Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-26 00:00:00

Лікар-психіатр 2-Б відділення Полтавської обласної клінічної психіатричної лікарні ім. О.Ф. Мальцева [PERSON] звернувся до суду із заявою про визнання госпіталізації та стаціонарного лікування недієздатного [PERSON] до психіатричного закладу за згодою опікуна доцільним. Заява обґрунтована тим, що 25 вересня 2017 року об 11 год. 20 хв. за направленням лікаря ПОПНД, заявою опікуна [PERSON] на лікування до Полтавської обласної клінічної психіатричної лікарні ім. О.Ф. Мальцева поступив хворий [PERSON], [INFO], з діагнозом: Органічний маячний (шизофреноподібний) розлад внаслідок перенесеної нейроінфекції (інфекційно-алергічний менінгоенцефаліт у 2008 році), тривожно-параноїдний синдром, стан загострення. Враховуючи наявність тяжкого психічного розладу, психічний стан на момент огляду, недієздатність хворого, письмову заяву опікуна про прохання госпіталізації та лікування в стаціонарі, лікар просив суд винести рішення про визнання госпіталізації недієздатного [PERSON] до психіатричного закладу за згодою опікуна та його стаціонарне лікування доцільними. В судовому засіданні лікар заяву підтримав та просив задовольнити. Хворий проти задоволення заяви, проти лікування не заперечує. Прокурор в судовому засіданні заяву підтримав, проти її задоволення не заперечує. Суд, заслухавши пояснення лікаря, думку хворого та прокурора, вивчивши докази у справі, приходить до наступних висновків. Рішенням Ленінського районного суду м.Полтави від 31 жовтня 2011 року, яке набрало законної сили 10 листопада 2011 року, [PERSON] визнаний недієздатним, його опікуном призначено його мати - [PERSON] (а.с.8). Як встановлено судом, психічні розлади у [PERSON] відмічаються з 2008 року, коли захворів на інфекційно-алергічний менінгоенцефаліт. Тоді вперше виникли слухові обмани сприйняття, йому вчувалися людські крики, чоловічі голоси навколо голови, які погрожували. Протягом трьох місяців поводився неадекватно, висловлював ідеї отруєння, переслідування. Відмовлявся від прийому їжі, кропив продукти святою водою. Вперше перебував на лікуванні в ПОКПЛ з 23 жовтня 2010 року по 12 грудня 2010 року. Йому був встановлений діагноз: «Шизофреноподібний розлад органічного походження з психічними розладами у вигляді галюцинаторрно-параноїдного синдрому». В подальшому багаторазово лікувався в ПОКПЛ. під час загострень відмічається афективно-параноїдна симптоматика, стає напруженим, тривожним. Висловлює маячні ідеї отруєння, іпохондричні маячні ідеї. Вважає, що мати його труїть, він заставляє її дегустувати їжу. Минулого разу виписався з покращенням. Вдома приймав призначене лікування. Але останнім часом психічний стан хворого погіршився, загострилася маячна симптоматика: заставляв мати куштувати їжу, перш ніж спробує сам, за маячними ідеями відмовлявся від їжі, став напруженим, тривожним. У звязку з цим мати викликала швидку допомогу та написала заяву з проханням госпіталізувати сина. 26 вересня 2017 року [PERSON] оглянутий комісією лікарів-психіатрів, якою йому встановлено діагноз: органічний маячний (шизофреноподібний) розлад внаслідок перенесеної нейроінфекції (інфекційно-алегічний менінгоенцефаліт у 2008 році), тривожно-параноїдний синдром, стан загострення. Враховуючи наявність тяжкого психічного розладу, психічний стан на момент огляду, недієздатність хворого, письмову заяву опікуна про прохання госпіталізації та лікування в стаціонарі, комісією зроблений висновок про доцільність госпіталізації [PERSON] Крім пояснень осіб, які беруть участь в судовому засіданні, зазначене підтверджується письмовими доказами висновком комісії лікарів-психіатрів, заявою опікуна хворого [PERSON], рішенням Ленінського районного суду м.Полтави від 31 жовтня 2011 року. Відповідно до ст.13 Закону України Про психіатричну допомогу особа, визнана у встановленому законом порядку недієздатною, госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна. Рішенням Конституційного суду України від 1 червня 2016 року № 2-рп/2016 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення третього речення частини першої статті 13 Закону України "Про психіатричну допомогу" (справа про судовий контроль за госпіталізацією недієздатних осіб до психіатричного закладу) визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення третього речення частини першої статті 13 Закону України "Про психіатричну допомогу" від 22 лютого 2000 року № 1489-III з наступними змінами у взаємозвязку з положенням частини другої цієї статті стосовно госпіталізації особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю. Зважаючи на наявність у [PERSON] тяжкого психічного розладу, психічний стан на момент огляду, недієздатність хворого, письмову заяву опікуна про прохання госпіталізації та лікування в стаціонарі, враховуючи висновок комісії лікарів-психіатрів, суд вважає за необхідне поміщення [PERSON] до психіатричного стаціонару визнати доцільним. За таких обставин суд приходить до висновку, що заява лікаря-психіатра підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved