Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-23 00:00:00

Концерн «Міські теплові мережі» звернувся до\~суду з\~позовом до\~ [PERSON] \~про стягнення\~заборгованості за\~комунальні послуги\~ з\~централізованого опалення\~та постачання гарячої води у період з\~01.08.2016\~по 01.01.2021\~р. надав відповідачу послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води за адресою: [ADDRESS] , де мешкає відповідач. В зв`язку\~з тим,\~що відповідач\~ сплачує\~за надані\~послуги не\~в повному\~обсязі \~ станом\~на 01.01.2021 року виникла заборгованість в розмірі 36074,78 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача та судові витрати в розмірі 2270,00 грн. судового збору. Сторони в\~судове засідання\~не з`явились.\~Від представника\~позивача надійшла\~заява про\~ \~розгляд справи\~ за\~його \~відсутності,\~позов \~підтримує та\~просить його\~задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання відповідач повідомлявся в установленому законом порядку шляхом надіслання судової повістки за адресою проживання, надав суду заяву, в якій зазначив наступне. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня,\~коли особа\~довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Так, за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом\~строку виконання (частина п`ята статті 261 ЦК України). Оскільки перебіг позовної давності обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу, а строк позовної давності за платежами, складає три роки, то позивач звернувся до суду з пропуском строків позовної давності без урахування неправомірності визначення початку перебігу позовної давності. Концерн «Міські Теплові мережі» звернувся з позовом до суду 27.01.2021 року. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). З розрахунку заборгованості вбачається, що значна частина заборгованості знаходиться поза межами 3-річного строку позовної давності. Окрім того, позивач не надав належних доказів на підтвердження розміру заборгованості, яку просить стягнути з Відповідача. Жодного розрахунку цієї суми не надано Також, Позивач не надав жодних доказів того, в якій кількості та якості за вказаний у позові період надавались послуги з постачання теплової енергія та гарячої води. Відсутні показники лічильника теплової енергії за кожен місяць, що не дозволяє встановити саме в якому об`ємі надавались ці послуги. Отже, до позовної заяви додано неповний розрахунок заборгованості. Щомісячні нарахування - без розшифрування, яка саме кількість Гкал нарахована Відповідачу та за яким тарифом і на підставі яких показань приладу обліку. У зв`язку з цим просив застосувати позовну давність та відмовити позивачу в позові. У зв`язку з неявкою у судове засідання сторін, на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши і дослідивши письмові матеріали справи, аналізуючи і оцінюючи надані докази, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з нижченаведених підстав. В судовому засіданні було встановлено та підтверджено матеріалами справи, що Концерн «Міські теплові мережі» діє на підставі статуту. Предметом діяльності підприємства є виробництво теплової енергії, розподілення теплової енергії для обігріву житла , а також побутових потреб населення та підприємств, установ, організацій , її збут та інше. Таким чином, Концерн «Міські\~теплові мережі» у період з\~01.08.2016\~по 01.01.2021\~р. надав відповідачу послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води за адресою: [ADDRESS] , де мешкає відповідач. В зв`язку\~з тим,\~що відповідач\~ сплачує\~за надані\~послуги не\~в повному\~обсязі \~ станом\~на 01.01.2021 року виникла заборгованість в розмірі 36074,78 грн. що підтверджено відповідним розрахунком (а.с.6-8). Відповідач свій контррозрахунок та доказів сплати за користування вказаними комунальними послугами суду не надав. Обов`язок споживача сплачувати за житлово-комунальні послуги закріплений у Житловому Кодексі УРСР ( ст. ст. 64, 67, 68). Відсутність між сторонами договору на надання послуг з централізованого опалення не є підставою для звільнення від сплати за надані послуги . Концерн «Міські теплові мережі'" по відношенню до відповідача, як споживача послуг, являється виконавцем послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання. Стаття 526\~ЦК України\~визначає,\~що зобов`язання,\~підстави виникнення\~ яких були передбачені в ст. 11 ЦК України, повинні виконуватися належним чином згідно умов договору, вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог - згідно звичаям ділового обороту або інших вимог, які звичайно висуваються. В п. 18 „ Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМУ від 21.07.2005 р. за № 630 зазначено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим місяцем. Правилами та\~Законом України\~„Про житлово-комунальні\~послуги (в\~редакції,\~чинній на\~час виникнення\~заборгованості) передбачено, що надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води і водовідведення здійснюється на підставі укладеного між Виконавцем та Споживачем відповідного договору. Пунктом 8 Правил встановлюється, що послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. Згідно ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції, чинній на час виникнення заборгованості) відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово- комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник, при чому виробник послуг може бути і їх виконавцем. Відповідно до п.1 ч.3 ст. 20 Закону споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Згідно п.3 ч.2 ст. 21 Закону виконавець зобов`язаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону споживач зобов`язаний оплачувати житлово- комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, законодавством передбачений двосторонній обов`язок щодо укладання договору про надання житлово-комунальних послуг, у зв`язку з чим у разі відмови на оплату таких послуг споживачем з посиланням на відсутність укладеного договору не беруться до уваги, оскільки споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Обов`язок споживача сплачувати за житлово-комунальні послуги закріплений у Житловому кодексі УРСР (ст.ст. 67, 68). Відповідно до п.2 ст.11 ЦК України підставою для виникнення прав та обов`язків є договір. За вказаний період заперечень з боку споживача на неналежну якість надання послуг з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої воді на адресу Концерну „Міські теплові мережі» не надходило. Централізоване опалення - послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири, яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових систем теплопостачання (пункт 2 Правил). Система опалення помешкання відповідача є невід`ємною складовою централізованої системи теплопостачання всього будинку, від`єднання якої є неможливим, як з юридичної точки зору, так і з технічної сторони. Відключення опалення в окремій квартирі значною мірою порушить вимоги ДБН України (Державні будівельні норми України), а саме вплине на якість наданих послуг до інших житлових приміщень. Тож, послуга з централізованого опалення надавалась відповідачам в межах опалювального сезону, а послуга з постачання гарячої води (підігріву питної води) - постійно. Отже, фактично відносини між сторонами з приводу надання послуг з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води тривають. Згідно норм діючого законодавства на відповідача покладається обов`язок по оплаті наданих йому послуг. Щодо позовної давності суд зазначає наступне. Згідно «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води і водовідведення і типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води», затвердженими постановою КМУ від 21.07.2005 року № 630 Розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. Система (щомісячна або авансова) та форма (готівкова або безготівкова). Відповідно Закону\~України „Про\~житлово-комунальні\~послуги Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Тобто вимоги Позивача вбачають в собі не разову оплату боргу, а щомісячні сплати боргу за послуги за вказаний період. За загальним правилом перебіг загальної позовної давності починається від дня коли особа (Позивач) довідався про порушення свого права, з певного моменту (факту) (ст. 261 ЦК України). В даному випадку, Позивач довідувався про порушення свого права щомісячно - періодично, після кожної періодичної не сплати Відповідачем боргу за надані послуги Позивачем Тобто, перебіг загальної позовної давності починався з кожного місяця заборгованості. Відповідно до частини першої статті 264\~ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку, а в силу частини третьої цієї статті після переривання перебіг позовної давності починається заново. Правила переривання перебігу позовної давності суд застосовує незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, може з урахуванням конкретних обставин справи належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу. Суди повинні дослідити призначення платежів, квитанції на сплату житлово-комунальних послуг та історію таких оплат і в разі вчинення боржником оплати чергового платежу, встановити чи не свідчить така дія про визнання лише певної частини боргу, що не може бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу. Вказані положення відображені у правовій позиції, висловленій Верховним Судом України від 22.03.2017р. у справі № 6-43 цс 17. Відповідно до розрахунку заборгованості наданого Позивачем сума заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг виникла за період з 01.08.2016 по 01.01.2021 р. та жодного разу не сплачувалась відповідачем, отже переривання строку позовної давності не було. Тому суд вважає за необхідне застосувати строк позовної давності в межах платежів за період в межах трирічного строку, визначеного ст.257 ЦК України, але з врахуванням строку дії карантину. Так, при подачі позову у січні 2021 року сплив позовної давності згідно ст. 257 ЦК України відносно порушень прав позивача у періоді по січень 2018 року, але згідно п.5\~Закону України\~«Про внесення\~змін до\~деяких законодавчих\~актів,\~спрямованих на\~забезпечення додаткових\~соціальних та\~економічних гарантій\~у зв`язку\~з поширенням\~коронавірусної хвороби\~(COVID-19)» -\~Розділ "Прикінцеві\~та перехідні\~положення"\~Цивільного кодексу\~України (Відомості\~Верховної Ради\~України,\~2003\~р.,\~№№ 40-44,\~ст.\~356)\~доповнено пунктами\~12-14\~такого змісту:\~ "12. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». На підставі вищевикладеного, ураховуючи продовження строків на період дії карантину, суд вважає, що строк позовної давності підлягає застосуванню до періоду з 01.08.2016р по 01.03.2017р. Отже, підлягає стягненню заборгованість за період з 01.07.2017р. по 01.02.2021р. в сумі 31505,38 грн., розмір якої за вказаний період підтверджено відповідною довідкою позивача № 588/05 від 29.09.2021р.

Outcome: partial