Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням мотивуючи свої вимоги тим, що він є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло виданого Дніпровською районною державною адміністрацією м. Києва від 09.09.1997 року. 21.11.2000 року виконкомом Морозівської сільської Ради народних депутатів Баришівського району Київської області між сином [PERSON] та відповідачем [PERSON] було зареєстровано шлюб, від якого мають доньку [PERSON] Відповідачі [PERSON] та [PERSON] були зареєстровані в квартирі [ADDRESS]. 13.12.2016 року шлюб між [PERSON] та відповідачем [PERSON] було розірвано. 12.05.2000 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір обміну частинами квартири. Відповідно договору [PERSON] поміняв належну йому ? частину квартири [ADDRESS],на належну [PERSON] ? частину квартири [ADDRESS]. Відповідно до довідки Ф№ 3 від 25.10.2017 року виданої КК ,,Центр комунального сервісу" Дніпровського району в квартирі [ADDRESS], зареєстровані: [PERSON], [PERSON] ,[PERSON], [PERSON] Відповідачі в квартирі не проживають, що підтверджується Актом ,,Про не проживання" від 27.09.2017 року, 25.10.2017 року, 22.11.2017 року, 22.03.2018 року. Представник позивача за довіреністю [PERSON] в судове засідання не з'явився. Надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги просив задовольнити в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися про день, час та місце судового розгляду справи повідомлені належним чином. Третя особа: [PERSON] в судове засідання не з'явився. Надіслав до суду пояснення по справі вказавши, що з відповідачкою [PERSON] та її донькою [PERSON] не спілкується з жовтня 2016 року. У відповідності до п.2 ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, підлягають до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло виданого Дніпровською районною державною адміністрацією м. Києва від 09.09.1997 року квартира [ADDRESS], на праві приватної спільної сумісної власності належала [PERSON] та [PERSON]. 21.11.2000 року виконкомом Морозівської сільської Ради народних депутатів Баришівського району Київської області між сином [PERSON] та відповідачем [PERSON] було зареєстровано шлюб, від якого мають доньку [PERSON] Відповідачі [PERSON] та [PERSON] були зареєстровані в квартирі [ADDRESS]. 13.12.2016 року шлюб між [PERSON] та відповідачем [PERSON] було розірвано. 12.05.2000 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір обміну частинами квартири. Відповідно договору [PERSON] поміняв належну йому ? частину квартири [ADDRESS],на належну [PERSON] ? частину квартири [ADDRESS]. Відповідно до довідки Ф№ 3 від 25.10.2017 року виданої КК ,,Центр комунального сервісу" Дніпровського району в квартирі [ADDRESS], зареєстровані: [PERSON], [PERSON] ,[PERSON], [PERSON] Відповідачі в квартирі не проживають, що підтверджується Актом ,,Про не проживання" від 27.09.2017 року, 25.10.2017 року, 22.11.2017 року, 22.03.2018 року. Необхідність визнати відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням, позивач обґрунтовує сплатою додаткових витрат на житлово-комунальні послуги. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Згідно ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на майно яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 386 ЦК України позивач, як власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні його права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень Аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, суд приходить до висновку , що позовні вимоги позивача [PERSON] до [PERSON], [PERSON], третя особа: [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням підлягають до задоволення , оскільки наявні підстави для визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловою площею, а саме квартирою [ADDRESS]. Питання розподілу судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог статті 141 ЦПК України. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved