Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-02 00:00:00

Лікар-психіатр 14-го відділення Полтавської обласної клінічної психіатричної лікарні ім. О.Ф. Мальцева [PERSON] звернувся до суду із заявою про визнання госпіталізації недієздатного [PERSON] Вільєвича до психіатричного закладу за згодою опікуна доцільною. Заява обґрунтована тим, що 08 грудня 2016 року за направленням лікаря-психіатра ППНД - [PERSON] на лікування до Полтавської обласної клінічної психіатричної лікарні ім. О.Ф. Мальцева поступив хворий [PERSON] Вільєвич, [INFO], з діагнозом: Шизофренія, параноїдна форма, галюцинаторно-параноїдний синдром, епізодичний тип перебігу зі стабільним дефектом по апато-абулічному типу. В приймальному відділенні був оглянутий черговим лікарем [PERSON], який підтвердив необхідність стаціонарного лікування. Враховуючи наявність у хворого тяжкою психічного розладу, галюцинаторно-параноїдної симптоматики, неадекватної поведінки, внаслідок чого не виключено можливості скоєння суспільно-небезпечних дій. психічний стан на час огляду ЛКК, хворобливі зміни особистості, відсутність критики до неправильної поведінки в домашніх умовах та свого стану, соціальну дезадаптацію, потребу в психо-фармакотерапії та проведенні лікувально-реабілітаційних заходів в умовах стаціонару, лікування можливе тільки в стаціонарних умовах, лікар просив суд винести рішення про визнання госпіталізації недієздатного [PERSON] до психіатричного закладу за згодою опікуна доцільною. Лікар [PERSON] в судове засідання не зявилась, звернувшись до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності. В заяві також зазначила, що позов підтримує та просить задовольнити. Прокурор в судовому засіданні заяву підтримав, проти її задоволення не заперечує. Опікун [PERSON] звернулась до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності. Суд, заслухавши пояснення представника лікарні, думку прокурора, вивчивши докази у справі, приходить до наступних висновків. Рішенням Ленінського районного суду м.Полтави від 06 червня 2017 року опікуном недієздатного [PERSON] призначено [PERSON]. Як встановлено судом, [PERSON] психічно хворіє з 1977 року. Захворювання дебютувало галюцинаторно-маячною симптоматикою. З приводу загострення хвороби неодноразово стаціонарно лікувався в даній лікарні, остання виписка - 04.05.1995 року. Є інвалідом II групи довічно. Тривалий час приймав підтримуючу терапію, психічний стан хворого залишався задовільним. Психічний стан погіршився з листопада 2016 року, коли став погано спати вночі, сам із собою розмовляв, скаржився на наявність «голосів», знизився настрій, конфліктував з матірю, в звязку з чим був направлений на стаціонарне лікування до даної лікарні в добровільному порядку. 30 червня 2017 року [PERSON] оглянутий комісією лікарів-психіатрів, якою йому встановлено діагноз: Шизофренія, параноїдна форма, галюцинаторно-параноїдний синдром, епізодичний тип перебігу зі стабільним дефектом по апато-абулічному типу. Зважаючи на наявність у хворого тяжкою психічного розладу, галюцинаторно-параноїдної симптоматики, неадекватної поведінки, внаслідок чого не виключено можливості скоєння суспільно-небезпечних дій. психічний стан на час огляду ЛКК, хворобливі зміни особистості, відсутність критики до неправильної поведінки в домашніх умовах та свого стану, соціальну дезадаптацію, потребу в психо-фармакотерапії та проведенні лікувально-реабілітаційних заходів в умовах стаціонару, лікування можливе тільки в стаціонарних умовах, комісією зроблений висновок про доцільність госпіталізації [PERSON] Крім пояснень осіб, які беруть участь в судовому засіданні, зазначене підтверджується письмовими доказами висновком комісії лікарів-психіатрів, заявою опікуна хворого [PERSON], рішенням Ленінського районного суду м.Полтави від 06 червня 2017 року. Відповідно до ст.13 Закону України Про психіатричну допомогу особа, визнана у встановленому законом порядку недієздатною, госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна. Рішенням Конституційного суду України від 1 червня 2016 року № 2-рп/2016 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення третього речення частини першої статті 13 Закону України "Про психіатричну допомогу" (справа про судовий контроль за госпіталізацією недієздатних осіб до психіатричного закладу) визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення третього речення частини першої статті 13 Закону України "Про психіатричну допомогу" від 22 лютого 2000 року № 1489-III з наступними змінами у взаємозвязку з положенням частини другої цієї статті стосовно госпіталізації особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю. Зважаючи на наявність у [PERSON] тяжкого психічного розладу, його психічний стан, письмову заяву опікуна зі згодою на госпіталізацію [PERSON], враховуючи висновок комісії лікарів-психіатрів, суд вважає за необхідне поміщення [PERSON] до психіатричного стаціонару визнати доцільним. За таких обставин суд приходить до висновку, що заява лікаря-психіатра підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved