Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-12 00:00:00

Звертаючись до суду, в обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до укладеного договору № ABH0RG113870016 від 19.08.2013 року [PERSON] (далі Відповідач) 19.08.2013 року отримав кредит у розмірі 12018,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка», Тарифами складає між ним і Банком кредитно-заставний договір. Відповідач був ознайомлений і згоден з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка», Банком надана повна інформація про умови кредитування, що підтверджується підписом Відповідача в заяві. Згідно умов укладеного договору Договір складається з Заяви позичальника та Умов надання споживчого кредиту фізичним особам. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, Позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом, за відсотками, комісією, а також інші згідно Умов. У порушення зазначених норм закону та умов договору Відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав. У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором Відповідач станом на 25.05.2015 року має заборгованість 23069,06 грн., яка складається з наступного: -12018,00 грн. - заборгованість за кредитом; -8,36 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; -1081,62 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом -8386,36 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором; а також штрафи відповідно до пункту 5.3 Умов та правил надання банківських послуг: - 500,00 грн. - штраф (фіксована частина). - 1074,72 грн. - штраф (процентна складова). На даний час Відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов'язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК». Так, у зв'язку з тим, що позичальником зобов'язання, що випливає з кредитного договору, не виконано та заборгованість перед банком не погашена, позивачем ініційована процедура стягнення заборгованості по кредитному договору. На підставі викладеного позивач просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по кредитному договору на загальну суму 23069,06 грн. та судові витрати. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Суду пояснив, що відповідач [PERSON] сам звернувся до банку з заявою про надання йому кредиту для встановлення пластикових вікон, в результаті чого договір було укладено та на рахунок СПД Черняускене відповідно до заяви позичальника [PERSON], були перераховані грошові кошти у відповідності до умов зазначеного договору. Окрім того відповідач [PERSON] л.Г. самостійно сплатив за встановлення вікон суму у розмірі 3004, 00грн. Твердження представника відповідача стосовно того, що вікна відповідачу не були встановлені нічим не підтверджується та окрім того ПАТ "Акцент-банк" не несе ніякої відповідальності за невиконання СПД Черняускене своїх зобов'язань перед відповідачем щодо установки пластикових вікон, оскільки в даному випадку існують тільки договірні зобов'язання між банком та [PERSON] щодо отримання кредиту в сумі 12018, 00грн. і дані договірні зобов'язання зовсім не виконуються зі сторони позичальника [PERSON] В останнє судове засідання не зявився, просив розглянути справу без його участі, на позові наполягав у повному обсязі. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнав. Суду пояснив, що дійсно [PERSON] уклав договори на встановлення пластикових вікон з приватним підприємцем та з ПАТ "Акцент-банк" на отримання кредиту для встановлення цих пластикових вікон. Разом з цим коли він підписував заяву позичальника № ABH0RG113870016 від 19.08.2013 року, йому пояснювали, що це заява про намір, тобто він так думав, що це не заява про укладення кредитного договору, а просто заява про намір отримати кредит. Окрім цього вважав, що відповідача ввели в оману, так як ніяких пластикових вікон йому встановлено не було. В останнє судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просив справу розглядати за його відсутністю та за відсутністю його довірителя. Також при ухваленні рішення просив суд з урахуванням стану здоров'я відповідача, який є інвалідом 2 групи та тяжким його матеріальним становищем зменшити розмір пені на підставі ч.3 ст.551 ЦПК України. Враховуючи вищенаведене у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, справа підлягає розгляду в порядку ч.2 ст.197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно із ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Судом досліджені всі докази надані сторонами, клопотань про витребування та дослідження інших доказів до суду не надходило. Дослідивши письмові докази та оцінивши усі докази по справі в їх сукупності суд приходить до наступних висновків: У судовому засіданні встановлено, що між Публічним акціонерним товариством «АКЦЕНТ-БАНК» та [PERSON] було укладено договір № ABH0RG113870016 від 19.08.2013 року (ар.с.7), згідно з яким позивач надав відповідачу 19.08.2013 року кредит у розмірі 12018,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка», Тарифами складає між ним і Банком кредитно-заставний договір (ар.с.9-15). Відповідач був ознайомлений і згоден з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка», Банком надана повна інформація про умови кредитування, що підтверджується підписом Відповідача в заяві (ар.с.7). Згідно умов укладеного договору Договір складається з Заяви позичальника та Умов надання споживчого кредиту фізичним особам. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, Позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом, за відсотками, комісією, а також інші згідно Умов. Суд не приймає до уваги посилання представника відповідача стосовно того, що відповідач думав, що він буцімто підписує заяву про намір, адже у справі, яка розглядається, судом встановлено, що вищезазначений кредитний договір підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі; відповідач на момент укладення договору не заявляв додаткових вимог щодо умов договору, а позивач надав відповідачу документи, які передували укладенню кредитного договору, адже окрім заяви на отримання кредиту, відповідач підписав ще й довідку про умови кредитування, оригінал якої знаходиться в матеріалах даної цивільної справи, відповідач надав банку рахунок приватного підприємця, на який просив перерахувати кредитні кошти для оплати пластикових вікон, а позивач в свою чергу перерахував відповідно до рахунка-фактури №1190813 від 19.08.2013р. суму в розмірі 12018, 00грн., що підтверджується відповідними меморіальними ордерами від 19.08.2013р., копії яких знаходяться в матеріалах даної справи. А отже суд приходить до висновку, що на теперішній час кредитний договір № ABH0RG113870016 від 19.08.2013 року є дійсним. Крім того, його недійсність не була встановлена у судовому порядку, відповідач не звертався до суду з відповідним позовом. Більш за це при зверненні в банк 04.10.2013року, відповідач отримав довідку, в якій банк зазначив йому всі суми боргу по кредитному договору. Дану довідку до матеріалів суду залучив представник відповідача. Разом з цим будь-яких дій як то спрямованих на визнання даного кредитного договору недійсним, відповідачем не вживалось, а отже на даний час договір № ABH0RG113870016 від 19.08.2013 року діє і його умови повинні виконуватись. Твердження представника відповідача про те, що відповідачу не були встановлені пластикові вікна, не може ніяким чином впливати на обов'язок боржника [PERSON] виконати свої зобовязанн6я за кредитним договором перед банком. Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором (ар.с.6). Згідно розрахунку (ар.с.6), станом на на 25.05.2015 року відповідач має заборгованість 23069,06 грн., яка складається з наступного: -12018,00 грн. - заборгованість за кредитом; -8,36 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; -1081,62 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом -8386,36 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором; а також штрафи відповідно до пункту 5.3 Умов та правил надання банківських послуг: - 500,00 грн. - штраф (фіксована частина). - 1074,72 грн. - штраф (процентна складова). Таким чином, у порушення умов кредитного договору а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, Відповідач зобовязання за вказаним договором не виконав. Між сторонами склались правовідносини врегульовані Цивільним кодексом України. Зокрема, відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно статей 526, 527, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, Відповідач порушує зобовязання за даним договором. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов'язання. Згідно ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У статті 1048 ЦК України вказано, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно із ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідач ухиляється від виконання зобов'язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав ПАТ «АЦЕНТ-БАНК». Інших заперечень проти позову відповідачем не надано, тому доводи позивача щодо невиконання відповідачем зобов'язань за кредитним договором, а також розміру прострочених платежів нічим не спростовуються і ці обставини слід вважати доведеними. За таких обставин позов заявлено обґрунтовано та у відповідності до вимог чинного законодавства, тому він підлягає задоволенню частково з урахуванням наступного. Так, ПАТ «АЦЕНТ-БАНК», звертаючись до суду з позовною заявою до [PERSON] просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором, яка включає в себе як пеню, так і штраф (фіксована частина) в сумі 500 грн., штраф (процентна складова) в сумі 1074,72 грн. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Умовами надання банківських послуг передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобовязань по даному договору, внаслідок чого нарахуванні пені відбувається за кожний день прострочення. У той самий час, згідно з пунктом 5.3 Умов надання банківських послуг, - сторонами передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів. Позичальник зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Вказана позиція викладена в Постанові Верховного Суду України від 21.10.2015 року у справі №6-2003цс15, яка в силу вимог ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Слід також зазначити, що згідно з частиною другою статті 214 ЦПК України при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобовязаний враховувати висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 цього Кодексу. Таким чином, вимоги ПАТ «АЦЕНТ-БАНК» до [PERSON] про стягнення штрафу (фіксована частина) - 500 грн., штрафу (процентна складова) 1074,72 грн. задоволенню не підлягають. Стосовно клопотання представника відповідача щодо зменшення суми пені за прострочення кредиту, суд бере до уваги наступне. Відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Відповідно до п.27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня 2012 року Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин зазначено, що Положення частини третьої статті 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка, і не може бути застосовано до сум, які нараховуються згідно з частиною другою статті 625 ЦК, які мають іншу правову природу. При цьому проценти, які підлягають сплаті згідно з положеннями статей 1054, 1056-1 ЦК, у такому порядку не підлягають зменшенню через неспівмірність із розміром основного боргу, оскільки вони є платою за користування грошима і підлягають сплаті боржником за правилами основного грошового боргу. Істотними обставинами в розумінні частини третьої статті 551 ЦК можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобовязання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобовязанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобовязання). У даному випадку розмір пені, нарахованої позивачем складає 8386, 36грн. Представником відповідача надано заяву про зменшення розміру пені, оскільки відповідач є інвалідом 2 групи та знаходиться у тяжкому матеріальному становищі. На підставі зазначеного суд приходить до висновку, що розмір пені відповідно до вимог ч.3 ст.551 ЦК України може бути зменшений до 6000грн. Відповідно до ст.88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: partial