Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідачів [PERSON] , Миляцької сільської ради Дубровицького району Рівненської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом. Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] померла її мати [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина на спадкове майно, до складу якої входять земельні ділянки на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] . Після смерті матері вона звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів. Іншим шляхом, аніж судовим, визнати право власності на земельну ділянку в порядку спадкування не представляється можливим. Позивач в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, позов визнають. Відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до переконання, що позов слід задовольнити з таких підстав. Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] , [PERSON] є власником земельних ділянок, площею 1,96 га та 1,30 га, загальною площею 3,24 га. Цільове призначення даних земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства (а.с.11). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.4). Після її смерті відкрилась спадщина. Згідно довідки №163/01-09 від 26 березня 2019 року, виданої приватним нотаріусом Дубровицького районного нотаріального округу Таборовцем М.І. вбачається, що після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , спадкова справа не заводилась. Свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно не видавалоась у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів (а.с.12). Відповідачем по справі визначений рідний син померлої [PERSON] - [PERSON] , оскільки він відноситься до першої черги спадкоємців за законом, а тому розгляд справи буде стосуватися і її інтересів, а також Миляцька сільська рада Дубровицького району Рівненської області, оскільки на її території знаходяться вищевказані земельні ділянки. Відповідачі не заперечують проти визнання права власності на земельні ділянки за [PERSON] , то відповідно до статті 82 Цивільного процесуального кодексу України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню. Відповідно до положень статті 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до статті 1218 Цивільного кодексу України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно пункту "г" частини 1 статті 81 Земельного Кодексу України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюються, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено пунктом "а" частини 3 статті 152 Земельного Кодексу України. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення, що передбачено частиною 1 статті 1225 Цивільного кодексу України. За змістом статті 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно із статтею 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист своїх прав та законних інтересів, зокрема, шляхом визнання права. Відповідно до статті 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право. Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що є всі підстави для визнання права власності на земельні ділянки за законом за [PERSON] На підставі викладеного та

Outcome: approved