Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-29 00:00:00

І. ПРОЦЕДУРА 13.05.2020 року в інтересах позивача [PERSON] до суду звернувся адвокат Морозов О.В. з позовом до відповідачів, в якому просить: - виділити в натурі зі спільної часткової власності в окремий об`єкт нерухомості належні на праві власності [PERSON] згідно договору дарування від 11.12.2009 року, реєстровий №1-1842, 22/100 частин з домоволодіння [ADDRESS] , що складається: - в житловому будинку літ. "А" з приміщень: 2-1 коридор, площею 3,5 кв.м.; 2-2 коридор, площею 6,3 кв.м.; 2-3 житлова, площею 15,0 кв.м.; 2-4 житлова, площею 10,9 кв.м.; 2-5 кухня, площею 5,9 кв.м.; 2-6 туалет, площею 1,8 кв.м.; 2-7 веранда, площею 5,8 кв.м.; IV - погріб, площею 3,4 кв.м., загальною площею - 52,6 кв.м., в тому числі житловою площею - 25,9 кв.м.; - встановити порядок виконання цього рішення, згідно з яким рішення суду після набрання законної сили є підставою для здійснення державної реєстрації права власності за [PERSON] на об`єкт нерухомого майна, що складається з приміщень в житловому будинку літ. "А" домоволодіння [ADDRESS] : 2-1 коридор, площею 3,5 кв.м.; 2-2 коридор, площею 6,3 кв.м.; 2-3 житлова, площею 15,0 кв.м.; 2-4 житлова, площею 10,9 кв.м.; 2-5 кухня, площею 5,9 кв.м.; 2-6 туалет, лпощею 1,8 кв.м.; 2-7 веранда, площею 5,8 кв.м.; IV - погріб, площею 3,4 кв.м., загальною площею - 52,6 кв.м., в тому числі житловою площею - 25,9 кв.м. Позов пред`явлено на підставі ст. ст. 15, 355, 356, 364 ЦК України. Ухвалою суду від 21.05.2020 року відкрито провадження у справі. В судовому засіданні 21.07.2020 року суд ухвалив залучити до участі у справі у якості співвідповідача [PERSON] . В судовому засіданні представник позивача адвокат Морозов О.В. подав заяву про розгляд справи за відсутності позивача та його представника, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Відповідачі: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у судове засідання не з`явились, належним чином повідомлені, про що свідчать рекомендовані повідомлення в матеріалах справи. 15.07.2020 року відповідачем [PERSON] подано до суду заяву про розгляд справи за його відсутності із ухваленням рішення у справі на розсуд суду. Інші відповідачі, належним чином сповіщенні, про причин неявки суду не повідомили, у зв`язку з чим суд розглядає справу відповідно до положень\~ст. 223 ЦПК України. Ухвалою суду від 11.08.2020 року підготовче засідання у справі закрито та призначенно розгляд справи по суті. ІІ. АРГУМЕНТИ (ДОВОДИ) УЧАСНИКІВ СПРАВИ В своїх позовних вимогах позивач посилається на те, що їй належить на праві власності 22/100 частини домоволодіння [ADDRESS] . З метою реалізації прав власності у повній мірі, незалежно від волі інших співвласників, позивач, як співвласник спільного майна, прийняла рішення про виділ належній їй 22/100 частки домоволодіння [ADDRESS] із спільного майна. Відповідач [PERSON] надав до суду заяву про розгляд позовних вимог на розсуд суду. Інші учасники справи до судового засідання не з`явились, будь-яких заяв стосовно суті вимог на адресу суду не направили. ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ Судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. На підставі договору дарування від 11.12.2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, Толстих Н.М., реєстровий №1-1842, позивачу належить на праві власності 22/100 частин домоволодіння [ADDRESS] , які належали на праві власності дарувальнику - [PERSON] , відповідно до договору купівлі продажу від 03.04.2009 року, реєстрований № 1-1453, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , якій, у свою чергу, вказана частина домоволодіння належала на праві власності на підставі свідоцтва про право власності від 30.03.2009 року, яке видане виконавчим комітетом Одеської міської ради на 22/100 частин домоволодіння, які в цілому складається: в житловому будинку літ. «А»: 2-3 житлова 15,0 м2; 2-4 житлова 10,9 м2; 2-2 коридор 6,3 м2; 2-5 кухня 5,9 м2; прибудови літ. «а», погребу, сараю літ. «Б». Інша частина домоволодіння, у розмірі 78/100 частин належать відповідачам: [PERSON] та [PERSON] , на підставі свідоцтва про право власності від 16.01.2002 року, яке зареєстроване і записано у реєстрову книгу за № 15-6637; [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , по ј частині кожному, що підтверджується наявною в матеріалах справи інформаційної довідки з Державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 198177826 від 29.01.2020 року; [PERSON] , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, від 02.11.2000 року, реєстровий № 1-4776. Відповідно до технічного паспорту від 10.11.2009 року, видане КП «ОМБТІ та РОН», домоволодіння [ADDRESS] в цілому складається чотирьох квартир у кам`яному будинку літ. «А», житловою площею 131,9 м2 та надвірних будівель і споруд літ.: Б, В, Г, Е, Ж, З, К сараї, № 1-5 огорожа, І мостіння, розташованих на земельній ділянці загальною площею 1018 м2, яка знаходиться у фактичному користуванні. Як зазначено у висновку судової будівельно-технічної експертизи № 011/2020 від 25.02.2020 року, складений судовим експертом ПП «Одеський науково дослідницький центр експертних досліджень ім. Скибінського С.