Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-23 00:00:00

В березні 2021 року позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача Заводської селищної ради Чортківського району Тернопільської області про стягнення грошової компенсації за невикористані дні щорічної та додаткової відпусток. В позовній заяві вказується, що 06 серпня 1997 року позивачка була обрана на посаду секретаря виконавчого комітету Шманьківчицької сільської ради, яку обіймала до 27.11.2020 року. Рішенням сесії Заводської селищної ради VІІІ скликання 27 листопада 2020 року №3 [PERSON] було звільнено з займаної посади. В день звільнення відповідач не виплатив позивачці грошової компенсації за всі дні невикористаної нею щорічної основної відпустки та додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, тому просила стягнути з Заводської селищної ради в користь [PERSON] компенсацію за невикористані дні щорічної основної відпустки в розмірі 64652 гривень та компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки в розмірі 30940,60 гривень. Позивачка уточнила позовні вимоги та в заяві про збільшення позовних вимог просить стягнути з Заводської селищної ради в користь [PERSON] компенсацію за невикористані дні щорічної основної відпустки в розмірі 64652 гривень та компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки в розмірі 30940,60 гривень; стягнути з Заводської селищної ради в користь [PERSON] середній заробіток за порушення строків виплати належних звільненому працівникові сум у розрахунку 746, 20 гривень за кожний робочий день затримки виплати компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки та компенсації за невикористані дні додаткової відпустки; стягнути з Заводської селищної ради в користь [PERSON] понесені нею судові витрати по справі. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] уточнені позовні вимоги підтримують, просять суд задовольнити, стягнутим з відповідача компенсацію за невикористані дні щорічної основної відпустки в розмірі 64652 (шістдесят чотири тисячі шістсот п`ятдесят дві) гривні 00 копійок та компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки в розмірі 30940 (тридцять тисяч дев`ятсот сорок) гривень 60 копійок; середній заробіток за час порушення строків виплати належних звільненому працівникові сум у розрахунку 746, 20 грн. (сімсот сорок шість гривень 20 копійок) за кожний робочий день затримки виплати компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки та компенсації за невикористані дні додаткової відпустки; судові витрати по справі. Представник відповідача [PERSON] не визнає позовних вимог. Суду пояснив, що Заводська селищна рада Чортківського району Тернопільської області не може здійснити виплату компенсації за невикористані дні відпустки [PERSON] , оскільки це не передбачено бюджетом органу місцевого самоврядування на 2021 рік. Згідно наданої селищною радою довідки [PERSON] не використала 146 днів основної відпустки та 67 днів соціальної відпустки. Вважають, що для виплати компенсації повинен братися розмір середнього заробітку по роках за які не використана відпустка, про що ними проведено в довідці розрахунок на суму 8858,31 гривень. Просить в задоволенні змінених позовних вимог відмовити, оскільки [PERSON] мала можливість по завершенні кожної каденції отримати компенсацію. Підстав для задоволення позовних вимог не вбачає. Допитана в судовому засіданні в якості свідока [PERSON] суду пояснила, що є старостою в с. Шманьківчики Чортківського району Тернопільської області. За весь період, коли вона була головою в період з листопада 2015 року по листопад 2020 року сільської ради, то [PERSON] відпустку використала повністю. [PERSON] особові справи вела сама і могла використати, не хотіла брати. В неї була виборна посада і в кінці кожного періоду вона повинна була отримати компенсацію. Баланс формував бухгалтер, в каденції мала отримати компенсацію. Вислухавши пояснення позивачки, її представника, представника відповідача, свідка, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що уточнені позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Позивачка [PERSON] народилася [INFO] в селі Шманьківці Чортківського району Тернопільської області, зараз проживає в [ADDRESS] , про що свідчить записи в паспорті громадянина України серії [NUMBER] , виданому 31 жовтня 1997 року Чортківським РВ УМВС України в Тернопільській області. 06 серпня 1997 року позивачка [PERSON] була обрана на посаду секретаря виконавчого комітету Шманьківчицької сільської ради. 27 листопада 2020 року рішенням №3 сесії Заводської селищної ради VІІІ скликання повноваження секретаря Шманьківчицької сільської ради Чортківського району Тернопільської області припинено п. п. 4 п. 2 розділу ІІ Прикінцеві положення Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо визначення територій та адміністративних центрів територіальних громад» від 16 квітня 2020 року №562-ІХ, про що здійснено запис в трудовій книжці позивачки. Згідно п. 5 рішення 39 від 27 листопада 2020 року «Про реорганізацію Залісянської сільської ради, Шманьківської сільської ради, Шманьківчицької сільської ради та Швайківської сільської ради шляхом приєднання до Заводської селищної ради» реорганізувано Шманьківчицьку сільську раду Чортківського району Тернопільської області (ЄДРПОУ 03876098), місцезнаходження: Тернопільська область Чортківський район село Шманьківчики вул. Вербова, 1, шляхом приєднання до Заводської селищної ради Чортківського району Тернопільської області (ЄДРПОУ 04525550), місцезнаходження: Тернопільська область Чортківський район смт. Заводське вул. Чарнецького, Заводська селищна рада є правонаступником всього майна, прав та обов`язків Шманьківчицької сільської ради. Витяг з рішення взятий зі сайту Заводської селищної ради. Сторонами суду надавались довідки про кількість невикористаних днів відпустки [PERSON] . Згідно довідки №2-63 від 20.09.2021 року, виданої виконкомом Заводської селищної ради Чортківського району Тернопільської області, про нарахування за невикористані відпустки [PERSON] по роках, а саме основна відпустка - 146 днів, зокрема за 2002 рік 16*8,26 - 132,16 грн., за 2003 рік 16*10,83=173,28 грн., за 2004 рік 10*12,02=120,20 грн., за 2005 рік 15*20,62=309,30 грн., за 2006 рік 26*37,52=975,52 грн., всього 83 дні, заборгованість по яких становить 1710, 46 гривень; за 2007 рік 8 днів *50,04=478,24, за 2011 рік 13 днів *85,66=1113,58, за 2012 рік 24 дні *87,68=2104,32 грн., за 2013 рік 10 днів *89,10=891,00 грн., за 2014 рік 8 днів *90,70=725,60 грн., всього 55 днів, заборгованість по яких становить 4834,50 грн. Соціальна відпустка - 67 днів - 1913,03 грн., а саме за 1998 рік 7 *2,62 - 18,34 грн., за 2003 рік 19 *10,83 - 205,77 грн., за 2004 рік 7*12.02 - 84,14 грн., за 2005 рік 7*20.62 - 144,34 грн., за 2006 рік 7*37.52 - 262,64 грн., за 2007 рік 10*50.04 - 500,40 грн., за 2008 рік 10*69.74 - 697,40 грн. Всього нараховано: 8858,31 грн. Зміст цієї довідки щодо кількості невикористаних днів позивачкою та її представником в судовому засіданні не заперечувався, але уточнені позовні вимоги вони не змінювали. Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає про таке. Відповідно до ст. 45 Конституції України кожен, хто працює, має право на відпочинок. Це право забезпечується наданням днів щотижневого відпочинку, а також оплачуваної щорічної відпустки, встановленням скороченого робочого дня щодо окремих професій і виробництв, скороченої тривалості роботи у нічний час. Закон України "Про відпустки" №504/96-ВР 15.11.1996 (далі - Закон №504/96-ВР) установлює державні гарантії права на відпустки, визначає умови, тривалість і порядок надання їх працівникам для відновлення працездатності, зміцнення здоров`я, а також для виховання дітей, задоволення власних життєво важливих потреб та інтересів, всебічного розвитку особи. Згідно зі ст. 4 Закону №504/96-ВР "Про відпустки" установлюються такі види відпусток: 1) щорічні відпустки: основна відпустка (стаття 6 цього Закону); додаткова відпустка за роботу із шкідливими та важкими умовами праці (стаття 7 цього Закону); додаткова відпустка за особливий характер праці (стаття 8 цього Закону); інші додаткові відпустки, передбачені законодавством; 2) додаткові відпустки у зв`язку з навчанням (статті 13, 14 і 15 цього Закону); 3) творча відпустка (стаття 16 цього Закону); 3-1) відпустка для підготовки та участі в змаганнях (стаття 16-1 цього Закону); 4) соціальні відпустки: відпустка у зв`язку з вагітністю та пологами (стаття 17 цього Закону); відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (стаття 18 цього Закону); відпустка у зв`язку з усиновленням дитини (стаття 18-1 цього Закону); додаткова відпустка працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину-особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи (стаття 19 цього Закону); 5) відпустки без збереження заробітної плати (статті 25, 26 цього Закону). Законодавством, колективним договором, угодою та трудовим договором можуть установлюватись інші види відпусток. У разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину-особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А, I групи (ч. 1 ст. 24 Закону №504/96-ВР). Аналогічні положення містяться в ч. 1 ст. 83 КЗпП України, відповідно до якої в разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину з інвалідністю з дитинства підгрупи А, I групи. Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», розглядаючи спори про виплату грошової компенсації за невикористану відпустку, необхідно виходити з того, що відповідно до вимог статті 83 КЗпП України вона може бути стягнена на вимогу працівника за всі дні невикористаної ним основної й додаткової щорічної відпустки, тільки в разі звільнення його з роботи. Розмір грошової компенсації за невикористану відпустку за попередні роки визначається, виходячи із середнього заробітку, який працівник має на час її проведення. В день звільнення відповідач не виплатив позивачці грошової компенсації за дні не використаної нею щорічної основної відпустки та додаткової відпустки працівникам, які мають дітей. Пункт 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 8 лютого 1995 р. N 100 (надалі - Порядок) передбачено, що обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв`язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться, виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. П. 7 Порядку передбачено, що нарахування виплат за час щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв`язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або компенсації за невикористані відпустки, тривалість яких розраховується в календарних днях, провадиться шляхом ділення сумарного заробітку за останні перед наданням відпустки 12 місяців або за менший фактично відпрацьований період на відповідну кількість календарних днів року чи меншого відпрацьованого періоду, за винятком святкових і неробочих днів, встановлених законодавством. Одержаний результат перемножується на число календарних днів відпустки. Для обчислення заробітної плати для оплати щорічної відпустки позивачці береться період з 01 листопада 2019 року по 31 жовтня 2020 року включно (виплати за 12 останніх місяців, що передують місяцю виплати компенсації за не використані дні відпустки): 12 870,00 (зарплата за листопад 2019 р.) + 12 870,00 (зарплата за грудень 2019 р.) + 12 870,00 (зарплата за січень 2020 р.) + 12 870,00 (зарплата за лютий 2020 р.) + 12 202,38 (зарплата за березень 2020 р.) + 12 870,00 (зарплата за квітень 2020 р.) + 12 870,00 (зарплата за травень 2020 р.) + 12 962,74 (зарплата за червень 2020 р.) + 13 455,60 (зарплата за липень 2020 р.) + 15 552,22 (зарплата за серпень 2020 р.) + 18 631,80 (зарплата за вересень 2020 р.) + 13 455,00 (зарплата за жовтень 2020 р.) = 163 479,74 грн. 163 479,74 : 354 дні (365 (днів у році) - 11 днів (кількість святкових та неробочих дні уроці (відповідно до ст. 73 Кодексу законів про працю України) = 461,80 грн./день. 461,80 грн. х 140 (дні невикористаної основної відпустки) = 64 652,00 грн. (грошові компенсація за дні невикористаної основної відпустки). 461,80 грн. х 67 (дні невикористаної додаткової відпустки) = 30940,6 грн. (грошова компенсація за дні невикористаної додаткової відпустки). Відповідно до вимог ст. 116 Кодексу законів про працю України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Згідно з вимогами ст. 117 вищезазначеного Кодексу в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Тобто, проведення повного розрахунку зі звільненим працівником проводиться не на вимогу такого працівника, а закріплено законодавством. Методика нарахування середнього заробітку детально описана в постанові КМУ «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» від 08.02.1995р № 100. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими розд. 2 абз. 3 постанови КМУ «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» від 08.02.1995р № 100, а також згідно п. 32 Постанови пленуму ВСУ за №9 від 06.11.1992 р. - Обчислення середньої заробітної плати для виплати середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати проводиться, виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата, тобто, що передують дню звільнення. Розраховуючи розмір середнього заробітку, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, суд враховує наступне. Відповідно до роз`яснень, що містяться у п.20 постанови пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Відповідно до абз. 3 п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 8 лютого 1995 року, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана дана виплата. Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо. Відповідно до пункту 5 розділу IV Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Згідно з пунктом 8 розділу IV Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні 2 місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абзац третій пункту 8 розділу IV Порядку). Таким чином, слід використовувати формулу, за якою обрахуванню підлягає період затримки за робочі дні з використанням даних про середній заробіток позивача виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана дана виплата. Така правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 21 січня 2015 року у справі № 6-195цс14 і є обов`язковою для судів України. У зв`язку з тим, що на момент подання даної заяви, відповідачем не виплачено позивачці грошову компенсацію за невикористані дні відпусток. Розрахунок середньоденного заробітку для обрахунку компенсації за час затримки належних виплат 32086,80 (заробітна плата за два останні місяці, що передують місяцю звільнення):43 (кількість робочих днів в вересні-жовтні 2020 року) = 746, 20 гривень. В даному випадку порушені права позивачки,які підлягають поновленню шляхом задоволення уточнених позовних вимог. У відповідності до вимог ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України суд стягує з відповідача в користь позивачки 908,00 гривень судового збору.

Outcome: approved