Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-16 00:00:00

Заявниця [PERSON] звернулась до суду із заявою про видачу обмежувального припису, в якій просить суд видати обмежувальний припис відповідно до якого просить суд встановити тимчасові обмеження стосовно [PERSON] строком до 6 - ти місяців, а саме: - обмежити спілкування [PERSON] в спілкуванні з постраждалою дитиною [PERSON] ; - заборонити [PERSON] вести листування, телефонні переговори з [PERSON] або контактувати з нею особисто чи через третіх осіб; Вимоги заяви мотивовано тим, що заявниця та заінтересована особа [PERSON] є колишнім подружжям, шлюб було укладено 6 червня 2017 року, а розірвано шлюб було 18 квітня 2018 року, відповідно до рішення Дніпровського районного суду м.Києва. У сторін народився син [PERSON] [INFO] . Під час перебування у шлюбі [PERSON] 1 грудня 2017 р. здійснив як психологічне так і физичне насильство по відношенню до заявниці, принижувавта ображав . З цього періоду заявник та зацікавлена особа стали проживати окремо. Протиправна поведінка [PERSON] стала підставою розірвання шлюбу, але й після розірвання шлюбу [PERSON] продовжував здійснювати стосоно заявника психологічний тиск, та фізичне насильство по відношеню до заявниці, так саме 17.09.2019 р. [PERSON] застосувавши фізично насильство до заявниці та силою забрав їх спільну дитину [PERSON] та силоміць став його утримувати в салоні автомобіля, що призвело до психологічних страждань як сина, який дуже сильно злякався поведінки свого батька так і заявниці, що сильно переживала за свого сина [PERSON] , що стало підставою для звернення до правохоронних органів де на даний час відкрито кримінальне провадження стосовно [PERSON] . В судовому засіданні заявниця [PERSON] та її представник наполягали на задоволені заяви про видачу обмежувального припису з обставин викладених в заяві, наполягаючи на тому, що поведінка зацікавленої особи [PERSON] по відношенню до заявниці та їх спільного сина є протиправною та несе в собі загрозу здоров`ю безпосередньо їх сину [PERSON] . Зацікавлена особа [PERSON] заперечував щодо задоволення заяви про видачу обмежувального припису, мотивуючи це тим, що вказана заява не обгрунтована, до суду не надано доказів заявником в обгрунтування своїх вимог, а також того, що зі сторони [PERSON] вчинюються дії направлені на позбавлення [PERSON] на побачення зі свої сином [PERSON] та саме протиправні дії заявниці породжують вказані конфліктні ситуації, так - як остання не бажає виконувати рішення Дніпровського районного суду м.Києва, яким визначено спосіб участі [PERSON] у вихованні та побачені з сином [PERSON] та встановлено графік побачень з сином. Суд, вислухавши пояснення учасників справи, представників заінтересованих осіб, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, дослідивши всі зібрані по справі докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється у порядку іншого судочинства. Статтями 15,16 ЦК України також зазначено, що кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку. Способами захисту цивільних прав та інтересів, можуть зокрема бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення та інші. Відповідно до положень ст.ст. 350-2, 350-3 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана: 1) особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству". Заінтересованими особами у справах про видачу обмежувального припису є особи, стосовно яких подано заяву про видачу обмежувального припису. Згідно ст. 350-5 ЦПК України, суд розглядає справу про видачу обмежувального припису не пізніше 72 годин після надходження заяви про видачу обмежувального припису до суду. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON] 6 червня 2017 року зареєстрували шлюб, а розірвано шлюб було 18 квітня 2018 року, відповідно до рішення Дніпровського районного суду м.Києва. У сторін народився син [PERSON] [INFO] Як убачається з наданих до суду матеріалів на примусовому виконанні Дніпровського РУ ВДВС в м.Києві перебуває виконавче провадження, відкритого за виконавчим листом, виданим Дніпровським районним судом м.Києва по справі 755/14974/18 , яким визначено спосіб виховання та побачення [PERSON] зі своїм сином [PERSON] . Як вбачається заявниця [PERSON] в добровільному порядку не виконує вказане рішення суду та з даного приводу державним виконавцем складаються відповідні акти та [PERSON] звертається з даного приводу з заявами до Дніпровського УП ГУНП в м.Києві. Наданими заявником докази в обгрунтування своїх вомог свідчать про те, що дійсно між нею та [PERSON] періодично виникали конфліктні ситуації, але в суді не були надані докази того, що зі сторони [PERSON] на даний час застосовувалося фізичне насильство по відношеню до заявниці чи їх малолітнього сина. За змістом ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», 3) домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь; 6) кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі; 7) обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи; 8) особа, яка постраждала від домашнього насильства (далі - постраждала особа), - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі; 9) оцінка ризиків - оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи; 14) психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи; 17) фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється, зокрема, на таких осіб: 1) подружжя; 2) колишнє подружжя. Згідно ст. 20 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», суб`єкти, що здійснюють заходи у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, відповідно до компетенції забезпечують надання дієвої допомоги та захисту постраждалим особам з урахуванням основних засад запобігання та протидії домашньому насильству, визначених статтею 4 цього Закону. Надання допомоги та захисту постраждалим особам здійснюється, зокрема, за такими напрямами: 4) забезпечення постраждалим особам доступу до правосуддя та інших механізмів юридичного захисту, у тому числі шляхом надання безоплатної правової допомоги у порядку, встановленому Законом України "Про безоплатну правову допомогу". Також, за змістом положень ст. 21 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», постраждала особа має право на: 1) дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства; 10) звернення до правоохоронних органів і суду з метою притягнення кривдників до відповідальності, застосування до них спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству; 11) своєчасне отримання інформації про остаточні рішення суду та процесуальні рішення правоохоронних органів, пов`язані з розглядом факту вчинення стосовно неї домашнього насильства, у тому числі пов`язані з ізоляцією кривдника або його звільненням. У відповідності до ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать, зокрема: 2) обмежувальний припис стосовно кривдника. Як зазначено у ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», право звернутися до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно кривдника мають, зокрема: постраждала особа або її представник. Обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. За приписами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 12, 81ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору ( ст. 94 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Аналізуючи зібрані у справі письмові докази, з урахуванням пояснень учасників процесу, суд прийшов висновку про необґрунтованість заяви з огляду на таке, що підставою звернення до суду з вказаною заявою стало не застосування [PERSON] психічного, фізичного чи іншого насильства до заявниці [PERSON] , а підставою стала конфліктна ситуація між сторонами, що викликана на грунті обмежень [PERSON] в спілкуванні [PERSON] з їх спільним сином [PERSON] . На підставі викладеного,

Outcome: dismissed