Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-27 00:00:00

До суду з названим позовом звернулося ПП «Агро Потіївка», посилаючись на те, що 25.06.2019 р. о 06 год. 30 хв. [PERSON] на автодорозі Ставище-Тетіїв, керуючи автомобілем марки «ВАЗ 2106», д. н.з. [NUMBER] , не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою та не зреагував на їх зміну, не вибрав безпечну швидкість руху та допустив зіткнення з автомобілем марки «Тойота Ленд Крузер», н.з. [NUMBER] , який рухався в зустрічному напрямку під керуванням [PERSON] , в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження. 24.07.2019 Ставищенським районним судом Київської області [PERSON] визнано винним в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень. [PERSON] керував автомобілем марки «Тойота Ленд Крузер», який належить ПП «Агро Потіївка». На час настання ДТП цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] була застрахована у АТ «Страхова компанія «ТАС», яке 13.08.2019р. здійснило страхове відшкодування на користь власника автомобіля марки «Тойота Ленд Крузер», д. н.з. [NUMBER] , в розмірі 99 050 гривень 00 копійок, за вирахуванням франшизи у розмірі 950 гривень 00 копійок. Відповідно до Висновку №102, виконаного судовим експертом Петрушанко В.Ф., вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки «Тойота Ленд Крузер», д. н.з. [NUMBER] , тобто позивачу ПП «Агро Потіївка», становить 383 094 гривні 70 копійок. Таким чином, відшкодування шкоди, виплаченої AT «СК «ТАС» (приватне), лише частково покрило матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля марки «Тойота Ленд Крузер», д.н.з. [NUMBER] . Непокритим залишилася частина встановленого експертом матеріального збитку у розмірі 284 044 гривень 70 копійок. Позивач просить суд стягнути з [PERSON] на його користь матеріальну шкоду у розмірі 284 044 гривні 70 копійок. В судове засідання представник позивача не прибув, подав до суду заяву, якою заявлені позовні вимоги підтримує, справу просить розглядати у його відсутність. Відповідач в судове засідання не прибув, про розгляд справи повідомлений належним чином, до суду подав відзив на позовну заяву, у якому позовні вимоги не визнає повністю, справу просить розглядати без його участі (а.с. 53-60). Суд, розглянувши матеріали справи та дослідивши подані письмові докази, вважає, що позовні вимоги слід задовольнити, виходячи з наступного. Судом встановлено слідуючі факти та відповідні їм правовідносини. 25.06.2019 року близько 06 години 30 хвилин на автодорозі Ставище-Тетіїв сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «ВАЗ 2106», державний номерний знак [NUMBER] , яким керував [PERSON] , та автомобіля марки «Тойота Ленд Крузер», державний номерний знак [NUMBER] , яким керував [PERSON] .. В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «Тойота Ленд Крузер», державний номерний знак [NUMBER] , зазнав механічних пошкоджень. Відповідно до постанови Ставищенського районного суду Київської області від 24.07.2019 року по справі ЄУН 378/827/19, особою винною в настанні вищевказаної ДТП, визнано [PERSON] , та притягнуто останнього до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Вказані обставини підтверджуються копією постанови Ставищенського районного суду Київської області від 24.07.2019 року по справі ЄУН 378/827/19. Постанова 06.08.2019 року набрала законної сили (а.с. 7). Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] (а.с. 8), автомобіль марки «Тойота Ленд Крузер», д.н.з. [NUMBER] , належить ПП «Агро Потіївка». Директором даного підприємства призначено [PERSON] , що підтверджується копіями рішення засновника ПП «Агро Потіївка» № 1 від 02.02.2011 року (а.с. 10) та наказу ПП «Агро Потіївка» № 1 від 02.02.2011 (а.с. 11). На час настання дорожньо-транспортної пригоди, а саме 25.06.2019 р. цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] була застрахована у AT «СГ «ТАС» (приватне) відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ9100056, що підтверджується інформацією з офіційного інтернет-сайту Моторного (транспортного) страхового бюро України та копією даного полісу (а.с. 12, 63). Згідно з даними вказаного полісу встановлена страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну у розмірі 100 000,00 грн (а.с. 63). Відповідно до копії висновку експертного дослідження № 102 від 04.07.2019 року, виконаного судовим експертом Петрушанко В.Ф. (а. с. 14-21), та копії ремонтної калькуляції № к-102 від 04.07.2019 року (а.с. 26-29) вартість матеріального збитку, завданого в наслідок ДТП власнику автомобіля марки «Тойота Ленд Крузер», д.н.з. [NUMBER] , становить 383 094 гривні 70 копійок. Відповідно до копії рахунку - фактури №50 від 17.06.2019 року вартість експертного дослідження автомобіля становить 4100 гривень (а. с. 32). Оплату вищевказаної експертизи проведено позивачем, що підтверджується копією платіжного дорученням № 129 від 27.06.2019 року (а.с. 33). AT «СГ«ТАС» (приватне) 13.08.2019р. здійснило страхове відшкодування на користь власника автомобіля марки «Тойота Ленд Крузер», д.н.з. [NUMBER] , в розмірі 99050 гривень 00 копійок, за вирахуванням франшизи у розмірі 950 гривень 00 копійок, що підтверджується копією виписки по рахунку позивача за 13.08.2019р., відкритого в AT «Кредобанк» (а.с. 13). Згідно ст. 3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" від 1 липня 2004 року № 1961-IV з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників здійснюється обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності. Згідно ст. 6 вказаного Закону України страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до п.п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно ст. 29 даного Закону України у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Відповідно до ч. 3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Пунктом 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України визначено, що страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Згідно ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до ст. 1192 ЦК України встановлено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною 2 ст. 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Оскільки, сума матеріальної шкоди перевищує межі ліміту страхового відшкодування, то різницю матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди слід стягнути на користь позивача з [PERSON] . Отже, стягненню з [PERSON] підлягають матеріальні збитки у сумі 284044 гривень 70 копійок (383094,70 грн. (розмір шкоди, завданої правопорушенням) - 99 050,00 грн (розмір шкоди, що виплачена AT «СГ «ТАС» (приватне)). Стосовно вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу у розмірі 15000 гривень, то суд вважає у її задоволенні слід відмовити виходячи з наступного. Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року по справі № 826/1216/16 висловила правову позицію про те, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Всупереч наведеному, стороною позивача не надано розрахунку витрат з обґрунтуванням часу, затраченого на надання адвокатських послуг із наведенням конкретних видів правничої допомоги, вартості години наданих послуг, як і не надано акту про прийняття цих послуг (виконаних робіт), а також належних доказів на підтвердження їх оплати. Стосовно посилання відповідача на розбіжності в зазначені його по батькові в позові ( [PERSON] ) та прізвищі в висновку експертного дослідження ( [PERSON] замість [PERSON] ), суд не бери до уваги та вважає їх очевидними описками, оскільки із матеріалів та обставин справи вбачається, що у всіх випадках вказаною особою є [PERSON] . Вищевказані окремі недоліки оформлення позову та експертного висновку не повинні сприйматися як безумовні підстави для висновку щодо їх протиправності, як наслідок, не визнання доказом. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню матеріальна шкода в розмірі 284044 грн. та судові витрати: пов`язанні з проведенням експертизи в розмірі 4100 грн. і по сплаті судового збору в сумі 4260,68 гривні.

Outcome: approved