Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-03 00:00:00

В березні 2015 року позивачка звернулася до суду таким з позовом, в якому уточнивши свої позовні вимоги в ході розгляду справи посилалася на те, що 27 січня 2001 року вона уклала з [PERSON] шлюб і вони мають доньку [PERSON], [INFO], яка після розлучення залишилася проживати разом з нею, та за рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 14 лютого 2014 року [PERSON] сплачує аліменти на її користь на утримання доньки у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не регулярно, при цьому їх донька навчається у 8 класі Комунального закладу освіти "Спеціалізована школа № 129 фізико-математичного профілю" Дніпропетровської міської ради, відвідує репетиторські заняття з англійської мови у ФОП [PERSON], вартість яких згідно договору з жовтня 2013 року по лютий 2015 року складає 6560 грн., а з березня 2015 року по серпень 2015 року буде складати 3120 грн.. Крім того, донька перебуває на диспансерному обліку з діагнозами: часті захворювання ГРВІ, дискінезія жовчовивідних шляхів по гіпотонічному типу, астено-вегетативний синдром, у зв'язку з чим потребує обстеження та лікування, на яке вже нею було витрачено 775,29 грн.. Оскільки відповідач жодної участі у додаткових витратах на лікування дитини не приймає, позивачка просила суд стягнути з нього на свою користь додаткові витрати на утримання дитини в розмірі 5 227 грн. 65 коп.. Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 05 червня 2015 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] додаткові витрати на дитину [PERSON], [INFO], у розмірі 98 грн. 43 коп. на ліки одноразово, а в задоволенні інших позовних вимог відмовлено. В апеляційній скарзі [PERSON] просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення по суті її вимог, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи. Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 07 версня 2015 року рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 05 червня 2015 року залишено без змін. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06 квітня 2016 року скасована ухвала апеляційного суду Дніпропетровської області 07 вересня 2016 року, справа направлена на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду - частковому скасуванню, з наступних підстав. Суд встановив, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі від якого мають доньку - [PERSON], [INFO], яка після розлучення залишилася проживати разом з позивачкою (а.с.4-6, 9). На підставі рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 14 лютого 2014 року відповідач сплачує аліменти на утримання доньки у розмірі 1/4 частки з усіх видів свого заробітку, що підтверджується копією рішення та виконавчого листа (а.с.7-8). З договору про надання репетиторських послуг від 14 жовтня 2013 року, від 01 вересня 2014р., довідок про оплату з жовтня 2013 року у розмірі 440грн. щомісяця, з вересня 2014р. у розмірі 500 грн. щомісяця, з лютого 2015р. у розмірі 520грн. щомісяця та квитанцій про оплату навчання [PERSON], 2001 року народження відвідує репетиторські заняття з англійської мови у ФОП [PERSON] з жовтня 2013р. та на теперішній час (а.с.11-15, 41-46). З розрахунку заборгованості по аліментам за період з 17.01.2014р. по 01.12.2014р. у [PERSON] існує заборгованість станом на 1.12.2014р. у розмірі 3495,38грн. (а.с.16). Відповідно до наданих квитанцій за 2014р.-2015р. позивач придбавала безліч ліків (а.с.17-18), проте, як вбачається з амбулаторної картки [PERSON] на диспансерному обліку не перебуває (а.с.19-31). Лише два препарати були призначені лікарем: «Цефутил» призначений 02.02.2015р. (а.с. 29 з об.), придбаний 04.02.2015р. вартістю 99,90грн. (а.с. 18) та «Синупрет» призначений 18.03.2014р. (а.с. 23 з об.), придбаний 28.04.2014р. вартістю 96,95 грн. (а.с. 17). Таким чином, перебування на диспансерному обліку з хронічними захворюваннями підтвердження не знайшти. Також у переважній більшості чеки на придбання медичних препаратів не відповідають призначенням лікаря, або були придбані не в період хвороби дитини. Позивач працює у Товаристві з обмеженою відповідальністю "Хумана Схід" продавцем з 11.12.2014р. і по теперішній час, її заробітна плата з 11.12.2014р. по 31.03.2015р. становить 14275,47грн., що підтверджується довідкою № 72 від 07 квітня 2015р. (а.с.51). 28 травня 2012 року відповідач [PERSON] звільнився з роботи за власним бажанням та на даний час офіційно не працює, про що свідчить копія трудової книжки (а.с.65). [INFO] у відповідача [PERSON] народилася ще одна дитина - донька [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження від 11 лютого 2015р., серії [NUMBER], актовий запис 203 (а.с.66). Відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. У п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз'яснено, що до передбаченої ст. 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Встановивши на підставі наданих позивачкою відповідних квитанцій про понесення нею витрат на придбання медичних препаратів та ліків для дитини на загальну суму 196,85 грн. у зв'язку з її захворюваннями та виходячи з того, що положення ст. 185 СК України застосовуються за наявності особливих обставин до яких закон відносить насамперед випадки, коли дитина потребує додаткових витрат у зв'язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу або є калікою, а матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження того, що репетиторські заняття з англійської мови викликані особливими обставинами, які є підставою для застосування положень цієї статті, суд стягнув з відповідача 1/2 частини понесених позивачкою витрат на придбання медичних препаратів та ліків для дитини, відмовивши в решті позовних вимог. Однак, суд першої інстанції, пославшись на недоведеність позивачкою того, що репетиторські заняття з англійської мови викликані особливими обставинами, дійшов передчасного висновку, що такі витрати не є додатковими у розумінні ст.185 СК України, оскільки репетиторські заняття з іноземної мови можливо віднести до розвитку загальних та спеціальних здібностей дитини, які за правилами наведеної норми є спеціальними обставинами. Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду в частині відмови у задоволенні вимог позову щодо стягнення додаткових витрат на репетиторські заняття з англійської мови, як таке, що ухвалено в порушення норм матеріального та процесуального права підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог [PERSON] в цій частині, та відповідній зміні загальної суми стягнутих коштів.

Outcome: partial