Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-25 00:00:00

В травні 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] та Старокостянтинівської міської ради про скасування рішення Старокостянтинівської міської ради від 17 вересня 2010 року №24 п.34 про передачу у власність [PERSON] земельної ділянки площею 0,0500 га, що розташована по пров.4 Половий, 19 в м. Старокостянтинові Хмельницької області, а також просила визнати незаконним та скасувати Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯИ № 525188, виданий 03 січня 2012 року [PERSON] На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що їй на праві власності належить земельна ділянка, площею 0,150 га, що по провулку 5 Польовому, 18 в м. Старокостянтинові. Рішенням виконкому Старокостянтинівської міської ради від 24 грудня 1997 року №131 п.1 їй надано додатково земельну ділянку, площею 0,05 га. Вказана земельна ділянка розташована поряд із основною її земельною ділянкою і є фактично її продовженням. Позивачка привела цю земельну ділянку до належного стану вивезла землю, розрівняла та використовувала для ведення особистого селянського господарства. У 2013 році дочка позивачки [PERSON] звернулась до Старокостянтинівської міської ради про передачу їй саме цієї земельної ділянки. Рішенням 32 сесії Старокостянтинівської міської ради від 27 червня 2013 року [PERSON] надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення із земель сільськогосподарського призначення, які не надані у власність а користування, розташованої по пров.5 Польовий, 18 земельної ділянки орієнтовною площею 500 м.кв. для ведення особистого селянського господарства. Весною 2014 року вказану земельну ділянку загородив [PERSON], і від його родича позивачка дізналась, що він має на цю земельну ділянку Державний акт. Вказує, що Державний акт на право власності на земельну ділянку [PERSON] та рішення Старокостянтинівської міської ради, на підставі якого він виданий є незаконними, оскільки протокол встановлення та погодження меж [PERSON] не підписувався, він є сфальсифікованим. Позивачка користувалась цією земельною ділянкою і в неї вона не вилучалась. В судовому засіданні представники позивачки позов підтримали. Представники відповідача позов не визнали та пояснили суду, що двома рішення міської ради [PERSON] надавалася одна і та ж земельна ділянка, на яку вона має Державний акт, в подальшому представник вказували, що спірна земельна ділянка - це не та, яка передавалася в постійне користування [PERSON], оскільки адреси не співпадають. Заслухавши учасників процесу, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно рішення виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради народних депутатів №32 п.2 від 22.02.1995 року виділено [PERSON] земельну ділянку площею 0,10 га в районі вулиці Урицького під будівництво індивідуального житлового будинку (а.с.129). Рішенням виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради народних депутатів №179 від 20 вересня 1995 року виділено додатково [PERSON] 500,0 кв.м. земельної ділянки по Польовому провулку без права забудови (а.с.93). Отже, [PERSON] було виділено земельну ділянку загальною площею 0,15 га, яку в подальшому їй передано у приватну власність, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії ХМ № 02151, виданим на підставі рішення Старокостянтинівської міської ради народних депутатів № 117 п.1 від 19 листопада 1997 року (а.с.9). В подальшому рішенням виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради народних депутатів №131 п.1 від 24.12.1997 року [PERSON] додатково надано земельну ділянку площею 0,05 га у постійне користування без права забудови, яка розташована по пров.5-й Польовий (а.с10). Зазначена земельна ділянка межує із належною [PERSON] на праві власності земельною ділянкою площею 0.15 га, що розташована по пров. 5 Польовий 18 в м. Старокостянтинів і є фактично її продовженням. З того часу позивачка та члени її родини постійно користуються додатково наданою земельною ділянкою площею 0,05 га й використовують її для вирощування сільськогосподарської продукції. Факт постійного користування сім»ї [PERSON] саме цією земельною ділянкою в судовому засіданні підтвердила свідок [PERSON]- сусідка [PERSON], яка пояснила, що їй та [PERSON] наддавались поряд земельні ділянки площею по 0,15 га, по пров. 5 Польовий в м. Старокостянтинів, а потім їм додатково були надані в користування, оскільки там проходив колектор каналізації, земельні ділянки площею по 0,05 га, які були продовженнями їх земельних ділянок. Свідок вказала, що родина [PERSON] постійно користується додатково наданою земельною ділянкою, вирощує там сільськогосподарські культури. Про використання спірної земельної ділянки сім»єю [PERSON] показав і свідок [PERSON] На початку 2014 року спірну земельну ділянку площею 0,05 га, якою постійно користувалась позивачка, огородив відповідач [PERSON] та почав сам нею користуватись. Як встановлено судом, спірна земельна ділянка була передана безкоштовно для ведення особистого селянського господарства у власність [PERSON] на \~підставі рішення Старокостянтинівської міської ради від 17 вересня 2010 року № 24 п.34, однак адреса цієї земельної ділянки значиться як пров.4 Польовий, 19. На підставі цього рішення 03 січня 2012 року [PERSON] одержав державний акт серії ЯИ №525188 на право власності на вказану земельну ділянку. Судом встановлено, що спірна земельна ділянка площею 0,05 га межує як із земельною ділянкою [PERSON], що розташована по пров.5 Польовий, 18, так із земельною ділянкою [PERSON], що розташована по пров. 4 Польовий, 17, тому адреса спірної земельної ділянки визначалась в залежності від того кому вона надавалась (а.с.79). Отже, передана у приватну власність [PERSON] земельна ділянка площею 0,05 га є земельною ділянкою, яка була передана у постійне користування [PERSON] на підставі рішення виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради народних депутатів №131 п.1 від 24.12.1997 року, хоча й значиться за іншою адресою. Крім того, судом встановлено, що приватизації [PERSON] спірної земельної ділянки передувало рішення Старокостянтинівської міської ради від 12 лютого 2010 року № 32.п.7, яким йому надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розташованої за адресою м. Старокостянтинів, пров.4 Польовий, 19, яка призначена для ведення особистого селянського господарства. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Під час проведення робіт із землеустрою були встановлені в натурі (на місцевості) межі земельних ділянок. Проект землеустрою включав акт встановлення та погодження меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і кадастровий план. Ці документи містять відомості про погодження [PERSON] межі спірної земельної ділянки. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~В силу п. «в» ч. 1 ст. 2 Закону «Про землеустрій» ( далі Закон № 858-ІV) землеустрій забезпечує встановлення і закріплення на місцевості меж адміністративно-територіальних одиниць, територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення, меж земельних ділянок власників і землекористувачів. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Документація із землеустрою розробляється у вигляді програм, схем, проектів, спеціальних тематичних карт, атласів, технічної документації. Проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок і технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) є різновидами документації із землеустрою (ч. 1, п.п. «д» і «и» ч. 2 ст. 25 Закону № 858-ІV). \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Як передбачено ч. 1 ст. 50, ч.ч. 1, 4 ст. 55 Закону № 858-ІV (в редакції на час виникнення спірних відносин), проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок складаються у разі надання, передачі, вилучення (викупу), відчуження земельних ділянок. Встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних і картографічних матеріалів. Межі земельної ділянки в натурі (на місцевості) закріплюються межовими знаками встановленого зразка. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~У відповідності до положень ст.ст. 55, 56 Закону № 858-ІV, п.п. 1.12, 1.13, 1.14, 1.16 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 4 травня 1999 року № 43 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 4 червня 1999 року за № 354/3647), акт встановлення та погодження меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), план земельної ділянки, складений за результатами кадастрової зйомки, і кадастровий план земельної ділянки є обов'язковими складовими технічної документації із землеустрою. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Згідно до ст. 198 ЗК України кадастрові зйомки - це комплекс робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельних ділянок. Кадастрова зйомка включає: а) геодезичне встановлення меж земельної ділянки; б) погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами;\~\~в) відновлення меж земельної ділянки на місцевості; г) встановлення меж частин земельної ділянки, які містять обтяження та обмеження щодо використання землі;\~\~\~\~ґ) виготовлення кадастрового плану. