Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-16 00:00:00

До Куйбишевського районного суду Запорізької області 22 грудня 2016 року звернулась [PERSON] (далі позивач) з позовом, в якому просить стягнути на її користь з [PERSON] (далі відповідач), аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходу, щомісячно до досягнення донькою, яка продовжує навчання, двадцяти трьох років. В обґрунтування свого позову зазначила, що до 18.08.2009 року перебувала у шлюбі з [PERSON], в якому у них 21.12.1998 року народилась донька [PERSON]. Донька на цей час є повнолітньою, проте продовжує навчання і потребує матеріальної допомоги до досягнення двадцяти трьох років. Відповідач за її словами працездатний та має дохід від здачі в оренду земельної ділянки (паю). Позивач звернулась до суду з заявою про розгляд справи без її участі, на задоволенні її позову про стягнення аліментів на час навчання наполягає, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання повторно не зявився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, заперечення проти позову не подав. Враховуючи викладене, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів (постановляє заочне рішення), відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України. Згідно положень ч. 1 ст. 224 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення по справі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Згідно зі ст.199 Сімейного Кодексу України, якщо повнолітні дочки, син продовжують навчання і в зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Аналогічна правова позиція викладена у п.17 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", відповідно до якого, за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], відповідно свідоцтва про народження (а.с.4). 18.08.2009 року шлюб між сторонами [PERSON] та [PERSON] було розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу І-ЖС № 063550 (а.с.7). На даний час [PERSON] є студентом Державного навчального закладу "Чубарівський професійний аграрний ліцей" денної форми навчання за спеціальністю кухар, кондитер, кінець навчання 11.01.2018 року, що підтверджується довідкою з навчального закладу № 912 від 16.11.2016 р. (а.с.6). Потребує матеріальної допомоги. Згідно із довідкою від 20.12.2016 року № 2833 до складу сімї, проживаючої [INFO] входить [PERSON] [INFO] (пенсіонерка), [PERSON] [INFO] (не працює), та [PERSON] [INFO] (студентка Чубарівського ПАЛ) (а.с.5). Відповідно до ст. 200 Сімейного Кодексу України, при визначенні розміру аліментів на повнолітніх дочку чи сина суд має взяти до уваги можливість батьків надавати матеріальну допомогу. Згідно із п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обовязкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у звязку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Оскільки відповідач є батьком повнолітньої [PERSON], яка продовжує навчання та потребує у зв'язку з цим матеріальної допомоги, не досягла віку двадцяти трьох років, позивачу не вистачає коштів на утримання дитини, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів підлягають задоволенню. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище сторін, той факт, що [PERSON] навчається за денною формою навчання у навчальному закладі, та те, що відповідач щомісячно отримує дохід, стягнень по інших документах з нього не проводиться. Право на утримання аліментів невід'ємно, пов'язане з навчанням. Тому закінчення навчання припиняє право на утримання аліментів. У довідці з навчального закладу кінцевий строк навчання визначено по 11.01.2018 року, то ж саме до цієї дати повинні стягуватися аліменти з відповідача на утримання повнолітньої дочки на час навчання, починаючи від дня пред'явлення до суду даного позову (ч. 1 ст. 191 СК України). У разі продовження повнолітньою дочкою навчання після 11.01.2018 року позивач не позбавлений права повторно звернутись до суду з аналогічним позовом про стягнення аліментів до визначеного строку навчання, але не більше як до досягнення нею 23-х років. За таких обставин, суд прийшов до висновку про те, що вбачаються підстави для стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання повнолітньої доньки у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяця на період її навчання, але не більш ніж до досягнення нею 23 років, тобто починаючи з дня подачі позову до суду та до 11.01.2018 року. Суд звертає увагу сторін, що ч.1 ст.192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 551 грн. 20 коп. Також, відповідно до ст. 367 ЦПК України, рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць з відповідача на користь позивача на утримання дитини підлягає до негайного виконання. На підставі викладеного та

Outcome: partial