Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-11 00:00:00

В позовній заяві [PERSON] вказує, що 27 вересня 2014 року між нею та приватним підприєцем [PERSON] був укладений Договір №09/124 на поставку товара. За умовами даного договору відповідач зобов'язувався виготовити товар -меблі кухонні по індивідуальному проекту і передати їх у власність позивачки. Вартість товару складає 12 500 гривень. В свою чергу, позивачка зобов'язалася провести оплату в наступному порядку: в день підписання договору сплатити кошти в сумі 6 000 гривень від загальної вартості товара, залишок вартості - 6 500 гривень, сплатити по факту доставки і установки товара. Таким чином, в день підписання вказаного договору вона сплатила, передавши особисто в руки відповідачу, кошти в сумі 6 000 гривень. Відповідачем по справі не було виконано його обов'язків по виготовленню товара і передачі їй у власність. Таким чином, позивачка вважає, що вищевказаний договір, згідно з ч.3 ст. 651 ЦК України, є розірваним. Позивачка просить суд стягнути з приватного підприємця [PERSON] на її користь збитки в сумі 6 000 гривень; витрати, понесені нею по оплаті правової допомоги адвокату в сумі 1 200 гривень; інші судові витрати, пов'язані з розглядом даної позовної заяви. В судове засідання позивачка та її представник в особі [PERSON] не з'явилися, але, надали заяви, в яких просять суд розглядати справу у їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, однак, його представник в особі [PERSON] надав суду заяву з проханням розглянути справу у їх відсутності, не заперечують проти позовних вимог, а в частині стягнення витрат на правову допомогу, просять розглянути на розсуд суду. Суд, розглянувши зазначені заяви, оглянувши матеріали справи, вважає можливим розглянути справу та ухвалити рішення, на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, розглянувши надані докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав: як було встановлено в судовому засіданні та як видно із матеріалів справи, 27 вересня 2014 року між позивачкою та приватним підприємцем [PERSON] був укладений Договір №09/124, копія якого є у справі, відповідно до умов якого, відповідач зобов'язувався виготовити та передати позивачці у власність, а позивачка зобов'язалася прийняти та оплатити, товар -меблі кухонні по індивідуальному проекту, вартість якого складає 12 500 гривень. Позивачка зобов'язалася провести оплату в наступному порядку: в день підписання договору сплатити кошти в сумі 6 000 гривень від загальної вартості товара, залишок вартості - 6 500 гривень, сплатити по факту доставки і установки товара. Таким чином, сторонами було укладено на законних підставах зазначений Договір. Сторони зобов'язані дотримуватися умов укладеної угоди та виконувати взяті на себе зобов'язання у встановлений угодою строк (термін) її виконання, що передбачено ст.ст.526-530 ЦК України. Договір, відповідно до вимог ст.629 ЦК України, є обов'язковим для виконання. Позивачка свої зобов'язання за договором виконала, передавши відповідачеві в день підписання договору кошти в сумі 6 000 гривень, що не заперечується відповідачем, а відповідач, у свою чергу, зобов'язання за договором не виконує. Таким чином, відповідач порушує умови укладеного кредитного договору, оскільки, відповідно до ст.610 ЦК України, порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст.614 ЦК України, особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.615 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Таким чином, суд вважає, що вина відповідача у невиконанні умов укладеної угоди знайшла своє підтвердження в судовому засіданні. Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази на підтвердження своїх заперечень проти позову, відповідач суду не надав, визнавши позовні вимоги. Отже, суд вважає необхідним стягнути з приватного підприємця [PERSON] на користь [PERSON] кошти в сумі 6000 грн., сплачені нею за Договором №09/124, укладеним 27 вересня 2014 року між позивачкою та приватним підприємцем [PERSON]. Крім того, відповідно до ст.88 ЦПК України та Закону України "Про судовий збір", суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивачки судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 243,60 грн., згідно квитанції, яка є в матеріалах справи. Крім того, відповідно до ст.ст.84, 88 ЦПК України та Закону України "Про судовий збір", суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивачки судові витрати зі сплати витрат на правову допомогу в сумі 600 грн., в іншій частині ці витрати суд вважає необґрунтованими. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial