонка - 270 грн.; вагонка-221 грн.; камін (робота майстра)- 700 грн.; циклювання паркету - 800 грн. Крім цього, зазначає, що роботи по переобладнанню каміну, циклювання паркету, лакування вхідних дверей, встановлення облицьовочної плитки в кухні та підлоги у ванні повністю оплачувала позивачка за свої кошти. Крім цього, у відповідача була велика заборгованість за несплату аліментів на утримання дитини від його першого шлюбу та позивачці довелось за власні кошти таку заборгованість погасити. Угоди про добровільний розподіл майна між ними не досягнуто, відтак, змушена звернутися до суду з даним позовом. Відповідач [PERSON] подав суду заперечення на позовну заяву, де просив в позові відмовити, оскільки перелік речей, які підлягаю поділу між подружжям зазначених в позовній заяві не є вичерпний, так як позивачка в грудні 2016 року вивезла з дому ряд речей та предметів, продуктів харчування (перелічені письмово). Щодо доводів позивачки про погашення нею заборгованості за несплату аліментів, пояснює, що у вказаний період заборгованості був офіційно працевлаштований і така заборгованість ним погашена, що стверджується постановою про закриття виконавчого провадження . (а/с 6-8, 11). До такого заперечення відповідач додав: колективну заяву від сусідів, де вказано, що [PERSON] проводив ремонт будинку самостійно, деколи допомагала його дочка, проте, щоб допомагала [PERSON] - не бачили (а/с 10); заяву від дочки [PERSON], яка повідомила, що її батько протягом 10\~років починаючи\~з 1999\~ року\~по 2013рік їздив на роботу за межі України. З 2005\~ 2009почав займатися ремонтом будинку, у якому вона допомагала по мірі можливості, а позивачка [PERSON] приходила лише ввечері приносила їжу та участі в ремонті не брала. Крім цього, зазначає, що в період з 2005 року по 2009 її батька працював у м. Трускавець в будівельній фірмі «Житлобуд» (а/с 9). Також додав постанову про закриття виконавчого провадження від 30.05.2006 року та заяву [PERSON] про відсутність заборгованості, заяву адресовану начальнику Дрогобицького ВП ГУНП у Львівській області про вчинення [PERSON] кримінального правопорушення. Представником відповідача [PERSON] була подана заява про відвід головуючого судді через сумнів у її об»єктивності, Ухвалою суду від 29.01.2018 провадження в справі було зупинено до вирішення питання щодо відводу головуючого судді у справі. Ухвалою судді від 30.01.2018 в задоволенні такого клопотання було відмовлено. Ухвалою суду від 08.02.2018 року поновлено провадження у справі та призначено до судового розгляду. Представником позивачки було подано клопотання про виклик та допит свідків, яке було задоволено. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги спочатку підтримувала в повному обсязі, проте в ході судового розгляду такі змінила, а саме відмовилась від вимоги виділити їй кухню «Оля» та не заперечувала, щоб така залишилась у відповідача. Представник позивачки [PERSON] уточнені вимоги позивачки підтримав, просив такі задоволити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні просив розгляд справи відкласти через відсутність його представника, проте, суд на місці ухвали в такому клопотанні відмовити з огляду на розумність строку розгляду справи та те, що така обставина не перешкоджає продовженню розгляду справи по суті. За таких обставин [PERSON] мав намір залишити зал судового засідання, однак, після розяснення головуючим суддею про наслідки залишення зали суду під час розгляду справи змінив думку. Щодо задоволення позову, то заперечував проти його задоволення,стверджував, що доводи позивачки про його безробіття є безпідставними, оскільки часто їздив на роботу за межі України та працював в будівельній фірмі в м. Трускавець. В судовому процесі сторони дійшли згоди щодо розподілу холодильника «Індезіт», газової плити «Індезіт», телевізора «Уніда», витяжки, водонагрівача, котла «Вайландт». В судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що у будинку , де проживали сторони, були старі вікна, пральну машину подарував брат, сусідка подарувала телевізор і тумбочку, позичали гроші на утеплення будинку, холодильник, газову плиту купували в кредит. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що сторони переїхали в м. Стебник після одруження дочки у 2005 році, вікна деревяні, двері у дуже поганому стані, були сходи до хати, сусідка їм подарувала телефон і тумбочку. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що відповідач з 2009 року проживає з матір»ю, ремонту не було , все старе, почали капітальний ремонт. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що позивачка є його сестрою та з 2009 року проживає разом з відповідачем по вул. Мартовича,3 в м. Стебник в будинку без ремонту де дерев»яні вікна та старі двері, старі меблі. Позивачка працювала на двох роботах, зароблені кошти вкладала в ремонт. На даний час будинок відремонтований, є добудова, санвузол,камін. Подарунки для сім»ї. Відповідач їздив на роботу за межі України, останній раз приблизна в вересні 2016 року. Сестра забрала те, що було її особисте або подароване. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що сторони проживають в [INFO] з 2009 року. Хата вікна дерев»яні, звичайна обстановка, за час шлюбу зробили ремонт, ганок добудували, встановили автономне опалення. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що в старій квартирі донька робила ремонт. Вислухавши вступне слово учасників процесу, заслухавши показання свідків, оглянувши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно з вимогами\~статті 264 ЦПК\~під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; та докази на їх підтвердження.. Згідно з ч. 3\~ст. 12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. \~Відповідно до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Принцип змагальності в цивільному судочинстві забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 82 цього Кодексу, як того вимагають положення\~ст. 81 ЦПК України. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Шлюб між сторонами розірвано рішенням Дрогобицького міськрайонного суду від 09.06.2017. Судом встановлено, що сторони з 2009 року проживали [INFO]. Будинок був у занедбаному стані та потребував ремонту. За час шлюбу сторонами було проведено ремонт такого будинку, встановлено автономне опалення, здійснена добудова веранди, придбано речі побуту. Сторонами представлено суду копії квитанцій зокрема: [PERSON] надав докази про здійснені ним витрати та такі не оспорюють ся позивачкою: Квитанції від 13.02.2014 про оплату 2 вікон на суму -- по 1709,34 грн; Товарний чек від 10.07.2010 на суму 3700грн.; Товарний чек від жовтня 2005 року на суму 270 грн; Товарний чек від квітня 2006 року на суму 644 грн; Товарний чек від лютого 2006 року на суму 560 грн; Товарний чек від листопада 2006 року на суму 450 грн; Товарний чек від 17 травня 2007 року на суму 595 грн; Товарний чек від липня 2012 року на суму 520 грн; Товарний чек від червня 2007 року на суму 221грн; Товарний чек від грудня 2006 року на суму 270 грн; Товарний чек на суму 3900 грн; Товарний чек на суму 4500 грн; Товарний чек на суму 1000 грн; Товарний чек на суму 2000 грн; ( а/с 41-47)Товарний чек від 01.02.2014 року на суму 2385 грн та 1615 грн; (а/с 60). Загальна сума витрат становить 26048грн. За змістом ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один із них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 1ст. 61 СК України передбачено, що об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Згідно з ч. 1ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Суб'єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. Відповідно до положень\~статті 65 СК України\~дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї. Пунктом 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»\~розяснено, що вирішуючи спори між подружжям про майно,\~\~необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті\~60,\~69 СК, ч. 3\~ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3\~ст. 325 ЦК\~можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.\~\~\~\~ Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери,паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо. Частинами 1, 2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року N 11, сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов'язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд\~має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім'ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об'єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Відповідно до ч. 3ст. 368 Цивільного Кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 2ст. 372 Цивільного кодексу України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. При цьому, при поділі майна суд виходить із того, що якщо між подружжям не досягнуто згоди про спосіб поділу спільного майна, то за позовом подружжя або одного з них суд може постановити рішення: про поділ майна в натурі, якщо це можливо без шкоди для його господарського призначення; про розподіл речей між подружжям з урахуванням їх вартості та частки кожного з подружжя в спільному майні; про присудження майна в натурі одному з подружжя, з покладенням на нього обов'язку компенсувати другому з подружжя його частку грішми. Якщо річ неможливо розділити, вона присуджується одному з подружжя. Враховуючи, що набуті сторонами в період шлюбу та ведення спільного господарства предмети побуту, є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, доказів про наявність підстав для відступлення від засад рівності часток подружжя позивачем не надано, тому суд дійшов висновку про їх поділ між сторонами, виходячи з правил рівності часток подружжя в спільному майні. Таким чином, матеріалами справи встановлено, що спірне майно, щодо якого сторонами ставиться питання про поділ, є спільною сумісною власністю подружжя. При встановлених обставинах, суд вважає, що позов [PERSON] є обґрунтований та підлягає частковому задоволенню, а тому в порядку поділу спільного майна подружжя виділити [PERSON] холодильник «Індезіт» вартістю 2899гривень та газову плиту «Індезіт» вартістю 1189гривень; в порядку поділу спільного майна подружжя виділити [PERSON] \~телевізор «Уніда» вартістю 1460 гривень, витяжку вартістю 1000гривень, водонагрівач вартістю 1200 гривень, котел «Вайландт» вартістю 4800 гривень; в порядку поділу спільного майна подружжя стягнути з [PERSON] на користь [PERSON]\~\~ вартість витратних матеріалів на ремонт будинку в сумі 13024 (тринадцять тисяч двадцять чотири) гривні, тобто половину вартості тих матеріалів, які були придбані за спільні кошти подружжя для ремонту будинку і на які суду надано чеки на придбання.

Outcome: partial