Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-29 00:00:00

В червні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, в якому вказав, що рішенням Ясинуватського міськрайонного суду Донецької області від 27 листопада 2013 року з нього утримуються аліменти на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів щомісячно, за рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 17 листопада 2015 року утримуються аліменти на користь [PERSON] на утримання [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття та рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 25 грудня 2015 року з нього утримують аліменти на користь [PERSON] на її утримання в розмірі 1/4 частини доходу щомісячно, до досягненням дитиною [PERSON], трирічного віку. Отже, загальний розмір аліментів загалом становить 75% його заробітку, що перевищує передбачений законом максимальний розмір. Просив зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на підставі рішень судів до 1/6 частини доходів на кожного. Рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 11 жовтня 2016 року у задоволенні позовних вимог позивачу [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про зменшення розміру аліментів відмовлено. В апеляційній скарзі [PERSON] просив скасувати рішення, ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, оскільки рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи: суд не звернув уваги, що після ухвалення рішення про стягнення аліментів на утримання доньки в 2013 році, змінився його сімейний стан, судом не враховані роз'яснення, викладені в Постанові Пленуму Верховного Суду України №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» про те, що максимальний розмір аліментів, які стягуються не повинен перевищувати 50% заробітної плати. До суду апеляційної інстанції сторони не з'явились, надали суду заЯви з проханням розглянути справу без їх участі. Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню за таких підстав. Судом першої інстанції під час розгляду справи встановлено, що рішенням Ясинуватського міськрайонного суду Донецької області від 27 листопада 2013 року з [PERSON] утримуються аліменти на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до повноліття дитини; [PERSON] є внутрішньо переміщеною особою, з березня 2016 року по травень 2016 року працює на підприємстві «Волинська дирекція центр поштового зв'язку № 2», дохід за цей період склав 4818,65 копійок, [PERSON], часто хворіє, потребує постійного догляду матері [PERSON], за рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 17 листопада 2015 року з [PERSON] утримуються аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до повноліття дитини; рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 25 грудня 2015 року з [PERSON] утримують аліменти на користь [PERSON] на її утримання в розмірі 1/4 частини доходу щомісячно, до досягненням дитиною [PERSON], трирічного віку, [PERSON] працює у «ПрАТ АПК-ІНВЕСТ», отримує заробітну плату, розмір якої за період з березня до серпня 2016 року склав 84872,41 грн.. Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, виходив з того, що вимоги позивача не ґрунтуються на законі, позивач має нормальний стан здоров'я, є працездатною особою, має стабільний заробіток, матеріальний стан з відрахуванням аліментів є задовільним та стабільним, позивач не вказав обставин, що мають істотне значення для зменшення розміру аліментів, не навів доказів, що його сімейний стан або матеріальне становище порівняно із станом на час винесення судами рішень, погіршився чи змінився настільки, що унеможливлює виплату ним аліментів у раніше визначеному розмірі. З такими висновками суду в повному обсязі погодитися неможливо. Дійсно, ч.1 ст.192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Після ухвалення 27 листопада 2013 року Ясинуватським міськрайонним судом Донецької області першого рішення про стягнення аліментів (арк..спр.8) сімейний стан позивача змінився, що було враховано судом при розгляді справ за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів (рішення Димитровського міського суду Донецької області від 17 листопада 2015 року) та за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини (рішення Димитровського міського суду Донецької області від 25 грудня 2015 року). При цьому під час розгляду даних справ в якості третьої особи приймала участь [PERSON], судом було враховано факт сплати аліментів відповідачем, позовні вимоги він визнавав в повному обсязі (арк..спр.9-11, 12-14). Отже висновки суду першої інстанції про те, що відсутні докази зміни матеріального чи сімейного стану платника аліментів, що є підставою для зміни розміру аліментів, є обґрунтованими, а доводи апеляційної скарги в цій частині є безпідставними. В той же час судом першої інстанції під час розгляду справи не були враховані положення ч. 4 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV "Про виконавче провадження", за положеннями якої загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати не може перевищувати п'ятдесят відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі в разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати в разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати сімдесяти відсотків. Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права. Суд першої інстанції, розглядаючи справу та ухвалюючи рішення, порушив норми матеріального права, що є підставою для скасування рішення з ухваленням нового про часткове задоволення позовних вимог - належить зменшити розмір аліментів, які стягуються на підставі рішення Димитровського міського суду Донецької області від 25 грудня 2015 року з [PERSON] на користь [PERSON] на її утримання до 1/6 частини всіх видів доходів. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного суду України N 3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" у новому розмірі аліменти необхідно стягувати з позивача, починаючи з дня набрання рішенням законної сили.

Outcome: partial