Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-15 00:00:00

До суду звернулась [PERSON] з позовом до Петропавлівської селищної ради про визнання права власності на нерухоме майно в порядку набувальної давності. В обґрунтування позову вона вказала, що в 1985 році правлінням колгоспу на користь її сім'ї було надано у користування та володіння домоволодіння [ADDRESS], тобто починаючії з 1985 року позивачка разом із чоловіком вселилися до будинку, саме з цього часу розпочали ним на власний розсуд розпоряджатись, господарювали на земельній ділянці, наданій для його обслуговування та розпочали господарювати за місцем знаходження такого домоволодіння. До 1999 року вони спільно проживали па території вищенаведеного домоволодіння, відкрито ним користувались і розпоряджались за згодою керівництва колгоспу. Рішенням правління колективного сільськогосподарського підприємства «Комуніст» від 28.12.1999 року було надано дозвіл її чоловікові на придбання цього домоволодіння за 50 % від його балансової вартості. Таке рішення господарського підприємства підтверджується архівним витягом, наданим на її ім'я від 25.03.2013 року.Також в такому витязі визначено, що сім'я позивачки проживає в домоволодінні з 1985 року. Інформація щодо передачі її сім'єю грошових коштів за придбання домоволодіння у неї відсутня, рівно як вона відсутня і в архівному відділі Петропавлівської райдержадміністрації Дніпропетровської області. Після смерті її чоловіка 01.10.2000 року позивачка одноосібно користується та розпоряджається домоволодінням, відкрито ним володіє, і жодних претензій щодо неправомірності такого користування , за її словами, не отримувала. Позивачка подала заяву про розгляд справи без її участі. Позов підтримала, просить його задовольнити. Відповідач - Брагинівська сільська рада в судове засідання надала заяву, в якій вказала, що претензій до позивачки не має, позов визнає повністю, просить справу слухати без участі її представника. Відповідно до ч.4 ст 174 ЦПК у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Вислухавши позивачку, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з оглядом на наступні обставини. Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 11 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом на підставі наданих позивачкою доказів, з якими погодився відповідач, встановлено, що позивачка протягом 28 років відкрито, безперешкодно користується на правах власника домоволодінням [ADDRESS], загальною площею 76,7 кв.м , та, відповідно до висновку про оцінку майна, вартістю 20 632 (двадцять тисяч шістсот тридцять дві ) грн. (а.с.12). Це підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов життя, проведеним депутатом Брагинівської сільської ради (а.с.8), а також довідкою, виданою виконкомом Брагинівською сільською радою №394 від 23.04.13(а.с 9), довідкою, виданою виконкомом Брагинівської сільської ради № 324 від 02.04.13. Отже, судом встановлено, що позивачка дійсно більше десяти років відкрито користується чужим майном. Колективне сільськогосподарське підприємство «Комуніст», яке було власником домоволодіння та передало його безоплатно позивачці, претензій чи вимог до володільця про його повернення не пред'являло. Дане підприємство довгий час обходилось без свого майна, не виявляло зацікавленості до нього, усе це суд розцінює як втрату інтересу та відмову від права власності на вказаний житловий будинок. В 2000 році це колективне сільськогосподарське підприємство було реорганізоване відповідно до Указу Президента України від 3 грудня 1999 року №1529 "Про невідкладні заходи щодо прискорення реформування аграрного сектора економіки", але його правонаступники теж не заявляли ніяких претензій до позивачки. Стаття 346 ЦК України вказує, що підставами припинення права власності є відмова власника від права власності. Крім цього суд також враховує, що позивачка добросовісно заволоділа майном колективного сільськогосподарського підприємства «Комуніст», і при цьому власник уже втратив можливість захищати своє право в судовому порядку у зв'язку зі спливом позовної давності. Стаття 344 ЦК України вказує, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно , що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні попери набувається за рішенням суду. Метою інституту набувальної давності є усунення невизначеності, що виникає, з одного боку, коли володілець речі, у якого неможливо її витребувати, не має безспірного права на неї, за наявності підстав для його закріплення, не може повністю розпоряджатися нею, пустити її у цивільний обіг, а з іншого боку, коли власник вже не може в судовому порядку захистити своє право належним чином, наприклад у зв'язку зі спливом позовної давності. Усуненню таких невизначеностей у правовідносинах, необхідному в інтересах володільця, третіх осіб та цивільного обігу в цілому, і має слугувати інститут набувальної давності. Згідно з Прикінцевими та перехідними положеннями від 16.01.2003 р. № 435-ІУ Цивільний Кодекс, згідно якого передбачена набувальна давність, набрав чинності з 01 січня 2004 р. Згідно з п. 8 вказаних Положень правила ст. 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, тобто, з 01 січня 2001 р. Таким чином, 01 січня 2013 р. виповнилося 12 років строку набувальної давності, впродовж яких позивачка відкрито, безперервно володіє чужим майном, а саме домоволодінням [ADDRESS], загальною площею 76,7 кв.м , та, відповідно до висновку про оцінку майна вартістю 20 632 (двадцять тисяч шістсот тридцять дві) грн. (а.с.12). Отже на підставі вказаного, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню. На підставі ст. 124 Конституції України, ст. ст. 344, 346 ЦК України, п. 8 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України,

Outcome: approved