Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-28 00:00:00

Заявник [PERSON] у лютому 2019 року звернувся до Дарницького районного суду м.Києва із заявою про встановлення факту родинних відносин. Вимоги заяви обґрунтовано, тим що заявник займається пошуком інформації про своїх прадіда [PERSON] та прабабусю [PERSON] , які були репресовані у 30-х роках минулого століття. На звернення до відділу ДРАЦС Печерського району у м. Києві щодо видачі витягу з державного реєстру про смерть [PERSON] , заявник отримав відмову, оскільки у нього відсутнє свідоцтво про народження [PERSON] Зазначає, що родинні зв`язки заявника із [PERSON] та [PERSON] , як правнука із рідними прадідом та прабабусею, підтверджуються наступними документами: - свідоцтвом про народження заявника серії [NUMBER] , актовий запис № 48 від 07.08.1975 року, видане відділом ЗАГС Подольського району, за яким його батьком вписано « [PERSON] , українець»; - свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] , актовий запис № 259 від 19.10.1948 року, видане Золотоношським міським бюро ЗАГС, за яким його батьком вписано " [PERSON] , українець" та матір`ю вписано « [PERSON] , українка»; - свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , актовий запис № 150 від 20.12.1947 року, видане Золотоношським міським бюро ЗАГС, відповідно до якого було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] ; - свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] актовий запис № 40 від 27.05.1958 року, видане Золотоношським райбюро ЗАГС Черкаської області, відповідно до якого 12.03.1920 року було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] Свідоцтво про народження [PERSON] у заявника не зберіглось. Посилаючись на викладені обставини справи, заявник просить суд встановити факт родинних відносин, а саме, що [PERSON] , [INFO] , є правнуком [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] та [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 26.03.2019 року відкрито провадження у справі. Розгляд справи здійснювати за правилами окремого провадження. Заявник в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав, посилаючись на обставини, які зазначені в заяві та просив задовольнити в повному обсязі. Відділ ДРАЦС Печерського району у м. Києві у судове засідання свого представника не направив, про час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Вислухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, суд приходить до наступного висновку. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Вимогами ст.10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставин справи та відповідні їм правовідносини. Пунктом 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно свідоцтва про народження заявника серії [NUMBER] , актовий запис № 48 від 07.08.1975 року, видане відділом ЗАГС Подольського району, за яким його батьком вписано « [PERSON] , українець». Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] , актовий запис №259 від 19.10.1948 року, видане Золотоношським міським бюро ЗАГС, за яким його батьком вписано " [PERSON] , українець" та матір`ю вписано « [PERSON] , українка». Згідно свідоцтво про одруження серії [NUMBER] , актовий запис № 150 від 20.12.1947 року, видане Золотоношським міським бюро ЗАГС, відповідно до якого було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про одруження серії [NUMBER] актовий запис № 40 від 27.05.1958 року, видане Золотоношським райбюро ЗАГС Черкаської області, відповідно до якого 12.03.1920 року було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] Свідоцтво про народження [PERSON] у заявника не зберіглось. Оцінивши зібрані у справі докази, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення заяви. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення: заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до листа Верховного Суду України від 01.01.2012 року «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що маючих юридичне значення» зазначено, що перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, наводиться у ст. 315 ЦПК і не є вичерпним. У судовому порядку можуть бути встановлені й інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не передбачено іншого порядку їх встановлення, зокрема встановлення факту родинних відносин тощо. Така правова позиція узгоджується з думкою Пленуму Верховного Суду України, висловленою у п.п. 1, 12 Постанови №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення». Сторонами у справах окремого провадження є заявники, заінтересовані особи, які є спеціальними суб`єктами цього виду провадження. При визначенні кола заінтересованих осіб у встановленні факту слід враховувати їх юридичний інтерес. Також, передбачено, що відповідно до ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника тощо. Встановлення факту родинних відносин породить для заявника певні юридичні наслідки, так як іншого шляху для підтвердження факту родинних відносин не існує. Зміст ст. 89 ЦПК України визначає, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи викладене, оцінивши наявні у матеріалах справи докази, суд приходить до переконання, що заявник [PERSON] є правнуком [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до ч.7 ст.294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення по справах окремого провадження, судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved