Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-28 00:00:00

Позивач 28.08.2017 року звернувся до суду з позовною заявою та з уточненою заявою до Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Полтави Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, в якій просить зняти арешт з майна, накладеного державним виконавцем відділу державної виконавчої служби в Октябрському районі м.Полтави на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серія АА №831623 від 30.01.2006 року, а саме: з причепа легкового-В, реєстраційний номер 12811СК, марка ПГ, модель Д500,1994 року випуску, сірого кольору, шасі (рама) [NUMBER], який належить [PERSON] на праві власності на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ [NUMBER], виданого Полтавським МРЕВ 03.11.2001 року [NUMBER]. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що йому на праві власності належить вказаний причеп, 09.06.2017 року йому стало відомо, що на його причеп накладено арешт ВДВС Шевченківського району м.Полтави від 30.01.2006 року, відповідно до листа Територіального сервісного центру №5341 Регіонального сервісного центру в Полтавській області від 09.06.2017 року. Він звернувся до Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Полтави з заявою щодо скасування арешту та заборони на його відчуження, та отримав відповідь, що станом на 26.06.2017 року у відділі відсутнє виконавче провадження про стягнення заборгованості з [PERSON] по виконанню постанови від АА №831623 від 30.01.2006 року. Також, повідомили, що матеріали виконавчого провадження знищено, в зв'язку з закінченням терміну зберігання. В свою чергу, постановою ВДВС від 06.10.2006 року виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа 1-243, виданого 22.09.2005 року Октябрським районним судом м.Полтави про стягнення з [PERSON] на користь Східного регіонального спеціалізованого (воєнізованого) аварійно-рятувального загону в м.Полтава боргу в сумі 10882,64 гривень закінчено. Постановою від 06.10.2006 року виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа 1-243 , виданого 22.09.2005 року Октябрським районним судом м.Полтави про стягнення з [PERSON] на користь Полтавського міського фінуправління боргу в сумі 167,80 гривень закінчено. Також, постановою ВДВС від 06.10.2006 року виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа 1-243, виданого 22.09.2005 року Октябрським районним судом м.Полтави про стягнення з [PERSON] на користь Судово-медичної експертизи боргу в сумі 450 гривень закінчено. Посилаючись на порушення його права власності, позивач просить позов задовольнити повністю. Позивач до суду не з'явився, надав заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутність, позов підтримує, просить не стягувати з відповідача на його користь сплачений судовий збір. Відповідач в судове засідання свого представника не направив, відповідач про розгляд справи повідомлений належним чином; в наданій заяві просить виключити ВДВС з ряду відповідачів. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін, на підставі наявних у справі даних і доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. За загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 3 ЦПК України). Відповідно до ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси, у спосіб, визначений законами України. Згідно із ст.ст. 10,11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які як і інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи : роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення вирішення справи. Статтею 58 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Частина 1 статті 60 ЦПК України вказує, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Частинами 3,4 статті 212 ЦПК України передбачено, що суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводить мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст.317 ЦК України власнику належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно статей 316, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] на праві власності належить причеп легковий-В, реєстраційний номер 12811СК, марка ПГ, модель Д500,1994 року випуску, сірого кольору, шасі (рама) [NUMBER], на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ [NUMBER], виданого Полтавським МРЕВ 03.11.2001 року [NUMBER] (а.с.5). Згідно позову, на зазначений причеп накладено арешт ВДВС Шевченківського району м.Полтави від 30.01.2006 року (а.с.7 - постанова). Також, позивача повідомили, що матеріали виконавчого провадження знищено, в зв'язку з закінченням терміну зберігання (а.с.8). Постановою ВДВС від 06.10.2006 року виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа 1-243, виданого 22.09.2005 року Октябрським районним судом м.Полтави про стягнення з [PERSON] на користь Східного регіонального спеціалізованого (воєнізованого) аварійно-рятувального загону в м.Полтава боргу в сумі 10882,64 гривень закінчено. Постановою від 06.10.2006 року виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа 1-243 , виданого 22.09.2005 року Октябрським районним судом м.Полтави про стягнення з [PERSON] на користь Полтавського міського фінуправління боргу в сумі 167,80 гривень закінчено. Також, постановою ВДВС від 06.10.2006 року виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа 1-243, виданого 22.09.2005 року Октябрським районним судом м.Полтави про стягнення з [PERSON] на користь Судово-медичної експертизи боргу в сумі 450 гривень закінчено (а.с.9,10,11). Відповідно до ст. 41 Конституції України, Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об'єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Судом встановлено, що права позивача порушуються, оскільки він не може розпорядитися належним йому майном, через наявність арешту на це майно, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб, шляхом зняття арешту з майна. Крім того, відповідно до ч. 1,2 ст. 50 Закону України "Про виконавче провадження" (який діяв на час виникнення спірних правовідносин) у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії. необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Тобто в разі закінчення виконавчого провадження, закон зобов'язує державного виконавця зняти арешт, накладений на майно боржника, та скасувати інші вжиті ним заходи. Відповідно до ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Оскільки, право власності позивача ніким не оспорюється, у нього немає ніяких зобов'язань по виконавчим провадженням, він придбав вказаний причеп на законних підставах, підстав для накладення заборони на відчуження причепу на даний час немає, наявність заборони на відчуження перешкоджає позивачу вчиняти щодо свого майна будь-які дії, суд приходить до висновку про задоволення заявлених вимог та зняття арешту з причепа легкового-В, реєстраційний номер 12811СК, марка ПГ, модель Д500,1994 року випуску,сірого кольору, шасі (рама) [NUMBER]. На підставі викладеного та

Outcome: approved