Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом. У подальшому уточнив по-батькові відповідача [PERSON], зазначивши його по-батькові Миколайович, а не Володимирович та виклав позов у новій редакції. Позов мотивований тим, що 14 травня 2006 р. в с.Богданівка Доманівського району Миколаївської області померла баба позивача [PERSON]. Після її смерті 14.05.2006 р. в с.Богданівка Доманівського району відкрилася спадщина, до складу якої, серед іншого, входить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,9268 га, розташована в межах території Богданівської сільської ради Доманівського району. 23 червня 2005 р. [PERSON] склала заповіт, за яким зазначену земельну ділянку заповіла позивачеві. Позивач [PERSON] спадщину прийняв, проте не може оформити свої спадкові права інакше як у судовому порядку. Перешкодою для видачі свідоцтва про право на спадщину, підтвердженою відповідною постановою нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії, є втрата правовстановлюючого документу - Державного акту на право приватної власності на землю. У судове засідання з розгляду справи по суті сторони не з'явилися. Представник позивача [PERSON] надав письмову заяву з проханням розглянути справу у його та позивача відсутність. Позовні вимоги підтримав, просив задовольнити позов. Відповідач [PERSON] про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, у судове засідання не з'явилася, причину неявки суду не повідомила, заяву про розгляд справи за її відсутності не надсилала. Відповідач [PERSON] у письмовій заяві позов визнав у повному обсязі, не заперечував проти задоволення позовних вимог, просив справу розглядати без його участі. Богданівський сільський голова [PERSON] у письмовій заяві позов визнав у повному обсязі, не заперечував проти задоволення позовних вимог, просив справу розглядати без участі представника сільської ради. Через неявку учасників фіксування процесу не здійснювалося. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Так, судом встановлено, що спірні правовідносини регулюються нормами книги 6 ЦК України, Земельного кодексу України. З копії свідоцтва про смерть вбачається, що 14 травня 2006 р. в с.Богданівка Доманівського району Миколаївської області померла [PERSON] Таким чином відповідно до положень ст.ст.1220-1221 ЦК України 14.05.2006 р. в с.Богданівка Доманівського району Миколаївської області відкрилася спадщина після її смерті. 23 червня 2005 р. [PERSON] склала 2 заповіти, посвідчені секретарем Богданівської сільської ради Доманівського району Миколаївської області [PERSON] та зареєстровані у реєстрі за №119 та №120. За заповітом, зареєстрованим за №119, [PERSON] належну їй земельну ділянку розміром 3,92 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Богданівської сільської ради Доманівського району Миколаївської області, заповіла онукові [PERSON] Позивач [PERSON] є спадкоємцем за заповітом в силу ст.ст.1222-1223 ЦК України. Позивач прийняв спадщину після смерті [PERSON], подавши 18 жовтня 2006 р. письмову заяву до Доманівської державної нотаріальної контори. З документів, що містяться у спадковій справі №240/06, заведеній після смерті [PERSON], вбачається, що спадщину, крім позивача, за заповітом прийняв відповідач [PERSON], за законом прийняла [PERSON] [PERSON] була власником земельної ділянки площею 3,92 га в межах території Богданівської сільської ради Доманівського району для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджене копією Державного акта на право приватної власності на землю серія МК №024274, виданого 09.04.2004 р. на підставі розпорядження Доманівської РДА від 17.11.2003 р. за №603. Оригінал правовстановлюючого документа на підтвердження права власності втрачений, що підтверджене оголошенням у районній газеті "Трибуна хлібороба" за №47 від 17.11.2016 р. На підтвердження неможливості оформлення спадкових прав спадкоємцем у нотаріальній конторі надана постанова в.о.завідувача Доманівською державною нотаріальною конторою [PERSON] від 20.10.2016 р. про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку після смерті [PERSON] через відсутність правовстановлюючого документу. Згідно ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Частиною 1 ст.131 ЗК України також передбачена можливість набуття права власності на земельну ділянку на підставі успадкування. Відповідно до роз'яснень, викладених у п.п.10, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України N 7 від 30.05.2008р. "Про судову практику у справах про спадкування" згідно статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ст.ст.1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Зважаючи на те, що державний акт на право власності на земельну ділянку площею 3,92 га на ім'я спадкодавиці [PERSON] втрачений, нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Зазначене є підставою для задоволення позовних вимог позивача та визнання за ним права власності на земельну ділянку у судовому порядку.

Outcome: approved