Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати [PERSON], [INFO], такою, що втратила право користування квартирою, розташованою за адресою: [ADDRESS]; зобовязати Дніпровський районний відділ у м. Дніпродзержинську Головного управління Державної міграційної служби у Дніпропетровській області зняти [PERSON], [INFO], з реєстраційного обліку по вказаній квартирі. В обґрунтування позову зазначила, що вона є квартиронаймачем квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS]. Згідно довідки ТОВ "Абонент ХХІ" про склад сім'ї від 05 серпня 2014 року, у спірній квартирі зареєстровані: вона, позивачка, та неповнолітня [PERSON], яка є дочкою відповідачки та її, позивачки, брата [PERSON]. Дитина була зареєстрована у квартирі за заявою свого батька [PERSON] Відповідачка, [PERSON] та їх неповнолітня дитина проживали у вказаній квартирі. 03 листопада 2012 року [PERSON] помер і був знятий з реєстраційного обліку по квартирі. Після смерті брата відповідачка разом із неповнолітньою [PERSON] переїхали проживати за місцем реєстрації [PERSON] за адресою: [ADDRESS], де вони проживають до теперішнього часу. Враховуючи, що неповнолітня [PERSON] не проживає у спірній квартирі з 2012 року, вона має бути визнана такою, що втратила право на користування житловим приміщенням у квартирі за адресою: м. Дніпродзержинськ, проспект перемоги[ADDRESS]. Представник позивача - [PERSON] в судовому засіданні підтримував заявлений [PERSON] позов, просив його задовольнити. Пояснив суду, що факт непроживання малолітньої [PERSON] у спірній квартирі підтверджується актом про непроживання. Йому невідомо, по якій причині відповідачка разом із дитиною залишили спірне житлове приміщення, і чи здавалася спірна квартира в оренду після смерті [PERSON] На підставі заочного рішення суду від 18 листопада 2014 року неповнолітня [PERSON] була виписана із спірної квартири. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, просила відмовити в його задоволенні. Допитана в судовому засіданні, відповідно ст. 184 ЦПК України, як свідок, пояснила суду, що в 2010 році вона зареєструвала шлюб з [PERSON], який після реєстрації шлюбу змінив прізвище на [PERSON]. На момент реєстрації шлюбу чоловік проживав та був зареєстрований у квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS]. Ордер на цю квартиру видавався йому та його сестрі [PERSON]. Після реєстрації шлюбу вони з чоловіком стали проживати у вказаній квартирі. 04 серпня 2010 року в них народилася дочка [PERSON], яку чоловік зареєстрував у квартирі [ADDRESS]. Вони із [PERSON] зробили ремонт спірної квартири, замінили сантехніку, купили та встановили у квартирі кухонний гарнітур. Ця квартира була постійним проживанням їх сімї, в ній знаходилися їх особисті речі та спільне майно. Позивачка у спірній квартири разом з ними не проживала. Останнім часом їх спільного життя чоловік дуже зловживав спиртними напоями, не контролював свою поведінку, тому вона приблизно за тиждень до його смерті тимчасово пішла з дитиною проживати до своєї бабусі за адресою: [ADDRESS] в м. Дніпродзержинську. 03 листопада 2012 року її чоловік [PERSON] помер, позбавивши себе життя. В звязку з тим, що чоловік позбавив себе життя саме у спірній квартирі, вона певний час не могла знаходитися у цій квартирі і продовжувала тимчасово з дитиною проживати у своєї бабусі. Все їх з чоловіком спільне майно та меблі залишилися у спірній квартирі. Через місяць після смерті чоловіка, вона вирішила разом із дочкою повернутися жити до квартири [ADDRESS], але не змогла відкрити вхідні двері, оскільки в них були замінені замки. Вона одразу пішла до позивачки, яка проживала в цьому ж будинку в квартирі № 4, але двері квартири ніхто не відчинив, і позивачка взагалі перестала з нею спілкуватися. Через 2 місяці їй стало відомо, що позивачка надала спірну квартиру в оренду стороннім особам, які поживали в ній до вересня 2015 року, а потім у квартирі заселилися позивачка. Всі документи на квартиру залишилися у [PERSON] Вона не зверталася до правоохоронних органів або до інших установ з приводу перешкод у користуванні спірною квартирою, бо не знала, що потрібно робити. Після ухвалення заочного рішення у справі, її дитину зняли з реєстрації у квартирі. Вона бажає повернути реєстрацію дитини у спірній квартирі й проживати разом з дочкою в цій квартирі. Представники третіх осіб в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Начальник Дніпровського РВ у м. Дніпродзержинську ГУ ДМС України в Дніпропетровській області [PERSON] письмово просила провести розгляд справи за відсутності їх представника. Відповідно до ч. 2 ст. 158, ч.1 ст. 169 ЦПК України, суд ухвалив розглядати справу за відсутності представників третіх осіб. Вислухавши представника позивача, відповідачку, свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що з 09 січня 2010 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, а при реєстрації шлюбу прізвище чоловіка було змінено на [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 60). 04 серпня 2010 року в них народилася дочка [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.9), яка була зареєстрована у квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS], тобто за місцем реєстрації свого батька [PERSON], що підтверджується копією особового рахунку на квартиру № 198457, виданою ТОВ "Абонент ХХІ" 05 серпня 2014 року (а.с. 6). Відповідно ч.1 ст. 65 ЖК України, наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сімї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно. Малолітня дочка відповідачки - [PERSON] в установленому законом порядку була вселена до спірної квартири і набула всі права передбачені ст. 64 ЖК України. Згідно особового рахунку, у вказаному житловому приміщенні, крім [PERSON] та його малолітньої дочки [PERSON], також була зареєстрована сестра [PERSON] - позивачка [PERSON]. Фактично у квартирі до листопада 2012 року проживали [PERSON], його дружина [PERSON] та їх малолітня дочка [PERSON], що підтвердили в судовому засіданні допитана як свідок - відповідачка [PERSON], свідок [PERSON] та свідок [PERSON] Вони ж підтвердили, що в той період часу позивачка [PERSON] проживала у [INFO], належній брату позивачки. Проживання [PERSON] разом із відповідачкою та малолітньою [PERSON] у квартирі [ADDRESS] також підтвердила в судовому засіданні свідок [PERSON], яка проживала у [INFO] до 2013 року. 03 листопада 2012 року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 10). Обставини смерті [PERSON] підтверджуються постановою про відмову у порушенні кримінальної справи від 12 листопада 2012 року за фактом його смерті ( а.с. 125). В звязку із смертю [PERSON] був знятий з реєстраційного обліку по спірній квартирі, в якій залишилися зареєстрованими позивачка та малолітня [PERSON]. Суд вважає доведеним, що приблизно за тиждень до смерті свого чоловіка, через зловживання ним спиртними напоями та його неконтрольовану поведінку, відповідачка разом із малолітньою дочкою [PERSON] тимчасово залишила спірну квартиру та переселилася до своєї бабусі. Приблизно протягом місяця після смерті чоловіка відповідачка також не проживала в спірній квартирі, бо, як вона стверджувала в суді, не могла там перебувати, оскільки в цьому житловому приміщенні її чоловік [PERSON] позбавив себе життя. Через місяць після смерті чоловіка, відповідачка з дитиною не змогла повернутися проживати до спірної квартири, бо позивачкою [PERSON] були змінені замки на вхідних дверях, а потім квартира була здана в оренду стороннім особам. Вказані обставини підтвердив в судовому засіданні свідок [PERSON], який також пояснив, що в той період часу, коли відповідачка разом із дитиною тимчасово проживала у своєї бабусі, позивачка [PERSON] поміняла замки на вхідних дверях квартири [ADDRESS]. Після цього відповідачка більше не змогла потрапити до цієї квартири, в якій залишилися її речі, і в яку позивачка згодом вселила квартирантів. Пізніше [PERSON] розпорядилася спільним майном [PERSON] та [PERSON], продавши належний їм кухонний гарнітур. Враховуючи зазначене вище, суд прийшов до висновку, що відповідачка разом із малолітньою [PERSON] залишила спірне житлове приміщення тимчасово, з поважних причин, а потім, після смерті її чоловіка була позбавлена можливості повернутися проживати до квартири, в якій була зареєстрована її малолітня дочка [PERSON] і де перебувало її спільне із [PERSON] майно подружжя, оскільки позивачка [PERSON] змінила замки на вхідних дверях квартири, і передала житло у оренду стороннім особам. 12 січня 2015 року [PERSON] зареєструвала шлюб із [PERSON] Амманом, та змінила прізвище на [PERSON]. Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло, і ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців, а якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутньої особи може бути продовжено наймодавцем, а у разі спору судом. Згідно ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Оскільки позивачка [PERSON] чинила відповідачці та її малолітній дочці [PERSON] перешкоди у проживанні в спірній квартирі, змінивши замки на вхідних дверях та передавши квартири в оренду стороннім особам, суд вважає, що відповідачка та її малолітня дочка були відсутні у житловому приміщенні більше шести місяців з поважних причин. Крім того, сама відповідачка, проживаючи разом зі своїм чоловіком [PERSON] у квартирі [ADDRESS], не набула у встановленому законом порядку права проживання в цій квартирі, бо на це не було згоди позивачки. З урахуванням цього, відповідачка не могла звернутися до суду з відповідним позовом про захист своїх житлових прав (вселення). Відповідачка також не могла ставити питання про вселення до спірної квартири її дочки [PERSON], яка набула право проживання у цій квартирі, оскільки малолітня дитина не могла там проживати без своєї матері. З урахуванням викладеного вище, суд вважає, що малолітня дочка відповідачки [PERSON] не проживала у спірній квартирі більше шести місяців з поважних причин, а тому в задоволенні позову про визнання її такою, що втратила право користування квартирою, необхідно відмовити. Враховуючи висновки суду про відмову в задоволенні позовних вимог про визнання малолітньої дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, у суду не має підстав для вирішення питання відносно зняття її з реєстраційного обліку у спірній квартирі. Оскільки [PERSON] відмовлено в задоволенні позовних вимог, то понесені нею судові витрати у справі з відповідачки не присуджуються, а згідно ст. 88 ЦПК України з позивачки на користь [PERSON] належить стягнути 121,80 грн. сплаченого судового збору за подання заяви про перегляд заочного рішення.

Outcome: approved