Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про визнання права власності в порядку поділу майна подружжя. В обґрунтування заявлених вимог вказує на те, що вона та відповідач перебувають в зареєстрованому шлюбі з 21.05.1983 року та по даний час. Від спільного шлюбу в них 17.09.1998 року народився син [PERSON] та 28 жовтня 1992 року дочка [PERSON]. 27 липня 1988 року, відповідач вступив до житлово-будівельного кооперативу з метою будівництва двохкімнатної квартири [ADDRESS]. Після отримання зазначеної квартири вони спільно погашали пайові внески та в жовтні 1996 року повністю виплатили пайовий внесок за квартиру в сумі 18 027 грн. В січні 1991 року будинок був зданий в експлуатацію з цього часу вони проживають в даному житловому приміщенні. Оскільки квартира виплачувалася ними спільно вона є обєктом спільної сумісної власності подружжя. Однак відповідач оспорює її право власності на квартиру та чинить їй перешкоди користуванні нею. У звязку з цим просить в порядку поділу майна подружжя визнати за нею право власності на ? частину квартири [ADDRESS]. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, однак подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, доказів про причини неявки та заперечень проти позову суду не подав, тому суд вважає за можливе розгляд справи у відсутності відповідача на підставі доказів, що є в матеріалах справи та постановлення заочного рішення, оскільки щодо заочного розгляду справи не заперечує позивач. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав: [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 21.05.1983 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-ИД №375416. [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO] ( свідоцтво про народження серії І-ИД №076971) та [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії І-ИД №084739). 21.12.1990 року Виконавчим комітетом Тернопільської міської ради видано члену ЖБК [PERSON] в складі сімї - дружини [PERSON], ордер №285 на жиле приміщення двокімнатну квартиру [ADDRESS]. Як вбачається з довідки виданої ПП «Люкс» від 22.06.2016 року [PERSON] станом на 01.01.1991 року повністю сплачений пайовий внесок за квартиру [ADDRESS] ( колишня Енергетична, 23) в м. Тернополі. Згідно довідки виданої 28.03.2016 року ДП «Люкс-1», в квартирі [ADDRESS] зареєстровані та проживають: з 15.01.1991 року [PERSON], [PERSON], з 16.11.1992 року [PERSON] та з 31.08.1999 року [PERSON]. Згідно технічного паспорта виготовленого ТОВ «Міське бюро технічної інвентаризації» м. Тернопіль, квартира [ADDRESS] має загальну площу 51,3 кв.м. в тому числі: житлову кімнату площею 11,9 кв.м., житлову кімнату площею 15,9 кв.м. з виходом на лоджію площею 1,2 кв. м., кухню площею 8,2 кв.м., ванну площею 2,7 кв.м., вбиральню площею 1,3 кв.м., коридор площею 8,7 кв.м., та балкон площею 0,4 кв.м. Згідно ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Крім цього, згідно ст. 70 цього Кодексу, у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності, частки майна чоловіка та дружини є рівними. Відповідно до ст. 384 ЦК України передбачено права житлово-будівельного (житлового) кооперативу та їх членів на квартиру в будинку кооперативу, тобто будинок, споруджений або придбаний житлово-будівельним (житловим) кооперативом, є його власністю. Член житлово-будівельного (житлового) кооперативу має право володіння і користування, а за згодою кооперативу - і розпоряджання квартирою, яку він займає в будинку кооперативу, якщо він не викупив її. У разі викупу квартири член житлово-будівельного (житлового) кооперативу стає її власником. Відповідно до статей 15, 16 Закону України "Про власність", який був чинним на момент виникнення та здійснення зазначених правовідносин, член житлово-будівельного кооперативу, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, набуває права власності на це майно. Майно, нажите подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної сумісної власності. Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи" після повної сплати подружжям у період їх сумісного проживання пайового внеску в ЖБК квартира є їх спільним майном і підлягає поділу на загальних підставах. Таким чином в судовому засіданні встановлено, що квартира [ADDRESS] була придбана та виплачена сторонами за час їх перебування у шлюбі, а отже є їх спільною сумісною власністю. В силу вимог ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Статтею 356 ЦК України визначено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Проаналізувавши докази в їх сукупності, суд вважає, що в даному випадку порушене право власності позивача, яке підлягає захисту, а позов до задоволення шляхом визнання за позивачем [PERSON] права власності на ? частину квартири [ADDRESS] в порядку поділу майна подружжя.

Outcome: approved