Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-04 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося в суд з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення зі зняттям осіб з реєстраційного обліку. Свій позов обґрунтовує тим, що 12 вересня 2007 року між [PERSON] та ПАТ КБ «ПриватБанк» був укладений кредитний договір №CSIPGK00000206, згідно умов якого [PERSON] отримав кредит в розмірі 68875 доларів США. Згідно умов зазначеного кредитного договору погашення заборгованості повинно здійснюватися в наступному порядку, щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати. У порушення норм закону та кредитного договору №CSIPGK00000206 від 12 вересня 2007 року, [PERSON] зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконував, у зв'язку з чим станом на 17 січня 2012 року [PERSON] мав заборгованість перед ПАТ КБ «ПриватБанк» у розмірі 62150,07 доларів США, яка складається з наступного: 51373,88 доларів США - заборгованість за кредитом; 7277,84 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1320 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом; 2178,35 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язання за договором. З метою забезпечення виконання [PERSON] зобов'язань за кредитним договором, 12 вересня 2007 року між [PERSON] та ПАТ КБ «ПриватБанк» був укладений договір іпотеки квартири №CSIPGK00000206. Згідно договору іпотеки, [PERSON] надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру [ADDRESS], яка належить йому на праві власності. Особами, які зареєстровані в квартирі [ADDRESS] є [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Згідно з ч.1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання боржником основного зобов'язання іпотеко держатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Позивач просив суд в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №CSIPGK00000206 від 12 вересня 2007 року у розмірі 56505,55 доларів США, звернути стягнення на квартиру [ADDRESS] шляхом продажу вказаного предмету іпотеки ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладанням від імені [PERSON] договору купівлі-продажу будь яким способом з іншою особою - покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також наданням ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу; виселити відповідачів, які зареєстровані та проживають в квартирі зі зняттям з реєстраційного обліку у відділі у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб УМВС України в м. Черкаси; стягнути судові витрати. Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 17 жовтня 2012 року позов задоволено. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №CSIPGK00000206 від 12 вересня 2007 року у розмірі 62150,07 доларів США, звернуто стягнення на квартиру [ADDRESS] шляхом продажу вказаного предмету іпотеки ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладанням від імені [PERSON] договору купівлі-продажу будь яким способом з іншою особою - покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також наданням ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. Виселено [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], які зареєстровані та проживають в квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS] зі зняттям з реєстраційного обліку у відділі у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб УМВС України в Черкаській області. Стягнуто з відповідачів на користь позивача в рівних частинах 3219 грн. судового збору. Рішенням апеляційного суду Черкаської області від 22 березня 2013 року рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 17 жовтня 2012 року скасоване. В задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 2 жовтня 2013 року рішення Придніпровського районного суду від 17 жовтня 2012 року та рішення апеляційного суду Черкаської області від 22 березня 2013 року скасовані, а справа передана на новий розгляд до суду першої інстанції. В ухвалі суду вказано на те, що після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Разом з тим, суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про виселення відповідача з квартири, що була предметом іпотеки, не перевірив, чи були отримані відповідачами письмові вимоги іпотекодержателя, оскільки в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження зазначеного. Таким чином, судами не було перевірено розмір заборгованості за кредитним договором за період з 12 березня 2009 року по 17 січня 2012 року, не з'ясовано, чи дотримано умови, передбачені законом, на підставі яких було здійснено примусове виселення. Відповідно до п.4 ст. 338 ЦПК України, висновки і мотиви, з яких скасовані рішення є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді справи. Після надходження справи до суду першої інстанції на новий розгляд, в судовому засіданні 14 січня 2014 року представник позивача надала суду заяву про зменшення позовних вимог, в якій просила суд в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №CSIPGK00000206 від 12 вересня 2007 року, нараховану за період з 25 березня 2009 року по 3 грудня 2013 року у розмірі 28723,91 доларів СШАСША, звернути стягнення на квартиру [ADDRESS] шляхом продажу вказаного предмету іпотеки ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладанням від імені [PERSON] договору купівлі-продажу будь яким способом з іншою особою - покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також наданням ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу; виселити [PERSON], який зареєстрований та проживає в квартирі зі зняттям з реєстраційного обліку у відділі у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб УМВС України в м. Черкаси; стягнути судові витрати. В судовому засіданні 14 квітня 2014 року представник позивача надала суду заяву про зменшення позовних вимог, в якій просила суд в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №CSIPGK00000206 від 12 вересня 2007 року, нараховану за період з 25 березня 2009 року по 3 грудня 2013 року у розмірі 25316,87 доларів США, звернути стягнення на квартиру [ADDRESS] шляхом продажу вказаного предмету іпотеки ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладанням від імені [PERSON] договору купівлі-продажу будь яким способом з іншою особою - покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також наданням ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу; виселити [PERSON], який зареєстрований та проживає в квартирі зі зняттям з реєстраційного обліку у відділі у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб УМВС України в м. Черкаси; стягнути судові витрати. В судовому засіданні представник [PERSON] - [PERSON] проти задоволення позову заперечувала. [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явилися з невідомих суду причин, хоча про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного. 12 вересня 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та позичальником [PERSON] був укладений кредитний договір № CSIPGK00000206. Відповідно до п.1.1. договору, банк зобов'язується надати позичальникові кредитні кошти шляхом видачі готівки через касу чи/або перерахування на рахунок, зазначений в п.7.1. цього договору. Строк, вид кредиту, цілі, розмір кредиту, відсотків, винагород, розмір щомісячного платежу, період сплати, порядок погашення заборгованості за цим договором зазначені у розділі 7 договору. Кредит надається в обмін на зобов'язання позичальника по поверненню кредиту, сплаті відсотків, винагороди в зазначені даним договором строки. Відповідно до розділу 7 договору, банк зобов'язується надати позичальнику кредитні кошти шляхом видачі готівки через касу на строк з 12 вересня 2007 року по 12 вересня 2032 року включно, у вигляді непоновлювальної лінії у сумі 68875 доларів США на наступні цілі 55000 доларів США на придбання нерухомості а також у розмірі 13875 доларів США на сплату майбутніх страхових платежів у випадках та в порядку, передбачених п.п. 2.1.3, 2.2.7 даного договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 0,84% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, щомісячної комісії у розмірі 0,2% від суми виданого кредиту в період оплати, відсотки за дострокове погашення кредиту згідно з п. 3.11 договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно з п.6.2. договору. Періодом сплати вважати період з « 25» по «31» число кожного місяця. Щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку кошти у розмірі 618,34 доларів США для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається з заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди. У разі порушення вищевказаних термінів оплати (зокрема оплати заборгованості не в повному обсязі) на 120 календарних днів, позичальник зобов'язаний повернути (сплатити) суму кредиту (залишок заборгованості по кредиту), відсотків, винагороди, пені в повному обсязі в останній день місця, в якому відбулося порушення термінів оплати на 120 календарних днів. Згідно ст. 212 ЦК України, при порушенні позичальником зобов'язань по погашенню кредиту, передбачених п.п.1.1, 2.2.4, 2.3.3 цього договору, позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі 2,13 % на місяць, розраховані на суму непогашеної в строк заборгованості. Вказаний договір підписаний сторонами. В забезпечення вказаного зобов'язання, 12 вересня 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений договір іпотеки квартири № CSIPGK00000206. Відповідно до п.1 договору іпотеки, предметом цього договору є надання іпотекодавцем [PERSON] в іпотеку нерухомого майна, зазначеного в п. 33.3 цього договору, в забезпечення виконання [PERSON] зобов'язань перед іпотекодержателем, в разі чого іпотекодержатель має право в разі невиконання позичальником зобов'язань, забезпечених іпотекою, одержати задоволення за рахунок переданого іпотеку предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами іпотекодавця. Відповідно п. 33.2 договору, за цим договором іпотекою забезпечується виконання зобов'язань іпотекодавця за кредитним договором від 12 вересня 2007 року № CSIPGK00000206. Відповідно до п. 33.3 договору, в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором іпотекодавець надав в іпотеку нерухоме майно (предмет іпотеки), а саме: трикімнатну квартиру загальною площею 65,9 кв.м., житлова площа -37,6 кв.м. Майно належить іпотекодавцю на підставі на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 12 вересня 2007 року. Майно знаходиться за адресою [ADDRESS]. Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 23 березня 2010 року стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість по кредитному договору № CSIPGK00000206 від 12 вересня 2007 року в сумі 443033 грн. 35 коп. та судові витрати в сумі 1730 грн. Рішення набрало законної сили оскільки сторонами не оскаржувалося. Вказаним рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси встановлено, що за порушення умов договору відповідач [PERSON] повинен сплатити позивачу заборгованість по кредитному договору яка виникла станом на 11 березня 2009 року на загальну суму 443033 грн. 35 коп. (за період з 1 квітня 2008 року по 12 березня 2009 року). Після набрання рішенням суду (яке є актом правосуддя, що остаточно вирішує спір з заявлених підстав) законної сили, правовідносини сторін зі сфери вирішення спору переносяться у виконавчу сферу. Якщо відповідач добровільно не виконує судове рішення, ЦПК України та Законом України «Про виконавче провадження» передбачено заходи примусового його виконання. Рішення Придніпровського районного суду від 23 березня 2010 року не було виконане саме з вини ПАТ КБ «ПриватБанк», яке не зверталося з заявою до Державної виконавчої служби про примусове виконання рішення, що підтвердила в судовому засіданні представник позивача. У відповідності до п. 17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року №5, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК. Як вбачається з платіжного доручення від 17 грудня 2010 року, на виконання рішення суду, відповідач [PERSON] перерахував відповідачу 22000 доларів США для часткового погашення заборгованості за кредитним договором. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.1 ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно вимог ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. В позовній заяві позивач вказує на те, що заборгованість за кредитним договором в сумі 62150,07 доларів США виникла станом на 17 січня 2012 року. З доданого до позовної заяви розрахунку заборгованості вбачається, що заборгованість була нарахована за період з 12 вересня 2007 року по 17 січня 2012 року. Разом з тим, рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 23 березня 2010 року стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість по кредитному договору № CSIPGK00000206 від 12 вересня 2007 року в сумі 443033 грн. 35 коп., яка виникла за період з 1 квітня 2008 року по 12 березня 2009 року. Як вбачається з заяв про зменшення позовних вимог від 14 січня 2014 року та 14 квітня 2014 року борг відповідача перед позивачем розраховано за період з 25 березня 2009 року по 3 грудня 2013 року і становить 25316,87 доларів. Таким чином, позивач хоча і зменшив суму боргу, розрахувавши її з 25 березня 2009 року, але збільшуючи період заборгованості з 17 січня 2012 року до 3 грудня 2013 року збільшив розмір позовним вимог, не подавши до суду відповідної заяви, як це передбачено ч.1 ст. 31 ЦПК України. За таких обставин, суд приходить до висновку, що заборгованість за кредитним договором слід рахувати за період з 25 березня 2009 року по 17 січня 2012 року. Як вбачається з розрахунку боргу, наданого представником позивача, заборгованість [PERSON] за кредитним договором за період з 25 березня 2009 року по 3 грудня 2013 року становить 25 316, 87 доларів США, з яких: 1550,68 доларів - заборгованість за кредитом, 17771 доларів США - заборгованість по процентам, 3850 доларів США - заборгованість по комісії, 2145,19 доларів США - пеня. Як вбачається з розрахунку боргу, наданого представником відповідача, заборгованість [PERSON] за кредитним договором за період з 25 березня 2009 року по 17 січня 2012 року становить 10489, 77 доларів США, з яких: 1209,04 доларів - заборгованість за кредитом, 5830,80 доларів США - заборгованість по процентам, 1210 доларів США - заборгованість по комісії, 2239, 93 доларів США - пеня. Суд приймає до уваги розрахунок боргу наданий представником відповідача, оскільки вказаний розрахунок здійснено саме за період з 25 березня 2009 року по 17 січня 2012 року. Таким чином борг відповідача [PERSON] перед позивачем за кредитним договором № CSIPGK00000206 від 12 вересня 2007 року за період з 25 березня 2009 року по 17 січня 2012 року становить 10489, 77 доларів США, що еквівалентно 120737 грн. 25 коп. Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч.2 ст. 590 ЦК України, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Пунктом 16.7.2 договору іпотеки квартири передбачено, що іпотекодержатель має право з метою задоволення своїх вимог звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку порушення позичальником зобов'язань, передбачених кредитним договором. Згідно п.22 договору іпотеки квартири, у випадку порушення кредитного договору позичальником, або цього договору іпотекодавцем, іпотекодержатель направляє іпотекодавцю і позичальнику письмову вимогу про усунення порушення. Якщо протягом тридцятиденного строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотеко держатель вправі почати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього договору. Аналогічні вимоги передбачені й статтею 35 Закону України «Про іпотеку». 23 січня 2012 року позивач направив [PERSON] вимогу про погашення простроченої заборгованості в сумі за кредитним договором 62440,49 доларів США, та повідомлено відповідача про те, що в разі ігнорування даної вимоги, банку буде вимушений звернутися до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки. Аналогічні вимоги в цей же день були направлені [PERSON], [PERSON], [PERSON] Відповідно до ч.1 ст. 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Відповідно до ст.12 ч.1 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ст. 33 ч.1, 3 Закону України «Про іпотеку»у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 39 Закону України « Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації та спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої ст. 38 цього Закону. Одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення. У зв'язку з викладеним, суд вважає за необхідне в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №CSIPGK00000206 від 12 вересня 2007 року у розмірі 10489,77 доларів США, яка виникла за період з 25 березня 2009 року по 17 січня 2012 року звернути стягнення на квартиру [ADDRESS] шляхом продажу вказаного предмету іпотеки ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладанням від імені [PERSON] договору купівлі-продажу будь яким способом з іншою особою - покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також наданням ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. Не може бути задоволена вимога позивача про виселення [PERSON], який зареєстрований та проживає в квартирі зі зняттям з реєстраційного обліку у відділі у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб УМВС України Черкаській області виходячи з наступного. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 40 Закону України « Про іпотеку» Звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Відповідно до п. 43 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року №5, при розгляді позову іпотекодержателя про виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення в разі задоволення вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має враховувати таке. Згідно з частиною четвертою статті 9, статті 109 Житлового кодексу України, статей 39 - 40 Закону України "Про іпотеку" виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення, яке є предметом іпотеки, проводиться в порядку, встановленому законом. При цьому суд за заявою іпотекодержателя одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки за наявності підстав, передбачених законом, ухвалює рішення про виселення мешканців цього житлового будинку чи житлового приміщення При цьому примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк. У відповідності до ст.ст. 10,60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Представником позивача не надано доказів того, що відповідачу направлялися письмові вимоги іпотекодержателя про добровільне звільнення житлової площі протягом одного місяця з дня отримання такої вимоги. У відповідності до ч.1 ст. 88 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається з платіжного доручення від 24 лютого 2012 року, позивачем під час подачі позову сплачено 3219 грн. судового збору. Позов задоволено частково у розмірі 10489,77 доларів США, що є еквівалентом 120737 грн. 25 коп. (1% становить 1207 грн.) Відповідно до ст. 88 ЦПК України з [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], з кожного на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" слід стягнути по 301 грн. 75 коп. судового збору (1207 грн. :4). На підставі наведеного, ст. ст. 526, 527, 625, 1054 ЦК України, Закону України «Про іпотеку»,

Outcome: partial