Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-05 00:00:00

Макіївське професійне училище соціальної реабілітації ім. А.С. Макаренка звернулось до суду із позовом до [PERSON] , про стягнення грошових коштів на утримання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , який перебуває в Макіївському професійному училищі соціальної реабілітації ім. А.С. Макаренка. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що до Макіївського професійного училища соціальної реабілітації ім. А.С. Макаренка на підставі ухвали Лисичанського міського суду Луганської області від 19.01.2018 застосовано до неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , примусовий захід виховного характеру - у виді направлення неповнолітнього до спеціальної навчально - виховної установи для дітей і підлітків до його виправлення, передбачений ч. 2 ст. 105 КК України на строк 2 роки. За ухвалою Оріхівського районного суду Запорізької області від 19.06.2019 за поданням директора Комишуваської школи соціальної реабілітації Оріхівського району Запорізької області МОНУ Никоненко Л.М. переведено до професійного училища соціальної реабілітації Журавльова В.В. до закінчення терміну. Початок строку: 20.02.2018, закінчення - 20.02.2020. На підставі путівки Міністерства освіти та науки України від 15.07.2019 № 187 [PERSON] було направлено до Макіївського професійного училища соціальної реабілітації імені А.С. Макаренка. Наказом директора начального закладу від 25.07.2019 № 5 -"З-УДЗ" неповнолітній [PERSON] був зарахований до складу учнів. Однак в ухвалі Лисичанського міськогог суду Луганської області від 19.01.2018 питання про відшкодування батьками частини витрат на утримання дитини вирішено не було. [PERSON] з 25.07.2019 перебуває в навчальному закладі на повному державному утриманні. Відповідно до свідоцтва про народження неповнолітнього [PERSON] його матір`ю є відповідачка. Враховуючи наведене, та на підставі ст. ст. 180, 181, 193 СК України, ч. 4 ст. 13 ЗУ «Про органи та служби у справах дітей та спеціальні установи для дітей», п. 1 постанови КМУ від 26.08.2002 року № 1243 «Про невідкладні питання діяльності дошкільних та інтернатних навчальних закладів», позивач просить суд, постановити рішення яким стягнути щомісячно з [PERSON] кошти у розмірі 20% середньомісячного сукупного доходу на одного члена сім`ї, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, на утримання її неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , починаючи з 25.07.2019 по 20.02.2020, на користь Макіївського професійного училища соціальної реабілітації ім. А.С. Макаренка На позовну заяву відповідачем відзиву не надано. Відповідно до ст. 7 ч. 13 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Судом встановлено, що згідно ухвали Лисичанського міського суду Луганської області від 19.01.2018 до неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , застосовано захід виховного характеру - у виді направлення неповнолітнього до спеціальної навчально - виховної установи для дітей і підлітків до його виправлення, передбачений ч. 2 ст. 105 КК України, на строк 2 роки /а.с. 8-11/. Ухвала суду набрала законної сили 20.02.2018. На підставі путівки Міністерства освіти та науки України від 15.07.2019 № 187 [PERSON] , [INFO] , було направлено до Макіївського професійного училища соціальної реабілітації імені А.С. Макаренка /а.с. 13/. Згідно акту про передачу неповнолітнього від 25.07.2019, неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , було передано до Макіївського професійного училища соціальної реабілітації імені А.С. Макаренка /а.с. 14/. Згідно наказу в.о. директора начального закладу від 25.07.2019 № 5 -"З-УДЗ" неповнолітній [PERSON] , [INFO] , був зарахований до складу учнів Макіївського професійного училища соціальної реабілітації імені А.С. Макаренка з 25.07.2019 /а.с. 16/. На підставі ухвали Оріхівського районного суду Запорізької області від 19.06.2019 [PERSON] переведено до професійнеого училища соціальної реабілітації до закінчення терміну /а.с. 12/. Згідно свідоцтва про народження серії І-ЕД , виданого 14.02.2014 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Лисичанського міського управління юстиції у Луганській області, батьками [PERSON] , [INFO] , вказані: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] /а.с. 6/. Згідно з п. 17 Положення про професійне училище соціальної реабілітації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.10.1993 № 859 (у редакції Постанови Кабінету Міністрів України від 08.08.2012 № 734), утримання учнів (вихованців) в училищі здійснюється за рахунок коштів державного бюджету. В свою чергу, ч. 4 ст. 13 Закону України «Про органи і служби у справах дітей та спеціальні установи для дітей» визначено, що часткове відшкодування витрат на утримання дітей у приймальниках-розподільниках для дітей, загальноосвітніх школах і професійних училищах соціальної реабілітації, центрах медико-соціальної реабілітації дітей здійснюється за рахунок батьків (усиновителів) або опікунів і піклувальників у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Такий порядок встановлений Постановою Кабінету Міністрів України від 13.10.1993 № 859 «Про організацію діяльності спеціальних навчальних закладів для дітей і підлітків, які потребують особливих умов виховання», пунктом 6 якої визначено, що плата за утримання учнів у загальноосвітній школі соціальної реабілітації та професійному училищі соціальної реабілітації справляється з батьків у розмірі 20 % коштів, що припадають на одного члена сім`ї. Аналогічну норму містить і Порядок встановлення плати для батьків за перебування дітей у державних і комунальних дошкільних та інтернатних навчальних закладах, затверджений наказом Міністерства освіти та науки України від 21.11.2002 року № 667. Пунктом 3.1 вказаного Порядку визначено, що батьки або особи, які їх замінюють, щомісяця вносять плату в розмірі 20 % середньомісячного сукупного доходу на одного члена сім`ї за утримання одного вихованця у загальноосвітній школі-інтернаті, спеціалізованій школі-інтернаті І-ІІІ ступенів, загальноосвітній школі та професійно-технічному училищі соціальної реабілітації. Пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 26.08.2002 №1243 «Про невідкладні питання діяльності дошкільних та інтернатних навчальних закладів», установлено, що за утримання одного вихованця у загальноосвітній школі-інтернаті, спеціалізованій школі-інтернаті I-III ступеня (крім загальноосвітніх закладів Міністерства культури і мистецтв), загальноосвітній школі та професійно-технічному училищі соціальної реабілітації батьки або особи, які їх замінюють, щомісяця вносять плату у розмірі 20 відсотків середньомісячного сукупного доходу на одного члена сім`ї. Згідно ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Тож, оцінюючи належність, допустимість та достовірність наданих позивачем доказів, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Так, судом встановлено, що відповідач є матір`ю неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , який утримується у закладі соціальної реабілітації, та відповідно до чинного законодавства зобов`язана частково відшкодувати витрати на утримання дитини в даному закладі в розмірі 20 % середньомісячного сукупного доходу на одного члена сім`ї - щомісячно, починаючи з 25.07.2019, тобто з моменту зарахування дитини до відповідного закладу (Наказ про зарахування від 25.07.2019 №5-«З-УДЗ»), і по 20.02.2020, а саме до закінчення строку застосування заходу примусового характеру, про що зазначено в Лисичанського міського суду Луганської області від 19.01.2018 про застосування до [PERSON] примусового заходу виховного характеру. Також, слід зазначити, що кошти, які має сплачувати відповідачка не є аліментами у розумінні СК України та на відміну від аліментів не обмежуються мінімальним розміром. Спірні відносини, що склалися між сторонами у справі регулюються зокрема, положеннями Закону України «Про органи і служби у справах дітей та спеціальні установи для дітей», а не ст. 180, 181, 193 СК України, на які посилається позивач, відтак вимоги позивача про стягнення з відповідачки зазначених витрат в розмірі не меншому 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб не ґрунтуються на вимогах закону, а тому не підлягають задоволенню. Судовий збір в розмірі 1921 грн., на підставі ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідачки на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial