Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів. Позивач мотивує свій позов тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] і від цього шлюбу у них є повнолітня дочка [PERSON], [INFO], яка в даний час є студенткою 4-го курсу Національного університету Києво-Могилянська академія. Так як відповідач не надає допомогу на утримання дочки в добровільному порядку, хоча має стабільний дохід у вигляді заробітної плати, проживає окремо від сімї, її дочка навчається стаціонарно та не має можливості працювати, а її доходів недостатньо для належного матеріального забезпечення дочки, а тому позивач просила стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання дочки у твердій грошовій сумі в розмірі 400,00 грн., починаючи від дня предявлення позову та до досягнення дочкою, яка продовжує навчання, - двадцяти трьох років, а також додаткові витрати на оплату навчання дитини в розмірі 1/2 частини оплаченого нею навчання дочки за період з 01 вересня 2012 року по 28 червня 2015 року, а також за цей навчальний рік за період з 01 вересня 2015 року по 28 червня 2016 року. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився і від нього не надійшло повідомлення про причини його неявки. Відомості про вручення відповідачу судової повістки про виклик в матеріалах справи відсутні. Однак, як вбачається із оголошення в газеті "Волинь-нова", відповідач [PERSON] викликався в судове засідання по даній справі на 10 годину 00 хвилин 11 січня 2016 року. На підставі вищевикладеного у відповідності до п.9 ст.74 ЦПК України суд вважає, що зазначений судовий виклик вручений відповідачу [PERSON] належним чином та останній вважається таким, що повідомлений про час, день і місце проведення судового засідання. Позивач [PERSON] не зявилася в судове засідання і від неї не надійшло повідомлення про причини її неявки. Про час, день і місце проведення даного судового засідання [PERSON] була повідомлена належним чином. Представник позивача [PERSON] [PERSON] в судове засідання не зявилася, однак скерувала до суду письмове клопотання про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення частково. Відповідно до ч.1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Як вбачається із свідоцтва про народження серії 1-ЕГ № 093326, виданого 16 березня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Горохівського районного управління юстиції Волинської області (а.с.5), [PERSON] народилася 11 листопада 1994 року, її батьком є [PERSON], матірю [PERSON]. Свідоцтвом про розірвання шлюбу 1-ЕГ № 041626, виданим 02 вересня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Горохівського районного управління юстиції Волинської області (а.с.4), стверджується, що [PERSON] та [PERSON] свій шлюб розірвали. Довідкою Національного університету Києво-Могилянська академія від 10 вересня 2015 року № 99 (а.с.8) та договором № ПВ (31.01.12) від 10 серпня 2012 року про надання освітньої послуги (а.с.6) стверджується, що [PERSON] навчається на 4-у курсі цього навчального закладу, форма навчання денна, контракт. Період навчання - з 01 вересня 2012 року по 28 червня 2016 року. Вартість освітньої послуги за один навчальний рік становить 28000,00 грн. Таким чином суд вважає, що відповідач [PERSON] є спроможним надавати на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, матеріальну допомогу, яку відповідно до ст.200 СК України слід визначити у твердій грошовій сумі, оскільки позивачем не надано будь-яких доказів того, що [PERSON] має регулярний дохід у виді заробітної плати. Отже, виходячи з наведених правових норм і встановлених обставин справи, суд приходить до висновку, що згідно з матеріальними потребами повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, та відповідно до реальних матеріальних можливостей відповідача з останнього слід стягувати в користь позивача аліменти на утримання повнолітньої дочки до досягнення нею двадцяти трьох років, але не довше, ніж на період навчання, в розмірі 400,00 гривень щомісячно, так як для цього є законні підстави. Виходячи із змісту позовних вимог, суд прийшов до висновку, що позивач просить стягнути з відповідача одноразово понесені витрати на навчання, які відносить до додаткових витрат на дитину. Відповідно до ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами. Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватись наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. В силу ст.6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Таким чином, на думку суду, законодавець передбачає можливість стягнення на утримання малолітньої чи неповнолітньої дитини як аліментів, так і додаткових витрат. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються іншою главою Сімейного Кодексу України (глава 16), а саме шляхом надання матеріальної допомоги повнолітній непрацездатній дочці, сину ( ст.198 СК) або шляхом сплати аліментів на час навчання і не довше 23 років (ст.ст.199, 200 СК). Отже, з огляду на вищенаведене суд приходить до висновку, що законодавство не передбачає стягнення з батьків додаткових витрат на повнолітнього сина, дочку. Аналогічну позицію висловив Верховний Суд України у постанові № 6-186 цм 14 від 24 грудня 2014 року. З досліджених судом доказів вбачається, що в період, за який позивач просить стягнути з відповідача додаткові витрати, дочка сторін була вже повнолітньою, а тому суд вважає, що заявлений позивачем в цій частині позов є безпідставним і задоволенню не підлягає. Крім того, згідно з ч.3 ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути у доход держави судовий збір в сумі 551,20 грн., так як позивач [PERSON] звільнена від сплати судового збору у відповідності до п.3 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" від 08 липня 2011 року № 3674 - VI.

Outcome: partial