Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-01 00:00:00

І. ПРОЦЕДУРА 03.07.2019 року на представництво інтересів позивача [PERSON] адвокат Корой Д.І. звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] борг у розмірі 1587248,40 грн., а також проценти від суми позики у розмірі 1627116,94 грн. Позов пред`явлено на підставі ст. ст. 530, 625, 1048-1050 ЦК України. Ухвалою суду від 19.07.2019 року провадження по справі відкрито. Ухвалою суду від 19.07.2016 року вжито заходи забезпечення позову у вигляді арешту на належний на праві власності [PERSON] будинок за адресою: [ADDRESS] . 20.11.2019 року від сторони відповідача [PERSON] до суду надійшов відзив, в якому представник відповідача просить залишити позовну заяву без розгляду. 29.11.2019 року до суду надійшла відповідь на відзив. Ухвалою суду від 04.08.2020 року справу призначено до судового розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивача адвокат Корой Д.І. позовні вимоги підтримав та просить задовольнити. Представник відповідача адвокат Нестеренко С.В. в судовому засіданні повідомив, що вимоги не визнає, у зв`язку із тим, що не виконано порядок пред`явлення вимоги, позов є передчасним, розрахунок наданий позивачем невірним. ІІ. АРГУМЕНТИ (ДОВОДИ) УЧАСНИКІВ СПРАВИ В своїх позовних вимогах позивач посилається на те, що 07.10.2011 року, 10.08.2012 року та 11.08.2020 року між сторонами було укладено договір позики у вигляді розписки, відповідно до якого відповідач отримав від позивача суму коштів еквівалентну 60582,00 доларів США. На сьогодні борг не повернуто, 19.06.2019 року позивачем надіслано на адрес відповідача вимогу про повернення боргу. Стороною позивача зроблено розрахунок процентів від суми позики, які позивач також просить стягнути з відповідача. Представник відповідача адвокат Нестеренко С. В. надав відзив, в якому зазначив, що надані стороною позивача розписки не містять строку повернення коштів, вважає надані позивачем до позову вимогу та квитанції не належними доказами пред`явлення позивачем вимоги щодо повернення боргу, так як позивачем не надано до суду рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення з відміткою про отримання. Також зазначає, що позивач передчасно звернувся до суду після пред`явлення вимоги, оскільки не сплинув 30 дений термін визначений законодавством. Окрім того, вважає розрахунок невірним так як не визнає одну із розписок на суму 10000 доларів США, та стверджує, що позивач мав би право на заборгованість тільки за три останні роки, а не за 9 років. ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ В судовому засіданні досліджені належним чином завірені копії розписок [PERSON] , надані стороною позивача на підтвердження позовних вимог, а саме: - розписка, в якій [PERSON] взяв в борг у [PERSON] гроші на суму 12000 доларів США та 582 долари США. Отримані гроші 07.10.2011 року /а.с.56/; - розписка від 07.10.2011 року, в якій [PERSON] засвідчив, що взяв 10000 доларів США у [PERSON] /а.с.57/. - розписка, що [PERSON] взяв у борг у [PERSON] гроші у сумі 18000 доларів США. Отримані гроші 10.08.2012 рок /а.с.58/. - розписка, що [PERSON] взяв у борг у [PERSON] гроші у сумі 2000 доларів США. Отримані гроші 11.08.2012 року /а.с.59/. На теперішній час грошові кошти [PERSON] не повернуті [PERSON] . Судом досліджено вимогу про повернення боргу, надіслану [PERSON] 19.06.2019 року [PERSON] за адресою: [ADDRESS] /а.с.10/. Згідно копії рекомендованого повідомлення «Укрпошти», відправленого 19.06.2019 року, вбачається, що повідомлення повертається, "за закінченням встановленого строку зберігання" /а.с.76-77/. IV. ПРАВОВІ НОРМИ, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ Відповідно до ст. 1046 ЦК України\~ за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно з ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно з ч.1. ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. V. ОЦІНКА ДОВОДІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ВИСНОВКИ СУДУ В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] звертав увагу суду на те, що стороною позивача не витримано порядок пред`явлення вимоги про повернення боргу, позивач передчасно звернувся до суду з позовом, так як не пройшло 30 днів з дня пред`явлення вимоги відповідачу. Та зазначає, що стороною позивача не доведено отримання відповідачем вимоги. При цьому представник відповідача зазначив, що відповідач не заперечує, що отримував гроші у позивача, але має скрутне матеріальне становище через що позику не повернув. Стороною позивача було надано до справи поштове повідомлення, згідно якого вбачається, що дійсно повідомлення не було отримано відповідачем, та повернуто з приписом листоноші "за закінченням терміну зберігання". Суд погоджується з доводами представника відповідача, що позивачева сторона не дотрималась 30 денного строку пред`явлення позову. Однак, враховуючи, що відповідач визнає існування боргового зобов`язання, а також строк неповернення боргу з 2011 року, та часу перебування справи у суді з 03.07.2019 року, тобто часу коли відповідачу стало достоменно відомо про пред`явлення вимог, суд приходить до висновку, що права позивача порушені, його права підлягають захисту, в зв`язку з чим в даній частині доводи представника відповідача відхиляє. Стороною відповідача надано докази про відкриття провадження Приморським районним судом м.Одеси у справі про визнання недійсним договору позики від 07.10.2011 року, згідно якого [PERSON] отримав 10000 доларів США. У судовому засіданні представником відповідача [PERSON] було зазначено, що з розрахунком заборгованості вони не згодні у зв`язку із тим, що під час його складання позивачем враховувалась розписка від 07.10.2011 року на суму 10000 доларів США та позивачем не дотримано строків позовної давності, тому вважає, що проценти від суми позики повинні нараховуватись лише за останні 3 роки. В ході судового розгляду встановлено, що зміст розписки від 07.10.2011 року на суму 10000 доларів США не містить інформацію про отримання відповідачем у борг грошової суми. Як неодноразово зазначав Верховний Суд у постановах від 10.12.2018 року у справі №319/1669/16, від 08.07.2019 року у справі №524/4946/16, від 12.09.2019 року у справі №604/1038/16, якщо зміст розписки не містить слів, що відповідач взяв у\~борг певну грошову суму дані розписки є суперечливим та не підтверджують укладання між сторонами договору позики, оскільки не підтверджується факт отримання відповідачем у борг певної грошової суми від позивача, у зв`язку із чим відсутні підстави для стягнення вказаної суми як борг за договором позики. За таких обставин, суд приходить до висновку, що доводи сторони позивача щодо укладення договору позики на суму 10000 доларів США не підтверджені. Стосовно вимог позивача про стягнення процентів від суми позики, які визначаються на рівні облікової ставки НБУ, судом зазначається, що облікова ставка НБУ є основною процентною ставкою, одним із монетарних інструментів за допомогою якого НБУ встановлює для суб`єктів грошового-кредитного ринку України орієнтир за вартістю коштів на відповідний період, встановлюється виключно для національної валюти України - гривні. У випадку отримання позики в іноземній валюті, положення частини першої ст.1048 ЦК України не можуть бути застосовані, з огляду на відсутність передбаченого ЦК України, іншими законодавчими актами або конкретним договором механізму їх застосування та нарахування. Тобто, по даній справі під час вирішення питання про правомірність нарахування та стягнення процентів від суми позики у розмірі, визначеному на рівні облікової ставки НБУ, згідно із частиною першою ст.1048 ЦК України, суд враховує положення Постанови Верховного Суду у справі №464/3790/16-ц від 16.01.2019 року де зазначено, що такі проценти нараховуються у разі, якщо предметом договору позики є грошові кошти у національній валюті України гривні. З досліджених судом по даній справі розписок вбачається, що кошти в борг надавались позивачем в іноземній валюті, що виключає можливість стягнення процентів. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин, з урахуванням вищевикладеного, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню. VI. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням задоволення позовних вимог частково та звільнення позивача від сплати судового збору відповідно до п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», сума судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: partial