С.», який відповідає вимогам ст. 106 ЦПК України, експертом під час огляду було встановлено, що 22/100 частини домоволодіння розташовані на огородженій земельній ділянці, яка має окремий вхід (в`їзд) зі сторони провулку; по всьому периметру земельної ділянки, яка знаходиться в фактичному користуванні позивача, наявні паркани з суміжними землекористувачами; частина житлового будинку літ. «А», площею 52,6 м2, яка належить позивачу має індивідуальний вхід (вихід), має необхідний склад приміщень (житлових та підсобних), та має індивідуальні інженерні мережі. В матеріалах справи наявний лист приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу, [PERSON] , від 20.03.2020 року №14/01-16, згідно якого укладення договору про виділ частки позивача, можливе лише за згодою усіх співвласників домоволодіння. З метою сповіщення інших співвласників про намір укласти договір про виділ своєї частки зі спільного майна, 18.03.2020 року за замовленням [PERSON] було розміщено відповідне оголошення в газеті «Одеські вісті» за № 21(5245). IV. ПРАВОВІ НОРМИ, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ Відповідно до ч. 2\~ст. 316 ЦК України\~правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. На підставі\~ст. 317 ЦК України\~власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно з ч. 2\~ст. 318 ЦК України\~усі суб`єкти права власності є рівними перед законом. Частинами 1, 3\~ст. 319 ЦК України\~визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Відповідно до вимог ст. 41 Конституції України та ч. 1ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Ст. 355 ЦК України\~встановлено, що майно, яке є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. У відповідності до\~ст. 356 ЦК України\~власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб`єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади. Згідно з ч.ч. 1, 3\~ст. 358 ЦК України\~право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. На підставі ч. ч. 1, 3,\~4\~ст. 364 ЦК України\~співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. п. 6, 7\~постанови від 04.10.1991 р. № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності на житловий будинок»\~виділ частки в натурі (поділ будинку) може мати місце за наявності технічної можливості виділення кожній із сторін відокремленої частини будинку із самостійним виходом (квартири), яка відповідає розміру їх часток у приватній власності або наявності технічної можливості переобладнання будинку в ізольовані квартири. V. ОЦІНКА ДОВОДІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ВИСНОВКИ СУДУ Враховуючи встановлені обставини, та положення Інструкції, затвердженої Міністерством з питань ЖКГ України № 55 від 26.03.2007 року; норми ДБН В.2.2-15:2019, експерт дійшов висновку про технічну можливість, відповідно до вимог нормативно технічних актів, виділити в окремий об`єкт нерухомості 22/100 частини домоволодіння, які належать позивачу та до складу яких входять: в житловому будинку літ. «А» наступні приміщення: 2-1 коридор, площею 3,5 м2; 2-2 коридор, площею 6,3 м2; 2-3 житлова, площею 15,0 м2; 2-4 житлова, площею 10,9 м2; 2-5 кухня, площею 5,9 м2; 2-6 туалет, площею 1,8 м2; 2-7 веранда, площею 5,8 м2; IV погріб, площею 3,4 м2, загальною площею 52,6 м2, в тому числі житловою площею 25,9 м2. Таким чином, належна [PERSON] частина домоволодіння може бути технічно виділена в окремий об`єкт нерухомості. 12 лютого 2020 року з метою позасудового вирішення питань виділу належної [PERSON] частки в спільному майні, вона направила на адресу відповідачів заяву від 03.02.2020 року, про бажання виділу у натурі належної їй частки, в якій співвласникам пропонувалось надати згоду та прийняття участі у виділі належних позивачу частки, шляхом укладення нотаріального договору про виділ у натурі частки з спільного майна. Вказана заява була одержана відповідачами, про що в матеріалах справи наявні поштові квитанції про направлення рекомендованих листів та інформація про їх вручення. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Будь-яких належних та допустимих доказів, які б перешкоджали задоволенню позову, відповідачі суду не надали. Таким чином, за допомогою належних та допустимих доказів позивачем доведено, що вона є співвласником частки у спільній сумісній власності, що частка може бути технічно виділена в натурі, що виділ частки неможливо провести у позасудовому порядку, у зв`язку з неможливості укладення нотаріального договору без згоди та участі інших співвласників. Такий висновок повністю узгоджується із правовою позицією Верховного Суду України, викладеної у постанові від 03.04.2013 року у справі № 6-12цс13, згідно якої визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників. З врахуванням викладеного суд приходить до висновку, що обраний позивачем спосіб захисту прав, з урахуванням конкретних обставин у справі, є належним та ефективним, тому вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, у зв`язку з їх законністю та обґрунтованістю.

Outcome: approved