Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-25 00:00:00

Позивача звернулася до суду з позовом про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме [ADDRESS]. Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач посилається на те, що вона є наймачем зазначеної квартири, в якій разом з донькою та онукою [PERSON], [PERSON] проживають та зареєстровані, при цьому зареєстрований також і син [PERSON], який не проживає за даною адресою з початку 2013 року, не цікавиться квартирою, не несе витрат по оплаті комунальних послуг. Перешкод у користуванні жилим приміщенням ні вона, ні дочка відповідачу не чинили. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач в суд не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи судом повідомлявся належним чином. Як вбачається з акту, складеного працівниками ЖЕК - 310, вручити судову повістку відповідачу неможливо через відсутність останнього за місцем проживання. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим розглянути спір за відсутності відповідача відповідно до ст.ст. 224-227 ЦПК України та на підставі матеріалів справи постановити заочне рішення, про що не заперечували позивачі. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та третьої особи, вислухавши пояснення свідка [PERSON], яка підтвердила факт відсутності відповідача за вищезазначеною квартирою протягом близько двох років, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно з ордером № 9492 серії Б від 23 листопада 1988 року [ADDRESS] видана [PERSON] на сім'ю - дочку та сина. (а.с.4) Відповідно до довідки КП «Дирекція» Ф-3 у спірній квартирі на даний час зареєстровані сторони по справі та треті особи. (а.с.3) Відповідач в спірній квартирі не проживає. Факт непроживання відповідача на спірній житловій площі підтверджується актами, складеними працівниками ЖЕК-310 від 07.05.2014, 09.07.2014,17.09.2014, згідно з якими відповідач зареєстрований, але не проживає в спірній квартирі з січня 2013 року, вручити судову повістку йому неможливо через відсутність останнього за місцем проживання. (а.с.5-7) Згідно з довідкою КП «Дирекція» від 16.01.2014 відповідач до ЖЕК - 310 з заявами та скаргами не звертався. (а.с.30,33) Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року з наступними змінами, у справах про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, необхідно з'ясувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки, у разі їх поважності, суд може продовжити пропущений строк. Відповідач не звертався до суду з вимогою про продовження строку на відсутність у спірній квартирі. Аналізуючи причини не проживання відповідача, остання жодного разу не ставила питання про вселення до спірної квартири, квартплату не сплачувала, не зверталася до правоохоронних органів з приводу усунення перешкод в користуванні спірною квартирою, неможливістю проживання у спірній квартирі через перешкоди, що чинили йому позивач або інші особи. Суду не надані докази, які б свідчили про те, що відповідач не проживав в спірній квартирі понад шість місяців з поважних причин. Він виїхав із спірної квартири добровільно, ніяких перешкод у користуванні спірним житлом з боку позивачів не чинилося. Згідно з вимогами ст.71 ЖК України за тимчасово відсутнім наймачем або членом його сім"ї зберігається право на житло протягом шести місяців. Тимчасова відсутність особи може бути безперервною, але не повинна перевищувати 6 - ти місяців. Початок відліку часу відсутності визначається від дня, коли особа залишила приміщення. Повернення особи до житлового приміщення перериває строк тимчасової відсутності. Не має значення і причина відсутності, якщо остання не перевищила 6 - ти місяців. Частиною 2 ст. 71 ЖК України передбачено, якщо наймач або члени його сімї були відсутні з поважних причин понад 6 місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Приймаючи до уваги викладене, враховуючи той факт, що відповідач в квартирі не проживає понад встановлений законом строк, протягом якого за наймачем і членами її сім"ї зберігається право користування житловим приміщенням, суд визнає вимоги позову обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 7 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється за заявою особи, запиту органу реєстрації, остаточного рішення суду, свідоцтва про смерть. Таким чином, виходячи зі змісту зазначеного закону, прийняте рішення суду відповідно є підставою для зняття цієї особи з реєстрації, тому додатково зобов'язувати реєстраційні органи вчиняти ці дії не має потреби. Крім того, відповідно до ст. 14 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Враховуючи те, що відповідно до ст. 7 „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" рішення суду по справам даної категорії є безпосередньою підставою для зняття з реєстрації особи, яка визнана за рішенням суду такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, реєстраційний орган не вправі відмовити в знятті з реєстрації такої особи з посиланням на те, що суд не зобов'язав його вчинити цю дію.

Outcome: approved