Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-08 00:00:00

із позовною заявою про визнання за законом права власності на спадкове майно, а саме: на земельну ділянку рілля площею 2,2734 га, у межах згідно з планом, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії IV-ЧН № 007076, розташовану на території Підлісненської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, у суд звернулась [PERSON] до Кіптівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, третя особа Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області. В матеріалах справи міститься: -заява позивача про розгляд справи за її відсутності; -заява за підписом сільського голови Кіптівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області про розгляд справи за відсутності представника ради та визнання позовних вимог; -заява Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області про розгляд справи за відсутності представника ради та визнання позовних вимог. За таких обставин суд визнав можливим провести розгляд справи за відсутності учасників процесу. Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України з причин неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до частини четвертої статті 206 Цивільного процесуального кодексу України в разі визнання позовних вимог відповідачем суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків. При судовому розгляді цивільної справи встановлено, що [PERSON] померла [INFO] , згідно копії свідоцтва про смерть [NUMBER] . З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру, отриманою від завідувача Козелецької районної державної нотаріальної контори Мотовиловець І.А., вбачається, що у Спадковому реєстрі на [PERSON] інформація відсутня. Відповідно до довідки, виданої виконкомом Кіптівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області № 02 від 09.01.2019 року, [PERSON] на день смерті фактично проживала в [ADDRESS] без реєстрації та мала такий склад сімї: дочка, [PERSON] , 1964 року народження; зять, [PERSON] , 1951 року народження; онук, [PERSON] , 1981 року народження; онук, [PERSON] , 1985 року народження. Для позивача у справі, [PERSON] , [PERSON] , яка померла [INFO] є матір`ю, ступінь родинного звязку підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] та реєстрацією шлюбу серії [NUMBER] . Тобто, [PERSON] є такою, що прийняла спадщину після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 Про судову практику у справах про спадкування роз`яснено, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. 12 жовтня 2001 року на ім`я [PERSON] (яка після реєстрації шлюбу в 2004 році змінила прізвище на [PERSON] ) на підставі рішення виконавчого комітету Підлісненської сільської Ради народних депутатів від 15 березня 2001 року № 17 було виготовлено та видано державний акт на право приватної власності на землю площею 2,27 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується копією Державного акта на право приватної власності на землю серії IV-ЧН № 007076. Згідно зі ст. ст. 81, 126 ЗК України право власності громадяни України набувають на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності, прийняття спадщини. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. У відповідності до ст. 152 ч. 3 п. "а" ЗК України - "захист прав громадян та юридичних осіб здійснюється шляхом визнання прав". Відповідно до п. 2 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 17 жовтня 2012 року, відомості Державного земельного кадастру є офіційними і вважаються об`єктивними та достовірними, якщо інше не доведено судом, тому суд вважає, що саме в витягах з Державного земельного кадастру більш повно та достовірно визначено площі земельних ділянок. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна: за земельною ділянкою площею 2,2734 га кадастровий номер: 7422088400:62:104:0558, відомості про обмеження у використанні земельної ділянки не зареєстровані. Таким чином, суд дійшов висновку, що за позивачем в порядку спадкування підлягає визнанню право власності на вище згадану земельну ділянку, оскільки оригінал правовстановлюючого документу втрачений, про що в пресі розміщене відповідне оглошення.

Outcome: approved