Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-24 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання нікчемного правочину недійсним та застосування наслідків недійсності, мотивуючи свої вимоги тим, що рішенням Куп'янської міської ради ХХХХП сесії V скликання № 1029/45- V від 06 березня 2009 року затверджено матеріали проекту землеустрою щодо відведення позивачці як приватному підприємцю, земельної ділянки для розміщення торгівельного кіоску по [ADDRESS], міста Куп'янська, Харківської області. Земельна ділянка площею 0,0029га. За даною адресою надана в оренду строком на п'ять років. Місце розташування малої архітектурної форми-кіоску з автобусною зупинкою за даною адресою погоджено на підставі рішення Куп'янської міської ради ХАП сесії IV скликання № 4/41 від 15 липня 2005 року. 03.04.2009р. в простій письмовій формі між сторонами укладено договір купівлі-продажу за умовами якого позивачка зобов'язалася передати у власність відповідача нежитлове приміщення, магазин, за адресою: Харківська область, [ADDRESS]., а останній - прийняти та сплатити за нього грошову суму у розмірі 5000грн. За рішенням Куп'янського міськрайсуду Харківської області від 07 травня 2009 року за відповідачем визнано право власності на нежитлову будівлю (магазин), який розташований за адресою: Харківська область, [ADDRESS], на підставі договору купівлі-продажу, укладеного сторонами 03.04.2009року. Рішенням суду КП «Куп'янське БТІ» було зобов'язане зареєструвати за відповідачем право власності на вище зазначений об'єкт. Додатковим рішенням Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від 24.12.2009 року визнано право власності на нежитлову будівлю,магазин,, яка збудована позивачкою замість малої архітектурної форми, на яку був відповідний дозвіл. Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 21.01.2013р., рішення Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від 07.05.2009 року та додаткове рішення цього ж суду від 24.12.2009 року скасовані як незаконні. Підставою для скасування даних судових рішень стала нікчемність договору від 03.04.2009 року, який був укладений між сторонами, у зв'язку з чим позивачка просить суд визнати недійсним нікчемний зазначений вище договір та зобов'язати відповідача повернути їй нежитлове приміщення. В ході розгляду справи позивачка доповнила свої позовні вимоги, вказуючи на те, що відповідач, [PERSON] незаконно відчужує (дарує) зазначений вище магазин своєму синові, співвідповідачу [PERSON], шляхом укладення нотаріально посвідчених договорів дарування від 27.07.2013р. та 30.07.2013р., які посвідчує приватний нотаріус [PERSON], співвідповідач по справі, у зв'язку з чим просить суд визнати недійсними нікчемні договори дарування, скасувати державну реєстрацію прав та скасувати записи Державного Реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень за зазначеними договорами дарування, зобов'язати приватного нотаріуса анулювати записи в реєстрі нотаріальних дій за № 1281, 1316 за 2013р. та витребувати з незаконного володіння у співвідповідача [PERSON] на користь позивачки нежитлове приміщення (магазин), який розташований за адресою: Харківська область, [ADDRESS]. Позивачка на неодноразові виклики до суду в судове засідання не з'явилася, направивши на адресу суду письму заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач, [PERSON], надав суду заперечення, згідно яких просить суд залишити позов позивачки без задоволення, вказуючи на те, що ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 21.01.2013р., рішення Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від 07.05.2009 року та додаткове рішення цього ж суду від 24.12.2009 року на підставі яких за відповідачем визнано право власності на нежитлову будівлю (магазин), який розташований за адресою: Харківська область, [ADDRESS], згідно договору купівлі-продажу, укладеного сторонами 03.04.2009року, скасовані як незаконні, у зв'язку з чим факт визнання недійсним договору купівлі-продажу від 03.04.2009р. є загальнодоступним, та таким що не потребує доказу. В судове засідання відповідач, представник відповідача та співвідповідач [PERSON] до судового засідання не з'явилися, на підставі поданих письмових заяв просять суд розглянути справу у їхню відсутність. Відповідач та його представник не визнали позовні вимоги, які просять суд залиши без задоволення. Співвідповідач [PERSON] при прийнятті рішення покладається на розсуд суду. Співвідповідач [PERSON] в судове засідання в судове засідання не з'явився, про час, день та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням, у зв'язку з чим суд на підставі ст. 169 ЦПК України, вважає можливим розглянути справу у його відсутність. З'ясувавши думку сторін, інших учасників процесу, дослідивши письмові докази по справі, судом встановлені такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини. Приймаючи рішення по справі, що розглядається, суд виходив з вимог ст. 60 ЦПК України, яка регламентує, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, коли мають місце підстави звільнення від доказування. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Крім того, дотримуючись принципу диспозитивності, передбаченого ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Так, рішенням Апеляційного суду Харківської області від 21.01.2013р., рішення Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від 07.05.2009 року та додаткове рішення цього ж суду від 24.12.2009 року на підставі яких за відповідачем визнано право власності на нежитлову будівлю (магазин), який розташований за адресою: Харківська область, [ADDRESS], згідно договору купівлі-продажу, укладеного сторонами 03.04.2009року, скасовані. В задоволенні позову [PERSON] до [PERSON], за участю третьої особи - комунального підприємства «Куп'янське бюро технічної інвентаризації» про визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання права власності - відмовлено. Підставою для скасування даних судових рішень стала нікчемність договору від 03.04.2009 року, який був укладений між сторонами. Виходячи з письмових пояснень співвідповідача по справі, приватного нотаріуса Куп'янського міського нотаріального округу Харківської області [PERSON] від 16.07.2014р. на ім'я заступника начальника Головного управління юстиції у Харківській області Левченко І.В., в копії позивачці, 27 липня 2013 року за реєстровим № 1281, співвідповідачем, було посвідчено договір дарування, за яким [PERSON] подарував [PERSON] 1/2 (одну другу) частку нежитлової будівлі (магазину), що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 27.07.2014 року, номер запису про право власності: 1860984, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 117372063107. 30 липня 2013 року за реєстровим № 1316, співвідповідачем, посвідчено договір дарування, за яким [PERSON] подарував [PERSON] 1/2 (одну другу) частку вищевказаної нежитлової будівлі (магазину). Право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 30.07.2014 року, номер запису про право власності: 1918430, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 117372063107. Зазначені договори дарування були укладені на підставі рішення Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від 07.05.2009 року (справа № 2-1436/2009 рік) та до нього додаткове рішення Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від 24.12.2009 року (справа № 2-1436/2009 рік), зареєстровані в Куп'янському бюро технічної інвентаризації в книзі 9 (н. ф.), номер запису 691. Право власності зареєстровано в реєстрі прав власності на нерухоме майно за № 27702503 (витяг про реєстрацію права власності за № 25091798 від 21.01.2010 року) (а.с.6,7,64,65). Відповідно до ч.3 ст..61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно ч.2 ст.215 ЦК України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Статтею 216 ЦК України передбачено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред'явлена будь-якою заінтересованою особою. Відповідно ст..182 ч.ч.1,2 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Стаття 387 ЦК України, передбачає, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Відповідно до ст.2 Закону України "Про оренду землі" відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються цим законом , Земельним кодексом України , Цивільним кодексом України , законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також безпосередньо договором оренди землі. Згідно з ч.1 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин, відповідно до ч.1 п.34 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», є виключною компетенцією міських рад. Статтями 717-720 ЦК України, передбачено, що за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Дарунком можуть бути рухомі речі, в тому числі гроші та цінні папери, а також нерухомі речі. Договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Сторонами у договорі дарування можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава Україна, Автономна Республіка Крим, територіальна громада. Таким чином в судовому засіданні встановлено, що рішенням Апеляційного суду Харківської області від 21.01.2013р., яке набрало законної сили, в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON], за участю третьої особи - комунального підприємства «Куп'янське бюро технічної інвентаризації» про визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання права власності - відмовлено, у зв'язку з визнанням договору купівлі-продажу від 03.04.2009 року, який був укладений між сторонами, нікчемним Окрім того, при ухвалені рішення Апеляційним судом Харківської області було встановлено, що за позивачкою не було зареєстровано право власності у встановленому законом порядку на нежитлову будівлю (магазин), який розташований за адресою: Харківська область, [ADDRESS]. Також в описовій частині рішення Апеляційного суду Харківської області зазначено, що рішенням Куп'янської міської ради ХХХХП сесії V скликання № 1029/45-V від 06 березня 2009р. затвердженого матеріали проекту землеустрою щодо відведення позивачки, як приватному підприємцю земельної ділянки для розміщення торгівельного кіоску по [ADDRESS] в м. Куп'янську Харківської області. Земельна ділянка площею 0,0029га, за даною адресою надана в оренду строком на п'ять років. Будь-яких доказів, в порядку ст..60 ЦПК України, про поновлення договору на оренду землі, відповідно до вимог ст..33 Закону України «Про оренду землі», з огляду на те, що спірна нежитлова будівля (магазину) та земельна ділянка площею 0,0029га, знаходяться за різними юридичними адресами, позивачкою в розпорядження суду не надано. Враховуючи викладене, суд вважає, що позивачкою не доведено свого права власності на нежитлову будівлю (магазин), який розташований за адресою: Харківська область, [ADDRESS] та права оренди земельна ділянка площею 0,0029га,, яка розташована за адресою: Харківська область, [ADDRESS] у зв'язку з чим - не може бути суб'єктом оскарження .договорів дарування 27 липня 2013 року за реєстровим № 1281 та 30 липня 2013 року за реєстровим № 1316, які посвідчені приватним нотаріусом Куп'янського міського нотаріального округу Харківської області [PERSON] Суд, оцінивши достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, вважає що позивачкою у судовому засіданні не доведено перед судом свого позову, що є її обов'язком відповідно до ст. 10 ЦПК України, при цьому суд сприяв всебічному і повному з'ясуванню обставин справи - роз'яснював сторонам їх права та обов'язки, попереджував про вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяв здійсненню їхніх прав. На підставі викладеного, суд вважає, що позов є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed