Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з вказаною позовною заявою, в якій просить стягнути з [PERSON] аліменти на її утримання у твердій грошовій сумі розміром 1000 гривень щомісяця, починаючи з дня подачі заяви і до досягнення малолітньою дитиною [PERSON], 22.04.2016 народження трирічного віку. \~ \~ \~ \~Судом порушено справу за правилами спрощеного позовного провадження (між сторонами виникли матеріально-правові і процесуально-правові наслідки такого рішення судді). Позовні вимоги обґрунтовані наступним. [PERSON] та [PERSON] перебували в цивільному шлюбі, 22 квітня 2016 року в них народився син [PERSON]. На теперішній час цивільні шлюбні відносини припинено, сімейних стосунків сторони не підтримують. В судовому порядку [PERSON] просить стягнути з відповідача аліменти на своє утримання в порядку ч. 2 ст. 84 СК України. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилася, в порядку п. 3 ч. 1 ст. 43, ч. 3 ст. 211 ЦПК України, подано заяву про розгляд справи в її відсутність, просить ухвалити рішення, яким задовольнити позовні вимоги, не заперечує проти ухвалення по справі заочного рішення. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, правом подачі відзиву на позовну заяву не скористався, судом вжито максимальні заходи для його повідомлення про розгляд справи з дотриманням ст. ст. 128, 130 ЦПК України. Інформацію про судові засідання на 15.02.2019 р., 01.02.2019 р. розміщено для відповідача, зареєстрованим місцем якого є тимчасово непідконтрольна територія Луганської області (м. Брянка), - розміщено на сторінці Красноармійського міськрайонного суду Донецької області офіційного веб-порталу "Судова влада в Україні" в мережі Інтернет. Повідомлення учасника процесу про судовий розгляд у наведений спосіб слід вважати належним в контексті статті 1-1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у звязку з проведенням антитерористичної операції» та ч. 11 ст. 128 ЦПК України. Крім того, за наданою Міністерством соціальної політики України, на запит суду, інформацією відповідач [PERSON] перебуває на обліку в Управлінні соціального захисту населення м. Ужгород Закарпатської області, фактичне місце проживання [ADDRESS]. Судові повістки направлені за встановленою адресою проживання також відповідачем проігноровано. Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. З огляду на вказане, в розумінні ст. 280 ЦПК України наявні умови для проведення заочного розгляду справи. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, належно зясувавши дійсні обставини справи, права та обовязки сторін, оцінки їх доводів і наданих ними доказів, приходить до наступних висновків. \~ \~ \~ \~Судом встановлено наступні факти та відповідні правовідносини. \~ \~ \~ \~22 квітня 2016 року народжений [PERSON], батьками якого є сторони по справі [PERSON] та [PERSON] (свідоцтво про народження серійний номр І-НО № 711339 а.с. 9). Сторони у зареєстрованому шлюбі між собою не перебувають. Позивач [PERSON] перебуває на реєстраційному обліку за адресою: Донецька область, м. Родинське, вул. Кутузова, буд. 28 (підтверджено відомостями в паспорті позивача на стор. 11 а.с. 3 5). Згідно довідки Родинської міської ради від 26.09.2018 року [PERSON] мешкає за адресою: м. Родинське, вул. Кутузова, буд. 28 з малолітнім сином [PERSON], [INFO] (а.с. 12). Відповідач [PERSON] перебуває на реєстраційному обліку за адресою: Луганська область, м. Брянка-3, вул. Куйбишева, буд. 7 (підтверджено відомостями в паспорті на стор. 11 а.с. 6-7). Згідно листа Міністерства соціальної політики станом на 10 січня 2019 року в Єдиній інформаційній бані даних про внутрішньо переміщених осіб міститься інформація про [PERSON], - з 04.10.2016 року перебуває на обліку в Управлінні соціального захисту населення м. Ужгород Закарпатської області, фактичне місце проживання [ADDRESS] (а.с. 24) За змістом частини другої статті 91, частини другої статті 84, частини першої, другої статті 80 СК України жінка, з якою проживає дитина, має право на утримання (аліменти) від чоловіка - батька дитини, незалежно від їх перебування у зареєстрованому шлюбі між собою, до досягнення дитиною трьох років. Право на аліменти у жінки, з якою проживає дитина виникає лише у разі достатнього матеріального забезпечення батька дитини. У судовому засіданні встановлено, що малолітній [PERSON], [INFO], батьківство якого відповідачем [PERSON] не оспорюється, мешкає разом зі своєю матірю [PERSON] З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] працевлаштована, перебуває в трудових відносинах з ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське», середньомісячний дохід складає 10492,25 гривень. Згідно ч. 4 ст. 84 СК України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. На підтвердження того, що відповідач [PERSON] має можливість надавати матеріальну підтримку позивачу [PERSON], з якою проживає спільна дитина сторін [PERSON], [INFO] до досягнення трирічного віку свідчать наступні докази. Так, згідно листа № 17/10 від 17.10.2018 року (наданий у відповідь на адвокатський запит) між [PERSON] та ФОП [PERSON] укладений договір про надання послуг № 01/08 від 01.08.2018 року (послуги фітнес-тренера) а.с. 11. Інших даних, які могли вказувати на неможливість або істотність обмеження надавати відповідачем матеріальну підтримку позивачу до досягнення їх спільним сином трирічного віку судом не встановлено. Частиною 1 статті 80 СК України передбачено, що аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. У Постанові Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" зазначено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. З урахуванням вказаного, суд надає оцінку матеріальному становищу відповідача. З матеріалів справи вбачається, що відповідач [PERSON] працевлаштований, отримує регулярну стабільну заробітну плату, а отже має можливість надавати матеріальну допомогу позивачу [PERSON], в звязку з її доглядом за малолітньої дитиною. Жодних інших утримань, обовязкових платежів відповідач не несе. Згідно вимог позовної заяви [PERSON] просить присудити до стягнення аліменти на своє утримання у твердій грошовій сумі у розмірі 1000,00 гривень. Виходячи з принципу справедливості та розумності та з урахуванням потреб позивача, можливостей відповідача, - суд вважає за можливе присудити стягнення аліментів в заявленому розмірі, що відповідає ст. 80, ч. 2 ст. 84 СК України, ст. 206 ЦПК України, та найкращим чином захистить інтереси позивача в потребі в матеріальних коштах в звязку з вихованням малолітньої дитини, та не призведе відповідача до скрутного матеріального становища. Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину, дружину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Згідно ст. 430 ч. 1 п. 1 ЦПК України, зазначене рішення суду підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. Згідно п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України резолютивна частина рішення суду повинна містити зазначення розподілу судових витрат. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша компенсується за рахунок держав. Так, позивач [PERSON] в силу Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати державного мита, тому судові витрати підлягають стягненню з [PERSON] в дохід держави. Розмір судового збору суд визначає, з урахуванням норми п. 3 ч. 1 ст. 176 ЦПК України, п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір». На підставі ст. ст. 84,\~191\~СК України,

Outcome: approved