Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-07 00:00:00

З позову вбачається, що [PERSON] ( до шлюбу [PERSON] ) , її мати [PERSON] , її брат [PERSON] , [PERSON] ( цивільний чоловік її матері [PERSON] ) мали у спільній частковій власності квартиру яка знаходиться за адресою [ADDRESS] про що було видане Свідоцтво № [NUMBER] про право власності на житло виконкомом Опішнянської селищної ради 13.10.1997 року . [INFO] померла [PERSON] , спадщину після її смерті прийняла її дочка [PERSON] та отримала свідоцтво про право на спадщину після смерті матері на ј частину цієї квартири, яка належала її матері за життя . Після смерті [PERSON] - співвласники цієї квартири [PERSON] , [PERSON] [PERSON] визначились між собою що частки в квартирі є рівними і спору про це між ними немає, про що зазначили це в заявах та надали їх приватному нотаріусу [PERSON] [PERSON] продовжував проживати у квартирі та [INFO] раптово помер. На момент смерті проживав сам , спадкова справа після його смерті в ДНК не заводилась, він мав сина - [PERSON] , який є спадкоємцем першої черги за законом , але спадщини після його смерті не прийняв та не має заперечень стосовно даного позову . [PERSON] знаючи , що родинних відносин у неї з померлим [PERSON] немає, та достеменно знаючи що у померлого є рідний син [PERSON] спадщину після його смерті не приймала та вважала що спадщину прийняв [PERSON] , який також приймав участь у похоронах батька. Після смерті [PERSON] в даній квартирі ніхто не проживав , брат позивачки та співвласник квартири [PERSON] проживає в Російській Федерації , тому позивачка , яка вже була власником Ѕ частини цієї квартири у липні 2020 року вирішила з`ясувати про долю ј частини квартири яка належала [PERSON] , оскільки право власності зобов`язує та потрібно було утримувати квартиру , сплачувати комунальні послуги і знайшла заповіт від 18.07.2018 року який був складений [PERSON] та посвідчений приватним нотаріусом Зіньківського нотаріального округу Піскун А.Ю. відповідно до якого останній заповів все своє майно де б воно не було та з чого б не складалось - позивачці по справі [PERSON] . Приватний нотаріус надав роз`яснення позивачці що нею пропущений строк для прийняття спадщини та рекомендував звернутись до суду , тому вона звернулась до Зіньківського районного суду Полтавської області з позовом в якому просить визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини з мотивів того, що не могла знати про наявність заповіту на її ім`я. Ухвалою судді Зіньківського районного суду від 17.08.2020 року було відкрито загальне позовне провадження у справі і призначено підготовче засідання (а.с.22). В підготовче судове засідання позивачка [PERSON] та її представник адвокат Омельченко М.О. не з`явились, до суду надали заяву про розгляд справи у їх відсутність , позовні вимоги підтримують у повному обсязі ( а.с. 32 ) , від відповідача Опішнянської селищної Ради Зіньківського району Полтавської області надійшла заява з якої вбачається що позовні вимоги вони визнають та просять розглянути справу у їх відсутність ,( а. с.31 ) від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечує , стверджує що із заявами про прийняття спадщини після смерті батька звертатись не буде ( а.с. 28) Відповідач у справі має право визнати позов на будь-якій стадії судового процесу (п.1 ч.2 ст.49 ЦПК України). За нормою ч.1 ст.206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу в підготовчому судовому засіданні без фіксування судового процесу. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.4 цієї статті, ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі, зокрема, визнання позову, проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Суд, прийнявши до уваги заяви та клопотання сторін, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи і давши їм належну оцінку приходить до висновку, що позов [PERSON] , поданий її представником адвокатом Омельченком Миколою Олександровичем до Опішнянської селищної ради Зіньківського району Полтавської області , третя особа яка не заявляє самостійних вимог [PERSON] про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини - підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч.1 ст.12 ЦПК України). Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.13 ЦПК України (диспозитивність цивільного судочинства), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. У розумінні цивільно-процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача, стосовно якої він просить ухвалити рішення, у матеріальному розумінні - це певна річ (об`єкт), щодо якої виник спір. Судом встановлено, що [PERSON] ( до шлюбу [PERSON] ) ( а.с. 7), її мати [PERSON] , її брат [PERSON] , [PERSON] мали у спільній частковій власності квартиру яка знаходиться за адресою [ADDRESS] про що було видане Свідоцтво № [NUMBER] про право власності на житло виконкомом Опішнянської селищної ради 13.10.1997 року ( а.с. 8). [INFO] померла [PERSON] ( а.с. 9), спадщину після її смерті прийняла її дочка [PERSON] та отримала свідоцтво про право на спадщину після смерті матері на ј частину квартири ( а.с. 9-10) . Після смерті [PERSON] - співвласники цієї квартири [PERSON] , [PERSON] [PERSON] визначились між собою що частки в квартирі є рівними і спору про це між ними немає, про що зазначили це в заявах та надали їх приватному нотаріусу Піскуну А.Ю.( а.с. 11-12) Співвласник квартири [PERSON] помер [INFO] ( а.с. 14) , на момент смерті проживав сам за адресою [ADDRESS] ( а.с. 15) , спадкова справа після смерті [PERSON] в ДНК не заводилась ( а.с. 16) . [PERSON] за життя склав заповіт від 18.07.2018 року який був посвідчений приватним нотаріусом Зіньківського нотаріального округу Піскун А.Ю. відповідно до якого останній заповів все своє майно де б воно не було та з чого б не складалось позивачці по справі [PERSON] ( а.с. 13) . Приватний нотаріус листом надав роз`яснення позивачці що нею пропущений строк для прийняття спадщини та рекомендував звернутись до суду з позовом для встановлення додаткового терміну для прийняття спадщини( а.с. 17) З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна № 1600970653213 від 18.07.2018 року вбачається, що [PERSON] є власником Ѕ частини квартири [ADDRESS] , яка належала їй на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно серія та номер [NUMBER] виданий 13.10.1997 року , видавник виконком Опішнянської селищної ради та свідоцтва про право на спадщину за законом серія та номер 528 , виданий 18.07.2018 року - видавник приватний нотаріус Зіньківського районного нотаріального округу Піскун А.Ю. (а.с.а.с. 9-10 ). Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи (ст.76 ЦПК України). Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.2 ст.77 ЦПК України). Частиною 1 ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом Відповідно до частин 5,6 ст.81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України). Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися на момент його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч.ч.1,2 ст.1220 ЦК України). У відповідності до вимог ч.1 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.5 цієї статті). Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч.1 ст.1297 ЦК України). Згідно ч.1 ст.1270 ЦК України "для прийняття спадщини встановлюється строк шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини". Частиною 3 ст.1272 ЦК України передбачено, що "за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини." Статтею 55 Конституції України установлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Аналогічні положення містяться у ч.1 ст.15 ЦК України та ст.4 ЦПК України. Згідно ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Обґрунтовуючи зміст позовних вимог , [PERSON] посилається у позові на те, що вона не може одержати у приватного нотаріуса Зіньківського районного нотаріального округу С.В. Москівця свідоцтва про право на спадщину за законом на ј частину квартири [ADDRESS] ( місцезнаходженням якої є Опішнянська селищна рада Зіньківського району Полтавської області) після смерті [INFO] [PERSON] , оскільки не знала про наявність заповіту від 18.07.2018 року який був посвідчений приватним нотаріусом Зіньківського нотаріального округу Піскуном А.Ю. відповідно до якого спадкодавець заповів все своє майно де б воно не було та з чого б не складалось позивачці по справі [PERSON] і не могла здогадуватись , оскільки у [PERSON] був рідний син [PERSON] , тепер вона довідалася, що спадкова справа після смерті [PERSON] не заведена, а коли вона звернувся до приватного нотаріуса Зіньківського нотаріального округу С.В. Москівець із заявою про прийняття спадщини, то їй було відмовлено, оскільки пропущений строк для прийняття спадщини. Інших спадкоємців які б прийняли спадщину або претендували на її прийняття - немає. Суд оцінив наявні у справі докази конкретних обставин справи та той факт , що спадкоємець за законом першої черги після смерті [PERSON] - [PERSON] спадщини не прийняв та не претендує на неї , (що вбачається з відомостей, отриманих від нотаріуса та заяви [PERSON] ), права особи на спадкування за заповітом , а також враховуючи визнання відповідачем у справі заявлених позовних вимог [PERSON] , що не порушує чиїх-небудь прав, свобод та інтересів та висновки ВСУ, викладені при розгляді справи №6-1320цс17 від 23.08.2017 року, з огляду на положення ст.55 Конституції України приходить до висновку, що позивачка [PERSON] з поважних причин пропустила встановлений законодавством шестимісячний строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] , оскільки з сукупності досліджених матеріалів справи вбачається, що після смерті [PERSON] спадкоємцем першої черги є його син , а вона не є родичем померлого , тому не зверталася до нотаріальної контори для подання заяви про прийняття спадщини, ; на даний час вона дізналася, що спадкова справа після смерті [PERSON] не заведена, та дізналась про наявність заповіту на своє ім`я при цьому, після звернення позивача до приватного нотаріуса з метою оформлення права на спадщину, їй було відмовлено у вчиненні відповідної нотаріальної дії. При таких обставинах справи, коли позивачка [PERSON] надала належні докази того, що вона пропустила строк для прийняття спадщини з поважних причин, є передбачені законом підстави для визначення їй додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved