Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], яким просила стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 3500 грн. щомісяця, починаючи від дня пред'явлення позову та до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що з 2014 року по січень 2019 року з відповідачем по справі перебувала у фактичних шлюбних відносинах. В період спільного проживання народилась донька - [PERSON], [INFO]. З січня 2019 року сторони проживають окремо. Дитина проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач не приймає участі у вихованні дитини, не піклується про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток. При цьому батько добровільно кошти на утримання дитини не надає, хоча має таку можливість, так як є фізично здоровою та працездатною особою, офіційно не працевлаштований, інших осіб на утримані не має. [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Через канцелярію суду надала заяву, в якій вона підтримала позовні вимоги, просила суд їх задовольнити в повному обсязі та розглянути справу без її участі. [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, через канцелярію суду надав заяву, про визнання позову в повному обсязі та просив розглядати справу за його відсутності. У зв'язку з тим, що розгляд справи відбувався за відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] мають спільну дитину - доньку [PERSON], [INFO]. В свідоцтві про народження [PERSON], [INFO], серія [NUMBER] від 27 грудня 2014 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, батьками записані: [PERSON] та [PERSON]. Як вбачається з довідки про зареєстрованих у житловому приміщені осіб від 28.03.2019 року, дитина зареєстрована та проживає разом з матір'ю за адресою: [ADDRESS]. Згідно ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Як встановлено у ході судового розгляду справи, відповідач в добровільному порядку не надає матеріальну допомогу неповнолітній дитині. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частині від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошової сумі. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку відповідно до ст. 182 СК України. Згідно зі ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів в твердій грошовій сумі визначається судом за заявою платника або отримувача аліментів. Частиною 1 ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Даних про наявність на утриманні відповідача інших неповнолітніх дітей та непрацездатних членів сім'ї відповідачем суду не надано. Стаття 8 Закону України "Про охорону дитинства" визначає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дітей, матеріальне становище платника аліментів, який є працездатною людиною, відсутність на його утриманні інших дітей або непрацездатних осіб, а також, що відповідач визнає позовні вимоги щодо стягнення аліментів на дітей у повному обсязі. Суд зазначає, що згідно положень ч.2 ст.184 СК України розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. У відповідності до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня представлення позову. Згідно п.1 ч.1 ст.40 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до положень ст. 141 ЦПК України. За частиною шостою вищевказаної статті, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Враховуючи, що позивач [PERSON] звільнений від сплати судового збору відповідно до вимог ст. 5 Закону України "Про судовий збір", суд стягує з відповідача судовий збір в сумі 768,40 грн. на користь держави.

Outcome: approved