Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-07 00:00:00

Заявник звернулась до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю посилаючись на те, що вона та [PERSON] з 13.08.1977 року по 1990 рік перебували у шлюбі. Незважаючи на розірвання шлюбу, сторони підтримували зв'язки між собою. [PERSON] у 2001 році отримав інсульт і заявник здійснював догляд за ним, проживали разом. З 2011 року заявник знову була зареєстрована в квартирі. [INFO] [PERSON] помер. Встановити факт проживання однією сім`єю необхідно для отримання пільг по втраті годувальника та отримання можливості переходу на пенсію чоловіка. Заявник, представник заявника в судовому засіданні заяву підтримали в повному обсязі та просили її задовольнити. Представник Київської міської ради в судове засідання не з`явився, а матеріалах наявні письмові заперечення в яких, зокрема міститься заява про розгляд справи у його відсутність (а.с.70-71). Суд, вислухавши пояснення заявника, представника заявника, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON] вступили в зареєстрований шлюб 13 серпня 1977 року (а.с.8). В даному шлюбі у [PERSON] та [PERSON] народилось двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 12,13). Заявник разом з чоловіком та дітьми була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] (а.с.15). Як пояснила в судовому засіданні заявник, [PERSON] був ув'язнений на тривалий строк і в результаті 13 грудня 1990 року шлюб між ними був розірваний (а.с.9). В подальшому, заявник була знята з реєстрації у зазначеній квартирі. Однак, шлюбні відносини вони не припинили. [PERSON] та членам його сім`ї ([PERSON], [PERSON]) на праві приватної, спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло (а.с.17). З довідки форми № 3 від 13 листопада 2015 року вбачається, що у вищевказані квартирі зареєстровані 4 особи: [PERSON] (з 2011 року), [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с.18). Пункт п'ятий частини другої ст. 234 ЦПК України, визначає, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Приписами частини 2 статті 256 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Статтею 3 Сімейного кодексу України встановлено, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно до роз'яснень, даних у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, розглядаються у судовому порядку, коли чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. З урахуванням роз'яснень, які містяться в п. 21 постанови № 5 від 30 травня 2008 року Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про спадкування" при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємця за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 Сімейного кодексу України про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом. Заявником надані письмові докази, про факт спільного проживання з [PERSON], що містяться на аркушах справи 26-58. В судовому засіданні, будучі допитаною в якості свідка [PERSON] пояснила, що вона являється сусідкою заявниці, приблизно з 1981 року. [PERSON] та [PERSON] все життя прожили разом, однак, якийсь час проживали окремо через сварку. Після виходу з тюрми [PERSON] знов жив разом з заявницею. Заявниця завжди піклувалась про чоловіка, доглядали його, вели спільний побут до моменту його смерті. В судовому засіданні, будучі допитаною в якості свідка [PERSON] пояснила, що вона є подругою [PERSON] з дитинства. Знає, що з чоловіком вони жили добре. Після народження другої дитини [PERSON] був ув'язнений. Після виходу з тюрми, жили разом, коли він захворів, [PERSON] його доглядала до самої смерті. В судовому засіданні, будучі допитаною в якості свідка [PERSON] пояснила, що вона є рідною сестрою [PERSON] Якийсь час проживала разом із заявницею в одній квартирі. Зазначила, не дивлячись на те, що вони розлучались, все життя були однією сім`ю, вели спільне господарство, мали спільний бюджет. Як визначено в статті 57 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. (ч.1 ст.64 Цивільного процесуального кодексу України) Відповідно до вимог ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до частини третьої ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, показання свідків,

Outcome: approved