Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом в якому просить суд скасувати заборону на відчуження (арешт) будинку [ADDRESS] (реєстраційний номер №7166407), зареєстровану 12.05.2008 Другою Сумською державною нотаріальною конторою на підставі листа Міського народного суду б/н від 19.03.1963. В обґрунтування позову позивач зазначила, що позивачем на даний час здійснюється оформлення спадщини після смерті матері [PERSON]. Для чого вона звернулась до Другої Сумської державної нотаріальної контори. Як з'ясувалось, Державний реєстр речових прав на нерухоме майно містить обтяження, яким встановлено заборону відчуження будинку [ADDRESS]. Підставою вказаний лист б/н від 19.03.1963, Сумський народний суд. Обтяження було зареєстроване 12.05.2008, реєстратором вказана Друга Сумська державна нотаріальна контора. Згідно з даними, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань правонаступником вищевказаної контори є Сумська міська державна нотаріальна контора. Листом від 13.09.2017 їй судом повідомлено, що справа за позовом до [PERSON] дійсно перебувала в провадженні, проте на даний час в архіві суду відсутня, в зв'язку з можливим знищенням. Звернулась на адресу відповідача, з проханням повідомити письмово про можливість зняття даної заборони, враховуючи той факт, що справа втрачена. Або надати копії документів, на підставі яких зареєстрована заборона. Листом від 13.10.2017 відповідачем було повідомлено, що заборона в 1963 році на будинок нотконторою не накладалася, оскільки Друга Сумська ДНК взагалі створена в 1974 році. Таким чином склалася ситуація, за якої Єдиний реєстр заборон відчуження об'єктів нерухомого майна містить обтяження за №7166407, яким встановлено заборону відчуження будинку [ADDRESS], проте жодних підтверджуючих документів ніде не можливо знайти. Лист відповідача взагалі свідчить про те що заборона в 1963 році не накладалася і не могла бути накладена навіть теоретично. До того ж відповідно до договорів купівлі-продажу від 30.01.1998 та 11.11.1997 років, відповідно до яких її батьки стали співвласниками частин в будинку [ADDRESS]. Ніщо відповідно до вимог закону не забороняло попереднім власникам здійснити відчуження даних частин. На підставі викладеного позивач звернулась з вказаним позовом до суду. Позивач в судове засідання не з'явилась, представник позивача надав письмову заяву в якій просить суд розглядати справу без їх участі, на позовних вимогах наполягає, просить їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, направив на адресу суду заяву за змістом якої просив суд розглядати справу без його участі. Треті особи у судове засідання не з'явились, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомили. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав. Судом встановлено, що згідно Довідки КП «Сумське БТІ» №428806 від 11.10.2018 року, будинок [ADDRESS] у м. Суми зареєстровано на праві власності за [PERSON]., [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с.36) Згідно Свідоцтва про смерть Серія [NUMBER] від 04.07.2016 року, [PERSON] померла [INFO] у віці 69 років, про що зроблено відповідний актовий запис №924. Відповідно до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно встановлено заборону відчуження будинку [ADDRESS], підставою вказаний лист б/н від 19.03.1963, Сумський народний суд, обтяження було зареєстроване 12.05.2008, реєстратором вказана Друга Сумська державна нотаріальна контора. (а.с.15-18) Згідно листа Другої Сумської державної нотаріальної контори Вих. №1306/0116 від 13.10.2017 року, повідомлено, що заборона в 1963 році на будинок нотконторою не накладалася, оскільки Друга Сумська ДНК взагалі створена в 1974 році. (а.с.9) Згідно листа Ковпаківського районного суду м. Суми від 13.09.2017 року № Н-04-18/2017, згідно алфавітного покажчика по цивільним справам за 1963 рік в провадженні суду дійсно перебувала справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності, яка зареєстрована за номером 2-498/1963 р. Видати копію рішення неможливо, оскільки у 1992 році відбулося залиття підвального приміщення де знаходилися архівні справи, справа була пошкоджена і відновленню не підлягає.(а.с.8) У матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що на даний час існують обставини, що стали підставою для накладення заборони відчуження вищезазначеного майна позивача. Згідно зі статтею 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 319 Цивільного кодексу України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до статті 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно зі статтею 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Частиною 1 статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства ( частина 2 статті 15 Цивільного кодексу України). Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Згідно зі статею 73 Закону України "Про нотаріат" Нотаріус за місцем розташування жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, іншого нерухомого майна чи місцем розташування земельної ділянки або за місцезнаходженням однієї із сторін правочину накладають заборону їх відчуження: за повідомленням установи банку, підприємства чи організації про видачу громадянину позики (кредиту) на будівництво, капітальний ремонт чи купівлю жилого будинку (квартири); за зверненням органу опіки та піклування з метою захисту особистих і майнових прав та інтересів дитини, яка має право власності або проживає у жилому будинку, квартирі, іншому приміщенні, на відчуження якого накладається заборона; при посвідченні договору довічного утримання; при посвідченні договору про заставу жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна; за повідомленням іпотекодержателя; в усіх інших випадках, передбачених законом. У відповідності до статті 74 Закону України "Про нотаріат" одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, а також припинення чи розірвання договору довічного утримання, звернення органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини, нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна. Отже, наявність в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна про заборону відчуження будинку [ADDRESS] (реєстраційний номер №7166407), зареєстровану 12.05.2008 Другою Сумською державною нотаріальною конторою на підставі листа Міського народного суду б/н від 19.03.1963, при відсутності будь-яких документів про підстави накладення даної заборони, не відповідає вимогам чинного законодавства України. Статтею 76 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, судом встановлено, що дослідити оригінали документів на підставі яких було накладено заборону, неможливо у зв'язку зі знищенням таких документів та копій первинних документів, у зв'язку із закінченням термінів їх зберігання. Приймаючи до уваги вищенаведене, оскільки позивач не має можливості оформити спадщину після померлої, суд вважає, що позов підлягає задоволенню шляхом зняття заборони з майна, оскільки на час звернення з цим позовом до суду відсутні обставини, що слугували підставою для обтяження майна. На підставі викладеного, враховуючи неможливість зняття заборони відчуження житлового будинку за адресою: м. Запоріжжя, вул. Виноградна, буд. 64 в позасудовому порядку, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та необхідність захисту його права шляхом скасування такої заборони та задоволення даного позову.

Outcome: approved