Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

В листопаді 2017 року позивач звернувся до суду з вище вказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача 99490,00 грн. матеріальної шкоди в порядку регресу і 1600 грн. 00 коп. судового збору. Свої вимоги позивач мотивував тим, що 3.06.2016 р. ПАТ «Страхова група ТАС» та [PERSON] уклали договір, поліс № АЕ/8984040 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, згідно якого було застраховано відповідальність власника транспортного засобу «Мерседес», реєстраційний номер [NUMBER]. 11.11.2016 року в м. Енергодар по вул. Енергодарське шосе відбулась дорожньо-транспортна пригода. Учасниками даної пригоди були: автомобіль «Мерседес», реєстраційний номер [NUMBER], яким керував [PERSON] та автомобіль «Шкода», реєстраційний номер [NUMBER]. Постановою Хмельницького міськрайонного суду від 20.12.2016 року відповідача визнано винним у вчиненні даної дорожньо-транспортної пригоди. В подальшому позивачем було виплачено потерпілому страхове відшкодування в сумі 99490,00 грн. Відповідач згідно підпункту 33.1.4 пункту 33.1 ст. 33 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» повинен був невідкладно, не пізніше трьох днів, повідомити позивача про настання вищеописаного страхового випадку, проте цього не зробив. Тому, відповідно до норм ст. 38 цього ж Закону, позивач заявляє до відповідача регресну вимогу про відшкодування витрат позивача на виплату страхового відшкодування. В судове засідання представник позивача не з`явився, подав до суд заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав письмові заперечення проти позову, в яких просить в позові відмовити, оскільки факт настання страхового випадку зафіксований правоохоронними органами; відповідач як особа, винна в ДТП, притягнутий до адміністративної відповідальності; страховик сплатив страхове відшкодування, тож сам по собі факт неповідомлення відповідачем страховика про настання страхового випадку не може братися за основу ухвалення рішення, яке повинно ґрунтуватись на загальних положеннях про відшкодування збитків у позадоговірних зобов'язаннях, адже регресні зобов'язання входять до групи позадоговірних, тому спори з таких зобов'язань повинні вирішуватись у загальному порядку відшкодування збитків. Просить в позові відмовити в повному обсязі. За таких обставин суд вважає за можливе судовий розгляд справи провести за відсутності сторін та їх представників в судовому засіданні без фіксування судового засідання технічними засобами звукозапису. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши законодавство, яке регулює дані правовідносини, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову з наступних підстав. За\~ст. 10 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до\~ст. 60 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Судом обєктивно встановлено, що 3.06.2016 р. ПрАТ «Страхова група ТАС» та [PERSON] уклали договір, поліс № АЕ/8984040 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, згідно якого було застраховано відповідальність власника транспортного засобу «Mercedes-Benz E 220», реєстраційний номер [NUMBER]. 11.11.2016 року о 10 год. 40 хв. [PERSON], керуючи автомобілем "Mercedes", номерний знак [NUMBER], рухаючись по другорядній дорозі вул. Української в місті Енергодар Запорізької області, при виїзді на перехрестя нерівнозначних доріг з вул. Енергоградське шосе, на порушення п. 16.11\~Правил дорожнього руху, не дав дорогу автомобілю "Skoda", номерний знак [NUMBER], який під керуванням водія [PERSON] рухався по головній дорозі вул. Енергоградське шосе, в результаті чого допустив з ним зіткнення, транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Хмельницького міськрайонного суду від 20.12.2016 року відповідача визнано винним у вчиненні даної дорожньо-транспортної пригоди та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу. Оскільки внаслідок зазначеної ДТП автомобіль потерпілого отримав механічні пошкодження, в подальшому позивачем на підставі вище вказаного полісу було виплачено потерпілому грошові кошти в сумі 99490,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 18794 від 18.05.2017 р., заявою [PERSON] про страхове відшкодування від 14.03.2017 р., страховим актом № 10546В/33/2017 від 17.05.2017 року. Відповідно до\~ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. Згідно\~ст. 27 Закону України «Про страхування»\~та\~ст. 993 ЦК України\~до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до підпункту «ґ» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників\~наземних транспортних засобів»(у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Відповідно до підпункту 33.1.4 пункту 33.1\~статті 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~(у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) у разі настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених\~статтею 41 цього Закону, - Моторне (транспортне) страхове бюро України), повідомлення про ДТП установленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально. Отже, наведеними правовими нормами встановлено обов'язок особи невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП,\~яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, письмово повідомити страховика про настання ДТП. Такий обов'язок встановлений законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини ДТП власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам. У даному випадку факт настання страхового випадку ніким не оспорюється. Він зафіксований правоохоронними органами; відповідач як особа, винна в ДТП, притягнутий Хмельницьким міськрайонним судом до адміністративної відповідальності за\~ст. 124 КУпАП. Сам позивач його визнав, добровільно сплативши страхове відшкодування потерпілій стороні. Тому сам по собі факт неповідомлення відповідачем страховику про настання страхового випадку не може бути покладений в основу ухвалення рішення, яке в своїй основі мусить базуватись на загальних положеннях про відшкодування збитків у позадоговірних зобов'язаннях, адже регресні зобов'язання входять до групи позадоговірних, тому спори з них мають вирішуватись у загальному порядку відшкодування збитків. Отже, у даній справі суд не може застосувати положення підпункту «ґ» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 і підпункту 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а з урахуванням того, що це єдине обґрунтування позовних вимог позивача, суд приходить до вмотивованого висновку про відмову в задоволенні вимог.

Outcome: dismissed