Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-26 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області 04 вересня 2013 року з позовом до [PERSON]про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою звернулась [PERSON] Позов мотивований тим, що позивач є власником 33/50 часток садибного житлового будинку з часткою земельної ділянки, розташованих в [ADDRESS], що підтверджується державним актом на право власності на земельні ділянки (кадастрові номера 0510100000:03:022:0019, 0510100000:03:022:0020, 0510100000:03:022:0021) серії ВН № 154017, виданим 11.11.2004 року на підставі рішення Вінницької міської ради від 31.03.2004 року № 654. На час виготовлення технічної документації для приватизації земельних ділянок землекористувачемсуміжної земельної ділянки, розташованої в [ADDRESS] був [PERSON], з яким погоджено межі земельних ділянок, про що 23.09.2003 року складено відповідний протокол обстеження та погодження межі земельної ділянки. На межі "А-Б" земельної ділянки за кадастровим номером 0510100000:03:022:0019 [PERSON] було збудовано паркан, який переривалася цегляною стіною заднього фасаду надвірної убиральні, що належала [PERSON], і була побудована на самій межі земельних ділянок та перетинає її, жодних спорів щодо меж вказаних земельних ділянок не виникало. Разом з тим, на даний час землекористувачем суміжної земельної ділянки, розташованої в [ADDRESS] є відповідач [PERSON], яка вимагає надати можливість встановити огорожу на приватизовані земельній ділянці позивача за кадастровим номером 0510100000:03:022:0019 на відстані 1,0 м. від цегляної стіни надвірної убиральні, належної [PERSON] Крім того, позивач є власником земельної ділянки за адресою [ADDRESS], кадастровий номер 0510137000:03:022:0036, яка по межі з "Г-Д" суміжна з земельною ділянкою користувачем якої був [PERSON] Межа земельних ділянок між позивачем та [PERSON] частково розділена парканом, а частково на самій межі розташована цегляна стіна сараю, який належав [PERSON], жодних спорів щодо вказаних меж між [PERSON] та [PERSON] не існувало. На даний час землекористувачем суміжної земельної ділянки є відповідач [PERSON], яка вимагає надати можливість встановити огорожу на приватизованій земельній ділянці позивача за кадастровим номером 0510137000:03:022:0036 на відстані 0,3 м від цегляної стіни сараю. Разом з тим, позивач вважає, що вказані вимоги [PERSON] є незаконними оскільки при будівництві надвірної вбиральні та сараю відповідачем [PERSON] були порушені вимоги Державних будівельних норм «Житлові будинки для індивідуальних забудовників (ДБН 79-92), а тому відповідач не має права встановлювати огорожу на приватизованих земельних ділянках позивача, оскільки вказане порушить її право власності та чинить перешкоди в користуванні земельними ділянками. Тому, позивач, вважаючи, що такими вимогами відповідача про встановлення огорож на її земельних ділянках, порушується її право землевласника, звернулась до суду з вказаним позовом в якому просить суд зобов'язати [PERSON] усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою площею 0,0163 га за кадастровим номером 0510100000:03:022:0019, що розташована в [ADDRESS] шляхом: переносу цегляної стіни надвірної убиральні, яка належить відповідачу [PERSON] від межі земельної ділянки на відстань не менше 1,0 м та відновити паркан межі на місці розташування цегляної стіни надвірної убиральні, яка належить відповідачу [PERSON], за рахунок відповідача [PERSON] та зобов'язати [PERSON] усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою площею 0,0090 га за кадастровим номером 0510137000:03:022:0036, що розташована в [ADDRESS] шляхом: переносу цегляної стіни сараю, який належить відповідачу [PERSON], від межі земельної ділянки на відстань не менше 1,0 м та відновлення паркану межі на місці розташування цегляної стіни сараю, який належить відповідачу [PERSON] за її рахунок. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позов підтримали та з викладених в ньому позовних вимог підстав, просили його задоволити. На обґрунтування позову [PERSON] суду пояснила, що надвірна вбиральня та сарай були побудовані [PERSON] (бувший чоловік відповідача [PERSON]) ще до погодження меж між земельними ділянками. Розташування вказаних будівель та їх відстань, точніше фактична відсутність вказаної відстані, від межі [PERSON] завжди влаштовували та користуватись належними позивачу земельними ділянками не заважали. Проте, на даний час [PERSON], яка стала користувачем суміжної земельної ділянки, хоче встановити огорожу не по існуючій та погодженій межі, а на її земельній ділянці на відстані 1 метр від надвірної вбиральні та 0,3 метри від сараю, що є незаконним. Позивач вважає, що вказані вимоги [PERSON] пов'язані з її бажанням мати доступ по зазначених будівель, а тому хоче щоб [PERSON] їх перенесла та за власні кошти на їх місці становила паркан. Крім того, на обґрунтування позову зазначила, що знаходження вказаних будівель безпосередньо на межі порушує її право землевласника, оскільки вода, що стікає з будівель руйнує її землю. