Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-03 00:00:00

Позивач 25 жовтня 2018 звернувся до суду з позовом в інтересах дитини [PERSON], про позбавлення батьківських прав [PERSON] Позов мотивований тим, що відповідачка проживає разом з дитиною [PERSON] в м. Гола Пристань, за місцем проживання характеризується негативно, в будинку брудно, не створені належні умови для проживання дитини. На підставі викладеного позивач просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю з підстав, що вказані у позові, та підтримала висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], просила позов задовольнити. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні позов не визнала, пояснила, що не вживає алкоголь, належним чином займається вихованням дитини, створила належні умови для виховання, навчання та розвитку дитини, забезпечила дитину сезонним одягом та взуттям, є запас продуктів харчування, консервації, дитина не голодна, будинок опалюється, за потреби надає кошти до школи. Після того, як дитині у школі стало погано, вона звернулася до лікаря та дитина 10 днів перебувала на лікарняному. Заслухавши сторони, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову за наступних підстав. Згідно свідоцтва про народження [PERSON] є матір'ю малолітньої [PERSON], [INFO] Відомості про батька записані за вказівкою матері відповідно до ч.1 ст. 135 СК України. Згідно ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Згідно ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини (п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України). Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов'язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жеребкування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року N 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Для позбавлення батьківських прав мало впевнитися в невиконанні обов'язків по вихованню. Належить також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо. Згідно п. 16 постанови особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. На підтвердження позовних вимог позивач надав акт обстеження житлово-побутових умов проживання, характеристику відповідачки за місцем проживання, витяг з протоколу засідання комісії з питань захисту прав дитини, на якому вирішено надати висновок про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав та сам висновок, попередження про відповідальність батьків за утримання дітей, акт про невідвідування шкільних занять. Суд критично ставиться до висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Голопристанської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо [PERSON], [INFO], оскільки при складанні висновку не були з'ясовані належним чином усі суттєві обставини. Суд не може погодитися з висновком, щодо доцільності позбавлення батьківських прав, оскільки такий висновок винесений без достатніх правових підстав, немотивований, не містить обґрунтування доцільності такого рішення з точки зору позитивного впливу на малолітню [PERSON]. Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON], та [PERSON], пояснили, що дитина пропускає заняття у школі, матір до школи не з'являється, але вказати час, коли дитина не була присутня на заняттях не можуть. Позбавлення батьківських прав слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних матір та батька. Виходячи з характеру такого засобу, його не можна застосовувати тоді, коли це не викликано необхідністю. У відповідності до приписів ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В порушення зазначених вимог позивачем не надано належних та допустимих доказів винної поведінки відповідачки щодо умисного злісного ухилення від виконання батьківських обов'язків. Також позивачем не доведено, в чому будуть полягати позитивні зміни в житті дитини в разі застосування до відповідачки такого крайнього заходу впливу як позбавлення батьківських прав. Наданий позивачем акт обстеження житлово-побутових умов проживання, свідчить, що відповідачем створені належні умови для проживання, виховання та утримання дитини. Суд критично ставиться, до наданої до позовної заяви характеристики, яка є ідентичною до характеристики від 16.03.2018 року, що була долучена до матеріалів цивільної справи №654/1021/18 за позовом виконавчого комітету Голопристанської міської ради в інтересах [PERSON], [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, не відображає дійсної поведінки відповідача. У даній справі прийнято рішення про відмову у позові, а тому, суд бере до уваги факти, що були встановлені при ухваленні даного рішення, та враховує відсутність нових доказів, щодо неналежного виховання та утримання дитини. Проаналізувавши всі надані докази по справі у їх сукупності, виходячи із конкретних обставин даної справи, суд дійшов висновку, що позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON], [INFO] не буде відповідати меті такого заходу: захисту інтересів дитини та стимулювання матері щодо належного виконання своїх обов'язків. Разом з тим, судом встановлено, що відповідачці необхідно приймати більш активну участь у вихованні та утриманні дитини. Суд вважає, що сам факт звернення позивача до суду з позовом про позбавлення батьківських прав, є достатнім стимулюючим заходом щодо спонукання відповідачки змінити ставлення до виховання дітей, піклування про їх фізичний і духовний розвиток, спілкування з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення, засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі та більш активної участі матері у їх вихованні. Пунктом 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" передбачено, що зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. Враховуючи вищенаведене та

Outcome: dismissed