Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-19 00:00:00

Головний лікар МОПЛ №1 звернувся до суду із заявою про надання дозволу на примусову госпіталізацію [PERSON], [INFO]. Заява мотивована тим, що хворий госпіталізований 12.03.2017 року до 7-го відділення МОПЛ №1, хворіє з 1960 року, є інвалідом І групи. Неодноразово проходив курси стаціонарного лікування. На теперішній час виявляє загострення психічного розладу (став метушливий, роздратований, виявляє агресію по відношенню до опікуна, відмовився від прийому медикаментів, почастішали судомні напади). Представник заявника в судовому засіданні вимоги заяви підтримав та просив її задовольнити. Хворий [PERSON] не заперечував проти надання йому психіатричної допомоги у примусовому порядку. Законний представник хворого\~у судовому засіданні просив суд задовольнити вимоги заяви, оскільки хворий становить загрозу для оточуючих, сусідів, до свого стану критично не ставиться, відмовляється приймати ліки. Прокурор вважав заяву такою, що підлягає задоволенню. Вислухавши думку сторін, вивчивши доводи заяви та матеріали справи, судом встановлено наступне. Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 17.10.2003 року [PERSON], [INFO], визнано недієздатним, та опікуном призначено [PERSON] Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 05.02.2009 року опікуном на недієздатним [PERSON] призначено [PERSON], [INFO] У рішенні комісії лікарів-психіатрів МОПЛ №1 від 13.03.2018 року вказано, що хворий [PERSON] перебуває на обліку з 1960 року, госпіталізований 12.03.2018 року до 7-го відділення МОПЛ №1, в звязку з погіршенням психічного стану (став метушливий, роздратований, виявляє агресію по відношенню до опікуна, відмовився від прийому медикаментів, почастішали судомні напади). Статтею 14 Закону України "Про психіатричну допомогу" визначено, що особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої письмової згоди або без письмової згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. В силу\~ст.17 Закону України «Про психіатричну допомогу» перебування особи в психіатричному закладі в примусовому порядку може здійснюватися лише протягом часу наявності підстав, за якими було проведено госпіталізацію. Особа, яку було госпіталізовано до психіатричного закладу в примусовому порядку, повинна оглядатися комісією лікарів-психіатрів не рідше одного разу на місяць з метою встановлення наявності підстав для продовження чи припинення такої госпіталізації. У разі необхідності продовження госпіталізації в примусовому порядку понад 6 місяців представник психіатричного закладу повинен направити до суду за місцем знаходження психіатричного закладу заяву про продовження такої госпіталізації. До заяви, в якій повинні бути викладені підстави госпіталізації особи до психіатричного закладу в примусовому порядку, передбачені статтею 14 цього Закону, додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обгрунтування про необхідність продовження такої госпіталізації. В подальшому продовження госпіталізації особи в психіатричному закладі проводиться кожного разу на строк, який не може перевищувати 6 місяців. Відповідно до частини 1 статті 339 Цивільного процесуального кодексу України, за умов, визначених Законом України "Про психіатричну допомогу", заява лікаря-психіатра про проведення психіатричного огляду особи у примусовому порядку, про надання особі амбулаторної психіатричної допомоги та її продовження в примусовому порядку подається до суду за місцем проживання особи, а заява представника психіатричного закладу про госпіталізацію особи до психіатричного закладу у примусовому порядку та заява про продовження такої госпіталізації подаються до суду за місцезнаходженням зазначеного закладу. Відповідно до ч. 1 ст. 340 ЦПК України, у заяві про проведення психіатричного огляду фізичної особи у примусовому порядку, про надання особі амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку та її продовження, про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку та продовження такої госпіталізації повинні бути зазначені підстави для надання психіатричної допомоги у примусовому порядку, встановлені законом. За приписами ч. 2 ст. 341 ЦПК України, справа за заявою про надання психіатричної допомоги у примусовому порядку чи про припинення надання амбулаторної психіатричної допомоги, госпіталізацію у примусовому порядку розглядається за присутності особи, стосовно якої вирішується питання про надання їй психіатричної допомоги у примусовому порядку, з обовязковою участю прокурора, лікаря-психіатра, представника психіатричного закладу, що подав заяву, та законного представника особи, стосовно якої розглядаються питання, повязані з наданням психіатричної допомоги. Таким чином, суд приходить до висновку, що [PERSON] хворіє на психічну хворобу, за своїм психічним станом не може дати згоди на добровільне продовження стаціонарного лікування, становить небезпеку для себе та оточуючих, за такого, вимоги заяви обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Outcome: approved