Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до виконавчого комітету Тернопільської міської ради, Тернопільської міської ради, третя особа Тернопільська обласна державна адміністрація про визнання бездіяльності незаконною та зобов`язання вчинити дії. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що він є інвалідом другої групи, яка пов`язана з виконанням службових обов`язків по ліквідації наслідків аварії Чорнобильської АЕС, а тому в силу вимог п.10 ст.20 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» має право на забезпечення житлом протягом року з дня подання заяви. З 25.10.2006 року він перебуває на квартирному обліку при виконавчому комітеті Тернопільської міської ради в позачерговому списку за № 221, в контрольному списку ЧАЕС 1 категорії за №15, складом сім`ї 4 особи більш ніж 11 років, що є порушенням його житлових прав. 02 травня 2019 року позивач уточнив позовні вимоги та просив зобов`язати Тернопільську міську раду виділити (надати) йому квартиру (жилу площу), відповідно до діючих станом на момент подачі позову норм, враховуючі склад його сім`ї з 4 осіб, надати додаткову жилу площу у вигляді окремої кімнати, протягом року з дня вступу рішення в законну сил та стягнути із відповідача в свою користь моральну шкоду в розмірі 150 000 грн. та судові витрати в розмірі 15000 грн.. Також, зазначив, що в нього внаслідок незаконних дій відповідача, виник пригнічений настрій, неспокій, він втратив інтерес до життя, почуття виснаження, та головний біль, безсоння, почалися головокружіння, швидка втомлюваність, стан постійного внутрішнього напруження, роздратованість. Змушений постійно вишукувати засоби, щоб повернути собі відчуття гідності та ділової репутації. Зазначив, що внаслідок на його думку незаконних дій відповідачів, йому завдано моральну шкоду, розмір якої він оцінює в 150 000 грн. та яку просить стягнути із відповідачів, а також судові витрати. Представник виконавчого комітету Тернопільського міського подав до суду відзив на позовну заяву, в якому посилається на те, що відповідно до ст. 43 Житлового кодексу України громадяни, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості. Черговість надання жилих приміщень визначається за часом взяття на облік (включення до списків осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень). Надання житла позивачу без дотримання порядку черговості, суперечить чинному законодавству і порушує права інших осіб, включених до цього-списку раніше, зважаючи на тривалість перебування позивача на квартирному обліку. В контрольних списках осіб на отримання житла перед позивачем перебуває на обліку ще 2 сім`ї, які мають переважне право на отримання житла перед позивачем. Забезпечення даної категорії громадян відбувається за рахунок державних коштів. В позачерговому списку (перелік усіх пільговиків) при виконавчому комітетові позивач перебуває під номером 221. Дана категорія громадян забезпечується в іншому порядку, визначеному чинним законодавством, як учасники ліквідації аварії на ЧАЕС. Представник позивача подав відповідь на відзив, в якому зазначив, що виконавчий комітет Тернопільської міської ради не звертався до відповідних органів про виділення коштів, а тому здійснив бездіяльність. Представник відповідача виконавчого комітету Тернопільської міської ради подав заперечення на відповідь на відзив, згідно якого зазначив, що реалізація норм Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в частині забезпечення житловою площею осіб, які потребують поліпшення житлових умов (включаючи сім`ї загиблих або померлих громадян) та віднесені до категорії № 1 здійснюється з Державного бюджету України. Лише при наявності черговості [PERSON] , який перебуває під номером 221 за рахунок місцевого бюджету буде вирішуватися питання забезпечення його житлом. Фінансування програми забезпечення учасників ЧАЕС житлом проводилась до 2015 року. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Тернопільської обласної державної адміністрації подав до суду пояснення щодо позову, в яких зазначає, що видатки на соціальний захист та соціальне забезпечення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи фінансуються в межах коштів, передбачених законами України про Державний бюджет України. У 2014-2018 роках кошти на забезпечення вказаних громадян житлом не передбачалися. Згідно ст.ст. 30, 31 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» облік громадян, які відповідно до законодавства потребують поліпшення житлових умов, розподіл та надання відповідно до законодавства житла належать до власних повноважень виконавчих органів відповідних місцевих рад. Тернопільська міська рада відзиву щодо пред`явленого позову не подавала. 13 червня 2019 року у даній справі проведено підготовче судове засідання за наслідками якого закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позов підтримали та просять його задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві. В подальшому представник позивача [PERSON] подав суду заяву в якій просить справу слухати у його відсутності. Представник відповідачів виконавчого комітету Тернопільської міської ради, а також Тернопільської міської ради в судовому засіданні позов не визнав, просить й його задоволенні відмовити, з підстав наведених у відзиві. В подальшому подав заяву в якій просив справу слухати у його відсутності. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Тернопільської обласної державної адміністрації в судове засідання не з`явився, хоча про день та час розгляду був повідомлений належним чином, що не перешкоджає розгляду справи. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив. [PERSON] , належить до осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1), є інвалідом 2 групи, що підтверджується посвідченням серії [NUMBER] від 02.03.1993 року. Позивач має право на пільги та компенсації, встановлені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». З 25.10.2006 року [PERSON] перебуває на квартирному обліку при виконавчому комітеті Тернопільської міської ради в позачерговому списку осіб потребуючих поліпшення житлових умов під номером 221 , а також в контрольному списку осіб, які постраждали внаслідок аварії на ЧАЕС 1 категорії за номером 15 , складом сім`ї 4 особи, що підтверджується списком сімей, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, які віднесені до категорії І та перебувають на обліку при виконавчому комітеті Тернопільської міської ради в позачергових списках осіб потребуючих поліпшення житлових умов станом на 01.02.2017 р. Як вбачається з додатку до рішення виконавчого комітету міської ради №1023 від 14.11.2019 року - Звіту про роботу відділу квартирного обліку та нерухомості з квартирного обліку у ньому зокрема зазначено, що «…за період 2018 року знято 20 громадян, які покращили свої житлові умови або вибули на постійне місце проживання до іншого населеного пункту за 2019 рік з квартирного обліку знято 13 громадян, які покращили свої житлові умови або вибули на постійне місце проживання до іншого населеного пункту. На виконання постанов КМ України №719 від 19.10.2016 року, №214 від 28.03.2018 року, №280 від 18.04.2018 року, №206 від 20.02.2019 року за період з 2018 року по 01.09.2019 року, придбано житло 10 особам з інвалідністю (учасники бойових дій на території інших держав), 5 особам з інвалідністю (учасникам АТО), з членам сімей загиблих військовослужбовців в зоні АТО. Вручено сертифікати на майнові права на 32 квартири особам, які брали участь в антитерористичній операції, сім`ям , члени яких загинули під час участі в антитерористичній операції..». Судом із наданих пояснень представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Тернопільської обласної державної адміністрації, яка є розпорядником коштів, що виділяються із Державного бюджету на зазначені цілі, з`ясовано, що протягом 2014-2018 роках кошти на забезпечення зазначених категорій громадян житлом не передбачалися. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Захист цивільних прав це передбачені законом або договором способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Відповідно п. 10 ст. 20 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, віднесеним до категорії 1 (пункт 1 статті 14), надаються такі гарантовані державою компенсації та пільги, як позачергове забезпечення жилою площею осіб, які потребують поліпшення житлових умов (включаючи сім`ї загиблих або померлих громадян). Особи, зазначені в цьому пункті, забезпечуються жилою площею протягом року з дня подання заяви, для чого місцеві ради щорічно виділяють 15 відсотків усього збудованого житла (в тому числі підприємствами, установами, організаціями незалежно від форми власності). Кабінет Міністрів України щорічно виділяє обласним державним адміністраціям цільовим призначенням капітальні вкладення відповідно до кількості сімей, що потребують поліпшення житлових умов. Фінансування будівництва здійснюється з Державного бюджету України. Статтею 9 Житлового кодексу України визначено, що ніхто не може бути обмежений у праві користуватися жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. За правилами ст. 43 Житлового кодексу України громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості. Порядок визначення черговості надання громадянам жилих приміщень встановлюється законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства України. З числа громадян, взятих на облік потребуючих поліпшення житлових умов, складаються списки осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень. Черговість надання жилих приміщень визначається за часом взяття на облік (включення до списків осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень). Статтею 46 ЖК Української РСР передбачено перелік осіб, яким жилі приміщення можуть бути надані поза чергою. Частинами 2, 3 зазначеної статті передбачено також, що поза чергою жиле приміщення може надаватися також в інших випадках, передбачених законодавством. Громадяни, які мають право на позачергове одержання жилих приміщень, включаються до окремого списку. Порядок надання жилих приміщень громадянам, які перебувають на квартирному обліку, врегульовано Правилами обліку громадян, потребуючих покращення житлових умов, та надання їм жилих приміщень, що затверджені постановою Ради Міністрів УРСР та Української республіканської ради професіональних союзів від 11 грудня 1984 № 470, які є діючими на даний час. Відповідно до пункту 39 зазначених Правил, громадянам, які перебувають на квартирному обліку, жилі приміщення надаються в порядку загальної черги, крім осіб, що мають право першочергового одержання жилих приміщень, осіб, які користуються перевагою у строках одержання приміщень, а також випадків, передбачених абзацом другим цього пункту. Адміністрація та профспілковому комітету підприємства, установи, організації за згодою ради трудового колективу дозволяється позачергово виділяти житло окремим висококваліфікованим спеціалістам та іншим працівникам з урахуванням їх трудового внеску. Абзацом 3 пункту 38 згаданих Правил встановлено, що черговість надання жилих приміщень визначається за часом взяття осіб, які потребують поліпшення житлових умов, на облік (включенням до списків осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень). Інших підходів, ніж дата взяття на облік у формуванні черговості забезпечення житлом осіб, які користуються певним правом (мають однакові пільги) в черговості одержання таких приміщень чинне законодавство України не встановлює. Наведене узгоджується із правовими висновками, зробленими Верховним Судом у подібних правовідносинах у постановах від 12 березня 2018 року у справі №676/1707/17, від 30 січня 2020 року у справі №335/3599/18, від 24 лютого 2020 року у справі №725/3605/19. Згідно положень ст. 24 Конституції України, громадяни мають рівні конституційні права і свободи та рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками. З оглядом на вищенаведене вбачається, що всі особи, які потребують полишення житлових умов і знаходяться в черзі перед позивачем, мають такі ж права, передбачені Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", як і позивач. Будь-якими перевагами один перед одним особи, які мають однакове право на позачергове одержання житла, законом не наділені. Порядком використання коштів, передбачених у державному бюджеті для забезпечення житлом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 № 1198 визначено механізм використання коштів, передбачених у державному бюджеті за програмою "Забезпечення житлом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Пунктом 2 вказаного Порядку визначено, що головним розпорядником бюджетних коштів та відповідальним виконавцем бюджетної програми є МНС, розпорядниками бюджетних коштів нижчого рівня - Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київська та Севастопольська міські держадміністрації, головні управління (управління) МНС в Автономній Республіці Крим, областях, м. Києві та Севастополі відповідно до розподілу, затвердженого МНС. Пунктами 4, 5 зазначеного Порядку передбачено, що бюджетні кошти спрямовуються на придбання житла на первинному ринку у житлових будинках, введених в експлуатацію, та на вторинному ринку, що перебуває у власності фізичних осіб; придбання житла на умовах пайової участі в об`єктах незавершеного житлового будівництва з високим ступенем будівельної готовності (більш, як 75 відсотків), введення в експлуатацію яких відповідно до титулів будов (об`єктів) планується у поточному році, за умови, що в квартирах, які придбаваються, будуть виконані внутрішні опоряджувальні роботи.; відшкодування витрат громадянам, які переселилися за направленнями облдержадміністрацій з території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок чорнобильської катастрофи, за самостійно придбане (збудоване) ними житло, в тому числі у житлово-будівельних кооперативах; виконання бюджетних зобов`язань минулих років, узятих на облік Казначейства, у разі їх відповідності паспорту бюджетної програми. Забезпечення житлом громадян за рахунок бюджетних коштів, здійснюється в межах норм, встановлених законодавством. З огляду на зазначене, видатки на соціальний захист і соціальне забезпечення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, фінансуються в межах коштів, передбачених законами України про Державний бюджет України на відповідні роки. Таким чином, на Тернопільську міську раду не може бути покладена відповідальність за фінансування зобов`язань на першочергове забезпеченням житлом громадян, які мають право на позачергове отримання житла на підставі пункту 10 ч.1 ст.20 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Враховуюче наведене, суд приходить до переконання, що оскільки позивач має право на позачергове отримання житла відповідно до вимог пункту 10 ч.1 ст. 20 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», забезпечення його житлом можливе лише згідно з існуючою черговістю з урахуванням часу взяття на облік та у порядку, передбаченому законодавством. Позивачем не надано суду доказів наявності у нього переважного права на отримання житла, відмінного від інших осіб, які за часом взяття на облік у списку перебувають перед ним у позачергових списках осіб, які потребують поліпшення житлових умов, тобто таких, до яких він відноситься. Суд вважає, що [PERSON] має право на забезпечення житлом лише за умови настання його черги на отримання житла, у списках в яких він перебуває. Враховуючи, що перед позивачем у списку осіб, які потребують поліпшення житлових умов, знаходиться значна кількість осіб, недотримання черговості порушить норми чинного законодавства та житлові прав цих осіб, а отже, суд вважає, що відповідачі діяли в межах своїх повноважень та житлових прав позивача на першочергове забезпечення його житлом не порушили. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідачів моральної шкоди суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 cт. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 2 cт. 23 ЦК України, моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року, під моральною шкодою слід розуміти витрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних страждань, заподіяних фізичній або юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Суд, дослідивши та оцінивши докази надані сторонами, а також у їх сукупності, вважає, що позов в частині відшкодування моральної шкоди не підлягає до задоволення. Позивачем не надано належних доказів, які б підтверджували факт заподіяння останньому зазначеної шкоди діями відповідачів. Крім цього, позивачем не надано доказів, які б підтверджували причинно-наслідковий зв`язок між погіршенням стану його здоров`я - наявністю у нього гіпертонічного кризу та діями відповідача. Також, суд прийшов до переконання, що діями відповідачів не було порушено житлові права позивача. Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору, тому судові витрати у даній справі розподілу не підлягають. Враховуючи викладене вище, на підставі ст. 9, 43 ЖК України, Законом України «Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ст.ст. 4, 13, 82, 263, 265 ЦПК України, ст.ст. 22, 23, 1166, 1167 ЦК України, суд, -

Outcome: dismissed