Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-18 00:00:00

Керівник Мелітопольської місцевої прокуратури звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсним інвестиційного договору, повернення земельної ділянки, зобов`язання привести у попередній стан. Так, в позові зазначено, що Мелітопольською місцевою прокуратурою під час вирішення питання щодо наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у сфері земельних відносин встановлено факт порушення Кирилівською селищною радою вимог Земельного та Водного кодексів України при передачі комунальному підприємству «Розвиток курортної зони» у постійне користування земельної ділянки площею 0,0685 га. Рішенням Кирилівської селищної ради від 09.10.2015 № 18, надано дозвіл комунальному підприємству «Розвиток курортної зони» дозвіл на розробку проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтованою площею 0,0685 га для розміщення об`єктів рекреаційного призначення, яка розташована в [ADDRESS], за рахунок земель громадської та житлової забудови смт Кирилівка, Кирилівської селищної ради Якимівського району Запорізької області. Рішенням Кирилівської селищної ради від 23.12.2015 № 21 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0685 га, кадастровий номер 2320355400:11:001:0498 для розміщення об`єктів рекреаційного призначення, що розташована за адресою: [ADDRESS] , та вказану земельну ділянку передано у постійне користування комунальному підприємству «Розвиток курортної зони». Право постійного користування зареєстровано державним реєстратором Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області, про що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно вчинено запис від 28.04.2016 за № 14397039. Згідно зі ст. 58 Земельного кодексу України та ст. 4 Водного кодексу України відносяться землі, на яких хоча й не розташовані об`єкти водного фонду, але за своїм призначенням вони сприяють функціонуванню і належній експлуатації водного фонду, виконують певні захисні функції. Чинним законодавством установлено особливий правовий режим використання земель водного фонду. Існування прибережних захисних смуг визначеної ширини передбачено нормами закону (ст. 60 Земельного кодексу України, ст. 88 Водного кодексу України). Відтак, відсутність проекту землеустрою щодо встановлення прибережної захисної смуги не свідчить про відсутність самої прибережної захисної смуги, оскільки її розміри встановлені законом. На підставі викладеного прокурором зроблено висновок, що при наданні земельної ділянки за відсутності проекту землеустрою зі встановлення прибережної захисної смуги необхідно виходити з нормативних розмірів прибережних захисних смуг, установлених ст. 88 Водного кодексу України, та орієнтовних розмірів і меж водоохоронних зон. Надання у власність або користування земельних ділянок, які знаходяться у прибережній захисній смузі, без урахувань обмежень, зазначених у ст. 59 Земельного кодексу України, суперечить нормам ст. ст. 83, 84 цього Кодексу. За інформацією Кирилівської селищної ради від 22.06.2018 № 1091 проект землеустрою із встановлення меж прибережної захисної смуги Азовського моря та лиманів на території смт. Кирилівка не затверджений. Згідно зі Схеми розташування земельної ділянки, виготовленої ДП «Запорізький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою», відстань спірної земельної ділянки з кадастровим номером 2320355400:11:001:0498 від урізу води Азовського моря становить 2,81 метри та 4,20 метрів, а також 217,80 метрів та 218,22 метри від урізу води Утлюцького лиману. Таким чином, спірна земельна ділянка перебуває в межах прибережної захисної смуги та відноситься до земель водного фонду. Статтею 85 Водного кодексу України передбачено, що порядок надання земель водного фонду в користування та припинення права користування ними встановлюється земельним законодавством. Враховуючи, що норма статті 85 Водного кодексу України є бланкетною, порядок передачі земель водного фонду більш конкретизовано у Земельному кодексі України. Зокрема, відповідно до ст. 59 Земельного кодексу України, земельні ділянки водного фонду, як і ті, що розташовані в межах прибережних захисних смуг на [ADDRESS], не можуть передаватись у постійне користування комунальному підприємству «Розвиток курортної зони», адже це підприємство не є відповідним державним підприємством, вичерпний перелік яких наведено у вищезазначеній статті Земельного кодексу України. Тобто, земельну ділянку КП «Розвиток курортної зони», передано з порушення чинного законодавства. Вказане вище, за доводами прокурора, підтверджується також актами перевірок дотримання вимог земельного законодавства від 01.08.2017 року, які проведені ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області в рамках кримінального провадження № 42016080000000366 (на цей час кримінальне провадження об`єднано з кримінальним провадженням № 12016080000000318 та присвоєно єдиний номер 12016080000000318). Таким чином, вказана земельна ділянка могла бути передана КП «Розвиток курортної зони» для розміщення об`єктів рекреаційного призначення виключно на умовах оренди, а з урахуванням положень ст. 134 Земельного кодексу України, відповідне надання землі могло відбутися лише на конкурентних засадах за умови проведення аукціону. Далі, між КП «Розвиток курортної зони» та [PERSON] 27.07.2016 року було укладено інвестиційний договір № 27/07. Згідно з умовами останнього, комунальне підприємство надає земельну ділянку для забудови інвестору, з подальшим оформлення права власності за інвестором. При цьому комунальне підприємство щороку отримує фіксовану суму в розмірі 4% від грошової нормативної оцінки земельної ділянки, що станом на 2018 рік становить 1387,08 грн. Отже, як зазначає прокурор, при переданні у постійне користування земельної ділянки площею 0,0685 га, з кадастровим номером 2320355400:11:001:0498, Кирилівською селищною радою не враховано розмірів та меж прибережної захисної Азовського моря, а також суб`єкта, якому надається земельна ділянка, внаслідок чого порушено вимоги ст. 59 Земельного кодексу України та ст. ст. 85, 88 Водного кодексу України. Крім того, затверджений рішенням Кирилівської селищної ради від 22.03.2016 № 19 проект землеустрою розроблений, на думку прокурора, з порушенням вимог Земельного кодексу України та Закону України «Про державну експертизу землевпорядної документації». Так, проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у постійне користування КП «Розвиток курортної зони» погоджено лише з відділом містобудування та архітектури Якимівської райдержадміністрації і Відділом Держгеокадастру в Якимівському районі. Разом з цим, враховуючи те, що спірна земельна ділянка розміщена в межах прибережної захисної смуги Азовського моря та відноситься до земель водного фонду, проект землеустрою даної ділянки у порушення ст. 186-1 Земельного кодексу України не містить погоджень з відповідним структурним підрозділом обласної державної адміністрації у сфері охорони навколишнього природного середовища, а також з відповідним центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері розвитку водного господарства. Окрім того, у порушення ст. 9 Закону України «Про державну експертизу землевпорядної документації» вказаний проект землеустрою не пройшов обов`язкову державну експертизу. Враховуючи викладене, рішення Кирилівської селищної ради від 22.03.2016 № 19 прийнято з порушенням вимог ст. ст. 59, 60, 186-1 Земельного та ст. ст. 85, 88 Водного кодексів України та повинно бути, на думку прокурора, визнано судом незаконним і скасовано. Відповідно до ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на землю. Від імені та в інтересах територіальних громад прав суб`єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради (п. 5 ст. 16 вказаного Закону). При цьому здійснення Кирилівською селищною радою прав щодо розпорядження земельними ділянками не у спосіб та не у межах повноважень, передбачених законом, не може вважатися вираженням волі територіальної громади. Оскаржуваним рішенням порушені права та інтереси держави і територіальної громади при розпорядженні землями водного фонду. Відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, право постійного користування спірною земельної ділянкою у КП «Розвиток курортної зони», виникло та зареєстровано безпосередньо на підставі прийнятого Кирилівською селищною радою рішення від 23.12.2015 № 21. Спірна земельна ділянка перебуває в межах смт Кирилівка та, в силу положень ст. 83 Земельного кодексу України, є власністю територіальної громади смт. Кирилівка. Відповідно до інформації, наявної у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, власником цієї земельної ділянки є Кирилівська селищна рада. Враховуючи, що рішення Кирилівської селищної ради від 23.12.2015 року № 21 «Про передачу земельної ділянки у постійне користування КП «Розвиток курортної зони», яким земельна ділянка площею 0,0685 га, з кадастровим номером 2320355400:11:001:0498 передана у постійне користування комунальному підприємству, підлягає визнанню незаконним та скасуванню, то відсутні правові підстави збереження земельної ділянки за вказаним підприємством. Таким чином, як вважає прокурор, спірна земельна ділянка має бути повернена її власнику - територіальній громаді смт Кирилівка в особі Кирилівської селищної ради. Окрім цього, як зазначалось вище, між КП «Розвиток курортної зони» та [PERSON] укладено інвестиційний договір від 27.07.2016 № 27/07. Вказаний інвестиційний договір від 27.07.2016 року № 27/07, на думку прокурора, суперечить вимогам законодавства, виходячи з наступного. Відносини, пов`язані з наданням у користування землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про оренду землі" та іншими нормативно-правовими актами. Зокрема, ст.ст. ст. 12, 116, 123, 124 Земельного кодексу України визначено чіткий механізм отримання у користування земельних ділянок комунальної власності, згідно якого, розпорядження вказаними земельними ділянками здійснюється безпосередньо через рішення органу місцевого самоврядування. В той же час, ст. 92 Земельного кодексу України право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановленого строку. Таким чином, у порушення вимог Земельного кодексу України, не маючи будь-яких повноважень, КП «Розвиток курортної зони», уклавши спірний інвестиційний договір, фактично здійснило розпорядження земельною ділянкою комунальної власності, право на розпорядження якою має виключно територіальна громада смт Кирилівка в особі Кирилівської селищної ради. Окрім цього, ч. 2 ст. 4 Закону України «Про інвестиційну діяльність» визначено, що забороняється інвестування в об`єкти, створення і використання яких не відповідає вимогам санітарно-гігієнічних, радіаційних, екологічних, архітектурних та інших норм, встановлених законодавством України, а також порушує права та інтереси громадян, юридичних осіб і держави, що охороняється законом. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 9 Закону України «Про інвестиційну діяльність» основним правовим документом, який регулює взаємовідносини між суб`єктами інвестиційної діяльності, є договір (угода). Укладення договорів, вибір партнерів, визначення зобов`язань, будь-яких інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України, є виключною компетенцією суб`єктів інвестиційної діяльності. Як зазначалось вище, на підставі рішень Кирилівської селищної ради від 09.10.2015 року № 18 та від 23.12.2015 року № 21 КП «Розвиток курортної зони», надано у постійне користування спірну земельну ділянку для розміщення об`єктів рекреаційного призначення, без права капітального будівництва. Відповідно до висновку про погодження проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки від 19.10.2015 року №ЗП/2320355400:00:000/364, виданого відділом Держземагенства в Якимівському районі, до спірної земельної ділянки встановлені обмеження у вигляді використання без права капітальної забудови. Натомість, умовами оскаржуваного інвестиційного договору передбачено будівництво об`єктів нерухомості. Таким чином, не дивлячись на пряму заборону власника - Кирилівської селищної ради на будівництво об`єктів нерухомості, КП «Розвиток курортної зони» та [PERSON] (яка не є суб`єктом, якому надано право на забудову земель водного фонду) фактично отримано земельну ділянку під забудову на узбережжі Азовського моря, що суперечить вимогам ст.ст. 85, 90 Водного кодексу України та ст. 59 Земельного кодексу України. Окрім цього, несанкціонована забудова узбережжя моря фактично порушує гарантоване Конституцією України право кожного громадянина на вільний доступ до водних об`єктів та належний відпочинок біля них. З урахуванням викладеного, спірний інвестиційний договір від 19.02.2016 року № 10-18/02 суперечить вимогам ст.ст. 12, 92, 116, 123, 124 Земельного кодексу України, ст. 375 Цивільного кодексу України, ст. ст. 4, 9 Закону України «Про інвестиційну діяльність» та підлягає, на думку прокурора, визнанню недійсним. Також прокурор зазначає, що в ході проведення огляду спірної земельної ділянки встановлено, що на вказаній ділянці розміщено тимчасові одноповерхові металеві споруди у кількості три штуки. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень від 23.10.2018 року №142344779, об`єкти нерухомості на спірній земельній ділянці не зареєстровані. Згідно до інформації Якимівської РДА від 23.11.2018 року №2459/01-32, заяв від відповідачки [PERSON] щодо встановлення тимчасових споруд на земельних ділянках, розташованих на території Кирилівської селищної ради, до Якимівської РДА не надходили, тому прокурором зроблено висновок про незаконне розміщення відповідачкою тимчасових споруд на спірній земельній ділянці. З урахуванням викладеного, прокурор вважає що є всі підстави для зобов`язання відповідачки [PERSON] відновити стан земельної ділянки, який існував до порушень, шляхом її звільнення від всіх об`єктів, розміщених на цій земельній ділянці. В зв`язку з викладеним прокурор просив суд визнати незаконним та скасувати рішення Кирилівської селищної ради Якимівського району Запорізької області від 23.12.2015 року № 21 «Про передачу земельної ділянки в постійне користування комунальному підприємству «Розвиток курортної зони», яким передано у постійне користування комунальному підприємству «Розвиток курортної зони» земельну ділянку, кадастровий номер 2320355400:11:001:0498, площею 0,0685 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Зобов`язати КП «Розвиток курортної зони» повернути територіальній громаді смт Кирилівка в особі Кирилівської селищної ради Якимівського району Запорізької області земельну ділянку з кадастровим номером 2320355400:11:001:0498, площею 0,0685 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Визнати недійсним інвестиційний договір від 27.07.2016 року № 27/07, укладений між комунальним підприємством «Розвиток курортної зони» та [PERSON] . Зобов`язати [PERSON] відновити стан земельної ділянки з кадастровим номером 2320355400:11:001:0498, площею 0,0685 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , шляхом її звільнення від тимчасових споруд, позначених на схемі розташування земельної ділянки, виконаній ДП «Запорізький науково-дослідний інститут землеустрою», а саме - позначених літерами М1, М2 та М3. Стягнути з відповідачів на користь прокуратури Запорізької області понесені судові витрати. В судовому засіданні прокурор Лисенко І.С. підтримала доводи позову та просила його задовольнити в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] до судових засідань не з`являлася з невідомих причин, заперечень проти позову до суду не надавала, про час та місце слухання справи повідомлялася належним чином. Представники відповідачів Кирилівська селищна рада Якимівського району Запорізької області, комунального підприємства «Розвиток курортної зони» в судове засідання не з`явились про час та місце судового розгляду повідомлялись належним чином. Зважаючи на наведене, суд, відповідно до ч.3 ст. 223 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідачів. Судом встановлено, що рішенням Кирилівської селищної ради від 09.10.2015 № 18, надано дозвіл комунальному підприємству «Розвиток курортної зони» дозвіл на розробку проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтованою площею 0,0685 га для розміщення об`єктів рекреаційного призначення, яка розташована в [ADDRESS] , за рахунок земель громадської та житлової забудови смт Кирилівка, Кирилівської селищної ради Якимівського району Запорізької області. Рішенням Кирилівської селищної ради від 23.12.2015 № 21 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0685 га, кадастровий номер 2320355400:11:001:0498 для розміщення об`єктів рекреаційного призначення, що розташована за адресою: [ADDRESS] , та вказану земельну ділянку передано у постійне користування комунальному підприємству «Розвиток курортної зони». Право постійного користування зареєстровано державним реєстратором Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області, про що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно вчинено запис від 28.04.2016 за № 14397039. В подальшому, між КП «Розвиток курортної зони» та [PERSON] 27.07.2016 було укладено інвестиційний договір № 27/07. Згідно з умовами останнього, комунальне підприємство надає земельну ділянку для забудови інвестору, з подальшим оформлення права власності за інвестором. При цьому комунальне підприємство щороку отримує фіксовану суму в розмірі 4% від грошової нормативної оцінки земельної ділянки, що станом на 2018 рік становить 1387,08 грн. Згідно зі ст. 58 Земельного кодексу України та ст. 4 Водного кодексу України до земель водного фонду належать землі, зайняті: а) морями, річками, озерами, водосховищами, іншими водними об`єктами, болотами, а також островами, не зайнятими лісами; б) прибережними захисними