Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до територіальної громади с. Веселинівка в особі виконавчого комітету Веселинівської сільської ради Баришівського району Київської області, [PERSON], [PERSON], третя особа без самостійних вимог: [PERSON], [PERSON] про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно. Позовні вимоги мотивує тим, що вона народилася в селі Веселинівка, Баришівського району, Київської області. В цьому селі проживала його бабуся [PERSON], яка мала літній вік та потребувала допомоги. Позивач проводила за нею догляд, проживаючи по [ADDRESS]. [INFO] [PERSON] померла. Після смерті бабусі, [PERSON] прийняла спадщину, доглядає за спадковим майном та зберігає його. До нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини не зверталась. 11.08.2006 року [PERSON] приватизувала земельну ділянку площею 0.250 га для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд за адресою: [ADDRESS]. До складу спадкового майна [PERSON] також входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS]. Маючи намір оформити своє право власності на вказаний будинок, позивач в 2017 році звернулася до Баришівської районної державної нотаріальної контори, але отримала відмову. Рідні сестри позивача: [PERSON], [PERSON] не заперечують проти заявленого позову та не претендують на спадкове майно. [PERSON] - дочка [PERSON] померла [INFO], а її доньки: [PERSON] та [PERSON] не заперечують проти успадкування позивачем майна після смерті [PERSON] Позивач просить суд встановити факт прийняття нею спадщини після смерті [PERSON], яка померла [INFO] та визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS], що належали [PERSON]. В судове засідання позивач [PERSON] на розгляд справи не з,явилася. Надала суду листа про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач по справі - територіальна громада с. Веселинівка в особі виконавчого комітету Веселинівської сільської ради Баришівського району Київської області свого представника на розгляд справи до суду не направили. Подали листа про розгляд справи у їх відсутність. Позовні вимоги визнають в повному обсязі. Відповідач по справі [PERSON] та [PERSON] також на розгляд справи до суду не з,явилися. Подали заяви про розгляд справи у їх відсутність. Позовні вимоги визнають в повному обсязі. Треті особи без самостійних вимог: [PERSON] та [PERSON] до суду не з,вилися. Подали заяви про розгляд справи у їх відсутність. Позовні вимоги визнають в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає заявлений позов обґрунтованим і таким, що підлягає до задоволення. Судом встановлено, що [INFO] померла бабуся позивача по справі -[PERSON]. Після її смерті [PERSON] прийняла спадщину, де доглядає за спадковим майном та зберігає його. До нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини не зверталась. 11.08.2006 року [PERSON] приватизувала земельну ділянку площею 0.250 га для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд за адресою: [ADDRESS]. Спадковим майном [PERSON] також є житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за тією самою адресою. Позивач в 2017 році звернулась до Баришівської районної державної нотаріальної контори щодо успадкування будинку, але отримала відмову. Ні відповідачі у справі, а ні треті особи не заявляють свого права на спадщину після смерті [PERSON], про що свідчать відповідні заяви, з якими вони звернулися до суду. Відповідно до п. 4.12 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» затвердженого Наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за №282/20595 зазначено, що свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. Згідно п. 4.18 "Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України" якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус виготовляє витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Стаття 1217 ЦК України встановлює, що спадкування здійснюється за заповітом або законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. І ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. 01 березня 2013 року пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ обговорив та взяв до відома інформацію про узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про спадкування та надано інформаційний лист №24-753/0/4-1.3 від 16.05.2013 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" відповідно до абз. 28 ч. З.І зазначено, що при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України «Про власність», Законом України від 07 грудня 1990 року № 553-ХІІ «Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування», Законом України від 25 грудня 1974 року «Про державний нотаріат», постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року №105 «Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР», Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5, та іншими нормативними актами. За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у негосподарських книгах. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від І3 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки (ст. 1261 ЦК України в редакції 2004 року). За правилами ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини слід вважати день смерті особи, зазначений у свідоцтві про смерть, виданому відповідним держаним органом реєстрації актів цивільного стану. Згідно ч. 1 ст. 1276 ЦК України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов,язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців. Встановлені судом обставини стверджуються: - ксерокопією паспорта позивача [PERSON], [INFO], [NUMBER]; - ксерокопією свідоцтва про народження [PERSON] - ксерокопією свідоцтва про шлюб позивача [PERSON]; - ксерокопією свідоцтва про народження [PERSON]; - ксерокопією свідоцтва про смерть [PERSON], яка померла [INFO]; - ксерокопією технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок в [ADDRESS]; - довідками Веселинівської сільської ради Баришівського району Київської області №693 від 15.11.2017 року та №610 від 22.09.20127 року; - ксерокопією спадкової справи №317/2017 до майна померлої [INFO] [PERSON]; - іншими матеріалами справи. З урахуванням викладених обставин, суд вважає за необхідне встановити факт прийняття спадщини [PERSON] після смерті [PERSON], яка померла [INFO] та визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS], що належали [PERSON].

Outcome: approved