Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-08 00:00:00

До суду з вказаним позовом звернулася [PERSON], посилаючись на те, що як видно з виписок погосподарських книг Розкішнянської сільської ради за 1986-1990, 1991-1995 роки та довідки Розкішнянської сільської ради житловий будинок № [ADDRESS] відносився до майна робітників і службовців. [INFO] року помер її батько [PERSON], спадщину за заповітом після смерті якого прийняла вона, як спадкоємець за заповітом, подавши до Ставищенської районної державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини у встановлений строк. Вважає, що [PERSON] за життя набув право власності на вказаний житловий будинок, як на майно робітників та службовців, а тому право власності на житловий будинок № [ADDRESS], в цілому увійшло до складу спадщини, яка відкрилася [INFO] року внаслідок смерті батька. За життя останній свого права власності на нерухоме майно не оформив, правовстановлюючого документу не отримав і права не зареєстрував. На даний час сільська рада державну реєстрацію не здійснює, що позбавляє її можливості оформити свої спадкові права в Ставищенській районній державній нотаріальній конторі. Рік побудови вказаного житлового будинку - 1988 р., вартість будинку відповідно до технічного паспорта становить 216274 гривень, загальна площа - 88,1 м2, житлова - 56,9 м2. Земельна ділянка, де розташований вказаний житловий будинок, приватизована та успадкована. Позивач просить суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] року батька [PERSON] на житловий будинок № [ADDRESS], як загальною площею - 88,1 м2, житловою площею - 56,9 м2, вартістю 216274 грн.. В судове засідання позивач не з'явилася, подала до суду заяву з зазначенням, що позовні вимоги підтримує та просить справу розглядати у її відсутність. Представник відповідача Розкішнянської сільської ради в судове засідання не прибув, до суду сільська рада подала заяву про визнання позовних вимог та розгляду справи у відсутність її представника. Треті особи [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не прибули, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, до суду подали заяви, в яких проти задоволення позову не заперечують, справу просять розглядати без їх участі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, розглянувши матеріали справи, письмову заяву представника відповідача Розкішнянської сільської ради про визнання позову та дослідивши письмові докази, вважає, що визнання представником відповідача позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Судом встановлено слідуючі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до виписок погосподарських книг Розкішнянської сільської ради за 1986-1990, 1991-1995 (а.с. 13-14) роки та довідки Розкішнянської сільської ради (а.с. 29) житловий будинок № [ADDRESS] відносився до майна робітників і службовців, головою якого був [PERSON]. Відповідно до архівного витягу з рішення виконавчого комітету Ставищенської районної ради народних депутатів «Про виконання робіт по обліку житлової площі і оформлення права власності на житлові будинки с. Розкішна та Іванівка Ставищенського району Київської області» № 153 від 11.10.1988 року вирішено Білоцерківському міжміському бюро технічної інвентаризації оформити право власності на житлові будинки, які належать громадянам, сільській Раді, колгоспу згідно додатку, затвердженого рішенням Розкішнянської сільської Ради № 38 від 14.07.1988 р. та рішенням Іванівської сільської Ради № 29 від 26.08.1988 року. У додатку значиться житловий будинок [ADDRESS] [INFO] року [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого виконавчим комітетом Розкішнянської сільської ради Ставщенського району Київської області (а.с. 30 зв). Спадщину за заповітом після смерті батька прийняла позивач, як спадкоємець за заповітом, подавши до Ставищенської районної державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини у встановлений строк (а.с. 30). Як вбачається з довідки Розкішнянської сільської ради № 164 від 23.01.2018 р. виконком Розкішнянської сільської ради не оспорює право власності [PERSON] на житловий будинок № [ADDRESS], за життя останній свого права власності на нерухоме майно не оформив, правовстановлюючого документу не отримав і права не зареєстрував. На даний час сільська рада державну реєстрацію не здійснює (а.с. 21). Відповідно до довідки Комунального підприємства Київської обласної ради «Південне бюро технічної інвентаризації» № 3161 від 19.09.2017 р. вбачається, що до 01.01.2013 р. право власності на житловий будинок № [ADDRESS] в КП КОР «Південне БТІ» не було зареєстровано (а.с. 20). Рік побудови вказаного житлового будинку, згідно технічного паспорту - 1990, вартість будинку відповідно до технічного паспорта становить 216274 гривень, загальна площа - 88,1 м2, житлова - 56,9 м2 (а.с. 17-19). Земельна ділянка, де розташований вказаний житловий будинок, приватизована та успадкована, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 01 грудня 2017 року (а.с. 34 зв). Статтею 182 ЦК України передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації, а порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість і підстави відмови в ній установлюються законом. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 1297 ЦК України встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно з положеннями ст. 1218, частин 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи, часом відкриття спадщини є день смерті особи, до складу спадщини входять усі права і обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною другою ст. 1223 ЦК України передбачено, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Як видно із статей 1268-1269 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Частиною 1 статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. В частині 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року № 1952-IV вказано, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. В ч. 1 ст. 3 вказаного Закону передбачено обов'язковість державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав. Частинами 2, 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію оречових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов'язкової реєстрації. Право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення, (постанова Верховного Суду України від 13 червня 2012 р. № 6-54 цс 12). З урахуванням положень ч. 1 ст. 15, ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За змістом наведених норм права потреба в такому способі захисту виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами (документами), підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Відповідно до роз'яснень Верховного Суду України, при розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було одержано свідоцтво про право на спадщину (ст. 1297 ЦК України) або не здійснено державну реєстрацію права на спадщину, слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття "виникнення права на спадщину" та "виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини", і пов'язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що [PERSON], згідно статей 100, 101 ЦК УРСР (1963 р.) та Закону України «Про власність» за життя набув право власності на вищевказаний житловий будинок, які діяли на час визнання за ним права власності Розкішнянською сільською радою, і це право в силу статті 1218 ЦК України увійшло до складу спадщини, яка відкрилася [INFO] року внаслідок смерті останнього, а позивач набув право на спадщину за законом на вищевказаний житловий будинок, і оскільки відповідачем позов визнається, - він підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідному рішенні у порядку встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, тобто 1081,37 грн..

Outcome: approved