Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-16 00:00:00

Акціонерне товариство "Універсал Банк" звернулося з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, за змістом якого просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором про надання банківських послуг «Монобанк» від 12.04.2018 року у розмірі 77\~359,09 грн., а також покласти на відповідача понесені позивачем судові витрати в розмірі 2270,00 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 12 квітня 2018 року відповідач [PERSON] звернулася, в рамках проекту monobank, до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг від 14.04.2018 року. Положеннями анкети-заяви визначено, що анкета-заява разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. Підписавши електронним підписом анкету-заяву відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку вищезазначених документів, що складають договір та зобов`язується виконувати його умови. На підставі укладеного Договору відповідач отримав кредит у розмірі 18\~000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка. Позивач вказує, що AT "УНІВЕРСАЛ БАНК" свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме, надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених умовами договору та в межах встановленого кредитного ліміту. В свою чергу, відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору не сплатив щомісячні мінімальні платежі. У зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка станом на 22.12.2020 року становить 77\~359,09 грн., та складається з: загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) у розмірі 24\~307,69 грн.; заборгованість за пенею та комісією у розмірі 53\~051,40 грн. Позивач просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості, та судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 2270 грн. Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 22.06.2021 року було передано справу за підсудністю до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 26.07.2021 року було відкрито провадження та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 27.10.2021 року було здійснено перехід з розгляду справи в порядку спрощеного провадження без виклику (повідомлення ) сторін до розгляду справи в порядку спрощеного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Відповідач повідомлявся про розгляд справи в порядку, передбаченому ЦПК України, за зареєстрованим місцем проживання. Відповідно до повідомлення про причини невручення поштового відправлення адресат відсутній за зареєстрованим місцем проживання. Як визначає, ч.\~ 8 ст.\~ 128 ЦПК\~України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. За наведеного вважається таким, що обізнаний про дату, час і місце судового засідання. Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, відзиву на позовну заяву не надав. У порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. Як передбачено ст.11 ЦК України, підставою виникнення цивільних правовідносин є, зокрема, правочини. Даний спір виник у сфері договірних зобов`язань та регулюється нормами загального цивільного законодавства та умовами укладеного договору. Відповідно до ст.12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно зі ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до\~ст. 76 цього Кодексу\~доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі письмових, речових та електронних доказів, висновків експертів та показаннями свідків. Відповідно до вимог\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається із матеріалів справи, 14 квітня 2018 року відповідач [PERSON] звернулась, в рамках проекту monobank, до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг від 12.04.2018 року. Положеннями анкети-заяви визначено, що анкета-заява разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. Підписавши електронним підписом анкету-заяву відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку вищезазначених документів, що складають договір та зобов`язується виконувати його умови. На підставі укладеного Договору відповідач отримав кредит у розмірі 18\~000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка. Згідно вказаної заяви відповідач згоден з тим, що ця заява разом із Умовами і Правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення. На підтвердження факту укладення кредитного договору банк надав копію Анкети-заяви до Договору про надання банківських послуг, укладену між АТ «Універсал Банк» та [PERSON] , (а.с. 8). Згідно з наданим банком розрахунком заборгованість [PERSON] за кредитним договором станом на 22.11.2020 року становить 77359 грн. 09 коп., та складається з: загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) у розмірі 24307 грн., 69 коп.; заборгованість за пенею та комісією у розмірі 53051 грн., 40 коп.(а.с. 7 ). Позивач 30.08.2018 направив відповідачу «пуш» повідомлення про істотне порушенням умов договору та необхідність погасити суму договору, як-то передбачено п. 5.17 п. 5 розділу ІІ Умов. Однак відповідач не вчинив дій, направлених на погашення заборгованості. Відповідно до ч. 1, ч. 2ст. 207\~ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ст. ст.\~526,\~1054 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього\~Кодексу; за кредитним договором позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до\~статті 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно зі\~ст.610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст.\~625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то вразі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, у вигляді сплати винною особою неустойки (штрафу, пені). За змістом ст.549 ЦК України під пенею розуміється грошова сума, яку боржник має передати кредитору у випадку порушення боржником зобов`язання, що встановлюються у відсотковому відношенні до простроченої суми за кожен день прострочення виконання грошового зобов`язання. В ході дослідження письмових доказів судом встановлено, що максимальний розмір кредитний ліміт становив 18\~000 грн. При цьому позивач не зазначає в позовній заяві та в порушення ст.\~81 ЦПК\~України не надає належних доказів на підтвердження того, коли і на підставі чого виникла у відповідача заборгованість у розмірі 24\~307,69 грн. за наданими кредитом (тілом кредиту), яка перевищує максимальний розмір кредитного ліміту. Зокрема, позивач не посилається на конкретні положення умов укладеного із відповідачем договору чи положення законодавства, які дозволяють включати до суми заборгованості за тілом кредиту інші нарахування (пені, комісії, відсотки тощо). Крім того, вимога щодо стягнення пені та комісії у сумі 53\~051,40 грн., в яку відповідно до змісту позовної заяви позивач включив штрафи за порушення зобов`язання, не відповідає приписам ст. 21 Закону України «Про споживче кредитування». Так, судом встановлено, що між сторонами був укладений договір про споживчий кредит (а.с. 22). Стаття 21 Закону України «Про споживче кредитування» встановлює особливості відповідальності споживача за договором про споживчий кредит. Зокрема, у договорах про споживчий кредит пеня за невиконання зобов`язання щодо повернення кредиту та процентів за ним не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, та не може бути більшою за 15 відсотків суми простроченого платежу. Сукупна сума неустойки (штраф, пеня), нарахована за порушення зобов`язань споживачем на підставі договору про споживчий кредит, не може перевищувати половини суми, одержаної споживачем за таким договором, і не може бути збільшена за домовленістю сторін. Оскільки судом встановлено, що відповідач отримав 18\~000 гривень на підставі договору про споживче кредитування, сукупна сума неустойки, що підлягає стягненню становить 50 відсотків вказаної суми. Враховуючи викладене суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме із відповідача на користь позивача слід стягнути 18\~000 гривень заборгованості за тілом кредиту та 9000 гривень сукупної неустойки, а всього 27\~000 гривень. На підставі п.\~1 ч.\~2 ст.\~141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір пропорційно до задоволених вимог.

Outcome: partial