Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-24 00:00:00

З липня 2017 року [PERSON] звернулась до Ржищівського міського суду Київської області із зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що з 21 січня 2015 року перебуває у шлюбі з відповідачем по справі. Шлюб було зареєстровано відділом ДРАЦС Деснянського РУЮ у м. Києві, актовий запис № 48. Мають спільну дочку - [PERSON], [INFO]. Між сторонами погіршились сімейні стосунки, вони не ведуть спільного господарства, шлюбно-сімейні відносини припинено. Причиною розірвання шлюбу вказувала те, що вони не зійшлись характерами, мають різні погляди на життя, втратили взаєморозуміння. Позивач вважає, що їхня сім'я розпалась і зберігати її немає сенсу. У зв'язку з розлученням та тим, що відповідач в добровільному порядку не надає коштів на утримання дитини, позивач вважає необхідним стягувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини в установленому законом порядку. Згоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Посилаючись на ст.ст. 110, 112, 180-183, 191 СК України позивач просила шлюб, зареєстрований 21 січня 2015 року у відділі ДРАЦС Деснянського РУЮ у м. Києві, актовий запис № 48, - розірвати, стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], щомісячно в розмірі 1/4 частки зі всіх видів його доходів і до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дня подачі заяви. У судове засідання позивач не з'явилась, подавши заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримувала, наполягала на розірванні шлюбу та стягненні аліментів. Просила після розірвання шлюбу залишити їй дошлюбне прізвище - [PERSON]. У судове засідання відповідач не з'явився, подавши заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив, що сторони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, мають спільну малолітню дочку. Позивач наполягала на розірванні шлюбу та стягненні аліментів, про що подала заяву, відповідач позовні вимоги визнав у повному обсязі. Згідно з копією свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] від 21 січня 2015 року (а.с.7), [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований 21 січня 2015 року відділом ДРАЦС Деснянського РУЮ у м. Києві, актовий запис № 48. Згідно свідоцтва про народження, серії [NUMBER] від 03 листопада 2015 року (а.с. 8), встановлено, що [PERSON] народилась [INFO] року, батько - [PERSON], мати - [PERSON] Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки й чоловіка. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб між сторонами може бути розірвано, коли буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 180 СК України (у редакції Закону до змін, внесених згідно Закону України від 17 травня 2017 року № 2037-VIII, що набрали чинності 8 липня 2017 року) батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той з них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) і виплачуються щомісячно (п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів"). Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька, і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи викладене вище, та те, що відповідач позовні вимоги визнав у повному обсязі, суд вважає, що можливо визначити аліменти в розмірі 1/4 частки зі всіх видів його доходів і до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач звільнена від сплати судового збору відповідно до п. 3, 10 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", а тому згідно із ч. 3 ст. 88 ЦПК України судовий збір у розмірі 1 280 грн за дві позовних вимоги слід стягнути з відповідача в дохід держави. За змістом ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, тому фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Outcome: approved