Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-03 00:00:00

Заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту смерті, мотивуючи свої вимоги тим, що в селищі Пантелеймонівка Донецької області знаходиться житловий будинок [ADDRESS] , який за життя нележав [PERSON] , який був зареєстрований та проживав у ньому. Заявник є сином [PERSON] , який [INFO] помер. Факт смерті підлягає державній реєстрації шляхом внесення запису до Єдиного державного реєстру актів цивільного стану України. Однак, селище Пантелеймонівка Донецької області є тимчасово окупованою територією України. Тому документи про смерть видаються за формою, встановленою іншою державою. Враховуючи те, що документи про смерть видаються за місцем проживання померлого, родичі померлого [PERSON] не мають підстав для звернення до органів РАЦС на території України для реєстрації смерті, а також не мають можливості отримати свідоцтво про смерть, видане органом РАЦС України. В зв`язку з вказаними обставинами, заявник змушений звернутися до суду з даною заявою. Просить встановити факт смерті [PERSON] , [INFO] , проживаючого на день смерті за адресою: [ADDRESS] , який помер [INFO] . В судове засідання заявник не з`явився. В матеріалах справи наявне клопотання про розгляд справи у його відсутність. Заінтересована особа - представник Тульчинського районного відділу ДРАЦС Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), будучи належним чином повідомленим, у судове засідання не з`явився. Відповідно до ст. ст. 223, 247 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників справи, на підставі наявних в матеріалах справи доказів, так як це не суперечить вимогам закону, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази у справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого, їхніми представниками до суду за межами такої території України. В судовому засіданні встановлено, що заявник [PERSON] є сином [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження від 11.11.1988 серії [NUMBER] (а.с. 9). Згідно лікарняного свідоцтва про смерть № 1903, виданого республіканським бюро судово-медичної експертизи ДНР 22.07.2021 (а.с. 13), [PERSON] , [INFO] , проживаючий по [ADDRESS] , [INFO] помер. Смерть [PERSON] [INFO] підтверджується також довідкою про смерть виданою республіканським бюро судово-медичної експертизи ДНР 22.07.2021. Суд не бере до уваги копію договору про організацію та проведення похорон (а.с. 16) та акт прийманя-передачі наданих послуг (а.с. 17), оскільки дані документи не підтверджують факт смерті [PERSON] . Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Статтею 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом України. Будь-який акт (рішення, документ), виданий такими органами та/або особами, є недійсним і не створює правових наслідків. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», тимчасово окупованою територією визначається сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій. Відповідно до Указу Президента України "Про межі та перелік районів, міст, селищ і сіл, частин їх територій, тимчасово окупованих у Донецькій та Луганській областях" від 07.02.2019, місто Горлівка Донецької області є тимчасово окупованою територією України. Враховуючи викладене, єдиною підставою для державної реєстрації смерті в даних випадках є рішення суду про встановлення факту смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», Україна вживає всіх необхідних заходів щодо гарантування прав і свобод людини і громадянина, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, усім громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території. Відповідно до ст. 17 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Оскільки свідоцтво про смерть [PERSON] (а.с. 15) видане на території, тимчасово не підконтрольній владі України, тому суд не може визнати вказане свідоцтво належним та допустимим доказом, оскільки це суперечить нормам до ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», проте бере його до уваги та оцінює разом з іншими доказами, наявними в матеріалах справи. В судовому засіданні встановлено, що встановлення факту смерті [PERSON] на тимчасово окупованій території України має юридичне значення для заявника, оскільки дозволить йому отримати свідоцтво про смерть батька для подальшої реалізації своїх прав, зокрема спадкових. Аналізуючи вищевикладене, беручи до уваги, що заявник позбавлений можливості підтвердити смерть свого батька у встановленому законом порядку та отримати свідоцтво про його смерть, не прийняття, по суті рішення у даній справі може вплинути на його права, тому з метою захисту прав і свобод громадянина України, яким є заявник, суд приходить до висновку про необхідність задоволення заяви, оскільки законом не передбачено іншого порядку встановлення такого факту. Відповідно до ч. 4 ст. 317 ЦПК України, ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню, оскарження рішення не зупиняє його виконання. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухвалені судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. В зв`язку з цим усі судові витрати, понесені заявником залишаються за ним. На підставі викладеного,

Outcome: approved