Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-12 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернулася в суд із позовом в інтересах неповнолітнього [PERSON] , [INFO] до відповідача [PERSON] , третя особа без самостійних вимог: Служба у справах дітей Чернівецької міської ради про позбавлення батьківських прав, мотивуючи позовні вимоги тим, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 30.09.2016 року було розірвано та з відповідача було стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , який народився під час перебування у шлюбі. Відповідач самоусунувся від виконання батьківського обов`язку, поїхав закордон в Португалію, де проживає з іншою жінкою та створив нову сім`ю; ухиляється від виконання обов`язків по вихованню дитини, а саме обов`язку піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідач близько трьох років життям їхнього сина не цікавиться, не телефонує, не проявляє бажання спілкуватись з дитиною, не приймає жодної участі у його вихованні та розвитку ні духовно, ні матеріально. Вони з сином проживають з її батьками (бабусею та дідусем) в квартирі, що складається із 3-х житлових кімнат, дитині забезпечені гідні умови проживання та гармонійна атмосфера оточення. Моральним та духовним вихованням та розвитком дитини, лікуванням, а також матеріальним забезпеченням в повному обсязі займається вона. Відповідач участі в житті та вихованні дитини не приймав та не приймає; жодним чином не проявляв та не проявляє бажання спілкуватися з сином чи брати участь у його вихованні та розвитку, жодного разу не поцікавився його станом здоров`я. Відповідач [PERSON] не був позбавлений свого права стосовно спілкування з дитиною, вона не перешкоджала йому в цьому, не створювала перешкод у спілкуванні з дитиною та не була проти того, щоб він приймав участь у вихованні сина, не приховувала інформації стосовно місця перебування дитини, проте відповідач не виявив бажання скористатися своїм правом батька, в тому числі не виконував та не виконує обов`язки покладені на нього як на батька дитини, тобто ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, що у відповідності до норм сімейного законодавства є підставою для позбавлення його батьківських прав. Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 30.09.2016 року з відповідача було стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00 грн. Проте в подальшому було зменшено розмір аліментів до 650,00 грн. щомісячно, які відповідач не сплачує, у зв`язку з чим утворилася заборгованність станом на 05.06.2019 року - 21425,50 грн. Неповнолітній син [PERSON] , [INFO] відвідує ДНЗ № 27. Жодних дій з боку батька щодо налагодження стосунків з дитиною не було, батько ні разу не відвідував садочок, не брав участі в процесі виховання свого сина, не спілкувався з вихователями, не цікавився щодо потреб сина; не брав участі в оздоровленні та лікуванні сина, оскільки у дитини виявили плоско-вальгусну деформацію стопи у зв`язку з чим необхідно систематично відвідувати лікаря-ортопеда та купувати дороге ортопедичне взуття, батько не допомагає в цьому. Всі витрати стосовно утримання їхнього неповнолітнього сина та його лікування - несе вона. Відповідач [PERSON] ухиляється від свого батьківського обов`язку піклуватися про здоров`я їхньої дитини, його фізичний, духовний та моральний розвиток, а також свідоме нехтування ним своїми обов`язками, що є підставою для позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав відносно його неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 31.10.2019 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у загальному провадженні з викликом сторін. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату та час розгляду справи була повідомлена належним чином, від останньої до суду поступила письмова заява з клопотанням справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити; не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] , в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином, про поважні причини неявки суд не повідомила. Третя особа без самостійних вимог: представник Служби у справах дітей Чернівецької міської ради Немилостивий І.В. в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином, від останнього до суду поступила письмова заява з клопотанням справу розглянути у його відсутність, просив ухвалити рішення на розсуд суду. Відповідно до ст. 247 ч. 2 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів. Вивчивши матеріали справи, розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. Положеннями ст. 4 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України", суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права… Договірних держав. У справі Bellet v. France, Суд зазначив, що"стаття 6 § 1 Конвенції, містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права". Судом, належними доказами по справі встановлено, що позивач перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 30.09.2016 року було розірвано та з відповідача було стягнуто аліменти в розмірі 1000,00 грн. на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , який народився під час перебування у шлюбі (а.с.9-11). Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 26.12.2016 року, зменшено розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі 650,00 грн. (а.с.12-13). Позивач - [PERSON] з неповнолітньою дитиною [PERSON] , [INFO] зареєстровані та проживають за адресою [ADDRESS] , що підтверджується копію паспорта громадянина України (а.с.8) та довідкою КЖРЕП №4 від 27.05.2019 року (а.с.14). У відповідності до довідки ДНЗ №27, дитина [PERSON] , [INFO] відвідує ДНЗ №27 на протязі 3 років. У вихованні дитини активну участь приймає мати, в дошкільний заклад приводить та забирає дитину мати та дідусь (батько матері); батько дитини не приходив і участі у вихованні дитини не приймав (а.с.15). Відповідачем аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] не сплачуються, що підтверджується розрахункгом заборгованості зі сплати аліментів, заборгованість станом на 05.06.2019 року становить 21425,50 грн. (а.с.16). Постановами старшого державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби м.Чернівці Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області Гуглей В.В. від 26.03.2019 року встановлено: тимчасове обмеження боржника - відповідача [PERSON] у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії; тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України; тимчасове обмеження боржника у праві полювання; тимчасове обмеження боржника у праві керування транспортними засобами (а.с.17-24). Згідно Витягу з рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради №518/19 від 10.09.2019 року вирішено надати суду висновок щодо позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] щодо неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] без зазначення доцільності або недоцільності, у зв`язку із неможливістю з`ясування причини відсутності батьківського піклування (а.с.56). У відповідності до Висновку органу опіки та піклування №01/02.24/2353 від 13.09.2019 року, місце перебування відповідача не відоме, прийнято рішення про надання висновку щодо позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] щодо неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] без зазначення доцільності або недоцільності, у зв`язку із неможливістю з`ясування причини відсутності батьківського піклування (а.с.55). Пленум Верховного Суду України у п. 16 постанови «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 р. №3 роз`яснив, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Відповідно до а. 2 п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про розгляд справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 р. №3, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 р. №2402-ІІІ передбачено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Згідно ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст.150, 157 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Питання виховання дитини вирішується батьками спільно, той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. У відповідності до ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ст. 155 п. 4 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. У відповідності до ст. 164 ч. 1 п. 2 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ст.121 Сімейного Кодексу України, права та обов`язки матері і батька дитини грунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державним органом реєстрації актів цивільного стану. Згідно ст.150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток а також зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ст. 155 Сімейного Кодексу України, батьки мають право і зобов`язані виховувати своїх дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, готувати їх до праці. У відповідності до ст. 164 Сімейного Кодексу України, при ухиленні батьків від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини вони можуть бути позбавлені батьківських прав. У зв`язку з тим, що відповідач [PERSON] не піклується сином, вихованням не займається, ніколи з ним не бачиться, не цікавиться навчанням, дозвіллям, здоров`ям, не вітає з днем народження, ніякої матеріальної допомоги на утримання не надає, аліменти не сплачує, тобто ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню сина, повністю самоусунувся від виконання батьківського обов`язку, з метою соціального захисту є підстави для позбавлення відповідача батьківських прав щодо його неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , відповідно до ст. 164 СК України. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. При цьому, суд звертає увагу на те, що згідно з ч. 1 ст. 2 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є справедлививий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ. Згідно положень ст. 12, 13 ЦПК України, учасники справи, мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обгрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства. На основі всебічно з`ясованих обставин, на які посилається позивач, як учасник справи, як на підставу заявлених вимог підтверджених доказами, перевіреними в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги грунтуються на законі і підлягають до задоволення. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача [PERSON] підлягають стягненню судові витрати по справі, в повернення оплаченого позивачем судового збору, належним чином підтвердженого квитанцією від 17.09.2019 року, в розмірі 768,40 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved