Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-12 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернулась до Запорізького районного суду Запорізької області з позовом до Територіальної громади в особі Лукащівської сільської ради Запорізького району Запорізької області про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок. Третьою особою без самостійних вимог в справі є Запорізька районна державна нотаріальна контора Запорізької області. Позовні вимоги обґрунтовані наступним. [INFO] померла мати позивача - [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина на житловий будинок та господарські споруди. що розташовані за адресою: [ADDRESS]. Іще при житті, а саме 12.10.1992 року, [PERSON] склала заповіт, в якому все належне їй на час смерті майно вона заповіла [PERSON] - позивачу по справі. Спадкоємці, які б мали право на обов'язкову частку відсутні. На протязі шестимісячного строку з дня відкриття спадщини позивач звернулась до Запорізької районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, була відкрита спадкова справа № 47 за 2009 рік. Але державним нотаріусом Запорізької державної нотаріальної контори 12 травня 2015 року була винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії в зв'язку з тими обставинами, що право власності на спадковий будинок не було оформлене та зареєстроване на спадкодавця, після чого позивач вимушена звернутися до суду для захисту своїх прав. В судове засідання позивач не з'явилась, представник позивача надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала повністю, просила розглядати справу без її участі. Відповідач свого представника до суду не направив, подавши заяву про розгляд справи за його відсутності. Зазначив про повне визнання позову. Третя особа Запорізька районна державна нотаріальна контора в судове засідання свого представника не направила, просить розглядати справу без їх участі, заперечень до позовної заяви не має. Суд, дослідивши подані докази, прийшов до наступних висновків. Статтею 1216 Цивільного кодексу України встановлено поняття спадкування - перехід прав та обов'язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. До складу спадщини, в силу статті 1218 Цивільного кодексу України, входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до вимог ст.. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. В матеріалах справи міститься копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 15.12.2008 року Запорізьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Запорізькій області, відповідно до якого [PERSON] померла [INFO]. [PERSON] залишила заповіт, який 12.10.1992 року посвідчено Вінник А.А. - секретарем виконавчого комітету Лукашівської сільської ради Запорізького району Запорізької області, зареєстровано в реєстрі за № 117. Згідно заповіту [PERSON] все своє майно заповіла [PERSON]. Цей заповіт не змінено та не скасовано. Згідно ч. 1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. [PERSON] 29.01.2009 року звернулась із заявою про прийняття спадщини до Запорізької районної державної нотаріальної контори. 29.01.2009 року Запорізькою районною державною нотаріальною конторою розпочато спадкову справу № 47/09 після спадкодавця [PERSON], померлої [INFO] [PERSON] державним нотаріусом Запорізької районної державної контори Запорізької області Кравцовою Л.М. 31.08.2009 р. було видано Свідоцтво про право на спадщину за заповітом [PERSON], померлої [INFO], на земельну ділянку, розташовану на території Лукашівської сільської ради Запорізького району Запорізької області, зареєстровано в реєстрі за № 1766. [PERSON] державним нотаріусом Запорізької районної державної нотаріальної контори Кравцовою Л.М. було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на жилий будинок [ADDRESS], оскільки відсутній правовстановлюючий документ про належність цього майна спадкодавцеві, про що 20.05.2015 року винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Згідно довідки № 706, виданої 06.09.2016 р. виконавчим комітетом Лукашівської сільської ради Запорізького району Запорізької області, [PERSON], яка померла [INFO], дійсно була зареєстрована з 1978 року по день смерті, [INFO], за адресою: [ADDRESS]. Згідно довідки № 707, виданої 06.09.2016 р. виконавчим комітетом Лукашівської сільської ради Запорізького району Запорізької області, нумерація житлового будинку за адресою: [ADDRESS], який належить на праві власності [PERSON], яка померла [INFO], не змінювалась з 2008 по 2015 рік включно. Згідно довідки № 705, виданої 06.09.2016 р. виконавчим комітетом Лукашівської сільської ради Запорізького району Запорізької області, постановою Верховної Ради України «Про перейменування окремих населених пунктів та районів» № 984-VІІІ від 04.02.2016 р. село Радянське Запорізького району Запорізької області перейменоване на село Привільне Запорізького району Запорізької області, рішенням сесії ради № 14 від 18.09.2015 року «Про перейменування вулиць села Лукашеве Запорізького району запорізької області та села Радянське Запорізького району Запорізької області» [ADDRESS] перейменована на [ADDRESS]. Відповідно до записів по господарської книги, житловий будинок [ADDRESS] був побудований у 1966 році, головою домогосподарства зазначено [PERSON]. У відповідності до положень ч. 1 ст. 3, ст. 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державна реєстрація права власності на нерухоме майно є обов'язковою. Право власності, при цьому, виникає з моменту такої реєстрації. В той же час, згідно з приписами ч. 4 ст. 3 вказаного закону, права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Вирішуючи питання щодо наявності у [PERSON] права власності на вказане нерухоме майно, суд встановлює час і підстави виникнення такого права а також належність правовстановлюючих документів спадкодавцю. Така ж позиція викладена в п. 3.1. Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24?753/0/04?13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування»: "При вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів. Якщо право власності на житловий будинок, споруду підтверджується належними правовстановлюючими документами на час виникнення права власності на будівлі, споруди, органи місцевого самоврядування зобов'язані видати довідку про належність житлового будинку на праві приватної власності спадкодавцеві, а нотаріус зобов'язаний прийняти таку довідку разом із іншими правовстановлюючими документами для видачі свідоцтва про право на спадщину". Оскільки Цивільним Кодексом Української РСР 1963 року (що діяв на час побудови будинку та господарських споруд), не передбачено обов'язкової реєстрації права власності на нерухоме майно, суд враховує наявні у справі документи, що підтверджують належність спірного будинку спадкодавцеві. Відповідно до ч. 1 ст. 174 ЦПК України, відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду. Якщо визнання позову відповідачем викладено в адресованій суду письмовій заяві, ця заява приєднується до справи. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. суд приймає визнання відповідачем позову та вважає необхідним його задовольнити.

Outcome: approved