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Частиною 1 статті 106 ЗК України установлено, що власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації. У разі неможливості виявлення дійсних меж їх встановлення здійснюється за фактичним використанням земельної ділянки. Якщо фактичне використання ділянки неможливо встановити, то кожному виділяється однакова за розміром частина спірної ділянки. У випадках, коли в такий спосіб визначення меж не узгоджується з виявленими обставинами, зокрема з встановленими розмірами земельних ділянок, то межі визначаються з урахуванням цих обставин. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Згідно висновку судової почеркознавчої експертизи № 1475/15-26 від\~10 червня 2015 року підписи від імені [PERSON] у протоколі погодження та (встановленн) меж земельної ділянки в натурі від 17 травня 2010 року та експлікації земель по угіддях і контурах виконані не [PERSON], а іншою особою з наслідуванням підпису [PERSON] \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Отже, мала місце фальсифікація технічної документації проектів землеустрою, які в подальшому стали підставою для прийняття Старокостянтинівською міською радою рішення про передачу у приватну власність [PERSON] земельної ділянки і видачі на ім'я останнього Державного акту на право власності на земельну ділянку. Відповідно до пункту 7 розділу X "Перехідні положення" ЗК України 2001 року, роз'яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004, № 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" громадяни та юридичні особи зберігають право на земельні ділянки, одержані ними до 1 січня 2002 р. у власність, у тимчасове користування або на умовах оренди в розмірах, що були раніше передбачені чинним законодавством. Відповідно до ч.5 ст. 116 ЗК України земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом. Статтею 141 Земельного кодексу України визначено вичерпний перелік підстав припинення права користування земельною ділянкою, до яких відноситься також добровільна відмова від права користування земельною ділянкою та вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч. 3, 10 ст. 149 Земельного кодексу України сільські, селищні, міські ради вилучають земельні ділянки комунальної власності відповідних територіальних громад, які перебувають у постійному користуванні, для всіх потреб, крім особливо цінних земель, які вилучаються (викупляються) ними з урахуванням вимог статті 150 цього Кодексу. У разі незгоди землекористувача з вилученням земельної ділянки питання вирішується в судовому порядку. Судом встановлено, що позивачка не відмовлялася в добровільному порядку від права користування спірною земельною ділянкою, рішення про її вилучення чи припинення права користування нею щодо позивачки не приймалося. Відповідно до ч.3 ст. 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Згідно з ч. 1 ст. 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Таким чином рішення Старокостянтинівської міської ради від 17 вересня 2010 року №24 п.34 про передачу у власність [PERSON] земельної ділянки площею 0,0500 га, що розташована по пров.4 Половий, 19 в м. Старокостянтинові Хмельницької області ухвалене з порушенням норм ст.ст. 116, 141, 149 ЗК України і призвело до порушення права позивачки щодо володіння та користування належною їй земельною ділянкою, що є підставою для його скасування та визнання незаконним, виданого на підставі цього рішення Державного акту акт на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯИ № 525188 від 03 січня 2012 року. Посилання представника відповідача [PERSON] на те, що рішення виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради народних депутатів №131 п.1 від 24.12.1997 року про надання у постійне користування [PERSON] земельної ділянки площею 0,05 га по пров. 5 Польовий було прийнято у звязку із втратою [PERSON] попереднього рішення виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради народних депутатів №179 від 20 вересня 1995 року й ці рішення стосуються земельної ділянки, на яку виданий Державний акт, не заслуговують на увагу, оскільки не підтверджені жодними доказами. Вказані рішення видані за різними номерами та в різний час, й жодне з них в установленому порядку не скасовувалось. Крім того, рішення №131 п.1 від 24.12.1997 року було прийнято вже після прийняття Старокостянтинівською міською радою народних депутатів рішення №117 п.1 від 19.11.1997 року про передачу у приватну власність [PERSON] земельної ділянки площею 0,15 га. Враховуючи викладене, позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі. У відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved