Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про зміну розміру аліментів на утримання дітей. Позов обґрунтовує тим, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18.04.2013 року було задоволено її позов до [PERSON] про зміну розміру стягуваних аліментів та вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання їх неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] в розмірі 1000 грн на кожну дитину. Однак, з часу винесення судом рішення про стягнення аліментів її доходи значно зменшились, що не дозволяє у повній мірі забезпечити потреби дітей. Разом з тим, вказує, що [PERSON] - інвалід дитинства, навчається в комунальному закладі «Луцький навчально-виховний комплекс» у 9-му класі, [PERSON] навчається у ВСП «Рожищенський фаховий коледж Львівського національного університету ветеринарної медицини та біотехнологій імені С.Г.Гжицького». Допомоги у вихованні дочок, догляді за ними, витратах на лікування відповідач не бере. Для навчання в школі та коледжі - купівлі одягу, взуття, шкільного приладдя відповідач коштів не надає. Такі витрати вона несе самостійно. Її прохання розподілити витрати, пов`язані з навчанням дітей відповідач ігнорує.Враховуючи вищезазначене, позивач просить суд збільшити розмір аліментів та щомісячно стягугати з [PERSON] в її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 2500 грн. на кожну дитину, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дітьми повноліття. Позивач подав суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю з підстав наведених в позовній заяві. Просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Статтею 280 ЦПК України встановлена можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, у разі належним чином повідомленого відповідача про дату, час та місце судового засідання. Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18.04.2013 року вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] аліменти в розмірі 1000 грн на кожну дитину (а.с.5-6). Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що розмір аліментів, який на даний час стягується з відповідача на утримання їх спільних дітей є недостатнім для належного матеріального забезпечення. Як встановлено судом, [PERSON] є інвалідом дитинства до 18 років, що підтверджується посвідченням серії [NUMBER] , та згідно довідки № 01-16/224 від 25.11.2020 року навчається у комунальному закладі "Луцький навчально-виховний комплекс №26 Луцької міської ради Волинської області у 9-А класі (а.с.9,18). У свою чергу, [PERSON] є студенткою ІІ курсу відділення ветеренарної медицини ВСП «Рожищенський фаховий коледж Львівського національного університету ветеринарної медицини та біотехнологій імені С.Г.Гжицького». Термін закінчення коледжу червень 2025 року. Дана обставина підтверджуються довідкою № 262 від 24.11.2020 року(а.с.18). Згідно вимог ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти присуджуються у частці від доходу її матері, батька і ( або ) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є здоровим, працездатним, на обліку у лікарів не перебуває. Доказів іншого суду не надано. Суд вважає доведеним, що у зв`язку з підвищенням цін на продовольчі та непродовольчі товари, підвищенням рівня прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку, матеріальний стан позивача погіршився, розмір аліментів, що стягуються з відповідача не відповідає звичайним потребам неповнолітніх дітей. Діти мають потреби в соціальному розвитку та навчанні, на що необхідні матеріальні витрати, якими позивач не може забезпечити дітей в повній мірі. Згідно до ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частиною 2 ст. 182 СК України, передбачений мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що сума аліментів, яка стягується на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] , на підставі заочного рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18.04.2013 року, є недостатньою для належного забезпечення їх потреб, а тому заявлені вимоги позивачки [PERSON] про збільшення розміру аліментів підлягають до задоволення та вважає за необхідне їх розмір збільшити до 2000 грн. на місяць на кожну дитину. Суд вважає, що визначений розмір аліментів є достатнім та справедливим. При цьому, на переконання суду, позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що відповідач здатний сплачувати аліменти у визначеному нею розмірі. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного суду України 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" (п. 23) у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Таким чином, аліменти у зміненому розмірі на користь позивача підлягають стягненню з моменту набранням даним рішенням законної сили. Згідно положень ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1ст. 5 Закону України "Про судовий збір", тому судовий збір в сумі 908 грн. слід стягнути з відповідача на користь держави. На підставі ст.ст. 180-182, 184, 192 СК України,

Outcome: partial