Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-12 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], ТзОВ Страхова компанія «Київ Ре» про відшкодування майнової та моральної шкоди. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 31.12.2015 року о 10 годині 20 хвилин в м.Луцьку по вул. Ковельській сталася дорожньо - транспортна пригода за участю автомобіля марки «Шевроле» д.н.з. [NUMBER] під керуванням позивача та автомобілем «Рено Кенго» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] Внаслідок ДТП транспортний засіб позивача отримав значні механічні пошкодження. Постановою Луцького міськрайонного суду від 02.06.2016 р. провадження в адміністративній справі відносно [PERSON] було закрито на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Постановою апеляційного суду Волинської області від 06.07.2016 року постанову Луцького міськрайонного суду від 02.06.2016 р залишено без змін. Цивільно - правова відповідальність [PERSON] застрахована в ТзОВ «Страхова компанія «Київ Ре», проте остання відмовила у виплаті страхового відшкодування. Згідно акту виконаних робіт № ЗА - 0001990 від 28.05.2016 року та чеку № 18945 від 28.05.2016 р. розмір завданої автомобілю позивача шкоди становить - 30 650,60 грн. На підставі наведеного, просить стягнути з [PERSON] на його користь майнову шкоду завдану внаслідок дорожньо - транспортної пригоди в розмірі 30 650,60 грн.; стягнути з ТзОВ «Страхова компанія «Київ Ре» в користь [PERSON] страхове відшкодування в наслідок дорожньо - транспортної пригоди в розмірі 30 650,60 грн.; стягнути з [PERSON] в користь [PERSON] моральну шкоду завдану внаслідок дорожньо - транспортної пригоди в розмірі 15 000 грн. та з [PERSON], ТзОВ «Страхова компанія «Київ Ре» в користь [PERSON] судові витрати по справі. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позов підтримали та просили суд, позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково та додатково суду пояснив, що суму страхового відшкодування слід стягнути з ТзОВ «Страхова компанія «Київ Ре», оскільки на момент вчинення дорожньо - транспортної пригоди його цивільно - правова відповідальність була застрахована в ТзОВ «Страхова компанія «Київ Ре», просив стягнути . Представник відповідача ТзОВ «Страхова компанія «Київ Ре» в судове засідання не з'явився проте, подав письмові заперечення з яких вбачається, що оскільки постанову суду про притягнення водія [PERSON] до адміністративної відповідальності внаслідок ДТП надано не було у страховика відсутні будь - які документи, які б підтверджували наявність вини водія [PERSON] та настання цивільно - правової відповідальності водія забезпеченого транспортного засобу за Полісом № АЕ/2661711 у вищезазначеній ДТП. А тому, підстав для виплати страхового відшкодування немає. Просив суд, відмовити [PERSON] в задоволенні позовних вимог до ТзОВ «Страхова компанія «Київ Ре». Вислухавши сторони, дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. З матеріалів справи вбачається, що 31.12.2015 року о 10 годині 20 хвилин в м.Луцьку по вул. Ковельській сталася дорожньо - транспортна пригода за участю автомобіля марки «Шевроле» д.н.з. [NUMBER] під керуванням позивача та автомобілем «Рено Кенго» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] Внаслідок ДТП транспортний засіб позивача отримав значні механічні пошкодження. Постановою Луцького міськрайонного суду від 02.06.2016 р. провадження в адміністративній справі відносно [PERSON] було закрито на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення (а.с. 6). Постановою апеляційного суду Волинської області від 06.07.2016 року постанову судді Луцького міськрайонного суду від 02.06.2016 р. щодо [PERSON] - залишено без зміни (а.с. 7). З висновку № 7040/7041 судової транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи Волинського відділення Львівського науково - дослідного інституту судових експертиз від 18.04.2016 р. вбачається, що в первинний момент зіткнення у контакт увійшли передня права частина переднього бампера автомобіля «RENAULT KANGO» д.н.з. [NUMBER] та ліва бокова частина переднього бампера, переднє праве колесо та переднє ліве крило автомобіля «CHEVROLET TAKUMA» » д.н.з. [NUMBER], при цьому повздовжня вісь автомобіля «RENAULT KANGO» д.н.з. [NUMBER] знаходилась під кутом близько 80 градусів (проти напрямку годинникової стрілки) по відношенню до повздовжньої осі автомобіля «CHEVROLET TAKUMA» д.н.з. [NUMBER]. Місце зіткнення автомобіля «RENAULT KANGO» д.н.з. [NUMBER] з автомобілем «CHEVROLET TAKUMA» » д.н.з. [NUMBER] знаходиться повністю на лівій смузі руху по вул. Ковельській, в місці початку ділянки осипу уламків скла та пластмаси. У ситуації, що розглядається водій автомобіля «RENAULT KANGO» д.н.з. [NUMBER] [PERSON] повинен був діяти у відповідності до вимог дорожньої розмітки 1.3., п. 12.3. Правил дорожнього руху, а саме: рухаючись в межах своєї смуги руху, а у разі виникнення небезпеки для руху повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, не виїжджаючи на смугу зустрічного руху. У ситуації, що розглядається водій автомобіля «CHEVROLET TAKUMA» » д.н.з. [NUMBER] [PERSON] повинен був діяти у відповідності до вимог дорожнього знаку п.10.1 та п. 10.4 Правил дорожнього руху, а саме: перед виконанням маневру розвороту ліворуч повинен був переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху та зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, по напрямку свого руху. При виконанні маневру розвороту не з крайнього лівого положення на проїзній частині повинен був дати дорогу попутним транспортним засобам. При наданих судом вихідних даних, водій автомобіля «RENAULT KANGO» д.н.з. [NUMBER] [PERSON] мав технічну можливість уникнути зіткнення з автомобілем «CHEVROLET TAKUMA» » д.н.з. [NUMBER]. При наданих судом вихідних даних, з технічної точки зору, в діях водія автомобіля «RENAULT KANGO» д.н.з. [NUMBER] [PERSON] вбачається невідповідність вимогам п. 12.3. Правил дорожнього руху. При наданих судом вихідних даних, з технічної точки зору, в діях водія автомобіля «CHEVROLET TAKUMA» » д.н.з. [NUMBER] [PERSON] вбачається невідповідність п. 10.1 та п. 10.4. Правил дорожнього руху. При наданих судом вихідних даних, з технічної точки зору, в діях водія автомобіля «RENAULT KANGO» д.н.з. [NUMBER] [PERSON] вбачається невідповідність вимогам дорожньої розмітки 1.3., п. 11.4. та п. 12.3 Правил дорожнього руху в обох варіантах дорожньої ситуації (а.с. 9 - 18). З листа Начальника Управління патрульної поліції у м. Луцьк ДПП, вбачається, що в зв'язку з закінченням строків на момент розгляду справи відповідно до п.7 ст. 247 КУпАП у відношенні [PERSON] відмовлено в притягненні до адміністративної відповідальності до ст.. 124 КУпАП (а.с.5). За таких обставин, суд прийшов до висновку, що дії водія автомобіля «RENAULT KANGO» д.н.з. [NUMBER] [PERSON] що мали місце 31.12.2015 року о 10 годині 20 хвилин в м.Луцьку по вул. Ковельській, з невідповідністю вимогам п. 12.3. Правил дорожнього руху, знаходяться в безпосередньому причинному зв'язку за наявними пошкодженнями автомобіля «CHEVROLET TAKUMA» д.н.з. [NUMBER], що було визнано відповідачем в судовому засіданні. Згідно полісу обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/ 2661711, цивільно - правова відповідальність [PERSON] застрахована в Товаристві з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Київ Ре» з 26.03.2015 року по 25.03.2016 року включно. Ліміт відповідальності, встановлений за шкоду, заподіну майну, становить 100 000 грн., франшиза встановлена у розмірі 1 000 грн. (а.с. 66 ). Згідно акту виконаних робіт № ЗА - 0001990 від 28.05.2016 року та чеку № 18945 від 28.05.2016 р. розмір завданої автомобілю позивача шкоди становить - 30 650,60 грн., зазначена сума сплачена в повному обсязі (а.с. 19-22). Власником автомобіля «CHEVROLET TAKUMA» » д.н.з. [NUMBER] є [PERSON] (а.с. 24). Судом встановлено, що саме [PERSON] внаслідок вказаної дорожньо - транспортної пригоди завдано шкоду і саме він поніс витрати на ремонту пошкодженого автомобіля. Згідно п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" від 27.03.1992 року за № 6, шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки незалежно від вини. Згідно вимог ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - «Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну майну потерпілого». У відповідності зі ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ст.999 ЦК України законом може бути встановлений обов'язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров'я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов'язкове страхування); до відносин, що випливають із обов'язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. Правовідносини, що випливають із обов'язкового страхування, регулюються нормами Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик, у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди майну третьої особи. Згідно зі ст.988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Відповідно до п. 4 вказаної постанови, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України, шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Відповідно до п. 14 Постанови № 4 Пленуму Вищого спеціалізованого суду Україна з розгляду цивільних і кримінальних справ 14, при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК. Згідно ст. 1192 та 1166 ЦК України, особа відповідальна за завдані збитки повинна відшкодувати витрати, саме, на відновлювальний ремонт автомобіля. Відповідно п.27 Постанови Пленуму ВСУ №2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» виходячи з принципу процесуального рівноправ'я сторін та враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (статті 58, 59 ЦПК) в порядку, передбаченому статтями 185, 187, 189 ЦПК. Відповідно до ч.4 ст.60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно до ч.ч.1, 3 ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд критично ставиться, до заперечень представника Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Київ Ре», щодовідсутності у страховика будь - яких документів, які б підтверджували наявність вини водія [PERSON] та настання цивільно - правової відповідальності водія забезпеченого транспортного засобу за Полісом № АЕ/2661711 у вищезазначеній ДТП, оскільки наявність вини водія [PERSON] була встановлена в судовому засіданні та була ним фактично визнана. Також, суд критично ставиться, до заперечень Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Київ Ре», в частині не надання позивачем акту оцінки з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу пошкодженого автомобіля, оскільки відповідно до ст.. 34 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язок проведення такої оцінки покладається саме на відповідача, як страховика, та її проведення і надання суду, з урахуванням з ст. 29 зазначеного закону уможливлювало таке стягнення. Враховуючи, що представник Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Київ Ре» не надав суду зазначеного акту оцінки, суд вважає за можливе стягнути зі страховика вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля позивача, відповідно до доказів наданих сторонами. На підставі наведеного, суд вважає, що відмова Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Київ Ре» у виплаті страхового відшкодування [PERSON] є безпідставною, а тому позов підлягає до задоволення. Враховуючи, що полісом обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів встановлена франшиза у розмірі 1 000 грн., суд відповідно до ст. 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», вважає за необхідне зменшити суму страхового відшкодування на суму франшизи та стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Київ Ре», на користь позивача суму в розмірі - 29 650,60 грн., а з [PERSON] на користь позивача суму франшизи -1000 грн. За таких обставин позов цій частині підлягає до часткового задоволення. Крім того, позивач вказує, що внаслідок дорожньо - транспортної пригоди, йому була заподіяна моральна шкода, як у він оцінює в 15000 грн. та просить стягнути її з [PERSON] Вирішуючи позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди, суд приймає до уваги наступне. Згідно ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. Моральна шкода полягає зокрема і у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Відповідно до ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Враховуючи викладене, що позивачем не надано доказів заподіяння моральної шкоди відповідачем [PERSON], суд вважає, що в задоволенні цієї частини позовних вимог необхідно відмовити. Крім того, відповідно до довідки - розрахунку адвоката [PERSON] на надання правової допомоги позивачу адвокат витратив 25 годин 8 хвилин, що складає 14 960 грн., які були сплачені позивачем, відповідно до квитанції від 23.11.2016 року, також позивачем було сплачено судовий збір в загальній сумі 763 грн., що у відповідності до ст.. 79 ЦПК України є судовими витратами та в загальному складають15 723 грн. (763грн. + 14960 грн.), вказана сума, відповідно до ст.. 88 ЦПК України, підлягає до стягнення з відповідачів пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. За таких обставин, враховуючи, що загальна ціна позову пред'явленого позивачем до відповідачів склала 76 301 грн., в порядку ст. 88 ЦПК України, слід стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Київ Ре» на користь [PERSON] суму у відшкодування судових витрат, пропорційно до задоволеної частини позовних вимог 6109,84 грн. (15 723 грн. х 29650,60 грн./76301 грн.) та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] у відшкодування судових витрат, пропорційно до задоволеної частини позовних вимог 206,06 грн. (15 723 грн. х 1000 грн./76301 грн.)

Outcome: partial