Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд із позовом до відповідача ПАТ КБ «Фінансова ініціатива» в особі Тернопільського відділення № 3 ПАТ КБ «Фінансова ініціатива» про стягнення коштів, а саме 986,30грн. - трьох процентів річних за прострочення виконання грошового зобовязання за договором банківського вкладу №36-в-17-328789 від 09.07.2014 року, 37000грн. інфляційних витрат та 8054,79грн.- 24.5 процентів річних від простроченої суми внеску понад строк дії договору строкового банківського вкладу. Заявлені вимоги позивач мотивує тим, що між ним та відповідачем був укладений договір банківського вкладу № 36-в-17-328789 вклад «ІНІЦІАТИВНЕ ЛІТО» на суму 100000грн. із розрахунку процентної ставки 24,5% річних, строком до 05.01.2015 року. Після закінчення терміну дії вказаного договору [PERSON] неодноразово звертався до відповідача із вимогою про повернення банківського вкладу, однак останній суму вкладу не повертав, а виплачував суму вкладу з 09.01.2015року до 05.05.2015року по 1000грн. два рази на тиждень. У звязку з великим проміжком часу, який пройшов до моменту повної виплати коштів та знецінення коштів через інфляцією в державі, позивач просить стягнути з відповідача 3% річних за невиконання грошового зобовязання у розмірі 986,30грн., інфляційні втрати за час прострочення виконання зобовязання у розмірі 37000грн. та 8054,79грн.- 24.5 процентів річних від простроченої суми внеску понад строк дії договору строкового банківського вкладу, з розрахунку представленого позивачем в позовній заяві. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності,позовні вимоги підтримує, щодо заочного розгляду справи не заперечує. Представник відповідача у судове засідання не з"явився хоча про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Згідно ч.4 ст.169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів та постановляє заочне рішення. За даних обставин, у відповідності ст.224 ЦПК України, суд вважає за можливе розгляд справи без його участі з ухваленням заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, позивач проти такого вирішення справи не заперечує. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступні обставини. 09.07.2014 року між [PERSON] та ПАТ КБ «Фінансова ініціатива» в особі Головного економіста Тернопільського відділення № 3 ПАТ КБ «Фінансова ініціатива» укладено договір банківського вкладу № 36-в-17-328789 вклад «ІНІЦІАТИВНЕ ЛІТО» на суму 100000грн. із розрахунку процентної ставки 24,5% річних, строком до 05.01.2015 року. Позивач взяті на себе зобовязання згідно договору банківського вкладу виконав повністю, вніс кошти у розмірі 10000грн. на рахунок банку. Відповідно до ч.1 ст. 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобовязується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно ч.1 ст. 1060 ЦК України, договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. За договором банківського вкладу, відповідно до ч.2 ст. 1060 ЦК України, незалежно від його виду банк зобов"язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім випадків, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимог є нікчемною. Відповідно до ст. 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність", вклад (депозит) це кошти в готівковій або безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства та умов договору. Відповідно до п.п.3.1.4. вищевказаного договору банк зобов'язався повернути повністю вклад та нараховані проценти у дату повернення, зазначену у п.2 договору, шляхом перерахування на власний поточний рахунок вкладника, відкритий у банку на підставі письмової заяви вкладника, підтвердивши повернення вкладу та нарахованих процентів видачею належним чином оформленої квитанції банку та/або виписки з депозитного рахунку. Після закінчення терміну дії вказаного договору позивач [PERSON] неодноразово звертався до відповідача із вимогою про повернення банківського вкладу, однак останній суму вкладу не повертав, а виплачував суму вкладу з 09.01.2015року до 05.05.2015року по 1000грн. два рази на тиждень. 05 травня 2015 року [PERSON] подав заяву про закриття поточного рахунку, так як цього дня, відповідач виплатив йому всю суму вкладу. Згідно з вимогами ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. За положеннями ч. 1 ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ст. 526 ЦК України зобовязаня має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України. Зобовязання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Належним виконанням зобовязання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обовязки сторін зобовязання. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Судом встановлено, що ПАТ КБ «Фінансова ініціатива» не було здійснено повернення банківського вкладу (депозиту) в строк передбачений договором № 36-в-17-328789 від 09.07.2014 року. Таким чином, відповідач з моменту закінчення строку дії договору 05 січня 2015 р. продовжував до 05 травня 2015 року користуватися грошовими коштами позивача в розмірі 100000грн., а тому останній має право на стягнення сум передбачених ч.2 ст.625 ЦК України, а саме на три проценти річних від простроченої суми, як відповідальність за невиконання грошового зобовязання та витрат повязаних з інфляцією. Розмір 3% річних становить 986,30грн. за період з 05.01.2015року по 05.05.2015року включно відповідно до розрахунку представленого позивачем. Індекс інфляції (індекс споживчих цін) це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання, а ціни в Україні встановлюються в національній валюті гривні. Застосування до простроченої суми грошового зобовязання встановленого індексу інфляції за весь час прострочення за своєю правовою природою є відшкодуванням збитків, завданих кредитору внаслідок знецінювання його грошових коштів у звязку зі зростанням загального рівня цін на товари і послуги протягом певного періоду часу. Розмір інфляційний втрат за час прострочення виконання зобовязання з 05.01.2015року по 05.05.2015року включно становить 37000грн., відповідно до розрахунку представленого позивачем. Відповідно до ст.1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом. Оскільки відповідач, всупереч волі позивача, який не мав можливості розпорядитися власними коштами на свій розсуд, продовжував користування депозитом, то до такого користування мають застосовуватися положення депозитного договору, зокрема у визначені річної процентної ставки на суму депозиту. Відповідно до п.2 договору № 36-в-17-328789 від 09.07.2014 року розмір процентної ставки становить 24,5% річних. Виходячи із вищенаведеного сума грошових коштів, що підлягає сплаті в якості відсотків за користування депозитом починаючи із 05.01.2015 р. до 05.05.2015 року становить - 8054,79грн. Аналізуючи вищенаведені обставини, суд приходить до переконання, що в даному випадку мають місце порушення відповідачем прав позивача, які підлягають захисту, шляхом стягнення з відповідача в користь позивача 986,30грн. - трьох процентів річних за прострочення виконання грошового зобовязання за договором банківського вкладу №36-в-17-328789 від 09.07.2014 року, 37000грн. інфляційних витрат та 8054,79грн.- 24.5 процентів річних від простроченої суми внеску понад строк дії договору банківського вкладу № 36-в-17-328789 від 09.07.2014 року Стягнути із відповідача по справі на користь держави 460,41грн. судового збору На підставі наведеного,

Outcome: approved