Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачем [PERSON] зареєстрований 31 січня 2017 року Білокуракинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганської області, актовий запис № 07. Від спільного подружнього життя народилися дитина - син: [PERSON] , [INFO] . Позов обґрунтовано тим, що у липні 2020 року відповідач повідомила позивача, що вона разом із малолітнім сином поїде на три місяці аби трохи відпочити та побути разом у своєї матері, яка залишилась та мешкає на тимчасово окупованій території в смт. Новосвітлівка, де й до теперішнього часу зареєстрована відповідач. Зібравши деякі з необхідних речей для себе та сина, відповідач покинула їх помешкання в смт. Білокуракине та поїхала до смт. Новосвітлівка (колишнього Краснодонського району). Через деякий час відповідач зателефонувала та повідомила позивача, що повертатися до нього та мешкати разом, як подружжя вона не бажає. В ході розмови вони вирішили не розривати шлюбні відносини та прийшли до згоди аби деякий час пожити окремо один від одного задля збереження сім`ї та відносин. У травні 2021 року відповідач зателефонувала позивачу та повідомила йому, що їде до нього в смт. Білокуракине, однак по приїзду відповідач була сама без їх дитини та повідомила позивачу, що через відсутність взаєморозуміння та втрати довіри, розходження поглядів, у тому числі на сімейні відносини та сімейні обов`язки, вона не вбачає подальшого спільного життя разом з ним однією сім`єю. Відповідач зібравши свої речі та речі їх дитини, повернулась до помешкання своєї матері на тимчасово окуповану територію в смт. Новосветлівка, де вона фактично мешкає й по теперішній час. Позивач вважає, що сім`я й спільне життя з відповідачем не склались та за його глибоким переконанням подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Він неодноразово намагався шляхом примирення та врегулювання мирним шляхом зберегти їх відносини але все марно. Враховуючи, що більше року вони мешкають окремо один від одного, не бачаться, відповідач мешкає разом із їхньою малолітньою дитиною на тимчасово окупованій території в смт. Новосветлівка, тому позивач вважає подальше сумісне проживання на рівні подружжя неможливе. Фактично їх поєднує лише реєстрація шлюбу. За вказаних обставин, а також фактично припинених шлюбних відносин, відсутності ведення спільного господарства, проявів турботи один до одного, позивач вважає подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просить розгляд справи провести за його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, щодо заочного розгляду справи не заперечує (а.с.30,32). Відповідач [PERSON] про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином шляхом розміщення оголошення про її виклик до суду на офіційному веб-сайті Судової влади України (а.с.25-26, 28-29), причину неявки суду не повідомила, відзив на позовну заяву не надала. Враховуючи положення ст. 280 ЦПК України, а також те, що відповідач належним чином повідомлена про дату, час і місце судового розгляду, про причини неявки суду не повідомила, відзив на позов не подала, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі викладеного, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін по наявним матеріалам в справі. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Так, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 31 січня 2017 року Білокуракинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганської області, актовий запис № 07 (а.с.22). Більше року фактично сімейні відносини припинені, спільне господарство сторони не ведуть, мешкають окремо. Сторони мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] (а.с.8,9). Суд бере до уваги положення ст. 24 СК України, яка визначає однією з основних ознак шлюбу його добровільність, передбачивши, що примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст.112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї суперечитиме інтересам одного з них. Як вбачається із п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. У ст. 17 Закону України № 3477-IV від 23 лютого 2006 року "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", зазначено, що "суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права". Частина перша ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя. Поняття «приватного та сімейного життя» ЄСПЛ не є чітко визначеним, і охоплює широкий спектр питань, серед яких, зокрема, є права особи на приватний простір, право визначати своє приватне життя (справа «Пек проти Сполученого Королівства» від 28 січня 2003 року, заява №44647\\98). При вирішенні спору про розірвання шлюбу суд враховує, що позивач та відповідач не проживають сім`єю, мають різні погляди на життя, між сторонами припинилися шлюбні стосунки, вони перестали вести спільне господарство й проживають окремо. За таких обставин суд приходить до висновку, що причини, які викликали позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, подальше сумісне проживання подружжя і збереження сім`ї стали неможливими, їх сім`я існує формально. Суд вважає, що сім`я розпалась, а тому шлюб між ними слід розірвати. Крім того, згідно зі ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається у разі задоволення позову покладається на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved