Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню дитину, під час продовження нею навчання. Свій позов мотивує тим, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], від даного шлюбу у них народилась донька [PERSON], [INFO]. На даний час дитина продовжує навчатися, є студенткою Східноевропейського національного університету імені Лесі Українки денної форми навчання на факультеті іноземної філології. Вважає, що у зв'язку з продовженням навчання доньки, відповідач зобов'язаний надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, оскільки таку можливість має. Просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на повнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка продовжує навчання в розмірі ? частки від усіх видів доходів щомісяця, на період навчання, але не довше ніж до досягнення дитиною 23 років. Від позивач надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, просила вимоги за заявою задовольнити, не заперечувала щодо постановлення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих на те суду причин, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи через розміщення оголошення на офіційному сайті Луцького міськрайонного суду. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За погодженням з позивачем суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази в справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], що стверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER] (а.с. 4). З копії довідки Східноевропейського національного університету імені Лесі Українки від 08 листопада 2017 року № 2078 та копії студентського квитка вбачається, що [PERSON] з 01 вересня 2017 року до 30 червня 2021 року є студенткою Східноевропейського національного університету імені Лесі Українки денної форми навчання, на факультеті іноземної філології та стипендії не отримує (а.с. 8.10). Судом встановлено, що [PERSON] у зв'язку з навчанням не працює та не має власних прибутків. Як вбачається із копії довідки про доходи [PERSON] від 22 листопада 2017 року працює головним бухгалтером, загальна сума доходу за період травень 2017 року - жовтень 2017 року становить 85 768 гривень 85 копійок, однак заробітна плата за період 1\\2 червня 2017 року по жовтень 2017 року не виплачена (а.с. 9). Згідно ст. 199 СК України, якщо повнолітні діти продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Статтями 182, 200 цього Кодексу передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд також бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків. Пленум Верховного Суду України надав роз'яснення щодо підстав виникнення обов'язку батьків по утриманню своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання. Відповідно до п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15.05.2006 року обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів:досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання, потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. З врахуванням викладеного, суд вважає, що [PERSON] у зв'язку з її навчанням потребує матеріальної допомоги на своє утримання, а її батько [PERSON] спроможний таку надавати. Відповідач не надав доказів, які б вказували на існування істотних обставин, що унеможливлюють сплату ним аліментів на утримання спільної з позивачем доньки, та спростовують встановлені судом фактичні обставини. Також, враховуючи те, що [PERSON] є повнолітньою, проте продовжує навчатися, форма навчання є денною, що виключає можливість власного працевлаштування, потребує матеріальних витрат на житлово-побутові потреби, їжу, одяг, придбання підручників та інших матеріалів для навчання, суд вважає доведеною обставину щодо потреби доньки [PERSON] в матеріальній допомозі батьків. Проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи стан здоров'я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, суд приходить до висновку, що слід стягувати з відповідача в користь позивача аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON], [INFO], яка продовжує навчання і у зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги, в розмірі ? частки від всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 24 листопада 2017 року, на період навчання, до досягнення нею 23 років. Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до обов'язкового негайного виконання. Згідно положень ч.6 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", тому судовий збір в сумі 704,08 грн. слід стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: approved