Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-15 00:00:00

ПАТ КБ "ПриватБанк" (далі - позивач) звернувся в суд з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] (далі - відповідача) на його користь 63866 грн. 80 коп. заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що відповідно до укладеного договору №б/н від 29.09.2007 [PERSON] отримав кредит у розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, підтверджується підписом у заяві. Позивач вважає, що свої зобов'язання за договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі і надав відповідачу кредит у розмірі встановленому договором, а відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за договором. Відповідно до ч.2 ст.1050, ч.2 1054 ст. ЦК України, наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту, є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. У зв'язку з порушеннями відповідачем зобов'язань за кредитним договором, станом на 28.02.2018 за ним рахується заборгованість в сумі 63866 грн. 80 коп., яка складається із: заборгованості за кредитом - 4868 грн. 31 коп., заборгованість за відсотками за користування кредитом - 52169 грн. 12 коп., заборгованості за пенею - 3550 грн. 00 коп., а також штрафи відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг (фіксована складова) - 250 грн. та штрафу (процентна складова) - 3029 грн. 37 коп. Просить стягнути з відповідача вказану заборгованість, а також понесені судові витрати. Від представника [PERSON] - адвоката Рідченко М.В. 18.05.2018 до суду надійшов зустрічний позов до Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" про визнання кредитного договору недійсним. Ухвалою суду від 18 червня 2018 року зустрічний позов прийнято до розгляду з первісним позовом. У зустрічному позові зазначено, що до первісного позову ПАТ КБ «ПриватБанк» не надав жодного документу в якому було б зазначено розмір наданого кредитного ліміту та умови надання даного кредиту. Також згідно заяви [PERSON] про отримання кредиту вказано дату заяви та дату отримання картки 14.11.2007 і підтверджено дану дату підписом [PERSON] Дата 29.09.2007 вказана працівником банку в розділі «Відмітки банку» як дата відкриття рахунку. Тому є не зрозумілим коли саме було видано кредит останньому. Окрім того, під час підписання заяви на видачу кредиту [PERSON] виповнилось повних 17 років, тобто кредитний договір було укладено з неповнолітньою фізичною особою в стані неповної цивільної дієздатності, докази щодо надання згоди батьками [PERSON] на укладення цього кредитного договору в ПАТ КБ «ПриватБанк» відсутні. Тому вважає, що укладений [PERSON] кредитний договір з ПАТ КБ «ПриватБанк» не відповідає вимогам ч. 2 ст. 203 ЦК України, а тому має бути визнаний судом недійсним. Також 18.05.2018 подано відзив на позов про стягнення заборгованості, в якому представником [PERSON] - адвокатом Рідченко М.В. зазначено, що згідно розрахунку заборгованості за договором від 29.09.2007, останній платіж [PERSON] здійснено 27.02.2015 у розмірі 200 грн. Позов надійшов до суду 03.04.2018, тобто після спливу строку позовної давності, які просить застосувати та відмовити в задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк» (а.с. 41-42). 18.06.2018 від представника АТ КБ «Приватбанк» до суду надійшла відповідь на відзив, де зазначено, що відповідно до ст. 32 ЦК України особа у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років має неповну цивільну дієздатність та крім правочинів, передбачених ст. 31 ЦК України має право здійснювати наступні дії: 1) самостійно розпоряджатися своїм заробітком, стипендією або іншими доходами; 2) самостійно здійснювати права на результати інтелектуальної, творчої діяльності, що охороняються законом; 3) бути учасником (засновником) юридичних осіб, якщо це не заборонено законом або установчими документами юридичної особи; 4) самостійно укладати договір банківського вкладу (рахунку) та розпоряджатися вкладом, внесеним нею на своє ім'я (грошовими коштами на рахунку). Неповнолітня особа вчиняє інші правочини за згодою батьків (усиновлювачів) або піклувальників. Згідно ст. 33 ЦК України неповнолітня особа особисто несе відповідальність за порушення договору, укладеного нею самостійно відповідно до закону. Згідно виписки по рахунку вбачається, що [PERSON] тільки після досягнення повноліття скористався кредитними коштами, а 22.03.2013 повторно звернувся до банку з метою перевипуску кредитної карти у зв`язку з закінченням строку дії. Заборгованість виникла з 26.10.2013. Не підлягає застосуванню строк позовної давності, оскільки перебіг позовної давності щодо повернення кредиту в повному обсязі починається зі спливом останнього дня місяця дії картки, тому при зверненні до суду дотримано строк позовної давності. Просить позовні вимоги банку задовольнити у повному обсязі (а.с. 63-74). Аналогічна позиція викладена у відзиві на зустрічну позовну заяву (а.с. 183-188). Ухвалою Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 24.04.2018 відкрито провадження у справі (а.с. 26). У зв'язку із звільненням з посади судді [PERSON]., вказана справа передана у провадження судді Ралець Р.В. та прийнята ним до свого провадження відповідно до ухвали суду від 23.10.2018 (а.с. 204). Ухвалою Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 28.01.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 16.04.2019 (а.с. 209). Представник позивача за первісним позовом та відповідач за зустрічним - АТ КБ «Приватбанк» в судове засідання не з'явився, будучи належно повідомленим про дату, час та місце розгляду справи (а.с. 211). Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним - [PERSON] в судове засідання не з`явився, будучи належно повідомленим про дату, час та місце судового розгляду (а.с. 212). Від представника [PERSON] - адвоката Рідченко М.В. надійшла заява, в якій просить провести розгляд справи без її участі, в позові АТ КБ «Приватбанк» відмовити, зустрічні позовні вимоги задовольнити (а.с. 210). Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ч. 4 ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Дослідивши матеріали справи, докази по справі, суд дійшов до наступних висновків. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що банком надано фотокопію підписаної анкети-заяви [PERSON]від 29.09.2007 про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, заповнено анкетні відомості, відмічено галочками, що є студентом Дубенського проф. ліцею. При цьому вказано дату заяви та дату отримання картки 14.11.2007 та стоїть відмітка навпроти назви «Кредитна універсальна» (а.с. 7). Згідно паспортних даних [PERSON] народився [INFO] (а.с. 31). Тобто, на момент підписання анкети-заяви на видачу кредиту він був неповнолітній. Відповідно до ч. 2 ст. 203 ЦК України, особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Повну цивільну дієздатність має фізична особа, яка досягла вісімнадцяти років (повноліття), що передбачено ч. 1 ст. 34 ЦК України. Відповідно до вимог ст. 31 ЦК України фізична особа, яка не досягла чотирнадцяти років (малолітня особа), має право: 1) самостійно вчиняти дрібні побутові правочини. Правочин вважається дрібним побутовим, якщо він задовольняє побутові потреби особи, відповідає її фізичному, духовному чи соціальному розвитку та стосується предмета, який має невисоку вартість; 2) здійснювати особисті немайнові права на результати інтелектуальної, творчої діяльності, що охороняються законом. Малолітня особа не несе відповідальності за завдану нею шкоду. Крім правочинів, передбачених статтею 31 цього Кодексу, фізична особа у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років (неповнолітня особа) має право: 1) самостійно розпоряджатися своїм заробітком, стипендією або іншими доходами; 2) самостійно здійснювати права на результати інтелектуальної, творчої діяльності, що охороняються законом; 3) бути учасником (засновником) юридичних осіб, якщо це не заборонено законом або установчими документами юридичної особи; 4) самостійно укладати договір банківського вкладу (рахунку) та розпоряджатися вкладом, внесеним нею на своє ім'я (грошовими коштами на рахунку). Неповнолітня особа вчиняє інші правочини за згодою батьків (усиновлювачів) або піклувальників. На вчинення неповнолітньою особою правочину щодо транспортних засобів або нерухомого майна повинна бути письмова нотаріально посвідчена згода батьків (усиновлювачів) або піклувальника і дозвіл органу опіки та піклування. Неповнолітня особа може розпоряджатися грошовими коштами, що внесені повністю або частково іншими особами у фінансову установу на її ім'я, за згодою органу опіки та піклування та батьків (усиновлювачів) або піклувальника. Згода на вчинення неповнолітньою особою правочину має бути одержана від батьків (усиновлювачів) або піклувальника та органу опіки та піклування відповідно до закону (ст. 32 ЦК України). У відповідності до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Частиною другою ст. 222 ЦК України встановлено, що правочин, вчинений неповнолітньою особою за межами її цивільної дієздатності без згоди батьків (усиновлювачів), піклувальників, може бути визнаний судом недійсним за позовом заінтересованої особи. За положеннями частин першої і третьої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ч. 3 ст. 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Характер кредитних правовідносин, які передбачають обов'язок позичальника регулярно в обов'язковому порядку вносити кошти на погашення кредиту, сплати відсотків та комісії, матеріальну відповідальність за порушення строків грошових платежів, незважаючи на порівняно незначний розмір кредиту не дає підстав віднести кредитний договір до дрібних побутових правочинів, а тому відповідно до вимог закону у разі, коли позичальником є неповнолітня фізична особа, кредитний договір з нею може бути укладений лише за згодою її батьків (усиновлювачів) або піклувальників. Тому, враховуючи вищезазначене, суд прийшов до висновку, що укладений 29.09.2007 кредитний договір між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] не відповідає вимогам ч. 2 ст. 203 ЦК України, а тому має бути визнаний недійсним. Відповідно позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: approved