Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-28 00:00:00

Позивач, [PERSON] , звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання права власності на майно. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що [INFO] померла його мати [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина на нерухоме майно, а саме на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 30,76 кв.м, житловою площею 28.5 кв.м. Оскільки він є спадкоємцем за законом, 06.05.2016 року звернувся до восьмої нотаріальної контори з заявою про приянтяття спадщини, однак постановою від 06.05.2006 року йому було відмовлено у видачі свідоцтва на спадщину з причини відсутності правовстановлюючих документів. Просить визнати за ним право власності на Ѕ частину квартири [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті матері. Ухвалою судді від 15.03.2019 по справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. У підготовче засідання сторони не з`явилися, відповідач подав до суду зустрічну позовну заяву, у якій посилаючись на неможливість оформлення спадщини у нотаріуса на Ѕ частину квартири [ADDRESS] , яка увійшла до складу спадкового майна, що залишилось після смерті матері через відсутність належним чином оформленого правовстановлюючого документа на вказану квартиру, просив визнати за ним право власності на Ѕ частину квартири, в порядку спадкування за законом після смерті матері. Ухвалою 25.04.2019 року зустрічний позов прийнятий до провадження, та призначено підготовче судове засідання. У підготовче судове засідання позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, надав суду письмове клопотання про розгляд справи без його участі, підтримав свої позовні вимоги, просить позов задовольнити, проти задоволення зустрічного позову [PERSON] не заперечує. Адовкат [PERSON] - [PERSON] надав суду письмове клопотання про розгляд справи без його участі, Відповідач [PERSON] у підготовче судове засідання не з`явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін у справі, без фіксації судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги за первинним позовом та зустрічною позовною заявою підлягають задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 17.05.1996 року (а.с. 6). Згідно договору міни недвижимості № 1623 від 10,11.1994 року квартира [ADDRESS] належить [PERSON] (а.с. 7). Як вбачається з свідоцтва про народження [NUMBER] , [PERSON] народився [INFO] , його матір`ю записана [PERSON] (а.с.9). З свідоцтва про народження [NUMBER] [PERSON] народився [INFO] , його матір`ю записана [PERSON] (а.с. 48). Після смерті [PERSON] з заявою про прийняття спадщини звернулися [PERSON] , [PERSON] , але постановами від 06.05.2016 року та 18.12.2013 року у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом відмовлено, через відсутність право установчих документів (а.с. 8, 47). До складу спадкового майна, що залишилось після смерті [PERSON] увійшла квартира [ADDRESS] . Згідно довідки завідуючої восьмої Запорізької нотаріальної контори № 407/02-14 від 26.03.2019 року, з заявою про видачу свідоцтва про право власності звернулися [PERSON] , [PERSON] , свідоцтво про право на спадщину не видавалося. Неможливість отримання свідоцтва про право на спадщину та свідоцтва про право власності позбавляє [PERSON] та [PERSON] можливості здійснювати права власників та порушує ч.1ст. 317 ЦК України, ч. ч. 1,2 ст. 319 ЦК України. Відповідно до ч.5 ст.11 ЦК України, однією з умов виникнення прав та обов`язків учасників цивільних правовідносин є рішення суду. З вимог ст.\~16\~ЦК України вбачається, що захист цивільних прав шляхом визнання права власності належить судам. Одним із способів захисту цивільних прав, згідно ч.2 ст. 16 ЦК України, є визнання права. Відповідно до глави 10 п. 4.21 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5 передбачено, що «При оформленні спадщини як за законом, так і за заповітом нотаріус у випадках, коли із документа, що посвідчує право власності, вбачається, що майно може бути спільною сумісною власністю подружжя, повинен з`ясувати, чи є у спадкодавця той з подружжя, який його пережив і який має право на 1/2 частку в спільному майні подружжя. За наявності другого з подружжя нотаріус видає йому свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя». Якщо нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право власності або свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення прав у нотаріальному порядку. Відповідно п. 12 Пленуму Верховного Суду України у постанові від\~30\~травня 2008\~року №\~7\~"Про\~судову практику\~у справах\~про спадкування" роз`яснено,\~що розглядаючи спори, пов`язані зі спадкуванням частки в праві спільної сумісної власності, необхідно звертати увагу на те, що згідно зі статтею 368 ЦК ( 435-15 ) спільною сумісною власністю є не лише майно, набуте подружжям за час шлюбу, якщо інше не встановлено договором або законом, а й майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Відповідно до роз`яснення постанови пленуму Верховного Суду України №7 від 2008 року у разі смерті члена кооперативу, яким до дня смерті було внесено повністю пайовий внесок, то відповідна квартира включається до складу спадщини. У разі смерті власника нерухомого майна первинна реєстрація права власності яка не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися в судовому порядку». Таким чином, обрані [PERSON] та [PERSON] способи захисту їх прав передбачені законом і відповідають йому. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Правова позиція суду щодо можливості захисту права власності позивача шляхом його визнання ґрунтується на практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно дост.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини "підлягає використанню національними судами України як джерело права. Згідно положень статті 1-ї Першого протоколу до Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Європейський Суд з прав людини у рішенні у справі «Ятрідіс проти Греції» зазначив, що володіння майном повинно бути законним. З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що вимоги позивачів за первісним та зустрічним позовами є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved