Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-28 00:00:00

Заявниця [PERSON] звернулася до Диканського районного суду із заявою про встановлення факту смерті її сина [PERSON], який помер 18 грудня 2015 року у м. Єнакієве Донецької області у власній квартирі, що знаходиться за адресою площа Леніна, 4, кв. 13. Вказувала, що 22 грудня 2015 року Єнакіївським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Державної реєстраційної палати Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки було видано свідоцтво про смерть, де вказано, що [PERSON] помер 18 грудня 2015 року у м. Єнакієве Донецької Народної Республіки. Посилаючись на неможливість отримання свідоцтва про його смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати документ, що підтверджує смерть особи, який би відповідав вимогам законодавства України і це позбавляє її можливості отримати допомогу на поховання, але при цьому інші документи та показання свідків з достовірністю свідчать про смерть її сина [PERSON], заявниця звернулася до суду із вказаною заявою. В судовому засіданні заявниця свою заяву підтримала і просила її задоволити з підстав, викладених нею у заяві та судовому засіданні. Представник Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Реєстраційної служби Диканського районного управління юстиції Полтавської області у якості представника заінтересованої особи \~в судове засідання не зявився, а вказаним органом на адресу суду надіслана заява з вказівкою про відсутність заперечень проти задоволення даної заяви та з проханням розглянути справу у відсутність його представника.\~ Розглянувши матеріали справи, заслухавши заявницю, свідків, дослідивши наявні докази, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні було встановлено, що заявниця [PERSON] дійсно являється матір'ю [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження від 02 грудня 1959 року, які як переселенці з Донбасу мали зареєстроване місце проживання у [INFO]. Як вбачається з листа Єнакіївської міської організації Товариства [PERSON] України, керівник вказаної організації [PERSON] та свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] засвідчують факт смерті [PERSON], [INFO], який помер 18 грудня 2015 року у квартирі № 13, що знаходиться на площі Леніна, 4 у м. Єнакієве Донецької області. З пояснень в судовому засіданні свідків [PERSON] та [PERSON] вбачається, що вони як добрі знайомі заявниці та її сина знають, що ці особи як переселенці проживали у [INFO], а восени 2015 року син заявниці [PERSON] поїхав у м. Єнакієве, де у квартирі заявниці 18 грудня 2015 року помер у м. Єнакієве Донецької області та 22 грудня 2015 року був там похований на місцевому цвинтарі. Відомості про смерть [PERSON] також маються у копії свідоцтва про смерть, виданого 22 грудня 2015 року Єнакіївським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Державної реєстраційної палати Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки, де вказано, що дана особа померла 18 грудня 2015 року у м. Єнакієве, яке згідно ч.ч. 2 та 3 ст. 9 ЗУ "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим тимчасово окупованої території України" та Розпорядження Кабінету Міністрів України № 1085 від 07.11.2014 "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення" хоч і є недійсним та не створює правових наслідків, але при цьому в ньому зафіксовані факт смерті та місце смерті сина заявниці [PERSON] З оглянутої судом довідки доглядача Червономіського цвинтаря м. Єнакієво вбачається, що померлий [PERSON] похований на цьому цвинтарі 22 грудня 2015 року. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК встановлення факту смерті особи в певний час провадиться тільки у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 257-1 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Враховуючи те, що наявні у матеріалах справи докази та показання свідків у їх сукупності підтверджують смерть [PERSON], суд дійшов висновку, що заява про встановлення факту смерті даної особи підлягає задоволенню. Виходячи із викладеного, на підставі ст. ст. 3, 10, 11, 60, 212-215, 218, 256, 257, 257-1, 259 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved