Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-10 00:00:00

Заявниця звернулася до суду із заявою, в якій просить встановити факт, що вона постійно проживала однією сім'єю з [PERSON], яка померла [INFO], більше ніж п'ять років до часу відкриття спадщини. Заява обґрунтована тим, що після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне їй майно, а саме на однокімнатну квартиру №52, яка розташована у [ADDRESS], яка належала спадкодавцю на праві приватної власності. Заявник є спадкоємцем за законом четвертої черги, оскільки протягом останніх семи років до дня смерті [PERSON] вони проживали у вищевказаній квартирі однією сім'єю удвох. Заявниця у встановлений законом строк звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, на підставі якої 13.07.2018 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Тізенберг Д.Д. було відкрито спадкову справу. Після спливу шестимісячного строку з часу відкриття спадщини, враховуючи те, що син померлої - зацікавлена особа [PERSON] чи інші спадкоємці не звернулись до нотаріуса про прийняття спадщини, заявниця звернулась із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. Проте нотаріусом було винесено постанову про відмову у прийняті спадщини, обґрунтовуючи рішення тим, що відсутнє підтвердження факту проживання заявниці зі спадкодавцем однією сім'єю. Заявниця вказує, що встановлення факту проживання однією сім'єю з [PERSON], яка померла [INFO], має для неї юридичне значення, оскільки вона не може прийняти спадщину після померлої. В судовому засіданні заявниця та її представник підтримали заявлені вимоги. Зацікавлена особа у судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином. Суд, вивчивши і дослідивши матеріали справи, вважає, що заявлені вимоги обґрунтовані і підлягають повному задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України в порядку окремого провадження розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав За приписами п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Стаття 315 ЦПК України зазначає, що в судовому порядку можуть встановлюватись факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не передбачено іншого порядку їх встановлення. У відповідності до частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Згідно статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно зі свідоцтвом про право власності на житло [NUMBER], посвідчене органом приватизації 26 лютого 1998 року ККП ДАЕК «Запоріжжяобленерго» та додатком до нього у вигляді технічного паспорту (реєстровий № 257/37043), квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON]. Згідно інформації з Витягу про реєстрацію в Єдиному реєстрі довіреностей, приватним нотаріусом Тізенберг Д.Д. посвідчено довіреність [PERSON] на розпорядження нерухомим майном, яке знаходиться :[ADDRESS]. Остаточним лікарським свідоцтвом про смерть №221 від 29 січня 2018 року, видане Комунальною установою «Запорізьке обласне бюро судово-медичної експертизи» Запорізької обласної ради, підтверджується факт смерті [PERSON], яка померла [INFO] Постановою приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Тізенберг Д.Д. про відмову у вчиненні нотаріальної дії відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку з відсутністю підтвердження факту проживання зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини, який встановлюється рішенням суду, яке набрало законної сили. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] засвідчили факт того, що заявниця з померлою були знайомі більш 10 років, з яких 7 років [PERSON] проживала з [PERSON] у зв'язку з тим, що остання була у тяжкому стані, потребувала допомоги та запропонувала заявниці жити разом. Син померлої виїхав до Російської Федерації, до України не повертався, матір'ю не цікавився. Відповідно до постанови №5 Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. Пункт 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" передбачає, що якщо постійне проживання особи із спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до ч.2 ст.1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи. Відповідно до ст. 1264 ЦК України четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Згідно п. 21Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 р. „ Про судову практику у справах про спадкування при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкоємцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила ч. 2 ст. 3 Сімейного Кодексу України про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Дослідивши подані документи, суд вважає встановленим факт, що [PERSON] та [PERSON], яка померла [INFO], проживали однією сім'єю більше ніж п'ять років до часу відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS]. Встановлення цього факту заявнику необхідно для прийняття спадщини. На підставі вищевикладеного суд вважає необхідним задовольнити заяву заявника. Отже,

Outcome: approved