Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-20 00:00:00

В квітні 2013 року позивачка звернулась до суду із позовом до Житлово-будівельного кооперативу «Волна-2», [PERSON] про визнання неправомочними загальних зборів ЖБК «Волна-2» від 30.07.2012 року, визнання недійними рішення загальних зборів ЖБК «Волна-2» від 30.07.2012 року, визнання недійсним протоколу загальних зборів ЖБК «Волна-2» від 30.07.2012 року, захист честі, гідності, ділової репутації, відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог позивачка посилалась на те, що на підставі протоколу засідання ревізійної комісії ЖБК «Волна-2» від 21.03.2011 року її було призначено на посаду голови ревізійної комісії вказаного кооперативу. 15.12.2012 року вона отримала лист від відповідача [PERSON], в якому містився протокол загальних зборів членів ЖБК «Волна-2» від 30.07.2012 року, відповідно до змісту якого загальними зборами ЖБК прийняте рішення щодо переобрання складу правління та складу ревізійної комісії. Не погоджуючись із прийнятим рішенням позивачка вважала загальні збори кооперативу від 30.07.2012 року неправомочними, рішення та протокол, прийняті в результаті проведення цих зборів незаконними, оскільки при скликанні загальних зборів, при прийнятті рішення були порушені вимоги статуту ЖБК «Волна-2» та вимоги Закону України «Про кооперацію», на зборах голова та секретар не обирались, голосування не проводилось, ніякі рішення не приймались. Про вищезазначені загальні збори членів ЖБК «Волна-2» не були повідомленні ні члени правління ні члени ревізійної комісії та крім того було порушено строк та порядок повідомлення членів ЖБК «Волна-2» про скликання загальних зборів. При прийнятті рішення загальних зборів членів ЖБК «Волна-2» був відсутній кворум, при наявності якого збори вважаються правомочними. Крім того, на вищезазначених загальних зборах відповідач [PERSON] повідомив присутнім членам кооперативу, що вона, зловживаючи своїм посадовим становищем, діючи у змові із бухгалтером кооперативу [PERSON], приховала порушення службових обов'язків з боку бухгалтера, в результаті чого ЖБК «Волна-2» були спричинені матеріальні збитки. Крім зазначених у протоколі неправдивих відомостей [PERSON] прилюдно звинуватив її в тому, що вона заважає працювати голові кооперативу, що вона ввела усіх в оману, а насправді не є членом кооперативу, а тому не має права бути членом ревізійної комісії, що з її вини поржавів інструмент, що належить кооперативу. Позивачка вважала, що зазначені відомості є недостовірними та такими, що порочать її честь, гідність та ділову репутацію. Вказаними діями відповідача [PERSON] їй була спричинена моральна шкода, що виразилася у тому, що вона зазнала сильного душевного хвилювання, погіршився стан її здоров'я, крім того погіршились стосунки із мешканцями будинку. Моральну шкоду позивачка оцінила у 3000 гривен. На підставі викладеного позивачка просила суд визнати неправомочними загальні збори ЖБК «Волна-2» від 30.07.2012 року, визнати недійним рішення загальних зборів ЖБК «Волна-2» від 30.07.2012 року, визнати недійсним протокол загальних зборів ЖБК «Волна-2» від 30.07.2012 року, зобов'язати відповідача [PERSON] спростувати відносно неї недостовірну інформацію, стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 3000 гривень, витрати на правову допомогу та судові витрати. Позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні підтримали позовні вимоги у повному обсязі, позивачка надала пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві, та просила задовольнити її позов. Відповідач [PERSON] заперечуючи проти задоволення основного позову звернувся до суду із зустрічним позовом до [PERSON] про захист честі, гідності, ділової репутації, відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування своїх вимог відповідач [PERSON] посилався на те, що він відповідно до рішення загальних зборів членів кооперативу від 19.03.2011 року, оформленого протоколом №26, працює головою ЖБК «Волна-2». В січні 2013 року, він побачив листівки із підписом відповідачки, які були розміщені в кожному з 4-х під'їздів будинку [ADDRESS], в яких відповідачка публічно звинувачувала його у фальсифікації протоколу загальних зборів від 30.07.2012 року та у введенні в оману мешканців будинку [NUMBER] з метою крадіжки перфоратора, болгарки, які належать кооперативу. У зв'язку із вказаними неправомірними діями [PERSON] він був змушений звернутись із відповідною заявою до Орджонікідзевського РВ, однак в порушенні кримінальної справи відносно останньої було відмовлено. Крім того, в травні 2013 року йому стало відомо, що [PERSON] поквартирно обходила мешканців будинку [ADDRESS] та вручала їм листівки в яких публічно звинувачувала його в навмисному усуненні її з посади голови ревізійної комісії кооперативу, з метою безперешкодного доступу до коштів кооперативу та їх витрати на особисті цілі, фальсифікації протоколу загальних зборів від 30.07.2012 року, завданні матеріальних збитків кооперативу у розмірі 1150 гривень, необґрунтованій витраті коштів кооперативу у розмірі 10000 гривень за неіснуючий ремонт. Вищевказані випадки поширення серед мешканців кооперативу образливих для відповідача обвинувачень шкодять його ділової репутації, як голови кооперативу та особисто як громадянину завдають моральних страждань, які погіршують його стан здоров'я. Неправомірними діями [PERSON] щодо приниження його честі, гідності та ділової репутації відповідачу завдано моральну шкоду, яка виразилась в моральних стражданнях та хвилюваннях, порушенні душевної рівноваги, у зв'язку із тим, що він був ображений та принижений в присутності сусідів та членів кооперативу, був змушений виправдовуватись перед ними. З огляду на вказані обставини просив суд стягнути з [PERSON] на його користь у відшкодування моральної шкоди 3000 гривень, а також визнати, що поширені останньою вищенаведені відомості, не відповідають дійсності та принижують його честь, гідність та ділову репутацію, зобов'язати [PERSON] припинити неправомірні дії щодо приниження честі, гідності, ділової репутації відносно нього, а також стягнути судові витрати на правову допомогу. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні підтримали вимоги зустрічного позову та надали пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві, проти задоволення вимог основного позову [PERSON] заперечували, крім того відповідач [PERSON] суду пояснив, що його з 19.03.2011 року було обрано головою Житлово-будівельного кооперативу «Волна-2». У зв'язку із судовими тяжбами щодо діяльності попереднього голови кооперативу [PERSON], в кооперативі з 2010 року не було єдиної думки щодо діяльності кооперативу, а тому зібрати усіх членів кооперативу для проведення загальних зборів було вкрай важко. Ним було прийнято рішення про проведення загальних зборів членів кооперативу, для звіту перед мешканцями про виконану роботу, а також про результати діяльності бухгалтера та ревізійної комісії кооперативу, а також для з'ясування думки більшості членів кооперативу з приводу подальшої діяльності. В публічним місцях ним було розміщено оголошення про проведення загальних зборів членів кооперативу із зазначенням дати та часу. 30 липня 2012 року на загальні збори з'явилось 40 членів кооперативу, було обрано секретаря зборів [PERSON], про що свідчить її особистий підпис в протоколі, усім присутнім учасникам зборів було оголошено порядок денний, а відсутнім членам кооперативу при по квартирному обході. Протокол від 30.07.2012 року містить відомості, про прийняте рішення про по квартирний обхід для списочного голосування, оскільки на зборах не було присутньо достатньої кількості членів кооперативу. Вказаний порядок голосування, на думку відповідача, не суперечить вимогам чинного законодавства та статуту ЖБК «Волна-2». З урахування наведеного, вважав що загальні збори кооперативу 30.07.2012 року було проведено у відповідності з у ставом кооперативу в виду виключної ситуації що склалась з приводу діяльності кооперативу. Посилання позивачки [PERSON] щодо поширення відносно неї недостовірної інформації вважав неогрунтованими, оскільки ніякої інформації яка зачіпає її честь та гідність він не розповсюджував. На підставі викладеного просив суд відмовити [PERSON] в задоволенні основного позову, вимоги зустрічного позову задовольнити у повному обсязі. Позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] проти задоволення зустрічного позову [PERSON] заперечували, крім того, позивачка надала письмові заперечення з яких вбачається, що в поширених нею листівках була відсутня інформація яка принижує честь, гідність та ділову репутацію відповідача [PERSON], в ній містилась лише оціночні судження, які не містять в собі конкретного звинувачення чи фактичного твердження, а також факти поведінки останнього під час виконання ним своїх обов'язків голови кооперативу. Вважала, що позовні вимоги зустрічного позову задоволенню не підлягають. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] пояснили, що 30.07.2012 року проводились загальні збори членів ЖБК «Волна-2», на яких було присутньо близька 40 учасників. Оголошення про проведення загальних зборів членів кооперативу було розміщено десь днів за 5 до зборів. На вказаних зборах було оголошено порядок денний та за результатами розгляду вказаних питань були прийняті відповідні рішення. Також на зборах вирішили здійснити поквартирний обхід відсутніх членів кооперативу для збору підписів за прийняті на зборах рішення. Раніше в кооперативі вже була така практика збору голосів. Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що оголошення про проведення загальних зборів ЖБК «Волна-2» було розміщено лише за декілька днів до зборів. На самих загальних зборах, які відбулись 30.07.2012 року, порядок денний не оголошувався, секретар не обирався, рішення не приймались, голосування не проводилось, протокол не складався. Голова кооперативу [PERSON] висловлював свою думку щодо халатного відношення [PERSON] до своїх обов'язків. Заслухавши пояснення сторін, їх представників, свідків, вивчивши матеріали цивільної справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги основного позову [PERSON] підлягають частковому задоволенню, вимоги зустрічного позову [PERSON] задоволенню не підлягають, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст.2 Закону України «Про кооперацію» кооператив - юридична особа, утворена фізичними та/або юридичними особами, які добровільно об'єдналися на основі членства для ведення спільної господарської та іншої діяльності з метою задоволення своїх економічних, соціальних та інших потреб на засадах самоврядування. Судом встановлено, що на момент виникнення спірних правовідносин діяв статут ЖБК «Волна-2», зареєстрований 11.11.1999 року виконавчим комітетом Маріупольської міської ради, положення якого відповідають Типовому статуту житлово-будівельного кооперативу, затвердженому постановою Ради Міністрів Української РСР «Про затвердження Типового статуту житлово-будівельного кооперативу» від 30 квітня 1985 року. №186, та Закону України «Про кооперацію», згідно із ст.8 якого статут кооперативу є правовим документом, що регулює його діяльність. Як встановлено судом і це підтверджується матеріалами справи, 19 березня 2011 року на загальних зборах членів Житлово-будівельного кооперативу «Волна-2» було прийнято рішення про обрання нового голови кооперативу та членів ревізійної комісії, що потягло прийняття рішення, втіленого в протоколі №26 від 19.03.2011 року, про призначення на посаду голови кооперативу ЖБК «Волна-2» [PERSON] та обрання нового складу ревізійної комісії в складі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Відповідно до ст. 98 Цивільного кодексу України загальні збори учасників товариства мають право приймати рішення з усіх питань діяльності товариства. Рішення загальних зборів приймається простою більшістю від числа присутніх учасників, якщо інше не встановлено установчими документами. Порядок скликання загальних зборів визначається в установчих документах товариства. Аналогічні положення містяться в ст.15 Закону України "Про кооперацію" від 10.07.2003 № 1087-IV, яка також передбачає, що загальні збори членів кооперативу скликаються правлінням або головою кооперативу у разі потреби, але не рідше одного разу на рік. Позачергові загальні збори членів кооперативу скликаються на вимогу: не менше третини його членів; спостережної ради; ревізійної комісії (ревізора); органу управління кооперативного об'єднання, членом якого він є. На виконання зазначених вимог законодавства у розділі 9 статуту ЖБК «Волна-2» регламентована процедура скликання та проведення загальних зборів членів ЖБК «Волна-2». Пунктом 9.3 статуту кооперативу передбачено, що загальні збори чи збори уповноважених членів кооперативу скликаються правлінням не рідше двох разів на рік. Позачергові збори скликаються на вимогу 1/3 загальної кількості членів кооперативу, на вимогу правління кооперативу чи ревізійної комісії. Статтею 15 Закону України "Про кооперацію" про дату, місце, час проведення та порядок денний загальних зборів члени кооперативу повинні бути повідомленні не пізніше ніж за 10 днів до визначеного строку їх проведення. Позачергові загальні збори членів кооперативу скликаються на вимогу:не менше третини його членів; спостережної ради; ревізійної комісії; органу управління кооперативного об'єднання, членом якого він є. Позачергові загальні збори членів кооперативу повинні бути скликані протягом 20 днів з дня надходження такої вимоги. У разі незабезпечення правлінням (головою) кооперативу скликання позачергових загальних зборів вони можуть бути скликані особами, які вимагали їх скликання, протягом наступних 20 днів. В судовому засіданні встановлено, що 30.07.2012 року відбулись загальні збори ЖБК «Волна-2», за участю 40 членів кооперативу, і на цих зборах, за результатами розгляду порядку денного, були прийняті наступні рішення: одобрено інформацію голови [PERSON] про виконану роботу за завітний період; зобов'язано колишнього бухгалтера [PERSON] відшкодувати кооперативу, спричинену шкоду у розмірі 1150 гривень; визнано незадовільною роботу ревізійної комісії; переобрано склад правління кооперативу та склад ревізійної комісії; задоволено прохання голови кооперативу [PERSON] про звільнення з займаємої посади за станом здоров'я з 01.08.2012 року. Крім того, вирішено, що у зв'язку із відсутністю достатньої кількості членів кооперативу, пройтись по квартирам та зібрати голоси по окремому списку. Проведення 30.07.2012 року загальних зборів членів ЖБК «Волна-2» було ініційовано головою кооперативу [PERSON], про що свідчить повідомлення, яке мається у матеріалах справи, де зазначено дату та час проведення зборів. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні не заперечував, що вказане повідомлення було розміщено на дошці оголошень за декілька днів до зборів. Крім того, пунктом 9.3 статуту кооперативу передбачено, що загальні збори та збори уповноважених визнаються правомочними, якщо в ньому присутні не менш 2/3 загальної кількості членів кооперативу чи уповноважених Судом встановлено, в загальних зборах членів ЖБК «Волна-2», яке відбулось 30.07.2012 року, прийняло участь 40 членів кооперативу, при цьому загальний кількісний показник членів кооперативу, станом на вказану дату, становить 144 особи, тобто на загальних зборах було присутня менша кількість членів кооперативу необхідна для визнання зборів правомочними. Відповідно до ст.10,60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведеності перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд вважає, що відповідачем [PERSON] в судовому засіданні не доведено будь-якими належними та допустимими доказами правомочність голосування членів кооперативу шляхом поквартирного обходу, відповідність окремих списків голосування прийнятим на зборах рішенням, викладених у протоколі загальних зборів від 30.07.2012 року, заперечення позивачки, з цього приводу відповідачем не спростовані. Недотримання порядку скликання загальних зборів, їх проведення та порядку голосування, визначених п. 9.3 статуту ЖБК «Волна-2», свідчать про неправомочність рішень прийнятих на загальних зборах членів Житлово-будівельного кооперативу «Волна-2» від 30.07.2012 року. Зважаючи на заявлені позивачкою [PERSON] позовні вимоги щодо визнання неправомочними загальних зборів ЖБК «Волна-2» від 30.07.2012 року, визнання недійними рішення загальних зборів ЖБК «Волна-2» від 30.07.2012 року, визнання недійсним протоколу загальних зборів ЖБК «Волна-2» від 30.07.2012 року, а так само на відсутність повноважень позивачки [PERSON] на представництво інтересів інших членів кооперативу у суді, що позбавляє суд права вирішувати питання щодо їх прав та обов'язків, суд вважає, що позовні вимоги позивачки підлягають частковому задоволення, а саме в частині визнання недійсним рішення загальних зборів членів ЖБК «Волна-2» викладене в протоколі від 30.07.2012 року в частині п. 3 порядку денного щодо визнання роботи ревізійної комісії Житлово-будівельного кооперативу «Волна-2» незадовільною. В решті частині вказаних позовних вимог позивачки [PERSON] суд відмовляє. Що стосується позовних вимог основного позову [PERSON] та зустрічного позову [PERSON] в частині захисту честі, гідності, ділової репутації, відшкодування моральної шкоди, то на думку суду вони також не підлягають задоволенню виходячи з наступного. Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст. 270 ЦК України до особистих немайнових прав відноситься, зокрема, право на повагу до гідності та честі. У відповідності з положеннями ч.1 ст.277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Відповідно до ст.280 ЦК України, якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню. У відповідності до ст. 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі, гідність та честь фізичної особи є недоторканими і фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Відповідно до роз'яснення п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27 лютого 2009 року N 1 (далі - постанова Пленуму ВСУ № 1), під гідністю розуміється визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, а з честю пов'язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло. Гідність означає передусім об'єктивну цінність особистості, її соціальну значимість як відповідну, адекватну з людською сутністю, тобто ту якість, за якої людина чинить так, як належність її сутності та призначенню, як повинна чинити саме людина. Ця якість особи пов'язана передусім із оцінкою себе як моральної особистості, яка є значимою для оточення та суспільства, тобто є позитивним оціночно-емоційним ставленням до себе у формі свідомості і почуття власної гідності, який знаходить свій прояв у самооцінці своїх моральних якостей в їх системній єдності. Поняття гідності та честі є взаємопов'язаними, але між ним існує різниця, яка полягає в тому, що честь означає саме зовнішнє визнання, оцінку дій, діяльності особистості з боку інших, тобто честь пов'язана із суспільною оцінкою і визнанням моральних заслуг і достоїнств людини як члена суспільства. Відповідно до ч. 1 п.15 постанови Пленуму ВСУ №1, при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Суди при вирішенні справ про захист гідності, честі та ділової репутації повинні забезпечувати баланс між конституційним правом на свободу думки і слова, правом на вільне вираження своїх поглядів та переконань, з одного боку, та правом на повагу до людської гідності, конституційними гарантіями невтручання в особисте і сімейне життя, судовим захистом права на спростування недостовірної інформації про особу, з іншого боку. Позивачка [PERSON] вважає, що її право на повагу до гідності, честі та ділової репутації було порушено діями [PERSON], які виразились у тому, що останній публічно на загальних зборах ЖБК «Волна-2» повідомив присутнім членам кооперативу, що позивачка, зловживаючи своїм посадовим становищем, діючи у змові із бухгалтером кооперативу [PERSON], приховала порушення службових обов'язків з боку бухгалтера, крім того, [PERSON] прилюдно звинуватив її в тому, що вона заважає працювати голові кооперативу, вводить усіх в оману щодо її членства в кооперативі і що з її вини поржавів інструмент, що належить кооперативу. Відповідач [PERSON] вважав, що його право на повагу до гідності, честі та ділової репутації було порушено діями [PERSON], які виразились у тому, що позивачка шляхом роздачі листівок звинувачувала його у навмисному усуненні її з посади голови ревізійної комісії кооперативу, з метою безперешкодного доступу до коштів кооперативу та їх витрати на особисті цілі, фальсифікації протоколу загальних зборів від 30.07.2012 року, завданні матеріальних збитків кооперативу, необґрунтованій витраті коштів кооперативу, у введенні в оману мешканців будинку [NUMBER] з метою крадіжки електроінструментів, які належать кооперативу. В судовому засіданні достовірно встановлено, що позивачка [PERSON] працювала членом ревізійної комісії, а відповідач головою Житлово-будівельного кооперативу «Волна-2». Між сторонами склалися неприязні відносини на ґрунті виконання вказаними особами своїх обов'язків в кооперативі, вони вдвох висловлювали свої невдоволення. Дані факти підтверджуються поясненнями допитаних у судовому засіданні свідків та долученими до матеріалів справи письмовими документами. Відповідно до ч. 1 п.19 постанови Пленуму ВСУ №1 вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначити характер такої інформації та з'ясувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Проаналізувавши поширену інформацію висловлену відповідачем [PERSON] на загальних зборах членів ЖБК «Волна-2» 30.07.2012 року та позивачкою [PERSON] в своїх листівках, суд вважає, що вона містить в собі суб'єктивну думку, критику та оцінку дій кожного з вказаних осіб, а тому вказана інформація повинна розцінюватись як оціночні судження. Відповідно до ст. 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності і спростувати. З огляду на викладене, суд не вбачає правових підстав для задоволення позовних вимог основного позову [PERSON] та зустрічного позову [PERSON] в частині захисту честі, гідності, ділової репутації. Відшкодування моральної шкоди та її обґрунтованість є похідним від вирішення спору про правомірність вимог сторін щодо захисту честі, гідності та ділової репутації, а оскільки в процесі розгляду справи у вказаній частині було відмовлено, суд також відмовляє у відшкодуванні моральної шкоди, заявленої сторонами. На підставі ст.ст. 16, 98, 270, 277, 280, 297 Цивільного Кодексу України, ст. 2, 15 Закону України «Про кооперацію», постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27 лютого 2009 року N 1,

Outcome: partial