Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-23 00:00:00

До Межівського районного суду Дніпропетровської області звернулось АТ КБ "Приватбанк" з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог зазначається, що 15 серпня 2008 року з [PERSON] було укладено договір №б/н з метою отримання банківських послуг. З умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку відповідач ознайомлена. Підпис [PERSON] свідчить про те, що остання підтвердила згоду на умови надання кредиту, які складають договір. При укладанні договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України, за яким договір приєднання може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, а друга сторона позбавлена можливості запропонувати свої умови договору. Позивач зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, надавши [PERSON] можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Всупереч договірним зобов`язанням, відповідач неналежно виконувала умови договору. Станом на 24 травня 2020 року [PERSON] має перед позивачем заборгованість за кредитним договором в розмірі 15873,10 гривень, з яких 10819,06 гривень - заборгованість за тілом кредиту, в т.ч.: 0,00 гривень - заборгованість за поточним тілом кредиту; 10819,06 гривень - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 000,00 гривень - заборгованість за нарахованими відсотками; 5054,04 гривень - заборгованість за простроченими відсотками; 000,00 гривень - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст..625; 0,00 гривень - нарахована пеня; 0,00 гривень - нарахована комісія. Позивач просить суд стягнути з [PERSON] зазначену вище заборгованість на користь АТ КБ «Приват Банк» та судові витрати. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у їх відсутність. Згідні на заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Позов підтримують повністю. Відповідач в судове засідання не з`явився, надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги визнає частково так як згідно тарифів банку з якими її було ознайомлено, відсоткова ставка за користування кредитними коштами була передбачена у розмірі 2,5 % на місяць на залишок заборгованості, про те що відсоткова ставка була підвищена працівники банку її не попередили. Крім того, до нарахованих відсотків просить суд застосувати строк позовної давності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв`язку з чим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Суд, оцінивши зібрані у справі докази, з`ясувавши обставини справи та надавши їм відповідну оцінку, приходить до наступних висновків. Судом досліджені та надана оцінка таким доказам: Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (АТ КБ «Приватбанк») відповідно до статуту є правонаступником всіх прав та зобов`язань Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк». Згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 14.06.2018 року АТ КБ «Приватбанк» зареєстроване як юридична особа 19.03.1992, основний вид економічної діяльності, 64.19 інші види грошового посередництва. Згідно з банківською ліцензією № 22 від 05.10.2011 року, АТ КБ «Приватбанк» має право надання банківських послуг, визначених ч. 3 ст. 47 Закону України «Про банки та банківську діяльність». Відповідно до відомостей з ЄДРПОУ від 01.03.2018 року ПАТ КБ «Приватбанк» має організаційну правову форму акціонерного товариства, правовий статус суб`єкта - юридична особа, види діяльності за КВЕД 2010: 64.19. Інші види грошового посередництва; 64.92. Інші види кредитування; 64.99.Надання інших фінансових послуг (крім страхування та пенсійного забезпечення); 66.11 Управління фінансовими ринками; 66.12. Посередництво за договорами по цінних паперах або товарах; 66.19 Інша допоміжна діяльність у сфері фінансових послуг, крім страхування та пенсійного забезпечення. Встановлено, що 15 серпня 2008 року, [PERSON] підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у "ПриватБанку", за змістом якої вбачається, що відповідач виявив бажання оформити на своє ім`я платіжну картку кредитка «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» та визнав, що ця заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами, становлять договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилась та погодилась з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді. Зі змісту анкети-заяви №1009040900065077024, а також довідки про Умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», підписаних відповідачем вбачається, що базова відсоткова ставка за кредитом становить 2,5 % на місяць на залишок заборгованості. За розрахунком заборгованості за договором б/н від 15 серпня 2008 року, укладеного між АТ КБ «Приват Банк» та клієнтом [PERSON] вбачається, що остання, станом на 24 травня 2020 року має перед позивачем заборгованість за кредитним договором в розмірі 15873,10 гривень, з яких 10819,06 гривень - заборгованість за тілом кредиту, в т.ч.: 0,00 гривень - заборгованість за поточним тілом кредиту; 10819,06 гривень - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 000,00 гривень - заборгованість за нарахованими відсотками; 5054,04 гривень - заборгованість за простроченими відсотками; 000,00 гривень - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625; 0,00 гривень - нарахована пеня; 0,00 гривень - нарахована комісія. Кредитними коштами та, відповідно, кредитною карткою відповідач [PERSON] користувалася, періодично витрачаючи кредитні кошти та погашаючи частину заборгованості, що підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами, а саме випискою банку по рахунку [PERSON] . Позивач, з посиланням на положення ч. 1 ст. 634 ЦК України, зазначає, що сторони керувалися при укладенні договору даною нормою, яка передбачає, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. До анкети-заяви банк додав Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, а також Витяг про внесення змін в договірну базу по платіжним карткам, договірну базу по споживчому кредитуванню і в депозитні договори (в частині погашення заборгованості за рахунок депозитів). Згідно ч.1 ст.417 ЦПК України вказівки, що містяться в постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи. Частиною 2 ст.416 ЦПК України визначено, що у постанові палати, об`єднаної палати, Великої Палати Верховного Суду має міститися висновок про те, як саме повинна застосовуватися норма права, із застосуванням якої не погодилася колегія суддів, палата, об`єднана палата, що передала справу на розгляд палати, об`єднаної палати, Великої Палати. 03 липня 2019 року Великою Палатою Верховного Суду у справі №342/180/17 винесена постанова про застосування норм права у подібних правовідносинах, якою суд керується при вирішенні даної справи. Відповідно до ч.1 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Ст.526 ЦК України - зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У судовому засіданні встановлено, що у анкеті-заяві №1009040900065077024, а також довідці про Умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», підписаних відповідачем, зазначена відсоткова ставка у розмірі 2,5%, на місяць з розрахунку 360 днів у році. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту, стягнути складові його повної вартості, зокрема проценти за користування кредитними коштами. З розрахунку заборгованості за кредитним договором № б/н від від 15 серпня 2008 року за період з 15 серпня 2008 року по 24 травня 2020 року встановлено, що банк дотримувався умов кредитного договору та застосував процентну ставку передбачену умовами договору у період з 15 серпня 2008 року по 31.12.2012 року що склало 40,44 гривень боргу. Починаючи з 01.01.2013 року банк в односторонньому порядку збільшив процентну ставку . Слід зазначити, що процентна ставка є фіксованою та не може змінюватись у сторону її збільшення протягом дії кредитного договору в односторонньому порядку банком, шляхом внесення змін до договору, оскільки, без дотримання вищенаведених вимог ст. 1056-1 ЦК України, така умова договору є нікчемною. Позивачем не надано до суду належних доказів про урегулювання питання щодо збільшення процентної ставки за кредитом шляхом повідомлення про зазначене позичальника. При цьому, згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Крім того, Велика Палата Верховного Суду вказала, що обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Таким чином, оскільки відповідач порушив зобов`язання, встановлені договором, доказів своєчасної та повної оплати заборгованості за кредитним договором в матеріалах справи немає, суд дійшов до висновку про обґрунтованість вимог позивача, в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту в розмірі - 10819,06 гривень, та відсотками за період з 15 серпня 2008 року по 31.12.2012 року що склало 40,44 гривень. Що стосовно до заяви відповідача про застосування строку позовної давності у частині нарахування відсотків, то суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст. ст. 261, 262 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно з частинами третьою, четвертою статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Така позиція викладена у постанові Верховного Суду від 08.08.2018 року № 61-16531св18. Встановлено, що заборгованість по сплаті нарахованих відсотків у сумі 40,44 гривень виникла у відповідача 31.12.2012 року. Таким чином про своє порушене право позивач довідався та міг довідатись 31.12.2012 року, та звернувся до суду із позовною заявою 23 липня 2020 року, тобто поза межами строку загальної позовної давності у три роки у частині позовної вимоги про стягнення заборгованості за нарахованими відсотками. Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитом договором б/н від 15 серпня 2008 року станом на 24 травня 2020 року в розмірі 10819,06 гривень, що становить - заборгованість за тілом кредиту. Згідно з п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог. Позивачем при подачі позову до суду було сплачено судовий збір в розмірі 2102.00 грн. та заявлено позовні вимоги про стягнення 15873,10 грн. Судом задоволено позовні вимоги на суму 10819,06 грн., що становить 68 % від ціни позову, отже з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1429,36 грн., що складає 68 % від 2102.00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial