Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-15 00:00:00

В провадження Жовтневого районного суду м. Запоріжжя на розгляд надійшла цивільна справа за позовом [PERSON] до Державного науково-виробничого підприємства інженерної геодезії «Укрінжгеодезія» про стягнення безпідставно нажитого майна (грошових коштів) в розмірі 148770,00 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що наприкінці 2001 року між позивачкою та ДНВПІГ «Укрінжгеодезія» було досягнуто домовленості про продаж відповідачеві належного їй на праві власності буд. [ADDRESS], загальною площею 275,5 кв.м. за 185000,00 грн. На виконання вказаної домовленості між позивачкою та ДНВПІГ «Укрінжгеодезія» було укладено договори завдатку від 12.01.2002р., 27.02.2002р. та 05.09.2002р., відповідно до яких позивачка отримала від відповідача, в якості завдатку, суму грошових коштів в розмірі 179810,00 грн. за продаж підприємству буд. [ADDRESS], загальною площею 275,5 кв.м. 30 квітня 2002 року внаслідок погроз та морального тиску зі сторони представників відповідача, які почалися у березні 2002 року та з розрахунку на те, що сума грошових коштів за будинок сплачена, вона була вимушена передати представникам ДНВПІГ «Укрінжгеодезія» вказаний будинок, який є предметом домовленості між сторонами. Однак, внаслідок фактичної відмови ДНВПІГ «Укрінжгеодезія» від домовленості укласти договір купівлі-продажу будинку, останній не був укладений. У січні 2003 року ДНВПІГ «Укрінжгеодезія» звернулося до суду із позовом до неї про стягнення подвійної суми завдатку в розмірі 359620,00 грн. Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 21.10.2003р. позовні вимоги задоволені та стягнуто з неї на користь ДНВПІГ «Укрінжгеодезія» грошові кошти в розмірі 359620,00 грн. та судові витрати. Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 27 травня 2004 року вказане рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя скасоване, винесено нове рішення, яким позов ДНВПІГ «Укрінжгеодезія» адоволено частково, стягнуто з неї на користь ДНВПІГ «Укрінжгеодезія» грошові кошти в розмірі 186655,00 грн., витрати на послуги адвоката, а також на користь держави держмито 1700,00 грн. 16 грудня 2004 року при примусовому виконанні рішення апеляційного суду Запорізької області від 27.05.2004р. належний їй на праві власності буд. [ADDRESS] було продано державним виконавцем з прилюдних торгів ДНВПІГ «Укрінжгеодезія». На виконання протоколу проведення прилюдних торгів приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] видано свідоцтво про право власності № 4408 від 22 грудня 2004 року. Враховуючи, що в період часу з 30 квітня 2002 року ДНВПІГ «Укрінжгеодезія» безпідставно користувалося належним їй будинком [ADDRESS], не сплачуючи їй орендну плату, фактично отримуючи за її рахунок дохід, отримавши незаконну економію коштів в розмірі 148770,00 грн. На підставі викладеного, просить суд стягнути з ДНВПІГ «Укрінжгеодезія» на її користь безпідставно нажите майно (грошових коштів) в розмірі 148770,00 грн. В процесі розгляду справи позивачка уточнила свої позовні вимоги та остаточно просила суд стягнути з ДНВПІГ «Укрінжгеодезія» на її користь безпідставно нажите майно (грошові кошти) в розмірі 260347,50 грн. за період часу з 30 квітня 2002 року по 16 грудня 2004 року. Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 06 березня 2007 року позовні вимоги [PERSON] задоволені частково. Стягнуто з ДНВПІГ «Укрінжгеодезія» на користь [PERSON] безпідставно нажите майно (грошові кошти) за період часу з 30 квітня 2002 року по 16 грудня 2004 року в розмірі 256215,00 грн.. Не погодившись в зазначеним рішенням суду, та у відповідності до ст. 228 ЦПК України, відповідач ДНВПІГ «Укрінжгеодезія» в особі представника Ботова М.Г. у травні 2007 року звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення суду від 06 березня 2007 року. Ухвалою суду від 29 листопада 2007 року заява ДНВПІГ «Укрінжгеодезія» в особі представника Ботова М.Г. задоволена, заочне рішення Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 06 березня 2007 року по справі за позовом [PERSON] до ДНВПІГ «Укрінжгеодезія» про стягнення безпідставно нажитого майна (грошових коштів) скасоване та справа призначена до розгляду в загальному порядку. В процесі розгляду справи [PERSON] неодноразово уточнювала свої позовні вимоги та остаточно просила суд стягнути з ДНВПІГ «Укрінжгеодезія» на її користь безпідставно нажите майна (грошові коштів) за період з 01 травня 2002 року по 24 грудня 2004 року в розмірі 315392,40 грн., виходячи із розміру орендної плати за користування будинком в розмірі 330,60, грн. на день; 3 % річних за користування грошовими коштами за період з 24 грудня 2002 року по 24 квітня 2012 року в розмірі 69386,32 грн.; індекс інфляції за період з 01 січня 2004 року по 31 березня 2012 року в розмірі 275968,35 грн. та судові витрати по справі. Позивач [PERSON], у судовому засіданні свої уточнені позовні вимоги до ДНВПІГ «Укрінжгеодезія» підтримала та просила суд їх задовольнити, посилаючись на те, що вони є законними, обґрунтованими та доведеними. Представник відповідача Ботов М.Г. у судовому засіданні проти позовних вимог заперечував, зазначивши, що наприкінці 2001 року між позивачкою та ДНВПІГ «Укрінжгеодезія» було досягнуто домовленості про продаж ДНВПІГ «Укрінжгеодезія» буд. [ADDRESS], загальною площею 275,5 кв.м. за 185000,00 грн. На виконання вказаної домовленості між позивачкою та ДНВПІГ «Укрінжгеодезія» було укладено договори завдатку від 12.01.2002р., 27.02.2002р. та 05.09.2002р., відповідно до яких позивачка отримала від відповідача в якості завдатку суму грошових коштів в розмірі 179810,00 грн. за продаж підприємству буд. [ADDRESS], загальною площею 275,5 кв.м. Крім того, на виконання умов договору між ДНВПІГ «Укрінжгеодезія» та [PERSON] було складено акт б/н про вселення в буд. [ADDRESS] від 30.04.2002р., відповідно до якого [PERSON] особисто надала згоду на вселення робітників підприємства до вказаного будинку. Вважає, що посилання позивачки на безпідставне користування ДНВПІГ «Укрінжгеодезія» вищевказаним будинком є неспроможними. Додатково звернув увагу суду на те, що укладення договору купівлі-продажу будинку між позивачем та представником відповідача не відбулося з вини саме позивача, а не як зазначеною вини ДНВПІГ «Укрінжгеодезія», оскільки підприємство навпаки бажало укласти це договір у зв'язку з чим до укладення договору купівлі-продажу фактично сплатило на користь позивачки всю суму договору. Також зазначив, що стороною позивача жодним чином не доведена вартість орендної плати за користування будинком у зазначеній період часу в розмірі 330,60 грн. на день. На підставі викладеного, просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити. Суд, вислухавши пояснення позивача та представника відповідача, перевіривши наявні в матеріалах справи докази, приходить до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Четвертою Запорізькою державною нотаріальною конторою 12 серпня 1987 р., реєстраційний № 2-4774, та Свідоцтва про право власності на житловий будинок СА № 000070, виданого УКГ Запорізької міської ради від 06.12.2002р., право власності на будинок [ADDRESS] в період часу з 30 квітня 2002 року по 27 грудня 2004 року було зареєстровано за [PERSON] (т. 1, а.с. 33) Наприкінці 2001 року між [PERSON] та ДНВПІГ «Укрінжгеодезія» було досягнуто домовленості про продаж відповідачеві належного їй на праві власності буд. [ADDRESS], загальною площею 275,5 кв.м. за 185000,00 грн. На виконання вказаної домовленості між [PERSON] та ДНВПІГ «Укрінжгеодезія» було укладено договори завдатку від 12.01.2002р., 27.02.2002р. та 05.09.2002р., відповідно до яких позивачка отримала від відповідача, в якості завдатку, суму грошових коштів в розмірі 179810,00 грн. за продаж підприємству буд. [ADDRESS], загальною площею 275,5 кв.м. (т. 2, а.с. 101-103) 30 квітня 2002 року, з розрахунку на те, що сума грошових коштів за будинок сплачена, [PERSON] була вимушена передати представникам ДНВПІГ «Укрінжгеодезія» будинок, який є предметом домовленості між сторонами. Проте, з вини позивачки та відповідача домовленість щодо укладення договору купівлі-продажу буд. [ADDRESS] між сторонами досягнута не була та до січня 2003 року договір-купівлі-продажу будинку укладено не було. У січні 2003 року ДНВПІГ «Укрінжгеодезія» звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення подвійної суми завдатки в розмірі 359620,00 грн. Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 21.10.2003р. позовні вимоги задоволені та стягнуто з неї на користь ДНВПІГ «Укрінжгеодезія» грошові кошти в розмірі 359620,00 грн. та судові витрати. (т. 1, а.с. 7) Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 27 травня 2004 року вказане рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя скасоване, винесено нове рішення, яким позов ДНВПІГ «Укрінжгеодезія» адоволено частково, стягнуто з неї на користь ДНВПІГ «Укрінжгеодезія» грошові кошти в розмірі 186655,00 грн., витрати на послуги адвоката, а також на користь держави держмито 1700,00 грн. (т. 1, а.с. 8-9) 16 грудня 2004 року при примусовому виконанні рішення апеляційного суду Запорізької області від 27.05.2004р. належний [PERSON] на праві власності буд. [ADDRESS] було продано державним виконавцем з прилюдних торгів ДНВПІГ «Укрінжгеодезія». На виконання протоколу проведення прилюдних торгів приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] видано свідоцтво про право власності № 4408 від 22 грудня 2004 року. На підставі свідоцтва про право власності № 4408 від 22 грудня 2004 року, виданого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON], право власності на . [ADDRESS] зареєстровано за ДНВПІГ «Укрінжгеодезія». (т. 1, а.с. 33) Повідомленням від 26 лютого 2003 року [PERSON] вимагала від ДНВПІГ «Укрінжгеодезія» добровільного повернення належного їй майна: будинку [ADDRESS], але зазначена вимогами відповідачем була проігнорована та порушене право позивачки не відновлено. (т. 1, а.с. 10) Враховуючи викладені обставини, суд приходить до висновку, про те, що з травня 2002 року по 22 грудня 2004 року ДНВПІГ «Укрінжгеодезія» безпідставно користувалося належним на праві власності [PERSON] буд. [ADDRESS]. Суд не приймає до уваги посилання представника відповідача на акт б/н про вселення в буд. [ADDRESS] від 30.04.2002р., відповідно до якого [PERSON] особисто надала згоду на вселення робітників підприємства до вказаного будинку, виходячи з наступного. Так, в суді [PERSON] проти підписання вказаного акту заперечувала, посилаючись на те, що такий акт представник відповідача у 2002 році пропонував підписати, але вона відмовилася, під текстом акту стоїть не її підпис та з метою доказу своєї позиці звернулася до суду із клопотанням про проведення почеркознавчої експертизи, яке ухвалою суду від 11 червня 2009 року було задоволено та призначено у справі судова почеркознавча експертиза, виконання якої доручено експертам Дніпропетровського НДІСЕ. (т. 2, а.с. 130-131) Висновком експерта № 1802-09 від 01 грудня 2009 року встановлено, що підпис на акті про вселення в будинок у [ADDRESS] від 30 квітня 2002 року в графі «Продавець» - виконаний не [PERSON], а іншою особою з наслідуванням справжнього підпису [PERSON]. (т. 2, а.с. 136-152) Виходячи з викладених обставин та враховуючи положення цивільного процесуального кодексу України, наданий стороною відповідача акт про вселення до будинку від 30.04.2002р. не може бути прийнятий судом, як належний та допустимий доказ. Відповідно до листа ТОВ «Корпорація «Арсенал» № 055 від 12.05.2005р., наданого на запит суду, орієнтовна орендна плата будівлі аналогічного будинку [ADDRESS] могла б становити 25-35 грн. за 1 кв.м. загальної площі. (т. 1, а.с. 30) Таким чином, середня вартість орендної плати будівлі аналогічного будинку [ADDRESS] в період спірних правовідносин становила 30,00 грн. за 1 кв.м. загальної площі. З метою перевірки інформації, викладеної у листі ТОВ «Корпорація «Арсенал» № 055 від 12.05.2005р., та з метою встановлення дійсної вартості орендної плати будівлі аналогічного будинку [ADDRESS] в період спірних правовідносин за клопотанням представника позивача [PERSON] ухвалою суду від 16 березня 2011 року була призначена судова експертиза оцінки вартості орендної плати користування будинком [ADDRESS], проведення якої доручено експертам Дочірнього підприємства приватної багатопрофільної фірми «Віктор» будівельно-транспортного об'єднання «ВікторБуд». (т. 2, а.с. 214-215) Висновком оцінювача ДП БТО «Вікторбуд» ПБФ «Віктор» Воробйовою Г.Н. станом на березень 2011 року ринкова вартість орендної плати за користування буд. [ADDRESS] становить 9918,00 грн. на місяць. (т. 3, а.с. 1-33) Зазначений висновок оцінювача ДП БТО «Вікторбуд» ПБФ «Віктор» Воробйової Г.Н. у судовому засіданні був поставлений як стороною позивача, так і стороною позивача, під сумнів, оскільки при складенні вказаного висновку оцінювач не оглядала будинок із середини, а також брала до уваги лише надані позивачем відомості, не враховуючи матеріали справи. Крім того, з вказаного експертного висновку вбачається, що фактично на основне запитання № 1) Яка вартість орендної плати за користування буд. [ADDRESS] в період з травня 2002 року по грудень 2004 року ? відповіді надано не було. Виходячи з викладеного, вказаний висновок експерта визнаний неповним та ухвалою суду від 17 грудня 2012 року за клопотанням представника позивача [PERSON] була призначена судова експертиза оцінки вартості орендної плати користування будинком [ADDRESS], проведення якої доручено ТОВ «Національна експертно-правова група». (т. 3, а.с. 84-86) Листом б/н директор ТОВ «Національна експертно-правова група» Кузнєцов Д.О., який надійшов до суду у вересні 2013 року, повідомив суд, що через недостатню кількість інформації для проведення призначеної судом експертизи та відсутністю можливості її отримання, неможливо проведення повної та об'єктивної оцінки. Враховуючи викладене ТОВ «Національна експертно-правова група» повернуто на адресу суду матеріали справи та ухвала суду від 17.12.2012р. без виконання. (т. 3, а.с. 103) Враховуючи викладені обставини та те, що на протязі значного часу приймалися всі заходи щодо встановлення повної, об'єктивної та достовірної інформації про вартість орендної плати за користування буд. [ADDRESS] в період з травня 2002 року по грудень 2004 року, суд приходить до висновку про необхідність проведення розрахунку вартості орендної плати аналогічного будинку [ADDRESS] в період спірних правовідносин - 30,00 грн. за 1 кв.м. загальної площі, що встановлено листом ТОВ «Корпорація «Арсенал» № 055 від 12.05.2005р. Згідно ст. 469 ЦК України (в ред. 1963 р.), особа, яка безпідставно одержала майно, зобов'язана також повернути або відшкодувати всі доходи, які вона мала або повинна була мати з цього майна, з того часу, коли вона дізналася або повинна була дізнатися про безпідставність одержання майна. Зі свого боку ця особа має право вимагати відшкодування зроблених нею необхідних витрат на майно з того часу, з якого вона зобов'язана повернути доходи. Відповідно до ст. 1214 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов'язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. З цього часу вона відповідає також за допущене нею погіршення стану майна. Згідно п. 4 Перехідних та прикінцевих положень ЦК України, Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Аналізуючи вищенаведене, надані сторонами докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до ДНВПІГ «Укрінжгеодезія» в частині стягнення безпідставно нажитого майна (грошових коштів) підлягають частковому задоволенню, стягненню з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню грошові кошти в сумі 256215,00 грн. (275, 5 кв.м. (загальна площа будинку) х 30 гривень (день користування 1 кв.м.) х 31 місяць (тривалість безпідставного користування будинком). Стосовно позовних вимог позивачки щодо стягнення з відповідача на її користь матеріальних збитків: 3 % річних за користування грошовими коштами за період з 24 грудня 2002 року по 24 квітня 2012 року в розмірі 69386,32 грн.; індексу інфляції за період з 01 січня 2004 року по 31 березня 2012 року в розмірі 275968,35 грн., слід за необхідне зазначити наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов"язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов"язання, на вимогу кредитора зобов"язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Виходячи з наведеної норми Закону, суд вважає, що позовна вимога позивача в цій частині не підлягає задоволенню, оскільки посилання на ст. 625 ЦК України є помилковими, оскільки зазначена стаття відноситься до розділу І Цивільного кодексу України, який регулює договірні зобов"язання, а не стягнення безпідставно набутого майна. Крім того, слід зазначити, що відповідно до ч. 1 ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч. 3 цієї ж статті Закону, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Аналогічним чином питання обов'язків доказування та питання доказів регулює ст. 60 ЦПК України, за якою кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. При цьому слід зазначити, що доказування не може ґрунтуватися лише на припущеннях. Відповідно до ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. При подачі позовної заяви до суду позивачка по справі сплатила державне мито у розмірі 8 грн. 50 коп., у зв'язку з чим зазначена сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Крім того, враховуючи, що на підставі ухвали суду позивача [PERSON] було відстрочено у сплаті судового збору до ухвалення судового рішення по справі, суд вбачає законні підстави для стягнення судового збору з ДНВПІГ «Укрінжгеодезія» на користь держави судового збору в розмірі 2553,65 грн.

Outcome: partial