Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-24 00:00:00

Заявленими вимогами в кінцевій редакції позивач за первісним позовом просив суд ухвалити рішення, яким визначити із собою місце проживання спільних дітей та стягнути на їх утримання з відповідача аліменти. Відповідач звернувся із зустрічним позовом, яким просив виключити відомості про нього, як про батька щодо старшої спільної дитини та визначити спосіб його участі у спілкуванні та вихованні спільної дитини. Розгляд справи вирішено проводити за правилами загального позовного провадження. В судовому засіданні позивач за первісним позовом вимоги підтримала та просила суд їх повністю задовольнити. Зустрічний визнала частково, зазначивши, що дійсно її колишній чоловік не є біологічним батьком старшої дитини. Іншу частину зустрічного позову вважає безпідставною. Позивач за зустрічним позовом та його представник у судовому засіданні власні вимоги підтримали, просили суд їх повністю задовольнити. Первісний позов вважають таким, який підлягає до задоволення в частині молодшої дитини, однак у розмірі 2,5 тисяч гривен. Твердження щодо того, що батько дитини ухилявся від утримання дитини вважають безпідставними. Заслухав пояснення учасників розгляду та проаналізував надані ними матеріали, судом встановлено наступні фактичні обставини справи та відповідно ним правовідносини. Сторони у справі є громадянами України, отримували код платника податків, мають зареєстроване місце проживання та перебували у зареєстрованому шлюбі у період часу з 12 липня 2014 року по 21 грудня 2020 року. Позивач та відповідач є батьками двох малолітніх дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . [PERSON] притягався до адміністративної відповідальності передбаченої ч. 1 ст. 173 - 2 КУпАП, однак провадження у справі закрито за спливом строку накладення адміністративного стягнення. [PERSON] , крім згадуваних даним рішенням, сплачує аліменти на утримання двох дітей 2000 та 2006 року народження. Умови проживання дітей за місцем реєстрація відповідача за первісним позовом задовільні. 14 вересня 2021 року позивач за первісним позовом уклала шлюб та змінила прізвище на [PERSON] . Відомості щодо дитини [PERSON] в актовому записі про народження щодо батька змінені за спільною заявою батьків сторін у справі. Аналіз ДНК дослідження від 3 жовтня 2021 року свідчить про те, що вірогідність батьківства [PERSON] щодо дитини [PERSON] становить 0%. Правовідносин між сторонами врегульовані наступними положеннями законодавства України. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 1 - 4 ст. 12 ЦПК України). Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України). Статтею 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків (ч. 1 ст. 160 ЦПК України). Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст. 180 СК України). За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 СК України). Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч. 1 ст. 183 СК України). Відповідно до ст. 191 Сімейного Кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. У відповідності до ст. 136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122,124,126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною, суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком, а також особа, яка дала згоду на застосування допоміжних репродуктивних технологій відповідно до частини першої статті 123 цього Кодексу. Відповідно до рекомендацій, викладених у п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України, при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст.136 СК України), - шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини, а також жінка, яка народила дитину в шлюбі (ст.138 СК України), - звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини. Вимога матері про виключення запису про її чоловіка як батька дитини з актового запису про народження дитини може бути задоволена лише в разі подання іншою особою заяви про своє батьківство. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. В разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оскаржених відомостей з актового запису про народження дитини. Згідно до ч. 2 п. 9 Постанови Пленуму ВСУ "Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" питання щодо походження дитини, суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, яка записана батьком дитини та дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорюваних відомостей з актового запису про народження дитини. Відповідно до п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 № 96/5, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за № 55/18793, підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Проаналізував фактичні обставини справи та норми законодавства, якими врегульовані правовідносини між сторонами, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення обох позовів виходячи з наступного. Щодо зустрічного позову. Суд вважає підтвердженими доводи позивача за зустрічним позовом, що він не є біологічним батьком спільної дитини [PERSON] за відсутності кровного споріднення між ним та дитиною, що є підставами для внесення відповідний відомостей до актового запису про народження такої дитини. При цьому, суд приймає до уваги висновок дослідження з даного приводу, який підтверджує доводи сторін з даного приводу. Суд не має в розпорядженні доказів, які б свідчили про обізнаність батька про відсутність кровного споріднення щодо дитини [PERSON] станом на день визнання батьківства, що мало місце в 2014 році. Результати такого вирішення зустрічного позову, на переконання суду, спростовують доводи позивача за первісним позовом про наявність підстав для стягнення аліментів на утримання дитини [PERSON] з [PERSON] . За таких обставин первісний позов у частині вимог про стягнення аліментів на утримання [PERSON] задоволеним бути не може. Стосовно іншої частини первісного позову, суд вважає його обґрунтованим, та таким, який має бути задоволений, однак не в обсязі, заявленому позивач. Так, судом встановлено, що батько має на утриманні крім спільної з позивачем за первісним позовом дитини, й інших дітей, на сплату аліментів яким з його пенсії стягуються 50% доходів. Відомостей про інші доходи батька дитини суду надано не було. За таких обставин та враховуючи обсяг заявлених вимог, суд вважає, що аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 3 тисячі гривень буде достатньо для забезпечення її потреб. Зустрічний позов у частині вимог про визначення участі батька у вихованні сина, суд вирішує відхилити, оскільки суду не надано і в ході розгляду справи не встановлено жодних доказів, які б свідчили про наявність будь-яких перепон з сторони матері щодо цього. Так, мати дитини спростовувала доводи батька щодо того, що існують будь-які труднощі в побаченні з спільною дитиною. Крім цього, позивач за зустрічним позовом не звертався і до служби у справах дітей ні за місцем проживання матері ні за власною адресою. Таким чином, суд вважає, голослівними твердження батька з даного приводу і відсутність підстав для регулювання судом даних правовідносин, оскільки закон пов`язує втручання суду лише у разі наявності підтверджених з даного приводу перепон. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial