Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-09 00:00:00

Галицький відділ соціального захисту Управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача кошти щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України, районів проведення антитерористичної операції та населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, надміру виплачені у сумі 25563,35 грн. В обґрунтування позовних вимог, позивач вказує на те, що на підставі заяв [PERSON] від 23.10.2014 року, 28.04.2015 року, 11.11.2015 року та 29.06.2016 року відповідчачу призначено щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг за період з 13.11.2014 року по 12.05.2016 року. Під час проведення Західним офісом Держаудитслужби Державною аудиторською службою України планової ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності Галицького відділу соціального захисту за період з 01.01.2014 року по 31.08.2016 року встановлено, що [PERSON] не повідомила позивача про наявність у її приватній власності з 07.11.2005 року квартири [ADDRESS] ., загальною площею 57 кв.м., що призвело до переплати грошової допомоги. В подальшому, за результатами проведеної Галицьким відділом соціального захисту перевірки даних встановлено, що [PERSON] не повідомила про обставини, що вплинули на виплату грошової допомоги, про що було складено акт про проведення перевірки правильності та повноти інформації, що надається заявником для призначення житлових субсидій та соціальної допомоги від 20.10.2016 року. Таким чином, неподання відповідачем інформації про купівлю квартири вплинуло на право отримання грошової допомоги, внаслідок чого, підстав для виплат вищевказаної допомоги не було, а відтак, грошова допомога була виплачена неправомірно по вині відповідача. За таких обставин, просить позов задоволити. 04.10.2019 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому вказує, що вважає вимоги позивача про стягнення з неї коштів є безпідставними та просить відмовити в задоволенні позову у зв`язку з наступним. Починаючи з 2009 року по 2014 рік [PERSON] проживала та була зареєстрована в Автономній республіці Крим разом з малолітнім сином - [PERSON] та чоловіком - [PERSON] , шлюб з яким було розірвано в 2014 році. В 2014 році позивач з дитиною повернулась з АРК як внутрішньо переміщена особа та подала заяву до Галицького відділу соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради про виплату адресної допомоги для покриття витрат на проживання, відповідно до Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою КМУ від 01.10.2014 року №505. Подаючи вказану заяву позивач була впевнена, що у її власності житла в м.Львовові не було, оскільки участі в приватизації квартири [ADDRESS] не приймала, а мати ніколи не розповідала про те, що нею приватизована дана квартира на трьох осіб. Син відповідача також має статус внутрішньо переміщеної особи, який народився та до 2014 року проживав постійно в АРК, жодного житла у власності ні у м.Львові ні в будь-якому іншому населеному пункті в Україні не має. Про те, що квартира [ADDRESS] була приватизованою ще в 2005 році відповідач довідалась лише з тексту даної позовної заяви та з відповіді і документів, які надійшли на запит її адвоката. Після спілкування з матір`ю, та підтвердила, що сама підписувала документи від імені відповідача [PERSON] , яка на той час була неповнолітньою. Водночас, коли відповідач зверталась в 2016 році до позивача, то відповідальна працівниця повідомила, що проводилась перевірка з цього питання та допомога надається на законних підставах. Крім того, вважає, що позивачем пропущений строк позовної давності. 11.10.2019 року представником позивача подано відповідь на відзив, в якому зазначає, що строк позовної давності не пропущено, оскільки Галицьким відділом соціального захисту з`ясовано про неповідомлення [PERSON] істотних умов для призначення грошової допомоги 20.10.2016 року, про що свідчить акт про проведення перевірки правильності та повноти інформації, що надається заявником для призначення житлових субсидій та соціальної допомоги від 20.10.2016 року та рішення Галицького відділу соціального захисту №2340 від 20.10.2017 року про припинення виплати грошової допомоги. Відтак, строк позовної давності мав би закінчуватись в жовтні 2019 року. Крім цього, 23.12.2016 року відповідачем подано заяву про визнання переплати та зобов`язання її повернути впродовж наступних років. Останній платіж здійснено 19.09.2017 року. Вважає, що твердження відповідача про незнання про наявність у її власності квартири, спростовується тим, що своєю заявою від 22.12.2016 року відповідач визнала переплату та зобов`язалась її повертати впродовж наступних двох років та частину суми виплатила. У судовому засіданні представник позивача позов підтримала, просила такий задоволити. Відповідач та її представник у судовому засіданні проти задоволення позову заперечили, просили у такому відмовити. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 23.10.2014 року, 28.04.2015 року, 11.11.2015 року та 29.06.2016 року [PERSON] зверталась до Галицького відділу соціального захисту Управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради із заявами про призначення щомісячної грошової допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованих територій України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. На підставі вказаних заяв позивачем призначено [PERSON] вказану допомогу за період з 23.10.2014 року по 28.12.2016 року. Відповідно до п.6 Порядку надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України, районів проведення антитерористичної операції та населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року №505, грошова допомога не призначається у разі, коли: будь-хто з членів сім`ї має у володінні житлове приміщення, розташоване в регіонах, інших, ніж тимчасово окупована територія України та райони проведення антитерористичної операції. Відповідно до п.10 вказаного Порядку уповноважені органи мають право перевіряти обґрунтованість видачі та достовірність документів, поданих для призначення грошової допомоги, а також здійснювати запити та безоплатно отримувати відомості від підприємств, установ та організацій усіх форм власності, необхідні для призначення грошової допомоги та контролю за правильністю її надання. Відповідно до п.11 вказаного Порядку, уповноважений представник сім`ї, якому призначено грошову допомогу, зобов`язаний повідомляти уповноваженому органу про зміни обставин, які впливають на призначення грошової допомоги, протягом трьох днів з дня настання таких обставин. Суми грошової допомоги, виплачені надміру внаслідок подання документів з недостовірними відомостями, повертаються уповноваженим представником сім`ї на вимогу уповноваженого органу. Згідно ст.7 Закону України "Про Державний бюджет на 2015 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2015 року становить 1218,00 гривень, з 01 вересня 2015 року становить 1378,00 гривень. Таким чином, 10-кратний розмір прожиткового мінімуму станом на січень становив 12180,00 грн. та на вересень 13780,00 грн. Відповідно до ст.7 Закону України "Про Державний бюджет на 2016 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2016 року встановлено у розмірі 1378,00 гривень, з 01 травня 2016 року становить 1450,00 гривень. Відтак, 10-кратний розмір прожиткового мінімуму з січня становив 13780,00грн., а з травня становить 14500,00 грн. З акту планової ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності Галицького відділу соціального захисту за період з 01.01.2014 року по 31.08.2016 року Західного офісу Держаудитслужби Державною аудиторською службою України №04-22/16 від 29.12.2016 року вбачається, що [PERSON] не повідомила Галицький відділ соціального захисту Управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради про наявність у приватній власності з 07.11.2005 року частки квартири [ADDRESS] загальною площею 57 кв.м. Проте, у заявах [PERSON] вказувала, що не має житлового приміщення за межами окупованої території. В подальшому, на підставі акту від 29.12.2016 року №04-22/16 Галицьким відділом соціального захисту Управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради проведено перевірку даних, наданих відповідачем та встановлено, що нею не були повідомлені обставини, що вплинули на виплату грошової допомоги. Неповідомлення інформації про наявність у приватній власності з 07.11.2005 року частки квартири [ADDRESS] загальною площею 57 кв.м., встановленого для працездатних осіб, у відповідача призвело до надмірної виплати бюджетних коштів на суму 26563,25 грн. У зв`язку з наведеним, позивачем прийнято рішення №2338 від 20.10.2016 року про припинення виплати допомоги, компенсації [PERSON] . Судом також встановлено, що з метою врегулювання спору, листами №2605/07-8518 від 08.11.2016 року, №2605/07-9139 від 06.12.2016 року та №260305-6924 від 07.12.2017 року повідомлено [PERSON] про переплату коштів, виплачених надміру та запропоновано повернути борг добровільно. Згідно наявної у матеріалах справи копії квитанції від 19.09.2017 року [PERSON] сплачено на користь Галицького відділу соціального захисту Управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради 100,00 грн. повернення боргу. Таким чином, грошова допомога в період з 23.10.2014 року по 30.09.2016 року виплачена неправомірно з вини відповідача, якою не повідомлено позивачу інформацію про наявність у приватній власності з 07.11.2005 року частки квартири [ADDRESS] , загальною площею 57 кв.м., що вплинуло на право виплати грошової допомоги. Відповідно дост.2 ЦПК України, завдання цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст.4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За вимогами ст.ст.12,81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі викладеного, враховуючи ту обставину, що відповідач у добровільному порядку не повернула суми грошової допомоги, виплаченої надміру, суд дійшов висновку, що позов необхідно задоволити та стягнути з відповідача на користь позивача 25563,35 грн. коштів щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України, районів проведення антитерористичної операції та населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, які були надмірно виплачені. Щодо застосування строків позовної давності, суд зазначає наступне. Відповідно до ст.ст. 256, 257 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ч.1 ст.261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Судом встановлено, що позивачу стало відомо про наявність у відповідача у приватній власності з 07.11.2005 року частки квартири [ADDRESS] загальною площею 57 кв.м. лише 20.10.2016 року, що підтверджується Актом про проведення перевірки правильності та повноти інформації, що надається заявниками для призначення житлових субсидій та соціальної допомоги від 20.10.2016 року. В свою чергу, Галицьким відділом соціального захисту Управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради подано позовну заяву до Галицького районного суду м.Львова 15.07.2019 року, тобто в межах трирічного строку позовної давності. Необхідно також зазначити, що згідно акту планової ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності Галицького відділу соціального захисту за період з 01.01.2014 року по 31.08.2016 року Західного офісу Держаудитслужби Державною аудиторською службою України №04-22/16 від 29.12.2016 року, така ревізія проводилась у період з 29.09.2016 року по 22.12.2016 року. Відтак, з огляду на вищевикладене, суд не приймає до уваги покликання представника відповідача на пропуск позивачем строку позовної давності звернення до суду з позовом про стягнення коштів державної допомоги, надміру виплачених, оскільки такий позивачем не пропущено. Крім цього, на підставі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 1921,00 грн.

Outcome: approved