Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Малоданилівської селищної ради Дергачівського району Харківської області про визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позову [PERSON] посилається на те, що [INFO] помер дід позивача [PERSON]. Після його смерті залишилась спадщина, яка складається з житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS]. Спадкоємцем першої черги спадкування за законом після смерті діда є: його дочка - мати позивача [PERSON]. Спадщину після смерті батька вона прийняла фактично, як спадкоємець, що проживав разом на момент відкриття спадщини зі спадкодавцем, що підтверджується довідками №02-15/251 від 21.02.2018 та №02-15/1253 від 07.05.2018. На той час діяв Цивільний Кодекс УРСР 1963 р., тому згідно ст. 549 ЦК УРСР мати позивача прийняла спадщину фактично, вступила в управління спадковим майном. Тобто мати позивача стала власником вказаного будинку згідно ст. 529 ЦК УРСР, як спадкоємці 1-ої черги спадкування за законом. Інших спадкоємців першої черги за законом на момент відкриття спадщини після смерті діда не було. [INFO] померла мати позивача - [PERSON]. Після її смерті залишилась спадщина, яка складається з житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS]. Спадкоємцем 1-ої черги спадкування за законом після смерті [PERSON] є діти: позивач [PERSON] та його брат [PERSON]. Брат позивача [PERSON] помер [INFO]. На день смерті мати проживала з позивачем, тому позивач вважає, що спадщину після смерті матері прийняв фактично згідно ст. 1268 ЦК України. Позивач та мати проживали разом на момент її смерті, а зареєстровані були за різними адресами, в зв'язку з чим позивач змушений звернутися до суду. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, в поданій до суду заяві позов підтримав повністю, просив позов задовольнити. Розгляд справи просив проводити без фіксації технічними засобами та в його відсутність, що суд вважає за можливе. Представник Малоданилівської селищної ради Харківської області - відповідач у справі, в судове засідання не з'явився, в поданій до суду заяві селищний голова [PERSON] просив справу розглядати без присутності представника Малоданилівської селищної ради. Суд, вважає можливим справу розглянути за відсутності сторін по справі. На підставі ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд приходить висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як передачено ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що [INFO] помер дід позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER]. Після його смерті залишилась спадщина, яка складається з житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS]. Спадкоємцем першої черги спадкування за законом після смерті діда є: його дочка - мати позивача [PERSON]. Спадщину після смерті батька вона прийняла фактично, як спадкоємець, що проживав разом на момент відкриття спадщини зі спадкодавцем, що підтверджується довідками №02-15/251 від 21.02.2018 та №02-15/1253 від 07.05.2018. На час відкриття спадщини діяв Цивільний Кодекс України в редакції 1963 року, тому згідно ст. 549 ЦК України мати позивача прийняла спадщину фактично, вступила в управління спадковим майном. Мати стала власником вказаного будинку згідно ст. 529 ЦК України, як спадкоємець 1-ої черги спадкування за законом. Інших спадкоємців першої черги за законом на момент відкриття спадщини після смерті [PERSON] не було. [INFO] померла мати позивача - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] про актовий запис №57. Після її смерті залишилась спадщина, яка складається з житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS]. Спадкоємцем 1-ої черги спадкування за законом після смерті [PERSON] є її діти: позивач [PERSON] та його брат [PERSON]. Брат позивача [PERSON] помер [INFO]. На день смерті мати проживала з позивачем, тому позивач вважає, що спадщину після смерті матері він прийняв згідно ст. 1268 ЦК України. Свідоцтвом про народження позивача - [PERSON] підтверджує, що померла [INFO] - [PERSON], дійсно мати позивача. Свідоцтво про народження [PERSON] підтверджує те, що вона є дочкою [PERSON]. Позивач та мати проживали разом на момент її смерті. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування»: Спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, законами України від 2 вересня 1993 року № 3425-XII "Про нотаріат", від 23 червня 2005 року № 2709-IV "Про міжнародне приватне право", іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами. Відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Відповідно до п.113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України від 07.07.1994 року, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину (тим, які постійно проживали разом зі спадкодавцем, чи подавали заяву нотаріусу про прийняття спадщини). Відповідно до ст. 529 ЦК України в редакції 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Згідно ст. 548 ЦК України для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст. 549 ЦК України визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до п. 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Статтею 16 Цивільного кодексу України передбачено право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, одним із способів такого захисту згідно з указаною нормою Кодексу є визнання права. Таким чином, аналізуючи вищевказане, беручи до уваги надані суду докази, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 259 ЦПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду. На підставі ст.ст. 529, 548, 549 ЦК Українив редакції 1963 року, ст.ст.16, 1216-1218, 1261, 1268, 1270 ЦК України,

Outcome: approved