Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду 03 лютого 2020 року з вищезгаданим позовом, в уточненій редакції якого від 03 лютого 2021 року, просила: - визнати поширену інформацію [PERSON] під час надання інтерв`ю на сторінці «Фейсбук» громадської організації «Основи свідомості» від [INFO] о 16год. 38хв. ( [INFO] під заголовком «[INFO]» у відношенні завідуючої Комунального закладу дошкільної освіти (ясла-садок) комбінованого типу №183» Криворізької міської ради ( далі- КЗ «ДНЗ №183» КМР ) [PERSON] , недостовірною (відповідно до тексту). Зобов`язати [PERSON] впродовж місяця з дня набрання рішенням суду законної сили спростувати поширену нею недостовірну інформацію відносно завідуючої КЗ «ДНЗ №183» КМР [PERSON] у спосіб у який дана інформація була розголошена, тобто шляхом опублікування звернення у соціальній мережі «Фейсбук»; - визнати поширену інформацію [PERSON] під час виступу у телепередачі « Говорить Україна », ефір від [INFO] на тему: « [INFO]» ( [INFO] ) у відношенні завідуючої КЗ «ДНЗ №183» КМР [PERSON] , недостовірною (відповідно до тексту); зобов`язати [PERSON] впродовж місяця з дня набрання рішенням суду законної сили спростувати поширену нею недостовірну інформацію відносно завідуючої КЗДО КП №183 КМР [PERSON] у спосіб у який дана інформація була розголошена, тобто шляхом виступу на телепередачі « Говорить Україна » з спростуванням або направленням листа про спростування поширеної інформації на ім`я керівництва телеканалу; - визнати поширену інформацію [PERSON] під час надання інтерв`ю яке було опубліковано у «Газета Домашняя» випуск [NUMBER] від [INFO] року у статті під назвою « [INFO] » у відношенні завідуючої КЗДО КП № 183 КМР [PERSON] , недостовірною (відповідно до тексту). Зобов`язати [PERSON] впродовж місяця з дня набрання рішення суду законної сили спростувати поширену нею недостовірну інформацію відносно завідуючої КЗДО КП №183 КМР [PERSON] у спосіб у який дана інформація була розголошена, тобто шляхом опублікування спростування у «Газета Домашняя»; - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] в рахунок відшкодування моральної шкоди - 1,00грн., та судові витрати, котрі складаються з суми сплаченого судового збору та витрат на правову допомогу. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що працює з 2015 року завідуючою КЗ «ДНЗ №183» КМР, який відвідують діти відповідача [PERSON] . Відповідач [PERSON] , починаючи з 2015 року поширювала інформацію щодо неї у різні способи: шляхом направлення звернень та заяв до органів державної влади та органів місцевого самоврядування; розміщення інтерв`ю на сторінці «Фейсбук» громадської організації «Основи свідомості» від [INFO] о 16год. 38хв. ( [INFO] під заголовком «[INFO]»; виступу у телепередачі «Говорить Україна», ефір від [INFO] на тему: « [INFO] »; надання інтерв`ю, яке було опубліковано у «Газета Домашняя» випуск [NUMBER] від [INFO] року у статті під назвою « [INFO] ». Предметом заяв та звернень відповідача до органів державної влади місцевого самоврядування були наступні обставини: небажання прийняти дитину відповідачки до дитячого садочку, оскільки вона не сплачувала добровільні внески; змушування відповідача та інших батьків сплачувати грошові кошти, як умову вступу до дитячого садочка та вимагання коштів у різні фонди дитячого садка, при цьому здійснюючи протиправні дії щодо відповідача: погрози, цькування, підбурювання інших батьків проти відповідача; вчинення хуліганських дій по відношенню до відповідача з боку позивача; вчинення булінгу по відношенню до відповідача з боку позивача. Не зважаючи на те, що зазначені обставини не знайшли свого підтвердження під час перевірок, [PERSON] [INFO] року розмістила відеоролик на сторінці Фейсбук, [INFO] року виступила у телепередачі «Говорить Україна», [INFO] надала інтерв`ю у «Газеті Домашняя» випуск [NUMBER]. Вважає розповсюджену відповідачем інформацію недостовірною та такою, що принижує її честь, гідність та ділову репутацію, оскільки вона змушена постійно виправдовуватися перед керівництвом, у дитячому садку проводяться постійні перевірки, що викликає стрес та впливає на робочу атмосферу. Замість того, щоб займатися поліпшенням умов у садку, розвитком виховного процесу, змушена залагоджувати систематичні конфлікті ситуації, витрачати час на те, щоб виправдовуватися у тому, чого не скоювала тощо. Деякі коментарі, що розміщені на сторінці Фейсбук та у телепередачі є принизливими, так її назвали «злочинкою». Активне поширення інформації у ЗМІ стало останньою краплею , тому вона звернулася до суду з цим позовом. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позов, пояснила, що працює в КЗ «ДНЗ №183» КМР з 2015 року, з цього часу через поведінку [PERSON] виникають конфліктні ситуації. Зі свого боку, вона намагалася врегулювати конфлікт: писала у мережі інтернет повідомлення [PERSON] , що її дітей люблять та чекають на них у садочку, надсилали листи поштою, щоб вона приводила дочку до садку (їй потрібно водити дитину у садок). У 2019 році ситуація загострилася - почався моральний тиск: телебачення, перевірки, необхідність спростування інформації. Один позитивний момент - колектив згуртувався. Відповідач казала, що їй не дають логопеда, перевірили - не підтвердилося. Щодо благодійного фонду - це рахунок при районному відділу освіти, все законно, робиться відкрито і добровільно, все перевіряється. За шість років роботи до фонду надійшло 80 тисяч гривень від батьків дітей, які відвідують садок, нею особисто залучено близько півмільйону гривень. Вона багато уваги приділяє благоустрою - садок зручний, красивий, багато розвиваючих гуртків. Відповідач має на меті лише її усунення з посади. У садку вона працює шість років, все своє життя виступає за права дітей. Відповідач не йде ні на які уговори. Щодо того, що з садку вигнали дитину відповідача - неправда. Існує процедура електронної черги, відрахування з садку не передбачено. Відповідач просила влаштувати дитину до дитсадку, їй треба було вирішувати питання з її здоров`ям. Знаючи її скандальний характер, пішла їй на зустріч, прийнявши дитину по «літній заяві», через що потім отримала зауваження. Оскільки, прийшлось у черзі обійти 6-7 дітей, їй сказали, що прийдеться потім почекати, якщо з`являться батьки з черги. Потім так і сталося. Групи переповнені - замість 20, у групі 26 дітей. Зверталися за допомогою, просили захистити їх від [PERSON] , але ніхто не захистив, тому єдина можливість захистити свою честь та гідність за 49 років роботи - звернутися до суду. Просила позов задовольнити. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] позов підтримала, пояснила, що відповідач [PERSON] безліч разів у публічному просторі на сторінці Фейсбук , на телебаченні, у газеті - розповсюджувала про [PERSON] негативну інформацію: дитину вигнали, вимагали кошти на благодійні внески, відносно дитини влаштовували булінг. Відповідач зазначила, що [PERSON] вчиняє протиправні дії стосовно неї , завдала тілесні ушкодження. [PERSON] з 2015 року звертається з численними заявами до Управління освіти, поліції, телефонувала на урядову гарячу лінію. Ці звернення не знаходили свого підтвердження. Після цього вона поширила недостовірну інформацію у соціальній мережі, чим спричинила шкоду честі, гідності та діловій репутації позивача, тому в рамках цієї справи позивач просить спростувати недостовірну інформацію, розповсюджену [PERSON] . Відповідач [PERSON] в судовому засіданні присутньою не була, про час та місце розгляду справи повідомлена 23 лютого 2021 року, що підтверджується відстеженням поштового відправлення Укрпошта №5000024252076, про причину неявки суд не повідомила, заяв про відкладення, розгляд справи за її відсутності до суду не надходило. Відповідачем надано відзив на позов, в якому зазначено, що інформація про те, що позивач по справі не допускала її дитину до відвідування дитячого садочку, не є надуманою інформацією, вона відповідає дійсності, оскільки її дитина [PERSON] була зарахована до дитячого садочку на постійної основі, що підтверджується доданими до відзиву документами - листом про електрону чергу, відповідями департаменту освіти і науки виконавчого комітету Криворізької міської ради, інформаційним запитом, відповідями позивача по справі на її ім`я. Жодної інформації щодо спричинення їй позивачем [PERSON] тілесних ушкоджень вона не поширювала, оскільки даних фактів не існувало. Крім того, в позовній заяві [PERSON] відсутні будь-які посилання, а також будь-які докази щодо джерела інформації стосовно даної обставини. Інформація про те, що позивач утримувала її в кабінеті, не даючи можливості війти, відповідає дійсності. Даний факт підтверджується записом з камери мобільного телефону, який був нею зроблений в момент виникнення зазначеної ситуації, а також відповіддю начальника Довгинцівського ВП, з якого слідує, що в діях [PERSON] вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП та з останньою була проведена профілактична бесіда. Дана ж відповідь стосується і факту скоєння з боку [PERSON] відносно неї хуліганських дій, про які вказує позивач в своєї заяві. Щодо скоєння [PERSON] цькування її дітей, то дана інформація також відповідає дійсності, що підтверджується наказом департаменту освіти і науки виконавчого комітету Криворізької міської Ради, згідно з яким [PERSON] об`явлена догана, в тому числі і за допущені порушення педагогічної етики. Інформація про здійснення тиску на неї та її дітей з боку позивача по справі [PERSON] - є правдивою, що підтверджується довідкою за результатами роботи тимчасової комісії по перевірці фактів, викладених в її зверненнях. У відповідності до вказаної довідки були висунути пропозиції щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності завідувача КЗ «ДНЗ №183» КМР [PERSON] , а також [PERSON] була зобов`язана вжити вичерпних заходів щодо усунення виявлених порушень вимог законодавства та притягнення до дисциплінарної відповідальності осіб, з вини яких вони були допущені. Щодо підбурювання третіх осіб вчинювати протиправні дії відносно неї, той даний факт мав місце та підтверджується відеозаписом з камери мобільного телефону, а також відповіддю відділу освіти виконавчого комітету Довгинцівської районної у місті ради м. Кривого Рогу. Щодо сплати благодійних внесків даний факт також мав місце, що підтверджується інформаційним листом батьківського комітету, квитанцією від імені [PERSON] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , яка також може підтвердити даний факт у суді. Несвоєчасне внесення нею благодійних внесків було підставою недопущення її дитини до дитячого садочку, хоча завідуюча [PERSON] мотивувала це тим, що її дитина зарахована до дитячого садочку тимчасово. Таким чином, її звернення до різних державних інстанцій за захистом порушених прав її дітей були здійснені лише тому, що завідуюча дитячим садочком - позивач по справі об`єктивно не реагувала на її звернення, усі її звернення не мали на меті принизити честь та гідність [PERSON] . Просила у позові відмовити. Суд, вислухавши позивача та її представника, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, приходить до наступних висновків. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В силу ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, судом встановлено, що позивач [PERSON] працює завідуючою КЗ «ДНЗ №183» КМР, що не заперечується сторонами та підтверджується матеріалами справи. Відповідач [PERSON] , дочки якої відвідують КЗ «ДНЗ №183» КМР, у 2015 році зверталася зі зверненнями до Управління освіти і науки Виконкому Криворізької міської ради, на урядову гарячу лінію 0-800-507-39 з питання примусового збору коштів з батьків у комунальному дошкільному навчальному закладі №183, на які отримала роз`яснення щодо врегулювання даного питання Законами України «Про дошкільну освіту», «Про благодійну діяльність та благодійні організації», Постановою Кабінету Міністрів України «Про порядок отримання благодійних внесків» тощо . Зазначені звернення вирішені позитивно, що підтверджується підписами відповідача у картках оцінки якості розгляду звернення (т.1, а.с.10-16). Зазначені звернення відповідача [PERSON] не є предметом спору. Тим більше, у даному випадку має місце реалізація особою конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції, а не поширення недостовірної інформації. [INFO] о 16год. 38хв. на сторінці «Фейсбук» громадської організації «Основи свідомості» (https://www.facebook.com/ngo.svidomi/) під заголовком «[INFO]» розміщено розповідь [PERSON] , в якій йдеться про те, що через несплату добровільних внесків, вона зазнає тиску з боку керівництва КЗ «ДНЗ №183» КМР та батьків дітей, які відвідують садок. Це виразилося в тому, що один з батьків хапав її за руку, намагався затягнути в машину, погрожував, коли вона з дворічною дочкою та меншою дитиною на руках виходила з дитсадку (захисту у цій ситуації з боку керівництва вона не отримала); завідуюча дитсадком перевела її дитину до іншої групи, пояснюючи тим, що вона не здає фондів і не має права обирати групу( після звернення на гарячу лінію, дитину повернули до попередньої групи); після свята після обіду вихователька роздала всім дітям «Барні», а її дитині не дала, сказали «Вини свою маму», на питання чому її не попередили, щоб вона купила «Барні» дитині, вихователь їй сказала: «Фонди не здаєте - нічим не зобов`язана». 05 вересня 2016 року її запросили до кабінету завідуючої, де була методист [PERSON] , яка тримала двері, а завідуюча хапала її за кофту і штовхала о стіну, не давала їй здійснити дзвінок, а коли вона викликала поліцію - відео з камери спостереження не дала, сказала, що нічого не було. Коли підійшла її електронна черга для влаштування дочки в дитсадок, куди вона мала піти з 01 вересня, сказали здати благодійний внесок 500грн., вона могла внести таку суму за 2-3 місяці, але це [PERSON] не влаштовувало - тиждень завідуюча не приймала дитину до дитсадку (прийняла тільки після її звернення до виконкому КМР). Коли був випускний у її старшої дочки вона сказала, що не буде здавати гроші на подарунки садку та вихователям, проте з неї вимагали здачі ще 200грн., оскільки інші батьки здавали по 1000,00грн., а вона 800,00грн. та не віддавали диск з записом випускного, хоча в кафе вона, як інші, не ходила з дитиною. Під час підготовки випускного не брали дочку у танок через те, що вона не платить фонди. А завідуюча відділом освіти [PERSON] порекомендувала перевести дітей до іншого дитсадка (т.1, а.с.57). Під час виступу у телепередачі « Говорить Україна », ефір від [INFO] на тему: « [INFO] » ( [INFO] ) та в опублікованій у газеті «Домашняя газета» випуск [NUMBER] від [INFO] статті під назвою « [INFO] » (« [INFO] ») міститися аналогічна інформація (т.1, а.с.47, 48, 57). Позивач вважає недостовірною інформацію, викладену на сторінці «Фейсбук» громадської організації «Основи свідомості» від [INFO] о 16 год. 38 хв. під заголовком «[INFO]», а саме: «когда на пост заведующей пришла [PERSON] , у нас начались постоянные проблемы в саду, постоянное давление на детей моих, на меня, постоянные угрозы. Значит из-за того, что у меня не было возможности сдать денег на фонды сада, всё началось с того, что начали настраивать родителей против меня»; «при этом я обращалась к заведующей садика, которая вообще отказывалась меня принимать в своём кабинете. Она постоянно говорила: «Уходите из нашего садика или платите деньги, как и все»; «она мне ответила это тем, что я не сдаю фонды и не имею права выбирать в какую группу ходить моему ребенку - это решение стоит только за ней»; «я обратилась к заведующей с этой же проблемой, ситуация та же самая - передо мной постоянно закрывались двери»; « [PERSON] захватила меня за кофту, кидала меня об стену. Когда я выхватила телефон мне пришлось бежать вокруг стола, чтобы успеть телефон взять и вызвать «102». Когда я вызвала полицию, она меня схватила за шкиберки, прям, выкинула с кабинета и начала кричать в вдогонку, что у неё камера всё зафиксировала, и ты ничего не докажешь - это будет ложный вызов. Когда приехала полиция, они зафиксировали этот факт, я указала, что у неё есть видеонаблюдение в кабинете, чтобы они допросили её. Мне дали ответ, что она там по какой-то статье, ей приписали мелкое хулиганство, ответы у меня эти есть. Значить ну и так продолжается время от времени. Когда я прихожу к [PERSON] , рассказываю о каких-то ситуациях, она мне говорит постоянно: «Уходите из моего садика»; «Когда дошла наша очередь, я пришла к [PERSON] о том чтобы нас приняли. Она сначала отказывалась, мне пришлось идти в отдел образования, настаивать на том, что моя очередь дошла. Нам сказали, что да, дошла очередь , внесли вас в списки и всё. С первого сентября сказали выходить. При этом дали нам большой список купить там разное на садик и сдать 500грн. благотворительный взнос, это как вступительный в детский сад. Значить я подошла до [PERSON] , предложила ей такую версию - что я сейчас одной суммой не могу сдать, а могу сдать частично, частями - по 150, 200грн. за три месяца. На что она мне сказала, что нет, все родители сдают одной суммой, а почему у вас должно быть по-другому. Значить на следующий день я привожу [PERSON] свою в садик ясельную группу, воспитатель отказывается принимать, мотивируя это тем, что заведующая запретила пускать моего ребёнка в этот детский сад. Я пошла к заведующей, она мне сказала: «Меня ничего не интересует, идите куда хотите, раз вы не хотите платить как все, уходите из моего сада». Я говорю: «Как это из вашего сада? Это коммунальное учреждение». То есть нас не приняли. Полиция зафиксировала этот факт. На следующий день я опять приходила, нас не приняли. Значить так неделю нас в садик не принимали. Я обратилась на телевидение на Первый городской, я обратилась в отдел образования, на что мне дали ответы, что мы заняли чужое место и нас только с 20-го сентября принимают в этот детский сад, хотя мы отстояли электронную очередь, у меня есть, сфотографированы списки, где мы были внесены на этот год»; «за неделю до выпускного заведующая вышла с отпуска, и я к ней тоже по этому вопросу обратилась, она говорит мне: «А что вы ожидали? Если вы не платите ни за что. Что вы хотите?»; «В понедельник я прихожу к ней в кабинет, она собрала 6 человек. Это 5 человек - работники сада и мама, которая занималась сбором денег на выпускной. Они меня окружили, нецензурно оскорбляли, толкали в плечи, не выпускали меня. Я когда схватила телефон, хотела вызывать полицию, то телефон у меня пыталась выхватить. Есть заявление в полицию, но почему-то полиция до сих пор не реагирует»; «это всё происходит при них, меня оскорбляют, нецензурно при детях, выгоняют»; [PERSON] это заместитель отдела образования, начальника отдела образования, она мне сказала, что вам лучше может быть уйти в другой садик, потому что вы ж понимаете хорошим это не закончится, сейчас заведующая начнет заниматься другими вашими вопросами, соцвыплатами, узнавать о вашей личной жизни, всё остальное»; «Также само есть в кабинете камера у заведующей»; « Заведующая говорит постоянно о том, что: «Я вообще должна быть уже заместителем мера и не таких как вы укрощала, идите куда хотите. Мне никто не указ. Я буду делать, так как я хочу в своём саду. Будет все, по-моему». Это говорится открытым, прямым текстом мне. Когда я приходила вообще в кабинет до [PERSON] , она мне неоднократно угрожала о том, что если я пойду выше по поводу денег чтобы мне отчитались, то она говорит: «Вы же понимаете, что родители вас могут переловить, могут побить, может что-то сделать с вашими детьми». Родители настраивались сразу на следующий день после того как я попросила отчёт по деньгам, мне не давали проходу в садик, меня оскорбляли при детях, это опять таки полицией зафиксировано»;«Значить мне сказала заведующая [PERSON] , о том, что я претензий к [PERSON] не имею, она у меня одна из всего садика лучшая, потому что она сдает самые большие благотворительные взносы. У неё группа самая лучшая. Они сдают самые большие суммы». У телепередачі «Говорить Україна», ефір від [INFO] на тему: « [INFO]» позивач вважає, що відповідачем розповсюджено недостовірну інформацію, а саме: на питання ведучого: «Як до Ваших дітей ставляться у садочку?», відповідь [PERSON] : «Очень плохо. И к той девочке, что закончила садик и к той, что сейчас ходит. Мне кажется, что моих детей ненавидят»;на питання ведучого: «А чому так?», відповідь [PERSON] : «Объясняют это тем, что я не вношу благотворительные взносы в саду»;на питання ведучого: «Це примусово?», відповідь [PERSON] : «Получается, что это добровольно-принудительно»;на питання ведучого: «Тобто Вас шантажують?», відповідь [PERSON] : «Так»; на запитання ведучого: «А ви звертались кудись по допомогу?» відповідь [PERSON] : « ... На следующий день я обратилась в детский сад к воспитателю к заведующей. На что они мне сказали, что если я обращусь сейчас в полицию с этим заявлением, то мне будет хуже. Потому что у этого мужчины есть связи в прокуратуре ... Я пошла в полицию, написала обращение, я обратилась в департамент освіти нашего города, где мне дали ответ, что с заведующей провели просто беседу, что такого не повторится. Через пару дней после этого заведующая садика пригласила меня в кабинет. Ну типа просто поговорить нормально. Когда я пришла - дверь закрылась, и заведующая меня побила ... Я попыталась выбежать с кабинета, когда меня не выпускали я бегала вокруг стола, схватила телефон и на ходу вызывала полицию. Заведующая схватила меня за шиворот, выкинула с кабинета и говорит: «У меня видеосъемка в кабинете. Это будет ложный вызов». Когда приехала полиция, конечно заведующая сказала, что ничего такого не было, но я указала на видео камеры. После этого мне дал ... Ответ полиция дала, что приписали по какой-то статье мелкое хулиганство и с ней проведена беседа. Есть этот ответ, он до сих пор»;На питання ведучого: «Це правда, що Вашу дочку відрахували за несплату?», відповідь [PERSON] : «Да. Мы отстояли электронную очередь ... Когда пришла наша очередь поступать в детский сад, то заведующая не хотела нас брать. Я обратилась в Департамент освіти ... Нас зарахували. Ми походили буквально 2 недели и заведующая просто выгнала. Сказала: «Идите из моего детского сада!». Из-за того, что я не внесла суму благотворительные внески»;на питання ведучого: «Це та сама завідувачка яка побила Вас ?!», відповідь [PERSON] : « Да ». Позивач зазначає, що поширена [PERSON] неправдива інформація викликала занадто емоційну реакцію у студії та, зокрема, після слів « ... На следующий день я обратилась в детский сад к воспитателю к заведующей. На что они мне сказали, что если я обращусь сейчас в полицию с этим заявлением, то мне будет хуже. Потому что у этого мужчины есть связи в прокуратуре ...» ведучий почав голосно кричати «Вони злочинки! Вони злочинки! Ось ця керівничка - вона злочинка», а далі після слів «Через пару дней после этого заведующая садика пригласила меня в кабинет. Ну типа просто поговорить нормально. Когда я пришла - дверь закрылась, и заведующая меня побила ..» ведучий голосно кричав : «Слухайте! Її треба звільнити з «вовчим» квитком! Щоб вона нікуди не могла влаштуватися!». Позивач також просить визнати поширену [PERSON] інформацію під час надання інтерв`ю яке було опубліковано у «Газета Домашняя» випуск [NUMBER] від [INFO] у статті під назвою « [INFO] » недостовірною, а саме:«А проблемы начались в 2015-м году, когда заведующей стала [PERSON] (на фото). Я тогда родила третью девочку, и у меня не было возможности сдавать в фонды. И отчетов по ним никогда не было»;«А что вы хотели? Нет денег - сидите дома»;«После жалобы на «горячую линию» о том, что с меня вымогают фонды, [PERSON] вместе с методистом не выпускали меня из кабинета. [PERSON] схватила меня и швырнула в стену. Пытаясь выхватить телефон, что бы я не вызвала полицию, но я оббежала вокруг стола и таки сделала вызов. Происходящее было зафиксировано камерой видеонаблюдения»;«Еще мне дали номер счета - внести 500грн. Я попросила внести эту сумму за три раза, на что услышала: «А вы что тут, самая особенная?». Тогда я сказала, что вообще вносить не буду. После этого воспитатель не приняла нас в группу и сказала, что по указанию заведующей нас, исключили. Когда [PERSON] открытым текстом заявила, что бы мы шли вон из ее сада, я сидела на территории и рыдала». З метою досудового врегулювання спору позивач [PERSON] 04 листопада 2019 року зверталася до [PERSON] з листом, в якому позивач виклала свою власну позицію стосовно подій, що відбуваються, розміщення на сторінці Фейсбук громадської організації «Основи свідомості» відео щодо тиску на [PERSON] та булінгу, виступу у програмі « Говорить Україна » та наданні інтерв`ю у «Газеті Домашня», зазначила, чому вважає таку інформацію недостовірною та просила спростувати її, закликала до мирного врегулювання конфлікту за участі психолога-конфліктолога, попередила відповідача, що у разі не врегулювання спору - змушена буде звертатися до суду (а.с.40-42). Про намір врегулювати конфліктну ситуацію свідчить лист завідувача КЗ «ДНЗ №183» КМР [PERSON] щодо відвідування [PERSON] дитячого садку №127-10-19 від 15 жовтня 2019 року (т.1, а.с.112). Відповідь [PERSON] щодо вжиття заходів досудового врегулювання спору на адресу позивача не надходила. З відповідними листами позивач [PERSON] 04 листопада 2019 року зверталася до ТОВ «Телерадіокомпанія «Україна» (т.1, а.с.43, 44) та до редакції газети «Домашняя газета» (т.1, а.с.45, 46). ТОВ «Телерадіокомпанія «Україна» відповідь на лист не надано. У випуску газети «Домашняя газета» №46(1206) від 13 листопада 2019 року вийшла стаття (мовою оригіналу) «Переживаете за безопасность детей? Вам надо к конфликтологу», як відповідь на звернення [PERSON] щодо спростування інформації, викладеній в статті (мовою оригіналу) «Вы не надейтесь, что меня снимут раньше, чем поменяется власть» (т.1, а.с.55). Позивач вважає, що вищезазначена інформація, розповсюджена [PERSON] на сторінці Фейсбук, під час участі у телепередачі «Говорить Україна», на сторінці газети «Газета Домашняя» не відповідає дійсності, принижує її честь гідність та ділову репутацію. Згідно з статтею 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростування недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Статтею 297 ЦК України визначено, що кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Відповідно до ч.1 ст.277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Згідно з роз`ясненнями, наданими у п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» (далі - Постанова), при розгляді справ про захист гідності, честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи суди повинні точно і неухильно застосувати положення Конституції України, Цивільного кодексу України (далі - ЦК), законів України від 16 листопада 1992 року №2782-ХП «Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні» (далі - Закон про пресу), від 02 жовтня 1992 року №2657-ХП «Про інформацію», від 21 грудня 1993 року №3759-ХП «Про телебачення і радіомовлення (у редакції Закону від 12 січня 2006 року №3317-IV), від 23 вересня 1997 року №540/97-ВР «Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів» та інших нормативно-правових актів, що регулюють вказані суспільні відносини. Крім того, враховуючи положення статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів №№2, 4, 7, 11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23 лютого 2006 року №3477-ІV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 04 листопада 1950 року; далі - Конвенція) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права, а також враховувати роз`яснення постанови Пленуму Верховного Суду України від 01 листопада 1996 року №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя». Пунктом 9 Постанови визначено, що відповідачами у справі про захист гідності, честі чи ділової репутації є фізична або юридична особа, яка поширила недостовірну інформацію, а також автор цієї інформації. Якщо позов пред`явлено про спростування інформації, опублікованої в засобах масової інформації, то належними відповідачами є автор і редакція відповідного засобу масової інформації чи інша установа, що виконує її функції, оскільки згідно зі статтею 21 Закону України «Про пресу» редакція або інша установа, яка виконує її функції, здійснює підготовку та випуск у світ друкованого засобу масової інформації. У разі, коли редакція друкованого засобу масової інформації не має статусу юридичної особи, належним відповідачем є юридична особа, структурним підрозділом якої є редакція. Якщо редакція не є структурним підрозділом юридичної особи, то належним відповідачем виступає засновник друкованого засобу масової інформації. У випадку, коли інформація була поширена у засобі масової інформації з посиланням на особу, яка є джерелом цієї інформації, ця особа також є належним відповідачем. Позивачем пред`явлено позов до [PERSON] , як особи яка поширила недостовірну інформацію. Пунктом 3 Постанови судам роз`яснено, що вибір способу захисту особистого немайнового права, зокрема права на повагу до гідності та честі, права на недоторканість ділової репутації, належить позивачеві. Разом із тим, особа, право якої порушено, може обрати як загальний, так і спеціальний способи захисту свого права, визначені законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини. У зв`язку з цим суди повинні брати до уваги, що відповідно до статті 275 ЦК захист особистого немайнового права здійснюється у спосіб, встановлений главою 3 цього Кодексу, а також іншими способами відповідно до змісту цього права, способу його поширення та наслідків, що їх спричинило це порушення. До таких спеціальних способів захисту відносяться, наприклад, спростування недостовірної інформації та/або право на відповідь (стаття 277 ЦК), заборона поширення інформації, якою порушуються особисті немайнові права (стаття 278 ЦК) тощо. Згідно з ч.ч.1, 4, 7 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена. Позовна заява містить вимоги щодо визнання інформації недостовірною та спростування інформації, яка порушує честь, гідність та ділову репутацію [PERSON] - завідувача КЗ «ДНЗ №183» КМР, у такий же спосіб, у який вона була поширена. Чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об`єктів судового захисту. Зокрема, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків (п.4 Постанови). При розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Спростування поширеної недостовірної інформації повинно здійснюватись незалежно від вини особи, яка її поширила. Вирішуючи питання достовірності розповсюдженої відповідачем щодо позивача інформації суд враховує наступне. Так, [PERSON] звернулася до Управління освіти і науки Виконкому Криворізької міської ради з питання зарахування дитини до комунального дошкільного закладу КДНЗ№183, їй листом №1559 від 06 червня 2017 року повідомлено, що електронна заявка [PERSON] створена 26 вересня 2016 року №38119229 (за віком №37) для зарахування до КДНЗ №183 протягом 2017 року, зарахування буде здійснено протягом 2017 року (т.1, а.