Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-03 00:00:00

ПАТ «ВіЕс Банк» звернулося до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 15.02.2008 року між ПАТ «ВіЕс Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №KF 47164, згідно якого надано кредит в розмірі 100 000,00 доларів США, з кінцевим строком погашення не пізніше 15.02.2028 року під 11,50 % річних. Позивач надав вказані кредитні кошти [PERSON], тим самим виконавши свої зобов'язання згідно договору. Проте відповідач своїх зобов'язань по поверненню кредиту та сплаті відсотків за користування кредитом належним чином не виконала. Розмір заборгованості відповідача за неповернення кредиту та сплаті відсотків за користування ним, згідно кредитного договору становить 52300,47 лдоларів, що в еквіваленті до національної валюти становить 619754,13 грн. На забезпечення виконання кредитного договору, 18.02.2008 року між ПАТ «ВіЕс Банк» та [PERSON] було укладено договір поруки, відповідно до умов якого [PERSON] зобов'язався перед кредитором за виконання відповідачем [PERSON], всіх її зобов'язань в повному обсязі, що випливають із кредитного договору №KF 47164. Враховуючи вищенаведене просить позов задовольнити, стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором та судові витрати. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі просить позов задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з'явилися повторно, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи. У відповідності до ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідачів на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши думку представника позивача, перевіривши матеріали справи, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Частиною 1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 15.02.2008 року, ПАТ "ВіЕС Банк" відповідачеві [PERSON], згідно кредитного договору № KF47164, надано кредит на загальну суму 100 000.00 доларів США. Позивач виконав свої зобов'язання за кредитним договором належним чином, надавши кошти в розмірі 100 000.00 доларів США, що підтверджується заявами на видачу готівки № 1379_41 від 18.02.2008 року, № 199_13 від 03.07.2008 року. Відповідач умов договору у встановлений договором термін не виконав тому, згідно розрахунку заборгованості, станом на час розгляду справи, загальна сума заборгованості за кредитом становить 52 300,47 доларів США, що в еквіваленті до національної валюти по курсу НБУ становить 619 754,13 грн. Відповідачам було надіслано вимогу, щодо погашення простроченої заборгованості, однак кредитні кошти неповернуті. Згідно з ч.1. ст.1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. На забезпечення виконання кредитного договору, 18.02.2008 року між ПАТ "ВіЕс Банк" та [PERSON] було укладено договір поруки, згідно якого поручитель прийняли на себе зобов'язання, у випадку невиконання [PERSON] взятих на себе зобов'язань по кредитному договорі, поручителі несуть солідарну відповідальність перед кредитором. Згідно ст.ст. 553, 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку, поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Дані обставини справи стверджуються також іншими матеріалами справи які не викликають сумніву у їх об'єктивності. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє ствердження в судовому засіданні, а тому підлягають до задоволення. Судові витрати у справі підлягають солідарному стягненню з відповідачів у повному обсязі.

Outcome: approved