Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-25 00:00:00

До Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області надійшла заява Комунального некомерційного підприємства «Мелітопольський заклад з надання психіатричної допомоги» Запорізької обласної ради про госпіталізацію до закладу з надання психіатричної допомоги у примусовому порядку [PERSON] . Заява обґрунтована тим, що 23.08.2021 року о 18.00 годин [PERSON] був доставлений бригадою швидкої медичної допомоги у супроводі працівників поліції до закладу. [PERSON] хворіє психічно з 2013 року, багато разів лікувався у КНП «Запорізький обласний заклад з надання психіатричної допомоги» Запорізької обласної ради з приводу параноїчної шизофренії. Хвороба перебігає безперервно, проявляється галюцинаторно - параноїчною симптоматикою, агресивною поведінкою, відмовою від їжі та негативізмом. З 2014 року визнаний інвалідом 2 групи за психічним захворюванням. Останнє стаціонарне лікування з 08.06.2021 року по 30.06.2021 року. Враховуючи відсутність родичів та їх контактів, отримати відомості щодо поведінки хворого після виписки не виявляється можливим. Згідно з відомостями, викладеними у супровідному талоні бригади швидкої медичної допомоги, з 22.08.2021 року пацієнт бігав навколо автомобільної дороги, періодично кидався під машини, голосно кричав, просив його спасти. Декілька разів намагалися викликати бригаду швидкої медичної допомоги, але пацієнт тікав. 23.08.2021 року [PERSON] був доставлений до закладу та госпіталізований до п/в чоловічого. При надходженні відмовився надати усвідомлену, добровільну згоду на госпіталізацію та лікування в умовах закладу з надання психіатричної допомоги. Оскільки, протягом доби згоди пацієнта та перебування у психіатричному закладі отримано не було, 24.08.2021 року о 17.50 годин він був виписаний у зв`язку із закінченням 24 годинного терміну. Враховуючи відсутність позитивної динаміки у психічному стані, 24.08.2021 року о 18.00 годин хворий був знову госпіталізований до психіатричного чоловічого відділення. При надходженні відмовився надати усвідомлену, добровільну згоду на госпіталізацію та лікування в умовах закладу з надання психіатричної допомоги, у зв`язку із чим був госпіталізований у примусовому порядку, оскільки за психічним станом виявляє небезпеку для себе та оточуючих. При надходженні, продуктивному контакту недосяжний, на запитання не відповідав, інструкцій не виконував, виглядає неохайно, брудний, негативістичний, мутичний, опирається огляду, намагається битися, своєї поведінки не пояснює. Іноді застигає, озирається, навколо, потім дивиться в одну крапку, прислуховується, напружується, переживань не розкривав. У зв`язку з наявністю у хворого тяжкого психічного розладу та відсутністю критичної оцінки свого стану, лікування хворого можливе лише в стаціонарних умовах закладу з надання психіатричної допомоги, тому госпіталізація його в психіатричне відділення чоловіче у примусовому порядку є доцільною. Представник заявника та лікар-психіатр Тарасенко Ю.С. у судовому засіданні доводи та вимоги заяви підтримала у повному обсязі, зазначила що пацієнт виявляє реальні наміри вчинити дії що являють собою безпосередню небезпеку для себе, оскільки бігав по проїзній частині дорозі, кидався під машини, голосно кричав, просив йому допомогти. Внаслідок своєї хвороби [PERSON] потребує госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги у примусовому порядку для подальшого нагляду та здійснення адекватного лікування, а тому просить задовольнити заяву з підстав, зазначених у ній. Особа, стосовно якої вирішується питання про надання їй психіатричної допомоги у примусовому порядку [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що мешкає сам в [ADDRESS] . Батьків не має, дружини та дітей не має. Як опинився в с. Новобогданівка пояснити не зміг. Пам`ятає, що ходив по дорозі на проїзній частині, босоніж. Нещодавно виписався з психіатричної лікарні, але вживати ліки кинув. Не заперечував, щоб його трохи підлікували в примусовому порядку. Суд, вислухавши доводи представника заявника та лікаря-психіатра, особу, стосовно якої вирішується питання про надання їй психіатричної допомоги у примусовому порядку, думку прокурора, яка вважає необхідним задовольнити вказану заяву, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає повному задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 339 ЦПК України за умов, визначених Законом України "Про психіатричну допомогу", заява лікаря-психіатра про проведення психіатричного огляду особи у примусовому порядку, про надання особі амбулаторної психіатричної допомоги та її продовження в примусовому порядку подається до суду за місцем проживання особи, а заява представника психіатричного закладу про госпіталізацію особи до психіатричного закладу у примусовому порядку та заява про продовження такої госпіталізації подаються до суду за місцезнаходженням зазначеного закладу. Статтею 14 Закону України "Про психіатричну допомогу" визначено, що особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права. У своєму рішенні Європейський Суд з прав людини (справа «Анатолій Руденко проти України») від 17 квітня 2014 року зазначив, що особа не може вважатися «Психічно хворою» та позбавлена волі, якщо не дотримано трьох нижченаведених мінімальних умов; по-перше, об`єктивна медична експертиза повинна достовірно показати, що особа є психічно хворою; по-друге, психічний розлад має бути таким, що обумовлює примусове тримання особи у психіатричній лікарні; по-третє, необхідність продовжуваного тримання у психіатричній лікарні залежить від стійкості такого захворювання. Відповідно до вимог ч.1 ст. 340 ЦПК України у заяві про проведення психіатричного огляду фізичної особи у примусовому порядку, про надання особі амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку та її продовження, про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку та продовження такої госпіталізації повинні бути зазначені підстави для надання психіатричної допомоги у примусовому порядку, встановлені законом. Згідно з ч. 2 ст. 340 ЦПК України до заяви про психіатричний огляд або надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку додається висновок лікаря-психіатра, а про продовження примусово амбулаторної психіатричної допомоги, про примусову госпіталізацію, її продовження - висновок комісії лікарів-психіатрів та інші відповідні матеріали. Судом встановлено, що [PERSON] , 1983 р.н., який проживає за адресою: [ADDRESS] був доставлений бригадою швидкої медичної допомоги у супроводі працівників поліції до Комунального некомерційного підприємства «Мелітопольський заклад з надання психіатричної допомоги» Запорізької обласної ради 23.08.2021 року о 18.00 годин. [PERSON] хворіє психічно з 2013 року, багато разів лікувався у КНП «Запорізький обласний заклад з надання психіатричної допомоги» Запорізької обласної ради з приводу параноїчної шизофренії. Хвороба перебігає безперервно, проявляється галюцинаторно - параноїчною симптоматикою, агресивною поведінкою, відмовою від їжі та негативізмом. З 2014 року визнаний інвалідом 2 групи за психічним захворюванням. Останнє стаціонарне лікування з 08.06.2021 року по 30.06.2021 року. Згідно висновку комісії лікарів-психіатрів Комунального некомерційного підприємства «Мелітопольський заклад з надання психіатричної допомоги» Запорізької обласної ради від 25.08.2021 року встановлено, що [PERSON] страждає на шизофренію, параноїдна форма, безперервний тип перебігу, онейроїдно - кататонічний синдром, емоційно - вольовий дефект. У зв`язку із наявністю у хворого тяжкого психічного розладу та відсутністю критичної оцінки свого стану, лікування хворого можливе лише в стаціонарних умовах. Пацієнт виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для себе та оточуючих, внаслідок чого хворий [PERSON] потребує госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги у примусовому порядку для подальшого нагляду та здійснення адекватного лікування /а.с.3-4/. У зв`язку з викладеним, аналізуючи обставини справи та надавши їм належну правову оцінку, враховуючи висновок лікарів-психіатрів Комунального некомерційного підприємства «Мелітопольський заклад з надання психіатричної допомоги» ЗОР, судом встановлено, що [PERSON] за своїм психічним станом виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для оточуючих, в зв`язку із чим, суд вважає, що заявлені вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 342 ЦПК України, залежно від встановлених обставин суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні, яке підлягає негайному виконанню. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Outcome: approved