Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-12 00:00:00

Позивач [PERSON] заявила позов до Приватного акціонерного товариства «Продовольча компанія «Поділля», [PERSON] про визнання не дійсним договору оренди землі та скасування державної реєстрації. В своєму позові позивач зазначила, що відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого 11.03.2011 вона є власником земельної ділянки, площею 2,3127га., яка знаходиться на території Русавської сільської ради Ямпільського району Вінницької області, кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER]. 10.12.2010 вона на підставі довіреності уповноважила [PERSON] управляти та розпоряджатись всім її нерухомим майном, з чого б воно не складалось і де б воно не знаходилось, а також укладати, передбачені законом угоди та інше. 21.10.2014 в с. Русава Ямпільського району Вінницької області, на підставі вказаної довіреності [PERSON] підписала договір оренди землі від імені [PERSON] з ПрАТ «ПК Поділля» на земельну ділянку, площею 2,3127га. Також 21.10.2014 [PERSON] від імені [PERSON] підписала з ПрАТ ПК «Поділля» акт приймання-передачі земельної ділянки, площею 2,3127га. та акті визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Вказаний договір оренди землі від 21.10.2014 був зареєстрований реєстраційною службою Чечельницького РУЮ Вінницької області. Позивач вказала, що [PERSON] діючи відповідно до довіреності від 10.12.2010 не мала права підписувати договір оренди землі від 21.10.2014, так як вказана довіреність була видана строком на три роки, дія якої закінчилася 10.12.2013. Позивач станом на 21.10.2014 не уповноважувала [PERSON] укладати договір оренди ні усно, ні письмово. Вважаючи свої права порушеними, позивач просить визнати недійсним договір оренди землі, укладений 21 жовтня 2014 року з Приватним акціонерним товариством «Продовольча компанія «Поділля» та скасувати державну реєстрацію вказаного договору оренди земельної ділянки, стягнути із відповідача витрати по оплаті судового збору, комісійного збору банку, виготовлення ксерокопій документів та витрати на надання правової допомоги. Представник позивача [PERSON] - [PERSON], який діє на підставі довіреності від 01.06.2016 пояснив, що [PERSON] уповноважила [PERSON] управляти та розпоряджатись всім її нерухомим майном, з чого б воно не складалось і де б воно не знаходилось, а також укладати, передбачені законом угоди та інше. Вказана довіреність була дійсна до 2013 року, а договір [PERSON] підписала у 2014 році. Просив суд задовольнити позовні вимоги. Представник позивача [PERSON] - адвокат Снітко В.А., який діє на підставі ордеру серії [NUMBER] від 02.11.2016 та витягу з договору про надання правової допомоги №38 від 02.11.2016 пояснив, що [PERSON] діяла відповідно до довіреності, строк якої закінчився у 2013 році. 21.10.2014 [PERSON] від імені [PERSON] уклала договір оренди землі із ПрАТ ПК «Поділля», однак позивач [PERSON] не уповноважувала [PERSON] укладати вказаний договір. Просив суд задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача ПАТ ПК «Поділля» - Бартко О.І., який діє на підставі довіреності від 26.09.2016, пояснив, що 21.10.2014 було укладено договір оренди землі, особою, яка підписувала договір виступала [PERSON] Вказав, що дійсно із довіреності вбачається, що строк її дії закінчився. Також пояснив, що [PERSON] була виплачена винагорода за підписання договору оренди землі, виплачено орендну плату. Здійснювався обробіток землі ПрАТ ПК «Поділля». Вказав, що позов до ПрАТ «ПК Поділля» є безпідставним, отже, що [PERSON] перевищила повноваження, тому лише вона повинна відповідати за позовом. Також зазначив, що [PERSON] у 2016 році була в Україні, однак ніяких претензій щодо договору не висловлювала. Просив суд відмовити у задоволенні позову. Відповідач [PERSON] пояснила, що вона є людиною похилого віку їй 84 роки. Вказала, що вказаний договір оренди землі їй для підпису надала працівниця ПрАТ ПК «Поділля» Зазначила, що у 2015 році вона отримала орендну плату, однак [PERSON] не казала, що брала орендну плату. Просила позовні вимоги задовольнити. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог Реєстраційної служби Чечельницької РДА Вінницької області в судове засідання не прибув, про дату, час та місце судового розгляду справи був повідомлений у порядку, встановленому ст.74 ЦПК України - судовою повісткою, надісланою рекомендованим листом, про причини неявки суд не повідомив, заперечень суду не надав, клопотань про відкладення розгляду справи чи розгляд справи в його відсутність до суду не надійшло. Судом встановлено відсутність поважних причин неявки в судове засідання належно повідомленого представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, ухвалено про розгляд справи без його участі. Судом встановлено такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини. Із копії довіреності від 10.12.2010 встановлено, що [PERSON] уповноважила [PERSON] управляти та розпоряджатися її рухомим та нерухомим майном, з чого б воно не складалось і де б воно не знаходилося, а також немайновими правами, укладати всі передбачені законом угоди по керівництву і розпорядженню її майном, в тому числі продавати за ціною та на умовах на його розсуд, обмінювати, здавати в оренду, приймати спадщину або відмовлятися від неї, купувати, приймати в дар будь-яке майно на її ім'я, проводити розрахунки за укладеними угодами і виступати за неї при реєстрації права власності на майно, що підлягає реєстрації; вести її справи по реєстрації місця проживання та зняття її з реєстраційного обліку, представляти її інтереси при приватизації державного майна, отримувати належне їй майно, гроші (вклади), цінні папери, а також документи всіх видів осіб, установ, підприємств, організацій, в тому числі з Державного та інших банків, відділень зв'язку і телеграфу з будь-яких підстав, отримувати поштову телеграфну та іншу кореспонденцію, в тому числі грошову та пакунки; розпоряджатися рахунками в банках; вести від її імені справи в усіх установах, підприємствах, організаціях, незалежно від форм власності, державних установах, кооперативних та громадських організаціях, органах нотаріату, бюро технічної інвентаризації, представляти її інтереси в Пенсійному фонді України з питань оформлення належної їй пенсії, а також вести її справи в усіх установах з усіма правами, які надаються законом позивачу, відповідачу, а також третій особі, потерпілому, в тому числі з правом повної або часткової відмови від позовних вимог, визнання позову, зміни його предмету, укладання мирової угоди, оскарження рішення суду, подання виконавчого листа до стягнення, отримання присудженого майна або грошей; подавати будь-які необхідні заяви від її імені, отримувати будь-які довідки та документи на її ім'я, розписуватися за неї і виконувати всі інші дії і формальності, пов'язані з даним дорученням. Довіреність дійсна протягом трьох років, тобто, до 10.12.2013. Із копії Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого 11.03.2011 встановлено, що [PERSON] є власником земельної ділянки, площею 2.3127га., яка розташована на території Русавської сільської ради Ямпільського району Вінницької області, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Із копії договору оренди землі від 21.10.2014 встановлено, що [PERSON] від імені [PERSON] уклала із ПрАТ ПК «Поділля» договір оренди землі, на двадцять років, орендна плата становить 1893 гривні 97 копійок за кожен рік. Із копії акту приймання-передачі земельної ділянки в оренду до договору оренди землі від 21.10.2014 встановлено, що [PERSON] від імені [PERSON] підписала акт приймання-передачі земельної ділянки в оренду, площею 2.3127га. Із копії акту визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) встановлено, що [PERSON] від імені [PERSON] підписала акт визначення меж земельної ділянки в натурі, площею 2.3127га. з метою надання її в оренду для сільськогосподарського призначення на території Русавської сільської ради Ямпільського району Вінницької області. Із копії кадастрового плану встановлено, що земельній ділянці, площею 2.3127га присвоєно кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER]. Із копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень від 02.07.2015 встановлено, що Реєстраційною службою Чечельницького районного управління юстиції Вінницької області зареєстровано договір оренди земельної ділянки укладеного 21 жовтня 2014 року між [PERSON] з одного боку та Приватним акціонерним товариством «Продовольча компанія «Поділля» з іншого боку, на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 22552239 від 02.07.2015, номер запису про інше речове право 10261809 кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER], площа земельної ділянки 2,3127 га, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Із копії Свідоцтва про Державну реєстрацію юридичної особи від 22.12.2010 встановлено, що ПАТ «Продовольча компанія «Поділля» змінило найменування юридичної особи. Із копії висновку про результати розгляду звернення [PERSON] від 20.04.2016 встановлено, що розгляд звернення [PERSON] Ямпільським ВП Могилів-Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області припинено. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Сторонами не заявлено клопотань про витребування інших доказів, виклик свідків чи призначення судових експертиз, а тому суд розглянув справу на підставі наявних у ній доказів, відповідно до ст.ст.10,11 ЦПК України. Оцінюючи усі докази у їх сукупності суд частково вважає доведеними обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх позовних вимог, виходячи із наступного. Відповідно до вимог ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до вимог ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу та способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання правочину недійсним. Відповідно до ч.1-5 ст. 203 ЦК України - зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ст. 152 Земельного кодексу України, а також п.7 Постанови Пленуму Верховного суду України від 16.04.2004 №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав: визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту (стаття 16 ЦК України). Відповідно до ст.215 ч.3 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до ст.16 ч.2 п.п.2,4 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання правочину недійсним, відновлення становища, яке існувало до порушення. Судом встановлено, що оспорюваний правочин вчинений між [PERSON] і ПрАТ ПК «Поділля» без відповідної правової підстави, а саме без доручення власника земельної ділянки [PERSON] та без її волевиявлення, чим порушено її права та інтереси з боку відповідачів. Поновлення порушеного права позивача та відновлення становища, яке існувало до порушення, можливо лише шляхом визнання недійсним правочину - оспорюваного договору оренди землі, укладеного 21.10.2014. Суд вважає позовні вимоги [PERSON] обґрунтованими, виходячи із наступного. Оскаржуваний договір землі не відповідає внутрішній волі позивача, підписаний не особисто позивачем, а [PERSON], яка діяла без відповідного представництва (довіреності), так як видана позивачем довіреність дійсна була лише до 10.12.2013, а тому такий договір від 21.10.2014 підлягає визнанню недійсним. Вирішуючи вимогу позивача про скасування державної реєстрації вказаного договору оренди, суд вважає її обґрунтованою, виходячи із наступного. Відповідно до ч.2 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. П.41 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2011 року №1141, передбачено, що державний реєстратор вносить записи до Державного реєстру прав про скасування державної реєстрації прав у разі скасування на підставі рішення суду рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Спірний договір укладений [PERSON] від імені [PERSON] та ПрАТ ПК «Поділля» визнано недійсним, а тому з метою захисту пропущеного права позивача та відновлення становища, яке існувало до порушення, реєстрація договору оренди землі від 21.10.2014 підлягає скасуванню. З урахуванням наведеного, суд має підстави для задоволення позовних вимог у цій частині. При вирішенні питання про стягнення судових витрат, заявлених позивачем, пов'язаних з оплатою правової допомоги адвоката Снітко В.А., який діє на підставі укладеної із позивачем угоди про надання правової допомоги №38 від 02.11.2016, суд керується положеннями ст.84, 88 ЦПК України та ст.1 Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" від 20 грудня 2011 року № 4191-YI, якою встановлено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи (станом на 01.12.2016 відповідно до ст.8 ЗУ «Про державний бюджет України на 2016 рік» від 25.12.2016 № 928-VIII розмір мінімальної заробітної плати становить - 1600 гривень), який надавав правову допомогу, у судовому засіданні. Із квитанції №2 від 31.10.2016 слідує, що позивач сплатив адвокату за складання позовної заяви та участь в судовому засіданні 1700 гривень. Здійснюючи розрахунок судових витрат у цій частині, що підлягають стягненню із відповідачів, суд вважає їх обґрунтованими в частині стягнення за участь адвоката в судовому засіданні під час розгляду справи 13.12.2016 з 10 години 10 хвилин по 11 годину 13 хвилин (всього 63 хвилини), що підтверджується технічним записом та журналом судового засідання, що адвокат Снітко В.А. брав участь в судовому засіданні та надавав правову допомогу позивачу. Розмір судових витрат становить 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати - 640 гривень. З урахуванням наведеного, суд має підстави для стягнення із відповідачів на користь позивача витрати, пов'язані із наданням правової допомоги при розгляді справи у сумі по 320 гривень з кожного за 63 хвилини участі адвоката із розрахунку, встановленого ст.1 Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах", задовольнивши частково позовні вимоги. У задоволенні іншої частини вказаних позовних вимог про стягнення судових витрат за складання позовної заяви та участь в судовому розгляді, суд має підстави відмовити, оскільки відсутні докази про витрачений адвокатом час на складання позовної заяви. Суд не приймає як належні докази надану позивачем квитанцію №2 від 31.10.2016, акт виконаних робіт №2 від 31.10.2016 та витяг з договору №38 від 02.11.2016 із адвокатом, за яким адвокату Снітко В.А. позивач надала права, пов'язані із наданням їй правової допомоги. В цьому договорі не обумовлена вартість винагороди адвокату за надання правової допомоги. Не надано договору (угоди) із чітким визначенням прав та обов'язків сторін, обсягу роботи адвоката щодо надання правової допомоги саме у цій справі, розміру винагороди та терміну її оплати, не додано витягу із журналу адвокатської діяльності. З урахуванням наведеного, суд має підстави відмовити у задоволені цієї частини позову. При вирішенні питання про стягнення витрат по оплаті комісійного збору банку та по оплаті виготовлення ксерокопій документів, які додані до позовної заяви, суд керується ст. 79 ЦПК України і має підстави відмовити у задоволенні цієї вимоги позову, оскільки вказані оплати не відносяться до видів судових витрат та не підлягають стягненню з відповідачів. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, пов'язаних зі сплатою судового збору, оскільки позов задоволено, суд за правилами ст.88 ЦПК України має підстави присудити позивачу з відповідачів понесені нею та документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру двох задоволених вимог немайнового характеру, за ставкою, встановленою п.1.2 ч.2 ст.4 ЗУ «Про судовий збір», по 551 гривні 20 копійок судового збору з кожного із відповідачів. З урахуванням наведеного, суд має підстави для задоволення цієї частини позовних вимог. Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, врегульовані ст.55 Конституції України, ст.ст.15, 16 ч.2 п.п.2,4, 203, 215, 216 ЦК України, ст.ст.2, 3, 90, 152 ЗК України, ст.1 ЗУ «Про граничні розміри компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах.

Outcome: partial