Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-21 00:00:00

До суду з вказаним позовом звернулася [PERSON], посилаючись на те, що як вбачається з погосподарських книг Ясенівської сільської ради за 1986-1990, 1991-1995 роки та довідки Ясенівської сільської ради, житловий будинок [ADDRESS], 1958 року побудови, належав до майна колгоспного двору членами якого буди [PERSON] та [PERSON], які набули 15 квітня 1991 року у відповідності до статей 120, 123 ЦК УРСР, Закону України Про власність право власності на будинок як на майно колгоспного двору в рівних частках по ? частині . До липня 1987 року та після 1994 року в будинку проживала вона з чоловіком та сином [PERSON], проте права на частку в його майні не набула. [INFO] [PERSON] померла, після її смерті якої спадщину прийняв шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном її чоловік [PERSON], який постійно до дня смерті проживав разом із спадкодавицею. [INFO] помер [PERSON], після смерті якого спадщину прийняла вона (позивачка). Вважає, що [PERSON] за життя набув право власності на ? частину даного житлового будинку та право власності в порядку спадкування за законом після смерті дружини [PERSON] на ? його частину, а тому це право в силу статті 1218 ЦК України увійшло до складу спадщини, яка відкрилася [INFO] внаслідок смерті останнього. Ясенівська сільська рада свідоцтва про право власності за її життя на імя померлих не видала, що позбавляє її можливості оформити свої спадкові права в Ставищенській районній державній нотаріальній конторі. Позивачка просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] на вищевказаний житловий будинок загальною площею 55,1 м2 житловою площею 28,3 м2 вартістю 77534 гривні. В судове засідання позивачка не зявилась, подала до суду заяву з зазначенням, що позовні вимоги підтримує та просить справу розглядати у її відсутність. Представник відповідача Ясенівської сільської ради Мацола В. В. в судовому засіданні позовні вимоги визнав. Треті особи [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні не заперечили проти задоволення позовних вимог. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору, представника відповідача Мацоли В. В., який в судовому засіданні позов визнав, зробивши про це усну заяву, та перевіривши письмові докази, вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що згідно з погосподарських книг Ясенівської сільської ради за 1986-1990, 1991-1995 роки та довідки Ясенівської сільської ради, житловий будинок [ADDRESS], 1958 року побудови, належав до майна колгоспного двору членами якого буди [PERSON] та [PERSON], які час припинення колгоспного двору, 15 квітня 1991 року, набули право власності на будинок як на майно колгоспного двору в рівних частках, кожен по ? частині. [INFO] [PERSON] померла. Спадщину після її смерті прийняв шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном її чоловік [PERSON], який постійно до дня смерті проживав разом із спадкодавицею, відповідно до ст. ст. 529 ч. 1, 549 ч. 1 п. 1 ЦК України (1963) (а. с. 60-64). [INFO] помер [PERSON], спадщину після смерті якого за законом прийняла позивачка дочка спадкодавця, як спадкоємиця першої черги відповідно до ст. ст. 1261, 1269, 1270 ЦК України, подавши в 6-ти місячний термін до Ставищенської районної державної нотаріальної контор заяву про прийняття спадщини. Треті особи [PERSON], [PERSON] із заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] до нотаріальної контори не звертались (а. с. 65-71). Вищевказаний житловий будинок загальною площею 55,1 м2 житловою площею 28,3 м2 вартістю 77534 гривні розташований на земельній ділянці, яка не приватизована (а. с. 27). Ясенівська сільська рада свідоцтва про право власності на житловий будинок на імя померлих [PERSON], [PERSON] за їх життя не видала. Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЦК України (1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Згідно п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Статтею 182 ЦК України передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації, а порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість і підстави відмови в ній установлюються законом. Відповідно до ч. 5 статті 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Відповідно до статті 2 вказаного Закону державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. З урахуванням положень ч. 1 ст.15, ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За змістом наведених норм права потреба в такому способі захисту виникає тоді, коли наявність субєктивного права власника не підтверджена відповідними доказами (документами), підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] та [PERSON] за життя набули право власності на будинок [ADDRESS], як члени колгоспного двору, відповідно до ст. ст. 120, 123 ЦК УРСР (1963 р.), кожен на ? його частину. Після смерті [INFO] [PERSON] її чоловік [PERSON] набув право власності в порядку спадкування за законом на ? частину цього будинку, а після смерті [INFO] останнього право власності в порядку спадкування за законом на вказаний будинок набула позивачка, і оскільки представником відповідача Ясенівської сільської ради позов визнається, то він підлягає задоволенню. Оскільки Ясенівська сільська рада до предявлення позову про визнання права на спадщину за законом на житловий будинок і в судовому засіданні не оспорювала цього права, відповідно до змісту ст. 88 ЦПК України на неї не може бути покладений обовязок по відшкодуванню судових витрат.

Outcome: approved