Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-01 00:00:00

До Великобурлуцького районного суду Харківської області надійшов позов [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «Підсереднє», в якому, з урахуванням уточнень, позивач просить: - розірвати договір оренди землі б/н від 01.01.2007, зареєстрований 21.11.2007 за №040768900417 у Харківській регіональній філії ДП «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах» та додаткову угоду від 26.04.2016 до договору оренди землі б/н від 01.01.2007; - зобов`язати Приватне акціонерне товариство «Підсереднє» (ЄДРПОУ: 00387134) повернути [PERSON] земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 5,3908 га, кадастровий номер 6321484200:02:000:0357, що розташована на території Підсереднянської сільської ради Великобурлуцького району Харківської області; - стягнути на користь [PERSON] з приватного акціонерного товариства «Підсереднє» заборгованість з орендної плати у розмірі 26 927,00 грн. та пеню за прострочення сплати орендної плати за 2019-2020 роки у розмірі 952,32 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 5,3908 га, кадастровий номер 6321484200:02:000:0357, яка розташована на території Підсереднянської сільської ради Великобурлуцького району Харківської області, відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом №1838 від 25.11.2013. Відповідно до свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] від 22.08.2017, прізвище позивача після державної реєстрації зміни є « [PERSON] ». 01.01.2007 між [PERSON] та ВАТ «Підсереднє» (правонаступник ПАТ «Підсереднє» та в подальшому ПрАТ «Підсереднє») було укладено договір оренди землі б/н вищевказаної земельної ділянки площею 5,3908 га, що розташована на території Підсереднянської сільської ради Великобурлуцького району Харківської області. В 2016 році позивач, яка є спадкоємицею [PERSON] , уклала з ПАТ «Підсереднє» додаткову угоду до договору оренди землі б/н від 01.01.2007. Відповідно до п.3 вищезазначеної додаткової угоди пункт 9 викладено в такій редакції: за користування вказаною в цьому договорі земельною ділянкою орендар сплачує орендодавцю щорічно оренду плату в розмірі, що в грошовому виразі становить 7% від нормативної грошової оцінки орендованої земельної ділянки визначеної відповідно до законодавства, та складає 12 437 грн. 00 коп. Проте відповідно до вищезазначених умов орендар систематично, без поважних причин, не сплачував позивачу орендну плату за користування земельною ділянкою з 2019 року, що є підставою для розірвання додаткової угоди до договору оренди землі. Позивач зазначає, що відповідно до п.7 додаткової угоди до договору оренди землі б/н від 01.01.2007 дійсна додаткова угода є невід`ємною частиною вищевказаного договору та посилаючись на норми ЗУ «Про оренду землі», п.д ч.1 ст.141 ЗК України та ч.2 ст.651, ч.2 ст.653 ЦК України, просить розірвати договір оренди землі та додаткову угоду, а також повернути земельну ділянку. Також позивач просить стягнути заборгованість з орендної плати за 2019-2020 роки, яка складає 26 927 грн. При визначенні розміру орендної плати позивач вказує, що відповідно до витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 09.02.2021 нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером 6321484200:02:000:0357 складає 192337,96 грн. та з урахуванням умов додаткової угоди надає наступний розрахунок орендної плати: 192337,96*0,07=13463,7 грн. Окрім того, позивачем заявлено вимогу про стягнення пені за прострочення сплати орендної плати за 2019-2020 роки у розмірі передбаченому п.14 договору оренди землі б/н від 01.01.2007 та приведено розрахунок, відповідно до якого пеня складає 952,32 грн. Представник Приватного акціонерного товариства «Підсереднє» - адвокат Янченков О.С. надавав до суду відзив на позовну заяву, в якому погоджується з доводами викладеними в позовній заяві в частині необхідності виплати [PERSON] орендної плати за 2019 та 2020 роки користування ПрАТ «Підсереднє» земельною ділянкою позивача та при цьому вказує, що на думку ПрАТ «Підсереднє» позивач навмисно не отримувала орендну плату з метою подальшого розірвання додаткової угоди. В іншій частині позову ПрАТ «Підсереднє» не погоджується. Так, ПрАТ «Підсереднє» визнає необхідність здійснення виплати орендної плати [PERSON] за 2019-2020 роки в загальній сумі 26 927 грн., з цієї суми необхідність здійснити безпосередню виплату орендної плати [PERSON] в сумі 21 676 грн., прибутковий податок в сумі 4846,94 грн. та військовий збір в сумі 403,92 грн. Представник ПрАТ «Підсереднє» в обґрунтування заперечень вказує, що з часу успадкування від 25.11.2003 позивачем земельної ділянки площею 5,3908 га кадастровий номер 6321484200:02:000:0357, з 2013 року відповідач здійснював своєчасну виплату орендної плати, при цьому за 2019 рік та 2020 рік позивач не отримувала орендну плату, у зв`язку з тим, що не зверталась до ПрАТ «Підсереднє» для сплати їй орендної плати. До ПрАТ «Підсереднє» не надходило претензій від [PERSON] щодо необхідності сплатити їй орендну плату за 2019-2020 роки. При неможливості прибуття позивача безпосередньо до підприємства ПрАТ «Підсереднє» для отримання орендної плати готівкою, ПрАТ «Підсереднє» за заявою або листа орендодавця перераховує орендну плату на рахунок орендодавця. Однак, від позивача в період з 2019 року до теперішнього часу листів або претензій щодо механізму сплати їй орендної плати до ПрАТ`Підсереднє» не надходило. Вимоги, щодо стягнення пені в сумі 952,32 грн. не визнає, оскільки [PERSON] як сторона по договору не зверталась до ПрАТ «Підсереднє» для сплати їй орендної плати, а також просить відмовити [PERSON] в поверненні ПрАТ «Підсереднє» належної їй земельної ділянки площею 5,3908 га кадастровий номер 6321484200:02:000:0357 до моменту завершення строку дії договору оренди землі, а саме до 21.11.2032. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник адвокат Прасолов І.В. доводи викладені у позовній заяві підтримали, просили задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Представник позивача також зазначив, що Договір не передбачає обов`язку орендодавця звертатися до відповідача за отриманням орендної плати чи надсилати претензії щодо сплати орендної плати. Позивач [PERSON] вказала, що у 2020 році 4 рази приїжджала до адміністративної будівлі ПрАТ «Підсереднє» в четвер, в день прийому, однак двері були зачинені. Ніяких повідомлень чи листів від відповідача щодо отримання орендної плати на її адресу не надходило. Представник Приватного акціонерного товариства «Підсереднє» - адвокат Янченков О.С. підтримав доводи викладені у відзиві, в судовому засідання запропонував позивачу отримати орендну плату за 2019-2020 роки та зазначив, що позивач не звертається за отриманням орендної плати та створює умови для розірвання договору. Суд, вислухавши позивача, представника позоваса та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні їм правовідносини, оцінивши кожний доказ окремо та у їх сукупності та взаємозв`язку, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 01.01.2007 між [PERSON] (орендодавцем) - власником земельної ділянки на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ХР № 012472 від 03.03.2005 та ВАТ «Підсереднє» (правонаступник ПАТ «Підсереднє» та в подальшому ПрАТ «Підсереднє») укладено договір оренди землі б/н земельної ділянки площею 5,3908 га, що розташована на території Підсереднянської сільської ради Великобурлуцького району Харківської області, який 21.11.2007 зареєстровано у Харківській регіональній філії ДП «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах» за № 040768900417 (далі за текстом Договір). Відповідно до акту приймання-передачі земельної ділянки від 01.01.2007 [PERSON] передав, а ВАТ «Підсереднє» прийняло у строкове платне користування (оренду) земельну ділянку, ріллі загальною площею 5,3908 га, яка знаходиться на території Підсереднянської сільської ради Великобурлуцького району Харківської області, для використання згідно з цільовим призначенням та умовами вищевказаного договору. Після смерті [PERSON] , 1944 року народження, заведена спадкова справа №257/2013 та 25.11.2013 держаним нотаріусом Великобурлуцької державної нотаріальної контори Харківської області Марченко Н.І. видано спадкоємцю [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про право на спадщини за заповітом, яке зареєстровано в реєстрі за №1838, на земельну ділянку площею 5,3908 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Підсереднянської сільської ради Великобурлуцького району Харківської області, яка належала [PERSON] на підставі Державного акта серія ХР №012472 на право власності на земельну ділянку, виданого Великобурлуцькою районною державною адмінстрацією Харківської області 03.03.2005, кадастровий номер 6321484200:02:000:0357. 26.04.2016 [PERSON] (спадкоємиця [PERSON] ) уклала з ПАТ «Підсереднє» додаткову угоду до договору оренди землі б/н від 01.01.2007, зареєстрованого 21.11.2007 за №040768900417, відповідно до якої були внесені зміни та доповнення до Договору. (далі за текстом - Додаткова угода) Відповідно до свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] від 22.08.2017, прізвище позивача « [PERSON] » після державної реєстрації зміни є « [PERSON] ». Відповідно до п.3 вищезазначеної додаткової угоди пункт 9 (орендна плата) викладено в такій редакції: за користування вказаною в цьому договорі земельною ділянкою орендар сплачує орендодавцю щорічно оренду плату в розмірі, що в грошовому виразі становить 7% від нормативної грошової оцінки орендованої земельної ділянки визначеної відповідно до законодавства, та складає 12 437 грн. 00 коп. За згодою сторін розрахунки щодо орендної плати на землю можуть здійснюватися у натуральній формі. Розрахунок у натуральній формі має відповідати грошовому еквіваленту вартості товарів за ринковими цінами на дату внесення орендної плати. Пунктом 11 Договору від 01.01.2007 визначено, що орендна плата вноситься у такі строки: в грошовій формі - один раз на рік до 20 числа першого за звітнім роком місяця, в натуральній - до 20 числа останнього у звітному році місяця. Відповідно до частини 2 ст.792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Частиною 9 ст.93 ЗК України також встановлено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються законом. Нормами статті 2 Закон України «Про оренду землі» визначено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Згідно ст.13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до ст.15 Закону України «Про оренду землі» орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, умов платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату є однією з істотних умов договору оренди землі. В статті 21 Закону України «Про оренду землі» визначено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Закону України «Про плату за землю»). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Відповідно до ч.2 ст.21 Закону України «Про оренду землі» (в редакції, яка діяла на час укладення Договору) розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Законом України від 12.02.2015 року № 191-VIII, який набрав чинності 05.04.2015 року, у частині другій ст. 21 Закону України «Про оренду землі» слово "форма" замінено словом "умови". Перевіряючи доводи відповідача щодо причин невиплати позивачу орендної плати з дотриманням строків, встановлених договором, суд зазначає наступне. Згідно з ч.1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 532 ЦК України місце виконання зобов`язання встановлюється у договорі. Якщо місце виконання зобов`язання не встановлено у договорі, виконання за грошовим зобов`язанням провадиться - за місцем проживання кредитора, а якщо кредитором є юридична особа, - за її місцезнаходженням на момент виникнення зобов`язання. Якщо кредитор на момент виконання зобов`язання змінив місце проживання (місцезнаходження) і сповістив про це боржника, зобов`язання виконується за новим місцем проживання (місцезнаходженням) кредитора з віднесенням на кредитора всіх витрат, пов`язаних із зміною місця виконання (п.4 абзацу 2 частини 1 ст. 532 ЦК України). В договорі оренди місце виконання орендарем грошового зобов`язання по внесенню орендодавцю орендної плати не встановлено, а тому воно має виконуватися відповідно до п. 4 абзацу 2 частини 1 ст. 532 ЦК України за місцем проживання орендодавця, тобто позивача. Оскільки внесення орендної плати є грошовим зобов`язанням відповідача, саме він має докладати зусиль для його виконання. Орендодавець, яким є позивач, відповідно до положень ст.24 Закону України «Про оренду землі» має лише право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати за земельну ділянку, Згідно із статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Установлюючи презумпцію вини особи, яка порушила зобов`язання, ЦК України покладає на неї обов`язок довести відсутність своєї вини. Особа звільняється від відповідальності лише в тому разі, коли доведе відсутність своєї вини в порушенні зобов`язання (постанова Верховного Суду України від 13.02.2013 р. у справі № 6-170цс12). Отже, саме відповідач у справі має доводити у суді відсутність своєї вини у невиконанні зобов`язання за договором оренди з внесення орендної плати або ж довести факт виконання ним даного зобов`язання. Згідно до положень ч.3 ст.12 та ч.1 ст.82 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, та кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до відомостей ГУДПС у Харківській області орендна плата за 2019-2020 роки була нарахована, однак відповідачем не надано суду доказів про те, що він приймав заходи щодо внесення орендної плати за 2019-2020 роки відповідно до умов Договору та Додаткової угоди. Так, відповідач не був позбавлений можливості, враховуючи відсутність у договорі положень щодо порядку виплати орендної плати, діяти відповідно до ст.532 ЦК України. Окрім того, відповідачем можливо було застосувати процедуру передбачену ст.537 ЦК України та сплатити орендну плату шляхом внесення грошових коштів на депозит нотаріуса, нотаріальної контори та вжити інші заходи щодо виконання обов`язку за договором, якщо ПрАТ «Підсереднє» мало певні труднощі із врученням орендної плати [PERSON] . Сплата орендної плати є істотною умовою договору оренди, а позивач не отримав того, на що він розраховував при укладанні договору. Доводи відповідача про відсутність систематичної несплати орендної плати, оскільки [PERSON] не зверталась за отриманням орендної плати за 2019-2020 роки, є безпідставними, оскільки Договір не передбачає обов`язку орендодавця звертатися за отриманням орендної плати. А посилання відповідача на те, що позивач діяла недобросовісно, оскільки не отримала орендну плату за місцезнаходженням відповідача та не зверталась до ПрАТ «Підсереднє» з претензією щодо необхідності сплатити їй орендну плату, чи заявою щодо перерахування орендної плати на рахунок, не ґрунтуються на законі, суперечать нормам ст.526, 532 ЦК України. При цьому, суд зазначає, що Договором оренди не встановлено обов`язок орендодавця з`являтися до орендаря для виконання орендарем свого зобов`язання щодо внесення орендної плати, тобто не встановлено, що місцем виконання орендарем грошового зобов`язання щодо внесення орендної плати є місцезнаходження орендаря. Посилання представника відповідача на належне виконання умов договору оренди землі з 2013 року, відхиляються судом, оскільки періоди 2013-2018 року виходять за межі предмету доказування. Відповідачем не здійснювалось ніяких активних дій щодо внесення орендної плати [PERSON] та тільки після звернення позивача до суду з позовом представником ПрАТ «Підсереднє» в судовому засіданні було запропоновано отримати орендну плату. Так, суд приходить до висновку, що відповідачем не доведена відсутність своєї вини у порушенні зобов`язання щодо внесення орендної плати за 2019-2020 роки відповідно до умов Договору. Як було встановлено судом, виникла заборгованість зі сплати орендної плати за 2019- 2020 роки. Відповідно до витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 09.02.2021 нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером 6321484200:02:000:0357 складає 192337,96 грн. та з урахуванням умов додаткової угоди орендна плата за рік становить 13463,7 грн. (192337,96*0,07=13463,7 грн.), тобто заборгованість зі сплати орендної плати за 2019 - 2020 роки становить 26 927,4 грн. Суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з ПрАТ «Підсереднє» на користь позивача [PERSON] заборгованості з орендної плати за користування земельною ділянкою за 2019 - 2020 роки підлягають частковому задоволенню, а саме у розмірі 21 676, 56 грн., з урахуванням податку на доходи фізичних осіб у розмірі 18 % та військового збору у розмірі 1,5 %, а загалом 19,5 %. Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно ч.2 ст.551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Пунктом 14 Договору оренди від 01.01.2007, до якого не було внесено змін відповідно до Додаткової угоди, встановлено що у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня у розмірі 50% від облікової ставки НБУ, що діяла у відповідний період, від несплаченої суми за кожен день прострочення. Враховуючи, що суд встановив порушення відповідачем строків внесення орендної плати за 2019-2020 роки, які встановлені договором оренди, позивач має право на отримання від відповідача пені в розмірі, встановленому договором оренди. Згідно заяви про уточнення позовних вимог та розрахунку пені в ній, позивач просить стягнути з урахуванням позовної давності в один рік за 2019 рік- 476,16 грн., за 2020 рік - 476,16 грн. Суд зазначає, що методика розрахунку пені є вірною, за виключенням періоду та суми заборгованості, яка враховується при розрахунку пені. Так, суд враховує періоди з 18.02.2020 - 18.02.2021 та виходить із суми заборгованості із вирахуванням із неї податку на доходи фізичних осіб у розмірі 18 % та військового збору у розмірі 1,5 %, а загалом 19,5 %., тобто не 13463,70 грн, а 10838,27 грн., розрахункова ставка становить 50 відсотків від облікової ставки НБУ. - період 18.02.2020 - 12.03.2020, кількість днів 24, облікова ставка НБУ - 11, розрахункова ставка (%) - 5,5, пеня -39,08 грн. (10838,27х5,5/100/366х24=39,08) - період 13.03.2020-23.04.2020, кількість днів 42, облікова ставка НБУ - 10, розрахункова ставка(%) - 5, пеня - 62,19 грн. (10838,27х5/100/366х42=62,19) - період 24.04.2020-11.06.2020, кількість днів 49, облікова ставка НБУ - 8, розрахункова ставка(%) - 4, пеня - 58,04 грн. (10838,27х4/100/366х49=58,04) - період 12.06.2020-31.12.2020, кількість днів 203, облікова ставка НБУ - 6, розрахункова ставка(%) - 3, пеня - 180,34 грн. (10838,27х3/100/366х203=180,34) - період 01.01.2021-20.01.2021, кількість днів 20, облікова ставка НБУ - 6, розрахункова ставка(%) - 3, пеня - 17,82 грн. (10838,27х3/100/365х20=17,82) - період 21.01.2021-18.02.2021, кількість днів 29, облікова ставка НБУ - 6, розрахункова ставка(%) - 3, пеня - 51,67 грн. (21676,56х3/100/365х29=51,67) Тобто, з відповідача на користь позивача за прострочення внесення орендної плати за 2019-2020 роки підлягає стягненню пеня у загальному розмірі 409,14 грн. Щодо позовних вимог про розірвання Договору та Додаткової угоди, суд зазначає наступне. Відповідно до положень статті 1 Закону України «Про оренду землі», оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Згідно зі ст.13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до ст.24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. За змістом ч.1 ст.32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України. У пункті «д» ч.1 ст.141 ЗК України визначено, що підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Отже, наведеними положеннями закону, які регулюють спірні відносини, передбачена систематична (два і більше випадки) несплата орендної плати, передбаченої договором, як підстава для розірвання договору оренди. Разове порушення умов договору оренди у цій частині не вважається систематичним і не може бути підставою для його розірвання, але ж повторне порушення вже може свідчити про систематичність. Враховуючи, що до відносин, пов`язаних з орендою землі, застосовуються також положення ЦК України, слід дійти висновку, що при вирішенні судом питання щодо розірвання договору оренди землі за обставин систематичного невнесення орендної плати, застосуванню також підлягають положення частини другої статті 651 ЦК України. Згідно з частиною другою статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених законом або договором. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Стаття 611 ЦК України передбачає різні правові наслідки порушення зобов`язання, до яких належать, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом або розірвання договору, зміна умов зобов`язання, сплата неустойки, відшкодування збитків і моральної шкоди. Застосування такого правового наслідку, як розірвання договору судом, саме з підстави істотності допущеного порушення договору, що значною мірою позбавляє того, на що особа розраховувала при укладенні договору, відповідає загальним засадам цивільного законодавства, до яких за пунктом 6 частини першої статті 3 ЦК України належать, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Судом встановлено, що відповідач систематично не виконував обов`язок зі сплати орендної плати за Договором та Додатковою угодою, а саме не сплачував орендну плату за 2019-2020 роки , що є підставою для розірвання договору. При цьому, суд зазначає, що сам факт систематичного порушення договору оренди земельної ділянки щодо сплати орендної плати є самостійною, достатньою та вичерпною підставою для розірвання такого договору. При цьому, суд враховує усталену судову практику Верховного Суду, зокрема, такий правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду України від 11.07.2018 року у справі №484/3687/16-ц, об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 06 березня 2019 року у справі №183/262/17 (провадження № 61-41932сво18) та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2018 у справі № 912/1385/17. Таким чином, суд дійшов висновку, що вимоги про розірвання Договору та Додаткової угоди є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Нормами ч.1 ст.34 ЗУ «Про оренду землі» визначено, що у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця. Також суд вирішує питання розподілу судових витрат між сторонами. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду з позовом позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2724,00 грн. З огляду на те, що позивачем було заявлено три вимоги, з яких дві вимоги немайнового характеру підлягають задоволенню (сплачено судовий збір у розмірі 908,00 грн.+908,00 грн.), а позовна вимога майнового характеру підлягає частковому задоволенню (заявлено 27 879,32 грн., задоволено 22085,7 грн., сплачено судовий збір у розмірі 908,00 грн.), суд визначає суму судового збору, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача наступним чином: (908,00+908,00)+(22085,7х908:27879,32)=2535,21 грн. Відповідно до вимог частини 8 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Представником позивача [PERSON] - адвокатом Прасоловим І.В. відповідно до вимог ч.8 ст.141 ЦПК України у позовній заяві та під час розгляду справи зроблено заяву про намір подати докази, які підтверджують розмір витрат на професійну правничу допомогу. Представником відповідача Приватного акціонерного товариства «Підсереднє» - адвокатом Янченковим О.С. в заяві про прийняття та долучення до матеріалів справи доказів щодо витрат відповідача з надання йому професійної правничої допомоги від 17.06.2021, відповідно до вимог ч.8 ст.141 ЦПК України, зроблено заяву про намір подати докази, які підтверджують розмір витрат. На підставі викладеного та

Outcome: partial