Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-08 00:00:00

Відповідачка в справі [PERSON] звернулася в суд із заявою про ухвалення додаткового рішення по справі, мотивуючи свої вимоги тим, що рішенням Косівського районного суду від 05.04.2011 року задоволено позов КС «Косівська» та вирішено стягнути із [PERSON] та [PERSON] в солідарному порядку на користь КС "Косівська" заборгованість по кредитному договорі №10335 від 28 лютого 2008 року в сумі 18121 грн. 98 коп. та оплачені судові витрати в сумі 302 грн. Рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області від 12.02.2014 року задоволено апеляційну скаргу [PERSON], рішення Косівського районного суду від 05 квітня 2011 року скасовано, ухвалено нове рішення, яким позов задоволено частково та вирішено стягнути із [PERSON] на користь КС "Косівська" заборгованість по кредитному договору №10335 від 28 лютого 2008 року в сумі 18121 грн. 98 коп. та оплачені судові витрати в сумі 302 грн. У задоволенні позову до [PERSON] відмовлено. 18.03.2014 року до суду надійшла заява від відповідачки в справі [PERSON] про ухвалення додаткового рішення в зв'язку з тим, що нею понесено витрати в зв'язку із розглядом справи а саме затрачено на правову допомогу кошти в сумі 1100,00 грн., які просить стягнути в її користь із КС «Косівська». Представник позивача, Братівник В.В. в судовому засіданні висловився проти задоволення заяви [PERSON] та просить відмовити в ухваленні додаткового рішення суду. Заявник - відповідачка в справі [PERSON] в судове засідання не з'явилась, будучи належним чином повідомленою про розгляд справи. Оскільки згідно з ч. 3 ст. 220 ЦПК України присутність сторін в судовому засіданні не є обов'язкою, суд приходить до висновку про можливість ухвалення додаткового рішення за відсутності відповідачки [PERSON] Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання, зокрема, про розподіл між сторонами судових витрат. У разі, якщо це питання не було вирішене судом, то відповідно до п. 4. ч.1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. У заяві про ухвалення додаткового рішення відповідачка [PERSON] просить стягнути з КС «Косівська» судові витрати за надання правової допомоги, в розмірі 1100, 00 грн., в підтвердження чого до заяви долучила дві квитанції адвоката [PERSON] на суму 600 грн. від 18.07.2013 року та на суму 500 грн. від 12.02.2014 року . Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Ст. 212 ЦПК України передбачається, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно з ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Зі змісту названих норм права вбачається, що як рішення суду, так і додаткове рішення суду ухвалюється на підставі доказів, наявних у справі на час розгляду справи по суті з ухваленням судового рішення. В той же час вбачається, що на час ухвалення Косівським районним судом рішення від 05.04.2011 року та рішення Апеляційного суду Івано-Франківської області від 12.02.2014 року відповідачкою в справі [PERSON] було представлено суду копію договору (а.с. 83) про надання послуг адвоката №6-13/03 із квитанцією на звороті від 18.07.2013 р на суму 600 грн. З урахуванням наведеного при вирішенні питання про судові витрати за правову допомогу у суду не має правових підстав для врахування до договору про надання правової допомоги, розрахункової квитанції на суму 500 грн. від 12.02.2014 р., оскільки відповідно до вимог ч. 3 ст. 213 ЦПК України додаткове рішення має бути ухвалене на основі тих доказів, які були досліджені в судовому засіданні при ухваленні рішення у справі, тоді як вказані документи (а зокрема квитанція від 12.02.2014 року) була надані суду разом із заявою про ухвалення додаткового рішення тільки 18.03.2014 року. Таким чином суд прийшов до висновку про часткове задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення. Також, суд прийшов до висновку про стягнення з позивача судових витрат у вигляді судового збору, який сплачено відповідачкою [PERSON] у зв'язку із поданням останньою апеляційної та касаційної скарг в даній справі, що відповідно до квитанцій становить 114,70 грн. (а.с. 67) і 160,58 грн. (а.с. 98) На підставі викладеного,

Outcome: approved