Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-28 00:00:00

Звернувшись до суду, позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] на його користь безпідставно отримані грошові кошти в розмірі 13560 грн. 22 коп., посилаючись на те, що рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 лютого 2014 року з нього на користь [PERSON] стягнуті аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON], починаючи з 30.12.2013 року до припинення ним навчання - 30.06.2017 року в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу). З цього часу він регулярно сплачував аліменти на утримання сина. Наказом від 29.05.2015 року № 235 [PERSON] був відрахований з Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ у зв'язку із закінченням навчання. Постановою державного виконавця від 01.09.2016 року виконавче провадження про стягнення з нього аліментів було закінчено. Наразі син працює дільничним інспектором поліції та має свою заробітну плату. Згідно довідки ПАТ "Інтерпайп НТЗ" про здійснені відрахування із його заробітної плати, починаючи з червня 2015 року по липень 2016 року з його заробітної плати було відраховано суму в розмірі 13560,22 грн. Вважає, що вказана сума отримана відповідачем безпідставно, а тому підлягає поверненню відповідно до статті 1212 ЦК України. У судовому засіданні позивач [PERSON] свій позов підтримав. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечувала, посилаючись на те, що рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 лютого 2014 року з позивача стягнуто аліменти на утримання сина до припинення ним навчання 30.06.2017 року. З 2015 року [PERSON] продовжує навчання в Бердянському університеті менеджменту і бізнесу. Вважала позовні вимоги [PERSON] безпідставними та просила в задоволенні позову відмовити. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час і місце судового розгляду був повідомлений. Суд, з'ясувавши всі обставин справи та перевіривши їх доказами приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають за наступних підстав: Судом встановлено, що рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 лютого 2014 року з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], який продовжує навчання, починаючи з 30.12.2013 року до припинення навчання - 30.06.2017 року в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу). Заявляючи позовні вимоги про стягнення з відповідача суми отриманих аліментів за період з червня 2015 року по липень 2016 року в розмірі 13560, 22 грн., позивач [PERSON] посилається на те, що син [PERSON] в червні 2015 року припинив навчання, має самостійний заробіток, а тому така сума підлягає поверненню як безпідставно отримана. Так, статтею 1212 ЦК України, на яку посилається позивач у своєму позові, визначено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Між тим, суд вважає, що такі позовні вимоги [PERSON] є необґрунтованими. Відповідно до частини 1, 2 статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Як вбачається з матеріалів справи, в період з 01.08.2012 року по 29.05.2015 року [PERSON] навчався за денною формою навчання за державним замовленням у Дніпропетровському державному університеті. Наказом № 159 від 14.08.2015 року [PERSON] був зарахований до Бердянського університету менеджменту і бізнесу на 1 курс магістратури спеціальності 8.03050901 "Облік і аудит" факультету економіки, управління та інформаційних технологій заочної форми навчання, де навчався по грудень 2016 року. Отже, враховуючи, що матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] у період з 2015-2016 років продовжував навчання, суд вважає, що підстави вважати суму аліментів в розмірі 13560,22 грн., сплачену позивачем відповідачу на утримання сина за період з червня 2015 року по липень 2016 року, безпідставно отриманою та застосування положень статі 1212 ЦК України відсутні. Доводи позивача про те, що [PERSON] на даний час працює та отримує самостійний заробіток не мають правового значення, оскільки за змістом статті 199 СК України батьки зобов'язані сплачувати аліменти на утримання повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання та потребують матеріальної допомоги, за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу, та зміна матеріального становища сторін є підставою для зміни розміру аліментів або припинення їх сплати, а позивачем такі позовні вимоги не заявлялися. За таких обставин у задоволенні позову [PERSON] необхідно відмовити.

Outcome: dismissed