Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-15 00:00:00

Заявленими вимогами позивач просив суд ухвалити рішення про визнання майна сторін спільним сумісним та про стягнення з відповідача його 1/2 частини. В обґрунтування заявленого позивач та представник суду повідомили наступне. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі та за його час спільні грошові кошти розмістили на депозитних рахунках банків. В подальшому шлюбні стосунки погіршились та сторони припинили шлюб, однак коштів відповідач позивачеві не надавав взагалі. За таких обставин просили позов задовольнити. Відповідач разом із представником позов не визнали та просили відхилити, як безпідставний. Визнали факт, що спільні кошти було розміщено на депозиті і те, що вони були зняті перед розірванням шлюбу та витрачені в повному обсязі на повернення боргів утворених потребами шлюбу. В судовому засіданні сторони власні та згадувані позиції підтримали. Заслухав пояснення учасників справи судом встановлено наступні фактичні обставини справи на підставі доказів поданих суду. Інших доказів суду не надавалось, як і не ставилось питання про окреме їх витребування чи забезпечення. Позивач є громадянкою України, має зареєстроване місце проживання, отримувала код платника податків та ухвалою суду від 19 січня 2018 року звільнена від слати судового збору у розмірі 2 000 гривень за звернення із даним позовом (а.с.5,13,14,26). Шлюб між сторонами було зареєстровано 3 жовтня 2015 року і розірвано 20 листопада 2017 року (а.с.8-9). Від шлюбу у сторін є дитина [PERSON] [INFO] (а.с.10). Відповідач також є громадянином України, має зареєстроване місце проживання та отримував код платника податків (а.с.25). Відповідач відкрив два депозитних рахунки у ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК". Перший 25 травня 2016 року на 12 місяців на суму 20 тисяч гривень і пролонгував 26 травня 2017 року, однак вже на суму 200 тисяч гривень. Даний рахунок закрито 27 червня 2017 року. Другий рахунок відкрито 17 січня 2017 року на суму 1060 доларів США на 3 місяці і закрито 18 квітня 2017 року. Крім цього, відповідачем відкрито один депозитний рахунок у АТ "Акцент-Банк" 28 лютого 2017 року на суму 40 тисяч гривень і пролонговано 29 травня 2017 року однак вже на суму 170 тисяч гривень. Дата припинення даного договору 30 червня 2017 року. Правовідносини між сторонами врегульовані наступними положеннями законодавства України. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (ст. 60 СК України). Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (ст. 61 СК України). Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (ст. 63 СК України). Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (ст. 69 СК України). У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (ст. 70 СК України). Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення (ст. 71 СК України). Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (ч. 1 ст. 82 ЦПК України). Проаналізував фактичні обставини справи та норми законодавства, які підлягають до застосування у даних правовідносинах, суд вважає позов таким, який підлягає до повного задоволення з огляду на наступне. Позивач заявила вимоги про визнання спільним сумісним майном грошові кошти, що знаходились на депозитних рахунках та просила визнати їх половину її власністю. Відповідач разом з представником у судовому засіданні наданими суду поясненнями не заперечували природу такого майна, як спільного сумісного та зняття коштів перед розірванням шлюбу. За таких обставин дані факти судом вважається такими, які не підлягають доказуванню на підставі положень ч. 1 ст. 82 ЦПК України. Стосовно вимог про визнання за позивачем половини грошових коштів. Відповідач разом із представником, надаючи пояснення по даній вимозі зазначили, що кошти отримані з депозитних рахунків банків були спрямовані на погашення заборгованості перед третіми особами. Дана заборгованість виникла за час шлюбу і виникла у зв`язку із задоволенням потреб родини. Суд вважає дані висловлення сторони відповідача такими, які не знайшли свого об`єктивного підтвердження адже жодними доказами не підтверджені і тому судом до уваги при прийнятті рішення не приймаються. Таким чином, суд дійшов висновку, що половина грошових коштів знятих відповідачем з депозитних рахунків мають бути стягнуті з відповідача на користь позивача адже відповідачем не доведено використання такого майна перед розірванням шлюбу в інтересах сім`ї. Посилання представника відповідача на те, що відповідачем щомісячно сплачувалась орендна плата за користування майном використаним в процесі підприємницькою діяльністю, суд вважає голослівним з декількох підстав. По перше, суду не надавались фінансові документи, які б свідчили про проведення розрахунків саме відповідачем на певну суму. Надання договору оренду із зазначенням суми орендної плати зазначених висновків суду не спростовують адже такий правочин лише декларує зобов`язання його сторін. По друге такі платежі мали періодичний характер, а гроші знімались відповідачем за згадуваними депозитними рахунками всього чотири рази і обсяг депозитних коштів не зменшувався, а збільшувався. Доказів накопичення заборгованості за орендну плату суду надано не було. Аналогічне застосування суд приймає і до платежів за здійснення підприємницької діяльності відповідача. Такі податки відповідачем сплачувались щомісячно, а зняття коштів з депозитних рахунків відбувалось декілька разів і при цьому обсяг депозитів не зменшувався, а навпаки в десятки разів збільшувався. Підсумовуючи наведене суд вважає доводи відповідача про використання знятих з депозитних рахунків грошових коштів в інтересах сім`ї не підтвердженими жодними доказами, а наведені пояснення такими, які направлені на заведення суду в оману та уникнення відповідальності перед позивачем. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved