Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-30 00:00:00

Заявниця [PERSON] звернувся до Яремчанського міського суду Івано-Франківської області із заявою про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем та встановлення родинних відносин. В обґрунтування заяви зазначає, що у зв`язку зі смертю її матері [PERSON] , яка померла [INFO] , відкрилась спадщина на нерухоме майно, яке складається із земельної ділянки площею 0,21 га та квартири [ADDRESS] . У березні 2021 року заявниця звернулася до державного нотаріуса м. Яремче із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину по закону, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність доказів родинних відносин із спадкодавцем та через пропуск строків прийняття спадщини. Заявниця вважає, що спадщину прийняла, не пропустивши строки для прийняття спадщини, адже на день смерті матері проживала постійно разом з нею. Доказів родинних відносин померлої та заявниці недостатньо через помилку в актових записах заявниці в частині того, що в актовому записі про смерть матері записано ім`я « [PERSON] », а в свідоцтві про народження заявниці мати записана як « [PERSON] ». Від встановлення даних фактів залежить виникнення права на спадщину заявниці [PERSON] після смерті її матері по закону та отримання свідоцтва про право на спадщину. Посилаючись на викладені обставини, а також на те, що іншим порядком вирішити питання про факт постійного проживання разом із спадкодавцем в тому числі на час смерті та встановлення факту родинних відносин неможливо, заявниця просить задовольнити її заяву. У судовому засіданні заявниця та її представник підтримали вимоги заяви з підстав, викладених вище та просили її задовольнити. Додатково у судовому засіданні заявниця пояснила, що не пропустила строки прийняття спадщини, оскільки ввесь час проживала із спадкодавцем, в тому числі і на день смерті останньої, доглядала за нею та похоронила її. Також заявниця зазначила, що її маму завжди називали « [PERSON] », « [PERSON] ». Так вона сама себе також називала. Зазначає, що на той час було поширено для місцевих мешканців мати два імені, а тому за життя матері ніхто не думав, що у майбутньому це може створити проблеми. Зазначає, що оскільки пологи приймалися акушерами, а маму кликали « [PERSON] », то запис у її свідоцтві про народження матері зробили як « [PERSON] », замість вірного імені, яке було зазначено у паспортних даних « [PERSON] ». Заінтересована особа [PERSON] . Суду пояснив, що його мати [PERSON] мала два імені: [PERSON] та [PERSON] , також її часто називали « [PERSON] ». У паспорті вона була зазначена як « [PERSON] », проте у життєвих відносинах її всі кликали « [PERSON] ». Зазначив, що заявниця у справі, яка є його сестрою, ввесь час проживала із їхньою матір`ю [PERSON] , доглядала за нею, а після смерті похоронила останню. Просив задовольнити заяву та зазначив, що жодних спорів відносно спадкового майна у нього із заявницею не має. Представник заінтересованої особи Ворохтянської селищної ради Надвірнянського району Івано-Франківської області в судове засідання не з`явився, подав Суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Враховуючи зазначене, Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність заінтересованої особи, яка достовірно знала про дату і час розгляду справи. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення факту, що має юридичне значення. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що заявниця [PERSON] звернулася до державного нотаріуса Яремчанської міської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частку квартири [ADDRESS] та на земельну ділянку, площею 0, 2100 га, призначеної для обслуговування будинку та ведення особистого підсобного господарства, розташовану за адресою: [ADDRESS] . Постановою державного нотаріуса Яремчанської міської державної нотаріальної контори від 23.03.2021 вих. № 88/02-31 заявниці відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки остання звернулася із відповідною заявою після закінчення шести місяців з дня смерті спадкодавця [PERSON] . Заявниця зазначає, що вона постійно проживала із своєю матір`ю - спадкодавцем [PERSON] , а тому строк прийняття спадщини не пропустила. Однак, вважає, що встановлення факту постійного проживання її із спадкодавцем не буде достатнім способом захисту, який ефективно захистить її права, оскільки у її свідоцтві про народження мати зазначена як « [PERSON] », а у Свідоцтві про смерть - як « [PERSON] ». Відтак, є необхідність встановити також і факт родинних відносин між нею та її матір`ю [PERSON] , оскільки у інший спосіб вона не зможе оформити спадкові права. За результатами співставлення прізвища, ім`я та по батькові матері заявниці згідно зі Свідоцтвом про народження останньої та прізвища, ім`я та по батькові померлої особи згідно зі Свідоцтвом про смерть, встановлено, що існує невідповідність імені останньої у вказаних документах. Так, згідно зі Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданого виконкомом Татарівської сільської ради, Яремчанської міської ради Івано-Франківської області від 09 січня 2018 року, актовий запис № 1, прізвище, ім`я, по батькові померлої особи значиться " [PERSON] ". У той же час у Свідоцтві про народження заявниці [PERSON] (яка після одруження отримала прізвище « [PERSON] »), серії [NUMBER] , виданого Кремінцівською сільською радою Надвірнянського району Івано-Франківської області від 12 березня 1973 року, прізвище, ім`я, по батькові матері заявниці вказано " [PERSON] ". Заявниця зазначає, що спадкодавець у справі - [PERSON] є її матір`ю, однак, у Свідоцтві про народження було допущенко помилку, записано ім`я матері так як її зазвичай називали у повсякденному житті, а не згідно з паспортними даними. У відповідності до пункту 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Згідно зі ст. 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Судом вставнолено, що [INFO] народилася заявниця [PERSON] , дівоче прізвище « [PERSON] », що вбачається з копії її паспорту (а.с.4), копії свідоцтва про народження (а.с.9). Згідно вказаного свідоцтва про народження (а.с. 9) матір`ю заявниці є [PERSON] (а.с.23). У свідоцтві про смерть її матір записано, як « [PERSON] » (а.с.6). Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Суду показали, що дійсно [PERSON] , яка померла [INFO] є матір`ю заявниці [PERSON] , однак, у повсякденному житті її всі називали « [PERSON] », - це було її друге ім`я. Раніше було принято називати дітей двома іменами. Відповідно до довідки від 20.07.2021 № 434, виданої Татарівським Старостинським округом, згідно книг погосподарського обліку Татарівської сільської ради (Татарівський старостинський округ) зазначено, що в с. Татарів проживала [PERSON] , яка дійсно була мамою [PERSON] . Враховуючи все зазначене вище, Суд приходить до висновку, що вказані невідповідності написання імені померлої в Свідоцтві про народження матері заявниці [PERSON] та написанні імені померлої у Свідоцтві про смерть, виникли по причині місцевих звичаїв називати особу двома іменами, а також через неуважність осіб, що вчинили вказані записи, які виправити на даний час неможливо оскільки [PERSON] померла. Крім цього судом встановлено, що заповіту померла [PERSON] не залишала, а заявниця є спадкоємицею спадкового майна першої черги права на спадкування, оскільки є донькою померлої - [PERSON] . За таких обставин Суд приходить до висновку, що факт родинних відносин, як матері та дочки, між заявницею [PERSON] та [PERSON] , померлою [INFO] , знайшов своє підтвердження, і такий факт необхідно встановити. Щодо встановлення факту постійного проживання заявниці зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, то Судом встановлено, що Постановою державного нотаріуса Яремчанської міської державної нотаріальної контори від 23.03.2021 вих. № 88/02-31 заявниці відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері в зв`язку з пропуском строку, встановленого для прийняття спадщини. Метою звернення заявниці до суду є також встановлення факту її постійного проживання, як спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини для подальшого оформлення прав на спадкове майно в нотаріальному порядку на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Слід зазначити, що в своїй ухвалі № 505/2085/14-ц від 14.09.2016 року Вищий спеціалізований суд з розгляду цивільних і кримінальних справ зазначив про те, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. З наведеного слід дійти висновку про те, що відсутність реєстрації спадкодавця за останнім місцем проживання сама по собі не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини ч. 3 ст. 1268 ЦК України підтверджуються достатністю інших належних і допустимих доказів. Аналогічні правові висновки містяться в ухвалі Верховного Суду України № 6-7165св09 від 03 листопада 2010 року, рішенні Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6048327св14 від 11 листопада 2015 року, ухвалі Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6-20158св15 від 21 жовтня 2015 року. Судом достовірно встановлено, що від встановлення факту постійного проживання заявниці зі спадкодавцем на час смерті залежить виникнення та зміна її майнових та немайнових прав, що пов`язані з можливістю звернення до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину за законом як спадкоємцем за законом першої черги. З огляду на те, що в складі спадщини наявне нерухоме майно, в силу вимог ч. 1 ст. 1299 ЦК України, спадкоємці зобов`язані зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна, для цього заявниці необхідно отримати свідоцтво про право на спадщину. Так як такі документи у заявниці відсутні, то вона звернулася до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини, маючи за мету оформлення та видачу нотаріусом свідоцтва про право на спадщину. З положень ч. 2 ст. 1220 ЦК України вбачається, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, із якого вона оголошується померлою. Як вбачається з акту обстеження матеріально-побутових умов від 24.03.2021 року (а.с. 16), показів у судовому засіданні заінтересованої особи [PERSON] - брата зявниці, свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , заявниця дійсно проживала зі своєю матір`ю - [PERSON] , до дня її смерті [INFO] та вела спільне господарство. Наведені докази підтверджують той факт, що заявниця постійно проживала зі своєю матір`ю [PERSON] на момент її смерті, однак, факт такого проживання може бути встановлений виключно в судовому порядку. Метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем. Враховуючи все викладене вище, а також приймаючи до уваги те, що в ході розгляду справи обґрунтування заяви знайшли своє об`єктивне підтвердження, суд вважає, що заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved