Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-31 00:00:00

в обгрунтування своїх вимог позивачі зазначають, що на виконанні у Коломийському міськрайонному відділі державної виконавчої служби знаходиться виконавчий лист №346/1116/20, виданий 07.08.2020 року Коломийським міськрайонним судом, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 44 000 грн. заборгованості за договором позики, 880 грн. судового збору та 800 грн. витрат за послуги адвоката (виконавче провадження № 6278204). Згідно з постановою головного державного виконавця від 29.12.2020 року проведено опис та арешт майна в квартирі позивачів за адресою: в [ADDRESS] , яку відповідач [PERSON] зазначила як адресу [PERSON] при зверненні з позовом до суду, зокрема, телевізора марки «JVC» 1988 року випуску, телевізора марки «SAMSUNG» 1990 року випуску, двох тумб із дзеркалом б/у 1990 року випуску, гриля б/у 1990 року, килима на стіну розміром 2х2,5 м. червоного кольору та тумби під телевізор. Однак, описані речі не належать і не можуть належати боржнику, відповідачу [PERSON] , оскільки остання [INFO] , є дочкою позивачів і до 2015 року була зареєстрована у вказаній квартирі. Однак, в 2011 році вона вийшла заміж, забрала свої речі і перейшла проживати в с. П`ядики Коломийського району Івано-Франківської області, а 16.10.2015 року знялася з реєстрації місця проживання в квартирі позивачів та зареєструвалася за своїм місцем проживання. Жодного майна боржника в їхній квартирі не має. Проте, доводів позивачів про відсутність майна боржника в квартирі державний виконавець до уваги не взяв, описав і наклав арешт на майно, яке належить позивачам. Більшість описаного майна старше по віку, ніж відповідач [PERSON] . Зокрема, описані три тумби належали батькам позивача [PERSON] , після смерті яких її брат [PERSON] вселився в квартиру батьків, а їх меблі, в тому числі тумби, передав позивачу як зайві. Килим на стіну подарований позивачу [PERSON] в 1979 році, на 30-річчя в Новосибірській міськперукарні. Телевізор марки «JVC» придбаний позивачем [PERSON] 28.11.2005 року, що стверджується гарантійним талоном, виданим магазином «Телесервіс», а телевізор «SAMSUNG» та мікрохвильова піч «SAMSUNG» (зазначена в постанові як гриль) - позивачем [PERSON] 22.12.2007 року за кредитним договором, що стверджується специфікацією товару для банку та товарним чеком ПП «Весна-телерадіосервіс». Оскільки вказане майно, крім килима, придбане позивачами за час шлюбу, то воно є спільним сумісним майном і не може належати відповідачу [PERSON] , тобто, перераховане в постанові майно арештоване безпідставно. Тому позивачі просять визнати за ними право власності на вказане майно та зняти з нього арешт, а також просили стягнути з відповідачів понесені ними судові витрати, які складаються з 1 816 грн. сплаченого судового збору та 750 грн. витрат на професійну правничу допомогу. Позивачі в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав, вказаних в позовній заяві, просять ці вимоги задовольнити. Щодо року випуску вказаних речей, то позивач зазначив, що вказав такі дані із постанови державного виконавця, однак, телевізори та мікрохвильова піч придбані позивачами в магазині у 2005 та 2007 роках. Крім того, позивачі відмовились від стягнення з відповідачів в їхню користь судових витрат. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала та не заперечила проти їх задоволення, при цьому зазначила, що вказане майно їй не належить, а батькам, з 2011 року вона не проживає за адресою: [ADDRESS] , в якій була зареєстрована до 2015 року, яка і зазначена в документах в державного виконавця. На час розгляду справи вона проживає в с. Сопів Коломийського району Івано-Франківської області. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала та зазначила, що вона не знає чиє це майно, останнього вона не хоче, однак, бажає, щоб їй повернули кошти, які позичала в неї [PERSON] , про що також подала письмову заяву, зі змісту якої вбачається, що між відповідачами існує спір з цього приводу. Представник третьої особи Микицей В.Д. в судовому засіданні позов підтримав та зазначив, що у зв`язку з невиконанням рішенням суду ним направлялись виклики за адресою: [ADDRESS] , а також було прийнято рішення про перевірку майнового стану у зв`язку з чим він вийшов на місце. На вказаному майні бирочок не було, тому за їх зовнішнім виглядом та станом він визначив їх роки випуску, узгодивши з позивачами, які вказав в постанові про опис та арешт майна (коштів) боржника. Вказане майно державним виконавцем було оцінено та залишено на відповідальне зберігання позивачам, а документи відправлені для проведення його реалізації через ДП «СЕТАМ» (систему електронних торгів арештованим майном). Після проведення 3 торгів майно на останніх не реалізувалося. Позивачі зазначали, що вказане майно не належить їхній дочці, тому представник вважає, що остання в 12-річному віці не могла придбати вказані речі. Суд, заслухавши вказаних учасників, перевіривши матеріали справи, і, оцінивши досліджені докази в сукупності, приходить до наступних висновків. Даними копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого повторно 16.03.2006 року, стверджується, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 06.04.1987 року, у зв`язку з чим дружині присвоєно прізвище « [PERSON] » (а.с. 10). Судом встановлено, що 29.12.2020 року головним державним виконавцем Коломийського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Микицеєм В.Д. при виконанні виконавчого листа № 346/1116/20, виданого 07.08.2020 року, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 44 000 грн. заборгованості за договором позики, 880 грн., судового збору та 800 грн. витрат за послуги адвоката, винесено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника у ВП № 6278204, відповідно до якої описано та накладено арешт на вищевказане майно, що належить (як вказано) боржнику [PERSON] , [INFO] , адреса: [ADDRESS] . Стягувачем у вказаному провадженні є [PERSON] (а.с. 5-7). 31.12.2020 року копію вказаної постанови направлено сторонам виконавчого провадження, стягувачу [PERSON] та боржнику [PERSON] , що стверджується даними листа Коломийського міськрайонного відділу ДВС № 627820945/1 від 31.12.2020 року (а.с. 8). Відповідно до довідки Управління надання адміністративних послуг Коломийської міської ради № 108865 від 25.01.2021 року за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , про що також свідчать копії відповідних сторін їхніх паспортів (а.с.9, 18-19, 21-23). Згідно з копією паспорта громадянина України та відповіддю відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання в Івано-Франківській області місце проживання [PERSON] з 15.08.2012 року по 16.10.2015 року зареєстроване за адресою: [ADDRESS] , з 21.10.2015 року - в [ADDRESS] , з 03.02.2020 року - знято з реєстрації місця проживання (а.с.11-12, 49). Згідно з копіями товарного чеку № К-0008459 від 22.12.2007 року, гарантійних талонів, а також довідки - специфікації товару від 22.12.2007 року [PERSON] придбала в магазині "Епіцентр" (ПП «Весна-Телерадіосервіс»): музичний центр SAMSUNG MAX-KT65Q, телевізор SAMSUNG CS21Z50ZQ, мікрохвильову піч SAMSUNG CE28GNR-S ( а.с.14-17). Як вбачається з гарантійного листа, виданого підприємцем [PERSON] , [PERSON] 28.11.2005 року в магазині " [INFO] " придбав телевізор марки «JVС» (а.с.15). Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно зі ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. У відповідності до ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст.1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» від 27.08.1976 року №6 (в редакції від 30.06.1978 №5) надані роз`яснення, що вимоги особи, які грунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Пленумом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові №5 від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», роз`яснено, що у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні. Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). У відповідності до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ч. 1, 2 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Відповідно до ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Підстави для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини зазначені в ч.4 ст.59 вказаного Закону. Частиною 5 вказаної статті передбачено, що у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Наявність арешту, накладеного на вищевказане майно порушує право власності позивачів, оскільки вони обмежені у праві розпорядження належним їм майном на власний розсуд, за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Враховуючи вищенаведене, а також те, що існуючий арешт на вказане майно порушує гарантоване Конституцією України та іншими нормативно-правовими актами право приватної власності позивачів, які не є боржниками у виконавчому провадженні, та не оспорюється учасниками судового розгляду, суд приходить до висновку про необхідність зняття арешту із вказаного майна, право власності на частину якого підтверджується вищевказаними доказами, а в іншій частині не заперечується відповідачем [PERSON] (боржником у виконавчому провадженні) та спору щодо якого у відповідача [PERSON] (стягувача) на нього не виникає, враховуючи його стан, зовнішній вигляд та тривалий термін експлуатації, а обраний спосіб захисту узгоджується з передбаченим ст. ст. 15,16 ЦК України та спрямований на захист прав позивачів, які не мають можливості їх захисту іншим шляхом. Отже позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. На підставі наведеного, ст.ст.16, 317, 319, 321, 391 ЦК України, ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» та,

Outcome: partial