Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-11 00:00:00

Позивача [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про повернення грошових коштів в сумі 1700 (одна тисяча сімсот) гривень, посилаючись на те, що вказану суму він помилково перерахував на рахунок [PERSON], що в ПАТ КБ "Приватбанк". Крім того, зазначає, що спробував повернути вказані кошти і звернувся безпосередньо до вказаної особи з відповідним проханням, одна на сьогоднішній день відповідач не повернув зазначені кошти. Позивач в судове засіданні не з'явився, про час, день та місце розгляду справи повідомлявся вчасно та належним чином, причини неявки суду не відомі. В судовому засіданні представник позивача - адвокат [PERSON] позовні вимоги підтримав із підстав викладених у позові та просив суд їх задоволити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час, день та місце розгляду справи повідомлявся вчасно та у встановленому законом порядку. За згодою представника позивача відповідно до ст.224 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши представника позивача, повно, об'єктивно та всебічно дослідивши матеріали справи, дійшов до переконання, що позов обґрунтований та підлягає до задоволення із наступних підстав. У відповідності до ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Так, судом встановлено, що 10 травня 2014 року позивачем помилково були перераховані кошти в сумі 1700 гривень на рахунок [PERSON], що в ПАТ КБ "ПриватБанк" [NUMBER], що підтверджується платіжним дорученням №Р24А459828173937636 від 10.05.2014 року (а.с.4). Крім того, судом з'ясовано, що між сторонами немає родинних відносин, ділових стосунків чи інших зобов'язань, а тому дані кошти не могли бути перераховані відповідачу як подарунок, позика, оплата за послуги чи товар тощо. Разом з тим, з платіжного доручення №Р24А459828173937636 від 10.05.2014 року, вбачається, що в графі призначення платежу зазначено «Перевід на картку ПриватБанка Пл-щик: [PERSON]», що підтверджує твердження позивача про його не бажання перераховувати відповідачу вищезазначену суму грошей та зарахування їх на рахунок відповідача помилково (а.с.4). Встановлено, що 29 травня 2014 року позивач надіслав на адресу проживання відповідача вимогу про повернення останнім помилково перерахованих грошових коштів (а.с.5). 30 травня 2014 року відповідач отримав вказану вище вимогу позивача, про що свідчать особистий підпис [PERSON] на повідомленні про вручення поштового відправлення (а.с.6). Відповідач на вимоги про повернення помилково перерахованих грошових коштів відповіді позивачу не надала по даний час, мотивованого обґрунтування такої поведінки не суду подала. Таким чином судом встановлено, що відповідач без достатньої правової підстави набула грошові кошти в розмірі 1700 гривень на даний час утримує їх та не повертає позивачу. Відповідно до п. 2.35 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої Постановою Правління Національного банку України від 21 січня 2004 року № 22, кошти, що помилково зараховані на рахунок неналежного отримувача, мають повертатися ним у строки, установлені законодавством України, за порушення яких неналежний отримувач несе відповідальність згідно із законодавством України. У разі неповернення неналежним отримувачем за будь-яких причин коштів у зазначений строк повернення їх здійснюється в судовому порядку. У відповідності до ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Згідно ст. 1213 ЦК України, набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна. Оцінюючи встановлене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України, сторони на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по справі в розмірі 243 грн. 60 коп. судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved