Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-20 00:00:00

До Дзержинського районного суду м. Харкова звернувся Житлово-будівельний кооператив «УЮТ» з позовом до Харківської міської ради, Адміністрації Дзержинського району Харківської міської ради, треті особи: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання свідоцтва про право власності недійсним та скасування державної реєстрації. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 30.08.2005 року рішенням виконавчого комітету Дзержинської районної ради в м. Харкові №120/39 «Про видачу свідоцтва про право власності на квартиру [ADDRESS]» [PERSON] було надано дозвіл на оформлення права власності на вказану квартиру. Але позивач посилається на п. 3.48. Положення про Головне управління економіки та комунального майна Харківської міської ради IV скликання від 19.06.2002 р. (зі змінами та доповненнями), з 27.04.2005 року здійснення заходів щодо оформлення права власності на обєкти нерухомого майна покладено на територіальну громаду міста Харкова, а не на районні виконавчі комітети. Також посилається на те, що спірна квартира знаходиться в будинку житлово-будівельного кооперативу «УЮТ», а згідно з п. 20 статуту ЖБК «УЮТ» будинки і споруди, збудовані кооперативом, належать йому на праві кооперативної власності. Тому з огляду на зазначені обставини просили суд: визнати недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 28.08.2006 року, видане Дзержинською районною радою в м. Харкові на підставі рішення виконавчого комітету Дзержинської районної ради в місті Харкові №120/39 від 30.08.2005 року на імя [PERSON] на квартиру [ADDRESS]; та скасувати державну реєстрацію права власності на імя [PERSON] на квартиру [ADDRESS]. Представник позивача, в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила задовольнити.Відповідачі, представник Харківської міської ради та представник Адміністрації Дзержинського району Харківської міської ради, в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином. Третя особа, [PERSON], позовні вимоги підтримала, просила задовольнити.Представник третьої особи, [PERSON], проти позову заперечував, у задоволенні позовних вимог просив відмовити в повному обсязі. Третя особа, [PERSON], в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву, в якій просила слухати без її участі. Суд, дослідивши матерали справи, вислухавши пояснення сторін, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з огляду на наступне. Позивачем оскаржене рішення виконкому Дзержинської районної у м. Харкові ради від 30.08.2005р. про видачу свідоцтва про право власності на квартиру [ADDRESS] на імя [PERSON], а також виданого на підставі даного рішення свідоцтво про право власності від 28.08.2006р. і державну реєстрацію права власності на його підставі. Як вбачається з матеріалів справи, з 1968 року квартира [ADDRESS] була закріплена за членом ЖБК «УЮТ» [PERSON] (а.с. 7). Відповідно до довідки ЖБК «УЮТ» №68 від 16.06.2014р. [PERSON] було сплачено вступний та пайові внески за квартиру в повному обсязі до 01.07.1981 р. (а.с. 71). На підставі обмінного ордеру № 6371 від 06.07.1983р., виданого виконкомом Харківської міської ради, було проведено обмін жилими приміщеннями і вселені до квартири [ADDRESS] наймача [PERSON] та членів сім'ї: [PERSON] - онук, [PERSON]- дружина онука, [PERSON] - правнучка (а.с. 8). Відповідно до ст. 87 ЖК УРСР (в редакції 01.01.1984р.) обмін жилими приміщеннями, проведений з порушенням вимог законодавства Союзу РСР, цього Кодексу та інших актів законодавства Української РСР, визнається недійсним. Визнання обміну недійсним провадиться в судовому порядку. Позаяк доказів наявності судового рішення про визнання обміну недійсним до матеріалів справи не надано, суд виходить із правомірності набуття [PERSON] та членами її сім'ї прав на квартиру [ADDRESS]. Відповідно до довідки ЖБК «УЮТ» №85 від 27.10.2004р. [PERSON] дійсно є членом ЖБК «УЮТ», володільцем двокімнатної кооперативної квартири, розташованої за адресою: 61103, [ADDRESS]. Вартість квартири складає 3990 рублів 00 коп. Перший внесок був внесений в грудні 1965 р. і складав 1670 рублів 00 коп. Вартість квартири сплачена повністю. (а.с. 48). Додатково факт видачі даної довідки підтверджується письмовими поясненнями голови ЖБК «УЮТ» [PERSON] (а.с. 204). Також цими поясненнями підтверджується факт сплати пайового внеску в сумі 3990 рублів СРСР за вказану квартиру. Відповідно до листа директора Юридичного департаменту Харківської міської ради від 09.06.2016р. оригінал довідки ЖБК «УЮТ» №85 від 27.10.2004р. знаходиться в матеріалах інвентаризаційної справи на квартиру [ADDRESS] (а.с. 303). Достовірність даної довідки, рівно як і існування юридично значимих фактів на підтвердження яких вона видана, належними доказами не спростовано. Також суду не надано належних доказів повернення ЖБК «УЮТ» пайового внеску в сумі 3990 рублів СРСР гр. [PERSON] Виходячи із цього, суд доходить висновку, що станом на 15.04.1991р. - дату введення в дію Закону Української РСР "Про власність", пайовий внесок за квартиру [ADDRESS] був сплачений у повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст. 15 Закону Української РСР «Про власність», член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. Відповідно до п. 5-1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 18.09.87 «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи» судам слід мати на увазі, що згідно із ст.15 Закону України "Про власність" член ЖБК, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, набуває право власності на квартиру і вправі розпоряджатись нею на свій розсуд - продавати, заповідати, обмінювати, в тому числі на інше жиле приміщення у будинку державного або громадського житлового фонду чи іншого ЖБК, на жилий будинок (частину будинку), що належить громадянину на праві власності і вчиняти відносно неї інші угоди, що не заборонені законом. Згідно ст. 384 ЦК України, який набрав чинності 01.01.2004р. та діяв на момент прийняття оскаржуваного рішення Дзержинської районної ради, будинок, споруджений або придбаний\~житлово-будівельним (житловим) кооперативом, є його власністю. Член житлово-будівельного (житлового) кооперативу має право володіння і користування, а за згодою кооперативу - і розпоряджання\~квартирою, яку він займає в будинку кооперативу, якщо він не викупив її. У разі викупу квартири член житлово-будівельного (житлового) кооперативу стає її власником. Відповідно до п. 8.1. «Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно», затвердженого наказом Міністерства юстиції України 07.02.2002 № 7/5, оформлення права власності на нерухоме майно проводиться з видачею свідоцтва про право власності за заявою про оформлення права власності на нерухоме майно: а) органами місцевого самоврядування: членам житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого відповідного кооперативу, які повністю внесли свої пайові внески. Таким чином, вищенаведені норми законодавства Української РСР і України дозволяють дійти висновку, що внесення в повному обсязі пайового внеску обумовлювало виникнення в особи права власності на займану нею квартиру в житлово-будівельному кооперативі, а відтак - припинення такого права за кооперативом, як юридичною особою. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про кооперацію» кооператив є власником будівель, споруд, грошових та майнових внесків його членів, виготовленої продукції, доходів, одержаних від її реалізації та провадження іншої передбаченої статутом діяльності, а також іншого майна, придбаного на підставах, не заборонених законом. Водночас, відповідно до п. 19 «Примірного статуту житлово-будівельного кооперативу», затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 30 квітня 1985 р. № 186, жилий будинок (будинки) і надвірні будівлі належать житлово-будівельному кооперативу на праві кооперативної власності (крім квартир у цьому будинку, за які громадянами повністю внесено пайові внески) і не можуть бути у нього вилучені, продані або передані ним як у цілому, так і частинами (квартири, кімнати) ні організаціям, ні окремим особам, за винятком передачі, здійснюваної при ліквідації кооперативу. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. З огляду на викладене, та враховуючи, що пайовий внесок за квартиру [ADDRESS] виплачений повністю, а відтак позивач ЖБК «УЮТ» не є власником квартири; позивач не оспорює правомірність набуття [PERSON] права на дану квартиру в порядку обміну жилими приміщеннями, суд не вбачає, в чому полягає порушення прав позивача ЖБК «УЮТ» оскаржуваним рішенням виконкому Дзержинської районної у м. Харкові ради від 30.08.2005р. та подальшими діями щодо реалізації цього рішення видачею свідоцтва та державною реєстрацією права власності. За таких обставин суд відмовляє у позові, оскільки рішенням виконкому Дзержинської районної у м. Харкові ради від 30.08.2005р. № 120/39 права та інтереси позивача ЖБК «УЮТ» не порушені. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed