Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-23 00:00:00

В квітні 2017 року Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування пред`явлених позовних вимог позивачем вказано, що відповідно до укладеного договору № 98/03-7 від 11.07.2007 року, [PERSON] отримав кредитні кошти у розмірі 18790,00 доларів США на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання. Свої зобов`язання Позивач виконав, надавши грошові кошти Позичальникові, що підтверджується копією квитанції № авт/03771 1 від 11.07.2007 р. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється за графіком погашення кредиту та процентів. Однак [PERSON] свої зобов`язання за кредитним договором не виконав в повному обсязі, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка станом на 13.02.2017 року складає: сума заборгованості за кредитом - 14657,39 доларів США; сума заборгованості за відсотками - 10971,17 доларів США, що підтверджується розрахунком заборгованості. Крім того, з метою забезпечення виконання зобов`язань Позичальника, яким є [PERSON] що випливають з Основного договору, Позивач та фізична особа - [PERSON] , надалі за текстом - Відповідач-2, уклали договір поруки № 98/03-7, надалі за текстом - договір поруки. Відповідно до умов договору поруки Відповідач-2, як поручитель поручається за виконання позичальником обов`язків, що виникли на підставі Основного договору або можуть виникнути у майбутньому. Заборгованість за кредитним договором відповідачами на цей час не сплачена. У зв`язку з чим, позивач просив стягнути вказану заборгованість солідарно з Відповідача -1 та Відповідача -2 в примусовому порядку. 27.11.2017 р. Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області було винесене заочне рішення про солідарне стягнення з [PERSON] , [PERSON] заборгованості за кредитним договором в сумі 14657,39 доларів США заборгованості за кредитом та 10971,17 доларів США заборгованості за\~відсотками. Ухвалою Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 20.03.2018 р. заочне рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27.11.2017 р. було скасоване й призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити позовну заяву. Відповідач-1 у судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, у зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу без його участі. Відповідач -2 в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, в частині стягнення заборгованості за кредитними договором з [PERSON] , підтвердила факт отримання кредиту, та наявність заборгованості за кредитним договором. Стосовно позовних вимог про солідарне стягнення заборгованості, вважає, що вони задоволенню не підлягають, оскільки сплинув 6-місячний термін для пред`явлення позовних вимог до поручителя і позивачем було пропущено строк позовної давності. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази, дійшов до висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. 26.04.2018 р. загальними зборами акціонерів було прийнято рішення про зміну типу акціонерного товариства та зміну найменування банку на Акціонерне товариство "Укрсоцбанк", яке є правонаступником всіх прав та обов`язків ПАТ "Укрсоцбанк". В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] відповідно до укладеного з Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» договору № 98/03-7 від 11.07.2007 року, отримав кредитні кошти у розмірі 18790,00 доларів США на умовах на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання. Виконання зобов`язання Позивача по наданню кредитних коштів підтверджується копією квитанції № авт/03771 1 від 11.07.2007 р. Згідно з умовами кредитного договору, кінцевий термін повернення заборгованості є 10.07.2014 р. 30.07.2009 р. між Позивачем та Відповідачем-1 була укладена додаткова угода про збільшення відсоткової ставки по договору до 11,6 процентів річних, починаючи з 20.10.2008 р. В матеріалах справи є лист вимога, про сплату заборгованості за кредитним договором, направлений [PERSON] 20.04.2010 р. [PERSON] свої зобов`язання за кредитним договором не виконав в повному обсязі, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка станом на 13.02.2017 року складає: сума заборгованості за кредитом - 14657,39 доларів США; сума заборгованості за відсотками - 10971,17 доларів США, що підтверджується розрахунком заборгованості. Відповідно до\~листа Ns\~13-210/7871\~-22612\~від 07.12.2009\~року Національного\~Банку України операції з\~валютними цінностями\~банки мають\~право здійснювати\~на підставі\~письмового дозволу (генеральна\~ліцензія)\~на здійснення\~операцій з\~валютними цінностями\~відповідно до\~пункту 2\~статті 5\~Декрету Кабінету\~Міністрів України\~«Про систему\~валютного регулювання\~і валютного контролю». Таким чином, операція з надання банками кредитів в іноземній валюті не потребує індивідуальної ліцензії. Отже Акціонерний - комерційний банк соціального розвитку «УКРСОЦБАНК». мав законні підстави для кредитування в іноземній валюті. Частиною 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1049 ЦК України Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України передбачено, що в разі якщо договором встановлено обов`язок Позичальника повернути позику (кредит) частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини Позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до умов договору. Відповідно до\~ч.1\~ст.\~530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. З метою забезпечення виконання зобов`язань Позичальника, яким є [PERSON] , що випливають з Основного договору, Позивач та фізична особа - [PERSON] , уклали Договір Поруки № 98/03-7 від 11.07.2007 р. Згідно з умовами договору, кінцевий термін повернення заборгованості є 10.07.2014 р. Згідно з умовами договору, поручитель зобов`язується перед кредитором відповідати за виконання Позичальником умов по сплаті суми кредиту, відсотків за користування кредитом, а також можливих штрафних санкцій за порушення зобов`язань. 30.07.2009 р. між Позивачем та Відповідачем-2 була укладена додаткова угода до договору поруки про збільшення відсоткової ставки по кредитному договору до 11,6 процентів річних, починаючи з 20.10.2008 р. Згідно ч.4\~ст. 559 ЦК України\~(в редакції Закону, що діяла на момент виникнення відповідних правовідносин) порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року з дня укладення договору поруки, якщо інше не передбачено законом. Разом з тим, згідно правового висновку, викладеного Верховним Судом в постанові від 21 березня 2018 року у справі №2-1283/11, частиною четвертою\~статті 559 ЦК України\~передбачені три випадки визначення строку дії поруки: протягом строку, встановленого договором поруки; протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання, якщо кредитор не пред`явить вимоги до поручителя; протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобов`язання не встановлено або встановлено моментом пред`явлення вимоги), якщо кредитор не пред`явить позов до поручителя. Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій\~статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб`єктивного права кредитора й суб`єктивного обов`язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред`явлення позову), кредитор вчиняти не вправі. З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію цього виду забезпечення виконання зобов`язань застосоване в другому реченні частини четвертої\~статті 559 ЦК України\~словосполучення «пред`явлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання як умови чинності поруки необхідно розуміти як пред`явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Зазначене положення при цьому не виключає можливість пред`явлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання.

Outcome: partial