Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів, що стягуються з нього на користь відповідачки на підставі рішення Гусятинського районного суду Тернопільської області від 26 листопада 2012 року на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] до 30 % від прожиткового мінімуму на одну дитину та про звільнення його від сплати заборгованості по аліментах. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що за вищевказаним рішенням суду вирішено стягувати з нього аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дочки [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, починаючи з 05 листопада 2012 року до досягнення дітьми повноліття. 26 листопада 2012 року на підставі заяви [PERSON] останній Гусятинським районним судом був виданий виконавчий лист, який нею був звернутий до виконання, шляхом подання заяви до районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції в Тернопільській області, на підставі якої було відкрито виконавче провадження. Станом на 01.06.2017 року заборгованість по аліментах становить 66390,67 гривень, яка виникла в результаті неможливості працевлаштуватися та перебування в зоні АТО. Відповідно до постанови державного виконавця районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції в Тернопільській області з нього стягується 50 % зарплати на погашення заборгованості по аліментах та 1/3 частини заробітку на аліменти за вищевказаним рішенням суду. Вказав на те, що в нього змінилися обставини його особистого життя, а саме, 27 вересня 2014 року він уклав шлюб з [PERSON]. Від вказаного шлюбу в них 11.03.2012 року народилася дочка [PERSON] та 07.05.2015 року син [PERSON], які проживають разом з ним та перебувають на його утриманні. Крім того, разом з ним проживає та перебуває на його утриманні неповнолітня дитина [PERSON], [INFO] його дружини [PERSON] від першого шлюбу та його мати [PERSON], [INFO], яка, з врахуванням її похилого віку потребує постійного догляду та лікування. Також вказав, що в нього змінився і матеріальний стан, оскільки він працює молодшим інспектором у Головному управлінні Національної поліції в Київській області і його зарплата в середньому становить 9000 гривень на місяць. З врахування зазначеного, його матеріальне становище унеможливлює ні його існування ні його нової родини, оскільки після відрахувань із зарплати не залишається коштів для існування. Крім того зазначив, що заборгованість зі сплати аліментів виникла не з його вини, а з вини відповідачки по справі, яка не предявила до виконання виконавчий лист. На підставі вище викладеного, посилаючись на норми матеріального права, просив позовні вимоги задовольнити. Позивач в судове засідання не зявився, хоч був належним чином повідомлений про день, час, місце слухання справи. Проте, до суду надіслав заяви про розгляд справи у його відсутності за наявними матеріалами в справі. Відповідач в судовому засіданні заперечувала щодо задоволення позову, вважаючи його безпідставним. Вказала, що відповідач зобовязаний сплачувати аліменти на дітей. Вона вчасно предявила виконавчий лист до примусового виконання до Гусятинського відділу ДВС. Коли позивач працював у Копичинецькій ВК -112, то з нього стягували аліменти, а після того як позивач виїхав у м. Бровари, то з того часу аліменти він не сплачує. Коштів на утримання дітей її не вистачає, оскільки ніде не працює. Просила в задоволенні позовних вимог відмовити. Суд, заслухавши пояснення відповідача, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав. Статтею 15 ЦК України\~передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст.\~12\~ЦПК України цивільне\~судочинство здійснюється\~на засадах\~змагальності сторін.\~Учасники справи\~мають рівні\~права щодо\~здійснення всіх\~процесуальних прав\~та обовязків,\~передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до\~ст.\~77\~ЦПК України\~належними є\~докази,\~які містять\~інформацію щодо\~предмета доказування. Предметом\~доказування є\~обставини,\~що підтверджують\~заявлені вимоги\~чи заперечення\~або мають\~інше значення\~для розгляду\~справи і\~підлягають встановленню\~при ухваленні\~судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно положень ст.\~51\~Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов'язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у\~СК України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Згідно із вимогами ст.180\~Сімейного Кодексу\~України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч.2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч. 2 ст.\~70\~Закону України\~ «Про\~виконавче провадження» із\~заробітної плати\~боржника може\~бути утримано\~за виконавчими\~документами до\~погашення у\~повному обсязі\~заборгованості у разі стягнення аліментів 50 відсотків; Згідно з ч.4 ст. 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом предявлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Судом встановлено, що рішенням Гусятинського районного суду Тернопільської області від 26.11.2012 року в цивільній справі №1904/2632/2012 вирішено стягувати з [PERSON], [INFO], жителя [INFO] аліменти на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частки всіх видів його заробітку (доходу),щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, починаючи з 05 листопада 2012 року до досягнення дітьми повноліття. Вказане рішення суду набрало законної сили. (а.с.8). На підставі вищевказаного рішення Гусятинського районного суду Тернопільської області 26.11.2012 року був виданий виконавчий лист за № 1904/2532/2012. Згідно розрахунку заборгованості із сплати аліментів від 23.11.2017 року проведеного при примусовому виконанні виконавчого листа №1904/2532/2012 головним державним виконавцем Гусятинського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] станом на 01.12.2017 року становить 40975,28 гривень. Позивач [PERSON] вдруге одружився і з 27.09.2014 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], від якого у них народився син [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтва про шлюб серії І -ОК №167494, виданого відділом ДРАЦС реєстраційної служби Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області та свідоцтва про народження серії І-ОК № 298594, виданого відділом ДРАЦС Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області 20.05.2015 року (а.с.9,10,18,19). Як видно з копії свідоцтва про народження серії І-ОК № 285359, повторно виданого відділом ДРАЦС Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області 27.11.2014 року позивач є також батьком [PERSON] Олександрвни, [INFO]. Позивач [PERSON] працює в ГУНП в Київській області на посаді молодшого інспектора і загальна сума його доходу за період з лютого 2017 року включно по липень 2017 року за винятком утримань та аліментів становить 45210,86 гривень. Як вбачається з довідки, виданої ГУНП в Київській області за № 456 від 15.08.2017 року позивач працює в ГУНП в Київській області на посаді молодшого інспектора, і загальна сума його доходу за період з лютого 2017 року включно по липень 2017 року за винятком утримань та аліментів складає 45210,86 гривень. Як вбачається з довідки, виданої відділом реєстрації місця проживання фізичних осіб виконкому Броварської міської ради № 1-1/3321 від 28.03.2017 року (а.с.14) дружина позивача [PERSON] разом з двома їх неповнолітніми дітьми [PERSON], [PERSON] та дочкою від її першого шлюбу [PERSON] зареєстровані у квартирі №22 , що в будинку №3, м. Бровари, Київської області . Як вбачається з копії паспорта громадянина України позивача [PERSON] та довідки про реєстрацію місця проживання особи, виданої відділом реєстрації місця проживання фізичних осіб виконкому Броварської міської ради № 1-1/26221 від 07.12.2017 року (а.с.9,10,82) позивач зареєстрований окремо від своєї сімї, а саме, в гуртожитку, що в будинку 6-А, по вул. Калнишевського Перта в м. Бровари, Київської області з 04.07.2015 року. Позивач у своєму позові вважав, що підставою для зменшення розміру аліментів на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] та звільнення від сплати заборгованості за аліментами є те, що останній отримує дохід якого не вистачає на утримання його двох дітей від першого шлюбу, двох дітей від другого шлюбу, його матері, яка є особою похилого віку та дочки дружини від її першого шлюбу, а підставою звільнення від сплати заборгованості за аліментами є те, що оскільки він офіційно працює з 07.11.2015 року тому заборгованість зі сплати аліментів виникла не з його вини, а з вини відповідачки, оскільки вона не предявила до виконання виконавчий лист. В судовому засіданні встановлено, що після ухвалення судового рішення про стягнення аліментів з позивача, його сімейне і матеріальне становище змінились у нього народилися двоє дітей: донька [PERSON] Олександрвна, 11.03.2012 р. н. та син [PERSON], 07.05.2015 р. н.. Враховуючи обставини зміни сімейного та матеріального становища позивача в даний час суд вважає, що розмір аліментів, які стягуються з нього на користь відповідача має бути зменшено. Відповідно до ст.\~7\~Закону України\~«Про державний\~бюджет України\~на 2018\~рік» прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років з 01 січня 2018 року становить 1860 грн. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів"\~передбачено, що у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. З врахуванням викладених обставин, беручи до уваги те, що на момент звернення позивача з позовом про зменшення розміру аліментів змінився його як сімейний так і майновий стан, порівняно із тим, які існували на момент винесення рішення суду від 26.11.2012 р. про стягнення аліментів, враховуючи необхідність утримання неповнолітніх дітей сторін на мінімально необхідному рівні, суд вважає, що позов у цій частині слід задовольнити частково, шляхом зменшення розміру аліментів, які стягуються з позивача в користь відповідачки на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] з 1/3 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку необхідно зменшити до 1/4 частки всіх видів заробітку( доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили до досягнення старшою дитиною повноліття. В судовому засіданні встановлено, що позивач офіційно працевлаштований та має регулярний дохід, а відрахування з його заробітної плати, аліментів на утримання дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], 28.07.2008 року, з врахуванням утриманого податку, не перевищує 50 відсотків заробітної плати позивача. Позивачем не надано доказів, що останній несе будь-які витрати матеріального характеру на утримання дочки дружини від її першого шлюбу [PERSON], [INFO], його матері [PERSON], [INFO], а також доказів, що остання потребує матеріальної підтримки з боку позивача. Суд не\~приймає до\~уваги твердження\~позивача про\~те,\~що на\~підставі постанови\~державного виконавця\~Гусятинського районного\~відділу \~ДВС Головного\~ територіального\~управління юстиції\~у Тернопільській\~області \~з нього\~ стягується\~50\~%\~заробітної плати\~на погашення\~заборгованості зі\~сплати аліментів\~та 1/3\~частину зарплати\~на аліменти,\~оскільки вони\~спростовуються довідкою\~про доходи,\~виданою ГУНП\~в Київській\~області за\~№ 456\~від 15.08.2017\~року,\~з якої\~вбачається,\~що в\~період з\~лютого 2017\~року включно\~по липень\~2017\~року лише\~за липень\~2017\~року позивачу\~за місцем\~роботи було\~нараховано 13476,29\~грн.\~з них\~утримано 2591,36\~грн.\~податків та\~3273,27\~грн.\~на аліменти,\~що не\~становить 50\~%\~заробітної плати\~ позивача. Суд не приймає до уваги посилання позивача в позовній заяві на те, що він офіційно працює з 07.11.2015 року, а тому швидше не міг сплачувати аліменти, оскільки вони спростовуються звітом про здійснення відрахування та виплати, виданого Копичинською ВК УДПтСУ в Тернопільській області №112 від 26.12.2013 року за № 6643, з якого вбачається, що позивач в період з лютого 2013 року по листопад 2013 року включно працював у вказаній колонії, де із його заробітної плати стягувалися аліменти за вищевказаним рішенням суду. Окрім того, факт відсутності роботи не є підставою для звільнення від сплати аліментів за рішенням суду, які несплачено. Сплата аліментів не звільняє його від сплати заборгованості за аліментами. Відповідно до ст.\~197\~ч.2\~СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв'язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Суд вважає,\~що вимога\~позивача \~в частині\~звільнення \~його від\~сплати заборгованості\~за аліментами\~не підлягає\~до задоволення\~з тих\~підстав,\~що позивач\~у позовній\~заяві \~посилається на\~ч.3\~ст.197\~Сімейного кодексу\~України як\~на правову\~підставу даної\~позовної вимоги,\~яка виключена\~на підставі\~Закону №\~1404-VIII\~від 02.06.2016\~року.\~Крім того, позивачем не наведено та в судовому засіданні не встановлено істотних обставин для звільнення позивача від сплати аліментів, передбачених частинами 2\~ст.197 СК України.\~Зокрема,\~судом не\~здобуто доказів\~про тяжку\~хворобу платника\~аліментів чи\~інші обставини,\~що мають\~істотне значення.\~ Утворення іншої сім'ї і народження двох дітей є його свідомим кроком, а тому їх утримання є його обов'язком, як і утримання двох неповнолітніх дітей від першого шлюбу. Наявність заборгованості зумовлена на думку суду виключно нехтуванням своїм обов'язком щодо утримання дітей, адже навіть в меншому розмірі позивач з грудня 2013 року аліменти не платить. Крім того, суд вважає, що позивач міг ще в листопаді 2015 року звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів і відповідно заборгованість станом на день звернення до суду з цим позовом була б меншою. А тому суд вважає, що зазначені позивачем обставини для звільнення його від сплати заборгованості за аліментами не мають істотного значення. Отже, позивачу слід відмовити в задоволенні позову в частині щодо звільнення його від сплати заборгованості за аліментами. На підставі вищенаведеного, ст. ст. 88, 180, 181, 182, 183, 192, 197 СК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів",\~

Outcome: partial