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнали в повному обсязі та просили відмовити в задоволенні позовних вимог. На обґрунтування своєї позиції [PERSON], крім іншого, зазначила, що межі земельних ділянок були погоджені з [PERSON] її бувшим чоловіком [PERSON], а будівлі щодо яких виник спір були побудовані задовго до вказаного. Між земельною ділянкою, якою користується [PERSON] та земельними ділянками [PERSON] існує тверда межа паркан, яка в спірних місцях переривається стінами надвірної вбиральні та сараю. Разом з тим, відповідачем було встановлено, що [PERSON] незаконно користується частиною земельної ділянки загальною площею 4,0 кв. м. Вказане зумовило її звернення до суду, рішенням якого [PERSON] зобов'язано не чинити перешкод [PERSON] у встановленні паркану згідно плану земельних ділянок домоволодінь [ADDRESS]. Проте, [PERSON] вказаного робити не хоче. Разом з тим, [PERSON] ніколи не намагалась встановити паркан на земельній ділянці [PERSON], тим паче на такій відстані як вказано в позовній заяві, а лише висунула вимогу позивачу виконати рішення суду та встановити тверду межу відповідно до висновку спеціаліста № 3680 від 18.03.2009 року. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, повідомлявся судом завчасно та належним чином. Заслухавши пояснення осіб, що беруть участь у справі, дослідивши матеріли цивільної справи, оцінивши докази в їх сукупності, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Позивачу [PERSON] на праві власності належить чотири земельні ділянки з кадастровими номерами 0510100000:03:022:0019, 0510100000:03:022:0020, 0510100000:03:022:0021 та 0510137000:03:022:0036, три з яких загальною площею 0,0364 га розташовані за адресою [ADDRESS] (0510100000:03:022:0019, 0510100000:03:022:0020, 0510100000:03:022:0021) та одна площею 0,0090 га за адресою [ADDRESS] (0510137000:03:022:0036). Вказане визнано сторонами спору та підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ВН № 154017, виданим 11.11.2004 року на підставі рішення Вінницької міської Ради від 31.03.2004 року № 654 та зареєстрованим в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 3/2328 ( а.с. 4) та державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ № 289426, виданим 16.06.2009 року на підставі договору дарування від 22.01.2009 року реєстровий № 75 та зареєстрованого за № 010900300599 ( а.с. 5). В судовому засіданні не оспорюється сторонами, що відповідач [PERSON] є співвласником суміжної з вказаними земельними ділянками позивача земельної ділянки площею 0,0292 га. Зазначене підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно номер 8381092 від 22.08.2013 року, з якого вбачається, що земельна ділянка площею 0,0292 га за адресою [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] та витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 8381223 від 22.08.13 року. ( а.с. 83,84). Межі земельних ділянок щодо яких виник, погоджені між позивачем [PERSON] та співвласником суміжної земельної ділянки [PERSON], що підтверджується протоколом обстеження та погодження межі земельної ділянки від 23.09.2003 року, згідно якого земельна ділянка [PERSON] від Б до В межує з земельною ділянкою землевласника (землекористувача) [PERSON] та межа по точці 6-7 проходить по будівлі. ( а.с.6). Однією з передумов набуття відповідачем [PERSON] права власності на вказану земельну ділянку, стало рішенням Староміського районного суду м. Вінниці від 15.04.2009 року, яким встановлено порядок користування земельною ділянкою по [ADDRESS] відповідно до висновку спеціаліста № 3680 від 18.03.2009 року, виготовленого Вінницьким відділенням КНДІСЕ (варіант 1-а, додаток 5) та виділено в користування [PERSON] та [PERSON] земельну ділянку, площею 353 кв.м, з яких 214 кв.м. під двором та городом, 93 кв. м. під будівлями, 46 кв. м. спільного користування. ( а.с. 113). Разом з тим, [PERSON], яка намагалась встановити тверду межу (паркан) по межам належної їй та [PERSON] земельної ділянки, стало відомо, що частину належної їй земельної ділянки використовує [PERSON], яка не дає встановити паркан по межам земельної ділянки, що зумовило її звернення до суду з позовом про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 12.03.2013 року зобов'язано [PERSON], ухваленим за наслідками розгляду позову [PERSON] до [PERSON], судом зобов'язано [PERSON] не чинити перешкод [PERSON] у встановленні паркану (твердої межі) між точка 3 і 11 зони 7 на межі земельних ділянок, згідно плану земельних ділянок домоволодінь [ADDRESS], що міститься в додатку № 5 висновку спеціаліста № 3680 від 18.03.2009 року, виготовленому Вінницьким відділенням КНДІСЕ. В ході розгляду вказаної цивільної справи на підставі висновку судової будівельно-технічної експертизи № 1286 від 30.11.2012 року судом встановлено, що [PERSON] зайняла частину належної ділянки [PERSON], що полягає у порушенні меж земельної ділянки, що надана у користування [PERSON] та знаходиться в [ADDRESS]. З вказаного висновку будівельно-технічної експертизи № 1286 від 30.11.2012 року вбачається порушення меж земельної ділянки, що надана в користування [PERSON] та знаходиться за адресою [ADDRESS] від точки 3 до точки11 в зоні сім, які встановлені в додатку № 5 до висновку спеціаліста від 18.03.2009 року № 3680, що складений Вінницьким відділенням КНДІСЕ. Так, площа земельної ділянки, яка надана у користування [PERSON] та [PERSON] відповідно до рішення Староміського районного суду м. Вінниці від 15.04.2009 року - перебуває у фактичному користуванні власників будинку [ADDRESS] [PERSON] та [PERSON] становить 4,0 кв. м. З Додатків до вказаного висновку експертизи вбачається, що [PERSON] фактично користується землями що має використовувати [PERSON] загальною площею 4,0 кв.м, а саме у точці 3 шириною від 0,61 м. до 0,32 м. ( площа 0,0003 га), та площею 0,0001 га ( шириною від 0,46 м. до 0,23 м). (а.с. 29-37). Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та згідно ст. 391 ЦК України має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 106 ЗК України власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж. З пояснень наданих в судовому засіданні як позивачем, так і відповідачем суд дійшов висновку, що, не зважаючи на існуюче рішення суду, між [PERSON] та [PERSON] існує спір щодо зазначеної частини земельної ділянки загальною площею 4,0 кв.м, оскільки [PERSON] бажає встановити тверду межу (паркан), а [PERSON] з вказаним не погоджується. Так, [PERSON] в судовому засіданні повідомила, що межі земельної ділянки мають проходити по існуючій твердій межі, а [PERSON] вказала, що хоче встановити тверду межу (паркан) згідно з рішенням суду від 12.03.2013 року. Жодних доказів того, що [PERSON] бажає встановити паркан на земельній ділянці [PERSON] суду позивачем не надано. Навпаки, сукупність вказаних доказів переконує суд, що [PERSON] бажає встановити тверду межу (паркан) не на земельній ділянці позивача [PERSON], а між земельними ділянками, що належать сторонам, з позбавленням позивача можливості користуватись частиною земельної ділянки [PERSON], яка як підтверджено рішенням суду, без правових підстав використовується [PERSON] Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Проте, докази у справі свідчать, що право [PERSON] вимогами [PERSON] про встановлення твердої межі у відповідності до рішення суду не порушено. Доказів того, що [PERSON] вчинила інші дії, які порушують право землевласника [PERSON] суду не надано. Згідно вимог ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. З позовних вимог вбачається, що [PERSON] просить суд зобов'язати перенести стіни будівель, що знаходяться на межі на відстань не менше 1,0 м та одночасно зобов'язати відповідача відновити паркан межі на місці розташування вказаних стін будівель. Проте, встановлення твердої межі на місці розташування стін вказаних будівель буде суперечити існуючому рішенню суду та межам земельних ділянок сторін, що з огляду на вимоги ст. 124 Конституції України та ст. 321 ЦК України, свідчить про безпідставність вимог позову. Також, суд враховує, що з технічного паспорту на будинковолодіння за адресою [ADDRESS], тобто будинковолідіння, що належить в тому числі і відповідачу [PERSON], вбачається, що сарай побудований в 1967 році, а надвірна вбиральня в 1980 році ( а.с. 107) та вказані будівлі побудовані не [PERSON], а співвласником земельної ділянки [PERSON], ще до погодження меж між земельними ділянками. На підставі викладеного, оцінивши сукупність доказів у справі, враховуючи вимоги ст. 10, 11, 60 ЦПК України, суд дійшов висновку, що позов є необґрунтованим та не підлягає задоволенню з підстав недоведеності порушення права позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed