Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-22 00:00:00

Заявник [PERSON] 03.12.2019 звернулася в Київський районний суд м. Полтави з заявою про встановлення факту каліцтва, що настало внаслідок збройної агресії Російської Федерації. Заяву обґрунтовувала тим, що починаючи з травня 2014 року добровільно забезпечувала проведення антитерористичної операції, в тому числі проводила волонтерську діяльність. 20.06.2014 в районі населеного пункту Ровеньки (Луганська область) разом з іншими волонтерами була затримана (викрадена) учасниками збройних формувань Російської Федерації та в період по 28.09.2014 її незаконно утримували, застосовували катування, а 28.09.2014 звільнили за результатами переговорів. Вказувала, що виявлені в неї тілесні ушкодження оцінені як тяжкі, 01.04.2015 встановлена ІІ група інвалідності. Вважає необхідним в судовому порядку встановити факт того, що каліцтво, отримане нею під час перебування у полоні, настало внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України та у зв`язку з окупацією Російською Федерацією частини території України. Встановлення даного факту обґрунтовує, зокрема, але не виключно, виникненням права на справедливу компенсацію з держави-агресора. В поданій до суду заяві просила суд встановити факт того, що каліцтво, отримане нею під час перебування в полоні в період часу з 20.06.2014 по 29.09.2014, настало внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України та у зв`язку з окупацією Російською Федерацією частини території України. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 3 грудня 2019 року відкрито провадження у справі за заявою [PERSON] та призначено судове засідання з розгляду справи по суті. Заявник [PERSON] в судовому засіданні повністю підтримала подану до суду заяву, посилаючись на викладені в ній обставини. Представник заінтересованої особи щодо заяви покладалася на розсуд суду. Суд, заслухавши заявника, представника заінтересованої особи, дослідивши зібрані по справі докази, приходить до висновку, що заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що заявник [PERSON] 20 червня 2014 року разом з іншими мешканцями м. Полтави виїхала з м. Полтави на територію Луганської області з метою надання місцевим мешканцям гуманітарної допомоги, після чого перестала виходити на телефонних зв`язок. За даними Київського РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області (повідомлення від 30.12.2014 № 5/11418) [PERSON] , [INFO], знаходилася в розшуку як безвісно зникла з 21 червня 2014 року по 29 вересня 2014 року, 29 вересня 2014 року звільнена з полону бойовиків самопроголошеної «ДНР». [PERSON] є особою з інвалідністю 2 групи. Органами досудового розслідування здійснюється досудове розслідування в межах кримінального провадження № 12014170040001457 від 22 червня 2014 року за фактом захоплення як заручників, в тому числі [PERSON] , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 147 КК України. Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 25 грудня 2015 року в справі № 552/6946/15-ц, яке вступило в законну силу, встановлено юридичний факт, а саме, що [PERSON] одержала каліцтво під час проведення антитерористичної операції, перебуваючи безпосередньо в АТО, в період її проведення, каліцтво [PERSON] отримала внаслідок катувань під час перебування в полоні в період з 21 червня 2014 року по 29 вересня 2014 року, незаконних формувань самопроголошених ЛНР, ДНР. Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 15 січня 2016 року в справі № 552/6947/15-ц, яке вступило в законну силу, встановлено факт того, що [PERSON] , [INFO], в період з травня 2014 року по 29 вересня 2014 року добровільно забезпечувала проведення антитерористичної операції (у тому числі провадила волонтерську діяльність) та стала інвалідом, внаслідок каліцтва, одержаного під час забезпечення проведення антитерористичної операції, перебуваючи безпосередньо в районі антитерористичної операції на території Луганської та Донецької областей в період її проведення. Частиною 4 ст. 2 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» відповідальність за матеріальну чи нематеріальну шкоду, завдану Україні внаслідок збройної агресії Російської Федерації, покладається на Російську Федерацію відповідно до принципів і норм міжнародного права. Як встановлено судом, [PERSON] має статус особи, яка постраждала від торгівлі людьми, що підтверджується даними довідки від 27.11.2019 року. За даними інформаційного обліку військовослужбовців та цивільних осіб, які протиправно позбавлені волі в районі проведення антитерористичної операції починаючи з 07 квітня 2014 року, що ведеться Об`єднаним центром з координації пошуку, звільнення незаконно позбавлених волі осіб, у районі здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та луганській областях, громадянка [PERSON] 20.06.2014 потрапила у заручники до незаконних збройних формувань в районі проведення антитерористичної операції та була визволена 29.09.2014. Відповідно до ст. 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Факт того, що каліцтво [PERSON] , отримане нею під час перебування в полоні в період часу з 20.06.2014 по 29.09.2014, настало внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України та у зв`язку з окупацією Російською Федерацією частини території України, підтверджується зібраними в справі доказами. Зазначений факт породжує для заявника юридичні наслідки, зокрема, але не виключно, виникнення права на справедливу компенсацію з держави-агресора, якою є Російська Федерація. В позасудовому порядку встановити зазначений факт неможливо. Тому суд вважає за необхідне встановити факт того, що каліцтво [PERSON] , отримане нею під час перебування в полоні в період часу з 20.06.2014 по 29.09.2014, настало внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України та у зв`язку з окупацією Російською Федерацією частини території України. При вирішенні справи судом враховуються ті обставини, що відповідно до чинного міжнародного законодавства та законодавства України не піддається сумніву той факт, що Російська Федерація є державою-агресором відносно України, внаслідок збройної агресії якої має місце тимчасова окупація частини території України, та що дійсними причинами завдання моральної шкоди можуть бути зазначені обставини, що з урахуванням обставин даної конкретної справи має місце порушення норми матеріального права щодо застосування до іноземної держави судового імунітету, передбаченого частиною першою статті 79 Закону України «Про міжнародне приватне право» від 23 червня 2005 року № 2709-ІV (з наступними змінами і доповненнями). Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року № 1207-VII визначається статус території України, тимчасово окупованої внаслідок збройної агресії Російської Федерації, встановлюється особливий правовий режим на цій території, визначаються особливості діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій в умовах цього режиму, додержання та захисту прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб. Військові дії Російської Федерації на території України були визнані та засуджені рядом міжнародних інстанцій. Резолюцією Європарламенту (2014/2965 (RSP)) від 15 січня 2015 року щодо ситуації в Україні рішуче засуджено агресивну та експансіоністську політику Російської Федерації, що становить загрозу цілісності та незалежності України, а також потенційну загрозу для самого Європейського Союзу, включаючи незаконну анексію АР Крим та ведення неоголошеної гібридної війни проти України, у тому числі інформаційної війни, поєднуючи кібервійни, використання регулярних та нерегулярних збройних сил, пропаганда, економічного тиску, енергетичного шантажу, дипломатії та політичної дестабілізації, підкреслює, що такі дії є порушенням міжнародного права. Резолюція Парламентської асамблеї Ради Європи "Зниклі особи під час конфлікту в Україні" від 25 червня 2015 року визнає, що військові дії на частині територій Донецької та Луганської областей України є агресією зі сторони Російської Федерації та вводить термін "окупований" по відношенню до АР Крим та м. Севастополь. Судовий збір за розгляд даної справи судом слід віднести за рахунок держави.

Outcome: approved