Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-06 00:00:00

Заявник, лікар психіатр Марківського РТМО Філоненко О.І. звернулася до Марківського районного суду Луганської області з заявою про надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку щодо [PERSON] посилаючись на те, що [PERSON], [INFO], який проживає за адресою: [ADDRESS], потребує амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку, так як він знаходиться на обліку у лікаря - психіатра з 1995 року з діагнозом "Шизофренія" і в даний час є достатні підстави для обґрунтованого припущення про наявність у нього тяжкого психічного розладу, внаслідок чого він має реальні наміри вчинити дії відносно оточуючих, що являють собою безпосередню небезпеку для них. У разі ненадання йому психіатричної допомоги, завдасть значної шкоди своєму здоров'ю, у зв'язку з погіршенням стану. 17.01.2014 року хворий був оглянутий лікарем - психіатром Марківського РТМО, яка прийшла до висновку, що у хворого [PERSON] є тяжкий психічний розлад, внаслідок чого він потребує надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку, оскільки представляє небезпеку для оточуючих та себе. На підставі викладеного, заявник прохала суд винести рішення про надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку відносно [PERSON] В судовому засіданні представник Марківського РТМО Білецька С.М. заяву підтримала, прохала суд її задовольнити, так як [PERSON] дійсно потребує амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку, доводи викладені у заяві підтримала у повному обсязі. Лікар - психіатр Марківського РТМО Філоненко О. І. заяву про надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку щодо [PERSON] підтримала, прохала суд її задовольнити, та суду пояснила, що [PERSON] знаходиться на обліку у лікаря-психіатра з 1995 року за психічним захворюванням. З 2012 року [PERSON] має ІІ групу інвалідності безстроково за психічним захворюванням. Неодноразово лікувався в Луганській обласній психіатричній лікарні, остання госпіталізація в СПБ з 24.07.2012 року по 02.11.2012 року. Хворий потребує постійного підтримуючого лікування, та у прийомі відповідних ліків, оскільки відсутність останнього може привести до погіршення стану хворого. Однак хворий не завжди приходить до лікаря-психіатра на прийоми, тому прохає суд надати [PERSON] амбулаторну психіатричну допомогу у примусовому порядку. В судовому засіданні законний представник хворого [PERSON] вказала, що хворий [PERSON] є її сином. [PERSON] є дійсно психічно хворим, та у зв'язку з загостренням психічної хвороби не може з'явитися в судове засідання. Щодо надання її сину амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку не заперечує, прохала задовольнити заяву. Прокурор у судовому засіданні не заперечував проти задоволення заяви, вважає, що є передбачені законом підстави для надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку. Суд, вислухавши представника заявника, лікаря - психіатра, законного представника хворого, дослідивши письмові докази, заслухавши думку прокурора, вважає заяву такою, що підлягає задоволенню, оскільки [PERSON], [INFO], дійсно потребує надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку. Відповідно до вимог п.9 ч.2 ст.234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку. У відповідності до ч.2 ст.12 Закону України "Про психіатричну допомогу" психіатрична допомога може надаватися без усвідомленої згоди особи або без згоди її законного представника у разі встановлення у неї тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона завдасть значної шкоди своєму здоров'ю у зв'язку з погіршенням психічного стану у разі ненадання їй психіатричної допомоги. Необхідність надання особі амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку, підтверджується висновком лікаря-психіатра та висновком комісії лікарів-психіатрів, які містять обґрунтування про необхідність надання такої допомоги. Частина 4 вищезазначеної статті передбачає, що особа, якій надається амбулаторна психіатрична допомога в примусовому порядку, повинна оглядатись лікарем-психіатром не рідше одного разу на місяць, а комісією лікарів-психіатрів не рідше одного разу на шість місяців для вирішення питання про надання чи припинення надання їй такої допомоги. У разі необхідності продовження надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку понад 6 місяців лікар-психіатр повинен надіслати до суду за місцем проживання особи заяву про надання особі амбулаторної психіатричної допомоги. В судовому засіданні судом було встановлено, що [PERSON], [INFO], що проживає за адресою: [ADDRESS] страждає тяжким психічним розладом, встановлений діагноз: (російською мовою) «Шизофрения, параноидная форма, непрерывно прогредиентный тип течения, бредовый вариант, редукция энергопотенциала». З 1995 року знаходиться на диспансерному обліку у лікаря - психіатра. З 2012 року [PERSON] має ІІ групу інвалідності безстроково за психічним захворюванням Вказані обставини та діагноз захворювання [PERSON] повністю підтверджуються Висновком лікаря - психіатра від 17.01.2014 року (а.с.3), Епікризом - випискою № 2568 від 02.11.2012 року стосовно [PERSON] (а.с.2). Суд вважає надані заявником докази достатніми та переконливими, тому є всі підстави для задоволення заяви.

Outcome: approved