с.18). Аналогічне роз`яснення надано завідувачем КЗ «ДНЗ (ясла-садок) №183» КМР [PERSON] , з посиланням на наявність не влаштованих до садку дітей, які знаходяться у черзі попереду дочки [PERSON] та обіцянку вирішити питання до 23 вересня 2017 року (т.1, а.с.19, 20). Такі ж роз`яснення містяться у листі №76 від 03 вересня 2020 року (т.1, а.с.234). На звернення [PERSON] з питання зарахування її дитини до дитсадку та примушення сплачувати благодійний внесок, 25 вересня 2017 року [PERSON] . Управлінням освіти і науки Виконкому Криворізької міської ради направлено листа №2359 щодо позитивного вирішення питання зарахування дитини до дитячого садку та роз`яснено право звернення до правоохоронних органів у разі примушення сплачувати благодійні внески керівництвом закладу (т.1, а.с.21). З питання відрахування дитини [PERSON] з КЗ «ДНЗ №183» КМР Управлінням освіти і науки Виконкому Криворізької міської ради направлено відповідачу листа за вих.№2438 від 02 жовтня 2017 року, в якому зазначено, що за поясненнями керівника КЗ «ДНЗ №183» КМР [PERSON] , її дочку було прийнято тимчасово на літній період. Відповідно до руху електронної черги станом на 20 вересня 2017 року [PERSON] перебуває в статусі «зараховані», після одужання [PERSON] зможе відвідувати вищезазначений дошкільний заклад (т.1, а.с.22). Відповідачем надано заяву про прийняття дитини [PERSON] у КЗ «ДНЗ №183» КМР з 21 серпня 2017 року (дата заяви відсутня, заява не містить половини тексту), на якій стоїть резолюція «Тимчасово, до заявлення батьків згідно електронної черги, на період оздоровлення», підпис (т. 1, а.с.102). Інша частина заяви [PERSON] у КЗ «ДНЗ №183» КМР, надана позивачем, містить дату - 04 серпня 2017 року (наявна відсутня на а.с.102, т.1 частина тесту) (т.1, а.с.109). Відповідно до акту від 15 вересня 2017 року, складеному старшою медсестрою [PERSON] , завідуючим господарством [PERSON] , помічником вихователя [PERSON] , зазначена заява була розірвана [PERSON] у кабінети медсестри (т.1, а.с.110). З списку електронної черги дітей КЗДО (ясла-садок) №183 КМР вбачається, що « [PERSON] » у черзі під № 37 , дата реєстрації в електронній черзі 26 вересня 2016 року, дата подачі заяви 04 серпня 2017 року, дата прийняття дитини у заклад 21 серпня 2017 року (т.1,а.с.175). Перед « [PERSON] » у черзі знаходяться діти, які прийняті у дитсадок у вересні-жовтні 2017 року, тобто після дитини відповідача. На підтвердження необхідності внесення благодійних коштів відповідачем надано перелік документів та речей необхідних для вступу до дитячого закладу, де серед іншого вказано про внесення благодійних коштів із зазначенням розрахункового рахунку31555303253153 Держказначейство КДНЗ №183 та роз`ясненням, що квитанція передається медсестрі з документами (для контролю надходжень і висвітлення даної інформації на сайті садочку) та надано листівку батьківського комітету щодо внесення добровільних благодійних внесків в сумі 300,00грн., в т.ч. на миючі засоби із зазначенням розрахункового рахунку [NUMBER] Держказначейство КДНЗ №183 (т.1, а.с.103). Відповідно до частин 1, 3 статті 37 Закону України «Про дошкільну освіту» фінансово-господарська діяльність закладів дошкільної освіти здійснюється відповідно до Закону України «Про освіту», законів про бюджет, власність, місцеве самоврядування та інших нормативно-правових актів. Джерелами фінансування закладу дошкільної освіти незалежно від форми власності можуть бути кошти: засновника (засновників); державного та місцевих бюджетів; батьків або осіб, які їх замінюють; добровільні пожертвування та цільові внески фізичних і юридичних осіб; інші кошти, не заборонені законодавством. Таким чином, внесення благодійних внесків передбачено чинним законодавством України, проте, як роз`яснено відповідачу Управлінням освіти і науки Виконкому Криворізької міської ради такі внески не є обов`язковими та їхня не сплата не є перешкодою для вступу до дошкільного навчального закладу. Відтак, інформація про те, що дитину [PERSON] зараховано на літній період тимчасово відповідає дійсності, оскільки станом на день подачі нею заяви - 04 серпня 2017 року, не були прийняті до дитсадка діти, які стоять у черзі перед нею. Інформація, що дочка [PERSON] не була прийнята до КЗ «ДНЗ №183» КМР через те, що відповідач не сплатила добровільний внесок 500,00грн., не зважаючи на те, що підійшла її черга системі «Електронна черга у ДНЗ», не знайшла свого підтвердження належними та допустимими доказами. Крім того, [PERSON] була повідомлена про можливість звернення до правоохоронних органів у разі примушення сплачувати благодійні внески керівництвом закладу, проте з такою заявою до правоохоронних органів вона не зверталась. До того ж, слід звернути увагу, що використання благодійних внесків, які зараховуються на рахунок Держказначейства , відображається у річних звітах комунальних закладів та не є інформацією з обмеженим доступом, як зазначала відповідач (т.2, а.с.10-41). На підтвердження факту внесення батьками благодійних внесків відповідачем [PERSON] надано квитанцію АТ КБ «Приватбанк» про сплату спонсорської допомоги (дошкільний навчальний заклад) в сумі 700,00 грн.- платник [PERSON] (т.1, а.с.98). Проте, даний факт не заперечується позивачем та підтверджується матеріалами справи, та як зазначалося вище , внесення благодійний внесків не забороняється чинним законодавством та залежить від бажання особи, а у разі примушення до внесення благодійний внесків, особа має право звернутися з відповідною заявою до правоохоронних органів. Щодо ситуації, що мала місце 05 вересня 2016 року у кабінеті завідуючої за участі методиста Руденко Т.А., в матеріалах справи наявна відповідь Довгинцівського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області за вих..№24/ЖЄО3007 від 28 вересня 2016 року, відповідно до якої за зверенням [PERSON] від 05 вересня 2016 року проведено перевірку, в діях [PERSON] вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП (дрібне хуліганство), з останньою було проведено профілактичну бесіду щодо недопущення порушення громадського порядку (т.1, а.с.17). Відповідно до листа Довгинцівського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області №48.2/2.6574 від (число, місяць не прочитуються) 2019 року [PERSON] до адміністративної відповідальності не притягалася (т.1, а.с.23). На запит [PERSON] . Довгинцівським ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області за вих.№48.2/2-6815 від 14 серпня 2019 року надано відповідь, що в наданій нею копії з інтернет мережі де зафіксовано фото відповіді з відділення поліції гр. [PERSON] зазначено дату - 28 вересня 2016 року, де дійсно зазначено, що в діях гр. [PERSON] вбачається склад адміністративного правопорушення за ст.173 КУпАП, але про складання протоколу нічого не зазначено, повідомлялось що з даною громадянкою проведено профілактичну бесіду. Протокол про адміністративне правопорушення за даним фактом не складався. Також, за запитом вих.