Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про позбавлення батьківських прав, встановлення опіки, призначення опікуна та стягнення аліментів, в обґрунтування якого вказав, що він є дідусем малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Відповідач є матір'ю дитини. Батько дитини записаний згідно за ст.135 Сімейного кодексу України. [PERSON] проживає разом з ним та його дружиною [PERSON], вони разом займаються вихованням та розвитком дитини, матеріально її утримують. Дитина здорова. На протязі 2014-2015 років відповідач нехтує своїми батьківськими обов'язками по відношенню до [PERSON], не займається її вихованням, розвитком, рідко відвідує доньку, матеріально не утримує. Відповідачу ніщо не заважає виконувати свої батьківські обов'язки, якими вона свідомо нехтує, оскільки є працездатною та дієздатною особою, здорова, інших осіб на утриманні не має. Відповідач надала до органу опіки та піклування заяву про те, що вона не заперечує проти позбавлення її батьківських прав у відношення доньки [PERSON]. Службою у справах дітей виконавчого комітету Димитровської міської ради його було взято на облік як потенційного опікуна та видано висновок про можливість виконання опікунських обов'язків, оскільки він має задовільний стан здоров'я, отримує пенсію у розмірі 3785 грн. 67 коп., забезпечений житлом, не має судимостей. Тому, позивач просить суд позбавити батьківських прав [PERSON] відносно дитини [PERSON]; встановити опіку над малолітньою [PERSON] і визнати його над нею опікуном; та стягнути з [PERSON] на його користь на утримання дитини [PERSON] аліменти у розмірі 1/4 частки всіх її доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав свій позов у повному обсязі, додавши, що фактично він зі своєю дружиною опікується своєю онукою [PERSON] з її народження. Приблизно останні два роки відповідач абсолютно не приймає ніякої участі у вихованні та утриманні дитини. Відповідач - його рідна донька, зареєстрована за одною з ним адресою, але постійно у родині не мешкає, з'являється на один-два дні і знову зникає, де вона перебуває, йому не відомо. [PERSON] веде паразитичний спосіб життя, ніде не працює, зловживає алкоголем, іншими шкідливими речовинами, притягалася до кримінальної відповідальності за крадіжку. Про батька дитини йому нічого не відомо. Відповідач [PERSON] до суду не з'явилася, про час і місце розгляду справи сповіщена належним чином. Представник третьої особи орану опіки та піклування виконкому Димитровської міської ради Скрипнік Г.С. підтримала позовні вимоги. Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом на підставі свідоцтва про народження та довідки комунального закладу «Димитровський центр первинної медико-санітарної допомоги» від 24.06.2015 року встановлено, що відповідач [PERSON] є матір'ю малолітньої [PERSON], [INFO], яка змає задовільний стан здоров'я (а.с.11, 31). Позивач [PERSON] є батьком відповідача [PERSON], що встановлено на підставі свідоцтва про народження (а.с.10). За даними довідки приватного підприємства «Домінант-Сервіс» від 25.06.2015 року за адресою: [ADDRESS], зареєстровані позивач [PERSON] в якості основного наймача квартири та в якості членів його сім'ї: дружина [PERSON], син [PERSON], відповідач [PERSON] та онука [PERSON] (а.с.21). Згідно довідки від 21.07.2015 року та інформації від 18.05.2015 року загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 1 Димитровської міської ради Донецької області, в якій [PERSON] навчається у третьому класі, мати дитини [PERSON] приводила доньку до школи та забирала її після занять протягом першого року навчання дитини, відвідувала батьківські збори, цікавилась успіхами дитини. Починаючи з другого класу, [PERSON] до школи приводять або дідусь, або бабуся, які відвідують батьківські збори, спілкуються з класоводом з питань навчання, вихованням онуки. Мати дитини у 2014-2015 навчальному році перестала цікавитися успіхами доньки, батьківські збори не відвідує, не спілкується у телефонному режимі з класоводом, на даний момент з родиною не проживає, допомоги не надає, не працює. Всі питання щодо виховання та утримання дитини вирішують дідусь та бабуся. (а.с.17, 25). Відповідно до висновків Димитровської центральної міської лікарні позивач [PERSON], [INFO], на обліку у лікарів психіатра, нарколога, фтізіатра, терапевта не перебуває, за станом свого здоров'я може бути опікуном. Його дружина [PERSON] на обліку у лікарів психіатра та нарколога також не перебуває. За довідками управляння інформаційно-аналітичного забезпечення ГУМВС України в Донецькій області [PERSON] та [PERSON] за станом на 27.07.2015 року до кримінальної відповідальності не притягувалися, засудженими не значаться та в розшуку не перебувають (а.с.23, 24, 27, 28). Позивач [PERSON] є громадянином України, знаходиться на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в м.Димитрові Донецької області, його щомісячний дохід становить пенсія у розмірі 3785,67 грн., що підтверджується довідкою фонду від 21.07.2015 року, копією паспорта на ім'я позивача (а.с.5-7, 22). У суді позивач [PERSON] пояснив, що він з родиною зареєстрований за адресою: [ADDRESS], але фактично мешкає за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до актів обстеження матеріально-побутових умов проживання малолітньої [PERSON] від 17.07.2015 року та від 20.08.2015 року служба у справах дітей виконавчого комітету Димитровської міської ради дійшла висновку, що у приміщенні за адресою: [ADDRESS], де мешкає малолітня [PERSON] разом з потенційним опікуном [PERSON] та його дружиною [PERSON], дотримано санітарно-гігєнічних умов та створені умови для утримання, виховання та розвитку дитини, дружина позивача [PERSON] не заперечує проти призначення чоловіка опікуном над онукою (а.с.37, 38). Відповідач [PERSON] має задовільний стан здоров'я, на обліку у лікарів фтизіатра, нарколога, психіатра, дерматолога не знаходиться, що підтверджується відповідними довідками з Димитровської центральної міської лікарні (а.с.32, 33, 34, 35) . Відповідач за станом на 07.07.2015 року не перебуває на обліку в Димитровському міському центрі зайнятості, в управлінні пенсійного фонду України в м.Димитрові Донецької області, в Димитровському міському центрі соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді, що встановлено з довідок центрів від 07.07.2015 року, від 18.06.2015 року та УПФУ від 09.07.2015 року (а.с.29, 30, 36). Відповідно до довідки управління соціального захисту населення Димитровської міської ради від 02.07.2015 року відповідач [PERSON] знаходиться на обліку управління та отримує допомогу на одну дитину як одинока матір в щомісячному розмірі 385 грн. 80 коп. (а.с.39). Відповідно до вироку Димитровського міського суду Донецької області від 18.05.2015 року відповідача [PERSON] засуджено за ст.ст.15 ч.2, 185 ч.2, ст.185 ч.2 КК України до двох років позбавлення волі з іспитовим строком два роки та штрафу (а.с. 18-20). Згідно заяви відповідача [PERSON] від 23.07.2015 року остання не заперечує проти позбавлення її батьківських прав у відношенні її доньки [PERSON] (а.с.12). Відповідно до висновку служби у справах дітей від 25.08.2015 року № 31 встановлення опіки над малолітньою [PERSON], [INFO], та призначення [PERSON] її опікуном доцільне і відповідає інтересам дитини (а.с.16). Згідно за висновком від 19.08.2015 року орган опіки і піклування виконавчого комітету Димитровської міської ради вважає доцільним позбавити батьківських прав відповідача [PERSON] відносно її малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи, а ст.18 Конвенції про права дитини зазначила, що батьки дитини несуть основну відповідальність за виховання дитини (а.с.13-14). Відповідно до ст.150 Сімейного кодексу (далі СК) України батьки зобов'язані виховувати свою дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, поважати дитину. Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно за ст.164 СК України батьки у разі ухилення від виконання своїх обов'язків можуть бути позбавлені батьківських прав. Згідно за ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Будь-яких договорів між сторонами про утримання судом не встановлено. Одним із засобів виконання батьками зобов'язань по утриманню дітей є виплата аліментів, стягнутих за рішенням суду. Відповідно до ч.5 ст.150 СК України передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язків батьківського піклування щодо неї. Згідно за ч.2 ст.247 СК України встановлення опіки та піклування не припиняє права дитини на аліменти. На підставі вищенаведеного суд приходить до висновку, що вимоги позивача про позбавлення батьківських прав відповідача стосовно доньки [PERSON], [INFO], та стягнення з відповідача на її утримання аліментів, є такими, що підлягають задоволенню, оскільки відповідатимуть інтересам дитини, яка з проживає і виховується у своїх дідуся та бабусі майже з народження, за останні два роки відповідач вкрай рідко відвідувала дитину, матеріально не підтримувала її, участі у її вихованні не приймала, ухиляючись від виконання своїх батьківських обов'язків та байдуже ставлячись до життя та здоров'я дитини. Судом не встановлено будь-яких поважних причин, через які відповідач не піклується про свою дитину, не проявляє до неї належної батьківської турботи. Вирішуючи розмір аліментів, суд бере до уваги, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК України. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч.3 ст.70 Закону України "Про виконавче провадження" він не повинен перевищувати 50 відсотків доходу цієї особи. Враховуючи, що відповідач працездатна, здорова, інших осіб на утриманні не має, суд вважає справедливим стягнути з відповідача на користь позивача на утримання її доньки аліменти у розмірі 1/4 частки її доходу. За приписами ч.3 ст.60 Цивільного кодексу України суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіку та піклування. Враховуючи, що малолітня [PERSON] позбавлена батьківського піклування, влаштована і мешкає у родині позивача, який приходиться дитині рідним дідусем, який бажає и може бути опікуном дитини, суд вважає вимоги позивача щодо встановлення опіки над дитиною та призначення його опікуном такими, які підлягають задоволенню. Оскільки [PERSON] здійснює щодо малолітньої [PERSON] функції опікуна, суд вважає правомірним стягнення аліментів на утримання дитини на його користь. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 487 грн. 20 коп. за вимогами не майнового характеру, так як позивач на підставі ст.5 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 року № 3674-VІ звільнений від вказаних витрат при подачі позову до суду. На підставі ст.ст.150, 164, 170, 180-183, 247 СК України, ст.60 УК України,

Outcome: approved