Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Дергачівського районного суду Харківської області з позовом до Козачолопанської селищної ради Дергачівського району Харківської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позову позивач [PERSON] посилається на те, що на підставі договору про надання в безстрокове користування земельною ділянкою, посвідченого 2-ю Харківською нотаріальною конторою від 27.12.1951 року р.№30743/ II, [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою Слатинського КПТІ «Інвентаризатор» від 03.07.2019 за №36833. Вказаний будинок в 1952 році був побудований її батьками [PERSON] та [PERSON] . Своє дівоче прізвище [PERSON] змінила на [PERSON] в зв`язку із укладенням шлюбу з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] від 24.12.1967 року, актовий запис №93, виданого Козачолопанською селищною радою Дергачівського району Харківської області. ЇЇ рідний брат [PERSON] , помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , виданого Козачолопанською селищною радою Дергачівського району Харківської області, актовий запис №8. Мати [PERSON] , померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] від 15.02.1993. Спадщину фактично прийняв її батько - [PERSON] , який помер [INFO] . Після смерті батька вона прийняла спадщину, як єдина спадкоємиця, шляхом вступу в управління спадковим майном згідно ст.ст. 548, 549 ЦК України (в редакції 1963 року), так як після смерті батька вона підтримувала і підтримує на даний час будинок в технічно справному стані, так як будинок 1952 року побудови вимагав постійного поточного ремонту. Позивач просить суд, визнати за нею право власності в цілому на житловий будинок з надвірними будівлями, а саме: житловий будинок літ. «А-1, житловою площею - 24,9 кв.м., загальною площею - 50,7 кв.м., з прибудовою літ. «А1-1», верандою літ. «а», ґанком літ «а1», навісом літ. «а2», сарай літ. «Б», літня кухня літ. «В», гараж літ. «Г», вбиральня літ. «Д», літній душ літ. «Е», погріб літ. «Ж», сарай літ. «З», огорожа №1-2, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, в поданій до суду заяві позов підтримала повністю, просила позов задовольнити. Розгляд справи просила проводити без фіксації технічними засобами та в її відсутність, що суд вважає за можливе. Представник відповідача Козачолопанської селищної ради Дергачівського району Харківської області, в судове засідання не з`явився, в поданій до суду заяві позовні вимоги визнав повністю, не заперечувала проти їх задоволення. Розгляд справи по суті просив проводити у відсутність представника, що суд вважає за можливе. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України: За результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.4 ст.200 ЦПК України : Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Суд, вважає можливим справу розглянути за відсутності сторін по справі. Вивчивши матеріали справи суд приходить висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як передбачено ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.ч. 1,5,6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що на підставі договору про надання в безстрокове користування земельною ділянкою, посвідченого 2-ю Харківською нотаріальною конторою від 27.12.1951 року р.№30743/ II, [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою Слатинського КПТІ «Інвентаризатор» від 03.07.2019 за №36833. [PERSON] , помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , виданого Козачо-Лопанською селищною Радою народних депутатів Дергачівського району, актовий запис №116. Після смерті батька [PERSON] прийняла спадщину, як єдина спадкоємиця, шляхом вступу в управління спадковим майном згідно ст.ст. 548, 549 ЦК України (в редакції 1963 року), так як після смерті батька вона підтримувала і підтримує на даний час будинок в технічно справному стані, так як будинок 1952 року побудови та вимагав постійного поточного ремонту. Згідно ст. 529 ЦК України 1963 року ( який діяв на той час), при спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги в рівних частинах є діти, подружжя та батьки померлого. Відповідно до ст. 548 ЦК України 1963 року, спадщина, яка була прийнята, визнається належною спадкоємцю з часу відкриття спадщини. Згідно з вимогами ст. 549 ЦК України 1963 року, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 N 7 «Про судову практику у справах про спадкування»: Спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, законами України від 2 вересня 1993 року N 3425-XII "Про нотаріат", від 23 червня 2005 року N 2709-IV "Про міжнародне приватне право", іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами. Відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкоємцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ст.16 ЦК України cуд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. В даному випадку застосовується спосіб захисту-визнання права. Таким чином, аналізуючи вищевказане, беручи до уваги надані суду докази, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. На підставі ст. ст. 16, 1216-1218, 1220-1223,1233,1261,1268, 1270 ЦК України, ст.ст. 529, 548, 549 ЦК України (в редакції 1963 року),

Outcome: approved