Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про встановлення факту належності документа та визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом. В обгрунтування своїх вимог посилається на наступні обставини. Його матері [PERSON] на підставі сертифікату на право власності на земельну частку серії [NUMBER], виданого Нікопольською районною державною адміністрацією 13.12.1996 року, належала земельна ділянка, площею 6,47 умовних кадастрових га., в КСП «За мир». [INFO] року [PERSON] померла. За життя вона не розпорядилась належним їй майном, заповіту не склала. Оскільки крім нього у мами є ще донька - його рідна сестра [PERSON] - вони з сестрою являються спадкоємцями за законом після смерті мами. Сестра при його первинному зверненні до суду з позовом про визнання за ним права на спадкове майно не заперечувала, щоб усе майно залишилось йому. Але вже під час його звернення змінила свою думку, вважає, що йому повинна належати лише частини спадщини, а інша - їй. Проте, до нотаріальної контори вона звертатись не бажає. З цих підстав він вимушений зменшити свої позовні вимоги щодо спадкового майна. Він звернувся до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про спадщину після смерті матері у липні 2017 року. Але у видачі свідоцтва про право спадщини на майно йому було відмовлено постановою приватного нотаріуса Нікопольського районного нотаріального округу Гульбандян Л.В. 26.07.2017 року у зв'язку з тим, що у сертифікаті про право на земельну частку допущена описка: ім»я мами вказане не «[PERSON]», а «[PERSON]». Зараз він не має можливості оформити належне йому спадкове майно, розпорядитись ним за власним розсудом. Усунути вказану невідповідність можливо лише в судовому порядку, тому вимушений звернутись до суду. Відповідач за первісним позовом [PERSON] надала до суду зустрічну позовну заяву, в якій посилалась на те, що [INFO] року померла її мати [PERSON]. На день смерті мати була зареєстрована та проживала одна за адресою: [ADDRESS]. Після її смерті залишилось спадкове майно, яке складається з земельної частки (паю) на землю колишнього КСП «За мир» Нікопольського району на території Лошкарівської сільсь\-кої ради Нікопольського району Дніпропетровської області, площею 6,47 умовних кадастро\-вих гектар, яка належала їй на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданого Нікопольською районною державною адміністрацією 13.12.1996 року та зареєстрованого 13.12.1996 року в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну част\-ку (пай) за №647. На випадок своєї смерті мати заповіту не склала. Вона та відповідач [PERSON] є спадкоємцями першої черги як діти спадкодавця. Згідно з ч.1 ст.529 Цивільного кодексу УРСР від 18.07.1963 № 1540-УІ (який був чинним на момент відкриття спадщини), при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померло\-го. Відповідно до вимог ст.548 Цивільного кодексу УРСР, для придбання спадщини не\-обхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно з вимогами ст.549 Цивільного кодексу УРСР, діями, що свідчать про прийняття спадщини, є такі: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Так, на відміну від [PERSON], вона прийняла спадщину, фактично вступивши в уп\-равління та володіння спадковим майном, про що свідчить той факт, що у неї зберігаються ощадні книжки матері. З огляду на викладене, вона та відповідач мають рівні частки у спадковій масі. Твер\-дження [PERSON] про те, що вона не заперечує, щоб усе майно матері перейшло йому, не відповідає дійсності. [PERSON] не прийняв спадщину та просить поновити йому строк, відповідно до вимог ст.550 Цивільного кодексу УРСР. Вона вважає, що також має право на спадщину у повному обсязі. Для оформлення своїх спадкових прав вона звернулася до приватного нотаріуса Нікопольського РНО Гульбандян Л.В. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай). Проте, у його видачі їй було відмовлено в зв'язку з тим, що нею не пред'явлено правовстановлюючого документу. Для вирішення цього питання нотаріусом їй рекомендовано звернутися до суду. З вказаних вище причин вона як спадкоємець не може набути право на земельну частку (пай), яке належало її матері, в порядку спадкування через нотаріальну контору та вимуше\-на звернутися до суду. Відповідно до пункту 11 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7, при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай), основним документом, що посвідчує та\-ке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акту про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну час\-тку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідно\-син Земельного кодексу України 1990 року (561-12), Указу Президента України від 8 серпня 1995 року N 720/95 (720/95) "Про порядок паювання земель, переданих у колектив\-ну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" та відповідні норми ЦК УРСР (1540-06). У цьому разі слід враховувати, що, згідно з пунктом 17 Перехідних поло\-жень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року (2768-14), сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. За таких обставин звернулась до суду і просить відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] та визнати за нею право на земельну частку (пай), пло\-щею 6,47 умовних кадастрових гектар із земель колишнього КСП «За мир» Нікопольського району Дніпропетровської області на території Лошкарівської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області, в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], померлої [INFO] року. В судове засідання сторони не прибули, надали заяви про розгляд справи у свою відсутність. Позивач за первісним позовом [PERSON] свої позовні вимоги підтримав частково, наполягав на задоволенні позовних вимог лише в частині встановлення факту належності правовстановлюючого документу, позовні вимоги [PERSON] за зустрічним позовом визнав в повному обсязі. Відповідачка за первісним позовом [PERSON] свою зустрічну позовну заяву підтримала в повному обсязі і просила її задовольнити. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод", кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов"язків цивільного характеру. Згідно із ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.2 ст.1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно зі ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч.1 ст.529 Цивільного кодексу УРСР від 18.07.1963 № 1540-УІ (який був чинним на момент відкриття спадщини), при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померло\-го. Згідно зі ст.548 Цивільного кодексу УРСР, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст.549 Цивільного кодексу УРСР, діями, що свідчать про прийняття спадщини, визнаються 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Як встановлено в судовому засіданні, матері сторін по справі [PERSON] на підставі сертифікату на право власності на земельну частку серії [NUMBER], виданого Нікопольською районною державною адміністрацією 13.12.1996 року, належала земельна ділянка, площею 6,47 умовних кадастрових га., в КСП «За мир» (а.с.5). [INFO] року [PERSON] померла (а.с.7, 17). За життя спадкодавиця не розпорядилась належним їй майном, заповіту не склала. Сторони по справі являються спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] (а.с.4, 6, 25, 27-28). Сторони по справі вчасно до нотаріуса не звернулись. Позивач за первісним позовом [PERSON] звернувся до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про спадщину після смерті матері лише у липні 2017 року. У видачі свідоцтва про право спадщини на майно йому було відмовлено постановою приватного нотаріуса Нікопольського районного нотаріального округу Гульбандян Л.В. 26.07.2017 року у зв'язку з тим, що у сертифікаті про право на земельну частку допущена описка: ім»я мами вказане не «[PERSON]», а «[PERSON]» (а.с.8-9). Відповідач за первісним позовом [PERSON] прийняла спадщину, фактично вступивши в уп\-равління та володіння спадковим майном. Але у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай) їй також було відмовлено в зв'язку з тим, що нею не пред'явлено правовстановлюючого документу. Зважаючи на ту обставину, що позивач за первісним позовом [PERSON] не заперечує проти визнання права власності на спадкове майно за своєю сестрою - відповідачем по справі, а відповідач за первісним позовом [PERSON] наполягає на задоволенні її зустрічного позову, суд вважає за можливе позовні вимоги [PERSON] задовольнити. Враховуючи викладене та

Outcome: partial