Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до ФГ «Ілона» с.Миньківці Дунаєвецького району Хмельницької області про визнання недійсним договору оренди землі, на підтвердження чого суду вказав, що йому належить земельна ділянка площею 1,16 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Миньковецької сільської ради Дунаєвецького району Хмельницької області, право власності на яку посвідчене державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №018965 від 29 грудня 2005 року, однак з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно №46987207 від 05 листопада 2015 року йому стало відомо про факт передачі вказаної земельної ділянки в оренду ФГ «Ілона». Дане право оренди земельної ділянки було зареєстроване 28 вересня 2015 року на підставі договору оренди землі б/н від 31 серпня 2015 року, укладеним між ним та ФГ «Ілона». Однак такого договору він не укладав та відповідно його не підписував, а також не давав згоди чи доручення на його підписання будь-якою іншою особою. До цього часу не чинив перешкод у користуванні земельною ділянкою ФГ «Ілона», проте згоди на укладення договору оренди землі на десять років з правом пролонгації не давав, бланк договору оренди ним не розроблявся і він не мав наміру передавати свою земельну ділянку в оренду. Таким чином вказаний договір порушує його права як власника та користувача земельної ділянки, оскільки він позбавлений можливості належним чином розпоряджатись нею, а тому звертається до суду та просить визнати недійсним договір оренди землі (кадастровий номер 6821885700:02:009:0016), серія та номер: б/н, виданий 31 серпня 2015 року, укладений між ФГ «Ілона» та [PERSON], зареєстрований в реєстрі за №11431876 на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 24965354 від 02 жовтня 2015 року. Крім того просить стягнути з відповідача на його користь сплачений ним судовий збір та витрати на правову допомогу. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник позивача за договором про надання адвокатських послуг [PERSON] у судове засідання не заявилась, однак позивач [PERSON] направив до суду клопотання про розгляд справи у відсутності представника [PERSON] Крім того, представник позивача [PERSON] подала до суду уточнену під часу судового розгляду заяву про стягнення судових витрат у сумі 41185,30 грн., витрат за проведення судово-почеркознавчої експертизи в сумі 4898,80 грн. та витрат, пов'язаних зі сплатою судового збору за подання позовної заяви і заяви про забезпечення доказів, на користь позивача [PERSON], на підтвердження чого також надала розрахунок витрат на правову допомогу, копії рахунків-фактур, квитанцій та актів здачі-прийняття робіт (надання послуг). Представник позивача за договором про надання правової допомоги [PERSON] у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, наполягав на їх задоволенні, а також просив суд покласти на відповідача витрати на правовому допомогу в розмірі 99159,25 грн., що також вказав у поданій до судового засідання уточненій заяві про обґрунтування розміру судових витрат. Представник відповідача ФГ «Ілона» у судове засідання не з'явився, ніяких пояснень по справі не надав, однак направив до суду клопотання про розгляд справи у його відсутності, просить зменшити розмір витрат на оплату на правничу допомогу адвокатів, на підтвердження чого також направив до суду заперечення Представник відповідача [PERSON] до початку розгляду справи по суті подав до суду відзив, у якому вказав, що відповідач позовні вимоги не визнає, а також зазначив, що земельна ділянка, якої стосується предмет спору, була передана в оренду відповідачу батьком позивача [PERSON], вказана обставина ставить під сумнів твердження позивача про те, що він не давав згоди будь-кому на підписання договору оренди та що про підписання договору іншою особою йому нічого не відомо. Також представник відповідача посилається на те, що позивач за своїм зверненням отримав від відповідача авансом товарно-матеріальні цінності в рахунок оплати за оренду землі, що по суті є схваленням спірного правочину позивачем та підтверджується накладною №24 від 14.09.2015 року і довідкою №18, виданою ФГ «Ілона» 01.11.2017 року. А тому просить відмовити у задоволенні позову. Також представником відповідача [PERSON] було направлено до суду додаткові заперечення на позовні вимоги в частині щодо стягнення судових витрат, у яких представник вказує на їх необґрунтованість та безпідставність та вважає їх такими, що не підлягають задоволенню, посилаючись на те, що позивачем не доведено обставин необхідності надання йому правової допомоги адвокатом та обставин здійснення ним оплати послуг по наданню правової допомоги в зазначеному розмірі саме в якості оплати послуг адвоката, оскільки витрати, які оплатив [PERSON] адвокатському обєднанню «Ліга справедливості» є оплатою посередницьких послуг, адже у договорі про надання адвокатських послуг, рахунках-фактурах, квитанціях до прибуткових касових ордерів, актах здачі-приймання робіт (надання послуг), на яких ґрунтуються вимоги позивача, не зазначено номер справи, що розглядається, не вказано будь-якого адвоката, який був залучений до справи та надавав адвокатські послуги позивачу Представник позивача [PERSON] надіслала до суду заперечення на відзив, вказуючи, що представник відповідача зазначив у відзиві, що позивач [PERSON] звернувся до відповідача та в рахунок оплати земельної ділянки у спірному договору відповідно до накладної №24 від 14.09.2015 року отримав від відповідача (орендаря) пшеницю, однак жодних доказів того, що [PERSON] звернувся до відповідача не надає. Крім того, позивач шістнадцять років не зустрічався із керівником ФГ «Ілона», не мав жодного ні особистого контакту, ні по телефону, а тому ніякої накладної №24 від 14.09.2015 року не підписував, ніякої пшениці, іншого майна чи грошових коштів не отримував, 14.09.2015 року перебував у місті Києві, про що свідчать документально підтверджені факти, існування яких неможливо спростувати, жодних доручень (усних чи письмових) на отримання пшениці, майна чи коштів нікому не давав. А тому позивач вважає, що керівник ФГ «Ілона», вступивши в злочинну змову з представником [PERSON] підробили підпис на накладній. Також представник позивача зазначила, що [PERSON] не давав жодної довіреності [PERSON] на укладення договорів, [PERSON] не є законним представником позивача, оскільки останній є повнолітньою та дієздатною особою, між ними відсутні відносини комерційного представництва. Крім того, представник позивача [PERSON] надіслала до суду заперечення на відзив (заперечення) щодо стягнення витрат на правову допомогу, у яких вказала, що представник відповідача, у своїх запереченнях посилається лише на припущення та домисли, а вимоги про стягнення вказаних витрат є правомірними та такими, що підлягають задоволенню. Представник третьої особи Сектору з питань державної реєстрації Дунаєвецької районної державної адміністрації Хмельницької області у судове засідання не з'явився, однак направив до суду клопотання про розгляд справи без участі представника, не заперечують проти визнання недійсним договору оренди землі. Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення та доводи сторони позивача та вивчивши позицію та письмові заперечення сторони відповідача вважає, що позов підлягає до задоволення із наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 1,16 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Миньковецької сільської ради Дунаєвецького району Хмельницької області, яка належить йому на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №018965 від 29 грудня 2005 року. Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно №46987207 від 05 листопада 2015 року вказана земельна ділянка передана в оренду Фермерському господарству «Ілона». Також встановлено, що дане право оренди земельної ділянки було зареєстроване 28 вересня 2015 року на підставі договору оренди землі б/н від 31 серпня 2015 року, укладеним між ним та ФГ «Ілона». Однак позивач [PERSON] вказує, що такого договору він не укладав та відповідно його не підписував, а також не давав згоди чи доручення на його підписання будь-якою іншою особою. До цього часу не чинив перешкод у користуванні земельною ділянкою ФГ «Ілона», проте згоди на укладення договору оренди землі на десять років з правом пролонгації не давав, бланк договору оренди ним не розроблявся і він не мав наміру передавати свою земельну ділянку в оренду. Про даний договір йому стало відомо з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно №46987207 від 05 листопада 2015 року. На даний час бажає розпорядитись вказаною земельною ділянкою належним чином, однак позбавлений такої можливості, крім того зазначений договір оренди порушує його права як власника та користувача земельної ділянки. Згідно висновку експерта Київського науково-дослідного інституту судових експертиз від 12 липня 2017 року за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи підпис від імені [PERSON], що міститься у графі «Орендодавець» договору оренди земельної ділянки від 31.08.2015 року (кадастровий номер 6821885700:02:009:0016), укладено від імені [PERSON] та ФГ «Ілона» (код ЄДРПОУ 31162191), виконаний не [PERSON], а іншою особою. За таких обставин волевиявлення позивача на укладення спірних договорів оренди землі, які ним не підписувались, відсутнє і не відповідає його внутрішній волі, що є підставою для задоволення позову із врахуванням заявлених вимог. Крім того, ухвалою Дунаєвецького районного суду від 20.11.2017 року було призначено судово-почеркознавчу експертизу, на вирішення якої було поставлено питання, чи виконано підпис на накладній №24 від 14.09.2015 року в графі «прийняв», що розміщена в нижньому правому кутку [PERSON] чи іншою особою. Також вказаною ухвалою було зобов'язано відповідача ФГ «Ілона» надати суду оригінал накладної №24 від 14.09.2015 року, оскільки вона необхідна для проведення експертизи, однак вказану накладну не було подано суду. Натомість, представник відповідача [PERSON] направив до суду заяву, у якій вказав, що у зв'язку із втратою оригіналу накладної №24 від 15.09.2015 року відповідач позбавлений можливості надати її суду. Однак представник позивача [PERSON] надіслала до суду клопотання, у якому просить підтвердити факт ухилення відповідача ФГ «Ілона» від надання оригіналу накладної №24 від 14.09.2015 року для проведення судової почеркознавчої експертизи та визнати факт, що підпис на вказаній накладній в графі «прийняв», що розміщена в нижньому правому кутку виконаний не [PERSON], а іншою особою. Суд, вважає, що вказане клопотання є обґрунтованим та підлягає задоволенню, оскільки відповідно до ст.109 ЦПК України у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з'ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. А тому, слід визнати факт, що підпис на вказаній накладній в графі «прийняв», що розміщена в нижньому правому кутку виконаний не [PERSON], а іншою особою Також посилання представника відповідача на отримання позивачем орендної плати, як підстави наявності волевиявлення позивача на укладення договорів оренди, за обставин, які встановлені в судовому засіданні, судом не приймаються. Згідно\~ст. 12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Належність, допустимість, достовірність та достатність доказів, обов'язок їх доказування та подання визначені ст.ст.13,\~76-82 ЦПК України, згідно даних приписів доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях; суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом; сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. За змістом ч.1\~ст.16 ЦК України,кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч.1\~ст.319 ЦК України,власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч.1 ст.321 ЦК України,право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому, відповідно до\~ст.391 ЦК України,власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 124 ЗК України\~передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Згідно\~ст.626 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків. За змістом ч.2\~ст.792 ЦК України\~майнові відносини, що виникають з договору найму (оренди) земельної ділянки, є цивільно-правовими, ґрунтуються на засадах рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності сторін договору та, крім загальних норм цивільного законодавства щодо договору, регулюються актами земельного законодавства\~ЗК України,\~Законом України «Про оренду землі». Згідно зі ст.12,14,19 Закону України «Про оренду землі»\~договір оренди землі - це угода сторін про взаємні зобов'язання, відповідно до яких орендодавець за плату (розмір якої, форми платежу, терміни та порядок внесення і перегляду, індексації передбачуються умовами договору, які не можуть суперечити законам України) передає орендареві у володіння і користування земельну ділянку для господарського використання на обумовлений договором строк. Згідно із ч.1\~ст.202 ЦК України\~правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ч.3\~ст.203 ЦК України\~волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Як вольова дія, правочин являє собою поєднання волі та волевиявлення. Воля сторін полягає в їхній згоді взяти на себе певні обов'язки, вона повинна бути взаємною, двосторонньою і спрямованою на досягнення певної мети. Моментом вчинення правочину слід вважати момент, коли сторони свого часу досягли згоди з усіх істотних умов. Відповідно до ч. 4\~ст. 203 ЦК України\~правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Відповідно до п.2 ч. 1\~ст. 208 ЦК України, у письмовій формі належить вчиняти правочини між фізичною та юридичною особами. Відповідно до ч. 2\~ст. 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ч. 1\~ст. 215 ЦК України\~недодержання сторонами або стороною в момент вчинення правочину вимог, встановлених частинами 1-3,5,6\~ст. 203 ЦК України\~має наслідком визнання правочину недійсним. Відповідно до ч.3\~ст. 215 ЦК України\~якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. З викладеного вбачається, що підписи сторін є обов'язковим реквізитом договору, укладеного в письмовій формі, який відображає волевиявлення сторін на укладення такого договору. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на достатність підстав для задоволення позову про визнання недійсним договору оренди землі, оскільки Орендодавцем оспорюваний договір не підписувався, що свідчить про відсутність волевиявлення учасника правочину, яке має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. За вищенаведених обставин суд визнає договір оренди земельної землі (кадастровий номер 6821885700:02:009:0016), серія та номер: б/н, виданий 31.08.2015 року, укладений між Фермерським господарством "Ілона" та [PERSON] - недійсним. При цьому суд відхиляє доводи представника відповідача про те, що позивач [PERSON] отримав від відповідача орендну плату за користування його земельною ділянки у вигляді пшениці, оскільки суду не було надано на підтвердження цього належних доказів, а тому вказані доводи не ґрунтуються на нормах законодавства, а з копії накладної №24 від 15.09.2015 року не видно, на якій саме підставі видавалися кошти, адже така інформація там не вказана. В порядку\~ст.141 ЦПК України\~на користь позивача [PERSON] підлягають стягненню із відповідача 551,20 грн. судового збору за подання позову; 413,40 грн. судового збору за подання до суду заяви про забезпечення доказів та 4898,80 грн. витрат за проведення експертизи. Вказані витрати підтвердженні оригіналами відповідних платіжних документів та повідомленням Київського науково-дослідного інституту судових експертиз. Вимоги представників позивача в частині стягнення з відповідача ФГ «Ілона» на користь позивача [PERSON] витрат на правову допомогу в розмірі 41185, 30 грн.(за клопотанням представника позивача [PERSON]І.) та 99159,25 грн.(за клопотанням представника позивача [PERSON]І.), що в сумі становлять 140344,55 грн, підлягають частковому задоволенню. Так, відповідно до ст.137 ЦПК України Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обовязок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до ст.30 Згідно зі ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фінансовий розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумний та враховувати витрачений адвокатом час. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено в п. 95 Рішення у справі Баришевський проти України від 26.02.2015, п. п. 34-36 Рішення у справі Гімайдуліна і інших проти України від 10.12.2009, п. 88 Рішення у справі Меріт проти України від 30.03.2004, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо. Суд, враховуючи подані представниками позивача розрахунки та додатки до них, включаючи договори про надання адвокатських послуг тарифи їх оплати, вважає, що представники позивача в значній мірі завищили розмір оплати своєї праці, в зв'язку з тим, що на даний час закон не обмежує розмір компенсації витрат на професійну правничу допомогу, а тому це можна розцінювати як зловживання адвокатами своїми правами шляхом вимагання стягнути необґрунтовано завищених витрат на їх послуги. Також суд вважає, що розмір витрат на правничу допомогу є необґрунтованим та непропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, результат її вирішення ніяким чином не впливає на репутацію позивача, ніякого публічного інтересу дана справа не викликала. Неодноразово справа відкладалась за клопотаннями сторони позивача, що в свою чергу викликало нові витрати, зокрема на подачу клопотань про участь у справі в режимі відеоконференції, які також містяться в поданих доданих розрахунках, які суд не може прийняти до уваги. Суд застосовує і такий критерій оцінки співмірності витрат на оплату послуг адвоката як витрачений на ведення справи час, оскільки у ряді поданих заяв та клопотань адвокатами змінювались лише деякі фрази, крім того судові засідання у справі були короткими і, як правило, тривали близько 10-20 хвилин., підготовка до участі у справі не вимагала великого обсягу юридичної і технічної роботи. Таким чином, враховуючи вказане, суд не зобов'язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене рішення, всі її витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial