Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-20 00:00:00

АТ КБ «Приватбанк» 21.08.2019 року звернулось в суд із позовною заявою до [PERSON] та просить ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором на загальну суму 28075,18 грн. та стягнути судові витрати у розмірі 1921,00 грн. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що відповідно до укладеного договору №б/н від 16.10.2014 року [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок у розмірі 500,00 грн. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг" та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua складає між ним та банком Договір, що підтверджується підписом відповідача у заяві. Проте, [PERSON] не виконує належним чином взяті на себе зобов`язання за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості, допустив заборгованість перед банком, яка станом на 01.07.2019 року складає 28075,18 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 0,00 грн., заборгованість за простроченим тілом кредиту - 707,96 грн., заборгованість за нарахованими відсотками - 0,00 грн., заборгованість за нарахованою пенею за прострочене зобов`язання - 21904,12 грн., заборгованість за нарахованою пенею за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. - 3650,00 грн., штраф (фіксована сума) - 500 грн., штраф (процентова складова) - 1313,10 грн. В судовому засіданні представник позивача Гулкевич Н .І. позовні вимоги підтримала повністю, надала пояснення, аналогічні, які викладені у позовній заяві, просить задовольнити позовні вимоги, не заперечує проти винесення заочного рішення, оскільки не з`явився відповідач. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час та дату судового засідання, відзиву на позовну заяву до суду не подавав. Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без участі відповідача, представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог ст.ст. 280-282 ЦПК України вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів та ухвалити заочне рішення. Заслухавши представника позивача, з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких мотивів. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору №б/н від 16.10.2014 року [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок у розмірі 500,00 грн. Згідно ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Позивач свої обов`язки перед позичальником виконав, надавши відповідачу кредит в розмірі 500,00 гривень у виді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. В порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач в односторонньому порядку порушив взяті на себе договірні зобов`язання, у встановлений договором строк. В результаті цього утворилась заборгованість. Виходячи з положень ст.ст. 1050, 612 ЦК України відповідач прострочила виконання зобов`язання за кредитним договором. Згідно наданого банком розрахунку станом на 01.07.2019 року складає 28075,18 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 0,00 грн., заборгованість за простроченим тілом кредиту - 707,96 грн., заборгованість за нарахованими відсотками - 0,00 грн., заборгованість за нарахованою пенею за прострочене зобов`язання - 21904,12 грн., заборгованість за нарахованою пенею за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. - 3650,00 грн., штраф (фіксована сума) - 500 грн., штраф (процентова складова) - 1313,10 грн. Суд вважає, що вимоги позивача про стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту в сумі 707,96 грн. ґрунтується на вимогах закону, а отже за відсутності будь - яких заперечень зі сторони відповідача, підлягає задоволенню в повному обсязі. Згідно ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Щодо вимог про стягнення з відповідача заборгованості за нарахованою пенею за прострочене зобов`язання в сумі 21904,12 грн. та заборгованості за нарахованою пенею за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. у сумі 3650,00 грн., суд дійшов висновку, що у задоволенні позову в цій частині слід відмовити, оскільки з наданого банком розрахунку заборгованості неможливо встановити правильність розрахунку та законність нарахування пені у такому розмірі. З розрахунку не зрозуміло за який період часу нарахована ця пеня, чи перевищує період нарахування пені спеціальну позовну давність. Крім того, розмір пені у загальному 25554,12 грн. є значною, заборгованості по тілу кредиту та процентам у відповідача немає, що відповідно до ст.18 ЗУ «Про захист право споживачів» може вважатися несправедливим, таким, що суперечить принципам розумності, добросовісності, закріпленим у ст.3 ЦК України. З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.07.2019 року по справі №342/180/17 зауважує, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з [PERSON] , АТ КБ «ПриватБанк» дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» про повідомлення споживача про умови нарахування пені та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Таким, чином, вимога банку про стягнення пені в загальній сумі 25554,12 грн. є необґрунтованою, законність цієї вимоги позивачем не доведена. Щодо вимог про стягнення 500,00грн. - штрафу (фіксована частина), 1313,10 грн. - штрафу (процентна складова), то вони також не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (штрафу, пені). Договором передбачено сплату пені в разі порушення позичальником строків повернення кредиту та сплати відсотків, а також сплату штрафу за порушення строків повернення кредиту та/чи сплати відсотків за користування кредитом більш ніж на 30 днів у розмірі 500грн. і 5% від суми позову. Штраф і пеня відносяться до одного виду юридичної відповідальності. У ст. 61 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме порушення. Крім того, ст.549 ЦК України чітко визначено порядок обчислення штрафу і пені : у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання та у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання відповідно. До грошових зобов`язань, яким є зобов`язання з погашення кредиту, застосовується неустойка у виді пені, а не штрафу. При цьому суд враховує висновки Конституційного Суду України, зроблені у рішенні від 10.11.2011р. по справі №1-26/2011. Так Конституційний Суд України вважає, що держава, встановлюючи законами України засади створення і функціонування грошового та кредитного ринків, має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і охоронюваними законом правами та інтересами споживачів їх кредитних послуг. Держава, як вказується у цьому рішенні, забезпечує особливий захист більш слабкого суб`єкта економічних відносин ( споживача) а також фактичну, а не формальну рівність сторін у цивільно-правових відносинах, шляхом визначення особливостей договірних правовідносин у сфері споживчого кредитування та обмеження дії принципу свободи цивільного договору. Конституційний Суд України у своєму рішенні вказав, що дія положень статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів", яка передбачає такі права споживача, зокрема право споживача протягом певного терміну відкликати згоду на укладення договору про надання споживчого кредиту без пояснення причин, не бути примушеним під час виконання кредитного договору сплачувати платежі, встановлені на незаконних засадах; та інші, поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту. Отже, суд вважає, що у стягненні штрафів слід відмовити у зв`язку з їх безпідставністю. Таким чином, заборгованість за простроченим тілом кредиту підлягає стягненню з відповідача в користь позивача в примусовому порядку, у стягненні пені та штрафів слід відмовити. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. Відповідно до п.3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, виходячи з принципу пропорційності, розрахунок судового збору, який підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача, виглядає наступним чином: 707,96 х 1921,00 : 28075,18 = 48,44. У зв`язку з наведеним, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача 48,44 грн. судового збору.

Outcome: partial