Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-28 00:00:00

В січні 2017 року позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «[PERSON] плюс» про визнання припиненими правовідносин, що виникли з договору іпотеки та припинення обтяження нерухомого майна. В позовній заяві позивачка вказала, що 5 жовтня 2005 року між нею та Акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк» було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого банк надав їй кредит в сумі 35\~000 доларів США на строк з 6 жовтня 2005 року по 5 жовтня 2010 року. Крім того, 5 жовтня 2005 року між ними було укладено договір іпотеки, згідно якого [PERSON] передала АКБ «ТАС-Комерцбанк» в іпотеку належне їй на праві власності майно, а саме: квартиру [ADDRESS]. 3 грудня 2007 року АКБ «ТАС-Комерцбанк» змінив назву та організаційно-правову форму на ВАТ «Сведбанк». 17 червня 2009 року від ВАТ «Сведбанк» позивачці надійшло повідомлення про зміну умов кредитного договору, визначено строк виконання зобовязання повернення всієї суми кредиту на 10 календарний день, починаючи з 15 червня 2009 року. [PERSON] у зазначений строк кредит не повернула. 28 листопада 2012 року між ВАТ «Сведбанк» та ТОВ «Факторингова компанія «[PERSON] плюс» було укладено договір факторингу № 15. Згідно вказаного договору ВАТ «Сведбанк» відступило ТОВ «Факторингова компанія «[PERSON] плюс» права вимоги за кредитним договором № 048 від 5 жовтня 2005 року, укладеним між [PERSON] та АКБ «ТАС-Комерцбанк» та права вимоги за Іпотечним договором від 5 жовтня 2005 року, укладеними між тими ж сторонами. Також 28 листопада 2012 року між ВАТ «Сведбанк» та ТОВ «Факторингова компанія «[PERSON] плюс» було укладено Договір про відступлення прав вимоги за іпотечними договорами. Відповідно до Договору про відступлення прав вимоги за іпотечними договорами від 28.11.2012 року, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] в Державному реєстрі іпотек було зареєстровано обтяження № 2463244 від 30.11.2012 року на користь нового іпотекодержателя ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс». В листопаді 2013 року ТОВ «Факторингова компанія «[PERSON] плюс» звернулося до Чортківського районного суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості по основній сумі кредиту в розмірі 11\~476,62 долари США та пені в розмірі 19\~479,43 доларів США шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення та зняття з реєстраційного обліку громадян. Рішенням Чортківського районного суду від 11 лютого 2014 року у вказаному позові відмовлено з мотивів пропуску позовної давності. Відповідно до чинного законодавства зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Таким чином, з огляду на укладені договори іпотеки та на зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно обтяження позивачка не може розпоряджатися належним їй майном на власний розсуд. Так як основне зобовязання [PERSON] перед відповідачем є припиненим, а тому вона просить визнати припиненими правовідносини за договором іпотеки, укладеним 5 жовтня 2005 року, та припинити обтяження нерухомого майна квартири [ADDRESS]. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити з мотивів, зазначених в позовній заяві. Представник відповідача товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «[PERSON] плюс» в судове засідання не зявився, надіслали заперечення на позовну заяву, просять відмовити у задоволенні позову з наступних підстав. 14 березня 2013 року між ТОВ «ФК «[PERSON] плюс» як новим кредитором по зобовязаннях, що випливають із кредитного договору № 048 від 05.10.2005 року та боржником [PERSON] укладено договір про припинення зобовязання переданням відступного, в п. 1. 1 даного договору зазначено, що станом на 14.03.2013 року загальна сума заборгованості боржника за кредитним договором складає 33\~183 доларів США. Пунктом 2.2. договору визначено, що відступним за даним договором є грошові кошти в розмірі 13\~703,57 доларів США (тіло та відсотки, пеня списана) і на момент підписання договору дорівнює еквіваленту 111\~282,99 гривень. Окрім того, сторонами погоджено кінцевий строк внесення коштів 27 травня 2013 року. І тільки після внесення повної суми відступного припиняються усі зобовязання, що визначені кредитним договором та здійснюється анулювання залишку боргу (пеня) за кредитним договором. Проте, всупереч встановленим строкам та умовам [PERSON] не сплатила узгодженої суми, вона погасила 1\~651,94 доларів США відсотків та 773,06 доларів США тіла кредиту. Кошти, внесені 28.02.2013 року в розмірі 4\~854 гривень, були спрямовані на погашення відсотків, обумовлених договором відступного від 26.02.2013 року. Таким чином, ТОВ «ФК «[PERSON] плюс» скористався своїм правом на стягнення неповернутої частини відступного в розмірі 11\~276,43 доларів США. Так як порушення умов відступного тягне за собою повернення первісних умов кредитного договору ТОВ «ФК «[PERSON] плюс» звернулось до суду з позовом про захист порушеного права шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно довідки-розрахунку позивачка після закінчення строку дії кредитного договору надалі погашала заборгованість, що свідчить про переривання перебігу позовної давності, а після переривання перебіг позовної давності починається заново. Суд, вислухавши пояснення позивачки, дослідивши письмові докази в справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких мотивів. Судом встановлено, що 5 жовтня 2005 року між позивачкою та Акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк» було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого банк надав їй кредит в сумі 35\~000 доларів США на строк з 6 жовтня 2005 року по 5 жовтня 2010 року. Крім того, 5 жовтня 2005 року між сторонами був укладений договір іпотеки, згідно якого [PERSON] передала АКБ «ТАС-Комерцбанк» в іпотеку належне їй на праві власності майно, а саме: квартиру [ADDRESS]. 3 грудня 2007 року АКБ «ТАС-Комерцбанк» змінив назву та організаційно-правову форму на ВАТ «Сведбанк». 17 червня 2009 року від ВАТ «Сведбанк» позивачці надійшло повідомлення про зміну умов кредитного договору, визначено строк виконання зобовязання повернення всієї суми кредиту на 10 календарний день, починаючи з 15 червня 2009 року. [PERSON] у зазначений строк кредит не повернула. 28 листопада 2012 року між ВАТ «Сведбанк» та ТОВ «Факторингова компанія «[PERSON] плюс» було укладено договір факторингу № 15. Згідно вказаного договору ВАТ «Сведбанк» відступило ТОВ «Факторингова компанія «[PERSON] плюс» права вимоги за кредитним договором № 048 від 5 жовтня 2005 року, укладеним між [PERSON] та АКБ «ТАС-Комерцбанк» та права вимоги за Іпотечним договором від 5 жовтня 2005 року, укладеними між тими ж сторонами. Також 28 листопада 2012 року між ВАТ «Сведбанк» та ТОВ «Факторингова компанія «[PERSON] плюс» було укладено Договір про відступлення прав вимоги за іпотечними договорами. Відповідно до Договору про відступлення прав вимоги за іпотечними договорами від 28.11.2012 року, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] в Державному реєстрі іпотек було зареєстровано обтяження № 2463244 від 30.11.2012 року на користь нового іпотекодержателя ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс». В листопаді 2013 року ТОВ «Факторингова компанія «[PERSON] плюс» звернулося до Чортківського районного суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості по основній сумі кредиту в розмірі 11\~476,62 долари США та пені в розмірі 19\~479,43 доларів США шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення та зняття з реєстраційного обліку громадян. Рішенням Чортківського районного суду від 11 лютого 2014 року у вказаному позові відмовлено з мотивів пропуску позовної давності. Ухвалою Апеляційного суду Тернопільської області від 22.12.2016 року апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «[PERSON] плюс» відхилено, рішення Чортківського районного суду від 11 лютого 2014 року залишено без змін. Відповідно до ст. 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства, зокрема, є справедливість, добросовісність та розумність. Як визначено ч.ч. 1-3, 6 ст. 13 Цивільного кодексу України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також: зловживання правом в інших формах. У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою - п'ятою цієї статті, суд може зобов'язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ч. 1 ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. За положеннями статті 1 Закону України «Про іпотеку», частини першої статті 572 ЦК України та частини першої статті 575 іпотека - це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до положень статті 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору. За системним аналізом зазначених норм права іпотека припиняється в разі припинення основного зобов'язання. При цьому законодавство не вимагає від іпотекодавця будь-яких дій, пов'язаних з припиненням іпотеки оскільки іпотека, за відсутності іншої обґрунтованої заборгованості припиняється за фактом припинення виконанням основного зобов'язання. Отже, за відсутності обґрунтованої заборгованості позивачки після набрання 22 грудня 2016 року рішенням Чортківського районного суду від 11 лютого 2014 року законної сили іпотека припиняється. Таким чином, суд приходить до висновку, що сплив позовної давності надає позивачці право стверджувати, що у неї були "правомірні очікування" припинення обтяжень нерухомого майна та ефективного здійснення своїх майнових прав на майно, передане в іпотеку, і таке право є "майном" цієї особи у розумінні ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основних свобод, а відтак відсутні правові підстави для утримання під обтяженням майна [PERSON], переданого в іпотеку за договором іпотеки від 5 жовтня 2005 року, що посвідчений приватним нотаріусом Чортківського районного нотаріального округу [PERSON], реєстровий № 5577. А тому позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача підлягають стягненню на користь позивачки понесені нею і документально підтверджені витрати по сплаті судового збору в сумі 640 гривень.

Outcome: approved