Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-07 00:00:00

В січні 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 27 грудня 2014 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Комсомольського районного управління юстиції у м.Херсоні зареєстрували шлюб з відповідачем. На момент укладення шлюбу вже мали сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з дружиною не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов"язки з ведення спільного господарства, що призводило до постійних сварок та втрати почуття поваги та любові. З листопада 2017 року припинили спільне проживання та ведення спільного господарства. Вважає, що збереження сім'ї неможливе, а тому просить суд шлюб розірвати. В судове засідання сторони не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином та своєчасно. Позивач подав суду заяву, в якій просив справу слухати у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та не заперечував проти ухвалення заочного рішення (вх.8151/18-вх від 26.12.2018р.). Відповідач в судове засідання не з'явилася, хоча про день та час розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином шляхом направлення судової повістки рекомендованим листом з повідомленням за місцем реєстрації та через оголошення на офіційному веб-сайті суду на порталі Судова влада України. Причини неявки суду невідомі. Відзив не надійшов. За наявності умов, визначених у ч.1 ст.280 ЦПК, суд ухвалив про проведення заочного розгляду справи. У зв"язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. 27 грудня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Комсомольського районного управління юстиції у м.Херсоні між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], було зареєстровано шлюб (актовий запис №264); свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] видане 27 грудня 2014 року. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу "[PERSON]" (а.с.3). Сторони у справі мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії [NUMBER], виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Комсомольського районного управління юстиції у м.Херсоні 17 червня 2014 року за актовим записом №337 (а.с.6). З листопада 2017 року шлюбні відносини між подружжям припинені за постійних сварок та непорозумінь у сім'ї, втрати почуття любові і поваги один до одного; сторони припинили спільне проживання; дитина проживає з відповідачкою. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що сім'я розпалася остаточно, примирення між сторонами не є можливим за категоричної позиції позивача про розірвання шлюбу, тривалого періоду не проживання, а тому збереження даної сім'ї не відповідало б інтересам сторін, а отже позов є обґрунтованим і підлягає до задоволення.

Outcome: approved