Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-30 00:00:00

До суду з вказаним позовом звернулася [PERSON], посилаючись на те, що житловий будинок №55 (колишній №47) по вулиці Клубній в селі Розкішна Ставищенського району Київської області, 1974 року побудови, належав де майна робітників та службовців. Право власності на нього було визнано рішенням виконавчого комітету Ставищенської районної ради народних депутатів №153 від 11.10.1988 року, яким було затверджене рішення виконкому [PERSON] сільської ради Ставищенського району Київської області №153 від 14.07.1988 року "Про затвердження списків власників будівель по сільській Раді для одержання свідоцтв про право власності", де під №232 значиться власником даного будинку [PERSON]. Будинок належав до спільного майна подружжя [PERSON] та [PERSON]. 05 квітня 1996 року помер [PERSON]. До спадкового майна померлого належала ? частина вказаного будинку як частка в майні подружжя. 25 грудня 1996 року в.о. державного нотаріуса Ставищенської районної державної нотаріальної контори [PERSON] за реєстром №1003 на ім'я його дружини [PERSON] було видане свідоцтво про право власності на ? частку в майні-подружжя, а саме 1/2 частину даного будинку. Спадкоємцями, які прийняли спадщину за заповітом та отримали 25 грудня 1996 року у в.о. державного нотаріуса Ставищенської районної державної нотаріальної контори [PERSON] за реєстром № 1004 на свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/2 частину житлового будинку були [PERSON] та [PERSON]. 21 січня 2008 року померла [PERSON]. Спадкоємицею за заповітом, яка прийняла спадщину подавши до Ставищенської районної державної нотаріальної контори заяву є вона (позивач), дочка спадкодавиці. Рішенням Ставищенського районного суду по справі ЄУН 378/762/15-ц визнано за [PERSON] та за [PERSON], за кожним, право власності в порядку спадкування за законом після смерті 04 жовтня 2013 року сина [PERSON] на 1/8 частину вищевказаного житлового; за [PERSON] право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті 05 квітня 1996 року [PERSON] на 1/4 частину даного будинку. Відповідно до технічного паспорта житловий будинок загальною площею 56,90 кв. метри житловою-площею 32,90 кв. метри вартістю станом на 21.10.1996 року 9132 гривні. Згідно звіту про експертну оцінку вартість 1/2 частини будинку становить 20025 гривень. На земельній ділянці, крім будинку «А», розташовані погріб «Б», сарай «В», огорожа №1. Позивач просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті 21 січня 2008 року [PERSON] на 1/2 частину вищевказаного житлового будинку. Позивач та її представник [PERSON] в судове засідання не прибули, до суду представник позивача подала заяву, відповідно до якої справу просить розглядати у їх відсутність (а.с. 83). Представник відповідача [PERSON] сільської ради в судове засідання не прибув, до суду сільська рада подала заяву про визнання позовних вимог та слухання справи у відсутність представника сільської ради (а.с. 71). Треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не прибули, до суду надіслали заяви, відповідно до яких проти задоволення позовних вимог не заперечують, справу просять розглядати у їх відсутність (а.с. 93, 94, 95). Суд, розглянувши матеріали справи, заяву відповідача [PERSON] сільської ради про визнання позову та перевіривши письмові докази, вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи та рішенням Ставищенського районного суду Київської області від 28 вересня 2015 року по справі ЄУН 378/762/15-ц встановлено, що згідно погосподарських книг [PERSON] сільської ради за 1986-1990, 1991-1995 роки житловий будинок по вул. № 55 (колишній № 47) по вулиці Клубній в селі Розкішна Ставищенського району Київської області, 1974 року побудови, відносився до майна робітників та службовців. Право власності на нього було, визнане рішенням виконавчого комітету Ставищенської районної ради народних депутатів №153 від 11.10.1988 року, яким було затверджене рішення виконкому [PERSON] сільської ради Ставищенського району Київської області №153 від 14.07.1988 року "Про затвердження списків власників будівель по сільській Раді для одержання свідоцтв про право власності", де під №232 значиться власником житлового будинку №55 (колишній №47) по вулиці Клубній в селі Розкішна Ставищенського району Київської області, [PERSON]. Будинок належав до спільного майна подружжя [PERSON] та [PERSON]. 05 квітня 1996 року помер батько позивача [PERSON]. До спадкового майна померлого належала ? частина вказаного будинку як частка в майні подружжя. Інша ? частина будинку, як частка в спільному майні подружжя, була виділена після смерті чоловіка дружині спадкодавця [PERSON] (а.с. 55, 84-85). Згідно ст. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до технічного паспорту (а. с. 11-13) та довідки [PERSON] сільської ради від 20.07.2016 р. № 1296 (а.с. 55) вказаний житловий будинок загальною площею 56,90 кв. метри житловою-площею 32,90 кв. метри вартістю станом на 21.10.1996 року 9132 гривні розташований на земельні ділянці, яка не приватизована. На земельній ділянці, крім будинку «А», розташовані погріб «Б», сарай «В», огорожа №1. Згідно звіту про експертну оцінку вартість 1/2 частини будинку становить 20025 гривень (а.с. 27-46). Вищевказаним рішенням Ставищенського районного суду визнано за [PERSON] та за [PERSON], за кожним, право власності в порядку спадкування за законом після смерті 04 жовтня 2013 року сина [PERSON] на 1/8 частину вищевказаного житлового; за [PERSON] право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті 05 квітня 1996 року [PERSON] на 1/4 частину даного будинку (а. с. 84-85). Відповідно до матеріалів спадкової справи [PERSON] померла 21 січня 2008 року в селі Розкішна Ставищенського району Київської області. після смерті останньої спадщину прийняла позивач - дочка спадкодавиці та спадкоємиця за заповітом, посвідченим приватним нотаріусом Ставищенського нотаріального округу [PERSON] 8 жовтня 1996 року за р. № 3766, подавши до Ставищенської районної державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини у встановлений шестимісячний строк відповідно до ст. ст. 1223 ч. 1, 1269 ч. ч. 1, 2, ст. 1270 ч. 1 ЦК України. Інші спадкоємці протягом встановленого статтею 1270 ЦК України не подавали заяву про прийняття спадщини, тому відповідно до ч. 1 ст. 1272 вважаються такими, що не прийняли спадщину (а.с. 22-25). Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. На підставі ч. 5 ст. 1268 ЦК України спадщина належить спадкоємцю незалежно від часу її прийняття з часу відкриття спадщини. Статтею 182 ЦК України передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації, а порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість і підстави відмови в ній установлюються законом. Відповідно до ст. 2 Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення, (постанова Верховного Суду України від 13 червня 2012 р. № 6-54 цс 12). З урахуванням положень ч. 1 ст.15, ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За змістом наведених норм права потреба в такому способі захисту виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами (документами), підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] за життя набула право власності на ? частину вказаного житлового будинку, а після смерті 21 січня 2008 року останньої право власності в порядку спадкування за заповітом на ? частину вказаного будинку набула позивач [PERSON], і оскільки відповідачем [PERSON] сільською радою позов визнається, - він підлягає задоволенню. Оскільки [PERSON] сільська рада до предявлення позову про визнання права на спадщину на житловий будинок і в судовому засіданні не оспорювала цього права, відповідно до змісту ст. 88 ЦПК України на неї не може бути покладений обовязок по відшкодуванню судових витрат.

Outcome: approved