Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-02 00:00:00

До Корольовського районного суду м. Житомира надійшла позовна заява ПАТ КБ Надра, в якій його представник просить в рахунок погашення заборгованості [PERSON] за кредитним договором № 233/МК/2007-840 від 27.02.2007 у загальному розмірі 87 223,41 доларів США та 71\~668,69 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: приміщення кафе літ. «А» у будинку № 14 по вул. Михайлівській у м. Житомирі шляхом його продажу і стягнути з [PERSON] на користь позивача вказану заборгованість. В обґрунтування своїх вимог представник позивача зазначив, що між ПАТ КБ Надра та відповідачем [PERSON] укладено вказаний договір, відповідно якого останній отримав кредитні кошти у розмірі 102 000,00 доларів США зі сплатою відсотків з розрахунку 15,5 річних строком по 5 березня 2017 року. На забезпечення виконання умов кредитного договору між позивачем та [PERSON] 27 лютого 2007 року укладено договір поруки, згідно якого остання поручилася перед позивачем за належне виконання [PERSON] своїх зобовязань, що витікають з Кредитного договору. На забезпечення повернення кредиту, 27 лютого 2007 року сторонами було укладено Іпотечний договір, предметом якого є нерухоме майно - приміщення кафе літ. «А» у будинку № 14 по вул. Михайлівській у м. Житомирі. Предмет іпотеки належить [PERSON] на правах та на умовах договору купівлі-продажу приміщення між Територіальною громадою м. Житомира та ним, що посвідчений 27 лютого 2007 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим номером 3081, який зареєстрований у Державному реєстрі правочинів за № 193858. Пунктом 5.1 ст.5 Іпотечного договору передбачено право банку, у разі невиконання іпотекодавцем зобовязань за кредитним договором, звернути стягнення на предмет іпотеки та реалізувати його, або вимагати від іпотекодавця дострокового виконання зобовязань, що випливають із кредитного договору. Відповідно до п.5.3 ст.5 Іпотечного договору, звернення стягнення на предмет іпотеки відбувається на підставі права Іпотекодержателя від свого імені продати Предмет іпотеки будь-який спосіб на підставі договору купівлі-продажу. [PERSON] зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконував, у зв'язку з чим, станом на 30 січня 2015 року його заборгованість перед банком становить 87 223,41 доларів США та 71\~668,69 грн. У судове засідання представник позивача не зявилася, надіславши до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій позовні вимоги підтримала повністю і зазначила, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачі у судове засідання не зявилися, заяви про розгляд справи за їх відсутності не надали та не повідомили про поважні причини неявки. За таких обставин, відповідно ч.1 ст.224 ЦПК України, суд має можливість ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким що підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Відповідності до ст.ст.11, 60 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази\~\~подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до положень ст.ст.11-16,\~202,\~509,\~525,\~526,\~610,\~614,\~625,\~629,\~1054 ЦК України, цивільні зобов'язання, що виникають з договорів, повинні належно виконуватися; за загальним правилом, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається; особа здійснює свої права на власний розсуд, а також виконує цивільні обов'язки у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства і повинна діяти добросовісно, не завдаючи шкоди іншій особі; позичальник зобов'язаний повернути кредитору усе заборговане на умовах, передбачених договором і законом, а кредитор управі відповідно до умов договору та положень закону вимагати виконання порушеного зобов'язання; відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання. Встановлено, що 27 лютого 2007 року між ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ КБ Надра і [PERSON] укладено кредитний договір № 233/МК/2007-840, на підставі якого останньому було надано кредит у сумі 102\~000,00 доларів США строком по 5 вересня 2017 року включно зі сплатою за користування кредитом 15,5 відсотків річних. Згідно Кредитного договору, відповідач зобовязувався щомісячно сплачувати плату за управління кредитом протягом всього терміну користування кредитними коштами, а також необхідні платежі у розмірі та порядку, визначених договором; у випадку порушення виконання зобовязань, передбачених договором, сплатити банку штрафні санкції, визначені Кредитним договором. У разі прострочення позичальником строку сплати мінімально необхідного платежу по погашенню кредиту, а також у випадку прострочення строку виконання зобовязань позичальника щодо повернення кредиту, сплати всіх нарахованих відсотків та можливих штрафних санкцій у строк, визначений Кредитним договором, позичальник сплачує банку пеню; у разі порушення позичальником вимог договору, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф. Відповідно до\~ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлено обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~ст.1048 ЦК України. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № 233/МК/2007-840 від 27.02.2007 заборгованість [PERSON] станом на 30.01.2015 становить 87 223,41 доларів США та 71\~668,69 грн. Дана сума боргу складається з: - заборгованості за кредитом, в тому числі прострочена 66\~161,05 доларів США; -заборгованості по сплаті відсотків, в тому числі прострочені 21\~062,36 доларів США; - пеня за прострочення сплати кредиту 18\~217,78 грн., що еквівалентно 1\~127,49 доларів США; - штраф за порушення умов кредитного договору у розмірі 53\~450,91 грн., що еквівалентно 3\~308,05 доларів США. За таких обставин суд вважає, що вимога позивача про дострокове стягнення з відповідача боргу за кредитним договором є підставною. На забезпечення виконання умов кредитного договору між позивачем та [PERSON] 27 лютого 2007 року укладено договір поруки, згідно якого остання поручилася перед позивачем за належне виконання [PERSON] своїх зобовязань, що витікають з Кредитного договору. Відповідно до ст.554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно до ч.1 ст.543 ЦК України, у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. За таких обставин суд вважає, що вимога позивача про дострокове стягнення з відповідача боргу за кредитним договором є підставною. Що стосується вимоги банку про звернення стягнення за кредитним договором на іпотечне майно, суд приходить до наступного. 27 лютого 2007 року сторони уклали іпотечний договір, предметом якого є нерухоме майно\~приміщення кафе літ. «А» у будинку № 14 по вул. Михайлівській у м. Житомирі, що належить [PERSON] на правах та на умовах договору купівлі-продажу приміщення між Територіальною громадою м. Житомира та ним, що посвідчений 27 лютого 2007 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим номером 3081, який зареєстрований у Державному реєстрі правочинів за № 193858. Пунктом 5.1 ст. 5 Іпотечного договору передбачено право банку, у разі невиконання іпотекодавцем зобовязань за кредитним договором, звернути стягнення на предмет іпотеки та реалізувати його, або вимагати від іпотекодавця дострокового виконання зобовязань, що випливають із кредитного договору. Відповідно до п.5.3 ст.5 Іпотечного договору, звернення стягнення на предмет іпотеки відбувається на підставі права Іпотекодержателя від свого імені продати Предмет іпотеки будь-який спосіб на підставі договору купівлі-продажу. Відповідно до ст.ст.7, 11, 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання, іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням у повному обсязі, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, що було передбачено умовами договору, а також витрат, повязаних з предявленням вимоги, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Враховуючи наведене суд вважає, що позовна вимога про звернення стягнення на предмет іпотеки є обґрунтованою. Однак, згідно п.42 Постанови Пленуму ВССУ від 30 березня 2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», суд не може одночасно звернути стягнення на предмет іпотеки та стягнути суму заборгованості за кредитним договором. У такому випадку суд має зазначити в резолютивній частині рішення лише про звернення стягнення на предмет іпотеки із зазначенням суми заборгованості за кредитним договором, а сам розрахунок суми заборгованості має наводитись у мотивувальній частині рішення. Винятком є ситуація, коли особа позичальника є відмінною від особи іпотекодавця з урахуванням положення\~стотті 11 Закону України "Про іпотеку"\~(або\~статті 589 ЦК\~щодо заставодавця). Оскільки в даному випадку і позичальником, і іпотекодавцем є одна і та сама особа\~відповідач [PERSON], суд вважає позовні вимоги про стягнення боргу та звернення стягнення на предмет іпотеки\~задовольнити частково, а саме: в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором (87 223,41 доларів США та 71\~668,69 грн.) звернути стягнення на предмет іпотеки\~- приміщення кафе літ. «А» у будинку № 14 по вул. Михайлівській у м. Житомирі. У відповідності до ст.38 Закону України «Про іпотеку», іпотекодавець має право на продаж предмета іпотеки у випадку наявності рішення суду про продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві. Статтею 591 ЦК України передбачено право реалізації предмета застави, на який звернено стягнення, шляхом його продажу. Відповідно ст.39 Закону України "Про іпотеку" реалізація майна за рішенням суду може проводитися шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої ст. 38 Закону, тобто від імені іпотекодержателя. За таких обставин та враховуючи викладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах Закону і положеннях кредитного договору, а тому, підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1\~ст.88 ЦПК України, суд, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, присуджує позивачу з відповідача понесені і документально підтверджені судові витрати. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, суд розглядає цивільну справу в межах заявлених позивачем вимог, кожна сторона розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд і повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, сторони зобовязані добросовісно здійснювати свої процесуальні прав і виконувати процесуальні обовязки (ст.ст.10,\~11,\~27,\~57-60 ЦПК України). Відповідач не надав суду жодного належного і допустимого доказу на спростування позовних вимог. Не поступало від нього і заяв про застосування позовної давності, чи зменшення розміру нарахованої пені.

Outcome: partial