Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-05 00:00:00

До суду звернулось АТ КБ "ПриватБанк" з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги позивач мотивує тим, що між ним та відповідачем по справі [PERSON] 01 грудня 2006 року було укладено кредитний договір згідно з умовами якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 7600 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Станом на 31 січня 2018 року заборгованість по даному кредитному договорі становить 110457,64 грн., з них: 4948,11 грн. заборгованість за кредитом, 105509,53 заборгованість по процентах за користування кредитом, які позивач просить стягнути з відповідача. Вищезгаданий борг виник в результаті невиконання [PERSON] своїх зобов`язань перед банком щодо виконання кредитного договору. Ухвалою від 08 лютого 2019 року по даній справі відкрито спрощене провадження без повідомлення сторін та відповідачу надано строк, що не перевищує 15 днів з дня отримання копії вказаної ухвали, для подання відзиву на позов. У відзиві на позов представник відповідача просить відмовити в задоволенні позову, оскільки [PERSON] із АТ КБ "ПриватБанк" не укладала кредитного договору та не отримувала 7600 грн.. В заяві-анкеті від 01.12.2006р. вона просила видати їй дебетову особисту картку, а не кредитну і у відповідній графі щодо отримання кредитної картки відсутні будь-які відмітки. Відповідач вважає, що кредитний договір є неукладеним (нікчемним), оскільки анкета-заява не містить істотних умов кредитного договору. Банк повинен був надати відповідачу інформаційний лист про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість кредиту. Відповідача ніхто не ознайомлював із «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку», в них відсутній підпис відповідача. Позивачем не надано жодного доказу який би підтверджував факт перерахування та отримання відповідачем 7600 грн. кредитних коштів. Наданий позивачем розрахунок боргу не може бути належним доказом, оскільки це односторонній розрахунок зроблений позивачем. Крім того, представник відповідача просить застосувати строк позовної давності, який позивачем пропущено. У відповіді на відзив представник позивача посилається на обставини викладені в позовній заяві, а також зазначає, що строк позовної давності ними не пропущено, оскільки термін дії кредитної картки відповідача до серпня 2016 року і саме з цього часу слід відраховувати трьохрічний строк позовної давності. Суддя, розглянувши справу за наявними у ній матеріалами, встановив наступні обставини. Відповідно до заяви [PERSON] від 01.12.2006р. вона просить у АТ КБ «ПриватБанк» відкрити рахунок і надати кредит на суму 1600 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки для чого їй надається дебетна картка [NUMBER] (а.с.10). У відповіді на відзив позивач вказує, що відповідачу було відкрито картковий рахунок № [NUMBER]. В позовній заяві позивач зазначає, що [PERSON] отримала кредит в розмірі 7600 грн., однак відповідно до виписки по рахунку відповідача кредитний ліміт становить 4950 грн., а в заяві від 01.12.2006р. суму кредитного ліміту зазначено 1600 грн.. а тому взагалі невідомо чому позивач в позові зазначає, що відповідач отримала кредит в сумі 7600 грн.. Враховуючи дану встановлену судом обставину викликає сумнів і достовірність проведених розрахунків щодо заборгованості, оскільки незрозуміло від якої саме суми кредиту вони проводились. Умови і правила надання банківських послуг долучені позивачем не містять підпису [PERSON], а тому невідомо чи саме вони були складовою частиною укладеного кредитного договору і чи брав на себе відповідач зобов'язання відповідно до цих умов. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченому цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна із сторін зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи. Таким чином, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити за недоведеністю, оскільки позивачем не доведено існування боргових зобов'язань відповідача перед ним на суму 110457,64 грн., не доведено отримання відповідачем кредиту в розмірі 7600 грн., а тому суд позбавлений можливості встановити природу такого кредитного договору, розмір отриманих коштів по кредиту, правильність нарахування заборгованості. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed