Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-24 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернулась до суду з позовом про усунення перешкод в користуванні присадибною земельною ділянкою та визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку до відповідача - [PERSON], вказавши в ньому, що їй на праві власності належить земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, по [ADDRESS]. На вказаній земельній ділянці розташовані два житлових будинки літ. „А", літ. „Б", та господарські споруди, фасадна частина будинків розташована на південь та подвір'я земельної ділянки також розташоване на південь. З південної сторони присадибна ділянка позивача межує з земельною ділянкою відповідача. Вказані земельні ділянки розмежовувала огорожа на залізному каркасі висотою 1,20 м., однак відповідачем було встановлено на існуючому залізному каркасі огорожу з металевих профлистів висотою 1,95 м. Внаслідок встановлення відповідачем такої огорожі, подвір'я позивача є затіненим, подвір'я має вигляд тунелю, оглядовий комфорт порушений та обмежений, так як фасадна частина будинків позивача та подвір'я знаходяться з південної сторони, де встановлено паркан висотою 1,95 м., чим завдає обмеження в користуванні присадибною ділянкою та оглядовий дискомфорт для позивача та членів її сім'ї. Позивач також вказує, що спірна огорожа не має зазорів для провітрювання її подвір'я. Огорожа, яка встановлена відповідачем створює незручності та обмеження в користуванні присадибною ділянкою позивача. Такими чином, відповідач встановивши огорожу висотою 1,95 м. на межі з позивачем, створює обмеження в користуванні нею присадибною земельною ділянкою, подвір'ям, оскільки більша частина подвір'я затінюється разом з клумбою, не має провітрювання подвір'я, оглядовий дискомфорт порушено, так як подвір'я із-за огорожі є ізольованим. Позивач також вказує, що при здійснені дослідження прив'язки межових знаків до об'єктів і контурів місцевості ТОВ «Глобус», було виявлено накладення земельної ділянки [PERSON] відповідно до державного акту на право власності виданого на його ім'я, на земельну ділянку позивача - [PERSON] відповідно до її державного акту на право власності на земельну ділянку. У зв'язку з накладенням земельної ділянки відповідача на земельну ділянку позивача, її право власності на земельну ділянку відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку, порушується. На підставі викладеного просить зобов'язати відповідача - [PERSON], за його рахунок, демонтувати огорожу висотою 1,95 м. протяжністю 32 м., що розташована на межі суміжної земельної ділянки [PERSON] по [ADDRESS], залишивши висоту паркану 1,20 м., відповідно до висоти залізного каркасу, що існувала раніше; визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку [PERSON], що розташована по [ADDRESS], площею 0,1000 га., а також стягнути з відповідача понесені по справі судові витрати. В судовому засіданні позивач підтримала вимоги позову в повному обсязі та просила їх задовольнити. Представник позивача також підтримала заявлені позовні вимоги та надала пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві. Представники відповідача позовні вимоги не визнали, заперечували щодо їх задоволення та просили відмовити в його задоволенні позову. Суд, заслухавши пояснення позивача, її представника та представників відповідача, дослідивши письмові матеріали справи вважає, що позов є необґрунтований та задоволенню не підлягає. Судом встановлено, що позивач - [PERSON] є власником земельної ділянки розташованої по [ADDRESS], що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку (а.с. 7) та витягом про державну реєстрацію прав (а.с. 13). На вказаній земельній ділянці, що належить позивачу, розташовані два житлових будинки літ. „А", „Б" та інші господарські споруди, що підтверджується технічним паспортом на домоволодіння (а.с. 10-12) та схемою прив'язки межових знаків до об'єктів та контурів місцевості (а.с. 8). Судом також встановлено, що присадибна ділянка позивача межує з земельною ділянкою, що належить відповідачу - [PERSON], яка розташована по [ADDRESS], що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку (а.с. 39) та схемою прив'язки межових знаків до об'єктів та контурів місцевості (а.с. 8). Відповідно до представленого акту огляду домоволодіння від 06 лютого 2014 року (а.с. 9) та фотозображень (а.с. 14-19) встановлено, що на межі, яка розділяє земельні ділянки сторін знаходиться огорожа з металевого каркасу протяжністю 32 м. Згідно висновку експерта № 94 від 23 лютого 2015 року судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи та ситуаційного плану який до нього додається встановлено, що межова огорожа, яка є предметом спору, що розташована на межі земельних ділянок які належать [PERSON] по [ADDRESS] та [PERSON] по [ADDRESS] відповідає чинним нормам та правилам, а саме при обстеженні житлового будинку в домоволодінні по [ADDRESS], експертом не встановлено наявність сирості, грибку та цвілі на поверхні зовнішніх стін будинку, про що свідчить достатнє провітрювання будинку. Порушення норм інсоляції, освітлення, аерації (вентиляції) при влаштуванні огорожі на межі земельних ділянок по [ADDRESS] та по [ADDRESS] відносно домоволодіння та присадибної ділянки [PERSON] не встановлено. Природне освітлення кімнат житлового будинку по [ADDRESS] гр. [PERSON] в м. Новоселиця відповідає нормам інсоляції та освітлення визначених п.п. 3.2-3.4 ДБН В.2.2-15-2005 «Житлові будинки. Основні положення». На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що вимоги позову, в частині зобов'язання відповідача демонтувати огорожу, що межує між земельними ділянками сторін є безпідставними, оскільки вказаним вище висновком експерта не було встановлено порушень норм та правил при облаштуванні відповідачем спірної огорожі, що спростовує посилання позивача про наявність незручностей та її обмеження в користуванні власною земельною ділянкою, в зв'язку з чим в даній частині позовних вимог слід відмовити. Що стосується позовних вимог про визнання недійсним державного акту на право власності відповідача на належну йому земельну ділянку суд виходить з наступного. Висновком експерта № 94 від 23 лютого 2015 року встановлено, що фактична площа 0,1005 га земельної ділянки [PERSON] не відповідає площі зазначеної в Державному акті на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 23.03.2012 року (кадастровий номер [NUMBER]), що становить 0,1000 га, (а.с. 7), а наявна різниця в сторону збільшення, яка становить 0,0005 га. В свою чергу фактична площа 0,0961 га земельної ділянки [PERSON] не відповідає площі зазначеної в Державному акті на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 03.05.2012 року (кадастровий номер [NUMBER]), що становить 0,1000 га (а.с. 39), а наявна різниця в сторону зменшення, яка становить 0,0039 га. Як видно з ситуаційного плану земельних ділянок, по фактичному користуванню, які належать на праві власності [PERSON] згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 23.03.2012 року (кадастровий номер [NUMBER]) площею 0,1000 га по [ADDRESS] та земельної ділянки [PERSON] площею 0,1000 га відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 03.05.2012 року (кадастровий номер [NUMBER]) по [ADDRESS]-а, має місце накладання частини площі земельної ділянки [PERSON] на земельну ділянку [PERSON] площею 0,0031 га, і не відповідність площею 0,0008 га між фактичним користуванням земельної ділянки [PERSON] та земельної ділянки, що знаходиться у його власності згідно Державного акту, що відображено в ситуаційному плані до даного висновку експерта умовними позначеннями, щодо фактичного розташування земельних ділянок. Таким чином, відповідно до відображених умовних позначень в ситуаційному плані до висновку експерта, встановлено, що фактичне знаходження межі земельної ділянки позивача з сторони, що межує із земельною ділянкою відповідача, в дійсності відповідає межам які відображені в Державному акті про право власності на землю що їй належить (а.с. 7). В свою чергу, фактична площа земельної ділянки що належить відповідачу є меншою ніж та, що вказана в Державному акті про право власності на землю та відображена в плані меж його земельної ділянки (а.с. 39). У відповідності до ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно вимог 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Частиною 1 ст. 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. На підставі викладеного вище, враховуючи що фактичне розташування межі земельної ділянки позивача, що межує з ділянкою відповідача, відповідає межам які відображені в її Державному акті про право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 23.03.2012 року, судом не встановлено порушень прав позивача щодо користування та розпорядження належною їй на праві власності земельною ділянкою. Крім того, суд вважає, що заявлені позивачем вимоги про визнання недійсним державного акту на земельну ділянку відповідача є необґрунтованими, недоведеними та такими що не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не вказано обставини, яким чином порушуються її права щодо розпорядження належною їй земельною ділянкою та не зазначено норми права які передбачають їх застосування до даного виду правовідношень. На підставі викладеного, суд вважає, що в задоволенні заявлених позовних вимог слід відмовити. Відповідно до вимог ст.ст. 15, 16, 316, 317, 319, 321, 391 ЦК України,

Outcome: dismissed