Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-06 00:00:00

В березні 2014 року до суду звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON], про визнання правочину недійсним та стягнення грошових коштів. Вказав, що він в вересні 2013 року придбав автомобіль марки "KIA PREGIO LS", номер кузова [NUMBER], д/з [NUMBER] у [PERSON]. Відповідно до розписки від 14 вересня 2013 року [PERSON] продав та передав автомобіль марки KIA PREGIO LS, номер кузова [NUMBER], Д/З [NUMBER], номер свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] виданого 07 лютого 2007 року, [PERSON]. За усною згодою [PERSON] отримав від [PERSON] гроші в сумі 29520,00 грн. 11 січня 2014 року позивач рухався вищевказаним автомобілем з м. Вінниця до м. Хмельницький де о 9 год. 30 хв. в с. Бохни, Летичівського району Вінницької області, був затриманий працівниками ДАІ, які пояснили, що даний автомобіль знаходиться під арештом державної виконавчої служби. В той же день автомобіль був переданий на тимчасове зберігання, про що було складено акт огляду затриманого транспорту, що передається на зберігання № 001523. Таким чином позивач на сьогоднішній день не має можливості використовувати вищезазначений транспортний засіб, оскільки він вилучений державною виконавчою службою через борги власника транспортного засобу, а тому вважає, що даний правочин має бути визнаний недійсним та як наслідок цього стягнути з відповідача на користь позивача 29520(двадцять дев'ять п'ятсот двадцять) грн. 00 коп. Позивач [PERSON] позов підтримує. Просить визнати правочин недійсним та стягнути кошти з відповідача. Представник позивача [PERSON], який діє на підставі договору про надання правової допомоги № 01/2014 від 26 лютого 2014 року, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Пояснив суду що позивач під час придбання автомобіля «KIA PREGIO LS» передавши грошові кошти, отримав даний автомобіль та свідоцтво про реєстрацію транспортного серії [NUMBER] виданого 07 лютого 2007 року на ім'я [PERSON]. Позивач мав користуватись та володіти даним автомобілем. Відповідач [PERSON] пообіцяв в подальшому забезпечити зняття автомобілю з обліку та подальшу перереєстрацію на позивача. [PERSON] після купівлі транспортного засобу неодноразово звертався до відповідача з вимогою забезпечити реєстрацію транспортного засобу на його ім'я, але той його звернення ігнорував. Так 11 січня 2014 року у позивача був вилучений вищевказаний транспортний засіб у зв'язку з накладенням арешту на майно особи яка зазначена у свідоцтві про реєстрацію транспортного, як власник. Вважає що відповідач обманув позивача обіцяючи йому провести перереєстрацію транспортного засобу. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав, пояснивши суду, що дійсно продав транспортний засіб «KIA PREGIO LS» номер кузова [NUMBER], д/з [NUMBER] позивачу [PERSON], після отримання грошових коштів за вказаний автомобіль обіцяв поїхати до власника автомобіля [PERSON] та зняти його з обліку для подальшої перереєстрації на [PERSON], але позивач до нього, за весь час до звернення до суду, не звертався щодо питання перереєстрації. Представник відповідача [PERSON], який діє на підставі довіреності від 14.04.2014 року позовні вимоги не визнає, пославшись на подані письмові заперечення, також пояснив, що позивач коли купував вищевказаний транспортний засіб бачив хто власник за свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу та знав про можливі наслідки даного правочину, але все одно вчинив його. Також судом повідомлялось [PERSON] про час та місце проведення судового засідання, а також пропонувалось виступати у справі в якості третьої особи. [PERSON] в судове засідання не з'явився. Заяв та клопотань від нього не надходило. Дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено усний правочин про купівлю-продаж транспортного засобу марки "KIA PREGIO LS" номер кузова [NUMBER], д/з [NUMBER], що підтверджується відповідною розписокою від 14.09.2013 року(а.с. 6), згідно якої позивач передав гроші в сумі 29520(двадцять дев'ять п'ятсот двадцять) грн. 00 коп. [PERSON], а відповідач продав та передав вищевказаний транспортний засіб. Сторони дану розписку визнають. Правовідносини між сторонами регулюються Цивільним кодексом України. Згідно ст.ст. 4, 10, 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити ЦК України. Статтею 203 ЦК України (в редакції чинній на час виникнення правовідносин) встановлені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Крім того, правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу. Згідно ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ст. 640 ЦК України (в редакції станом на 14.09.2013 р.) договір, який підлягає нотаріальному посвідченню, або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації. Договір купівлі-продажу автомобіля підлягає обов'язковій реєстрації в органах державної автомобільної інспекції України і повинен укладатися в письмовій формі, відповідно до вимог ст. 34 Закону України «Про дорожній рух» і постанови Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 року № 1388 «Про затвердження Порядку державної реєстрації(перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів» (далі - Постанова). Договір купівлі-продажу автомобіля повинен укладатися в письмовій формі, оскільки тягне за собою перереєстрацію власника автомобіля. Таким чином договір між [PERSON] та [PERSON] про купівлю-продаж автомобіля не був укладений, так як не відбулось його державної реєстрації. За цих обставин, та в силу зазначених вище норм права можна визнати недійсним правочин, який не укладений. Згідно чинного законодавства, перед відчуженням, передачею транспортні засоби повинні бути зняті з обліку в підрозділах Державтоінспекції. Відповідно до ч. 4 ст. 334 ЦК України, якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації. Пунктом 42 зазначеної Постанови визначено, що у разі коли транспортний засіб знімається з обліку у зв'язку з його відчуженням, у свідоцтві про реєстрацію (технічному паспорті) або на копії реєстраційної картки, що додається до свідоцтва про реєстрацію на пластиковій основі, робиться відповідний запис. Із матеріалів справи вбачається, що сторони договору не виконали вимоги порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, оскільки ні до, ні після укладення 14.09.2013 р. усного договору купівлі-продажу транспортного засобу він не був знятий з обліку в органах ДАІ. Згідно п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» визначено, що згідно із статтями 210 та 640 ЦК України не є вчиненим правочином у разі нездійснення його державної реєстрації, якщо правочин підлягає такій реєстрації. У цьому разі можуть заявлятись лише вимоги, передбачені главою 83 книги п'ятої Цивільного кодексу. Відповідно ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що вимога позивача про визнання правочину недійсним та стягнення грошових коштів підлягає задоволенню. Судові витрати відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved