Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-20 00:00:00

В грудні 2013 року ПАТ «Ідея Банк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення 51100,79 грн., в обґрунтування якого вказав, що 08.05.2008 року КС «Аккорд» та відповідач уклали кредитний договір №0182/БП1/95/0018016, відповідно до п. 1.1 якого КС «Аккорд» надала відповідачу кредит в сумі 9861,70грн. на строк 18 місяців з 08.05.2008р. по 08.11.2009р., а відповідач зобов'язалась повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, виходячи із розрахунку 0,125% за кожен день користування кредитом з наступного дня після надання кредиту позичальнику і до дня повного погашення заборгованості за кредитом, та інші платежі передбачені договором. Відповідач станом на 07.11.2013 порушив умови кредитного договору і має прострочену заборгованість в сумі 51100,79 грн., яка складається з тіла кредиту 9476,27грн., заборгованість за відсотками 23263,44грн., пеня в сумі 17531,08грн., віндикаційні витрати в сумі 830,00грн. В судове засідання представник позивача не з'явився, подав до суду заяву в якій позовні вимоги підтримав, просив задоволити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлений в установленому законом порядку, надала суду письмову заяву, в якій просив справу слухати за її відсутності, в позові банку відмовити, через пропуск строку позовної давності. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. 08.05.2008 року КС «Аккорд» та відповідач уклали кредитний договір №0182/БП1/95/0018016, відповідно до п. 1.1 якого КС «Аккорд» надала відповідачу кредит в сумі 9861,70грн. на строк 18 місяців з 08.05.2008р. по 08.11.2009р., а відповідач зобов'язалась повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом і інші платежі передбачені договором. Відповідно до п.4.1. проценти за користування кредитом нараховуються на фактичний залишок суми кредиту виходячи із розрахунку 0,125% за кожен день користування кредитом з наступного дня після надання кредиту позичальнику і до дня повного погашення заборгованості за кредитом. Згідно з п.4.3 договору погашення кредиту і сплата процентів за користування кредитом здійснюється позичальником частинами - щомісячними платежами у розмірах та у строки, передбачені графіком платежів. Останній платіж відповідач зобов'язалась внести 08.11.2009р. Пунктом 8.1 передбачений строк дії договору до моменту виконання сторонами взятих за договором зобов'язань. Крім того, сторони передбачили у кредитному договорі (ст. 5) відповідальність позичальника за порушення зобов'язань у формі: - пені за порушення строків сплати кредиту та/або процентів за - користування кредитом в розмірі 0,5% від суми заборгованості за кожен день прострочення. Відповідно до Генерального договору про відступлення прав за кредитним договороми КС «Аккорд» від 01.02.2008р. ВАТ «Плюс банк», який перейменовано у ПАТ «Плюс Банк», правонаступником якого є ПАТ «Ідея банк» придбав у КС «Аккорд» права кредитордавця за вищевказаним кредитним договором по відношенню до відповідача. Проте доказів виконання позивачем та КС «Аккорд» вимог вищезазначеного договору щодо оформлення приймання-передачі прав вимоги відповідно до ст.2 договору суду не надано. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 258 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 259 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до п. 31 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012р. № 5, зазначено, що враховуючи положення пункту 7 частини тринадцятої статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів", у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), положення пункту 7 частини тринадцятої статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" застосовуються й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи). Відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Як зазначено в позовній заяві останній платіж відповідач внесла 17.11.2010р., проте позивачем не надано суду розрахунку заборгованості із зазначенням дати та сум погашення по кредиту. З позовною заявою позивач звернувся до суду 25.11.2013р., тобто із пропуском строку позовної давності, клопотання про поновлення строку позовної давності позивачем не заявлялось. Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності є підставою для відмови в позові. Враховуючи вищевикладене позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed