Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-02 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог: Генеральний директор ТОВ «Токмацьке АТП-12365» Вовк Ю.І. звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Русанюк Золтан Золтанович про визнання недійсним договору купівлі-продажу.В обґрунтування позовних вимог зазначено наступне. 04.03.2011 укладено договір купівлі-продажу між ВАТ «Токмацьке АТП-12365» та [PERSON] . Даний договір посвідчено 04.03.2011 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Русанюк Золтаном Золтановичем, зареєстровано в реєстрі за №256. За умовами договору до [PERSON] перейшов у власність комплекс нерухомого майна заадресою: [ADDRESS] . ТОВ «Токмацьке АТП-12365» створене шляхом реорганізації (перетворення) ПАТ «Токмацьке АТП-12365» на ТОВ «Токмацьке АТП-12365». Товариство є правонаступником всіх прав обов`язків та всього майна Приватного акціонерного товариства «Токмацьке АТП -12365». На підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 17.05.2004 ВАТ «Токмацьке АТП-12365» належить комплекс нерухомого майназаадресою: [ADDRESS] . Відповідно до Відомостей з Державного реєстру речових права на нерухоме майно, комплекс нерухомого майна, реєстраційний номер №1761011023110, загальною площею 5911,6 кв.м за адресою: [ADDRESS] , належить на праві приватної власності [PERSON] та на підставі договору купівлі-продажу від 04.03.2011, посвідченого 04.03.2011 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Русанюк Золтаном Золтановичем, зареєстровано в реєстрі за №256. Представник позивача посилаючись на те, що договір купівлі-продажу між ВАТ «Токмацьке АТП-12365» та [PERSON] , не укладався та не підписувався ним Генеральним директором ВАТ «Токмацьке АТП-12365», просить визнати договір недійсним та скасувати рішення державного реєстратора, відповідно до якого проведено державну реєстрацію права власності [PERSON] на об`єкт нерухомого майна - комплекс, розташований заадресою: [ADDRESS] . Ухвалою судді Токмацького районного суду Запорізької областівід 21 травня 2019 року позовну заяву ТОВ «Токмацьке АТП-12365» до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Русанок Золтан Золтанович про визнання недійсним договору купівлі-продажу залишено без руху. Надано позивачустрок десять днів, з дня отримання копії ухвали для усунення зазначених недоліків. Ухвалою судді Токмацького районного суду Запорізької областівід 24 червня 2019 року заяву ТОВ «Токмацьке АТП-12365» про забезпечення позову повернуто заявнику. Ухвалою судді Токмацького районного суду Запорізької областівід 12 серпня 2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Токмацького районного суду Запорізької областівід 08 листопада 2019 року залучено по справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору приватного нотаріуса Сидоренко Світлану Сергіївну. Цією ж ухвалою суду витребувано у державного реєстратора виконавчого комітету Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області копію реєстраційної справи щодо реєстрації права власності на підставі договору купівлі-продажу від 04.03.2011, укладеного між відкритим акціонерним товариством «Токмацьке АТП-12365» та [PERSON] , посвідченого 04.03.2011 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Русанюк Золтаном Золтановичем, зареєстровано в реєстрі за №256. Ухвалою Токмацького районного суду Запорізької областівід 29 листопада 2019 року витребувано з Центру надання адміністративних послуг відділу надання адміністративних послуг та реєстрації виконавчого комітету Токмацької міської ради копію реєстраційної справи щодо реєстрації права власності на підставі договору купівлі-продажу від 04.03.2011, укладеного між відкритим акціонерним товариством «Токмацьке АТП-12365» (ідентифікаційний код в ЄДРПОУ 03116803) та [PERSON] , посвідченого 04.03.2011 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Русанюк Золтаном Золтановичем, зареєстровано в реєстрі за №256. Ухвалою Токмацького районного суду Запорізької областівід 26 грудня 2019 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до розгляду по суті. Цією ж ухвалою за заявою представника позивача, клопотання про призначення почеркознавчої експертизи залишено без розгляду. Стислий виклад позиції сторін: Представник позивача через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце його проведення повідомлявся належним чином. Третя особа по справі - приватний