Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-08 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до суду із заявою 25 березня 2020 року, в якій просить суд встановити факт, що має юридичне значення, а саме: встановити факт належності їй, [PERSON] , [INFO] , дошлюбне прізвище - [PERSON] , правовстановлюючого документу - свідоцтва про право власності на житло №15 від 03 лютого 1995 року, виданого Відкритим акціонерним товариством «Інгулецька спецекскавація» згідно з розпорядженням №23 від 27 грудня 1994 року на квартиру [ADDRESS] . Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло №15 від 03 лютого 1995 року, виданого Відкритим акціонерним товариством «Інгулецька спецекскавація» згідно з розпорядженням №23 від 27 грудня 1994 року вона є співвласником квартири [ADDRESS] , яка належить їй та батькові [PERSON] , матері [PERSON] , сестрі [PERSON] на праві спільної сумісної власності, зареєстрованому КП «Криворізьке БТІ» ДОР в реєстровій книзі за №23 ПВ-23-23. При цьому у свідоцтво про право власності на житло прізвища її та інших співвласників - [PERSON] , [PERSON] були внесені з допущенням помилок. Так, її прізвище зазначено помилково як « [PERSON] » замість вірного « [PERSON] », що наразі призводить до неможливості державної реєстрації за нею права власності, відсутність якої в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно позбавляє її можливості вільно розпоряджатись належною їй часткою в квартирі. Зазначає, що розбіжності в її прізвищі у правовстановлюючому документі обумовлені невірним перекладом її дошлюбного прізвища « [PERSON] » з російської мови на українську, в підтвердження чому надала документи, що стосуються її (свідоцтво про народження, свідоцтво про одруження, атестат про повну загальну середню освіту). Її батько [PERSON] та сестра [PERSON] вже усунули такі розбіжності в судовому порядку, отримавши рішення суду про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. У позасудовому порядку заявник такі розбіжності не має можливості усунути з огляду на те, що ПрАТ «Інгулецька спецекскавація», яке є правонаступником ВАТ «Інгулецька спецекскавація», що видавало свідоцтво про право власності на житло, рішенням Господарського суду Дніпропетровської області №29/5005/7267/2011 визнане банкрутом з 22 червня 2011 року, тому з метою забезпечення можливості реалізації свого права власності заявник вимушена звернутися до суду з даною заявою. Ухвалою суду від 27 березня 2020 року заяву прийнято до розгляду з відкриттям провадження у справі та призначенням до розгляду в порядку окремого провадження (а.с.40). Клопотань від учасників справи не надходило. Інші процесуальні дії не вчинялись. Правом на участь в судовому засіданні заявник [PERSON] та заінтересовані особи [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] не скористались, подавши заяви, кожен окремо, про розгляд справи без їх участі. Заперечень проти задоволення вимог заяви від заінтересованих осіб не надійшло. Представник заінтересованої особи ПрАТ «Інгулецька спецекскавація» про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки не відомі. За даних обставин, з урахуванням подання заявником та заінтересованими особами [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] відповідних заяв, суд вважає за можливе справу розглянути за їх відсутності з урахуванням їх позиції по справі, оскільки їх неявка не перешкоджає розгляду справи. Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд приходить до висновку про необхідність задоволення вимог заяви з огляду на наступне. Судом встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] в м. Кривому Розі Дніпропетровської області (рос. - [PERSON] ). Її батьками є [PERSON] (рос . - [PERSON] ), та [PERSON] (рос. - [PERSON] ), що слідує зі свідоцтва про її народження серії [NUMBER] , виданого 16 серпня 1984 року Центрально-Міським відділом РАЦС м. Кривого Рогу (а.с.10). 31 серпня 2002 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Саксаганського районного управління юстиції м. Кривого Рогу; змінено дошлюбне прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 31 серпня 2002 року (а.с.9). 29 листопада 1989 року виконавчим комітетом Саксаганської Ради народних депутатів м. Кривого Рогу на ім`я [PERSON] (рос.) та його сім`ю у складі: [PERSON] (рос.) - дружина, [PERSON] (рос.) - донька, [PERSON] (рос.) - донька видано ордер за №1853 на право заняття житлового приміщення, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Ордер видано на підставі рішення виконкому №405/2 від 24 листопада 1989 року (а.с.12). В ордері прізвище наймача та членів його сім`ї зазначене російською мовою - « [PERSON] ». 03 лютого 1995 року ВАТ «Інгулецька спецекскавація» на підставі розпорядження №23 від 27 грудня 1994 року на ім`я [PERSON] та членів його сім`ї - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] видано свідоцтво про право спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] загальною площею 62,90 кв.м. Право спільної сумісної власності зареєстроване КП «Криворізьке БТІ» ДОР в реєстровій книзі за №23 ПВ-23-23 за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с.13). Згідно з технічним паспортом на зазначене житлове приміщення, виготовленим КП «Криворізьке БТІ» ДОР 22 листопада 2018 року, відомості про співвласників квартири зазначені як: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с.14-15). Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 листопада 2019 року №212/6459/19 (а.с.17-18) встановлено факт належності [PERSON] правовстановлюючого документу - свідоцтва про право власності на житло від №15 від 03 лютого 1995 року - квартиру [ADDRESS] , виданого ВАТ «Інгулецька спецекскавація». Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 вересня 2018 року №214/2807/18 (а.с.19-20) встановлено факт належності [PERSON] правовстановлюючого документу - свідоцтва про право власності на житло №15 від 03 лютого 1995 року - квартиру [ADDRESS] від, виданого ВАТ «Інгулецька спецекскавація». Співставленням даних в документах, наданих заявником, а саме свідоцтві про її народження, свідоцтві про народження, атестаті про повну загальну освіту (а.с.9, 10, 11) встановлено, що дошлюбне прізвище заявника [PERSON] українською мовою вірно пишеться як « [PERSON] », російською - « [PERSON] ». Таким чином, аналізом документів та співставленням даних в них суд приходить до висновку, що під час видачі ВАТ «Інгулецька спецекскавація» свідоцтва про право власності на житло № 15 від 03 лютого 1995 року в зазначенні прізвища заявника було допущено помилку, пов`язані з невірним перекладом її дошлюбного прізвища « [PERSON] » з російської мови на українську. Виявлені суперечності позбавляють [PERSON] можливості зареєструвати за собою право власності на частку квартири в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується рішенням державного реєстратора про зупинення розгляду заяви [PERSON] від 09 січня 2019 року (а.с.16), а відтак і позбавляють можливості належної реалізації прав як власником частки нерухомого майна. Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Як визначено в п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Згідно з п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року №5 зазначено, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по-батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по-батькові або замість імені чи по-батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Згідно з висновками Європейського Суду з прав людини, викладених у п.45 рішення у справі "Бочаров проти України" від 17 березня 2011 року та у рішенні по справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року « … суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів…». Аналізом встановлених судом обставин справи та доказів, наданням їм оцінки в сукупності, суд приходить до висновку про доведеність поза розумним сумнівом факту належності [PERSON] , [INFO] , дошлюбне прізвище - [PERSON] , правовстановлюючого документу - свідоцтва про право власності на житло №15 від 03 лютого 1995 року, виданого Відкритим акціонерним товариством «Інгулецька спецекскавація» згідно з розпорядженням №23 від 27 грудня 1994 року на квартиру [ADDRESS] . Таким чином, приймаючи до уваги, що в написанні дошлюбного прізвища заявника в правовстановлюючому документі на житло дійсно допущено помилку, яку неможливо виправити в позасудовому порядку, тому встановлення факту належності їй правовстановлюючого документу в судовому порядку є єдиним способом, що забезпечить можливість реалізації нею вільно та в повному обсязі всіх прав як співвласником житлового приміщення, а саме володіння, користування та розпорядження житлом. Відтак суд приходить до висновку про необхідність задоволення вимог із встановленням вказаного факту, який знайшов своє підтвердження належними, допустимими та достатніми доказами в їх сукупності, має для заявника істотне юридичне значення і не визначає наступне вирішення спору про право. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує ч.7 ст.294 ЦПК України, п.51 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати в цивільних справах», у зв`язку з чим понесені заявником судові витрати по справі відшкодуванню не підлягають.

Outcome: approved