Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-07 00:00:00

АТ КБ «ПриватБанк» (вул.Грушевського,1Д, м.Київ) звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] ( [ADDRESS] ) про стягнення боргу, в обґрунтування своїх вимог вказував, що відповідно до заяви №б/н від 30.10.2012р. відповідач отримав кредит в розмірі 9340,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Зобов`язання за вказаним кредитним договором належним чином відповідач не виконав, у зв`язку з чим станом на 28.11.2018 року має заборгованість - 17070,22 грн., яка складається з 5718,07 грн. - тіло кредиту, 4880,74 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 5182,35 грн.- заборгованість за пенею; штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг 500 грн. - штраф ( фіксована частина), 789,06 грн.- штраф (процентна складова). Просить суд стягнути з відповідача заборгованість в сумі 17070,22 грн. та судові витрати у розмірі 1762,00 грн. На підставі ст.279 ЦПК України розгляд справи проводиться в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. У відзиві на позов відповідачка та її представник, адвокат Дрига Л.В. позов не визнали, вказували, що позивач дізнався про порушення свого права 31.05.2015 року, а тому звернувся до суду у грудні 2018 року з пропуском строку позовної давності. Також у травні 2017 року кредитна картка відповідачки була викрадена та з приводу протиправних дій остання звернулась до правоохоронних органів, також неодноразово зверталась до Приватбанку щодо несанкціонованого зняття коштів 5775,34 грн. з їй рахунку. За зверненням позивачки до правоохоронних органів розпочато досудове розслідування в кримінальному провадженні та постановлений вирок суду, який набрав законної сили. Просили відмовити у задоволенні позовних вимог. У відповіді на позов позивач вказує, що розрахунок заборгованості відповідачем не спростований, а тому позов підлягає до задоволення у повному обсязі. Надана виписка по рахунку та розрахунок заборгованості є належними і допустимими доказами. З приводу посилання на заволодіння коштами третіми особами, цивільний позов [PERSON] вироком суду було задоволено у повному обсязі та відшкодовано завдану суму. Щодо позовної давності вказує, що строк перевипущеної карки до 2021 року, а тому позивач звернувся до суду в межах строку позовної давності. В судове засідання представник позивача не з`явився, подав клопотання про слухання справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав, просив задоволити. Відповідачка та представник відповідача адвокат Дрига Л.В. в судовому засіданні просили відмовити у позові з підстав, викладених у відзиві. Також в наданій суду заяві відповідач просила у випадку стягнення боргу за кредитним договором на підставі ст.551 ЦК Ураїни зменшити суму неустойки (штрафу, пені), вказуючи, що штрафні санкції в основному нараховані через порушення кредитного договору у зв`язку з вчиненням відносно неї кримінального правопорушення у вигляді несанкціонованого зняття кредитних коштів, також фінансовий стан на даний час погіршився у зв`язку з складними сімейними обставинами, оскільки утримує трьох неповнолітніх дітей та у червні 2019 року померла її мати. Також вказувала, що засудженим [PERSON] не виконаний вирок суду в частині задоволенні її цивільного позову. Відповідно до п. 3 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02.06.2016 року №1402-VІІІ «Про судоустрій та статус суддів», районні, міжрайонні, районні у містах, міські, міськрайонні суди продовжують здійснювати свої повноваження до утворення та початку діяльності місцевого окружного суду, юрисдикція якого розповсюджується на відповідну територію. Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, що регулюються нормами цивільного законодавства. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Судом встановлено, що відповідно до анкети-заяви, підписаної сторонами 30.10.2012р., відповідач отримав кредит у розмірі 9340 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Договори про надання кредиту укладаються на власний розсуд кредитодавця і позичальника та з урахуванням вимог цивільного та банківського законодавства, статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" та Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10.05.2007 року N 168. Кредитодавець зобов`язаний повідомити споживача про умови кредитування, орієнтовну сукупну вартість кредиту, тобто споживачеві лише пропонуються умови, а якщо він не погоджується, може знайти інші, кращі. При кредитуванні велике значення має зміцнення кредитної дисципліни, яка має на меті своєчасне погашення кредиту і суворе додержання позичальниками всіх умов договору. За порушення зобов`язань за кредитним договором сторо\-ни несуть відповідальність у вигляді стягнення штрафних санкцій. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між ним і банком Договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві від 30.10.2012р. Згідно із вимогами ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Підписанням кредитного договору, фактом отримання і використання кредиту, підтверджено, що позичальник в повному обсязі ознайомлювався з умовами кредитування в банку та орієнтовною сукупною вартістю кредиту і прийняв на себе зобов`язання щодо його виконання. При укладенні кредитного договору не існувало ніяких умов, які б примусили відповідача прийняти ці умови на вкрай невигідних для себе умовах. Договір є обов`язковим для виконання сторонами, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається (ст.629 ЦК України). Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк(термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 548 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно з ст.534 ЦК України у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов`язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не передбачено договором: 1) у першу чергу погашаються витрати кредитора, пов`язані з отриманням виконання; 2) у другу чергу сплачуються проценти і неустойка, 3) у третю чергу сплачується основна сума боргу. Підписання договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті htt://privatbank.ua/terms/paqes/70/, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті htt://privatbank.ua/terms/paqes/70/, з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п. 2.1.1.12.6 «Правил користування платіжною карткою». При порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову (п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг). Боржник доручає списувати з будь якого рахунку відкритого в банку в частості з картрахунку грошові кошти для здійснення платежу з ціллю повного або часткового погашення боргових зобов`язань (п. 2.1.1.12.9 Умов та правил надання банківських послуг). Відповідно до п. 1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг за незгодою зі зміною Правил та/або Тарифів банку, які викладені на банківському сайті htt://privatbank.ua/terms/paqes/70/ позичальник зобов`язується надати банку письмову заяву про розірвання цього договору та погасити виниклу перед банком заборгованість. Банк на підставі п. 1.1.3.2.3 Умов та надання банківських послуг, має право на зміну тарифів, які викладені на банківському сайті htt://privatbank.ua/terms/paqes/70/, а також інших умов обслуговування рахунків. Відповідно до п. 2.1.1.12.11 Умовами та правилами надання банківських послуг, банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань в цілому або у встановленої банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов`язків за цим договором. Згідно з наданим позивачем розрахунком, який узгоджується з випискою руху коштів, відповідачка станом на 28.11.2018 року має заборгованість - 17070,22 грн., яка складається з 5718,07 грн. - тіло кредиту, 4880,74 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 5182,35 грн.- заборгованість за пенею; штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг 500 грн. - штраф ( фіксована частина), 789,06 грн.- штраф (процентна складова). Вироком Соснівського районного суду м.Черкаси від 22.05.2018 року [PERSON] визнаний винним у вчиненні злочинів передбачених ч.3 ст.357, ч.2 ст.185, ч.1, ч.2 ст.200, ч.1, ч.2 ст.361 КК України. Вироком встановлено, що 10.05.2017 року, близько 12 год. 00 хв., [PERSON] , діючи повторно та перебуваючи за адресою: [ADDRESS] в домоволодінні потерпілої [PERSON] , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку) реалізуючи свій злочинний умисел, незаконно, з корисливих мотивів, протиправно, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, перебуваючи у кімнаті взявши з підвіконня банківську карту ПАТ КБ «Приват Банк» № [NUMBER] , та з місця скоєння кримінального правопорушення зник. В подальому [PERSON] , маючи злочинний умисел, направлений на заволодіння грошовими коштами потерпілої [PERSON] , 25.05.2017 близько 23 год. 57 хв. здійснив операцію по перерахунку коштів на суму 2500 грн., з банківської карти ПАТ КБ «Приват Банк» № [NUMBER] , яка належить потерпілій [PERSON] , на банківську карту ПАТ КБ «Приват Банк» № [NUMBER] , яка належить [PERSON] , за допомогою функції ПАТ КБ «Приват Банк» «Приват 24», 26.05.2017 близько 08 год. 09 хв. перебуваючи за адресою: [ADDRESS] . кв. 81 , здійснив операцію по перерахунку коштів на суму 300 грн., з банківської карти ПАТ КБ «Приват Банк» № [NUMBER] , яка належить потерпілій [PERSON] , на банківську карту ПАТ КБ «Приват Банк» № [NUMBER] , яка належить [PERSON] , за допомогою функції ПАТ КБ «Приват Банк» «Приват 24», 26.05.2017 близько 08 год. 48 хв. здійснив операцію по перерахунку коштів на суму 2800 грн., з банківської карти ПАТ КБ «Приват Банк» № [NUMBER] , яка належить потерпілій [PERSON] , на банківську карту ПАТ КБ «Приват Банк» № [NUMBER] , яка належить [PERSON] , за допомогою функції ПАТ КБ «Приват Банк» «Приват 24», 25.05.2017 о 23 год. 50 хв. використовуючи функцію ПАТ КБ «Приват Банк» «Приват 24» без дозволу власника [PERSON] , несанкціоновано втрутився в роботу автоматизованої банківської системи ПАТ КБ «ПриватБанк» та здійснив операцію по зміні номеру мобільного телефону з [NUMBER] на телефоний номер [NUMBER] який привязаний до банківської карти ПАТ КБ «Приват Банк» № [NUMBER] , 25.05.2017 о 23 год. 57 хв. використовуючи функцію ПАТ КБ «Приват Банк» «Приват 24» без дозволу власника [PERSON] , несанкціонованого втрутився в роботу автоматизованої банківської системи ПАТ КБ «ПриватБанк» та здійснив операцію по перерахунку коштів на суму 2500 грн. на банківську карту [PERSON] № [NUMBER] скориставшись функцією ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» «Приват 24», 26.05.2017 о 06 год. 13 хв. використовуючи функцію ПАТ КБ «Приват Банк» «Приват 24» без дозволу власника [PERSON] , несанкціоновано втрутився в робочу автоматизованої банківської системи ПАТ КБ «ПриватБанк» та здійснив операцію по перерахунку коштів на суму 41 грн. на номер мобільного оператора [NUMBER] скориставшись функцією ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» «Приват 24», 26.05.2017 о 06 год. 51 хв. використовуючи функцію ПАТ КБ «Приват Банк» «Приват 24» без дозволу власника [PERSON] , не санкціоновано втрутився в роботу автоматизованої банківської системи ПАТ КБ «ПриватБанк» та здійснив операцію по перерахунку коштів на суму 15,34 грн. на банківську карту [PERSON] № [NUMBER] скориставшись функцією ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» «Приват 24», 26.05.2017 о 07 год. 07 хв. використовуючи функцію ПАТ КБ «Приват Банк» «Приват 24» без дозволу власника [PERSON] , несанкціоновано втрутився в роботу автоматизованої банківської системи ПАТ КБ «ПриватБанк» та здійснив операцію по перерахунку коштів на суму 19 грн. на банківську карту [PERSON] № [NUMBER] скориставшись функцією ПАТ КБ «ПР11ВАТБА1ІК» «Приват 24», 26.05.2017 приблизно 08 год. 09 хв. використовуючи функцію ПАТ КБ «Приват Банк» «Приват 24» без дозволу власника [PERSON] , несанкціоновано втрутився в роботу автоматизованої банківської системи ПАТ КБ «Приват Банк» та здійснив операцію по перерахунку коштів па суму 300 грн. на банківську карту [PERSON] № [NUMBER] скориставшись функцією ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» «Приват 24» ,26.05.2017 приблизно 08 год. 48 хв. використовуючи функцію ПАТ КБ «Приват Банк» «Приват 24» без дозволу власника [PERSON] , несанкціоновано втрутився в роботу автоматизованої банківської системи ПАТ КБ «ПриватБанк» та здійснив операцію по перерахунку коштів на суму 2800 грн. на банківську карту [PERSON] № [NUMBER] скориставшись функцією ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» «Приват 24», 26.05.2017 приблизно 08 год. 50 хв. використовуючи функцію ПАТ КБ «Приват Банк» «Приват 24» без дозволу власника [PERSON] , несанкціоновано втрутився в роботу автоматизованої банківської системи ПАТ КБ «ПриватБанк» та здійснив операцію по перерахунку коштів па суму 100 грн. на банківську карту [PERSON] № [NUMBER] скориставшись функцією ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» «Приват 24". Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином вироком суду встановлений факт несанкціонованого відповідачкою списання третьою особою кредитних коштів з її рахунку в загальному розмірі сумі 5775, 34 грн. в період з 10.05.2017 по 26 травня 2017 року. При цьому згідно з виписки по банківському раунку станом на 10.05.2018 року у відповідач обліковувалась заборгованість за кредитним договором в сумі 3396 грн. Після 26.05.2019р. відповідачка здійснила перевипуск кредитної картки, після чого продовжувала користуватись кредитними коштами та часткового погашати заборгованість та станом на 28.11.2018 року має заборгованість - 17070,22 грн. (протягом періоду кредитування 2012-2018 роки), яка пред`явлена до стягнення. Оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. До стягнення з відповідача підлягає заборгованість за кредитом 5718,07 грн. та відсотками за користування кредитом 4880,74 грн. за відніманням суми кредитних коштів, які були несакціоновано зняті з кредитного рахунку відповідачки внаслідок кримінального правопорушення, що встановлено вироком суду від 22.05.2018 року: 5718,07 + 4880,74 грн.- 5775,34 = 4823,47 грн., оскільки у цій частині вимоги обґрунтовані на законі, відповідають умовам укладеного між сторонами кредитного договору, згідно із ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними. Щодо посилання відповідача на пропуск позивачем позовної давності, суд виходить з такого. Відповідно до ст.ст.256, 257 ЦК України загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність) встановлюється в три роки. Позовна давність в один рік застосовується до неустойки (штрафу, пені) (ч.2 ст.258 ЦК України). Відповідно до ст.261 ЦК України перебіг строку позовної давності починається з дня виникнення права на позов - з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення цього права. Згідно ст.267 ЦК України сплив позовної давності до пред"явлення позову, про застусування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. ( ч.ч.1,3 ст.264 ЦК України). Судом встановлено, підтверджено поясненнями сторін та матеріалами справи, що заборгованість виникла у відповідачки з жовтня 2012 року а останній платіж з погашення боргу за кредитним договором вона здійснила у липні 2018 року. За таких обставин суд доходить висновку, що таким діями відповідачки, які свідчили про визнання нею свого боргу, останньою був перерваний строк позової давності, а тому банк в межах трирічного строку позовної давності звернувся до суду з даним позовом у грудня 2018 року. Посилання банку на те, що цивільний позов [PERSON] на суму матеріальної шкоди 5775,34 грн. вироком суду було задоволено суд вважає такими, що не обгрунтовують позовні вимоги, виходячи з такого. Відповідно до статті 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. Згідно із пунктом 37.2 статті 37 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» у разі ініціації неналежного переказу з рахунка неналежного платника з вини ініціатора переказу, що не єплатником, емітент зобов`язаний переказати на рахунок неналежного платника відповідну суму грошей за рахунок власних коштів, а також сплатити неналежному платнику пеню в розмірі 0,1 відсотка суми неналежного переказу за кожний день, починаючи від дня неналежного переказу до дня повернення відповідної суми на рахунок, якщо більший розмір пені не обумовлений договором між ними. Відповідно до п. 9 розділу VI постанови правління Національного банку України від 5 листопада 2014 року № 705 «Про здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів» користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувач, окрім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Згідно ст. 40-1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», еквайр та емітент повинні проводити моніторинг з метою ідентифікації помилкових та неналежних переказів, суб`єктів помилкових та неналежних переказів та вжиття заходів із запобігання або припинення зазначених переказів. Моніторинг має проводитися постійно за параметрами, встановленими правилами відповідної платіжної системи. Відповідно до ст. 37-1 вищевказаного Закону, для встановлення правомірності переказу еквайр, за результатами моніторингу або в разі опротестування переказу держателем, емітентом або платіжною організацією платіжної системи, має право призупинити завершення переказу на час, передбачений правилами відповідної платіжної системи, але не більше ніж на дев`яносто календарних днів. Згідно п. 8 Розділу 6 Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затверджених Постановою правління НБУ № 705 від 05.12.2014 р. визначено, що емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Відповідно до пунктів 6.7, 6.8 Положення № 223 банк у разі здійснення недозволеної або некоректно виконаної платіжної операції, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися або які були виконані некоректно, негайно відшкодовує платнику суму такої операції та, за необхідності, відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Зазначені норми є спеціальними для спірних правовідносин. Лише наявність обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, є підставою для притягнення її до цивільно-правової відповідальності. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 13 травня 2015 року у справі № 6-71цс15, а також постанові Верховного Суду від 18 квітня 2018 року у справі № 190/926/16-ц. Вироком суду від 22.05.2018р. у справі № 712/12306/17 встановлено, що трансакції в період з 10.05.2017 року по 26.05.2017р. щодо переказу коштів з кредитного рахунку відповідачки не були санкціоновані останньою власником рахунку, оскільки здійснені після викрадення у відповідачки її кредитної картки. Про даний факт відповідачкою були направлені звернення до правоохоронних органів та банку, що не заперечується позивачем та підтверджується матеріалами справи. В ході судового розгляду позивачем також не надано суду доказів того, що відповідачка своїми діями чи бездіяльністю сприяла несанкціонованому зняттю коштів з рахунка, незаконному використанню номера авторизованого телефону клієнта, якому належить картка, з подальшим введенням динамічного паролю або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Таким чином, зібраними у справі доказами підтверджено, що банк не забезпечив збереження коштів позивача на його картковому рахунку, чим порушив законодавство про захист прав споживачів, положення договору про надання банківських послуг, приписи Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, що свідчить про порушення прав позивача як споживача фінансових послуг. Несанкціоновані відповідачем транзакції щодо переказу коштів з кредитного рахунку позивачки у період з 10.05.2017 по 26.05.2017р. не відповідають встановленим ст. 11 ЦК України вимогам до підстав виникнення цивільних обовязків, які можуть виникати на підставі вільного волевиявлення споживача на отримання фінансової послуги. Оскільки кредитні кошти 5775,34 грн. за рахунок позивача відповідачкою у період з 10.05.2017 по 26.05.2017р. не отримувались та надання кредитної послуги у вказаний нею період на зазначену суму нею як стороною кредитного договору не замовлялось, тому вимоги про стягнення з відповідача кредитної заборгованості на вказану суму не підлягають до задоволення. Цивільний позов у кримінальній справі відповідачкою пред`явлений з приводу спору про відшкодування матеріальної шкоди внаслідок злочину, тоді як у даній справі позов пред`явлений з приводу спору у договірних правовідносинах сторін, які випливають з договору про надання кредитної послуги. Лише наявність обставин, які безспірно доводять, що позичальник своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, є підставою для притягнення його до цивільно-правової відповідальності. Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Істотними обставинами в розумінні ч. 3 ст. 551 ЦК України можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Положеннями ст. 616 ЦК України передбачено право суду за певних умов зменшити розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника. Враховуючи часткове виконання відповідачем кредитних зобов`язань шляхом систематичних платежів, що підтверджено випискою по банківському рахунку, також беручи до уваги доводи відповідачки про те, що нарахування штрафних санкцій у значній мірі здійснювалось внаслідок виникнення боргу у зв`язку з вчиненням кримінального правопорушення у вигляді несанкціонованого зняття кредитних коштів упродовж періоду розслідування та судового розгляду до набрання вироком законної сили, також враховуючи, що відповідачкою допускались порушення також в зв`язку погіршенням фінансового стану внаслідок складних сімейних обставин, оскільки утримує трьох неповнолітніх дітей не зважаючи на це позичальником вживались заходи для часткового виконання кредитних зобов`язань, беручи до уваги, що сума нарахованої пені та штрафів у загальному розмірі перевищує суму непогашеного кредиту та відсотків, суд приходить до висновку про можливість зменшення пені на підставі ч.3 ст.551 ЦК України до 1000 грн. Таким чином до стягнення з відповідачки підлягає заборгованість в сумі 4823,47 грн. - заборговаінсть по кредиту та відсоткам, 1000 грн. пені, всього 5823,47 грн. Також до стягнення з відповідача в силу вимог ст.141 ЦПК України підлягають судові витрати по оплаті судового збору пропорційно до задоволеної частини позовних вимог : 5823,47*100%/17070,22*1762 = 599, 08 грн.

Outcome: partial