Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-25 00:00:00

До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 06 травня 2019 року з Індустріального районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Петрушенської Інни Романівни, треті особи: Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, [PERSON] про визнання протиправними та скасування рішень для розгляду за підсудністю. В обґрунтування позовної заяви, з урахуванням уточнень, позивач зазначає, що 29 грудня 2006 року між ТОВ «Український промисловий банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №391, згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 531000 доларів США, на строк до 28 грудня 2024 року. У забезпечення виконання зобов`язання позичальника за даним договором 29 грудня 2006 року між ТОВ «Український промисловий банк» та [PERSON] було укладено договір іпотеки №391. Відповідно до п. 1.2 іпотечного договору, предметом іпотеки є квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] . 08 грудня 2011 року між ТОВ «Український промисловий банк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір про передачу активів та кредитних зобов`язань, відповідно до якого ПАТ «Дельта Банк» набуло право вимоги до [PERSON] по вищевказаним договорам. В ході проведення ліквідаційної процедури АТ «Дельта Банк», з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №74402797 від 30 листопада 2016 року, банку стало відомо, що 24 червня 2016 року до Державного реєстру речових прав було внесено записи щодо припинення обтяження, встановленого на підставі іпотечного договору №391 від 29 грудня 2006 року (номер запису про обтяження № 14836413 від 29 грудня 2006 року) та щодо припинення іпотеки (номер запису про іпотеку № 14836546 від 29 грудня 2006 року). Підставою для внесення відповідачем таких записів стало нібито рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10 червня 2016 року у справі № 201/4417/16-ц за позовом АТ «Дельта Банк» до Жовтневого ДВС, Галицького ДВС про вилучення записів про арешт майна. Позивач вважає державну реєстрацію припинення іпотеки та обтяження на вищезазначену квартиру незаконними, та такими, що підлягають скасуванню. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18 березня 2020 року судом до участі у вказаній справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору було залучено [PERSON] , оскільки остання, відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна наразі є власником спірного майна. Представник позивача надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі та задовольнити позовні вимоги. Відповідачі та треті особи у судове засідання не з`явилися, про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Від представника [PERSON] до суду надійшли письмові пояснення, в яких останній просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки [PERSON] є добросовісним набувачем спірного майна. Зважаючи на ці обставини, суд керується ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), яка згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, та яка визначає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Строки, встановлені Цивільним процесуальним кодексом України, є обов`язковими для судів та учасників судових процесів, оскільки визначають тривалість кожної стадії процесу або час, протягом якого має бути вчинено процесуальну дію (наприклад, строк оскарження судового рішення, строк подачі зауважень щодо журналу судового засідання). Зазначене є завданням цивільного судочинства та кримінального провадження (стаття 1 ЦПК, стаття 2 КПК). Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. Європейський суд з прав людини, вирішуючи питання про дотримання права на справедливий суд, передбаченого пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, у контексті оцінки дій сторони в справі, спрямованих на захист свого права, або її бездіяльності, дійшов з урахуванням принципів, що випливають з прецедентної практики Суду, висновків про те, що: одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності; «право на суд» не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави; сторона в розумні інтервали часу має вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження; право на вчинення процесуальних дій стороною або щодо певної сторони не є необмеженим, позаяк обмежується, зокрема, необхідністю дотримання прав іншої сторони в процесі та власне необхідністю забезпечити дотримання права на справедливий суд у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції (рішення від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (п.п. 52, 53, 57 та ін.); рішення від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» (п.п. 40, 41, 42 та ін.). У рішенні Європейського Суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьова проти України» зазначено, що сторони мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження. Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»). Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст. 280, 281, 282 ЦПК України ухвалити у справі заочне рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК.Суд, з`ясувавши позиції сторін, дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, встановив такі обставини справи і відповідні ним правовідносини. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст.4 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. (ч. 1. ст.13 ЦПК України). Судом встановлено, що 29 грудня 2006 року між ТОВ «Український промисловий банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №391, згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 531000 доларів США, на строк до 28 грудня 2024 року (а.с. 9-11). У забезпечення виконання зобов`язання позичальника за даним договором 29 грудня 2006 року між ТОВ «Український промисловий банк» та [PERSON] було укладено договір іпотеки №391. Відповідно до п. 1.2 іпотечного договору, предметом іпотеки є квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 12-14). 08 грудня 2011 року між ТОВ «Український промисловий банк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір про передачу активів та кредитних зобов`язань, відповідно до якого ПАТ «Дельта Банк» набуло право вимоги до [PERSON] по вищевказаним договорам (а.с. 24-30). Як вбачається із позовної заяви, в ході проведення ліквідаційної процедури АТ «Дельта Банк», з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №74402797 від 30 листопада 2016 року, банку стало відомо, що 24 червня 2016 року до Державного реєстру речових прав було внесено записи щодо припинення обтяження, встановленого на підставі іпотечного договору №391 від 29 грудня 2006 року (номер запису про обтяження № 14836413 від 29 грудня 2006 року) та щодо припинення іпотеки (номер запису про іпотеку № 14836546 від 29 грудня 2006 року). Підставою для внесення відповідачем таких записів стало нібито рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10 червня 2016 року у справі № 201/4417/16-ц за позовом АТ «Дельта Банк» до Жовтневого ДВС, Галицького ДВС про вилучення записів про арешт майна (а.с. 16-23). 24 червня 2016 року о 16:56:11 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно була здійснена реєстраційна дія, щодо припинення права власності [PERSON] на спірний об`єкт нерухомого майна та зареєстровано право власності за [PERSON] (номер запису про право власності: 15126039). В подальшому, приватним нотаріусом ДМНО Ричкою К.Ю. до державного реєстру речових прав на нерухоме майно було внесено відомості про закриття об`єкту нерухомого майна. 15 вересня 2016 року до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] було поділено на дві окремі квартири з новими адресами: [ADDRESS] ; 2.[ADDRESS] - внесено відомості про закриття об`єкту нерухомого майна (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 940507612101). Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 744432186 від 30 листопада 2016 року, 15 вересня 2016 року, згідно запису про право власності № 16448775, власником об`єкта нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] а став [PERSON] , на підставі рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12 серпня 2016 року. Представник банку в уточненій позовні заяві зазначив, що вищевказане рішення на момент вчинення нотаріальної не набрало законної сили, а в подальшому було скасоване ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 01 грудня 2016 року. 23 вересня 2016 року право власності [PERSON] було припинено (індексний номер рішення: 31544225). 23 вересня 2016 року до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно було внесено запис про право власності № 16554818, згідно якого, право власності за об`єктом нерухомого майна, а саме за квартирою, що розташована за адресою: [ADDRESS] а було зареєстровано за [PERSON] , на підстав договору купівлі-продажу від 23 вересня 2016 року. Крім того, 28 вересня 2016 року до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно було внесено запис про право власності № 16614580, згідно якого, право власності за об`єктом нерухомого майна, а саме за квартирою, що розташована за адресою: [ADDRESS] б було також зареєстровано за [PERSON] , на підстав договору купівлі-продажу від 28 вересня 2016 року. Як вбачається із копії відповіді, наданої головою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Гончаренко В.М. від 13 грудня 2016 року№ Ю/Д-40293/16 на запит ПАТ «Дельта Банк», відповідно до обліково-статистичних карток автоматизованої системи документообігу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська, справи за позовом АТ «Дельта Банк» до Жовтневого ДВС, Галицького ДВС та ін. про вилучення записів про арешт майна в провадженні судді Антонюк О.А. не перебувало. Крім того, справа № 201/4417/16-ц дійсно була в провадженні судді Антонюк О.А., але сторонами у зазначеній справі були інші особи, які не мають жодного відношення до АТ «Дельта Банк» та зазначеного у запиті майна (а.с. 47). Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна наразі власником спірного майна є [PERSON] , на підставі договору іпотеки від 03 лютого 2017 року. Відповідно до ч. 9 ст. 16 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції яка діяла на момент припинення іпотеки і обтяження) державна реєстрація припинення іпотеки, обтяження проводиться на підставі заяви обтяжувача, яку він зобов`язаний подати протягом п`яти робочих днів з дня припинення іпотеки, обтяження самостійно або на письмову вимогу боржника чи іншої особи, права якої порушено через наявність таких реєстраційних записів. Згідно із ч. 3 ст. 17 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції яка діяла на момент припинення іпотеки і обтяження) документи, що встановлюють виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно та їх обтяжень і подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим Законом та іншими нормативно правовими актами. Крім того, п. 3,4 ст. 24 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції яка діяла на момент припинення іпотеки і обтяження) у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень звернулася неналежна особа; подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують. Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 26 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. З огляду на наведене, оскільки Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська у справі № 201/4417/16-ц жодних судових рішень, які б стосувалися правовідносин, пов`язаних із АТ «Дельта Банк», та за якими припинено іпотеку обтяження стосовно нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] не приймалось, слід дійти до висновку що прийняття нотаріусом оскаржуваних рішень та внесення записів відбулося всупереч чинного законодавства. Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України, з урахуванням того, що позовні вимоги задоволені повністю - судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в сумі 3842,00 грн. стягнути у повному обсязі з відповідачів по 1921 грн. з кожного. На підставі викладеного та

Outcome: approved