Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-01 00:00:00

ПАТ КБ "Приватбанк"(далі Банк) 05.06.2014 р. звернувся до Московського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по договору, вказавши в обґрунтування наступне. 11.08.2006 р. між Банком та відповідачем [PERSON] укладений договір №HAEHRX55640022, відповідно до якого [PERSON] надано кредит в сумі 3103 грн.32 коп. строком до 10.08.2008 р., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2% на місяць на суму залишку заборгованості, щомісячної винагороди за надання фінансового кредиту в сумі 60 гр. 51 коп. Отримавши гроши,[PERSON] в односторонньому порядку належним чином не виконує зобов'язання, до цього часу гроші Банку не повернув. Судовим наказом від 23.05.2007р. з [PERSON] в рахунок заборгованості стягнуто 4523 гр., які до цього часу теж не сплачено. Просять суд стягнути 14158 гр. 23 коп. в рахунок заборгованісті про процентам за користування кредитом, 1391 гр.73 коп. в рахунок комісії за користування кредитом, 42073 гр. в рахунок пені за несвоєчасне виконання зобов*язань за договором, а також штрафи відповідно до п.5.3 Умов та правил надання банківських послуг: 500 гр. (штраф фіксована частина) та 2654 гр. 96 коп. (процентна складова), а всього стягнути 56254 гр. 19 коп. і відшкодувати понесені судові витрати. Представник позивача в суді позовні вимоги підтримав у повному обсязі і просив справу розглянути за його відсутністю. Відповідач в судове засідання не з*явився, про день, час розгляду справи повідомлений належним чином і суд розглянув справу у його відсутності, на підставі наданих доказів, заочно. Суд, вивчивши надані письмові докази, приходить до наступного. 11.08.2006 р. між Банком та [PERSON] укладений договір №HAEHRX55640022, відповідно до умов якого [PERSON] надано споживчій кредит в сумі 3103 грн.32 коп. строком до 10.08.2008 р., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2% на місяць на суму залишку заборгованості, щомісячної винагороди за надання фінансового кредиту в сумі 60 гр. 51 коп., що підтверджується змістом «заяви позичальника». Кредитний договір оформлений сторонами письмово у вигляді «заяви позичальника». Відповідно до ст.1050 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов'язаний надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язаний повернути кредит та сплатити відсотки. Як встановлено судом, відповідач кредит не повернув, щомісячні платежі у встановлені строки не сплачує, заборгованість станом на 23.05.2007 р. відповідно до судового наказу становить 4523 гр. При укладанні Договору сторони письмово домовились про розмір щомісячних платежів, розміру щомісячних відсотків та винагороди, що підтверджується розділом 1 «Заяви позичальника» з особистими підписами представника Банку та [PERSON] Отже, заборгованість по процентам за користування кредитом, комісія за користування кредитом належать безумовному стягненню із відповідача та в цієї частини позов належить задоволенню. Одночасно, Умови надання споживчого кредиту фізичним особам, на які посилається позивач та які містяться в матеріалах цивільної справи, мають загальний характер і стосуються необмеженого кола осіб; безпосередньо [PERSON] не підписані. Зміст цих Умов не містить в собі дати їх прийняття, що унеможливлює суд надати оцінку стосовно їх дії в часі. Статтею 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч.3), а суд сприяє всебічному і повному з*ясуванню обставин справи: роз*яснює особам, які беруть участь у справі їх права та обов*язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом (ч.4). Відповідно ст. 213 ЦПК України: " Рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавші всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з*сованих обставин, на які сторони посилаются як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні." Тому, судове рішення не може ґрунтуватись на припущеннях. Вишеозначене дає суду підстави критично оцінити твердження позивача щодо правильности та законності нарахування [PERSON] штрафних санкцій, оскільки, суд позбавлений можливості безпосередньо дослідити належні докази (тобто такі, що містять інформацію щодо предмета доказування) та перевірити на яких умовах відповідач отримав у Банку споживчій кредит, які негативні наслідки у разі неналежного виконання взятих на себе обов*язків [PERSON] має, в якому розмірі та було ли стосовно цього волевиявлення відповідача. Тому, в частині позову про стягнення пені та штрафу суд відмовляє. Судові витрати в порядку ст.88 ЦПК України суд стягує пропорційно сумі задоволенних вимог майнового характеру.

Outcome: partial