Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-18 00:00:00

Позивач 19.08.2015 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 14.02.2006 року між ВАТ «ВіЕйБі Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №12/06ф, відповідно до якого Банк зобов'язався надати відповідачу у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошових коштів в сумі 70 000, 00 дол. США, зі сплатою 13,5 % річних, з кінцевим терміном погашення заборгованості не пізніше 13 лютого 2016 року. Додатковими угодами сума кредиту була збільшена та разом склала 214 900 дол. США. У зв'язку з неналежним виконанням позичальником своїх зобов'язань за вищевказаним кредитним договором, у нього утворилась прострочена заборгованість, яка станом на 12 серпня 2015 року складає 310 594, 25 дол. США, та складається з: суми заборгованості за кредитом у розмірі 150 000, 00 дол. США; суми заборгованості за відсотками у розмірі 160 594, 25 дол. США, неустойки у розмірі 2 781 111, 77 грн. У зв'язку зі смертю [PERSON], померлого [INFO], протокольною ухвалою суду 10.05.2017 року [PERSON] було залучено по справі у якості правонаступника. Представник ПАТ «ВіЕйБі Банк» у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Представник відповідачки [PERSON] у судовому засіданні заперечував проти задоволення вищевказаних вимог, оскільки заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 15 липня 2011 року, що набрало чинності, кредитний договір №12/06ф від 14 лбтого 2006 року, укладений між ВАТ «ВіЕйБі Банк» та [PERSON], був визнаний недійсним. Тому, на його думку, вимоги про стягнення заборгованості за вказаним кредитним договором є безпідставними. Суд з урахуванням ст.. 169 ЦПК України за згодою представника відповідача, враховуючи розумні строки розгляду справи, ухвалив слухати справу за відсутності представника позивача, сповіщеного належним чином. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позовні вимоги ПАТ «ВіЕйБі Банк» не підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Ст. 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Частиною 1 ст. 530 ЦК України, передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Судом встановлено, що 14 лютого 2006 року між [PERSON] та відповідачем було укладено кредитний договір №12/06ф, відповідно до умов якого було відкрито поновлювану кредитну лінію з лімітом кредитування 70 000,00 доларів США, зі сплатою 13,5 % річних, з кінцевим терміном погашення заборгованості не пізніше 13 лютого 2016 року. Додатковими угодами сума кредиту була збільшена та разом склала 214 900 дол. США. У судовому засіданні встановлено, що [INFO] [PERSON] помер, вказаний факт підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], видане першим відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції. Відповідно до заповіту єдиним спадкоємцем майна [PERSON] є [PERSON] З витребуваної судом копії спадкової справи №58/2008 до майна [PERSON], померлого [INFO], на підставі заяви [PERSON] 14.02.2008 року Друга Одеська державна нотаріальна контора відкрила спадкову справу та останній 26.09.2011 року були видані свідоцтва про право на спадщину за заповітом, зареєстровані у реєстрі за №1-2495, за №1-2497. У позовній заяві Банк зазначає, що у зв'язку з неналежним виконанням позичальником [PERSON] зобов'язань за вищевказаним кредитним договором, у нього утворилась прострочена заборгованість, яка станом на 12 серпня 2015 року складає 310 594, 25 дол. США, та складається з: суми заборгованості за кредитом у розмірі 150 000, 00 дол. США; суми заборгованості за відсотками у розмірі 160 594, 25 дол. США, неустойки у розмірі 2 781 111, 77 грн.. Згідно ст. 1054 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути кредит та сплатити проценти в строк та у порядку встановленому Кредитним договором. Згідно ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Частиною 2 ст. 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Також судом встановлено, що заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 15 липня 2011 року, що набрало чинності, кредитний договір №12/06ф від 14.02.2006 року, укладений між [PERSON] та Відкритим акціонерним товариством "Всеукраїнський Акціонерний Банк", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Всеукраїнський Акціонерний Банк", з усіма додатковими до нього угодами, було визнано недійсним.(справа №2-2488/11). Таким чином, суд вважає, що вимоги Банку про стягнення з [PERSON] заборгованості за вищевказаним кредитним договором є безпідставними. Відповідно до положень ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст. 11 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності до ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів та обставин цивільної справи суд вважає, що позовні вимоги ПАТ «ВіЕйБі Банк» не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed