Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-14 00:00:00

До Корольовського районного суду м. Житомира у січні 2021 року звернувся [PERSON] із позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 75078,00 грн. В обгрунтування позову зазначив, що рішенням Корольовського районного суду м.Житомира стягнуто з ВАТ «Житомирський завод хімічного волокна» на користь [PERSON] заборгованість з виплати заробітної плати в сумі 33465,90 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 06.08.2018 по 12.12.2019 в сумі 170 176 грн.80 коп., а всього- 203 642 грн. 70 коп. В обгрунтування позову вказує, що 03.08.2018 він був звільнений з підприємства та відповідач не здійснив з ним розрахунку з виплати заробітної плати, станом на 22.07.2020 заборгованість становила 32 456 грн. 90 коп. Відповідач здійснив виплати: 23.07.2020 - за травень 2018 року в сумі 6762,00 грн. 31.07.2020 - за червень 2018 року в сумі 4000,00 грн. 21.08.2020 - за червень 2018 року в сумі 4029,87 грн. 21.08.2020 - за липень 2018 року в сумі 970,13 грн. 28.09.2020 - за липень 2018 року в сумі 5713,96 грн. 17.12.2020 - за серпень 2018 року в сумі 10989,94 грн., що разом становить 32 465,90 грн. Оскільки за період затримки (з 13.12.2019 по 22.07.2020) пройшло 150 робочих днів, а середньоденний заробіток становить 500,52 грн., позивач просить стягнути на його користь 75 078 грн. (150х500,52 грн.= 75 078 грн.). Ухвалою від 27 січня 2021 року відкрито спрощене провадження у справі з викликом сторін. Позивач в судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Від представника відповідача 12.04.2021 надійшов відзив на позов, в якому він визнав, що підприємством були здійснені виплати у вказані позивачем дати на суму 32 465,90 грн., просив розглянути справу без його участі та при вирішенні питання поклався на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суддя приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Встановлено, що [PERSON] перебував у трудових відносинах з ВАТ «Житомирський завод хімічного волокна» та був звільнений. Обставини прийняття, звільнення з роботи, факти заборгованості встановлені рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 31.03.2020 №296/11899/19, а тому, відповідно до до ч. 4 ст. 82 ЦПК України ці обставини, не доказуються при розгляді цієї справи. [PERSON] 03.08.2018 був звільнений з підприємства та відповідач не здійснив з ним розрахунку з виплати заробітної плати, станом на 22.07.2020 заборгованість становила 32 456 грн. 90 коп. Відповідач здійснив виплати: 23.07.2020 - за травень 2018 року в сумі 6762,00 грн. 31.07.2020 - за червень 2018 року в сумі 4000,00 грн. 21.08.2020 - за червень 2018 року в сумі 4029,87 грн. 21.08.2020 - за липень 2018 року в сумі 970,13 грн. 28.09.2020 - за липень 2018 року в сумі 5713,96 грн. 17.12.2020 - за серпень 2018 року в сумі 10989,94 грн., що разом становить 32 465,90 грн. Таким чином, за період затримки (з 13.12.2019 по 22.07.2020) пройшло 150 робочих днів Згідно довідки ВАТ «Житомирський завод хімічного волокна» від 19.01.2021 №01/11 середньоденний заробіток становить 500,52 грн. Зміст вказаної довідки також свідчить про те, що розрахунок середньої заробітної плати здійснено без виключення сум відрахувань на податки та збори. Таким чином, розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку становить 75 078 грн. (150х500,52 грн.= 75 078 грн.). Реалізація зазначених конституційних прав громадян врегульована Законом України від "Про оплату праці" 24 березня 1995 р. N 108/95-ВР, Кодексом законів про працю України (далі КЗпП), іншими законодавчими та нормативними актами. Так, ст. 1 Законом України від "Про оплату праці" визначено, що заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Згідно ч. 1 ст. 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Відповідно до ч.1 ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. За змістом вимог ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Згідно зі статтею 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Передбачений ч. 1 ст. 117 КЗпП України обов`язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 27.03.2013 року у справі № 6-15цс13). Перевіривши розрахунок середнього заробітку за час затримки розрахунку, здійснений позивачем, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку в розмірі 75 078 грн. (150х500,52 грн.= 75 078 грн.). При цьому суд враховує, що відповідно до ст. 67 Конституції України визначено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Порядок оподаткування доходів, отриманих фізичними особами, врегульовано розділом IV Податкового кодексу України, яким визначено види отриманих фізичними особами доходів, які включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу (стаття 164 ПК України), та доходів, що не включаються до розрахунку загального (річного) оподатковуваного доходу (стаття 165 ПК України). Відповідно до п. п. 168.1.1 п. 168.1 ст.168 Податкового Кодексу України податковий агент, що нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену ст.167 Кодексу. Згідно п. 167.1 ст. 167 Податкового кодексу України встановлено ставка податку становить 18 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2-167.5 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі: заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв`язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами). Відповідно до п. 16-1 підрозділу 10 розділу XX ПК України до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України встановлено оподаткування заробітної плати військовим збором. Ставка військового збору складає 1,5% об`єкта оподаткування, визначеного пп. 1.2 п. 16-1 підрозділу 10 розділу XX Кодексу. Згідно з підпунктом «а» підпункту 164.2.14 пункту 164.2 статті 164 ПК України визначено, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю. Таким чином, роботодавець має виконати функції податкового агента щодо нарахування, утримання та сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору з доходу у вигляді заробітної плати, присудженої до стягнення, середнього заробітку, нарахованого на підставі рішення суду за час затримки розрахунку при звільненні (правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25.07.2018 року справа № 180/683/13-ц). Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 2270,00 грн., оскільки позивач був звільнений від сплати судового збору за подання даного позову.

Outcome: approved