Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-12 00:00:00

До суду з вказаним позовом звернулись [PERSON] та [PERSON], посилаючись на те, що [INFO] померла їхня баба [PERSON]. 25 березня 1997 року на ім'я їх батька [PERSON] було видане свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок по [ADDRESS], який належав [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, виданого Розкішнянською сільською радою 03.06.1991 року та зареєстрованого в Білоцерківському бюро технічної інвентаризації за реєстровим №367 в реєстровій книзі №2. 10 березня 2009 року [PERSON] отримав державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,2500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, розташованих за вказаною адресою. [INFO] їх батько [PERSON] помер. Спадкоємицями за законом, які прийняли спадщину, подавши до приватного нотаріуса Ставищенського районного державного нотаріального округу Кошинської Л.О. заяви про прийняття спадщин є вони (позивачі), діти спадкодавця. Свої спадкові права на вказану земельну ділянку, на якій розміщений вищевказаний житловий будинок, вони оформили, отримавши відповідне свідоцтво про право на спадщину за законом. На даній земельній ділянці розташовані: житловий будинок «А» з прибудовою «а» загальною площею 79,4 кв. метри житловою площею 47,6 кв. метри господарські споруди: сарай - літня кухня «В», сарай з погребом «Д», ворота з хвірткою №1, дощата огорожа №2 загальною вартістю 116641 гривня. 18 листопада 2016 року приватний нотаріус Ставищенського районного нотаріального округу Кошинська Л.О. винесла постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказаний будинок через відсутність реєстрації права власності на ім'я батька. Реєстрація права власності на даний житловий будинок згідно відповіді КП КОР Південне БТІ до 01.01.2013 р. не проводилась та в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомості про речові права на вказане нерухоме майно відсутні Позивачі просять визнати за ними право власності в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] на ? частину вказаного житлового будинку, за кожним. В судове засідання позивачі не з'явились, представник позивачів [PERSON] подала до суду заяву з зазначенням, що позовні вимоги підтримує, просить справу розглядати у її відсутність та відсутність позивачів. Представник відповідача Розкішнянської сільської ради в судове засідання не прибув, до суду сільська рада подала заяву про визнання позовних вимог та слухання справи у відсутність представника сільської ради. Суд, розглянувши матеріали справи, заяву відповідача Розкішнянської сільської ради про визнання позову та перевіривши письмові докази, вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що 25 березня 1997 року в.о. державного нотаріуса Ставищенської районної державної нотаріальної контори Лосіцькою Л.П. за реєстром №76 на ім'я [PERSON] (батька позивачів) після смерті [INFO] [PERSON] було видане свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок по [ADDRESS], який належав спадкодавиці [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, виданого Розкішнянською сільською радою 03.06.1991 року та зареєстрованого в Білоцерківському бюро технічної інвентаризації за реєстровим №367 в реєстровій книзі №2, що підтверджується вказаним свідоцтвом (а.с. 13). 16 лютого 2016 року рішенням 6 сесії сьомого скликання Ставищенської селищної ради Київської області №37-07 назва вулиці «Червоноармійська» перейменована на „Галянта Віталія" (а.с. 23). З матеріалів спадкової справи встановлено, що [INFO] помер [PERSON] (а.с. 27). Спадщину за законом після смерті останнього прийняли його дочки позивачі [PERSON] та [PERSON] відповідно до ст. ст. 1223 ч. 2, 1261, 1269, ст. 1270 ЦК України, подавши до приватного нотаріуса Ставищенського районного державного нотаріального округу Кошинської Л.О. заяви про прийняття спадщини у встановлений шестимісячний строк (а.с. 25, 26, 32, 37, 38). Відповідно до висновку Українського бюро лінгвістичних експертиз від 15.03.2013 року № 056/725-а записи імені по батькові українською мовою [PERSON] ( свідоцтво про народження [PERSON], запис батька [PERSON]) та [PERSON] (свідоцтво про народження; свідоцтво про смерть, запис [PERSON]) у документах, наданих для експертизи, є ідентичними. До спадкового майна померлого [PERSON] належить вищевказаний житловий будинок. 10 березня 2009 року [PERSON] отримав державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,2500 га для будівництва та обслуговування вказаного житлового будинку, господарських будівель та споруд. Відповідно до технічного паспорта, довідки ТОВ „Укртехексперт" про показники об'єкта нерухомого майна на вказаній земельній ділянці розташовані: житловий будинок літер «А» з прибудовою «а» загальною площею 79,4 кв. метри, житловою площею 47,6 кв. метри, господарські споруди: сарай - літня кухня «В», сарай з погребом «Д», ворота з хвірткою №1, дощата огорожа №2 загальною вартістю 116641 гривня (а.с. 12, 19-22). 18 листопада 2016 року приватний нотаріус Ставищенського районного нотаріального округу Кошинська Л.О. винесла постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказаний будинок через відсутність реєстрації права власності на ім'я батька (а. с. 14). У відповідності з вимогами статті 1299 ЦК України (яка діяла на час отримання спадкодавцем [PERSON] вищевказаного свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спірний житловий будинок), Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» реєстрація права власності [PERSON] на даний житловий будинок згідно відповіді КП КОР Південне БТІ до 01.01.2013 р. не проводилась (а.48), право власності останнього не було зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстрі прав власності на нерухоме майно (а. с. 63-66), тому позивачі позбавлені можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом через відсутність державної реєстрації права власності на житловий будинок, неможливість її здійснити через припинення правоздатності спадкодавця та відмову нотаріуса в оформлені спадкових прав (а.с. 14). Статтею 182 ЦК України передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації, а порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість і підстави відмови в ній установлюються законом. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 вказаного Закону „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Згідно ч. 2 ст. 3 вказаного Закону речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. За ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не здійснив державної реєстрації свідоцтва про право на спадщину. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що оскільки, як встановлено судом, право власності на вищевказаний житловий будинок на підставі вищевказаного свідоцтва про право на спадщину за заповітом мав [PERSON], а після смерті [INFO] останнього право власності в порядку спадкування за законом на вказаний будинок набули позивачі, і оскільки відповідачем Розкішнянською сільською радою позов визнається, - він підлягає задоволенню. Оскільки Розкішнянська сільська рада до пред'явлення позову про визнання права на спадщину на житловий будинок і в судовому засіданні не оспорювала цього права, відповідно до змісту ст. 88 ЦПК України на неї не може бути покладений обов'язок по відшкодуванню судових витрат.

Outcome: approved