Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом про поділ спільного майна подружжя. В обґрунтування заявлених позовних вимог посилається на те, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 23.10.1993 року. Шлюб було розірвано рішенням Цюрупинського районного суду Херсонської області від 07.05.2018 року, яке набрало законної сили 12.06.2018 року. За час шлюбу сторонами по справі було придбано: житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , автомобіль ТOYOTA, дві пральні машини та телевізор. Просила суд ухвалити рішення, яким поділити майно, що є спільною сумісною власністю подружжя, виділивши у власність відповідача [PERSON] та їй по Ѕ частці житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] ; виділити у власність [PERSON] автомобіль ТOYOTA PICNIC та автомобільний причеп, виділивши на її користь грошову компенсацію Ѕ вартості автомобіля та причепа в сумі 71500 грн.; виділити їй у власність телевізор, холодильник, та пральну машину. Відповідач за первісним позовом [PERSON] звернувся до суду з зустрічним позовом до [PERSON] .. В позові вказав на ту обставину, що ним особисто до укладення шлюбу було завершено будівництво спірного житлового будинку. Після укладення шлюбу спільно з відповідачем було здійснено певні житлові поліпшення, в результаті чого його частка спірного житлового будинку складає 58/100, а відповідача по справі - 42/100. В зустрічному позові виклав своє бачення поділу іншого спірного майна. [PERSON] в своїй зустрічній позовній заяві просив суд ухвалити рішення яким виділити йому у власність 58/100, а [PERSON] 42/100 частини спірного житлового будинку; визнати за ним право власності на автомобіль ТOYOTA PICNIC, автомобільний причеп, телевізор; визнати за [PERSON] право власності на холодильник та пральну машину; стягнути з нього на користь [PERSON] грошову компенсацію в сумі 43000 грн., що становить Ѕ частину вартості автомобіля та автомобільного причепу. Ухвалою суду від 29.07.2019 року зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] прийнято до спільного розгляду з первісним позовом і об`єднано вимоги за зустрічним позовом в одне провадження (а. с. 94 - 95). В судовому засіданні представники сторін погодилися з визнанням за [PERSON] 58/100 частин та за [PERSON] 42/100 частин спірного житлового будинку в порядку поділу майна подружжя, визнання за [PERSON] права власності на спірний автомобіль та причеп з компенсацією з його сторони [PERSON] 40500 грн., що є половиною вартості автомобіля з причепом. У питанні поділу іншого спірного майна поклались на розсуд суду. Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши докази, які наявні в матеріалах справи, приходить до наступного висновку. Згідно ст. ст.4,5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду по захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ст. ст.13,81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі з 23.10.1993 року. Шлюб розірваний рішенням Цюрупинського районного суду Херсонської області від 07.05.2018 року, яке набрало законної сили 12.06.2018 року. У 1998 році, до укладення шлюбу, [PERSON] було придбано 42/100 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд за адресою: [ADDRESS] . Дане нерухоме майно було демонтовано і на його місці збудований новий житловий будинок, який введений в експлуатацію у 1994 році. Права власності нга будинок зареєстровано за [PERSON] (1/1 частина). Дані обставини сторонами та їх представниками не спростовуються та не оспорюються. Ухвалою суду від 21.08.2019 року по справі призначено будівельно-технічну експертизу на вирішення якої поставлено питання щодо визначення питомої ваги вартості збудованого [PERSON] житлового будинку (1993р.) площею 48,3 кв.м. в загальній вартості всього домоволодіння. Виходячи з цьогоьо питання ухвалою суду перед експертом поставлено питання про визначення частин кожної із сторін у праві власності на домоволодіння [ADDRESS] . На підставі висновку судового будівельно-технічного експерта № 81 за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи по даній цивільній справі частки співвласників в праві власності на домоволодіння [ADDRESS] складають: [PERSON] 58/100; [PERSON] - 42/100. З наведених підстав, та враховуючи той факт, що представники сторін погодилися з визнанням за сторонами права власності в частках, вказаних у висновку експерта, первісний позов в даній частині підлягає задоволенню частково, а зустрічний повністю з визнанням за [PERSON] права власності на 42/100 частини житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] ; та визнаннм за [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] право власності на 58/100 частини житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Представники сторін також погодилися визнати за [PERSON] право власності на спірний автомобіль та причеп, при цьому погодилися з сумою компенсації [PERSON] на користь [PERSON] в розмірі 40500 грн. - за половину вартості автомобіля та 2500 грн. - за половину вартості причепа. З наведених підстав первісний та зустрічний позови підлягають задоволенню частково в даній частині позовних вимог, з визнанням права власності за вказане рухоме майно за [PERSON] з конденсацією половини його вартості [PERSON] на користь [PERSON] : грн. - за половину вартості автомобіля та 2500 грн. - за половину вартості причепа. При вирішенні спору про поділ іншого майна подружжя суд вважає за необхідне ухвалити рішення, яким визнати за [PERSON] право власності на телевізор марки Samsung, визнати за [PERSON] право власності на пральну машину Zanussi та холодильник LG. При цьому суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 6437 грн. (шість тисяч чотириста тридцять сім грн. 00 коп.) в рахунок відшкодування частини витрат за проведення судової будівельно-технічної експертизи. Згідно ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Сторони та їх представники не заперечили та не спростували факту набуття у власність спірного майна у період шлюбу за спільні кошти. Відповідно до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям під час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Оскільки спірне майно є спільною сумісною власністю сторін по справі, то частки кожного з них є рівними. За роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року N 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статями 69, 72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Вирішуючи спори між подружжям, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. Відповідно до ст. 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Частинами 1, 2 ст. 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема, якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Таким чином, частки майна дружини та чоловіка при поділі майна, що є їх спільною сумісною власністю, є рівними. Рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними), та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст.63, ч. 1 ст.65 СК (п. 30 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 11 від 21.12.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя"). За змістом ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Частиною 3 ст. 372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Інших доказів, які б мали істотне значення для вирішення спору, сторонами не надано. З урахуванням встановлених обставин справи, суд прийшов до висновку про можливість задоволення первісного та зустрічного позовів частково.

Outcome: partial