смугами вздовж морів, річок та навколо водойм, крім земель, зайнятих лісами; в) гідротехнічними, іншими водогосподарськими спорудами та каналами, а також землі, виділені під смуги відведення для них; г) береговими смугами водних шляхів; ґ) штучно створеними земельними ділянками в межах акваторій морських портів. Відповідно до ст. 60 Земельного кодексу України, ст. 88 Водного кодексу України вздовж річок, морів та навколо озер, водосховищ та інших водойм з метою охорони поверхневих водних об`єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності встановлюються прибережні захисні смуги. Прибережна захисна смуга вздовж морів, навколо морських заток і лиманів встановлюється шириною не менше двох кілометрів від урізу води. Прибережні захисні смуги встановлюються за окремими проектами землеустрою. Так, згідно зі ст. 62 Земельного кодексу України та ст. 90 Водного кодексу України прибережні захисні смуги є природоохоронною територією з режимом обмеженої господарської діяльності. Існування прибережних захисних смуг визначеної ширини передбачено нормами закону (ст. 60 Земельного кодексу України, ст. 88 Водного кодексу України). Відсутність проекту землеустрою щодо встановлення прибережної захисної смуги не свідчить про відсутність самої прибережної захисної смуги, оскільки її розміри встановлені законом. При наданні земельної ділянки за відсутності проекту землеустрою зі встановлення прибережної захисної смуги необхідно виходити з нормативних розмірів прибережних захисних смуг, установлених ст. 88 Водного кодексу України, та орієнтовних розмірів і меж водоохоронних зон. Надання у власність або користування земельних ділянок, які знаходяться у прибережній захисній смузі, без урахувань обмежень, зазначених у ст. 59 Земельного кодексу України, суперечить нормам ст. ст. 83, 84 цього Кодексу. Відповідно до інформації Кирилівської селищної ради від 22.06.2018 року за № 1091, проект землеустрою із встановлення меж прибережної захисної смуги Азовського моря та лиманів на території смт. Кирилівка не затверджений. З дослідженої схеми розташування земельної ділянки, виготовленої ДП «Запорізький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою», встановлено, що відстань спірної земельної ділянки з кадастровим номером 2320355400:11:001:0498 від урізу води Азовського моря становить 2,81 метри та 4,20 метрів, а також 217,80 метрів та 218,22 метри від урізу води Утлюцького лиману. Тобто, спірна земельна ділянка перебуває в межах прибережної захисної смуги та відноситься до земель водного фонду. Статтею 85 Водного кодексу України передбачено, що порядок надання земель водного фонду в користування та припинення права користування ними встановлюється земельним законодавством. Частиною 2 вказаної статті визначено, що у постійне користування землі водного фонду надаються водогосподарським спеціалізованим організаціям, іншим підприємствам, установам і організаціям, в яких створено спеціалізовані служби по догляду за водними об`єктами, прибережними захисними смугами, смугами відведення, береговими смугами водних шляхів, гідротехнічними спорудами та підтриманню їх у належному стані. Відповідно до ст. 59 Земельного кодексу України земельні ділянки водного фонду, зокрема і ті, що розташовані в межах прибережних захисних смуг на [ADDRESS], не можуть передаватись у постійне користування комунальному підприємству «Розвиток курортної зони», адже це підприємство не є відповідним державним підприємством, вичерпний перелік яких наведено у ст. 59 Земельного кодексу України. Таким чином, при передачі у постійне користування земельної ділянки площею 0,0685 га, з кадастровим номером 2320355400:11:001:0498, Кирилівською селищною радою не враховано розмірів та меж прибережної захисної Азовського моря, а також суб`єкта, якому надається земельна ділянка, внаслідок чого порушено вимоги ст. 59 Земельного кодексу України та ст. ст. 85, 88 Водного кодексу України. Також, затверджений рішенням Кирилівської селищної ради від 23.12.2015 № 21 проект землеустрою розроблений з порушенням вимог Земельного кодексу України та Закону України «Про державну експертизу землевпорядної документації». Так, враховуючи те, що спірна земельна ділянка розміщена в межах прибережної захисної смуги Азовського моря та відноситься до земель водного фонду, проект землеустрою даної ділянки у порушення ст. 186-1 Земельного кодексу України не містить погоджень з відповідним структурним підрозділом обласної державної адміністрації у сфері охорони навколишнього природного середовища, а також з відповідним центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері розвитку водного господарства. Окрім того, у порушення ст. 9 Закону України «Про державну експертизу землевпорядної документації», вказаний проект землеустрою не пройшов обов`язкову державну експертизу. Згідно із ч. 1 ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. На підставі викладеного, рішення Кирилівської селищної ради від 22.03.2016 року № 19, прийнято з порушенням вимог ст. ст. 59, 60, 186-1 Земельного та ст. ст. 85, 88 Водного кодексів України в зв`язку з чим вимоги позивача, щодо визнання вказаного рішення незаконним та його скасування є обґрунтовані та такі, що підлягають задоволенню.ї Крім того, у відповідності до статті 83 Земельного кодексу України, у комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім приватних та державних земельних ділянок. Спірна земельна ділянка перебуває у межах смт Кирилівка, тому, в силу положень статті 83 Земельного кодексу України, є власністю територіальної громади смт Кирилівка Якимівсюколго району. Частиною 5 статті 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності. Тобто, територіальна громада як власниц вище зазначеної земельної ділянки, делегує міській раді повноваження щодо здійснення права власності від імені громади та в її інтересах. Згідно зі статтею 1212 Цивільного кодексу України, особа, що набула майно без достатньої правової підстави, зобов`язана повернути це майно. Особа зобов`язана повернути це майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, відпала. Відповідно до інформації, наявної в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, власником земельної ділянки з кадастровим номером 2320355400:11:001:0498, розташованої по [ADDRESS], є Кирилівська селищна рада. Враховуючи, що судом зроблено висновок про необхідність визнання рішення Кирилівської селищної ради від 23.12.2015 року №21 «Про передачу земельної ділянки у постійне користування КП «Розвиток курортної зони» незаконним та його скасування, то відпадають правові підстави для збереження права користування вказаною земельною ділянкою за КП «Розвиток курортної зони», тому спірна земельна ділянка повинна бути повернута її власнику - територіальній громаді смт Кирилівка в особі Кирилівської селищної ради. Окрім цього, укладений між КП «Розвиток курортної зони» та [PERSON] інвестиційний договір від 27.07.2016 № 27/07, суперечить вимогам законодавства, виходячи з наступного. Відносини, пов`язані з наданням у користування землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про оренду землі" та іншими нормативно-правовими актами. Зокрема, ст. ст. 12, 116, 123, 124 Земельного кодексу України визначено чіткий механізм отримання у користування земельних ділянок комунальної власності, згідно якого, розпорядження вказаними земельними ділянками здійснюється безпосередньо через рішення органу місцевого самоврядування. В той же час, ст. 92 Земельного кодексу України право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановленого строку. В порушення вимог Земельного кодексу України, не маючи будь-яких повноважень, КП «Розвиток курортної зони», уклавши спірний інвестиційний договір, фактично здійснило розпорядження земельною ділянкою комунальної власності, право на розпорядження якою має виключно територіальна громада смт Кирилівка в особі Кирилівської селищної ради. Окрім цього, ч. 2 ст. 4 Закону України «Про інвестиційну діяльність» визначено, що забороняється інвестування в об`єкти, створення і використання яких не відповідає вимогам санітарно-гігієнічних, радіаційних, екологічних, архітектурних та інших норм, встановлених законодавством України, а також порушує права та інтереси громадян, юридичних осіб і держави, що охороняється законом. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 9 Закону України «Про інвестиційну діяльність» основним правовим документом, який регулює взаємовідносини між суб`єктами інвестиційної діяльності, є договір (угода). Укладення договорів, вибір партнерів, визначення зобов`язань, будь-яких інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України, є виключною компетенцією суб`єктів інвестиційної діяльності. Відповідно до висновку про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки від 19.10.2015 №ЗП/2320355400:00:000/364, виданого відділом Держземагенства в Якимівському районі, до спірної земельної ділянки встановлені обмеження у вигляді використання без права капітальної забудови. Статтею 375 Цивільного кодексу України визначено, що власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Разом з цим, умовами інвестиційного договору від 27.07.2016 № 27/07 передбачено будівництво об`єктів нерухомості, що не відповідає вимогам закону. Згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ч.ч. 1-5 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. За змістом ч. 3 ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Таким чином, інвестиційний договір від 27.07.2016 року № 10-18/02 суперечить вимогам ст.ст. 12, 92, 116, 123, 124 Земельного кодексу України, ст. 375 Цивільного кодексу України, ст. ст. 4, 9 Закону України «Про інвестиційну діяльність» та підлягає визнанню недійсним. Також, як вбачається з наданих прокурором матеріалів, у провадженні слідчого відділення Мелітопольського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області перебуває кримінальне провадження №12016080000000318, розпочате 04.11.2016 року. В рамках цього кримінального провадження в ході проведення огляду місця події, а саме - спірної земельної ділянки, встановлено, що на земельній ділянці розташовано тимчасові одноповерхові металеві споруди у кількості 3 шт. Цей факт також підтверджено схемою розташування земельної ділянки, виготовленої ДП «Запорізький науково-дослідний проектний інститут землеустрою» за актом обстеження земельної ділянки, проведеного 24.10.2018 року Кирилівською селищною радою. Відповідно до вказаного акту обстеження земельної ділянки від 24.10.2018 року, рішення щодо присвоєння адреси земельній ділянці виконавчим комітетом Кирилівської селищної ради не приймалося, звернень на розміщення тимчасових споруд до Кирилівської селищної ради не надходило. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень від 23.10.2018 року №142344799, об`єкти нерухомості на цій земельній ділянці не зареєстровані. Так, порядок розміщення тимчасових споруд на земельних ділянках визначено наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва ьа житлово-комунального господарства України «Про затвердження Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності» №244 від 21.10.2011 року. Згідно до п. 2.1 Порядку, підставою для розміщення тимчасової споруди є паспорт прив`язки тимчасової спеоруди., який, у відповідності до п. 2.7 Порядку, оформлюється органом з питань містобудування та архітектури. Пунктом 2.31 Порядку визначено, що розміщення тимчасових споруд самовільно забороняється. Згідно до інфоормації Якимівської РДА від 23.11.2018 року №2459/01-32, заяв від відповідачки [PERSON] щодо встановлення тимчасових споруд на спірній земельній ділянці не надходило. Таким чином, суд вважає цілком обгрунтованими доводи прокурора про те, що встановлення відповідачкою тимчасових споруд на вказаній земельній ділянці є незаконним. Згідно до статті 393 ЦК України, власник майна, права якого порушені внаслідок видання правового акту органом державної влади, органом влади АРК або органом місцевого самоврядування, має право вимагати відновлення того становища, яке існувало до видання цього акта. Також нормами статті 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Так, відповідно до пояснювальної записки до проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у постійне користування КП «Розвиток курортної зони», земельна ділянка до її відведення у постійне користування буда вільна від будь-яких будівель і споруд. З урахуванням того, що виділення спірної земельної ділянки у постійне користування комінальному підприємству, подальша її передача за інвестиційним договором [PERSON] та розміщення на ній останньою тимчасових споруд відбувалося, як було встановлено, з порушеннями законодавства України, суд приходить до висновку про те, що необхідно зобов`язати [PERSON] відновити стан спірної земельної ділянки, який існував до порушення прав, шляхом її звільнення від усіх об`єктів, розміщених на земельній ділянці, оскільки теперішній її стан порушує інтереси держави, територіальної громади смт Кирилівка та кожного громадянина України. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачів підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати, оскільки вони належним чином є підтвердженими відповідними квитанціями про сплату судового збору при поданні позову та при поданні заяви про забезпечення позову.

Outcome: approved