Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-05 00:00:00

Орган опіки та піклування Ічнянської районної державної адміністрації Чернігівської областізвернулася до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про відібрання дитини від батьків без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Свої вимоги мотивувала тим, що відповідачі являються батьками [PERSON], [INFO]. Сім'я [PERSON] перебуває на обліку як сім'я, що опинилася в складних життєвих обставинах та перебуває під соціальним супроводом Ічнянського районного ЦСССДМ з 27 жовтня 2017 року. Дитина - [PERSON] знаходиться на обліку служби у справах дітей Ічнянської РДА. Розпорядженням Ічнянської районної державної адміністрації Чернігівської області № 45 від 20 лютого 2018 року у [PERSON] та [PERSON] відібрано малолітню дитину [PERSON] у зв'язку з безпосередньою загрозою життю та здоров'ю дитини, без позбавлення її батьківських прав. Згідно повідомлення служби у справах дітей Ічнянської РДА Чернігівської області № 01-10/81 від 06 березня 2018 року [PERSON], [INFO], на даний час перебуває в Хмільницькому центрі соціального-психологічної реабілітації дітей (с. Хмільниця, вул. Шкільна, 2 Чернігівського району Чернігівської області), вказуючи на дані обставини, безвідповідальне ставлення батьків до дитини та свідоме нехтування своїми батьківськими обов'язками щодо виховання дитини,просить суд відібрати малолітню [PERSON], [INFO], у [PERSON] та [PERSON] без позбавлення їх батьківських прав. Також стягнути з відповідачів аліменти на утримання дитини, яка перебуває на повному державному утриманні в Хмільницькому центрі соціального-психологічної реабілітації дітей в розмірі 1/4 усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дня позову і до досягнення дитиною повноліття. Представник органу опіки та піклування Ічнянської районної державної адміністрації Чернігівської області в підготовче судове засідання не з'явилася, але надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала та просила його задовольнити, так як відповідачі [PERSON] та [PERSON] не піклуються про малолітню доньку та не забезпечують їй нормальне існування, а тому відібрання відповідатиме інтересам дитини. Крім того, просила стягнути аліменти з відповідачів на утримання дитини. [PERSON] та [PERSON] в підготовче судове засідання не з'явились, але надали суду заяву про розгляд справи без їх участі, проти позову не заперечують. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 32 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Частиною 3 статті 51 Конституції України передбачено, що сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно з положеннями абз. 3 ч. 2 ст. 3 СК України дитина належить до сім'ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Відповідно до вимог ст. 150 СК України виховання, піклування, забезпечення фізичного, духовного та морального розвитку дитини, забезпечення здобуття нею освіти є прямими обов'язками батьків. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої дитини [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.4). Сім'я [PERSON] перебуває на обліку як сім'я, що опинилася в складних життєвих обставинах та перебуває під соціальним супроводом Ічнянського районного ЦСССДМ з 27 жовтня 2017 року (а.с.8). З акту обстеження умов проживання від 20 лютого 2018 року встановлено, що санітарні умови в будинку незадовільні, будинок не опалюється, відповідачі зловживають спиртними напоями. Дана ситуація загрожує життю та здоров'ю дитини (а.с.11). Згідно повідомлення Ічнянського ВП Прилуцького ВП ГУНП в Чернігівській області від 22 лютого 2018 року № 884 [PERSON] 20 лютого 2018 року було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП (а.с.9) Розпорядженням Ічнянської районної державної адміністрації Чернігівської області № 45 від 20 лютого 2018 року у [PERSON] та [PERSON] відібрано малолітню дитину [PERSON] у зв'язку з безпосередньою загрозою життю та здоров'ю дитини, без позбавлення її батьківських прав (а.с.10). Згідно повідомлення служби у справах дітей Ічнянської РДА Чернігівської області № 01-10/81 від 06 березня 2018 року [PERSON], [INFO], на даний час перебуває в Хмільницькому центрі соціального-психологічної реабілітації дітей (с. Хмільниця, вул. Шкільна, 2 Чернігівського району Чернігівської області) (а.с24). Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Будь-яка з підстав для позбавлення батьківських прав, перерахованих у ст. 164 СК України, є критерієм протиправної поведінки батьків по відношенню до своєї дитини. Відповідальність батьків за виховання дітей, яка в однаковій мірі покладається як на матір, так і на батька, визначена і в ст. ст.9, 18 Конвенції "Про права дитини", ратифікованої Постановою Верховної Ради України № 780-ХІІ 27.02.1991 року. Згідно роз'яснень, викладених у п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30 березня 2007 року, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Враховуючи те, що в ході судового розгляду знайшло своє підтвердження, що відповідачка [PERSON] не піклувалася про здоров'я дитини, не забезпечувала дитині необхідного харчування і медичного догляду, не виконувала рекомендацій центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді, суд приходить до висновку про встановлення факту винної поведінки відносно її ухилення від виконання батьківських обов'язків щодо виховання малолітньої дитини [PERSON] Частиною 1 ст. 170 СК України закріплено загальні положення про відібрання дітей від батьків без позбавлення їх батьківських прав. Так, суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім'ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. У відповідності до вказаного положення відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав можливе лише за наявності підстав, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 СК України. А саме: батьки ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва. А також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. Враховуючи викладене, суд вважає встановленим, що відповідачі належним чином не виконують свої батьківські обов'язки стосовно малолітньої дитини, не займаються на належному рівні її розвитком, вихованням, вживають спиртні напої, а тому позовні вимоги слід задовольнити, відібрати від [PERSON] та [PERSON] їх малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Згідно ст.ст.180,181 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я і матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інші обставини, що мають істотне значення. Кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері (батька) або у твердій грошовій сумі. Оскільки вирішенням питання щодо відібрання дитини без позбавлення батьківських прав батьки не звільняються від свого обов'язку щодо матеріального утримання дитини, вимоги представника позивача про стягнення з [PERSON] та [PERSON] аліментів на утримання дитини також підлягають задоволенню. Згідно ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, тому з відповідачки підлягає стягненню судовий збір на користь держави в сумі 1762 гривні 00 копійок.

Outcome: approved