Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-05 00:00:00

До Ірпінського міського суду Київської області надійшла позовна заява Органу опіки та піклування виконавчого комітету Ірпінської міської ради в інтересах малолітньої дитини [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, зазначивши що, [PERSON] , [INFO] має малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , проживає за адресою: [ADDRESS] . Батько дитини, [PERSON] , помер [INFO] .. Малолітній [PERSON] з 2017 року навчався в Ірпінській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів № 13. Згідно з характеристикою з навчального закладу, мати не цікавилась навчанням дитини та нехтувала її вихованням в сім`ї, не створила окремого місця для навчання, [PERSON] взагалі не готувався до уроків. Відповідач часто змінювала місце проживання, за останні роки проживала в Чернігівській області, АР Крим, на Закарпатті, в Бородянському районі Київської області. Малолітній [PERSON] схильний до бродяжництва, неодноразово залишав місце постійного проживання. З жовтня 2016 року по липень 2017 року перебував в Київському обласному центрі соціально-психологічної реабілітації дітей смт. Копилова, як знайдена дитина (на той час родина проживала в Бородянському районі, с. Бабинці). 13.11.2017 року [PERSON] був виявлений працівниками поліції близько 23 год. 15 хв. у м. Буча, зі слів матері, її син пішов з дому о 18:00 того ж дня, про зникнення дитини мати не повідомляла. Останнього разу [PERSON] 19.11.2017 року пішов з дому, перебував у розшуку як безвісно відсутній, 21.11.2017 року був знайдений працівниками Ірпінського ВП МВ ГУНП України та повернутий матері. В результаті чого 22.11.2017 року мати, [PERSON] , написала заяву шодо влаштування малолітнього сина, [PERSON] , до центру соціально-психологічної реабілітації, оскільки не може справитись з вихованням сина, не має на нього впливу через його часті втечі з дому. Малолітній [PERSON] наказом служби у справах дітей та сім`ї Ірпінської міської ради № 331 від 22.11.2018 року був поставлений на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, у зв`язку з ухиленням матері, [PERSON] , від виконання батьківських обов`язків та 08.12.2017 року влаштований до Київського обласного центру соціально-психологічної реабілітації дітей «Отчий дім» служби у справах дітей та сім`ї Київської обласної державної адміністрації за адресою: [ADDRESS] . Відповідач, [PERSON] , 19.11.2017 року була притягнута Ірпінським ВП ГУНП в Київській області до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП, у зв`язку з ухиленням від виконання батьківських обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання сина (протокол серії ГП № 576901). Відповідно до психолого-педагогічної характеристики з центру соціально-психологічної реабілітації дітей «Отчий дім», розвиток [PERSON] не відповідає його віку, зі слів хлопця, причиною потрапляння до центру стали постійні психологічні та фізичні конфлікти з матір`ю та її співмешканцем. За час перебування [PERSON] у центрі його відвідувала мати та декілька разів забирала на свята додому, але після таких відвідувань вихователі центру відмічали, що із [PERSON] важко справлятись, хлопець стає більш збудливим, провокаційним, брудним, менше виконує дисциплінарні вимоги у закладі. Що свідчить про те, що мати не приділяла належної уваги сину під час його перебування вдома. Не дивлячись на вищезазначене, з центру соціально-психологічної реабілітації дітей «Отчий дім», 04.07.2018 року, на електронну пошту служби у справах дітей та сім`ї надійшла заява на ім`я начальника служби у справах дітей та сім`ї від матері, [PERSON] , про відрахування її сина у зв`язку з подоланням складних життєвих обставин. Беручи до уваги вищезазначену заяву, з метою розгляду питання на засіданні комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Ірпінської міської ради щодо недоцільності повернення [PERSON] в рідну сім`ю, та доцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав, працівниками служби 05.07.2018 року був здійснений терміновий виїзд до сім`ї [PERSON] , оскільки остання не змінила стиль життя, не створила належних умов для повноцінного розвитку та виховання сина, і надалі неналежним чином ставиться до виконання своїх батьківських обов`язків. Але за жодною з відомих службі адрес: [ADDRESS] , та [ADDRESS] , [PERSON] не було. У зв`язку з чим, до [PERSON] був здійснений телефонний дзвінок, під час розмови [PERSON] говорила дуже зверхньо, повідомила працівникам служби, що більше співпрацювати з ними не збирається, [PERSON] вона забрала з центру соціально-психологічної реабілітації дітей «Отчий дім» ще 03.07.2018 року, та планує їхати з ним на відпочинок до Закарпатської області, дату повернення повідомляти відмовилась. 12.08.2018 року [PERSON] вкотре покинув місце проживання та самостійно приїхав до центру соціально-психологічної реабілітації дітей «Отчий дім», де написав заяву, у якій просив зарахувати його на проживання до центру, оскільки у нього не склались відносини з матір`ю. З 12.08.2018 року і по теперішній час [PERSON] знову перебуває в центрі соціально-психологічної реабілітації дітей «Отчий дім». Згідно з психолого-педагогічною характеристикою центру, за словами хлопця, стосунки з рідними не змінились, він не відчував себе щасливим, прийнятим в сім`ї та вирішив повернутись до центру. За час перебування в центрі мати жодного разу не відвідала [PERSON] , запрошення ігнорувала. 25.09.2018 року питання щодо доцільності чи не доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина, [PERSON] , [INFO] , було винесено на засідання комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Ірпінської міської ради. 20.09.2018 року за місцем проживання [PERSON] був залишений виклик на комісію, який вона проігнорувала, на телефонні дзвінки служби не відповідала. У зв`язку з вищевикладеним питання щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] було перенесено, так як вона не з`явилась на засідання комісії. 12.10.2018 року [PERSON] був залишений повторний виклик на комісію, який вона також проігнорувала. Тому, 16.10.2018 року питання щодо доцільності чи не доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до малолітнього сина, [PERSON] , [INFO] , розглядалось без її участі. Члени комісії одноголосно прийняли рішення щодо доцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав. У зв`язку із наведеним просить позбавити батьківських прав [PERSON] , відносно малолітнього сина [PERSON] [INFO] , передати малолітнього [PERSON] [INFO] органу опіки та піклування виконавчого комітету Ірпінської міської ради для подальшого влаштування, стягнути із [PERSON] аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на користь установи або опікуна, куди буде влаштована дитина або на користь органу опіки та піклування виконавчого комітету Ірпінської міської ради. Відзиву чи заперечень на позовну заяву від відповідача не надходило. В судове засідання представник позивача Органу опіки та піклування виконавчого комітету Ірпінської міської ради - Козир О.В. не з`явилася, через канцелярію суду надала заяву в якій просила розгляд справи проводити за її відсутності, прийняти заочне рішення по справі та задовольнити позовні вимоги. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явилась, заяву про слухання справи за її відсутності не надала, причини неявки суду не повідомила. Про час і місце слухання справи повідомлена належним чином. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає заявлений позов таким, що підлягає до задоволення, виходячи із наступного. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] [PERSON] народився [INFO] , його батьками є: [PERSON] та [PERSON] . Згідно свідоцтва про смерть серія [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] . Згідно повідомлення Ірпінського ВП ГУНП в Київській області від 16.11.2017 року № 16069 [PERSON] , 07.10.2005р. був виявлений без нагляду дорослих близько 23год15хв 13.11.2017 року в [ADDRESS]., також було встановлено, що неповнолітній раніше тікав з дому, перебував на обліку в ССДС, знаходився в соціально-реабілітаційному центрі с. Копилів, Макарівського району, про зникнення дитини матір не повідомляла відповідні служби та органи поліції. Згідно психолого-педагогічної характеристики учня 6-Б класу Ірпінської загальноосвітньої шкоди І-ІІІ ст. № 13 від 30.11.2017 року [PERSON] [INFO] живе і виховується в неповній сім`ї, батьки не цікавляться навчанням дитини та нехтують її вихованням в сім`ї. Згідно довідки Київського обласного центру соціально-психологічної реабілітації дітей "Отчий дім» від 12.10.2018 № 171 [PERSON] , [INFO] , за заявою по самозвернення від 12.08.2018р., згідно наказу № 121 від 22.08.2018р. перебуває в Київському обласному центрі соціально-психологічної реабілітації дітей "Отчий дім». Мати жодного разу не вівідувала дитину, участі у вихованні не брала. Згідно заяви неповнолітнього [PERSON] , від 15.02.2021року він не бажає повертатись до мами, тому що в домі завжди було брудно, вона не могла забезпечити його потрібними речами, позитивно відноситься до позбавлення своєї мами батьківських прав. Рішенням Виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області № 210/1 від 23.10.2018 затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ч. 1, 2, 3 ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини, суперечить моральним засадам суспільства. Відповідно до ч. 2 ст. 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Згідно п. 1, 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавленні судом батьківських прав, якщо вони не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування та ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ч. 3 ст. 5 Сімейного кодексу України передбачено, держава забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини. Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. У відповідності до ст. ст. 180, 181 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, кошти на утримання дітей стягуються в судовому порядку у частці від доходу батьків чи у твердій грошовій сумі. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини. У відповідності до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Оскільки, в судовому засіданні було встановлено, що відповідачка ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню та утриманню свого малолітнього сина, не цікавиться долею дитини, не відвідує її, не піклується про фізичний і духовний розвиток, свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, а тому є передбачені законом підстави для позбавлення відповідача батьківських прав відносно її малолітньої дитини. Крім того, враховуючи, що відповідач як матір [PERSON] , кошти на його утримання не надає в добровільному порядку, суд вважає за можливо стягнути з відповідача аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Також, суд стягує із відповідача на користь держави судовий збір у сумі 1409,60 грн. (704,80 грн. за позовні вимоги про позбавлення батьківських прав та 704,80 грн. за позовні вимоги про стягнення аліментів), оскільки при зверненні до суду із даним позовом позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до Закону України «Про судовий збір». На підставі ст. 84,150,155,157,164 -165,180-182 СК України, п. 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав",

Outcome: approved