Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Вказала, що вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. В період шлюбу у них народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO], який є повнолітній, та донька [PERSON], [INFO]. Позивач зазначила, що відповідач вигнав її з дитиною з будинку, дитина проживає з нею і перебуває на її утриманні та вихованні. Відповідач відмовляється утримувати їх спільну дитину, ніякої матеріальної допомоги не надає, не приймає участі у вихованні та утриманні доньки. У звязку зі скрутним матеріальним становищем вона не має змоги забезпечити дитину. Також позивач зазначила, що їй відомо те, що відповідач офіційно ніде не працює, здоровий, інших дітей на утриманні не має. Вважаючи права дитини порушеними, позивач просить суд стягнути із відповідача на її користь аліменти на утримання доньки у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання заяви до суду. Позивач [PERSON]В надала суду письмову заяву від 30.11.2017, в якій просила справу розглянути без її участі. Позовні вимоги підтримує і просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] надав суду письмову заяву від 30.11.2017), в якій просив розгляд справи провести без його участі. Позовні вимоги визнає. Не заперечує проти їх задоволення. Судом встановлені такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини. Із копії свідоцтва про шлюб, серія І-АМ №306521, виданого 21.11.1996, встановлено, що 21.11.1996 [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON]В, яка після реєстрації шлюбу змінила прізвище на [PERSON]. Із копії свідоцтва про народження, серія І-АМ №263970, виданого 22.08.2013 відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ямпільського районного управління юстиції у Вінницькій області, встановлено, що 10.02.2003 народилася [PERSON], батьками якої є [PERSON] та [PERSON]. Оцінюючи усі докази, що є у справі у їх сукупності, суд вважає встановленим, що між сторонами виникли спірні правовідносини, що полягають у обовязку матері, батька утримувати дітей, а також обовязку чоловіка утримувати дружину до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до положень ст.ст.1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обовязки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Відповідно ст.180 СК України батьки зобовязанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а оскільки дитина проживає із позивачем і перебуває на її утриманні, суд має підстави для стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини. Відповідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Оскільки суду не надано доказів про наявність у відповідача постійного заробітку, що би давало підставу визначити аліменти у частці від заробітку (доходу), суд має підстави для визначення їх у твердій грошовій сумі. Відповідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову, а оскільки [PERSON] звернулася до суду із позовом про стягнення аліментів 19.10.2017 за вхід.№6715, тому суд має підстави для стягнення аліментів на утримання дитини з 19.10.2017. Дослідивши усі докази, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги, виходячи із наступного. При вирішенні питання про розмір аліментів на утримання дитини, суд виходить із того, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину відповідно до ч.2 ст.182 СК України (в ред. Закону України №2037-VIII від 17.05.2017), не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд враховує матеріальне становище сторін: позивача, на утриманні якої є неповнолітня дитина, та відсутні відомості про наявність у неї доходів, а також відповідача, щодо якого відсутні відомості про наявність інших утриманців, стан його здоровя, а також його згоду на сплату аліментів на утримання дитини, тому вважає, що відповідач може і повинен надавати матеріальну допомогу дитині. Щомісячну суму коштів 2000 (дві тисячі) гривень на дитину, із якої в рівних частках (по 1000 гривень) кожен із батьків зобовязаний утримувати дитину щомісячно, до її повноліття, суд вважає достатньою для належного забезпечення дитини, що включає харчування, повноцінний розвиток та догляд, необхідність придбання одягу та взуття, інших необхідних товарів. Із врахуванням якнайкращих інтересів дитини, суд має підстави визначити розмір аліментів, які підлягають стягненню із відповідача, у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 (одна тисяча) гривень на дитину, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. З урахуванням наведеного, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і має підстави для їх задоволення. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що позивач на підставі п.3 ч.1 ст.5 ЗУ "Про судовий збір" звільнена від сплати судового збору при подачі позову до суду, а тому в порядку ст. 88 ч.3 ЦПК України має підстави стягнути із відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі ставки судового збору, встановленого п.п.1 п.1 ч.2 ст.4 ЗУ "Про судовий збір", у сумі 640 (шістсот сорок) гривень 00 копійок. Відповідно до ст. 367 ч.1 п. 2 ЦПК України у справі суд має підставу допустити негайне виконання рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, врегульовані ст.ст. 180, 181, 182, 184 Сімейного Кодексу України.

Outcome: approved