Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з даним позовом мотивуючи тим, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 12 серпня 2006 року. Рішенням Придніпровського районного суду м.Черкаси від 15 вересня 2015 року їхній шлюб розірвано. За час перебування в шлюбі, а саме 03 березня 2008 року, ними придбано автомобіль марки RENAULT FCT, 2001 року випуску, який зареєстрований за відповідачем. В зв'язку з розпадом сім'ї виник спір про поділ спільного майна подружжя, вирішити який в добровільному порядку відповідач не бажає. Враховуючи викладене, позивач просить суд визнати вказаний вище автомобіль спільним майном подружжя та визнати за нею право власності на 1/2 частину вказаного автомобіля. Позивач та її представник в судовому засіданні просили задовольнити позовні вимоги на підставах, викладених у позовній заяві. Позивач пояснила, що автомобіль було придбано за спільні кошти подружжя. Відповідач та його представник в судовому засіданні заперечували проти задоволення позову. Відповідач пояснив, що вказаний автомобіль був придбаний за його особисті кошти, які отримані ним від продажу його власного автомобіля ВАЗ 2108, скутера та коштів його баби, яка отримала їх за перебування у період Великої Вітчизняної війни на примусових роботах у Німеччині. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що він є батьком позивача [PERSON] та погодився давати показання відносно своєї дочки. Так, він разом з [PERSON] їздили по машину у Володимир-Волинський. Купили вони її за 9600 доларів. 1500 доларів їм подарували на весілля, 3000 доларів він подарив дочці, також він ще позичив у знайомого 2600 доларів, а [PERSON] продав свою машину ВАЗ та моторолер. Таким чином у нього було 5600 доларів, а у [PERSON] 4000 доларів. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що вона є матір'ю відповідача [PERSON] та погодилася давати показання відносно свого сина. Так, вона давала сину кошти на машину, скільки точно та коли вона не пам'ятає та їй відомо, що автомобіль [PERSON] купив за власні кошти отримані ним від продажу автомобіля ВАЗ 2108, скутера та коштів його баби, яка отримала їх за перебування у період Великої Вітчизняної війни на примусових роботах у Німеччині. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що вона є сестрою відповідача [PERSON] та погодилася давати показання відносно свого брата. Так, їй відомо, що автомобіль куплявся за кошти [PERSON] від продажу автомобіля ВАЗ 2108, скутера, а також залишалися ще кошти його баби за перебування у Німеччині. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що вона є знайомою родини [PERSON] та їй відомо, що автомобіль куплявся за кошти родини [PERSON] від продажу його автомобіля, скутера та коштів його баби за перебування у Німеччині. Судом встановлені наступні обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини. Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 12 серпня 2006 року. Рішенням Придніпровського районного суду м.Черкаси від 15 вересня 2015 року їхній шлюб розірвано. За час перебування в шлюбі, а саме 03 березня 2008 року, ними придбано автомобіль марки RENAULT FCT, 2001 року випуску, який зареєстрований за відповідачем. Частина коштів на придбання даного автомобіля була надана відповідачем [PERSON] отримані ним від продажу його власного автомобіля ВАЗ 2108, скутера та коштів його баби, яка отримала їх за перебування у період Великої Вітчизняної війни на примусових роботах у Німеччині, що не заперечувалося в судовому засіданні позивачем. В зв'язку з розпадом сім'ї виник спір про поділ спільного майна подружжя. Відповідно до ч.1 ст.60 СК України,- майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Аналогічні положення містить і ч.3 ст.368 Цивільного кодексу України, де передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.1 ст.61 СК України,- об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. У відповідності до ч.1 ст.69 СК України,- дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ч.1 ст.70 СК України,- у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно ч.1 ст.71 СК України,- майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року №11, сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов'язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшення, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім'ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об'єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Поділу підлягає усе майно, що є у спільній сумісній власності. Згідно зі ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Посилання відповідача на ту обставину, що автомобіль було придбано повністю за його особисті кошти, не знайшли свого підтвердження та спростовуються матеріалами справи з яких вбачається, що сторони прожили в шлюбі дев'ять років, обидві сторони по даній справі є працездатними і доказів, що хтось із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї, або без поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) не мав самостійного заробітку чи доходу - сторони не надали. Відповідачем не доведено належними та допустимими доказами, що коштів від реалізації його власного автомобіля марки ВАЗ 2108 та скутера, а також кошти, які йому подарувала баба, було достатньо на купівлю автомобіля марки RENAULT FCT, 2001 року випуску. Суд не бере до уваги показання свідків з цього приводу, оскільки показання свідків в даному випадку не є належним засобом доказування даних обставин. Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що автомобіль марки RENAULT FCT, 2001 року випуску, був придбаний за спільні сумісні кошти подружжя, а тому є їхнім спільним майном та позов підлягає до задоволення. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved