Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-21 00:00:00

Заявник звернулась до суду із заявою, в обґрунтування якої зазначила, що вона, її тітка [PERSON], [PERSON] - її двоюрідна сестра та [PERSON] - чоловік її двоюрідної сестри, з липня 1975 року проживали разом у будинку [ADDRESS] та вели спільне господарство, заявник допомагала, доглядала та готувала їжу, для своїх родичів. Так, 2/5 частки будинку в якому вони всі разом мешкали належала [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу та яку вона заповідала своїй доньці [PERSON] Після смерті [PERSON] її донька не звернулась із заявою про прийняття спадщини, оскільки фактично проживала в будинку на момент смерті своєї матері та продовжувала в ньому проживати, при цьому вважаючи, що фактично прийняла спадщину. Також зазначила, що [PERSON] померла [INFO] року та після її смерті єдиним спадкоємцем був її чоловік [PERSON], який також не звертався до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та який помер [INFO] року. Оскільки заявник допомагала та доглядала [PERSON], то звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після його смерті, проте в прийнятті заяви було відмовлено через те, що заявник не могла підтвердити родинний зв'язок зі спадкодавцем. Рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя від 04.09.2017 року було встановлено факт спільного проживання однією сім'єю [PERSON] та [PERSON], не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини, а саме з 1975 року по [INFO] року (на момент смерті) за адресою: [ADDRESS] Після цього заявник повторно звернулась із заявою про прийняття спадщини, проте нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки не встановлено та не підтверджено факт постійного проживання [PERSON] із її матір'ю [PERSON] на момент смерті останньої, щоб підтверджувало факт прийняття спадщини. Так, [PERSON] та її донька [PERSON] постійно мешкали разом в будинку [ADDRESS] проте [PERSON] не була в ньому зареєстрована. За таких обставин, з метою подальшого оформлення спадкових прав, заявник звернулась до суду із заявою, в якій просила встановити факт постійного проживання [PERSON] разом із [PERSON] на момент смерті останньої в будинку [ADDRESS] Заявник [PERSON] в судове засідання надала заяву, якою підтримала заяву та просила встановити факт, а також провести розгляд справи без її участі. Представник заявника - адвокат [PERSON], яка діє на підставі ордеру на надання правової допомоги, звернулась до суду із заявою, в якій просила заяву задовольнити, встановити факт постійного проживання [PERSON] із [PERSON] Заінтересована особа - Приватний нотаріус Маріупольського міського нотаріального округу Верченко Т.І. звернулась до суду із заявою, в якій проти задоволення заяви [PERSON] не заперечувала, оскільки заявник позбавлена можливості успадкувати майно без встановлення вказаного факту. Розгляд справи просила провести без її участі. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає заяву обґрунтованою, та такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження [NUMBER] виданого 18.02.1955 року Краснотур'їнським МіськЗАГС, [PERSON] народилася [INFO] року, актовий запис №311, батько - [PERSON], мати - [PERSON]. (а.с.8) Відповідно до договору купівлі-продажу від 08.10.1975 року, 2/5 частини жилого будинку з відповідною частиною будівель подвір'я за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON] (а.с.10) Згідно копії свідоцтва про шлюб [NUMBER] виданого 07.07.1973 року Міськбюро ЗАГС, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 07.07.1973 року, актовий запис №1049. Після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на "[PERSON]".(а.с.9) Згідно заповіту, посвідченого 14.11.1989 року, посвідченого державним нотаріусом Третьої Іжевської державної нотаріальної контори, р-р №1-3591, [PERSON] на випадок своєї смерті зробила розпорядження, про те, що належну їй долю жилого будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] з належними прибудовами заповіла доньці [PERSON] (а.с.11) Згідно свідоцтва про смерть [NUMBER] виданого 10.12.2002 року Відділом управління ЗАГС Іркутської області по Центральному АО МО м. Братська, [PERSON], [INFO], померла [INFO] року у м. Братськ, Іркутської області, Росія, актовий запис № 2374. (а.с.5) Зі свідоцтва про смерть [NUMBER], виданого 19.11.2013 року Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області слід, що [PERSON], померла [INFO] року, актовий запис № 863. (а.с.6) Згідно свідоцтва про смерть [NUMBER] виданого 31.05.2014 року Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, [PERSON], помер [INFO] року, актовий запис № 440. (а.с.7) Як слід з довідки № 64 від 29.03.2018 року, виданої Комітетом самоорганізації населення "Бригантина", то в період часу з 15.02.1986 року по [INFO] року в будинку [ADDRESS] була зареєстрована та мешкала [PERSON], 1955 року народження, та в період часу з 1990 року по 25.08.2002 року з нею проживала та була зареєстрована її мати [PERSON], 1932 року народження. (а.с.12) Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Вказане кореспондується із п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» відповідно до якого: якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутись в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Згідно ст. 548 ЦК Української РСР (який діяв на час виникнення правовідносин) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженням. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК Української РСР (який діяв на час виникнення правовідносин) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Факт, про встановлення якого просить заявниця, має для неї юридичне значення, оскільки це є підставою для реалізації нею спадкових прав, як спадкоємця і підтверджений в судовому засіданні наданими доказами. Таким чином, судом встановлено факт постійного проживання [PERSON] з її матір'ю [PERSON], а тому суд приходить до висновку про доведеність і обґрунтованість заяви, а як наслідок її задоволення. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved