Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в Хмільницький міськрайонний суд з позовом до Великоострожоцької сільської ради Хмільницького району встановлення факту прийняття спадщини, факту приналежності правовстановлюючого документу та просить визнати за ним право на спадкове майно, а саме на земельну частку (пай) розміром 3,97 в умовних кадастрових гектарах, що належала [PERSON] у відповідності до сертифікату серії ВН №0092345, зареєстрованого за №175 від 17 липня 1997 року згідно розпорядження Хмільницької районної адміністрації №35 від 10 лютого 1997 року. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 1 липня 1998 року померла його бабуся [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно у вигляді земельної частки (паю), який належав померлій у відповідності до сертифікату, у якому було зроблено виправлення, а саме у графі імя було вказано померлу як [PERSON], але виправлено на [PERSON]. Позивач зі спадкодавицею проживали в одному помешканні, а тому він є таким, що прийняв спадщину після її смерті. Після смерті [PERSON] позивач звертався до нотаріальної контори з метою прийняття спадщини, однак нотаріусом йому було відмовлено в оформленні документів, оскільки відсутні правовстановлюючі документи, тому він вимушений звернутись до суду з цим позовом. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Через канцелярію суду подав заяву про розгляд та вирішення справи у його відсутність, позов підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився. Відповідач у справі Великоострожоцька сільська рада Хмільницького району про день, місце і час судового засідання повідомлена належним чином і через канцелярію суду подала заяву, в якій просить розгляд справи проводити у відсутність її представника за наявними у справі документами. Позовні вимоги визнає. Судом встановлено наступні факти, обставини та відповідні їм правовідносини. 01.07.1998 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-АМ №353622, виданим виконавчим комітетом Великоострожоцької сільської ради Хмільницького району Вінницької області (а.с. 6). Як вбачається з листа управління Держгеокадастру у Хмільницькому районі Вінницької області № 33-28-99.2-1607/2-16 від 06.09.2016 року, [PERSON] видавався сертифікат серії ВН № 0092345, виданий на підставі розпорядження Хмільницької районної адміністрації № 35 від 10.02.1997 року, про право на земельну частку (пай) розміром 3,97 в умовних кадастрових гектарах, що знаходиться на території Великоострожоцької сільської ради Хмільницького району. В сертифікаті допущено виправлення - імя з "Марія" виправлено на "Марфа" (а.с7). Таким чином, після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно у вигляді земельної частки (паю), який належав їй відповідно до сертифікату на земельну частку (пай) серії ВН №0092345. Відповідно до заповіту, складеного 12.06.1998 року та зареєстрованого секретарем Великоострожоцької сільської ради, [PERSON] все своє майно заповіла [PERSON] (а.с.5). Як вбачається з довідок Великоострожоцької сільської ради № 381 від 26.09.2016 року, № 383 від 26.09.2016 року, позивач [PERSON] до дня смерті [PERSON] проживав разом з нею та був зареєстрований за одною з нею адресою - вулиця Молодіжна, 5, с. Великий Отрожок, Хмільницький район,, інших спадкомців за законом чи заповітом після смерті [PERSON] немає (а.с.8,9). Як вбачається з листа в.о. державного нотаріуса Хмільницької районної державної нотаріальної контори [PERSON] від 30.12.2016 року за № 386/01-06, після смерті 01.07.1998 року [PERSON], у Хмільницькій районній державній нотаріальній конторі спадкова справа не заводилась. Позивач у справі є таким, що прийняв спадщину після смерті [PERSON], так як на момент її смерті проживав з нею за адресою і фактично вступив в управління та володіння спадковим майном. Суд, враховуючи те, що позивач підтримав заявлені вимоги, відповідач у справі проти позову не заперечує, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, приходить до висновку про можливість задоволення заявленого позову в повному обсязі, так як це не суперечить вимогам чинного законодавства, не порушує прав, свобод та законних інтересів інших осіб. Згідно ст. 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За статтею 525 ЦК УРСР, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Статтею 548 ЦК УРСР встановлено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Частинами 1,2 ст. 549 ЦК УРСР визначається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Виходячи зі змісту статей 1296-1299 ЦК України, питання про право на спадкове майно вирішується судом у разі невизнання такого права чи відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до ст. 392 ЦК України, в разі відсутності документів на право власності, власник може вимагати визнання права власності в судовому порядку. За встановлених судом обставин, позивач не може оформити спадщину після бабусі [PERSON] у нотаріуса, хоча прийняв її, а тому обґрунтовано звернувся до суду. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження, та доведення перед судом їх переконливості, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оскільки позивачем доведено обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, суд дійшов висновку про задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved