Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-15 00:00:00

В лютому 2017 року до суду звернулася позивачка з позовною заявою до Фельд [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок зіткнення транспортних засобів у ДТП, в якій заявила вимоги про стягнення з відповідача на свою користь суму франшизи у розмірі 1000 грн., матеріальної шкоди в розмірі 1000,00 грн. та моральну шкоду в розмірі 10000 грн.. Свої позовні вимоги обґрунтувала тим, що18 липня 2016 року приблизно в 8 годині 40 хвилин на АТ Харьків Симферопіль, за 10 км до м. Мелітополь, рухаючись в колонні машин зі швидкістю 70-80 км/год у південному напрямку до моря потрапила у ДТП. Водій Форд Транзит, номерний знак [NUMBER], [PERSON], порушуючи правила дорожнього руху при обгоні, виїхав на зустрічну смугу руху. Не впоравшись з керуванням, при такому маневрі, здійснив зіткнення з моїм авто Сузуки Sx4, номерний знак [NUMBER]. Дорожня пригода сталася з вини водія Форд Транзит. Це зафіксовано довідкою ДАІ та постановою суду № 320/4595/16-п від 21 липня 2016 року. В результаті ДТП автомобилю Сузуки Sx4, 2012 року випуску, синього кольору, який належить позивачці по праву особистої власності, завдані технічні ушкодження. Згідно калькуляції ремонтних робіт в кузовному центрі №112 от 25.08.2016 року вартість матеріальної шкоди становить 7525,14 грн. Одразу після пригоди позивачка звернулась у страхову компанію Оранта-січ. Згодом страхова компанія компенсувала матеріальні витрати по розпорядженню № 07/41/16 від 09.09.2016 року в розмірі 6492,51 грн. (6525,14-комісія банку 32,63). Тобто не виплатили 1000 грн. франшиза по страховому полісу водія Форд Транзит. Водій [PERSON] також відмовився компенсувати розмір франшизи 1000 грн. Окрім матеріальної шкоди позивачка вказує, що їй також заподіяно моральні страждання. В день аварії, як вказує відповідачка, вона з родиною їхала на відпочинок до моря в смт. Кирилівку. З 8-40 приблизно до 14-00 вони очікували, на трасі під пекучим сонцем, патруль ДПС для фіксації ДТП. Її неповнолітньому племіннику стало погано. Всі перенервували. Також в багажнику були продукти харчування на неділю відпочинку приблизно на 1000 грн. Від очікування продукти зіпсувалися, тому у позивачці зявилися додаткові незаплановані витрати. В 15-00 позивачка поїхала в страхову компанію Оранта-Січ в м. Мелітополь. Деякий час зайняла процедура оформлення заявки в страховій компанії. Тобто до місця призначення позивачка попала в 16- 30 години. Практично цілий день відпочинку був втраченний. Пережитий стресс іще декілька днів, як вказує позивачка, не давав спокійно налаштуватися на відпочинок. Дії водія, які призвели до аварії, порушили весь хід її особистих планів, а також планів її родини. Відпочинок був зіпсований В судове засідання\~позивачка\~не зявилася, про місце і час розгляду справи була повідомлена належним чином. Від неї в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити. Від відповідача по справі надійшла письмова заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги не визнає, просить суд відмовити в їх задоволенні. У звязку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази,\~суд\~у межах заявлених позовних вимог (ст. 11 ЦПК України) установив наступне. Правовідносини в сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів врегульовані\~Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"\~, що спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Як встановлено матеріалами справи та не заперечувалося сторонами в судовому засіданні\~що 18 липня 2016 року приблизно в 8 годині 40 хвилин на АТ Харьків Симферопіль, за 10 км до м. Мелітополь, відбулася дорожньо-травнспортна пригода за участю водія Форд Транзит (відповідача по справі), номерний знак [NUMBER], [PERSON], та водія авто Сузуки Sx4, номерний знак [NUMBER], яка являється позивачкою по даній справі. Постановою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 21 липня 2016 року [PERSON] був визнаний винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с. 9). Вказана постанова [PERSON] не була оскаржена та набула законної сили. Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» вбачається, що відповідно до ст.ст. 386, 395, 396 ЦК України положення щодо захисту права власності поширюється також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на прав господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором (речове право), такі особи також мають право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну. До таких осіб належить і особа, яка керувала транспортним засобом без доручення, але на підставі документів, визначених пунктом 2.1 Правил дорожнього руху України (посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційного документа на транспортний засіб). Згідно з п.1.3\~ст.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», потерпілі - юридичні та фізичні особи, життю, здоров'ю та/або майну яких заподіяна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу Пунктом 1.6\~ст.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~передбачено, що власники транспортних засобів - юридичні та фізичні особи, які відповідно до законів України є власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору, оренди або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах страхове відшкодування). Крім того, відповідно до абзацу 1 п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.09.1992 року\~\~«Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» положення щодо захисту права власності поширюється також на особу, яка хоч і не є власником, але володіє майном на праві повного господарського відання, оперативного управління, або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором, така особа також вправі вимагати відшкодування шкоди, заподіяної цьому майну. Судом встановлено, що позивач керував транспортним засобом на підставі свідоцтва про транспортний засіб, а тому він дійсно має право вимагати відшкодувати йому шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до ч.4\~ст.55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.\~\~Правовий аналіз наведеної норми Основного Закону свідчить про наявність механізму такого захисту, за умов додержання правил відповідних проваджень. Відповідно до положень статті\~124 Конституції України\~та\~статті 3 ЦПК\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 12 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих,\~\~ встановлюється\~\~ при\~\~ укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2\~\~ відсотки\~\~ від ліміту відповідальності страховика, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Франшиза була встановлена у розмірі 1000 грн. Обов'язок доказування відповідно зі\~статтею 10 ЦПК\~покладений на сторони у справі. Крим того, відповідно зі\~статтею 60 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно зі\~статтею 212 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що\~\~обставини, на які посилається позивачка [PERSON] як на підставу для задоволення цієї позовної вимоги знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, то суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки до [PERSON] в частині щодо стягнення франшизи у розмірі 1000,00 грн. підлягають задоволенню. Поряд із цим позивачкою ставиться питання щодо стягнення з відповідача вартість зіпсованих внаслідок ДТП продуктів у розмірі 1000,00 грн. Вищевказані вимоги не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не надано суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження зазначених вимог. Щодо позовних вимог [PERSON] стосовно стягнення з відповідача в рахунок відшкодування моральної шкоди 6000 грн., то суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.\~\~ Моральна шкода полягає: 1)у\~\~фізичному\~\~болю\~\~та\~\~стражданнях,\~\~яких\~\~фізична\~\~особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я;\~\~\~\~ 2)\~у\~\~душевних\~\~стражданнях,\~\~яких\~\~фізична\~\~особа\~\~зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої,\~\~членів її сім'ї чи близьких родичів. Відповідно до\~\~п.5\~\~Пленуму Верховного Суду України\~\~від 31 березня 1995 року N 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Згідно\~ст. 60 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до\~ст. 57 ЦПК України\~доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно\~ст. 58 ЦПК України\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. В обґрунтування цієї частини позовних вимог, позивачка вказувала, що в результаті пошкодження автомобіля відбулось порушення її нормальних життєвих звязків, було втрачено день відпочинку, перенесення стресу, племінники позивачці «стало погано», порушення стосунків з оточуючими людьми, відмову відповідача в добровільному порядку сплатити суму франшизи. Розмір грошового відшкодування цієї моральної шкоди позивач визначив у сумі 6000 грн. Проте, аналізуючи посилання позивача, суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог в цій частині, оскільки на думку суду [PERSON] взагалі не довела, що відбулось порушення її нормальних життєвих звязків, було втрачено день відпочинку, було перенесення стресу, порушення стосунків з оточуючими людьми. Жодних належни та допустимих доказів позивачкою не надано (консультацій з лікарями, направлень до медичного закладу тощо) Далі, позивачка посилалася на заподіяння їй душевних страждання, які повязані з порушенням її планів, зіпсуванням відпочинку. Дослідуючи вимоги позивача з заявлених вище підстав, суд зазначає наступне. Відповідно до вимог ст. 6 міжнародної Конвенції про захист прав людини та основних свобод, кожен, при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обовязків, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. При цьому слід застосовувати практику Європейського суду з прав людини в національному судочинстві, як інструменту функціонування Конвенції, що є частиною національного законодавства. Відповідно до матеріалів справи «Бурдов проти Росії» /розгляд по суті і справедлива сатисфакція\\, Страсбург, 7 травня 2002 року, Європейський суд прийшов до висновку, що внаслідок виявлених порушень, які не можна вважати виправленими лише завдяки визнанню судом наявності порушення, заявник зазнав певної моральної шкоди. Однак зазначена у вимозі конкретна сума є надмірною.

Outcome: partial