Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-09 00:00:00

До Межівського районного суду Дніпропетровської області звернувся [PERSON] з позовом до Межівської селищної ради Дніпропетровської області про визнання права власності на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 25 грудня 1975 року позивачу, на підставі протоколу засідання правління колгоспу ім.Калініна, передано житловий будинок в особисту власність як члену колгоспу з умовою сплати за нього протягом 10 років 4500 рублів СРСР. Станом на 1986 рік [PERSON] виплатив повну вартість за колгоспний будинок, який не є самочинним та за відомостями по господарської книги є головою господарства та власником будинку по [ADDRESS] . Зазначене нерухоме майно збудоване у 1973 році і на той період часу законодавство не вимагало проведення державної його реєстрації, оскільки місце розташування була сільська місцевість, що підтверджується даними БТІ. У житловому будинку позивач зареєстрований з 09 січня 1981 року та мешкає разом з родиною, однак право власності на нього не зареєстроване та свідоцтво про право власності не видане. На базі колгоспу ім.Калініна створено аграрно-виробниче акціонерне товариство «Колос», згодом реорганізовано в КСП «Колос», а в 2000 році утворились ТОВ «Колос» та «Надія». Правонаступники колгоспу ім.Калініна свою діяльність припинили. В процесі здійснення реорганізації документи на житловий будинок, зокрема договір купівлі-продажу, були втрачені. [PERSON] просить суд визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований по [ADDRESS] . В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, останній надав заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності, доводи заяви підтримує та на задоволенні позову наполягає. Відповідач у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за відсутності представника Межівської селищної ради. Суд, оцінивши зібрані у справі докази, з`ясувавши обставини справи та надавши їм відповідну оцінку, приходить до наступних висновків. При цьому досліджені наступні матеріали справи, яким надана відповідна оцінка. Архівною довідкою Межівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області №Ш-286 від 25 жовтня 2019 року підтверджується, що згідно протоколу засідання правління колгоспу ім.Калініна, [PERSON] передано житловий будинок по [ADDRESS] в особисту власність як члену колгоспу з умовою сплати за нього протягом 10 років 4500 рублів СРСР, починаючи з 1976 року. Протягом десяти років встановлюється заборона на продаж будинку, або передачу їх іншим володільцям, а після сплати коштів вказане майно переходить у власність колгоспника. Згідно довідки колгоспу ім.Калініна від 05 грудня 1991 року, яка видана правлінням колгоспу ім.Калініна Межівського району Дніпропетровської області [PERSON] у 1976 році був проданий житловий будинок за 4500 рублів. У 1986 році з колгоспом розрахунок проведений повністю. Будинок являється власністю [PERSON] Виписка з по господарської книги [NUMBER] Преображенського старостинського округу №184 від 11 листопада 2019 року свідчить про те, що згідно по господарської книги [NUMBER], ст.75 с.Преображенка, Межівського району, Дніпропетровської області власником будинку по [ADDRESS] є [PERSON] Будівництво житлового будинку проводив колгосп ім.Калініна, а господарські будівлі [PERSON] Будівництво закінчено в листопаді 1988 року. Довідкою комунального підприємства «Комунсервіс» Межівської селищної ради Бюро технічної інвентаризації №237 від 31 липня 2019 року підтверджується, що будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] не зареєстровано. Згідно довідок Преображенського старостинського округу Межівської селищної ради Дніпропетровської області №590, №592 та №593 від 08 та 11 листопада 2019 року житловий будинок по [ADDRESS] відповідно до по господарської книги [NUMBER] ст75, особовий рахунок № [NUMBER] належить [PERSON] , який у ньому зареєстрований разом з донькою [PERSON] , 1979 року народження, сином [PERSON] , 1985 року народження, та внучкою [PERSON] , [INFO] . Технічним паспортом, виготовленим КП «Комунсервіс» Межівської селищної ради Бюро технічної інвентаризації 30 травня 2019 року на замовлення [PERSON] підтверджується, що будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] не являється самочинним будівництвом, не є аварійним, придатний для проживання має загальну площу 75,3 кв.м., житлову 33,4 кв.м. з яких: літера А.а - поверх 1, номер груп приміщень 1, номера приміщень: 1- коридор 3,0 кв.м., 2 - санвузол 3,6 кв.м., 3 - коридор 5,9 кв.м., 4 - веранда 10,5 кв.м., 5 - жила кімната 14,9 кв.м., 6 - жила кімната 8,2 кв.м., 7 - жила кімната 10,3 кв.м., 8 - кухня 7,6 кв.м., 9 - прихожа 11.3 кв.м., а1 - прибудова 23,7 кв.м., а2 - прибудова 11,3 кв.м., а3 - тамбур 3,5 кв.м., Б - літня кухня 25,4 кв.м., Г - гараж 18,0 кв.м., П - погріб 8,9 кв.м., В - сарай 35,7 кв.м., Е - сарай 12 кв.м., Ж - сарай 5,2 кв.м., Д - сарай 4,8 кв.м., Т- туалет. Законодавством, яке визначало умови та правові наслідки будівництва житлових будинків на момент його завершення, зокрема Указ Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року "Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків" і прийняту відповідно до цього Указу постанову Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року "Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків", не передбачалося проведення державної реєстрації нерухомого майна, побудованого в 1973 році. Відповідно до вказаних нормативних актів підставою виникнення у громадянина права власності на житловий будинок був сам факт збудування ним цього будинку з додержанням вимог зазначених актів. Таким чином, ці правові акти не пов`язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації. Крім того, положення ЦК УРСР 1963 року також не пов`язували виникнення такого права з його обов`язковою реєстрацією. А Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, взагалі не передбачала здійснення державної реєстрація права власності на житлові будинки, споруди, що знаходились в сільській місцевості. Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 року не втратили права на частку в його майні. Згідно ст. 120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Таким чином, на момент введення в дію Закону України «Про власність» 15.04.1991 року, [PERSON] був членом колгоспного двору, сплатив повну вартість переданого йому в особисту власність житлового будинку, а тому набув право власності на майно колгоспного двору (вказаний будинок з господарськими будівлями). В судовому порядку право власності на майно підлягає захисту шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України) та є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення прав власності в іншому порядку. Відповідно до ч. 1, 3, 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація прав є обов`язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав. Права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права не встановлена судом. Статтею 81 ЦПК України передбачено обов`язок сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані в силу положень ст.80 ЦПК України докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами є обґрунтованими, підтвердженими зібраними у справі доказами та не спростованими у встановленому процесуальним законом порядку відповідачем, а тому позов підлягає задоволенню. Судові витрати розподілити відповідно до ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved