Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-26 00:00:00

В жовтні 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до Сновської територіальної громади в особі Сновської міської ради Сновського району Чернігівської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом. Позовні вимоги мотивує тим, [INFO] року померла брат позивача [PERSON], який був зареєстрований на день смерті в [ADDRESS] Після його смерті відкрилася спадщина за законом на земельну ділянку площею 2,32 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Кучинівської сільської ради Сновського району Чернігівської області. Крім позивача інших спадкоємців немає. Спадкодавець на день смерті у зареєстрованому шлюбі не перебував і дітей не має. Позивач звернувся до нотаріальної контори, але нотаріусом йому відмовлено в зв"язку з тим, що Державний акт на вищевказану земельну ділянку втрачено. На спадкову земельну ділянку обтяження не зареєстровано. 14.09.2018 року в районній газеті « Промінь» було надано об'яву про втрату державного акту на земельну ділянку. Позивач у підготовчому судовому засіданні відсутній, в позовній заяві просить розгляд справи провести без його участі. Представник відповідача у підготовочому судовому засіданні відсутній, до суду надійшла заява відповідно до якої Сновська міська рада просить справу розглянути у відсутності їх представника. Проти задоволення позовних вимог не заперечують, позов визнають. Відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України, суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Частиною 3 статті 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає за необхідне позов задовольнити з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, [INFO] року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 02.03.2017 року ( а.с. 4). З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] є рідним братом [PERSON]. ( а.с. 9-10). За життя померлий мав у приватній власності земельну ділянку загальною площею 2,32 га, яка розташована на території Кучинівської сільської ради Щорського району Чернігівської області, що підтверджується копією державного акту серії [NUMBER] на право власності на землю, витягами із технічної документації про нормативно грошову оцінку земельної ділянки. ( а.с. 15-16, 18). Як встановлено у справі у позивача відсутній оригінал належного правовстановлюючого документа на спірну земельну ділянку. Дана обставина підтверджується оголошенням у ЗМІ «Промінь» від 14.09.2018 року де зазначено, що загублений державний акт серії [NUMBER] на право власності на землю на ім"я [PERSON] вважати недійсним (а.с.17). Державним нотаріусом, відповідно до постанови про відмову у вчинені нотаріальної дії від 11.09.2018 року № 979/02-31, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на зазначену земельну ділянку у зв'язку з неподанням документів необхідних для вчинення нотаріальної дії. Відповідно до статтей 1216; 1217,1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Стаття 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Позивач є спадкоємцем майна померлого в силу ст. 1261 ЦК України, як спадкоємець другої черги. Отже, позивач може захистити свої права тільки шляхом звернення до суду. Таким чином, надані позивачем та досліджені в судовому засіданні докази дають підставу встановити, що земельна ділянка площею 2,32 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Кучинівської сільської ради, Сновського району Чернігівської області дійсно належала померлому [PERSON]. Позивач є спадкоємцем майна померлого в силу ст. 1261 ЦК України, як спадкоємець другої черги за законом. Позивач в червні 2017 року звернувся до нотаріальної контори, із заявою про прийняття спадщини. Згідно копії спадкової справи № 164/2017, яка відкрита до майна померлого [INFO] року [PERSON], вбачається, що крім позивача до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини будь-які інші спадкоємці не звертались. Позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на зазначений будинок у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу. Як вбачається з позицій Верховного Суду України, викладених в Постанові Пленуму Суду № 2 від 12.06.2009 Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. При обставинах, коли у позивача відсутні інші способи захисту цивільних прав та інтересів, чим може бути визнання права відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, а визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб тому є всі законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову в наслідок чого визнання відповідачем позову слід прийняти і задовольнити позов. Частиною першою статті 142 ЦПК України визначено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи те, що відповідач до початку розгляду справи по суті визнав позов у повному обсязі, тому 50% судового збору слід повернути позивачу з державного бюджету.

Outcome: approved