Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідачів [PERSON] [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про виселення з приватного житлового будинку. В позовній заяві вона зазначила, що на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 18.11.2005 року вона є власницею 71/100 частки будинковолодіння по [ADDRESS] та 0,4408 га земельної ділянки, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серії ТР 1074 № 78. В червні 2010 року до неї з чоловіком попросилися жити відповідачі по справі, на що вони погодились і дозволили проживати у вказаному будинковолодінні відповідачам, за що останні в свою чергу допомагали їм у веденні домашнього господарства. 31 жовтня 2012 року покійний чоловік [PERSON] склав заповіт в користь [PERSON] Через деякий час відповідачі почали поводитись нахабно, змінились обставини і нею було запропоновано їм звільнити займане ними будинковолодіння, однак останні ніяк не реагували на прохання, а замість того, щоб виселитися стали погрожувати і створювати проблеми та перешкоди у користуванні власністю. Рішенням Чортківського районного суду від 24.07.2013 року та ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 29.08.2013 року відмовлено в задоволенні позову відповідачів про визнання договору найму житла дійсним та таким, що був укладений на невизначений термін. Рішенням Чортківського районного суду від 30.01.2014 року та ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 27.03.2014 року відмовлено у задоволенні позову [PERSON] до Горішньовигнанської сільської ради, [PERSON], третьої особи Чортківської районної державної нотаріальної контори про визнання заповіту дійсним, визнання частки в спільному майні подружжя та визнання права власності на спадкове майно. Договір найму жилого приміщення з відповідачами не укладався. В уточнених позовних вимогах просить виселити відповідачів [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], разом з неповнолітніми дітьми [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] з приватного будинку, що знаходиться за адресою [ADDRESS], як найманих мешканців, так як вони є для неї чужими людьми, виїхали з будинку, частину будинку закрили, зробили з неї склад, чим позбавили права повноцінно користуватися своїм власним будинком, що змусило звернутися до суду з зазначеним позовом. Відповідачі [PERSON], [PERSON] звернулись з зустрічним позовом до позивачки [PERSON] про відшкодування затрат на ремонт та облаштування житлового будинку, в якому вказали, що їх вселення до [PERSON], було за життя її чоловіка [PERSON], який помер [INFO] року, мало місце в травні 2010 року, за обопільною згодою подружжя. Підставою спільного проживання з [PERSON] був похилий вік і необхідність постійної сторонньої допомоги і догляду, що проявилося у складанні заповіту [PERSON] на ім'я [PERSON], а [PERSON] на ім'я [PERSON], який було скасовано. 30.01.2014 року Чортківський районний суд ухвалив рішення, яким відмовив у позові [PERSON] до Горішньовигнанської сільської ради Чортківського району, [PERSON] про визнання нікчемного заповіту дійсним, визначення частки в спільному майні подружжя та визнання права власності на спадкове майно. Ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 27.03.2014 року дане рішення залишено без змін. Проте, за час спільного проживання з травня 2010 року, коли стосунки були добрими і ніхто з родичів не втручався, вони за усною згодою подружжя відразу після вселення вдалися до повного ремонту кухні і ванної кімнати та їх переобладнання та облаштування водопостачанням і опаленням. Рішенням Чортківського районного суду Тернопільської області від 24.07.2013 року по справі за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод у користуванні майном шляхом зобов'язання звільнити житлове приміщення та зустрічною позовною заявою [PERSON], [PERSON] до [PERSON] про визнання договору найму житла дійсним і таким, що був укладений на невизначений термін, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 29.08.2013 року, зі згоди позивачки було проведено ремонт будівлі, проведено воду, опалення, на який потрачено 70 тисяч гривень. Витрати на ремонт та облаштування будинку по [ADDRESS] просять стягнути з [PERSON]. Представник позивача-відповідача [PERSON] уточнені позовні вимоги довірительки [PERSON] підтримує, просить суд їх задовольнити, в зустрічному позові [PERSON], [PERSON] відмовити, згідно викладених в позовній заяві та уточнених позовних вимогах та запереченням проти позову. Відповідач-позивач [PERSON]та [PERSON] в судове засідання не з'явилися подали суду заяву просять справу слухати в їхній відсутності, позовних вимог не визнають, свій позов підтримує [PERSON]. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] уточнені позовні вимоги не визнають, просять зустрічний позов задовольнити, стягнути з [PERSON] вартість ремонтно-будівельних робіт в розмірі 67816,80 гривень, як визначено у висновку будіельно-технічної експертизи. Свідок [PERSON] суду пояснив, що йому відомо, що [PERSON], [PERSON] здійснювали ремонт зі згоди подружжя [PERSON], здійснювали переобладнання, викидали грубки, вставляли плитку він їм у цьому допомогав. При проведенні робіт сім"я [PERSON] була присутня і вони визначали їхній об"єм.. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є сусідкою [PERSON], коли до них поселились відпровідачі-позивачі, то зробили ремонт, [PERSON] ними тішились, не заперечували проти переобладнань, а все проводилось за їхньою згодою. Вислухавши представника позивача-відповідача [PERSON]- [PERSON], відповідача-позивача [PERSON], представника відповідача-позивача [PERSON], свідків, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що уточнені позовні вимоги [PERSON], та зустрічні позовні вимоги [PERSON], [PERSON] підлягають до задоволення з наступних підстав. Позивач-відповідач [PERSON], на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 18 листопада 2005 року є власницею 71/100 частки домоволодіння по [ADDRESS] та 0,4408 га земельної ділянки, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серії ТР 1074 № 78. В червні 2010 року до неї з чоловіком [PERSON] попросилися жити відповідачі-позивачі [PERSON], [PERSON] разом з неповнолітніми дітьми, на що вони погодились і дозволили проживати у вказаному будинковолодінні. [PERSON], [PERSON] в свою чергу допомагали їм у веденні домашнього господарства. 31 жовтня 2012 року покійний чоловік [PERSON] склав заповіт в користь [PERSON] Через деякий час відповідачі почали поводитись нахабно, змінились обставини і їм було запропоновано звільнити займане ними житло, однак останні ніяк не реагували на прохання. 20 січня 2012 року [PERSON], [PERSON] звертались в Горішньовигнанську сільську раду з проханням вручити повідомлення про виселення з житлового будинку громадянину [PERSON] Проте сім'я [PERSON] добровільно з домоволодіння не виселилась. Рішенням Чортківського районного суду від 24 липня 2013 року відмовлено в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод у користуванні майном шляхом зобов'язання звільнити житлове приміщення та відмовлено в зустрічному позові [PERSON] та [PERSON] до [PERSON] про визнання договору найму житла дійсним та таким, що був укладений на невизначений термін. Ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 29 серпня 2013 року рішення Чортківського районного суду від 24 липня 2013 року залишено без змін. Рішенням Чортківського районного суду від 30 січня 2014 року відмовлено у задоволенні позову [PERSON] до Горішньовигнанської сільської ради Чортківського району, [PERSON] про визнання нікчемного заповіту дійсним, визначення частки в спільному майні подружжя та визнання права власності на спадкове майно та відмовлено в задоволенні зустрічного позову [PERSON] до Горішньовигнанської сільської ради Чортківського району, [PERSON] про визнання нікчемного заповіту недійсним. Ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 27 березня 2014 року рішення Чортківського районного суду від 30 січня 2014 року залишено без змін. Згідно ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 99 Житлового кодексу України піднаймачі і тимчасові жильці самостійного права на займане жиле приміщення не набувають незалежно від тривалості проживання. На підставі ст. 169 Житлового кодексу України, у разі припинення договору найму жилого приміщення в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, наймач і особи, які проживають разом з ним, зобов'язані звільнити жиле приміщення, а в разі відмовлення - підлягають виселенню в судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. Стаття 826 Цивільного кодексу України встановлює, що у разі розірвання договору найму житла наймач та інші особи, які проживали у помешканні, підлягають виселенню з житла на підставі рішення суду, без надання їм іншого житла. [PERSON], [PERSON] при звільненні частини домоволодіння по [ADDRESS] закрили частину кімнат у будинку, з яких зробили склад для речей, про що не заперечувала відповідачка [PERSON], мотивуючи тим, що їм немає куди забрати майно, чим обмежили [PERSON] у праві вільно розпоряджатись та користуватись своєю власністю, тому її уточнені позовні вимоги підлягають до задоволення . Відповідачі-позивачі [PERSON], [PERSON] вселились до [PERSON] та її чоловіка [PERSON], який помер [INFO] року, в травні 2010 року за обопільною згодою подружжя. За час спільного проживання сторін з травня 2010 року, коли стосунки були добрими і ніхто з родичів не втручався, позивачі-відповідачі за усною згодою подружжя відразу після вселення вдалися до повного ремонту кухні і ванної кімнати та їх облаштування, водопостачання і опалення. З цією метою в травні-липні 2010 року ними за власні кошти було придбано необхідні будівельні матеріали (цемент, вапно водоемульсійна фарба, профіль, фуга, гіпсокартон та ін..), замовлено кухонний гарнітур, умебльовано ванну кімнату, водяний насос для подачі води вартістю, що підтверджується відповідними накладними і товарними чеками, які долучаються до позову. Щодо названих приміщень, то ванну кімнату було переобладнано із кладової площею 15 кв.м.. де була земляна підлога, а кухня площею 23 кв.м. Рішенням Чортківського районного суду Тернопільської області від 24 липня 2013 року встановлено, що зі згоди позивачки [PERSON] було проведено ремонт будівлі, проведено воду, опалення, на який потрачено 67816.80 гривень. Відповідно до ч. 3 ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно висновку експерта Тернопільського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз за №909/14-22 від 21.11.2014 року вартість ремонтно-будівельних робіт по облаштуванню будинковолодіння по [ADDRESS] становить 67816,80 гривень. Згідно ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Пленум Верховного Суду України в п. 4 постанови № 7 від 4 жовтня 1991 року "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право власності громадян на жилий будинок" роз'яснює, що участь у будівництві інших осіб, крім власника будинку, не створює для них права власності на цей житловий будинок. Ці особи, які брали участь у будівництві житлового будинку не на підставі угоди про створення спільної власності, вправі вимагати відшкодування своїх затрат на будівництво. Оскільки ремонт у житловому будинку позивача-відповідача проведено за кошти відповідачів-позивачів та згоди [PERSON], але між ними не було домовленості про створення спільної сумісної власності, тому позивач-відповідач повинна сплатити грошову компенсацію вартості усіх виконаних ремонтних робіт і облаштування будинковолодіння [PERSON] по [ADDRESS].

Outcome: approved