Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування пред`явлених позовних вимог позивач посилалася на те, що 24 квітня 2012 року вони з відповідачем [PERSON] уклали шлюб, зареєстрований\~у Жовтневому відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис №142. Від шлюбу у них народилась дочка [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося через зловживання відповідачем алкогольними напоями, внаслідок чого в сім`ї стали виникати сварки в присутності дочки. Позивач з відповідачем мають різні погляди на життя, почуття любові та поваги між ними втрачено. На початку липня 2020 року між сторонами остаточно припинені шлюбно-сімейні відносини, з того ж часу вони не ведуть спільне господарство, єдиний сімейний бюджет в них відсутній, примирення між ними неможливе. Також позивачка у пред`явленому позові посилалася, що відповідач ухиляється від покладеного на нього обов`язку утримувати дитину. Як відомо позивачу, аліменти відповідач нікому не платить, стягнення по виконавчим документам з відповідача не проводяться, інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків, повнолітніх дочки, сина у відповідача н має, тому просила стягувати з відповідача аліменти на утримання дочки у розмірі ј частки усіх видів заробітків та доходів, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою суду від 14.01.2021 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження, справу призначено до розгляду в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Позивач у судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином та своєчасно, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, у поданій заяві позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, був повідомлений своєчасно та належним чином про дату, час і місце розгляду справи, про причини неявки суду не повідомив. Заяв та клопотань від відповідача до суду не надходило. Ураховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, у відповідності до ч. 2\~ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не скористався правом на подачу відзиву на позовну заяву, суд за згодою позивача вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідатиме вимогам ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає\~задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 24.04.2012 року сторони уклали шлюб, зареєстрований Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис №142. У шлюбі в сторін народилася дочка [PERSON] , [INFO] . З позову вбачається, що сторони шлюбні відносини не підтримують, проживають окремо. Відповідно до ст. ст. 110-112 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Відповідно до\~ст. 109 СК України, шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Згідно зі\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Таким чином, зважаючи, на те, що сторони сімейних стосунків не підтримують, і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, суд вважає, що шлюб підлягає розірванню. Що стосується позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, доходить висновку, що позовні вимоги в частині стягнення аліментів підлягають задоволенню, виходячи з наступного. У відповідності до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 статті 181\~СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Із роз`яснень, які містяться в пункті 17 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України №\~3\~від 15\~травня 2006\~року «Про\~застосування судами\~окремих норм\~Сімейного кодексу\~України при\~розгляді справ\~щодо батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів» убачається, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно зі ст.\~182\~СК України при визначенні аліментів суд враховує: 1)стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2)стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4)інші обставини, що мають істотне значення. За правилами ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до положень ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. З огляду на викладене, згідно з вимогами Закону України\~№ 2037-VIII\~від 17.05.2017\~року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», суд бере до уваги інтереси дитини, а тому вважає розмір аліментів, які просить стягнути позивач з відповідача, є обґрунтованим, у зв`язку з чим задовольняє позов та стягує з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожитковим мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 11 січня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття. Зазначене не позбавляє сторони в подальшому при зміні обставин, передбачених вимогами законодавства України, звернутись до суду про зміну розміру аліментів. Судові витрати підлягають розподілу відповідно до\~ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved