Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про визнання права власності у порядку спадкування за законом. В обґрунтування своїх вимог вказала, що [INFO] померла її матір [PERSON], про що Луб'янською сільською радою Веселинівського району Миколаївської області складено відповідний актовий запис від 27.03.2008 року. Після смерті матері відкрилася спадщина на земельну ділянку загальною площею 6,94 га (кадастровий номер [NUMBER]), для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої в межах території Луб'янської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області, яка належала покійній матері на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого Веселинівською РДА Миколаївської області 09.08.2005 року. Мати за життя заповіту не складала. Спадкоємцем вищевказаної земельної ділянки, яка належала померлій матері став її чоловік (та батько позивача) [PERSON], який прийняв спадщину в силу вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України. За життя [PERSON] не оформив спадкових прав. [INFO] помер її батько - [PERSON], про що Луб'янською сільською радою Веселинівського району Миколаївської області складено відповідний актовий запис від 06.02.2012 року. Після смерті батька відкрилася спадщина: 1). На земельну ділянку, яку батько успадкував після смерті своєї дружини загальною площею 6,94 га (кадастровий номер [NUMBER]); 2). На земельну ділянку загальною площею 6,98 га (кадастровий номер [NUMBER]), для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої в межах території Луб'янської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області, яка належала покійному батькові на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого Веселинівською РДА Миколаївської області 09.08.2005 року. У встановлений законом шестимісячний строк вона звернулися до Веселинівської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті батька. Окрім неї, у батьків був ще син [PERSON], який помер до смерті батька, [INFO]. У покійного [PERSON], на момент смерті її батька [PERSON], були неповнолітні діти, тому в силу вимог ч. 4 ст.1268, ч.1 ст. 1266 ЦК України за правом представлення діти спадкують ту частину спадщини, яка належала б за законом їх батькові, якби він був живим на час відкриття спадщини. За рішенням Веселинівського районного суду Миколаївської області від 24.12.2015 року за відповідачами [PERSON], [PERSON], [PERSON] визнано право власності у порядку спадкування на 1/6 частину кожному з них земельних ділянок, успадковану після смерті [PERSON] та [PERSON] За оформленням своїх спадкових прав після смерті батьків звернулася в листопаді 2016 року, але нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом, та видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Як зазначає позивач в позові, нотаріусом додатково їй було роз'яснено, що у витягу з Державного земельного кадастру містяться відомості про власника - вже тих спадкоємців, які оформили спадкові права: це [PERSON], [PERSON], [PERSON], тому необхідні відомості про власність батьків [PERSON] та [PERSON] відсутні, оскільки за рішенням суду було оформлено спадкові права вказаних спадкоємців, через що витяг ДЗК про власність батьків отримати не можливо, та в неї є право звернутися до суду за захистом прав та визнання в судовому порядку свого спадкового права. Бажаючи оформити свої права власності на спадкове майно, позивач звернулася з відповідним позовом до суду та просить задовольнити позовні вимоги. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала повністю в тому ж обсязі і з тих же підстав, просить задовольнити вимоги, оскільки [PERSON] є спадкоємицею першої черги за законом після смерті [PERSON], який прийняв спадщину після смерті своєї дружини, але за життя не встиг оформити спадкових прав, та позивачці згідно закону належить ? частки земельної ділянки площею 6,94 га (кадастровий номер [NUMBER]) та ? частки загальної ділянки площею 6,98 га (кадастровий номер [NUMBER]). Ухвалою суду від 06.02.2017 року було залучено до участі у справі правонаступника Луб'янської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області - Веселинівську селищну раду Веселинівського району Миколаївської області. Представник відповідача Веселинівської селищної ради Веселинівського району Миколаївської області, в судовому засіданні позовні вимоги визнала, щодо задоволення позову не заперечувала. Законний представник малолітніх дітей [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, щодо задоволення позовних вимог поклалася на розсуд суду. Представник третьої особи органу опіки та піклування Веселинівської райдержадміністрації Миколаївської області в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи був належним чином повідомлений. Заслухавши пояснення представника позивача [PERSON], представника Веселинівської селищної ради, дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог, та зазначених і доведених обставин, суд приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] в с. Іванівка Веселинівського району Миколаївської області померла [PERSON], смерть якої була зареєстровано Луб'янською сільською радою Веселинівського району Миколаївської області, про що в Книзі реєстрації смертей 27.03.2008 року зроблено відповідний актовий запис за №02, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданого 27.03.2008 року. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, зокрема на земельну ділянку загальною площею 6,94 га (кадастровий номер [NUMBER]), для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої в межах території Луб'янської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області, яка належала покійній на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого Веселинівською РДА Миколаївської області 09.08.2005 року. Відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №46759018, відсутня інформація, щодо заведеної спадкової справи після смерті [INFO] [PERSON]. Згідно довідок Луб'янської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області №70-04-08 від 14.05.2015 року та довідки Веселинівської селищної ради Миколаївської області №7 від 14.02.2017 року, [PERSON] проживала в [ADDRESS], на момент смерті разом з померлою проживав [PERSON] (чоловік, [INFO]). Відповідно до свідоцтва про одруження серії [NUMBER] виданого 25.10.1964 року, [PERSON] та [PERSON], 26.10.1964 року одружилися, після реєстрації одруження обом присвоєно призвіще «[PERSON]». У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України). Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. За життя [PERSON] не здійснив державну реєстрацію нерухомого майна (земельної ділянки). Водночас згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з п.1 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 01.03.2013 року, узагальнення якого викладенні в листі №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», - При розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було одержано свідоцтво про право на спадщину (ст. 1297 ЦК) або не здійснено державну реєстрацію права на спадщину (ст. 1299 ЦК), слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття "виникнення права на спадщину" та "виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини", і пов'язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 1297 ЦК встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов'язку у виді втрати права на спадщину. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК). Оскільки, [PERSON] прийняв спадщину (в.ч. земельну ділянку) після смерті своє дружини [PERSON] в установленому законному порядку, то спадщина (в.ч. земельна ділянка) належать йому з часу її відкриття. Також в судовому засіданні встановлено, що [INFO] в с. Нововоскресенка Веселинівського району Миколаївської області помер [PERSON], смерть якого була зареєстровано Луб'янською сільською радою Веселинівського району Миколаївської області, про що в Книзі реєстрації смертей 06.02.2012 року зроблено відповідний актовий запис за №03, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданого 06.02.2012 року. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, зокрема на земельну ділянку загальною площею 6,94 га (кадастровий номер [NUMBER]), яку він успадкував після смерті своєї дружини [PERSON] та на земельну ділянку загальною площею 6,98 га (кадастровий номер [NUMBER]) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої в межах території Луб'янської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області, яка належала покійному батькові на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого Веселинівською РДА Миколаївської області 09.08.2005 року. Судом було витребувано копію спадкової справи №93/2012 заведеної після смерті [INFO] [PERSON] та встановлено наступне. 15.06.2012 року [PERSON] звернулася до Веселинівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті її батька [PERSON] Таким чином, шестимісячний строк, визначений ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини позивачем не пропущений. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України). [PERSON] був батьком [PERSON], що підтверджується свідоцтвами про народження серія [NUMBER] та свідоцтвом про укладення шлюбу серія [NUMBER], згідно якого [PERSON] після укладення шлюбу присвоєно призвіще «[PERSON]». Крім того, 17.02.2015 року із заявою при прийняття спадщини після смерті [PERSON] до Веселинівської державної нотаріальної контори звернулася [PERSON] як законний представник малолітніх дітей [PERSON], [PERSON], [PERSON] В заяві вказала, що її неповнолітні діти прийняли спадщину після смерті діда [PERSON] відповідно до ч.1 ст. 1266 та ч. 4 ст. 1268 ЦК України, так як син спадкодавця та батько її дітей - [PERSON], помер до смерті спадкодавця [PERSON] Відповідно до свідоцтва про смерть серія [NUMBER] виданого 11.10.2010 року, [PERSON] помер [INFO], про що в Книзі реєстрації смертей 12.07.2010 року зроблено відповідний актовий запис про смерть. [PERSON] був батьком [PERSON], що підтверджується свідоцтвами про народження серія [NUMBER]./а.с. 23/. Відповідно до свідоцтв про народження серія [NUMBER] виданого 18.01.2013р., серія [NUMBER] виданого 18.01.2013р., серія [NUMBER] виданого 18.01.2013р., [PERSON] був батьком дітей [PERSON], [PERSON], [PERSON] відповідно, а матір'ю [PERSON] Отже померлий [PERSON] був дідом для [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], а останні йому внуками. Частиною 1 ст. 1266 ЦК України передбачено, що внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частину спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Відповідно до ч.4 ст. 1268 ЦК України, малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою-четвертою статті 1273 цього Кодексу. Отже, малолітні [PERSON], [PERSON], [PERSON] спадкують ту частину спадщину, яка б належала б їхньому батькові якщо б він був живим на час відкриття спадщини (04.02.2012р.) після смерті [PERSON] Так як [PERSON] належала б ? частки після смерті батька [PERSON], а отже [PERSON], [PERSON], [PERSON] належить в рівних частках доля їхнього батька, що складає 1/6 кожному. В свою чергу [PERSON] також належить ? частки спадщини після смерті [PERSON] Відповідно ч. 1 ст. 1267 ЦК України частка у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Державним нотаріусом Веселинівської державної нотаріальної контори було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів. Судом було витребувана з архіву суду цивільна справа №472/893/15-ц за позовом [PERSON] в інтересах [PERSON], [PERSON] та [PERSON] до [PERSON] та Луб'янської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області про визнання права власності на земельну ділянку у порядку спадкування та встановлено: що рішенням Веселинівського районного суду Миколаївської області від 24.12.2015 року по вищезазначеній цивільній справі, позов [PERSON] було задоволено частково. Згідно вказаного рішення суду, за [PERSON], [PERSON], [PERSON] було визнано право власності у порядку спадкування на 1/6 частину кожному з них земельної ділянки кадастрові [NUMBER]та [NUMBER] після смерті [PERSON] та [PERSON] Постановою державного нотаріуса Веселинівської державної нотаріальної контори від 17.11.2016 року було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на земельні ділянки 6,98 га та 6,94 га після смерті [PERSON] у зв'язку з тим, не надано витяг з Державного земельного кадастру. Таким чином, в позасудовому порядку позивач з незалежних від неї причин позбавлена можливості оформити своє право власності на успадковане майно. Відповідно до ст.16 ЦК України одним із способів захисту порушеного права чи інтересу може бути визнання права. Згідно з ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.ст. 1217, 1223 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ст. 1220 ЦК України). У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України). Відповідно до ст.ст. 1268, 1269, 1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Крім того, ст.ст.1218, 1268 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, і що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Оскільки, позивач прийняла спадщину в установленому законному порядку, то спадщина належить їй з часу її відкриття. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. На підставі викладено,

Outcome: approved