№93-08-19 від 13 серпня 2019 року щодо проведення розслідування по факту булінгу, вчиненим завідувачем КЗ «ДНЗ(ясла-садок)№183» [PERSON] повідомлено, що при розгляді заяв гр. [PERSON] слідчим відділенням Довгинцівського ВП за даним фактом, не зафіксовано даних, які б вказували на наявність кримінального правопорушення, тому вказані матеріали перебувають на виконанні у дільничного офіцера поліції сектору превенції Довгинцівського ВП КВП за територіальністю (т.1, а.с.25). З висновку за фактом виклику працівників поліції від 25 серпня 2019 року за письмовою заявою [PERSON] щодо проведення перевірки з питання цькування та булінгу відносно [PERSON] та її дітей з боку завідувача дитсадком та вихователів вбачається, що за результатами перевірки, зазначені факти підтвердження не знайшли, будь-яких порушень законності не встановлено (т.1, а.с.26, 27). На інформаційний запит [PERSON] . Довгинцівським ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області за вих..№48.2/2-572 від 20 січня 2020 року надано відповідь, що з 2015 року по теперішній час відомості про притягнення до адміністративної відповідальності або складання матеріалів про адміністративні правопорушення відносно [PERSON] відсутні. Про те яким чином та у який спосіб з нею було проведено профілактичну бесіду, інформація відсутня (т.1, а.с.36). Таким чином, інформація щодо вчинення відносно [PERSON] хуліганських дій позивачем [PERSON] не знайшла свого підтвердження в судовому засіданні. Тим більше, у відзиві на позов від 10 серпня 2020 року відповідачем зазначено, що жодної інформації щодо завдання їй тілесних ушкоджень [PERSON] вона не поширювала, оскільки даних фактів не існувало (т.1, а.с.83). Хоча у телепередачі «Говорить Україна» на питання ведучого: «Це та сама завідувачка, яка побила Вас ?», відповідачка відповіла « Да » (т.1, а.с.57). На підтвердження факту її утримання у кабінеті завідуючою проти її волі, відповідач посилається на відеозапис з мобільного телефону, який суду для огляду не надавався, та відповідь Довгинцівського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області за вих..№24/ЖЄО3007 від 28 вересня 2016 року (т.1, а.с.83). Проте, відповідь Довгинцівського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області за вих..№24/ЖЄО3007 від 28 вересня 2016 року, відповідно до якої за зверненням [PERSON] від 05 вересня 2016 року проведено перевірку, в діях [PERSON] вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП (дрібне хуліганство), з останньою було проведено профілактичну бесіду щодо недопущення порушення громадського порядку - суд не бере до уваги, оскільки встановлення наявності або відсутності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП (дрібне хуліганство) належить до компетенції органу, який розглядає протокол про адміністративне правопорушення. У даному випадку відповідно до ст.221 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) - розгляд справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст.173 КУпАП, здійснюють судді районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судів. Отже, протокол про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] за ст.173 КУпАП не складався, а відповідно не відбувався розгляд справи про адміністративне правопорушення. Також, відсутні відомості про притягнення [PERSON] за ст.173-4 КУпАП - булінг (цькування), тобто діяння учасників освітнього процесу, які полягають у психологічному, фізичному, економічному, сексуальному насильстві, у тому числі із застосуванням засобів електронних комунікацій, що вчиняються стосовно малолітньої чи неповнолітньої особи або такою особою стосовно інших учасників освітнього процесу, внаслідок чого могла бути чи була заподіяна шкода психічному або фізичному здоров`ю потерпілого. За заявою [PERSON] від 15 вересня 2017 року про притягнення до кримінальної відповідальності , підстав внесення відомостей до єдиного реєстру досудових розслідувань не встановлено - лист Довгинцівського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області від 26 вересня 2017 року вих.№48.2/2-3485 (т.1, а.с.197). 17 жовтня 2019 року відповідач [PERSON] звернулася на урядову гарячу лінію 1545 щодо створення комісії з булінгу для припинення знущань над нею через відсутність можливості сплачувати добровільні внески у дитсадку № 183 , аналогічне звернення від 22 листопада 2019 року (т.1, а.с.28, 32), у зв`язку з чим Департаментом освіти і науки створено тимчасову комісію для розгляду цього питання на підставі наказу департаменту освіти та науки виконкому КМР від 02 жовтня 2019 року №276 (а.с.29), листом від 22.11.2019 року (вих.№ПІ-9933011) роз`яснено її право не сплачувати добровільні пожертвування та звернення до правоохоронних органів у разі наявності доказів причинно-наслідкового зв`язку між діями керівника закладу або працівників та сплатою нею коштів (т.1, а.с.30, 31). Разом із цим, з наданої на ухвалу суду Довгинцівським ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області від 11.09.2020 року вих.№48.2/2-8047 інформації вбачається, що у 2019 році від [PERSON] відносно членів батьківського комітету дитячого садка зареєстровані матеріали ЖЄО №№14206, 14532, 15471, 15264, 12819, 13417; по заяві членів батьківського комітету відносно [PERSON] - ЖЄО №№13421, 17529, П.23з; по заяві [PERSON] відносно [PERSON] - ЖЄО №№13419, 13572 (т.1, а.с.144-150). У листі Управління організаційно-аналітичного забезпечення та оперативного реагування ГУНП в Дніпопетровській області №12/8-6742 від 14.09.2020 року зазначено, що з січня 2016 року по вересень 2020 року на спецлінію «102» надійшло чотири повідомлення від [PERSON] : 15.09.2017 року - відбувається конфлікт з директором дитсадка; 18.09.2017 року - завідуюча дитсадка не приймає дитину заявниці до дитсадка; 08.07.2019 року - зі слів заявниці її штовхали та не випускали з кабінету; 31.07.2019 року - працівники дитячого садочку відмовляються приймати до садочка її дитину [PERSON] , яка упродовж трьох тижнів не відвідувала садочок (хворіла), а зараз від заявниці вимагають медичну довідку на дитину (т.1, а.с.151, 152). Відомості про складання протоколів про адміністративне правопорушення та притягнення до адміністративної відповідальності винних осіб суду не надано. Положеннями ст.34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Право висловлювати судження, оцінку, думку закріплено у ст.10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства, і гарантовано ст.43 Конституції України. Відповідно до ст.2 Закону України «Про друковані засоби масової інформації (пресу) України» свобода слова і вільне вираження у друкованій формі своїх поглядів і переконань гарантуються Конституцією України і відповідно до цього Закону означають право кожного громадянина вільно і незалежно шукати, одержувати, фіксувати, зберігати, використовувати та поширювати будь-яку відкриту за режимом доступу інформацію за допомогою друкованих засобів масової інформації. Таке конституційне та законодавче регулювання права особи вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію узгоджується із Міжнародним пактом про громадянські і політичні права 1966 року, яким визначено, що кожна людина має право на вільне вираження свого погляду; це право включає свободу шукати, одержувати і поширювати будь-яку інформацію та ідеї, незалежно від державних кордонів, усно, письмово чи за допомогою друку або художніх форм вираження чи іншими способами на свій вибір (пункт 2 статті 19). Разом з тим, Міжнародним пактом про громадянські і політичні права 1966 року встановлено, що ніхто не повинен зазнавати свавільного чи незаконного втручання в його особисте і сімейне життя, свавільних чи незаконних посягань на недоторканність його житла або таємницю його кореспонденції чи незаконних посягань на його честь і репутацію (пункт 1 статті 17). Відповідно до норм ст.68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов`язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію. Також, відповідно до частини третьої статті 34 Конституції України здійснення прав на вільне збирання, зберігання, використання і поширення інформації може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя. Конституційне обмеження прав особи збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію узгоджується з положеннями пункту 2 статті 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, в яких зазначено, що при здійсненні своїх прав і свобод кожна людина повинна зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві. Таким чином, Конституцією України визначено вичерпний перелік підстав, за наявності яких законами України може передбачатися обмеження прав особи на вільне збирання, зберігання, використання і поширення інформації, оскільки реалізація цих прав не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб (абзац другий статті 5 Закону України "Про інформацію"), у тому числі й конституційне право особи на повагу до її гідності (ст.28 Конституції України). Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Відповідно до частини другої статті 30 Закону України "Про інформацію" оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості . Таким чином, відповідно до статті 277 ЦК не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції ( п.19 Постанови). Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені) ( п.15 Постанови). Отже, коли робляться твердження про поведінку третьої особи, деколи може бути важко віднайти різницю між оцінкою фактів та оціночними судженнями. Проте навіть оціночне судження може бути надмірним, якщо воно не має під собою фактичних підстав (Jerusalem v. Austria, no. 26958/95, n. 43, ECHR 2001-11). Позивачем наведено фрагменти, які також визначені, як оціночні судження та твердження, висловлені у негативній формі, що свідчать про незаконну професійну діяльність позивача; твердження-повідомлення про певні факти, які формують негативне уявлення у читачів та глядачів про позивача, як керівника дитячого дошкільного закладу; фактичні твердження про те, що керівник вказаної установи, зловживаючи службовими повноваженнями, вимагає у батьків дітей, які мають намір влаштуватися у дитсадок та під час перебування у дитсадку благодійні внески тощо. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] , пояснила, що з [PERSON] знайома - завідувач дитячого садку, з [PERSON] знайома - їхні діти ходять до однієї групи дитсадка. [PERSON] конфліктує, заважає працювати персоналу дитсадка , нав`язує свої думки. Була ситуація, коли батьки розмовляли у дворі садку, вона викликала поліцію, нібито [PERSON] зібрала батьків проти неї. Батьки намагалися поговорити з нею - хоче «прибрати» [PERSON] , а чому не каже. Після випускного вона була не задоволена, спитала її що вона хоче - «прибрати» [PERSON] . Щодо благодійний внесків, вона, свідок, теж не платить, бо не має можливості, є такі інші батьки - їхніх дітей не виганяють з дитсадку. Про тілесні ушкодження та булінг - чула тільки зі слів [PERSON] . Про підбурення інших батьків - не чула, навпаки, намагалася врегулювати ситуацію. [PERSON] звикла коли батьки купують за свої кошти і дають, один раз не дали - то все погано. На свята збирають кошти - каже, що принесе, до останнього. «Барні» забрали до додому і давали дітям вдома, вона була попереджена про необхідність здачі грошей. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] , пояснила , що з [PERSON] знайома - завідувач дитячого садку, з [PERSON] знайома - їхні діти ходять до однієї групи дитсадка, мешкає у одному будинку. Її твердження , що дочку вигнали з дитсадку через несплату благодійних внесків не відповідає дійсності - ці внески добровільні, ніхто не примушує платити. Дочку її взяли до дитсадку поза чергою, на літо, завідуюча пішла на поступки, враховуючи обставини відповідача. Є електронна черга, прийшли батьки , які були у черзі спереду [PERSON] , треба було врегульовувати питання. Щодо тілесних ушкоджень і булінгу - неправда. [PERSON] поводиться неадекватно, кидається на усіх, знімає на телефон, брехня на кожному кроці. Дитина приходить до дому та розповідає, що була поліція, «тьотя» знов влаштувала скандал. Випадків такої поведінки відповідача багато. Після випускного стверджувала, що її дитина отримала один банан, хоча випускний фільмувався , є фото, ніхто не обділяв її дитину. Батьки купують її дитині за власний кошт, аби не влаштовувала скандал. Дуже добре знає її, чим живе, чим дихає. Вона хоче звернути на себе увагу. Діти у садку її побоюються - «приходила тітка, що кричала». Навіть її діти залякані, лякаються її погляду, як виховує дітей - оре. Від імені всіх батьків - набридло, хочеться, щоб садок залишили у спокої. Вона, свідок, голова піклувальної комісії садку. Батьки кожний ранок вимагають, щоб вона щось робила - перевірки, свята зриваються, те, що задумали, відходить на задній план, тільки [PERSON] . Кожний ранок - що сьогодні? - слідчий чи дільничний? Щодо підбурювання проти [PERSON] - у кожного своя голова на плечах. Внески сплачуються на розрахунковий рахунок, готівкою не сплачуються. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] , пояснив, що з [PERSON] знайомий - завідувач дитячого садку, [PERSON] - знає, зараз їхні діти в одній групі, він заступник голови ради дитсадка. Садок дуже чистий, прибраний, він мониторив усі садки району, вибрав цей. Йому у садку все подобається - є результат роботи. Про [PERSON] може сказати, що вона всім не вдоволена, намагаються узнати чим саме, не каже, ситуація не влаштовує. На все категорична відмова - хтось слідкує за нею. Ніхто дітей за невнесення батьками добровільних внесків не виганяє, діти ходили і ходять. [PERSON] довго дитину у садок не водила, у вайбері кожний ранок повідомлення « [PERSON] сьогодні вдома». Щодо завдання завідуючою [PERSON] тілесних ушкоджень та боулінгу, чув, але не повірив, знає завідуючу лише з доброї сторони. Відповідач участі у житті дитячої групи, яку, відвідує дитина - не приймає, якщо щось не влаштовує - нічого не пропонує. Вона «хейтер» по життю. Щодо підбурення батьків проти неї - хотів розібратися, віднекується. Бачив по телебаченню сюжет, що її гноблять, не знаю, хто міг це робити, у школі - у неї така ж ситуація - теж не подобається. Намір звільнити позивача з займаної посади підтверджується зверненням [PERSON] 29.11.2019 року до Департаменту освіти і науки виконкому Криворізької міської ради (звернення за підписами чотирьох осіб) щодо звільнення завідуючої КЗ «ДНЗ №183» КМР, повернення благодійних внесків, прийняття дитини до закладу в 2017 році, безпеки огорожі, встановлення камер спостереження, проведення оперативної зйомки. На дане звернення листом від 18.11.2019 року надано відповідь за вих..№П-11518-ОП (т.1 а.с.95-97). Разом із цим, у матеріалах справи наявні колективні звернення до Департаменту освіти і науки від 31.07.2019 року (9 підписів), до Міського голови Вілкула Ю.І. від 16.10.2019 року ( 114 підписів) щодо припинення цькування та приниження гідності завідуючої та вихователів КЗДО №183 [PERSON] , з протестом проти викладення нею без згоди батьків в мережі інтернет відео з їхніми дітьми, списків дітей, що відвідують заклад (т.1, а.с.198, 199). Отже, з пояснень свідків вбачається, що [PERSON] , яка посилається на негативне ставлення до неї, зі свого боку не приймає засобів для врегулювання конфлікту, не бажає вислухати позицію іншої сторони (яка є достатньо численною) та прийти до консенсусу. Клопотання про допит свідків з її сторони відповідачем не заявлялося. Вирішуючи спір, суд враховую характеристику, складену Директором департаменту освіти і науки виконкому Криворізької міської ради Т.Кріпак на завідувача КЗ «ДНЗ №183» КМР [PERSON] , в якій вона характеризується з позитивного боку, надано оцінку її роботи з поліпшення умов для дітей КЗ «ДНЗ №183» КМР - відкрито групу цілодобового перебування дітей дошкільного віку, перерофільовано дві групи загального розвитку у спеціальні для дітей з порушенням мовлення для надання колекційної допомоги дітям з особливими освітніми потребами; поліпшенню благоустрій дитсадку. Зазначено про отримання нагород та проходження атестування у 2020 році на відповідність займаній посаді. Визначено як керівника з гарними організаційними здібностями , вимоглива до себе та підлеглих, цілеспрямована, працелюбна, приймає участь у суспільних заходах району та міста (т.1 а.с.37), що також підтверджується іншими доказами (т.2 , а.с.49-57). Матеріали справи містять численні Почесні грамоти, якими нагороджено [PERSON] завідувача КЗ «ДНЗ №183» КМР за сумлінну плідну працю, високий рівень професіоналізму ; подяку колективу садку за участь у різних громадських заходах (т.1, а.с.200-207); сертифікат про участь у «Педагогічному протесті» [PERSON] - складання іспиту на «відмінно» ( посіла 1-е рейтингове місце ) (т.1, а.с.208-226); позивач є автором статті у Збірнику наукових і навчально-методичних праць у 2019 року (т.2, а.с.42-47) та автором проекту-переможця у 2017 році «Садочок майбутнього» (т.2, а.с.48). Разом із цим, наказом Департаменту освіти і науки №134-0/ТМ від 02.09.2019 року [PERSON] оголошено догану за недостатній контроль за організацією медичного обслуговування дітей, виконанням працівниками закладу своїх посадових обов`язків, веденням ділової документації, допущені порушення педагогічної етики (т.1, а.с.93). Підставою для наказу стала ситуація щодо неправомірного утримання дитини [PERSON] в ізоляторі КЗ «ДНЗ №183» КМР 10.07.2019 року, у зв`язку з чим було призначено тимчасову комісії по перевірці факті, викладених у зверненні [PERSON] за результатами якої, завідувачу КЗ «ДНЗ №183» КМР рекомендовано вжити вичерпних заходів щодо усунення виявлених порушень вимог законодавства та притягнення до дисциплінарної відповідальності осіб, з вини яких вони були допущені (т.1, а.с.89-92). Однак, догана не стосується того, що позивачкою були вчинені якісь протиправні дії по відношенню до відповідача чи її дітей, а стосується питання переведення [PERSON] до медичного ізолятора. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що відповідачка неправильно оцінила фактичні обставини, через що зробила неправильні висновки, а інформація, розповсюджена нею, не знайшла свого підтвердження в судовому засіданні, а відтак є недійсною . Також, позивачем заявлена вимога про відшкодування моральної шкоди в розмірі 1,00грн. Відповідно до ст.280 ЦК України, якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню. Вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди, суд враховує положення ст.23 ЦК України та роз`яснення постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» щодо визначення розміру морального відшкодування, обставини справи, характер правовідносин, зміст поширюваної відповідачем інформації. Згідно з нормами ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. В силу п.3 Постанови пленуму ВСУ №4 від 31.03.1995р. «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (далі - Постанова пленуму ВСУ №4) під немайновою шкодою, заподіяною юридичній особі, слід розуміти втрати немайнового характеру, що настали у зв`язку з приниженням її ділової репутації, посяганням на фірмове найменування, товарний знак, виробничу марку, розголошенням комерційної таємниці, а також вчиненням дій, спрямованих на зниження престижу чи підрив довіри до її діяльності. Позивачем зазначено, що моральна шкода, виразилася у переживаннях та стражданнях з приводу приниження своєї честі, гідності та ділової репутації - вона змушена постійно виправдовуватися перед керівництвом, у дитячому садку проводяться постійні перевірки, що викликає стрес та впливає на робочу атмосферу. Замість того, щоб займатися поліпшенням умов у садку, розвитком виховного процесу, змушена залагоджувати систематичні конфлікті ситуації, витрачати час на те, щоб виправдовуватися у тому, чого не скоювала тощо. Недостовірна інформація поширюється не тільки в межах району, де вона працює, а в межах цілого міста та навіть країни, що, безумовно , завдає їй моральної шкоди, спричиняє душевні хвилювання та побоювання за власну безпеку. Відповідач фактично звинуватила її у вчиненні різних адміністративних правопорушень (булінг, хуліганство, погрози) та навіть кримінальних правопорушень (вимагання коштів). Згідно із ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист в суді свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства, зокрема, шляхом відшкодування моральної шкоди. Нормами п.5 постанови Пленуму ВСУ №4 встановлено наступне: відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності, обов`язковому з`ясуванню під час вирішення суперечки про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність дії того, хто її завдав, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням, а також провини того, хто завдав шкоди. Отже, оскільки суд задовольняє позов в частині визнання інформації недостовірною та зобов`язання відповідача її спростувати, суд вважає, що позов в частині відшкодування моральної шкоди також підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні доведено, що діями відповідача позивачу завдано моральну шкоду. Згідно з ч.1 ст.141 судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки, позов задоволено в повному обсязі, суд стягує з відповідача на користь позивача, понесені витрати зі сплати судового збору в сумі 1681,60 грн. (а.с.1, 2). Щодо витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги суд виходить з наступного. Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.133 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно положень ч.ч.1, 2 статті 137 Цивільного процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. (ч. 3 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України). Відповідно до частин 4-6 ст.137 Цивільного процесуального кодексу України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Таким чином, розмір витрат на оплату правничої допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правничу допомогу. Витрати на правничу допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правничої допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій тощо). Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Судом встановлено, що 07.10.2019 року між Адвокатським бюро «Тамари Бугаєць» та [PERSON] укладено Договір про надання правової допомоги № 011/20, відповідно до якого адвокат зобов`язався надати правову допомогу у справі про захист честі, гідності та ділової репутації клієнта у судовому порядку (т.1,а.с.51,52), видано ордер 32352/028 від 07.10.2019 року(т.1,а.с.49). Суду на підтвердження витрат на правничу допомогу надано квитанції про оплату правничої допомоги [PERSON] - отримувач [PERSON] - 09.10.2019 року - 5000,00 грн., 25.08.2020 року - 4500,00 грн. Отже, загальний розмір витрат на правову допомогу складає 9500,00 грн. Надавши оцінку наданим позивачем доказам на підтвердження заявлених вимог в частині стягнення з відповідача на його користь судових витрат, суд дійшов висновку , що розмір понесених позивачем витрат на правничу допомогу є співмірним із складністю справи, обсягом робіт наданих адвокатом, тому підлягає стягненню у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved