Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-16 00:00:00

В зміненій позовній заяві позивач [PERSON] просить суд встановити факт, що має юридичне значення, а саме проживання з 07.11.1997 року і по [INFO] [PERSON], однією сім'єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу з померлим [INFO] [PERSON], а також визнати за нею право власності на 3/4 частини спільного сумісного нерухомого майна з померлим [PERSON] у вигляді Житлового будинку (А-1) з Прибудовою (а) та Прибудовою (а-1), Гаража (Б), Сараю (В), Літньої кухні (В-1), Погріба (Г), Огорожі (Н) за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування позову вона зазначає, що [INFO] по [ADDRESS], помер [PERSON], з яким вона прожила однією сім'єю з 07.11.1997 року по 01.01.2004 року, а з 01.01.2004 року по день його смерті [INFO] як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу. Після його смерті вона поховала свого чоловіка [PERSON] та понесла всі витрати, пов'язані з похованням. На день смерті [PERSON], вона була зареєстрована разом з ним по [ADDRESS]. Вказаний житловий будинок з надвірними будівлями належав померлому [PERSON] на підставі Договору купівлі - продажу від 21.03.2000 року, який було придбано в розстрочку за спільні кошти. Проживати однією сім'єю з [PERSON] вони вирішили 07.11.1997 року, після святкування свята Жовтневої революції, і розпочалося воно в квартирі за адресою: [ADDRESS], і в цей день вони здійснили спільне фото в цій квартирі. Під час спільного проживання з 07.11.1997 року в квартирі за адресою: [ADDRESS], вони вирішили змінити своє місце проживання, і з березня 2000 року продовжили проживати однією сім'єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу в [ADDRESS]. Рішенням Красноградського районного суду Харківської області від 08.07.2014 року її заяву про встановлення факту проживання однією сім'єю було задоволено, та встановлено юридичний факт, що [PERSON], [INFO] проживала однією сім'єю з 07.11.1997 року по [INFO] з [PERSON] по день його смерті в його будинку в [ADDRESS]. Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 19.11.2014 року вказане рішення Красноградського районного суду від 08.07.2014 року було скасовано, а її заяву про встановлення факту проживання однією сім'єю залишено без розгляду, та роз'яснено про моє право на звернення до суду в позовному провадженні. Житловий будинок за адресою: [ADDRESS], на час його купівлі за їхні спільні кошти мав загальну площу 30,6 кв. метрів, жилу площу - 16,6 кв. метрів, складався із однієї кухні та 2-х жилих кімнат, при якому були Б-гараж, В- Сарай, Г - погріб, Н - огорожа. В 2000 році вони спільно розпочали користуватись вказаним житловим будинком з надвірними будівлями, обробляли огород, де і розпочали постійно проживати, оскільки внаслідок спільної праці завели підсобне господарство, що вимагало постійної уваги та присутності. В серпні 2002 року внаслідок спільної праці вони здійснили покращення даного будинку, шляхом його газифікації, а в липні 2008 року здійснили його підключення до мережі водопостачання. Після смерті [PERSON] [INFO] відкрилась спадщина, в тому числі на житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS]. [PERSON] є рідною донькою померлого [INFO] члена її сім'ї [PERSON] та є спадкоємцем першої черги. Постановою від 03 вересня 2014 року державного нотаріуса Красноградської державної нотаріальної контори Мошковою Н.О., позивачу відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме, видачі свідоцтва про право власності на 1/2 частки житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS], оскільки факт реєстрації шлюбу не доведено, виявляється неможливим видати свідоцтво про право власності на 1/2 частку житлового будинку у відповідності до статті 63 Сімейного кодексу України. В зв'язку з чим позивач вважає, що вона має в судовому порядку набути право власності на 3/4 частини вказаного житлового будинку з надвірними прибудовами на підставі наступного. Майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім'ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними.( ч.1 ст.17 ЗУ "Про власність"). Якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь - якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.(ч.1 ст.74 СК України). На майно, що є об'єктом права спільної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь - якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. (ч.2 ст.74 СК України). У разі поділу майна, що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. (ч. 1 ст. 70 СК України). Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.(ч.4 ст.368 ЦК України). За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення.(ч.2 ст.372 ЦК України). Істотними обставинами є тривале проживання та покращення житлового будинку і надвірних будівель, їх утримання, створення фактично нового нерухомого майна. Розведення домашнього господарства та оброблення огороду, проживання малолітньої дитини [PERSON], 2002 року народження, в зв'язку з чим вона просить визнати за нею право власності саме на 3/4 частини вказаного житлового будинку з надвірними прибудовами. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] свої позовні вимоги підтримали в повному обсязі, пославшись на доводи та факти, викладені в позові. Представники відповідача [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні позов не визнали, заперечували факт проживання однією сім'єю [PERSON] та [PERSON], а також вважали, що вимоги позивача про визнання за нею права власності на 3/4 частину спірного майна є безпідставними та необгрунтованими, та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки будинок [ADDRESS] за життя був придбаний покійним батьком [PERSON] - [PERSON], що підтверджується договором купівлі продажу від 21 березня 2000 року за 7293 грн., з яких було одноразово сплачено 6450 грн. Решту грошей, а саме 150 доларів США було сплачено батьком 31 травня 2000 року відповідно до нотаріально посвідченої розписки. Будь-яких відомостей щодо купівлі вказаного будинку за спільні гроші з позивачкою, та подальша сплата решти коштів ні договір купівлі продажу, ні розписка не містить, що виключає можливість права позивачки на частину спадщини - права власності. Суд заслухавши всіх осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи та надані сторонами документи, оцінивши всі наявні докази в сукупності та давши їм належну оцінку, вважає що позов підлягає частковому задоволенню. В частині встановлення факту, що має юридичне значення, а саме проживання з 07.11.1997 року по [INFO] [PERSON], однією сім'єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу з померлим [INFO] [PERSON], суд задовольняє частково, виходячи з наступного. Так, відповідно до позовної заяви та пояснень в судовому засіданні, позивачка стверджувала що вона разом з померлим [PERSON] проживала однією сім'єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу з 07.11.1997 року по [INFO]: а саме з 07.11.1997 року по березень 2000 року вини мешкали в квартирі за адресою: [ADDRESS], а з березня 2000 року продовжили однією сім'єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу в [ADDRESS], пославшись при цьому на матеріали справи, а саме довідки Піщанської сільської ради та пояснення допитаних свідків в судовому засіданні. В ході судового розгляду справи встановлено наступне. Відповідно до довідок Піщанської сільської ради №147, 148 від 16.10.2008 року, померлий [PERSON] та [PERSON], проживали разом по [ADDRESS](а.с.74-75). Згідно копії паспорта [PERSON] та довідки Піщанської сільської ради №621 від 19.05.2014 року, [PERSON] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 10.02.2003р.(а.с.5-7, 21, 72). Допитані в ході судового розгляду справи свідки зі сторони позивача - [PERSON] та [PERSON], що мешкають по [ADDRESS] та [ADDRESS], показали в судовому засіданні, що з березня 2000 року, вони почали бачити у себе по сусідству в будинку [ADDRESS] раніше невідомих чоловіка та жінку. Як вони узнали в подальшому це були [PERSON] та [PERSON], які мешкали у вказаному будинку, вони разом вели спільний побут, город, тримали хазяйство. Відповідно до довідки Піщанської сільської ради №331 від 25.02.2014 року, [PERSON], що мешкає по [ADDRESS], поховала свого чоловіка [PERSON], який помер [INFO](а.с.71). Таким чином, проаналізувавши вище наведені докази та покази свідків, суд вважає доведеним факт проживання однією сім'єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу [PERSON] та померлого [INFO] [PERSON] в [ADDRESS], а саме з березня 2000 року по [INFO]. При цьому враховуючи положення п.5 ч.1 ст.256 ЦПК України та ст.74 СК України, встановлення такого факту як проживання однією сім'єю як чоловік та жінка без шлюбу було введено тільки з прийняттям "нового" цивільно-процесуального кодексу України, який набрав чинності тільки 01.09.2005 року, таким чином вказаний факт можливо встановити тільки з даного часу, оскільки ЦПК України 1963 року не передбачав встановлення такого факту. З урахуванням наведеного суд вважає доведеним факт проживання однією сім'єю як чоловік та жінка без шлюбу [PERSON] та померлого [INFO] [PERSON] з березня 2000 року по [INFO], а саме з березня 2000 року по 01.09.2005 року - факт спільного проживання, а з 01.09.2005 року по [INFO] - факт проживання однією сім'єю як чоловік та жінка без шлюбу. Поряд з цим, факт проживання однією сім'єю з 07.11.1997 року по березень 2000 року, про що вказувала позивача, суд вважає невстановленим та відмовляє в цій частині в зв'язку з недоведеністю позовних вимог, виходячи з наступного. Так, в матеріалах справи будь яких достовірних доказів в підтвердження вказаного факту сумісного проживання не мається, не надано таких сторонами і в судовому засіданні. Жоден з заявлених та допитаних свідків в судовому засіданні, факту проживання однією сім'єю з 07.11.1997 року по березень 2000 року не підтвердив, також і в справі немає жодного документу в його підтвердження. Одні лише ксерокопії фотокарток на які посилається позивач та його представник, які з їх пояснень були зроблені саме 07.11.1997 року, після святкування свята Жовтневої революції, коли вони і розпочали сумісно проживати в квартирі за адресою: [ADDRESS], не можуть свідчити про такий факт за даний період, оскільки суд надає їм критичну оцінку, т.я. з наданих фотокарток, взагалі не можливо встановити, час їх виникнення, місце, де вони були зроблені, яку подію вони підтверджують та який саме факт вони засвідчують(а.с.73). При цьому в судовому засіданні були дослідженні всі докази надані сторонами, а також допитані всі заявлені свідки, окрім тих, клопотання про виклик яких самим позивачем було знято. Статтею 10 ЦПК України передбачене, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно положенням ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову [PERSON] в частині встановлення факт проживання однією сім'єю з 07.11.1997 року по березень 2000 року з [PERSON], за недоведеністю вказаних позовних вимог. При цьому, відмова у задоволенні позову з вказаних підстав не перешкоджає позивачу звернутись повторно до суду, обравши у відповідності до ст.16 ЦК України належний спосіб захисту прав та інтересів неповнолітніх дітей, які вони вважають порушеними та доводити свої вимоги у відповідності до положення ст.ст.10, 60 ЦПК України. Також суд відмовляє в задоволенні позову в частині визнання права власності за позивачем [PERSON] на 3/4 сумісного нерухомого майна з померлим [INFO] [PERSON] у вигляді Житлового будинку (А-1) з Прибудовою (а) та Прибудовою (а-1), Гаража (Б), Сараю (В), Літньої кухні (В-1), Погріба (Г), Огорожі (Н) за адресою: [ADDRESS], виходячи з наступного. Так, в обґрунтування позову в цій частині позивачка посилається на положення ст.ст.70, 74 СК України та ст.ст.368, 372 ЦПК України, а саме про те що вона разом з [PERSON] проживала однією сім'єю як чоловік та жінка без шлюбу, а також що майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, є їх спільною сумісною власністю. В 2000 році вони спільно з померлим [PERSON] за спільні кошти придбали житловий будинок за адресою: [ADDRESS], розпочали користуватись вказаним житловим будинком з надвірними будівлями, обробляли огород, де і розпочали постійно проживати, внаслідок спільної праці завели підсобне господарство, що вимагало постійної уваги та присутності. В серпні 2002 року внаслідок спільної праці вони здійснили покращення житлового будинку, шляхом його газифікації, а в липні 2008 року здійснили підключення житлового будинку до мережі водопостачання. В ході розгляду справи було встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку в розстрочку від 21.03.2000 року, [PERSON] продав, а [PERSON] купив житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS], на підставі чого, саме за [PERSON] було і зареєстровано право власності на вказаний будинок. В подальшому, а саме 31.05.2000 року [PERSON] передав продавцю залишок недоплаченої суми в розмірі 150 доларів США за вищезазначений будинок, що підтверджено відповідною розпискою(а.с.10-12). [INFO] [PERSON] - помер, що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть(а.с.20). Допитаний в якості свідка [PERSON] пояснив суду, що він був колишнім власником житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS], а в березні 2000 року здійснив його продаж. При укладанні договору купівлі-продажу з іншого боку були присутні чоловік та жінка, прізвища яких він не пам'ятає, від кого саме він отримав основну суму коштів за вказаний будинок, а також потім доплату по розписці 31.05.2000 року, він не пам'ятає, в зв'язку з тим, що вказані події відбувалися майже 15 років тому. При цьому, оглянувши в судовому засіданні сам договір купівлі-продажу від 21.03.2000 року та розписку від 31.05.2000 року свідок пояснив, що вказані документи є справжніми, підпис належить йому, тобто сторони з якими укладався договір на той час були ті, які там вказані. Таким чином, відповідно до наданих суду документів, єдиним власником вказаного житлового будинку є тільки [PERSON] Також суд вважає неспроможнім посилання позивача про те, що в серпні 2002 року внаслідок саме спільної праці вони здійснили покращення житлового будинку, шляхом його газифікації, а в липні 2008 року здійснили підключення житлового будинку до мережі водопостачання, оскільки будь-яких доказів позивачем з цього приводу також не надано. З наданих позивачем доказів, вбачається що вся технічна документація з цього приводу оформлена тільки на власника будинку - [PERSON](а.с.15-19). Відповідно до пояснень самої позивачки в судовому засіданні з 2000 року вона не працює. Таким чином в ході судового розгляду справи не було встановлено та доведено, що будинок з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS], було придбано саме за спільні кошти позивачки [PERSON] та [PERSON], а також що внаслідок саме спільної праці вони здійснили покращення даного житлового будинку, оскільки будь-яких достовірних доказів чи документів про це матеріали справи не містять, не підтверджено це і показами допитаних свідків в ході судового розгляду справи. Окрім цього, як встановлено в ході судового розгляду справи, оспорюваний будинок з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] було придбано [PERSON] 21 березня 2000 року, а положення ст.ст.368, 372 ЦПК України, як і всього кодексу взагалі, на які посилається позивач, набрали чинності тільки з 01.01.2004 року, тобто після набуття права власності на вказаний будинок [PERSON], в зв'язку з чим дані положення закону не поширюються на дані правовідносини. Стосовно положень ст.ст.70, 74 ЦПК України, на які теж посилається позивач, як на підставу набуття права власності на будинок, теж набрали чинності тільки з 01.09.2005 року, тобто після набуття [PERSON] права власності на вказаний будинок, в зв'язку з чим дані положення закону також не поширюються на дані правовідносини, оскільки право власності виникло раніше. З урахуванням вище наведеного, в судовому засіданні було встановлено лише факт проживання однією сім'єю як чоловік та жінка без шлюбу [PERSON] та померлого [INFO] [PERSON] з березня 2000 року по [INFO], а саме з березня 2000 року по 01.09.2005 року - факт спільного їхнього проживання, а з 01.09.2005 року по [INFO] - факт проживання однією сім'єю як чоловік та жінка без шлюбу. Підстав для задоволення позову в частині встановлення факту проживання однією сім'єю з позивачки [PERSON] з [PERSON] з 07.11.1997 року по березень 2000 року та визнання за [PERSON] права власності на 3/4 сумісного нерухомого майна з померлим [INFO] [PERSON] у вигляді житлового будинку та надвірних будівель, судом не встановлено. На підставі викладеного,

Outcome: partial