Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-03 00:00:00

Позивач - [PERSON] ([ADDRESS]), звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із позовом до [PERSON] ([ADDRESS]), про стягнення аліментів, у якій просить стягнути з [PERSON], на свою користь аліменти на утримання дітей - [PERSON] та [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 2 000 грн. на кожну дитину щомісячно, та аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON] у розмірі 2000,00 гривень до закінчення її навчання. Позовну заяву обгрунтовує тим, що30 жовтня 1999 року між позивачкою та відповідачем [PERSON] припинено шлюб на підставі рішення Мірнінського міськсуду Республіки Саха /Якутія/ Росія від 20 жовтня 1999 року, про що 5 листопада 1999 року відділом ЗАГС м. Удачний Мірнінського району Республіки Саха/Якутія/Росія видано свідоцтво про розірвання шлюбу серії І-СН №503228. За час перебування р відповідачем у шлюбі [INFO] року у них народилася донька [PERSON], про що відділом ЗАГС у м. Удачний Мірнінського району Республіки Саха/Якутія/Росія 4 серпня 1999 року видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] Після розірвання шлюбу сторони примирилися і продовжили спільно проживати па території Російської Федерації. За час спільного проживання у них народилися ще 2 доньки: [PERSON] [INFO], та [PERSON] [INFO]. Після народження найменшої доньки [PERSON] позивач та відповідач разом з дітьми переїхали проживати в Україну в м. Ужгород. Однак, відносини з відповідачем погіршилися, ведення спільного господарства та збереження сім'ї стало неможливим і з квітня 2010 року вони перестали спільно проживати. Спору щодо місця проживання дітей не виникало, вони залишилися проживати разом з позивачкою. Всі троє дітей на сьогоднішній день проживають разом з позивачкою. На підставі вищенаведеного просить суд стягнути з відповідача [PERSON], на свою користь аліменти на утримання дітей - [PERSON] та [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 2 000 грн. на кожну дитину щомісячно, та аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON] у розмірі 2000,00 гривень до закінчення її навчання. Позивач в судове засідання не з'явилася, про час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином. ЇЇ інтереси представляє представник, яка в судовому засіданні позов підтримала, з підстав зазначених в ньому, просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'являвся неодноразово, та повторно не з'явився в дане судове засідання, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений, будь-яких клопотань від нього на адресу суду не надходило, на підтвердження або спростування вимог позивача доказів до суду не подано. Окрім того інформація щодо справи часу та місця розгляду справи розміщена на сторінці офіційного веб-порталу судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: https://ug.zk.court.gov.ua/sud0712/gromadyanam/csz/. Неявка відповідача не перешкоджає розгляду справи по суті. В зв'язку з повторною неявкою відповідача без поважних причин, за згодою позивача в судовому засіданні ухвалено проводити заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази у їх взаємозв'язку, виходячи з критерію їх належності та допустимості, суд доходить наступних висновків. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що згідно із даними свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], серії [NUMBER] видано відділом ЗАГС, м. Удачний, Мірніського району Республіки Саха/Якутія/Росія, 04.08.1999 року, свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], серії [NUMBER] виданого відділом управління ЗАГС при уряді Республіки Саха по Мірнінському району від 15.11.2005 року, [PERSON] [INFO], серії [NUMBER] видане адміністрацією муніципального утворення «Місто Удачний» Мірнінського району Республіки Саха/Якутія/Російської Федерації від 22 вересня 2009 року, їх батьком значиться відповідач [PERSON], а матір'ю позивач [PERSON]. Довідкою про склад сім'ї, виданою ОСББ «Асоціація Сакура» № 23 від 13.06.2018 року, підтверджується, що позивач [PERSON], дійсно проживає в [ADDRESS] та разом з нею зареєстровані [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON] [INFO]. Щодо визначення аліментів на неповнолітніх дітей - [PERSON] та [PERSON], суд вважає за необхідне зазначити, що за змістом ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20.11.1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789-XІІ) держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження. Крім того, у відповідності до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини та ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Необхідно зазначити, що ухилення від виконання юридичного обов'язку - виконання батьківських обов'язків по вихованню дитини - це завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій, що в судовому засіданні було судом достовірно встановлено, виходячи з наданих суду доказів та підтверджених заявою самого відповідача. Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав і свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно із ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до положень ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Стаття 182 СК України передбачає обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж п'ятдесят відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За правилами ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі регламентовано ст. 184 СК України. Як встановлено судом, неповнолітні спільні діти сторін - [PERSON] та [PERSON] проживають з матір'ю та потребують матеріального забезпечення, відомості щодо працевлаштування відповідача відсутні, між батьками відсутня домовленість про сплату аліментів на утримання дитини. При визначенні розміру аліментів суд враховує майновий стан позивача, на утриманні якої перебувають малолітні діти, повнолітня дитина, яка продовжує навчатись, вік дітей, майновий стан відповідача, який є особою молодого та працездатного віку, за відсутності доказів про протилежне суд бере до уваги відсутність на його утриманні інших дітей, непрацездатних членів сім'ї, а також вимоги щодо мінімального розміру аліментів, який не може бути менший ніж п'ятдесят відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що передбачено ч. 2 ст. 182 СК України. Враховуючи викладене, а також беручи до уваги рівність обов'язку батьків щодо утримання дитини, суд доходить висновку, що в силу вимог ст. 180 СК України, з відповідача слід стягнути на користь позивача аліменти на утримання їх спільних малолітніх дітей у твердій грошовій сумі в розмірі по 2000,00 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення дітьми повноліття. Беручи до уваги, що згідно зі ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2019 року - 2027 грн., такий визначений розмір аліментів, на думку суду, буде необхідним та достатнім для забезпечення дітей найнеобхіднішим. Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до правової позиції, яка була висловлена Верховним Судом України у справі № 6-129цс15 (постанова від 24.02.2016 року) на відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах, правовідносини обов'язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов'язань, обов'язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв'язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу. Донька - [PERSON], [INFO], навчається в коледжі мистецтв імені А. Ерделі Закарпатської академії мистецтв на 3 курсі за спеціальністю Образотворче мистецтво, спеціальність «Живопис» денної форми навчання за державним замовленням. що підтверджено відповідною довідкою № 65 від 13.06.2018 року. З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що з огляду на вищезазначені норми закону та правовідносини, що склалися між сторонами у цій справі, з відповідача слід стягнути на користь позивача аліменти на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання - [PERSON] у розмірі 2 000 грн. щомісяця, до закінчення нею навчання, але не довше, ніж до досягнення нею 23 років. Розмір аліментів, визначений судом, відповідатиме принципам розумності та справедливості. При цьому, суд зазначає, що сторони не позбавлені права в подальшому, відповідно до положень ст. 192 СК України, ставити питання про зміну розміру аліментів. Оскільки позивач пред'явила позов 22.06.2018 року, то в силу вимог ч. 1 ст. 191 СК України аліменти слід стягувати із цієї дати, а на підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до п.6 ст. 264 ЦПК України - під час ухвалення судового рішення суд вирішує питання розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України - судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. При вирішенні питання розподілу між сторонами судових витрат, суд враховує, що відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України - у разі задоволення позову, судові витрати покладаються на відповідача. Оскільки вимоги [PERSON] підлягають задоволенню повністю, а позивач звільнений від сплати судового збору при подачі позовної заяви до суду на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір", а тому суд дійшов висновку, що судовий збір слід стягнути з відповідача на користь держави (у відповідності до ч. 6 ст. 141 ЦПК України) за ставками, встановленими ст. 4 Закону України "Про судовий збір" № 3674-VI від 08.07.2011 року. Крім того, суд роз'яснює сторонам положення ст. 192 СК України, яка передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Суд також вважає за необхідне роз'яснити відповідачу [PERSON] що відповідно до вимог чинного законодавства у разі несплати аліментів та утворення заборгованості зі сплати аліментів у розмірі, що перевищує суму, яка мала бути сплачена за 6 місяців - боржники примусово притягуються до виконання суспільно корисних робіт тривалістю від 120 до 240 годин (ст. 183-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення). На підставі наведеного,

Outcome: approved