Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-08 00:00:00

В листопаді 2015 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Позовні вимоги мотивовано тим, що 27.04.2012 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем у відділі ДРАЦС Вінницького міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис № 528. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через несумісність характерів, різні погляди на життя та роль кожного з подружжя в сім'ї, в зв'язку з чим вони не змогли досягти порозуміння та ще на початку вагітності відповідач покинув сім'ю, шлюб фактично розпався. Коли дитині виповнилося п'ять місяців сторони спробували спільно проживати, проте спроба виявилася невдалою. Дитина поживає та перебуває на повному утриманні позивача так, як відповідач від неї відмовився. Проте [PERSON] не має можливості самостійно забезпечити належний рівень життя дитини, а відповідач фактично самоусунувся від виконання свого батьківського обов'язку. Крім того, позивач зазначає, що вона наданий час знаходиться у вимушеній декретній відпустці по догляду за дитиною віком до трьох років, тому фактично позбавлена будь-яких засобів до існування та матеріально забезпечити себе і дитину. Виходячи з вищенаведеного, позивач змушена була звернутися до суду з даним позовом та просить стягнути з [PERSON] аліменти на її користь на утримання малолітньої доньки [PERSON], в розмірі 1/3 частини від всіх видів доходів, але не менше 30 відсотків від прожиткового мінімуму встановленого для відповідної категорії дитини, а також просить стягнути аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частки з усіх видів доходів до досягнення дитиною трирічного віку. В судове засідання позивач не з'явилася, надавши суду заяву з проханням розглядати справу у її відсутність. Просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, про причини своєї неявки суд не повідомив, хоча про дату, час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином. За таких обставин, відповідно до 224 ЦПК України суд ухвалив заочне рішення у відсутність відповідача, на підставі наявних в справі доказів. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про шлюб серії 1-АМ №115346, виданого 27.04.2012 року, судом встановлено, що 27.04.2012 року між позивачем та відповідачем зареєстровано шлюб у відділі ДРАЦС Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, про що зроблено актовий запис № 528 (а.с. 3). З свідоцтва про народження серії 1-АМ № 252337, виданого 05.07.2013 року виконкомом Городківської сільської ради Крижопільського району Вінницької області, судом встановлено, що сторони по справі є батьками [PERSON], [INFO] (а.с.4). З довідки (виписки з будинкової книги) Городківської сільської ради Крижопільського району Вінницької області № 2523 від 02.11.2015 року, судом встановлено, що донька зареєстрована та проживає разом з позивачем за адресою: вул. Комарова, 40, с. Городківка, Крижопільський район, Вінницька область (а.с. 5). Також, судом встановлено, що [PERSON] перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку з 17.09.2013 року по 22.06.2016 року, що підтверджується наказом про надання відпустки від 09.09.2013 року (а.с. 6). Відповідно до положень ст. ст. 1-3 Конвенції ООН "Про права дитини" в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Згідно ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Виходячи з положень вищевказаної статті утримання дитини є рівною мірою обовязком як матері, так і батька. А тому, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти на утримання сина. Визначаючи розмір аліментів, які слід стягнути з відповідача на утримання дитини, суд виходить з положень ст.ст. 181, 182 СК України. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 СК України) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) і виплачується щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Виходячи із наведеного, суд вважає, що відповідач може і повинен надавати матеріальну допомогу дитині. Так, судом враховується, що дитина проживає разом із позивачем [PERSON], відповідач [PERSON] працює фельдшер-начальником аптеки медичної частини № 3008 у м. Вінниці та інших утриманців не має. Виходячи із вищевикладеного, засад розумності і справедливості, а також забезпечення інтересів малолітньої доньки [PERSON], суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходів) відповідача, щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до її повноліття. Щодо вимоги про стягнення аліментів на утримання дружини, суд виходив з наступного. Відповідно до ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Таким чином, суд приходить до висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача аліментів на її утримання обгрунтована. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає за можливе стягнути аліменти на утримання дружини в розмірі 1/6 частини від всіх видів заробітку (доходів) відповідача, щомісячно, до досягнення донькою [PERSON], трирічного віку. Згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню 974 грн. 40 коп. судового збору. У відповідності до ст. 367 ЦПК України суд допускає рішення в частині стягнення аліментів до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: partial