Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-11 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю, мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] померла його бабуся [PERSON] , яка є рідною тіткою матері заявника. З липня 2002 року до дня смерті [PERSON] вони проживали однією сім`єю в квартирі [ADDRESS] , власниками якої є [PERSON] та [PERSON] . Необхідність спільного проживання була обумовлена тим, що померла [PERSON] була самотньою особою, не мала дітей та інших близьких родичів. Враховуючи те, що [PERSON] мала поважний вік, була інвалідом 3 групи, заявник доглядав за нею. Після смерті [PERSON] заявник звернувся до приватного нотаріуса КМНО Гончар Г.В. з заявою про відкриття спадщини, але після звернення йому було роз`яснено про необхідність встановлення факту його проживання з померлою однією сім`єю протягом п`яти років до часу відкриття спадщини в судовому порядку. На підставі викладеного заявник звертається до суду з даною заявою, в якій просить суд встановити факт постійного проживання зі спадкодавцем [PERSON] , яка померла [INFO] , в період з липня 2002 року по [INFO]. Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києві від 31.07.2020 року відкрито провадження за заявою [PERSON] , заінтересована особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гончар Г.В, про встановлення факту проживання однією сім`єю. У судовому засіданні заявник повністю підтримав заяву, просив її задовольнити. Заінтересована особа - приватний нотаріус КМНО Гончар Г.В. у судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, відповідно до Відзиву просить суд на підставі поданих стороною доказів прийняти рішення згідно чинного законодавства та слухати справу за відсутності заінтересованої особи. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності заінтересованої особи, за наявних у справі матеріалів. Вислухавши пояснення заявника, допитавши свідків, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла бабуся заявника [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 07.03.2020 року серія [NUMBER] (а.с. 7). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на 1/2 частину квартири [ADDRESS] , яка належить їй на праві приватної власності, що підтверджується Договором купівлі-продажу квартири від 11.08.1999 року (а.с. 15). Відповідно до Витягу з Реєстру територіальної громади м. Києва в квартирі [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] 12.05.2020 року [PERSON] знята з реєстрації (а.с. 23). У період спільного проживання заявник [PERSON] та [PERSON] вели спільне господарство, придбавали продукти, побутові речі. Заявник [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса КМНО Гончар Г.В. із заявою про прийняття спадщини у вигляді Ѕ частини зазначеної квартири, що належала на праві власності [PERSON] , але йому було роз`яснено про необхідність встановлення факту його проживання з померлою однією сім`єю протягом п`яти років до часу відкриття спадщини в судовому порядку. Встановлення факту постійного проживання заявника разом із його двоюрідною бабусею [PERSON] необхідно йому для вирішення питання про оформлення спадкових прав на майно. Факт спільного проживання заявника [PERSON] разом з його двоюрідною бабусею [PERSON] у період з липня 2002 року по [INFO] включно знайшов своє підтвердження у судовому засіданні та був доведений належними письмовими доказами, зокрема: свідоцтвом про смерть [PERSON] ; довідкою про причину смерті № 3 від 02.03.2020 року; договором купівлі-продажу квартири від 11.08.1999 року; свідоцтвом про народження заявника; свідоцтвом про народження [PERSON] ; свідоцтвом про шлюб [PERSON]. ; свідоцтвом про смерть [PERSON] ; довідкою УПСЗН Деснянської РДА в м. Києві від 24.07.2020 року. Крім того, допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] також підтвердили факт постійного проживання заявника разом з [PERSON] до її смерті. Зазначили, що з моменту придбання квартири заявник проживав разом із своєю сім`єю та бабусею в одній квартирі, доглядав за нею, вони вели спільне господарство, відносини у них були дуже гарними. Згідно із вимогами ч. 2 ст. 3 Сімейного Кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Статтею 1 Сімейного кодексу України визначаються засади шлюбу, особисті немайнові та майнові права і обов`язки подружжя, підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов`язків батьків і дітей, усиновлювачів та усиновлених, інших членів сім`ї та родичів. Згідно із вимогами ч. 2 ст. 3 Сімейного Кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" № 5 від 31.03.1995 року (Постанова) судом встановлюються факти, які породжують юридичні наслідки. П. 7 цієї Постанови передбачено, що суд вправі розглядати справи про встановлення факту родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідно заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину тощо. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" № 7 від 30.05.2008 року передбачено, що якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів. Відповідно до роз`яснень, викладених у п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N7 «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч.1ст.1269 ЦК України). Згідно з п. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем. В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини. Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб. Як встановлено при розгляді справи, факт постійного проживання однією сім`єю заявника та його двоюрідної бабусі [PERSON] необхідно для вирішення питання про оформлення спадкових прав на майно після її смерті. Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заява [PERSON] є підставною та обґрунтованою, оскільки факт постійного проживання вказаної особи до моменту смерті [PERSON] знайшов своє підтвердження у судовому засіданні та був доведений належними доказами, у зв`язку з чим заява підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved