Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-01 00:00:00

заявник [PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій просить встановити факт смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] в місті Сніжне Донецької області. В обґрунтування вимог в заяві зазначено, що заявник є двоюрідним братом померлого. [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] в м. Сніжне Донецької області у віці 69 років. На підтвердження його смерті відділом ДРАЦС на тимчасово окупованій території України видано свідоцтво про смерть на бланку «ДНР». Приазовським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління (м. Дніпро) відмовлено у видачі свідоцтва про смерть, оскільки пред`явлений заявником документ не відповідає формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 року № 545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті» зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 року за № 1150/13024, а тому є недійсним. [PERSON] в судове засідання не прибув, надав заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, заявлені вимоги підтримав у повному обсязі. Представник заінтересованої особи Приазовський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) в судове засідання не прибув, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся завчасно, начальник відділу РАЦС О.О. Муліка надала заяву про розгляд справи без їх участі, проти вимог не заперечують. Дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності, суд вважає, що заява підлягає задоволенню виходячи з наступного. На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Із досліджених судом письмових доказів встановлено наступне. Згідно копії паспорта заявника серії [NUMBER] , виданого 10 вересня 1996 року Мелітопольським МВ УМВС України в Запорізькій області, [PERSON] народився [INFO] в селі Прилуківка Мелітопольського району Запорізької області. Його місце проживання зареєстроване з 07.06.1979 року за адресою: [ADDRESS] . Його батьками є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про його народження серії [NUMBER] , виданого 13.06.1953 року. Відповідно до копії свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого 02 серпня 1950 року Світлодолинським РАГС м. Мелітополя, [PERSON] , 1924 року народження, зареєстрував шлюб 08 березня 1950 року з [PERSON] , 1926 року народження. Після реєстрації шлюбу чоловіку присвоєне прізвище « [PERSON] », дружині « [PERSON] ». Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 23.03.1955 року Мелітопольським РАЦС Запорізької області, [PERSON] народилася [INFO] в Костромській області. Її батьками зазначені: [PERSON] і [PERSON] . [INFO] у місті Сніжне Донецької області відділом РАЦС Сніжненського міського управління юстиції Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки на бланку «Донецької Народної Республіки» видано свідоцтво про смерть [NUMBER] [PERSON] , який помер [INFO] у віці 69 років. Згідно довідки про причину смерті (до форми № 106/у № 9), виданої лікарнею м. Сніжне від 17.02.2020 року, [PERSON] , помер [INFO] . Причиною смерті є хронічна печінкова недостатність, цироз печінки. Дата смерті [PERSON] також підтверджується доданими до заяви з фотографіями із зображенням могили [PERSON] та зазначенням дати смерті 15.02.2020 року На підставі п. 8 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Суд керується також положеннями ч. 1 ст. 317 ЦПК України, якою визначено, що заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Даючи оцінку допустимості доказів - документів, виданих на тимчасово окупованій території України, суд керується частиною 2 статті 19 Конституції України, якою передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також статтею 9 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", норми якого стосуються тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Однак, враховуючи те, що Верховною Радою України не визначений чіткий та вичерпний перелік назв населених пунктів Донецької області, які визнаються тимчасово окупованою територією України та те, що норми статті 317 ЦПК України спрямовані на забезпечення прав осіб, які проживають на території, де не здійснюють діяльність органи державної реєстрації актів цивільного стану, суд керується тим, що тимчасово окуповані населені пункти визначені розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року № 1085 "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення", серед яких є м. Донецьк. Разом із тим, суд бере до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСЛП), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватися судами при розгляді справ як джерело права. Тому, суд враховує висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини, Молдови та Росії де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Відтак, суд як виняток приймає до уваги дані про смерть (дату, місце) які зазначені у вищенаведених документах, виданих на окупованій території, так як наведені обставини смерті особи також підтверджуються показаннями заявника, допитаного як свідка. Листом від 24.11.2020 року № 338/21.9-06-96 Приазовський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління (м. Дніпро) відмовив у реєстрації смерті [PERSON] через недійсність свідоцтва про смерть, виданого на тимчасово окупованій території України. Таким чином,\~на переконання\~суду,\~дослідженими у\~справі доказами\~доведено факт\~смерті [PERSON] [INFO] в м. Сніжне Донецької області, та підтверджено неможливість реєстрації такого факту в органах реєстрації актів цивільного стану України, у зв`язку з чим заява підлягає задоволенню. Встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території має юридичне значення для заявника, оскільки необхідне йому для отримання свідоцтва про смерть брата на території України. Згідно ч. 4 ст. 317 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.

Outcome: approved