Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-17 00:00:00

Позивач [PERSON] діючи в інтересах неповнолітньої дитини [PERSON] звернулася до суду з зазначеним позовом, в обґрунтування якого вказала, що [PERSON] є її онуком, від [INFO] померла мати її онука, - [PERSON]. До смерті своєї матері дитина проживала у своєї бабусі по матері в с. Джулинка, Шаргородського району Вінницької області, але його бабуся теж померла і відповідач [PERSON] привіз дитину до позивача. З липня 2015 року відповідач жодного разу не цікавився своїм сином. Дитина перебуває на утриманні у позивача. Матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач у добровільному порядку не надає. У зв'язку з наведеним, позивач просить суд позбавити відповідача батьківських прав стосовно його малолітнього сина [PERSON], [INFO], та стягнути з відповідача з [PERSON] аліменти на користь позивачки [PERSON] на утримання дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 1 000,00 гривень, щомісячно, від дня подання позовної заяви та до досягнення дитиною повноліття. Сторони були належним чином сповіщені про день і час судового розгляду справи, позивачка [PERSON] через канцелярію суду надала письмову заяву, якою свої позовні вимоги підтримала, просила розглянути справу за її відсутності та ухвалити заочне рішення, проти винесення якого не заперечує. Відповідач [PERSON] надав письмову заяву, у якій він позовні вимоги визнав в повному обсязі, проти задоволення позову не заперечував, просив розглянути справу за його відсутності. Представник органу опіки та піклування виконкому Чорноморської міської ради Одеської області надав заяву, в якій просить розглянути дану справу без його участі, не заперечував проти задоволення позову. За змістом ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно абз. 6 п.11 роз'яснень Пленуму Верховного Суду України « Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 № 14 за змістом частини четвертої статті 174 ЦПК у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Згідно з ч. 5, 6 ст. 19 Сімейного кодексу України (надалі - СК України), орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Статтею 150 СК України визначено, що батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Положеннями п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України передбачено, що батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років (ст. 165 СК України). Відповідно до ст. 166 СК України, відповідач втрачає особисті немайнові права щодо дітей та звільняється від обов'язків щодо їх виховання; перестає бути їх законним представником; втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім'ям з дітьми; не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов'язаних із батьківством, які могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); втрачає інші права, засновані на спорідненості з дітьми. Обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття передбачений ст. 180 СК України. Положеннями ч. 3 ст. 181 СК України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову - ч. 1 ст. 191 СК України. Суд приймає визнання позову відповідачем, так як визнання позову не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб та не суперечить закону. Відповідно до ст.27 Конвенції «Про права дитини» від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Таким чином, враховуючи те, що законом встановлений обов'язок відповідача надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, та дружини до досягнення дитиною трирічного віку, а у добровільному порядку він цього не робить, з огляду на те, що сторони дійшли згоди щодо розміру аліментів, суд вважає за необхідне задовольнити даний позов у повному обсязі. Правилами ч. 3 ст. 88 ЦПК України встановлено, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Розмір судового збору за подання до суду позовних заяв майнового характеру визначається п. п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 року № 3674-VІ та на час розгляду справи становить 640,00 грн. За таких обставин, оскільки позивач в порядку п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 року № 3674-VІ, звільнена від сплати судового збору, він підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. Викладені обставини дають суду підставу задовольнити позов щодо позбавлення відповідача батьківських прав, оскільки відповідач тривалий час ухиляється від виховання дитини, з нею постійно не спілкується, не проявляє відносно неї належної батьківської турботи, хоча має таку можливість з огляду на його вік і позбавлення відповідача батьківських прав буде відповідати інтересам дитини.

Outcome: approved