Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-20 00:00:00

В позовній\~заяві,\~що надійшла\~до Михайлівського\~районного суду\~від [PERSON] \~ вказано,\~що [INFO] помер\~батько позивача [PERSON] . До складу спадкового майна [PERSON] , зокрема, увійшла земельна ділянка площею 2,1144 га, розташована на території Мар`янівської сільської ради, кадастровий номер 2323384400:06:002:0028. Єдиним спадкоємцем за законом на майно померлого є позивач [PERSON] . При зверненні позивача до нотаріальної контори із заявою про отримання свідоцтва на спадщину, державним нотаріусом 28 листопада 2012 року йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом з підстав порушень при видачі державного акту на землю на ім`я померлого [PERSON] . Внаслідок зазначеного, позивач просить суд визнати за ним право власності на земельну ділянку, яка залишилися після смерті [PERSON] . В судове засідання позивач не з`явився, але надав заяву з клопотанням про розгляд справи за його відсутності, просить задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, але надав суду заяву з клопотанням про розгляд справи при його відсутності, не заперечує проти задоволення позову. Представники третіх осіб в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суду не повідомили. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 21 січня 2010 року, виданого Запорізьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Запорізькій області. Згідно свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] виданого 19 грудня 1967 рок, батьком [PERSON] вказаний [PERSON] [PERSON] належала земельна частка (пай) площею 2,1144 га, колишнього КСП ім. Свердлова, на підставі на підставі сертифікату ЗП №0094428. Розпорядженням голови Михайлівської районної державної адміністрації № 223 від 19 травня 2008 року, [PERSON] була виділена в натурі (на місцевості) земельна ділянка взамін сертифікатів на право на земельну частку (пай) по колишньому КСА ім. Свердлова. Відповідно державного акту на право приватної власності на землю ЗП №167866 від 27 вересня 2009 року [PERSON] , був власником земельної ділянки площею 2,1144га, що розташована на території Мар`янівської сільської ради. Відповідно до довідки від 28 листопада 2012 року № 3280/01-16, [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] у зв`язку з порушеннями законодавства при видачі державного акту на право власності на земельну ділянку. Постановою державного нотаріуса від 17.08.2021 року № 1062/02-31 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , у зв`язку з тим, що документ на спадкове майно власника, а саме Державний акт на право власності на земельну ділянку, був зареєстрований та виданий після смерті спадкодавця. Таким чином, [PERSON] є спадкоємцем за законом на спадщину, яка відкрилася після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , але оформити свої спадкові права не може з незалежних від нього підстав. Відповідно до\~статті 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно\~ст. 126 ЗК України, Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до\~Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Пунктом 4 ч. 1\~ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~передбачено, що державна реєстрація прав проводиться на підставі: державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом. Частиною 1\~статті 1225 ЦК України\~передбачено, що право на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно\~ст.1216 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав і обов`язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб ( спадкоємців). Для підтвердження наявності спадкового майна, яке підлягає державній реєстрації та місця його знаходження, нотаріусу слід подати документ, що підтверджує право власності спадкодавця на майно з відміткою органу, що проводить реєстрацію, або реєстраційного посвідчення, яке є невід`ємною частиною правовстановлюючого документа. В свою чергу право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця лише з моменту державної реєстрації цього майна (ч.2\~ст.1299 ЦК України). Право власності на нерухоме майно може бути оформлене на ім`я особи, яка померла, у разі наявності документів, які б підтвердили право власності на майно цієї особи. У випадку відсутності таких документів порушене питання вирішується у судовому порядку. Для правильного вирішення спору про спадкування, суд на підставі відповідних документів зобов`язаний перевірити: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства осіб, які звернулись з позовом в суд (докази родинних та інших відносин), наявність заповіту та його чинність (виписка з Спадкового реєстру), наявність спадкової справи (виписка із Спадкового реєстру), факт прийняття спадщини спадкоємцем при визнанні права власності, відмова нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, оскільки за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Свідоцтво про право на спадщину, відповідно до\~ст.67 Закону України «Про нотаріат», видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, а тому за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину не підлягають судовому розглядові. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися в суд за правилами позовного провадження. Крім того, суд враховує норми європейського законодавства по правам людини, в якому зазначено, що згідно зі стандартом, розробленим у практиці ЄСПЛ на підставі висновків у його рішеннях, для встановлення відповідності певного заходу принципу правомірності позбавлення володіння слід проаналізувати три критерії: 1) чи є такий захід правомірним (передбачається національним законодавством); 2) чи має позбавлення власності суспільний (громадський) інтерес; 3) чи є такий захід пропорційним поставленій меті (забезпечує справедливу рівновагу між інтересами суспільства та необхідністю додержання фундаментальних прав окремої людини). Якщо хоча б одного із зазначених критеріїв не буде дотримано, то ЄСПЛ констатує порушення державою ст. 1 Першого протоколу до Конвенції. Відповідно до третього критерію, уніфікований підхід ЄСПЛ до оцінки вимог, закріплених у ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, ґрунтується також на критерії «справедливої рівноваги (балансу)» між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням у право власності, та інтересами особи, яка так чи інше страждає від такого втручання (рішення від 23.09.1982 року справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції»). Зазначений критерій передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між поставленою метою та засобами, які використовуються для її досягнення. ЄСПЛ вважає, що будь - яке втручання у право власності обов`язково повинне відповідати принципу пропорційності. «Справедливий баланс» має бути дотриманий між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа, про яку йдеться, несе «індивідуальний і надмірний тягар» (рішення у справі «Трегубенко проти України»). Відповідно до пункту "г" ч. 1\~ст. 81 ЗК України\~громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено, що спадкове майно дійсно належало спадкодавцю [PERSON] . Проте позивач [PERSON] оформити своє право на спадщину не може через те, що державний акт на право власності на землю був виданий вже після смерті спадкоємця [PERSON] . На думку суду, визначальним є те, що спадкоємець [PERSON] був власником земельної ділянки площею 2,1144 га, а видача іншого правовстановлюючого документа на земельну ділянку не вплинуло на обсяг спадкового майна. Таким чином, визнання права власності на вказану земельну ділянку за єдиним спадкоємцем [PERSON] не порушує права інших осіб та іншим шляхом вирішити питання в позасудовому порядку неможливо.

Outcome: approved