Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-16 00:00:00

До суду з вказаним позовом звернулася [PERSON], посилаючись на те, відповідно до господарських книг [PERSON] сільської ради за 1986-1990, 1991-1995 роки та довідки [PERSON] сільської ради житловий будинок №21 по вулиці Набережна в селі Антонівка, 1968 року побудови, відносився до майна колгоспного двору. На час припинення колгоспного двору 15 квітня 1991 року в ньому проживали [PERSON] та [PERSON], які згідно діючих на той час ст. ст. 120,123 ЦК УРСР (1963 р.) та Закону України "Про власність" набули право власності на житловий будинок як майно колгоспного двору в рівних частинах по ? частині. 27 листопада 2012 року помер [PERSON], спадкоємицею за законом першої черги, яка в силу частини 3 ст. 1268 ЦК України спадщину прийняла, отримавши в Ставищенській районній державній нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину на частину спадкового майна, є його дружина [PERSON] 25 травня 2015 року померла [PERSON] Спадщину після її смерті прийняла вона (позивачка), спадкоємиця за заповітом. Відповідно до технічного паспорта житловий будинок загальною площею 51,30 м2 житловою площею 25,70 м2 вартістю 147720 гривні. На земельній ділянці знаходяться житловий будинок «А-1», погріб з шийкою «Д», прибудова «а», сарай «Б», літня кухня «В», убиральня «Г», ґанок «а1», колодязь питний №1, огорожа №2, хвіртка №3. Земельна ділянка по вулиці Набережна, 21 в селі Антонівка не приватизована. [PERSON] сільська рада свідоцтва про право власності не видала, що позбавляє її можливості оформити свої права в нотаріальній конторі. Позивач просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті 25 травня 2015 року матері [PERSON] на вказаний житловий будинок В судове засідання позивач та її представник не прибули, подали до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність з зазначенням, що позовні вимоги позивач підтримує (а. с. 48, 54). Представник відповідача [PERSON] сільської ради в судове засідання не прибув, до суду від сільської ради надійшла заява про визнання позовних вимог та слухання справи у відсутність представника сільської ради (а.с. 55). Треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не прибули, подали до суду заяви, яким проти задоволення позовних вимог не заперечують (а.с. 51, 52). Суд, розглянувши матеріали справи, заяву відповідача [PERSON] сільської ради про визнання позову та перевіривши письмові докази, вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що відповідно до погосподарських книг [PERSON] сільської ради за 1986-1990, 1991-1995 роки (а. с. 18-21, 49-50), довідки [PERSON] сільської ради від 26.08.2016 р. № 323 (а. с. 15) житловий будинок по вул. № 21 по вулиці Набережна в селі Антонівка Ставищенського району Київської області, 1968 року побудови, відносився до майна колгоспного двору, на час припинення якого в ньому проживали та не втратили частку в його майні [PERSON] та його дружина [PERSON], які набули право власності на вказаний будинок, як на майно колгоспного двору в рівних частинах, кожен на ? частину. Відповідно до технічного паспорту (а. с. 23-25) та довідки [PERSON] сільської ради від 26 серпня 2016 р. № 319 (а. с. 16) вказаний житловий будинок загальною площею 51,30 м2 житловою площею 25,70 м2 вартістю 147720 гривні розташований на земельній ділянці, яка не приватизована. На земельній ділянці знаходяться житловий будинок літер «А-1», погріб з шийкою літера «Д», прибудова літера «а», сарай літера «Б», літня кухня літера «В», ґанок «а1» (1968 року побудови) та колодязь питний №1 (1995 р.), убиральня (2013 р.), огорожа №2 і хвіртка №3 (2015 р.), які встановлені після припинення колгоспного двору, проте не є господарськими спорудами. З матеріалів спадкової справи встановлено, що 27 листопада 2002 року помер [PERSON] в селі Антонівка Ставищенського району Київської області. Спадщину після смерті останнього прийняла його дружина [PERSON] відповідно до ст. ст. 529, 549 ч. 1 п. 1, ч. 2 ЦК України (1963 р.) шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном (а. с. 28-30). 25 травня 2015 року померла [PERSON] в селі Антонівка, спадщину після її смерті якої прийняла дочка спадкодавиці - позивач за заповітом, посвідченим [PERSON] сільською радою Ставищенського району Київської області 06.11.2013 року за р. № 44, подавши до Ставищенської районної державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини у встановлений шестимісячний строк відповідно до ст. ст. 1223 ч. 1, 1269 ч. ч. 1, 2, ст. 1270 ч. 1 ЦК України. Інші спадкоємці [PERSON] та [PERSON], діти спадкодавиці (а. с. 14), протягом встановленого статтею 1270 ЦК України не подавали заяву про прийняття спадщини, тому відповідно до ч. 1 ст. 1272 вважаються такими, що не прийняли спадщину (а.с. 27-36). Реєстрація права власності на даний житловий будинок згідно відповіді КП КОР Південне БТІ до 01.01.2013 р. не проводилась (а. с. 22) та в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомості про речові права на вказане нерухоме майно відсутні (а. с. 57). Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЦК України (1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Згідно п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. На підставі ч. 5 ст. 1268 ЦК України спадщина належить спадкоємцю незалежно від часу її прийняття з часу відкриття спадщини. Відповідно до пунктів 1, 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України цей кодекс застосовується до цивільних правовідносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто після 1 січня 2004 року. Статтею 182 ЦК України передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації, а порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість і підстави відмови в ній установлюються законом. Відповідно до ст. 2 Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення, (постанова Верховного Суду України від 13 червня 2012 р. № 6-54 цс 12). З урахуванням положень ч. 1 ст.15, ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За змістом наведених норм права потреба в такому способі захисту виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами (документами), підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] та [PERSON] відповідно до статей 120,123 ЦК УРСР та Закону України «Про власність» за життя набули право власності на вищевказаний житловий будинок, як на майно колгоспного двору, кожен на 1/2 частину, після смерті 27.11.2002 р. [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на ? частину будинку набула його дружина [PERSON], а після смерті останньої 06.11.2013 р. право власності в порядку спадкування за заповітом на спадщину за законом після смерті 27 листопада 2012 року чоловіка [PERSON] на 1/2 частину житлового будинку, і це право в силу статті 1218 ЦК України увійшло до складу спадщини, а після смерті 25 травня 2015 року останньої право власності в порядку спадкування за заповітом на вказаний будинок набула позивач [PERSON], і оскільки відповідачем [PERSON] сільською радою позов визнається, - він підлягає задоволенню. Оскільки [PERSON] сільська рада до предявлення позову про визнання права на спадщину на житловий будинок і в судовому засіданні не оспорювала цього права, відповідно до змісту ст. 88 ЦПК України на неї не може бути покладений обовязок по відшкодуванню судових витрат.

Outcome: approved