Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-27 00:00:00

Звертаючись до суду, позивач в обґрунтування заявлених позовних вимог зазначив, що він [PERSON] , [INFO] з 2006 року є зареєстрованим в квартирі [ADDRESS] , квартира є неприватизованою. Квартира надавалася на їхню сім`ю, яка складалася з трьох осіб: його, відповідача та їхнього сина, відповідач оформила особовий рахунок на себе. Також, крім нього в квартирі зареєстровані: колишня дружина - [PERSON] , [INFO] , та їхній син - [PERSON] , 2003 року народження. З відповідачем в 2009 році розірвали шлюб, з того часу разом не проживають та не ведуть спільного господарства, відповідач забрала сина, особисті речі та виїхала на постійне місце проживання до своєї матері до Російської Федерації, точна адреса йому невідома. З 2009 року квартирою не цікавиться, не утримує її в належному стані, комунальні послуги не сплачує, добровільно знятись з реєстрації місця проживання не бажає. З 2009 року саме він виконує обов`язки по матеріальному утриманню квартири у гуртожитку в повному обсязі. При розірванні шлюбу в 2009 році він та відповідач вирішили, що син буде проживати разом з матір`ю, тому спорів щодо визначення місця проживання дитини у них не було. Реєстрація відповідача та неповнолітнього сина за вказаною вище адресою є перешкодою у вільному використанні квартири, саме він самостійно несе витрати по її утриманню, відповідач в матеріальному забезпеченні квартири (ремонтні роботи) не бере участі. Комунальні послуги за водопостачання, газопостачання, ремонтні роботи на сьогоднішній день є завеликими, а тому йому важко самостійно сплачувати їх в повному обсязі. На підставі зазначеного позивач просив: визнати [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , такими що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав зазначених у позовній заяві. Додатково пояснив, що його колишня дружина [PERSON] та його син [PERSON] не проживають з ним у квартирі [ADDRESS] (одинадцяти) років, тому вважає, що вони втратили право користування зазначеною квартирою. Понесені судові витрати просив суд залишити за собою, про що надав суду відповідну заяву. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона мешкає у квартирі [ADDRESS] . Вона мешкає з позивачем в одному будинку, на одному поверсі, їхні квартири знаходяться одна навпроти одної. Сусідка [PERSON] разом з сином [PERSON] виїхала з квартири [ADDRESS] (десять) 11 (одинадцять) років тому і більше не поверталася. У квартирі Завгороднього [PERSON] вона інколи буває в гостях і їй відомо, що ні речей [PERSON] , ні речей [PERSON] в квартирі позивача немає. Також їй відомо, що [PERSON] та [PERSON] покинули квартиру добровільно, ніхто їх не виганяв, і за всі ці роки вони жодного разу в квартиру не приїжджали. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що з позивачем він мешкає в одному будинку, на одному поверсі, є його сусідом. В кімнаті №3 секції [ADDRESS] [ADDRESS] він мешкає з 1997 року. Приблизно в 2006-2007 роках в кімнату [ADDRESS] посилилася родина [PERSON] : чоловік, дружина та син. Приблизно в 2009 році дружина з сином виїхали з квартири та вже років 10 (десять) 11 (одинадцять) він їх не бачив, жодного разу вони в квартиру [PERSON] не приїжджали. Коли він бував у квартирі позивача в гостях, не бачив особистих речей колишньої дружини позивача та його сина. Йому відомо, що [PERSON] та [PERSON] добровільно вирішили виїхати з квартири позивача. Представник третьої особи - органу опіки та піклування виконавчого комітету Кам`янської міської ради в судове засідання не з`явився, надали суду заяву про розгляд справ без участі їхнього представника та висновок виконавчого комітету Кам`янської міської ради від 18.03.2020 року № 12 вих-20/154. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася. Заяву про слухання справи за її відсутністю не надала. Про причини неявки суд не повідомила. Про час і місце слухання справи повідомлена належним чином - у відповідності до вимог ч. 6, п. 2 ч. 7 ст. 128, ч. 9 ст. 130 ЦПК України, судовими повістками про виклик за зареєстрованим у встановленому порядку місцем проживання та оголошенням на сайті. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи. В судовому засіданні досліджені всі докази, подані учасниками справи. Клопотання про витребування і дослідження інших доказів до суду не надходило. Суд постановляє рішення на підставі повно і\~всебічно з`ясованих\~обставин,\~на які\~сторони посилаються\~як на\~підставу своїх\~вимог і\~заперечень,\~підтверджених тими\~доказами,\~які були\~досліджені в\~судовому засіданні. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідач не надав ні відзиву, ні заперечень за позовом, тому обставини, на які посилається позивач за текстом позовної заяви суд вважає доведеними. Заслухавши позивача та свідків, дослідивши наявні у справі письмові докази та оцінивши їх в сукупності суд приходить до наступних висновків. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є власником особового рахунку № 8500008271 квартири [ADDRESS] секції [ADDRESS] та квартиронаймачем даної квартири (ар.с.7). Відповідно до довідки № 8271 від 07.11.2016 року виданої ТОВ «Абонент XXI» в квартирі [ADDRESS] , зареєстровані: [PERSON] , 1980 р.н., її чоловік [PERSON] 1974 р.н. та їх син [PERSON] , 2003 р.н. (ар.с.8). Факт реєстрації відповідача [PERSON] та її сина [PERSON] в квартирі [ADDRESS] підтверджено довідкою з адресно-довідкового підрозділу ГУ ДМС Дніпропетровської області від 29.11.2019 року (ар.с.17). Відповідно до акту про не проживання від 21.08.2019 року, виданого КП КМР «УКОЖФ» відповідач [PERSON] , 1980 р.н., та її син [PERSON] , 2003 р.н. за адресою: [ADDRESS] , не проживають більше 10 (десяти) років (ар.с.39). Згідно з ст. 71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігаються жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно з ст. 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 107 ЖК України, у разі вибуття наймача та членів його сім`ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім`я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім`ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Особливим інститутом житлового права є збереження житла за тимчасово відсутніми. Порядок збереження житла за тимчасово відсутніми членами сім`ї наймача житла державного, комунального житлового фонду визначено ст. 71 ЖК України, а їхні права та обов`язки - ст. 78 ЖК України, які встановлюють випадки збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадинами. Згідно з п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" від 12.04.85 року у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Поважності причин відсутності відповідача [PERSON] в житловому приміщенні за адресою: [ADDRESS] з 2009 року не встановлено. За таких обставин, позовні вимоги в частині визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] підлягають задоволенню. Окрім цього, як вбачається з матеріалів справи, в квартирі зареєстрований неповнолітній [PERSON] , [INFO] , якого позивач також просить визнати таким, що втратив право на користування квартирою. Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Кам`янської міської ради від 18.03.2020 року № 12 вих-20/154, орган опіки та піклування виконавчого комітету міської ради вважає не доцільно визнати неповнолітнього [PERSON] , [INFO] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] ( [ADDRESS] .с.35). Частинами 2 та 3 ст. 18 Закону України\~"Про\~охорону дитинства" передбачено, що діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Органи опіки та піклування зобов`язані здійснювати контроль за додержанням батьками або особами, які їх замінюють, майнових та житлових прав дітей при відчуженні жилих приміщень та купівлі нового житла. Стаття 18\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» забезпечує право дитини на проживання в житлових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку. Право дитини на житло є одним з основних прав, адже без мінімальної забезпеченості житлом і майном нормальне існування дитини просто неможливе. Реєстрація неповнолітнього [PERSON] була вчинена за згодою всіх членів сім`ї, і це надає можливість батькам неповнолітньої дитини реалізовувати права на виховання, навчання та лікування своєї дитини за місцем реєстрації - у дитячих садочках, школах, лікарнях, тощо. Згідно статті 11 Закону «Про охорону дитинства» сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. В судовому засіданні не було встановлено наявність у відповідача [PERSON] іншого свого житла, іншого постійного місця проживання, в зв`язку із чим не доведено наявність можливості у відповідача забезпечити реєстрацію своєї неповнолітньої дитини на теперішній час, а тому, в разі зняття дитини з реєстраційного обліку в квартирі тягне позбавлення можливості та права на реалізацію законних прав дитини, тобто, це суперечить інтересам дитини. За вказаних обставин вимоги про визнання неповнолітнього [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, за даних конкретних обставин суперечать інтересам неповнолітньої дитини, а тому, суд, не може визнати обґрунтованими вимоги позивача в цій частині. Таким чином, це доводить те, що питання про визнання неповнолітнього [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням не можливе в силу вищевикладених обставин і задоволенню не може підлягати. Отже, за таких обставин суд вважає, що позові вимоги в частині визнання неповнолітнього [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, задоволенню не підлягають. Від стягнення з відповідача судових витрат позивач відмовився, а отже вони залишаються за позивачем.

Outcome: partial