Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-12 00:00:00

ПАТ «Акцент-Банк» звернулося в суд з позовом, в якому просили стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором б/н від 26.07.2008 року в розмірі 20037,40 грн. та судові витрати. Свої вимоги мотивували тим, що 26.07.2008 року між ПАТ "Акцент-Банк" та відповідачем було укладено кредитний договір, згідно якого останній отримав кредит в розмірі 3000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування ним в розмірі 24,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг та Правилами користування платіжною карткою складає між ним та банком договір, про що свідчить його підпис у заяві. ПАТ «Акцент-Банк» свої зобов'язання за договором виконало, видало відповідачу платіжну картку з пін-кодом. Однак, останній допустив порушення умов договору, не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими передбаченими договором витратами. У зв'язку з порушенням зобов'язань за кредитним договором станом на 11.03.2014 року відповідач має заборгованість в сумі 20037,40 грн., яка складається із заборгованості за кредитом - 2523,51 грн., заборгованості по процентах за користування кредитом - 9258,54 грн., заборгованості по комісії за користуванням кредитом - 6825,00 грн., а також штрафів відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - фіксована частина та 930,35 грн. - процентна складова. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, зіславшись на вищевикладені обставини. Додатково пояснив, що пунктом 9.12 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє протягом 12 місяців і якщо сторони договору не заявляють про його припинення, він пролонгується на такий самий строк. Ця норма продовжує діяти і може застосовуватися повторно, поки хоча б одна зі сторін не заявить про припинення договору. Таким чином договір б/н від 26.07.2008 року є дійсним і на даний час і є всі підстави для стягнення з відповідача вказаної суми заборгованості, тому він просить позов задоволити. Представник відповідача за довіреністю від 13.06.2014 року [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, пояснивши, що [PERSON] дійсно 26.07.2008 року отримав в позивача кредит в розмірі 3000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Платіжну картку йому було видано 26.07.2008 року і строк її дії закінчився після спливу 2 років, тобто 26.07.2010 року. [PERSON] платіжну картку не поновлював і більше послугами позивача не користувався. Останній платіж відповідач вніс 22.10.2008 року. Однак, з того часу позивач жодного разу не повідомляв відповідача про існування заборгованості за кредитним договором б/н від 26.07.2008 року, не вимагав сплатити заборгованість, хоч відповідач не змінював місця роботи чи проживання, навіть не змінював номер телефону. Таким чином вважає, що позивач пропустив встановлений законом 3-річний строк позовної давності, який він просить застосувати і з цих підстав відмовити в позові. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши інші, здобуті й перевірені в судовому засіданні докази, вважає, що даний позов до задоволення не підлягає, виходячи з наступного. Статтею 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 256 даного кодексу, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно зі ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст. 261 даного кодексу, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Частиною 4 ст. 267 ЦК України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною в спорі, є підставою для відмови в позові. В судовому засіданні встановлено, що 26.07.2008 року між ПАТ "Акцент-Банк»" та [PERSON] укладено кредитний договір, згідно якого позивач надав відповідачу кредит в розмірі 3000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування ним в розмірі 24,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, що підтверджується письмовою заявою відповідача від 26.07.2008 року (а.с. 7), в якій він висловив згоду з тим, що ця заява разом із Пам'яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. Про те, що строк дії виданої [PERSON] кредитної картки становив 2 роки, ствердили в судовому засіданні сторони по справі. Як встановлено п. 3.1.1 Правил користування платіжною карткою (а.с. 9), строк дії картки вказаний на лицевій стороні картки (місяць і рік). Картка дійсна до останнього календарного дня вказаного місяця. Згідно п. 3.1.3 цих Правил, після закінчення строку дії картка продовжується банком на новий строк (шляхом надання клієнту картки з новим строком дії, якщо раніше (до початку місяця закінчення строку дії картки) не поступало письмової заяви держателя про закриття картрахунку. У п. 3.1.5 Правил зазначено, що заказані клієнтом картки, в тому числі продовжені з новим строком дії, але не отримані, зберігаються в банку для видачі клієнту по кредитній схемі - 6 місяців. Будь-яких доказів видачі позивачем відповідачу [PERSON] картки з новим строком дії суду не представлено. Як вбачається з квитанції № 120322628, що видана Івано-Франківською філією ПАТ КБ «Приват Банк», останній платіж на виконання умов договору від 26.07.2008 року відповідач вніс 22.10.2008 року, що підтвердили сторони по справі. Таким чином судом встановлено, що позивач пропустив встановлений законом 3-річний строк позовної давності на звернення до суду з даним позовом, оскільки перебіг строку позовної давності щодо повернення кредиту в повному обсязі почався зі спливом останнього дня місяця дії картки, тобто 26.07.2010 року, а позовна заява поступила в суд 25.04.2014 року. При цьому суд не приймає до уваги пояснення представника позивача про те, що строк позовної давності не пропущений, тому що спірний договір є дійсним і по даний час, оскільки згідно з правовою позицією Верховного суду України, викладеною у постанові від 19 березня 2014 року по справі №6-14цс14, яка згідно з ч.2 ст. 214 ЦПК України є обов'язковою до застосування, відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. При таких обставинах, враховуючи, що позивач звернувся в суд із вимогою про захист свого порушеного права на стягнення заборгованості за кредитним договором з пропуском трьохрічного строку позовної давності, не просить поновити даний строк та не вказує поважних причин його пропуску, в задоволенні його позову слід відмовити на підставі ч.4 ст. 267 ЦК України в зв»язку зі спливом строку позовної давності, про застосування якої заявлено стороною в спорі. На підставі викладеного, ст.ст. 256-257, 260-261, 267, 526-527, 530, 625, 629, 1046, 1054 Цивільного кодексу України,

Outcome: dismissed