Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Дергачівського районного суду Харківської області з позовом до Пересічанської селищної ради Дергачівського району Харківської області про визнання права власності на житловий будинок з надвірним будівлями, в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позову позивач [PERSON] посилається на те, що згідно свідоцтва про право власності від 12.01.1949 року [PERSON] є власником житлового будинку по [ADDRESS] . [PERSON] перебувала в шлюбі з [PERSON] з 24.02.1932 року, зареєстрованим за актовим записом №23, що підтверджується свідоцтвом про одруження серія [NUMBER] , виданого Пересічанською селищною радою Дергачівського району Харківської області. [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , виданого Пересічанською селищною радою Дергачівського району Харківської області за актовим записом № 37. Спадщину після її смерті прийняв фактично її син та її батько [PERSON] , шляхом спільного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, розташованим по [ADDRESS] . У них був син [PERSON] (її батько), який помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , виданого 11.04.2003 року Пересічанською селищною радою Дергачівського району Харківської області за актовим записом № 48. Спадщину після батька [PERSON] прийняла вона позивач у справі, шляхом фактичного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном. [PERSON] (її рідний брат) помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , виданим виконавчим комітетом Пересічанської селищної ради Дергачівського району Харківської області за актовим записом № 114 і він одруженим не був, дітей не мав. Спадкове майно після смерті її батька [PERSON] , померлого [INFO] складається з житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого по [ADDRESS] . Акт депутата Пересічанської селищної ради Дергачівського району Харківської області підтверджує факт, що її батько [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] на день смерті своєї матері [PERSON] , яка померла [INFO] проживав разом з нею, здійснював за нею догляд, поховав матір та фактично вступив в управління та володіння спадковим майном. Згідно ст. 529 ЦК України 1963 року ( який діяв на той час), при спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги в рівних частинах є діти, подружжя та батьки померлого. Відповідно до ст. 548 ЦК України 1963 року, спадщина, яка була прийнята, визнається належною спадкоємцю з часу відкриття спадщини. Згідно з вимогами ст. 549 ЦК України 1963 року, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Акт депутата Пересічанської селищної ради Дергачівського району Харківської області підтверджує факт, що вона-позивач у справі, на час смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] проживала разом з ним, вела з ним спільне господарство, здійснила його поховання та фактично вступила в управління та володіння спадковим майном. 18.09.2018 року Комунальне підприємство «Бюро технічної інвентаризації Дергачівської районної ради» провело інвентаризацію житлового будинку, розташованого по [ADDRESS] (інвентаризаційна справа 370, реєстровий номер 1-213). Згідно проведеної інвентаризації за вищевказаною адресою розташований житловий будинок літ. «А-1», з верандою літ. «а», ганком літ. «а1» загальною площею 30,8 кв.м., житловою площею 12,3 кв.м., надвірні будівлі: літня кухня літ. «Б», ворота № 3, огорожа № 4. Згідно довідки № 55 від 06.02.2019, виданої Комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації Дергачівської районної ради», житловий будинок з надвірними будівлями [ADDRESS] , згідно свідоцтва про право власності на домоволодіння, виданого Пересічанською селищною радою народних депутатів 12.01.1949 року, на підставі висновку, виданого Харківською обласною інвентаризаційною конторою 08.01.1949 належав [PERSON] . В подальшому він був знесений. В 1985 році за вищевказаною адресою побудований житловий будинок літ. «А-1» загальною площею 30,8 кв.м., житловою площею 12,3 кв.м., який не є самовільним, згідно наказу №404 від 09.08.2012 Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства- будівлі, які побудовані до 05 серпня 1992 року не є самовільними. Право власності на знову збудований будинок в бюро не зареєстрований. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, в поданій до суду заяві позов підтримала повністю, просила позов задовольнити. Розгляд справи просила проводити без фіксації технічними засобами та в її відсутність, що суд вважає за можливе. Представник відповідача Пересічанської селищної ради Дергачівського району Харківської області в судове засідання не з`явився, в поданій до суду заяві позовні вимоги визнав повністю, не заперечувала проти їх задоволення. Розгляд справи по суті просив проводити у відсутність представника, що суд вважає за можливе. Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Суд, вважає можливим справу розглянути за відсутності сторін по справі. Вивчивши матеріали справи суд приходить висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як передбачено ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності від 12.01.1949 року [PERSON] була власником житлового будинку по [ADDRESS] . [PERSON] перебувала в шлюбі з [PERSON] з 24.02.1932 року, зареєстрованим за актовим записом №23, що підтверджується свідоцтвом про одруження серія [NUMBER] , виданим Пересічанською селищною радою Дергачівського району Харківської області. [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , виданим Пересічанською селищною радою Дергачівського району Харківської області за актовим записом №37. Спадщину після її смерті прийняв фактично її син [PERSON] , шляхом спільного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, розташованим по [ADDRESS] . [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , виданим 11.04.2003 року Пересічанською селищною радою Дергачівського району Харківської області за актовим записом № 48. Спадщину після смерті батька [PERSON] прийняла вона позивач у справі, шляхом фактичного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном. [PERSON] (її рідний брат) помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , виданим виконавчим комітетом Пересічанської селищної ради Дергачівського району Харківської області за актовим записом № 114 і він одруженим не був, дітей не мав. Спадкове майно після смерті її батька [PERSON] , померлого [INFO] складається з житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого по [ADDRESS] . Акт депутата Пересічанської селищної ради Дергачівського району Харківської області підтверджує факт, що її батько [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] на день смерті своєї матері [PERSON] , яка померла [INFO] проживав разом з нею, здійснював за нею догляд, поховав матір та фактично вступив в управління та володіння спадковим майном. Згідно ст. 529 ЦК України 1963 року ( який діяв на той час), при спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги в рівних частинах є діти, подружжя та батьки померлого. Відповідно до ст. 548 ЦК України 1963 року, спадщина, яка була прийнята, визнається належною спадкоємцю з часу відкриття спадщини. Згідно з вимогами ст. 549 ЦК України 1963 року, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Акт депутата Пересічанської селищної ради Дергачівського району Харківської області підтверджує факт, що позивач у справі, на час смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] проживала разом з ним, вела з ним спільне господарство, здійснила його поховання та фактично вступила в управління та володіння спадковим майном. 18.09.2018 року Комунальне підприємство «Бюро технічної інвентаризації Дергачівської районної ради» провело інвентаризацію житлового будинку, розташованого по [ADDRESS] (інвентаризаційна справа 370, реєстровий номер 1-213). Згідно проведеної інвентаризації за вищевказаною адресою розташований житловий будинок літ. «А-1», з верандою літ. «а», ганком літ. «а1» загальною площею 30,8 кв.м., житловою площею 12,3 кв.м., надвірні будівлі: літня кухня літ. «Б», ворота № 3, огорожа № 4. Згідно довідки № 55 від 06.02.2019, виданої Комунальним підприємством « Бюро технічної інвентаризації Дергачівської районної ради», житловий будинок з надвірними будівлями [ADDRESS] , згідно свідоцтва про право власності на домоволодіння, виданого Пересічанською селищною радою народних депутатів 12.01.1949 року, на підставі висновку, виданого Харківською обласною інвентаризаційною конторою 08.01.1949 належав [PERSON] . В подальшому він був знесений за №5464. В 1985 році за вищевказаною адресою побудований житловий будинок літ. «А-1» загальною площею 30,8 кв.м., житловою площею 12,3 кв.м., який не є самовільним, згідно наказу № 404 від 09.08.2012 Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства- будівлі, які побудовані до 05 серпня 1992 року не є самовільними. Право власності на знову збудований будинок в бюро не зареєстрований. Відповідно до п.113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України від 07.07.1994 року, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину (тим, які постійно проживали разом зі спадкодавцем, чи подавали заяву нотаріусу про прийняття спадщини). Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 N 7 «Про судову практику у справах про спадкування» спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, законами України від 2 вересня 1993 року N 3425-XII "Про нотаріат", від 23 червня 2005 року N 2709-IV "Про міжнародне приватне право", іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами. Відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкоємцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ст.16 ЦК України суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. В даному випадку застосовується спосіб захисту-визнання права. Таким чином , аналізуючи вищевказане , беручи до уваги надані суду докази , суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. На підставі ст. ст. 16, 1216-1218, 1220-1223, 1233, 1261, 1268, 1270 ЦК України,

Outcome: approved