нотаріус Русанок Золтан Золтанович на розгляд справи в судове засідання не прибув, про час та місце проведення засідання повідомлений належним чином, надав письмові пояснення, в яких просив справу розглянути без його участі. В своїх поясненнях зазначив, що ним, як нотаріусом Київського міського нотаріального округу, договір купівлі-продажу від 04.03.2011, що укладений між ВАТ «Токмацьке АТП-12365 та [PERSON] , та оформлений на бланку серії [NUMBER] , не посвідчувався. Відповідно до Інформаційної довідки з Єдиного реєстру спеціальних бланків нотаріальних документів, отриманої 19.08.2019, бланк нотаріального документу серії [NUMBER] , видано 26.03.2018 приватному нотаріусу Херсонської області Сидоренко Світлані Сергіївні, який цим же нотаріусом 15.08.2018 витрачено. Третя особа по справі - приватний нотаріус Сидоренко Світлана Сергіївна на розгляд справи в судове засідання не прибула, про час та місце проведення засідання повідомлена належним чином, надала письмові пояснення, в яких просила справу розглянути без її участі. В своїх поясненнях зазначила, що бланк серії [NUMBER] 989794 був використаний нотаріусом 15.08.2018 на іншу нотаріальну дію та за участю іншої особи. Але як нотаріальна дія, так і особа не пов`язана із посвідченням договору купівлі-продажу від 04.03.2011, що укладений між ВАТ «Токмацьке АТП-12365» та [PERSON] . Фактичні обставини, встановлені судом: 04.03.2011 укладено договір купівлі-продажу між відкритим акціонерним товариством «Токмацьке АТП-12365» в особі Генерального директора Вовка Ю.І. та [PERSON] . Даний договір посвідчено 04.03.2011 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Русанюк Золтаном Золтановичем, зареєстровано в реєстрі за №256. За умовами договору до [PERSON] перейшов у власність комплекс нерухомого майна заадресою: [ADDRESS] , який складається з: адміністративної будівлі Б4; тамбуру б1; їдальні В; виробничого корпусу Г; механічної мийки Д; блоку цехів Ж; складу З; сауни К; насосної Л; компресорної М; диспетчерської Н2; гаражів П; відстійника, Ф, вбиральні Г; воріт №6; парканів 1-5. Товариство з обмеженою відповідальністю «Токмацьке АТП-12365» створене шляхом реорганізації (перетворення) Приватного акціонерного товариства «Токмацьке АТП-12365» (ідентифікаційний код юридичної особи: 03116803, місцезнаходження: 71700, Запорізька область, місто Токмак, вулиця Гоголя, 130, дата проведення державної реєстрації: 18.09.1995, номер запису в Єдиному державному реєстрі юридичних, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № 1 102 120 0000 000015, дата запису 24.09.2004) на Товариство з обмеженою відповідальністю «Токмацьке АТП-12365». Товариство є правонаступником всіх прав обов`язків та всього майна Приватного акціонерного товариства «Токмацьке АТП -12365», що підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.ПАТ «Токмацьке АТП -12365» первинно було засновано згідно з наказом регіонального відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області від 29.08.1995 року № 1064 шляхом перетворення Токмацького державного автотранспортного підприємства №12365 Запорізького територіального виробничого об`єднання автомобільного транспорту у відкрите акціонерне товариство, відповідно до Закону України «Про приватизацію майна державних підприємств», постанови Кабінету Міністрів України від 07.12.1992 року № 686 «Про затвердження порядку перетворення в процесі приватизації державних підприємств у відкриті акціонерні товариства», Указу президента України «Про заходи щодо забезпечення прав громадян на використання приватизаційних майнових сертифікатів» № 699/94 від 26.11.1994.07.08.2018. На підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 17.05.2004 ВАТ «Токмацьке АТП-12365» належить комплекс нерухомого майна заадресою: [ADDRESS] , який складається з: адміністративної будівлі Б4; тамбуру б; їдальні В; виробничого корпусу Г; механічної мийки Д; блоку цехів Ж; складу З; сауни К; насосної Л; компресорної М; диспетчерської Н2; гаражів П; відстійника, Ф, вбиральні Г; воріт №6; парканів 1-5. Відповідно до Відомостей з Державного реєстру речових права на нерухоме майно, комплекс нерухомого майна, реєстраційний номер №1761011023110, загальною площею 5911,6 кв.м за адресою: [ADDRESS] , належить на праві приватної власності [PERSON] та на підставі договору купівлі-продажу від 04.03.2011, посвідченого 04.03.2011 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Русанюк Золтаном Золтановичем, зареєстровано в реєстрі за №256. Відомості про складові частини об`єкта нерухомого майна: адміністративна будівля, Б4, загальною площею 1831,6 кв.м; тамбур, б, загальною площею 3,2 кв.м; їдальня, В, загальною площею 306 кв.м; виробничий корпус, Г, загальною площею 1676,2 кв.м; механічна мийка, Д, загальною площею 156,3 кв.м; блок цехів, Ж, загальною площею 1022 кв.м; склад, З, загальною площею 196,5 кв.м; сауна, К, загальною площею 87,5 кв.м; насосна, Л, загальною площею 9,9 кв.м; компресорна, М, загальною площею 39,7 кв.м; диспетчерська, Н2, загальною площею 504,3 кв.м; гаражі, П, загальною площею 58,8 кв.м; відстійник, Ф, загальною площею 19,6 кв.м; ворота, 6; парка, 1-5. Як видно з реєстраційної справи №1761011023110, сформованої із документів на паперових носіях та електронних документів, які містяться у відповідному розділі Державного реєстру прав, відкритого на об`єкт нерухомого майна - комплекс, розташований по [ADDRESS] , державним реєстратором виконавчого комітету Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області 08.02.2019 на підставі заяви [PERSON] , проведено державну реєстрацію права власності на комплекс нерухомого майна за адресою [ADDRESS] , за [PERSON] , рнокпп [NUMBER] . Державна реєстрація об`єкту здійснена на підставі договору купівлі-продажу від 04.03.2011, що укладений між ВАТ «Токмацьке АТП-12365» та [PERSON] , оформлений на бланку серії [NUMBER] . Відповідно до листа Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 07.11.2019 за №17915/4-19, управлінням проведено перевірку, якою встановлено, що договір купівлі-продажу від 04.03.2011 за реєстровим №256, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Русанюком Золтаном Золтановичем не посвідчувався. Що також підтверджується Інформаційною довідкою з Єдиного реєстру спеціальних бланків нотаріальних документів від 19.08.2019, наданою приватним нотаріусом Русанюком З.З., відповідно до якої бланк серії ННВ 989794 отримав приватний нотаріус Генічеського районного нотаріального округу Херсонської області Сидоренко Світлана Сергіївна, дата витрачання бланка 15.08.2018. Приватний нотаріус Сидоренко Світлана Сергіївна в своїх письмових поясненнях зазначила, що бланк серії [NUMBER] 989794 був використаний нотаріусом 15.08.2018 на іншу нотаріальну дію та за участю іншої особи. Як нотаріальна дія, так і особа не пов`язані із посвідченням договору купівлі-продажу від 04.03.2011, що укладений між ВАТ «Токмацьке АТП-12365 та [PERSON] . Крім того, як слідує з Витягу з протоколу №6 загальних зборів акціонерів ВАТ «Токмацьке АТП-12365» від 27.06.2007 та зі Статуту ТОВ «Токмацьке АТП-12365», на момент укладення договору купівлі-продажу від 04.03.2011 за реєстровим №256, посада керівника товариства [PERSON] значиться «голова правління». Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права: Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках. У Постанові Верховного Суду України від 25.05.2016 у справі № 6-605цс16, суд зазначив: «З огляду на зазначені приписи, правила статей 15,16 ЦК України, а також статей 1, 2-4, 14, 215 ЦПК України кожна особа має право на захист, у тому числі судовий, свого цивільного права, а також цивільного інтересу, що загалом може розумітися як передумова для виникнення або обов`язковий елемент конкретного суб`єктивного права, як можливість задовольнити свої вимоги за допомогою суб`єктивного права та виражатися в тому, що особа має обґрунтовану юридичну заінтересованість щодо наявності/відсутності цивільних прав або майна в інших осіб. Окрім того, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначає, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У відповідності до приписів ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. При цьому Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Відповідно до ст.657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Стаття 202 ЦК України визначає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін. Разом з тим, положеннями ч.1 ст.215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою ст.203 цього Кодексу. Відповідно до ч.ч.3, 4, 5 ст.203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.209 ЦК України правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін. Нотаріальне посвідчення правочину здійснюється нотаріусом або іншою посадовою особою, яка відповідно до закону має право на вчинення такої нотаріальної дії, шляхом вчинення на документі, в якому викладено текст правочину, посвідчувального напису. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 ЦК України). Таким чином, недодержання в момент укладення договору купівлі-продажу вимог, встановлених, зокрема, ч.1 ст.203 ЦК України та його суперечливість нормам ЦК України, є підставою для визнання такого оспорюваного договору купівлі-продажу недійсним. Відповідно до ст.41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених еоном, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Примусове відчуження таких об`єктів з наступним повним відшкодуванням їх вартості допускається лише умовах воєнного чи надзвичайного стану. В той же час судом було з`ясовано, що примусове відчуження комплексу нерухомого майна за умов необізнаності позивача, як його власника та ненадання останнім у встановлений законом строк та порядок можливості припинити таке відчуження є нічим іншим, як протиправним позбавленням власності, що прямо заборонено Конституцією України і є неприпустимим. Згідно зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. З огляду на вищевикладене слідує, що положення закону стосовно захисту права власності повністю відповідає захисту права власності, яке гарантується ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що у відповідності до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства. Крім цього, зміст цього конвенційного положення про захист права власності розкритий у ряді Рішень Європейського Суду з прав людини. Так, у Рішенні Європейського суду від 29.11.1991 року у справі «Пайн Веллі Девелопментс ЛТД» та інші проти Ірландії» зазначається, що власники мають право претендувати щонайменше на законне сподівання на можливість користуватися своєю власністю. У відповідності до ч.1 ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Законодавче закріплення необхідності державної реєстрації права власності на нерухоме майно є, таким чином, визнанням з боку держави публічно-правового інтересу у встановленні належності нерухомого майна конкретній особі. Державна реєстрація прав покликана служити забезпеченням стабільності обороту нерухомості, оскільки остання має не тільки майнову, а й соціальну значимість. Подібна стабільність досягається шляхом винесення операцій та інших дій з нерухомістю за рамки приватних інтересів сторін, а також створення особливої, єдиної інформаційної системи, дозволяє всім суб`єктам права отримувати виключно і єдино достовірні дані про правовий статус того чи іншого об`єкта. Фактично ж реєстрація покликана надати відповідну силу правовстановлюючим документам і виступає формальною умовою подальшого захисту (у тому числі і судового) прав особи, що виникають з правовідносин, предметом яких є нерухоме майно. Також, згідно з вимогами ч.3 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Здійснення державним реєстратором дій щодо скасування записів про проведену державну реєстрацію прав може здійснюватися виключно на підставі відповідного рішення суду. Висновки суду: За таких обставин, суд приходить до переконливого висновку про наявність підстав для визнання оспорюваного договору купівлі-продажу недійсним, як такого, що вчинений всупереч волевиявленню та внутрішній волі позивача. Крім того, як слідує з досліджених матеріалів справи, договір купівлі-продажу взагалі не посвідчувався нотаріально. В ході розгляду справи суд дійшов висновку про задоволення вимог позивача в частині визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна, тому з огляду на положення ст.216 Цивільного кодексу України даний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. За таких обставин, вимоги про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, на підставі якого проведено державну реєстрацію права власності [PERSON] на об`єкт нерухомого майна - комплекс, розташований заадресою: [ADDRESS] , також підлягає задоволенню. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі. Висновки суду узгоджуються із зібраними у справі доказами і не суперечать вимогам законодавства. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, відповідно до ст.141 ЦПК України, з огляду на ухвалення рішення на користь позивача, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 3842 грн. в рахунок відшкодування сплаченого при зверненні до суду судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved