Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-04 00:00:00

Позивач [PERSON] уточнивши позовні вимоги до підприємства споживчої кооперації "Прилуцький консервний завод" Чернігівської обласної спілки споживчих товариств вказує на те, що 31 грудня 2011 року він був звільнений з роботи охоронника цього підприємства на підставі ст. 36п.5 КЗпП України, але дотепер відповідач несплатив йому заборгованість по заробітній платі в сумі 11850 грн. 02 коп., а тому позивач і просить суд за правилами ст. ст. 116, 117 КЗпП України стягнути з відповідача цю суму заборгованості по заробітній платі та середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні в сумі 26226 грн. 34 коп., а також 6000 грн. в рахунок морального відшкодування. В судовому засіданні сторона позивача підтримала позовні вимоги, а сторона відповідача фактично їх визнала, але просили суд зменшити розмір морального відшкодування та середнього заробітку за час затримки розрахунку посилаючись на тяжкий фінансовий стан даного підприємства. Вислухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши та оцінивши наявні в справі докази суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення, з наступних підстав. Копією трудової книжки та відповідних наказів підтверджується, що позивач [PERSON] З 09.01.2007 року по 31.12.2011 року працював охоронником підприємства споживчої кооперації "Прилуцький консервний завод" Чернігівської обласної спілки споживчих товариств (а.с.3-5,21-22), а також згідно наданих довідок відповідачем підтверджується заборгованість по виплаті заробітної плати [PERSON] станом на 05.06.2014 року в сумі 11850,02 грн. та його середньоденний заробіток становить 30,71 грн. (а.с. 23). Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації провадиться в день звільнення, тобто відповідач повинен був здійснити повний розрахунок із позивачем 31 грудня 2011 року. Відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до п. 2 Постанови КМУ № 100 від 08.02.1995 року зі змінами, якою був затверджений Порядок обчислення середньої заробітної плати, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Відповідно до п. 8 Постанови нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Згідно вищеназваної довідки відповідача, середньоденний заробіток [PERSON] складає 30,71грн. (а.с.23), а тому загальна сума середнього заробітку за період затримки розрахунку з дня звільнення по день вирішення справи в суді, тобто за 854 дні буде становити: 30,71грн. * 854дн. = 26226грн. 34коп.. Вимоги ж позивача [PERSON] в частині стягнення на його користь моральної шкоди, яку він оцінює у 6000,00грн., підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України та

Outcome: partial