Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-07 00:00:00

В грудні 2013 року Старокостянтинівський міжрайонний прокурор в інтересах держави в особі Старокостянтинівської районної державної адміністрації та Головного управління Держземагенства у Хмельницькій області пред'явив позов до [PERSON] про визнання незаконними та скасування розпоряджень в частині розроблення та затвердження проекту землеустрою щодо відведення та передачі у власність земельної ділянки, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що при перевірці було виявлено порушення земельного законодавства при приватизації земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства із земель державної власності в розмірі не більше 2 га. Так, [PERSON] в 2005 році вже отримав у власність земельну ділянку площею 156 м. кв. в м. Старокостянтинові для ведення особистого селянського господарства. Дана обставина залишилась поза увагою при повторній приватизації останнім в 2012 році земельної ділянки площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства із земель державної власності (землі резерву, запасу сільськогосподарського призначення) за межами населеного пункту на території Пеньківської сільської ради Старокостянтинівського району. Таким чином відповідачу було безоплатно передано у власність із земель державної власності дві земельні ділянки в більшому розмірі, ніж передбачено земельним законодавством (більше ніж 2 га). Тому просить: 1) визнати незаконним та скасувати розпорядження Старокостянтинівської районної державної адміністрації № 242/2012-р від 07 липня 2012 року в частині надання [PERSON] дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,0 га із земель державної власності (землі резерву, запасу сільськогосподарського призначення) для ведення особистого селянського господарства з послідуючою передачею у приватну власність за межами населеного пункту на території Пеньківської сільської ради Старокостянтинівського району; 2) визнати незаконним та скасувати розпорядження Старокостянтинівської районної державної адміністрації № 435/2012-р від 11 грудня 2012 року в частині затвердження проекту землеустрою щодо відведення та передачі у власність [PERSON] земельної ділянки площею 2,0 га (кадастровий номер 6824286700:07:039:0010); 3) визнати недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯН № 503041, кадастровий номер 6824286700:07:039:0010, площею 2 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за межами населеного пункту на території Пеньківської сільської ради Старокостянтинівського району, що виданий Старокостянтинівською районною державною адміністрацією 24 грудня 2012 року на підставі розпорядження Старокостянтинівської районної державної адміністрації від 11 грудня 2012 року за № 435/2012 - р. Прокурор та представник позивача Старокостянтинівської районної державної адміністрації в судовому засіданні підтримали обставини, викладені в позовній заяві, та позовні вимоги. Аналогічну думку висловив в письмовому клопотанні представник позивача Головного управління Держземагенства у Хмельницькій області, крім того просив справу розглянути без його участі. Відповідач визнав обставини справи та заявлені позовні вимоги. При цьому підтвердив звернення до Старокостянтинівської районної державної адміністрації для отримання дозволу на проведення інвентаризації, виготовлення проекту землеустрою земельної ділянки площею 2 га. для ведення особистого селянського господарства на території Пеньківської сільської ради Старокостянтинівського району з метою її подальшої приватизації. Про приватизовану земельну ділянку площею 156 м. кв. в м. Старокостянтинові для ведення особистого селянського господарства не повідомляв, оскільки про неї його ніхто не запитував, а сам він не знав, що це може в подальшому потягнути негативні юридичні наслідки при другій приватизації другої земельної ділянки. Заслухавши пояснення учасників процесу, та дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновків про наступне. Судом встановлено, що 26 березня 2012 року відповідач з заявою звернувся до голови Старокостянтинівської районної державної адміністрації про надання дозволу на проведення інвентаризації земельної ділянки площею 2 га. для подальшого виготовлення проекту землеустрою земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства на території Пеньківської сільської ради Старокостянтинівського району для оформлення права власності на неї. Розпорядженням Старокостянтинівської районної державної адміністрації № 242/2012-р від 07 липня 2012 року надано дозвіл, зокрема відповідачу, на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,0 га із земель державної власності (землі резерву, запасу сільськогосподарського призначення) для ведення особистого селянського господарства з послідуючою передачею у приватну власність за межами населеного пункту на території Пеньківської сільської ради Старокостянтинівського району. Розпорядженням Старокостянтинівської районної державної адміністрації № 435/2012-р від 11 грудня 2012 року затверджено проект землеустрою, зокрема відповідачу, щодо відведення та передачі у власність земельної ділянки площею 2,0 га (кадастровий номер 6824286700:07:039:0010). 24 грудня 2012 року Старокостянтинівською районною державною адміністрацією на підставі розпорядження Старокостянтинівської районної державної адміністрації від 11 грудня 2012 року за № 435/2012 - р. відповідачу видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯН № 503041, кадастровий номер 6824286700:07:039:0010, площею 2 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за межами населеного пункту на території Пеньківської сільської ради Старокостянтинівського району. Положеннями ч. ч. 1 - 4 ст. 116 ЗК України (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права власності на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безеплатна передача земельних ділянок у власність громадян проводиться у разі, зокрема, одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання. Статтею 118 ЗК України (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) визначено порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами. Так, відповідно до частин першої, другої, шостої, сьомої, дев'ятої цієї статті громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки. Громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства, подають клопотання до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб). Районна, Київська чи Севастопольська міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Районна, Київська чи Севастопольська міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність. У відповідності до ст. 125 ЗК України (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно ст. 126 ЗК України (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. В процесі проведення безоплатної приватизації заявленої позивачами земельної ділянки не в повній мірі було встановлено, чи не було використано відповідачем попередньо право на безоплатну приватизацію земельної ділянки для ведення особистого підсобного селянського господарства. Так, [PERSON] вже являється власником земельної ділянки площею 156 м. кв. по вул. Пугачова, 23 м. Старокостянтинова для ведення особистого селянського господарства згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 107692, виданого Старокостянтинівською міською радою 19 серпня 2005 року на підставі рішення Старокостянтинівської міської ради від 05 травня 2005 року за № 25 п. 6. Державний акт складено у двох примірниках, перший з яких передано власнику земельної ділянки, другий зберігається в Старокостянтинівському міському відділі земельних ресурсів. Акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010574700074. Пунктом „б" частини 1 статті 121 ЗК України визначено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 га. У випадку, якщо громадяни України, які реалізували своє право на безоплатну приватизацію земельної ділянки для ведення особистого підсобного господарства в розмірі менше 2,0 гектара, мають право на збільшення земельної ділянки в межах норм, установлених статтею 121 Земельного кодексу України для ведення особистого селянського господарства (ч. 6 ст. 5 Закону України „Про особисте селянське господарство"). Таким чином, [PERSON] фактично безоплатно передано із земель державної власності для ведення особистого селянського господарства дві земельні ділянки загальною площею з перевищенням норми, визначеної ст. 121 ЗК України - не більше 2,0 га. Згідно ч. 3 ст. 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених в абз. 2 п. 2 Постанови № 7 „Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" від 16 квітня 2004 року, виходячи з положень ст. ст. 8, 124 Конституції України, ст. ст. 26, 30, 87-90, 97, 100, 102, 118, 123, 128, 143-146, 149, 151, 153-158, 161, 210, 212 ЗК України, глав 27, 33, 34 ЦК України, ст. 15 ЦПК України судам підвідомчі (підсудні) справи за заявами, зокрема, з приводу володіння, користування, розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян чи юридичних осіб, і визнання недійсними державних актів про право власності та право постійного користування земельними ділянками. Частиною 1 статті 155 ЗК України встановлено, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Згідно ч. 3 ст. 43 Закону України „Про місцеві державні адміністрації" розпорядження голови державної адміністрації, що суперечать Конституції України, законам України, рішенням Конституційного Суду України, іншим актам законодавства або є недоцільними, неекономними, неефективними за очікуваними чи фактичними результатами, скасовуються Президентом України, Кабінетом Міністрів України, головою місцевої державної адміністрації вищого рівня або в судовому порядку. Таким чином, державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У спорах, пов'язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися, як зазначені розпорядження (рішення), на підставі яких видано відповідні державні акти на право власності на земельні ділянки, так і самі державні акти на право власності на земельні ділянки. Визнання недійсними державних актів на право власності на земельні ділянки вважається законним, належним та окремим способом поновлення порушених прав у судовому порядку. З огляду на викладене позовні вимоги підлягають задоволенню в повній мірі. При розподілі судових витрат суд виходить із положень ст. 88 ЦПК України, згідно яких, судові витрати присуджуються позивачам пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved