Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача фізичної особи-підприємця [PERSON] про захист прав споживачів, в обґрунтування якого вказав, що 08.10.2013 року між ним, як покупцем, та підприємцем [PERSON], як продавцем, був укладений договір № 507, відповідно до умов якого [PERSON] продає ПВХ конструкції, ФБ, ББ-французький балкон, балконний блок, а він купує та приймає послуги по виготовленню виробу. Загальна вартість цього договору складає 11000грн. На виконання п.2.1 зазначеного договору ним було сплачено передплату в розмірі 10000 грн. Остаточний розрахунок проводиться в момент поставки та складає 1000 грн. (п.2.2 договору). Згідно п.3.2 договору виготовлення виробу здійснюється з моменту оплати покупцем суми, передбаченою п.2.1 договору. Відповідно до п.4.1 договору строк поставки виробу складає 21 день. Крім того, 08.10.2013 року між ним та відповідачем був укладений договір № 508, відповідно до якого відповідач продає та оказує послуги з виготовлення конструкцій з профілів Оlіmpіa, а позивач купує та приймає послуги з виготовлення виробу на умовах, відповідно до укладеного договору. Вартість наданих послуг за цим договором складає 2500 грн. На виконання п.2.2 вказаного договору ним було сплачено передплату в розмірі 2000 грн., остаточний розрахунок проводиться в момент поставки та складає 500 грн. Пункти 3.3 та 4.1 договору передбачають, що виготовлення виробу здійснюється з моменту оплати покупцем суми, передбаченою п.2.2 договору, та строк поставки виробу також складає 21 день. Умови договорів №№ 507 і 508 від 08.10.2013 року відповідачем виконані не були. 14.11.2013 року він зустрівся з відповідачем, який, посилаючись на тяжке фінансове становище, пообіцяв в короткій термін виконати свої зобов'язання та на підтвердження написав розписку з обов'язком провести поставку виробів ПВХ-конструкцій до квітня 2014 року включно. Проте, у вказані в розписці строки відповідачем роботи виконано не було, телефонні дзвінки відповідач ігнорував, зустрічі з ним уникав. 26.11.2013 року він звернувся до міліції. За постановою від 30.11.2013 року кримінальне провадження було закрито за відсутності складу кримінального правопорушення. 10.12.2013 року він направив рекомендований лист на адресу відповідача із вимогами про розірвання договорів, яка згідно повідомлення про вручення поштового відправлення отримана відповідачем 13.12.2013 року та залишилась без розгляду. Окрім матеріальної шкоди, діями відповідача йому завдано моральну шкоду, яка полягає в переживаннях з приводу невиконання, навмисного затягування виконання умов договорів, неможливості реалізувати його права, як споживача, передбачені Конституцією та законами України. Це стало приводом його страждань, короткочасного розладу його психічного стану, що в свою чергу тимчасово змінило образ та спосіб його життя через постійне намагання зустрітися з відповідачем та постійне приниження через прохання відповідача виконати умови договорів, що потребувало від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Заподіяну йому моральну шкоду позивач оцінює в 10000 грн. Тому позивач просить суд розірвати укладені з відповідачем договори №№ 507 і 508 від 08.10.2013 року; стягнути з відповідача на свою користь понесену ним матеріальну шкоду за договором № 507 в сумі 10000 грн. та за договором № 508 в сумі 2000 грн.; і моральну шкоду в сумі 10000 грн. Сторони до суду не з,явилися, про час і місце розгляду справи сповіщені належним чином. Позивач [PERSON] письмово сповістив суд про розгляд справи у його відсутність у заочному порядку, наполягаючи на позові. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають часткововму задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є фізичною особою-підприємцем, про що свідчить виписка з єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с.9, 10, 11). 08.10.2013 року між позивачем [PERSON], як покупцем, та відповідачем [PERSON], як продавцем, укладений договір № 507. Предметом даного договору є продажа продавцем ПВХ конструкцій, ФБ, ББ-французького балкону балконного блоку та покупка і прийняття послуг з виготовлення вказаних виробів покупцем на умовах, передбачених цим договором (а.с.7). Відповідно до п.2.1. даного договору передплата за вказані вироби складає 10000 грн.; за п.2.2 остаточний розрахунок в сумі 1000 грн. здійснюється в момент поставки виробів; згідно за п.4.1 виконавець зобов'язується передати у власність замовника вироблені вироби протягом 21 робочого дня (а.с.7). 08.10.2013 року між позивачем [PERSON], як покупцем, та відповідачем [PERSON], як продавцем, також укладений договір № 508, відповідно до п.1.1 якого відповідач продає та надає послуги з виготовлення конструкцій з профілів Оlіmpіa, а позивач купує та приймає послуги з виготовлення вказаних виробів на умовах, передбачених цим договором (а.с.8). Згідно за п.1.3 цього договору вартість наданих послуг становить 2500 грн., за п.2.2 передплата складає 2000 грн., остаточний розрахунок здійснюється в момент поставки виробів покупцю, за п.4.1 строк виготовлення і поставки виробів складає 21 робочий день. Підписи сторін під договорами свідчать про досягнення ними згоди за всіма умовами договорів, у тому числі про внесення позивачем передплати у загальній сумі 12000 грн. Натомість, з боку відповідача зобов'язання належним чином не виконуються, дотепер роботи по виготовленню та передачу ПВХ конструкцій та інших виробів не виконані. 14.11.2013 року відповідач [PERSON] склав розписку, згідно якої він зобов'язався виконати поставку ПВХ конструкцій до квітня 2014 року включно (а.с.12). 09.12.2013 року позивач [PERSON] звернувся до відповідача з письмовою претензією про розірвання договорів та повернення йому сплачених сум. Про отримання відповідачем 13.12.2013 року даної претензії свідчить його підпис на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення (а.с.16, 17). З приводу невиконання відповідачем своїх обов'язків позивач звертався до Димитровського МВ ГУМВС України, за постановою якого від 30.11.2013 року кримінальне провадження закрито через відсутність в діях [PERSON] складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, оскільки взаємовідносини між сторонами є цивільно-правовими (а.с.13-14, 15). З тексту даної постанови вбачається, що відповідач не заперечував проти того, що прийнятий від позивача заказ ним не виконаний і що позивач заплатив йому за замовлення 12000 грн. Відповідно до ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином згідно з Умовами договору і вимогами вищезазначеного Кодексу. Згідно за ч.2 ст.651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли в наслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. За приписами ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив виконання договору, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Статтею 865 ЦК України передбачено, що за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір побутового підряду є публічним договором. До відносин за договором побутового підряду, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів. Відповідно до ч.1 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) та вимагати відшкодування шкоди, якощо виконавець своєчасно не приступив до виконання обов'язків за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у встановлений строк не являється можливим; якщо значна частина об'єму послуг або робіт (більш ніж 70% загального об'єму) вже виконана, споживач має право розірвати договір лише відносно частини послуг чи робіт, що відбулися. Згідно за ч.2 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» якщо під час виконання робіт (надання послуг) стане очевидним, що їх не буде виконано з вини виконавця згідно з умовами договору, споживач має право призначити виконавцю відповідний строк для усунення недоліків, а в разі невиконання цієї вимоги у зазначений строк - розірвати договір і вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення недоліків третій особі за рахунок виконання. Оскільки відповідачем зобов'язання за договорами не виконуються, ним завдано позивачу збитки в сумі реально понесених ним витрат 12000,00 грн. Таким чином, вимоги позивача про розірвання договорів №№ 507 і 508 від 08.10.2013 року та стягнення з відповідача 10000,00 грн. та 2000,00 грн. відповідно є такими, що підлягають задоволенню. Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача 10000 грн. на відшкодування моральної шкоди суд виходить з наступного. Згідно з п.5 ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі мають право на відшкодування моральної шкоди відповідно до закону. Законом України «Про відповідальність за шкоду, завдану внаслідок дефекту в продукції» № 3390-У1 від 19.05.2011 року внесено зміни в положення п.5 ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів», що передбачають право споживачів на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), тільки за умови, що така шкода - це завдані внаслідок дефекту в продукції каліцтво, інше ушкодження здоров,я або смерть у зв'язку з придбанням товару неналежної якості. Позивачем не надано і матеріали справи не містять жодних належних і допустимих доказів про наявність підстав для відшкодування судом моральної шкоди відповідно до закону. Таким чином, оскільки вимоги позивача про стягнення моральної шкоди не грунтуються на законі, відсутні жодні підстави для їх задоволення. В силу ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243,60 грн., оскільки позивач згідно за п.3 ст.22 Закону України "Про захист прав споживачів" звільнений від сплати судового збору. На підставі ст.ст.509, 526, 610, 612, 651, 865 ЦК України, Закону України "Про захист прав споживачів",

Outcome: partial