Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-19 00:00:00

В січні 2020 року [PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом до Ізюмської міської ради Харківської області про визнання права власності на спадкове майно, в якому просить визнати за ним право власності на гараж, загальною площею 20,6 кв.м., що розташований на [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після смерті [INFO] батька [PERSON] , який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . До судового засідання позивач не з`явився, її представник надала суду клопотання про розгляд справи без їх участі, просила позов задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання також не з`явився, згідно заяви, наявної в матеріалах справи, просить розгляд справи провести без участі представника відповідача, заперечень на позов не надав, покладався на розсуд суду. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. В зв`язку з неявкою сторін в судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Матеріалами справи встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , про що 02.05.2018 р. складено відповідний актовий запис № 377 Ізюмським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області. заповіту від 24.05.2007 року, посвідченого державним нотаріусом Ізюмської державної нотаріальної контори Живолуп І.В., зареєстрованого в реєстрі за №3-1248, [PERSON] було зроблено розпорядження на випадок його смерті: все майно, де б таке не було та з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде належати на день смерті, та на що за законом матиме право, заповів [PERSON] . Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно у тому числі у вигляді гаражу, що знаходиться по [ADDRESS] , який належав дружині померлого [PERSON] , яка померла [INFO] , після смерті якої він спадщину прийняв, але не оформив своїх спадкових прав. Вказаний гараж належав [PERSON] на підставі рішення Виконавчого комітету Ізюмської міської ради народних депутатів від 24 вересня 1991 року № 694 про оформлення раніше побудованих гаражів. Проте за життя [PERSON] не встигла внести відповідні дані про право власності на гараж в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкоємець має прийняти спадщину в порядку та строки, передбачені ст.1269, ст. 1270 Цивільним кодексом України. Згідно ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину, тому відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на право власності на майно не може бути перешкодою в реалізації права на спадщину. Статтею 1297 ЦК України встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов`язку у виді втрати права на спадщину. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п.23 (абз.3) своєї постанови № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Позивач прийняв спадщину від померлого батька шляхом подачі відповідної заяви в Ізюмську державну нотаріальну контору. Листом Ізюмської державної нотаріальної контори № 2995/02-17 від 24.12.2019 року позивачу повідомлено, що згідно п. 4.15 гл. 10 розділу II «Порядку вчинення нотаріальних нотаріусами України» спадкоємець повинен надати нотаріусу правовстановлюючий документ на нерухоме майно, належне померлому. Після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , видати свідоцтво про право на спадщину за законом на гараж, розташований в [ADDRESS] , Ізюмська державна нотаріальна контора не має можливості, так як відсутній оригінал та дублікат правовстановлюючого документа на вищевказаний гараж. Рекомендовано звернутися до Ізюмського міськрайонного суду Харківської області для визнання права власності на гараж в судовому порядку. Як визначено главою 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 р. № 296/5, а саме пунктами 4.14.15 та 4.18, при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус виготовляє витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Отже [PERSON] за життя згідно рішення Виконавчого комітету Ізюмської міської ради народних депутатів від 24.09.1991 р. № 694, набула право власності на об`єкт нерухомого майна - гараж, який побудувала протягом 1982-1991 років. Таким чином, незважаючи на те, що у спадкодавця відсутня державна реєстрація права власності на гараж по [ADDRESS] , суд вважає, що це майно входить до складу спадщини після смерті [PERSON] та [PERSON] , побудований до 01.01.2004 р. (до моменту набрання чинності норм, які пов`язували набуття права власності з моментом державної реєстрації). На момент будівництва гаражу державна реєстрація житлових будинків, споруд регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української PCP 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Зазначений нормативний акт передбачав державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". На момент закінчення спадкодавцем будівництва у 1991 році діяло наступне законодавство, яке регулювало виникнення права власності, зокрема положеннями ЦK УРСР 1963 року, Законом України "Про власність", Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP від 31 січня 1966 року, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української PCP, та іншими нормативними актами За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. Як зазначив Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у листі від 16.05.2013 р. за № 24-753/0/4-13, при вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Моментом набрання чинності норм, які пов`язували набуття права власності з моментом їх державної реєстрації є 01.01.2004 р. - набуття чинності Цивільного кодексу України. Ізюмська державна нотаріальна контора листом № 299/01-16 від 11.02.2020 року повідомила, що згідно Книги реєстрації та обліку спадкових справ, після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , з заявою про прийняття або відмову від спадщини ніхто із спадкоємців не звертався. Спадкова справа не заводилася. Відповідно до судової практики розгляду цивільних справ про спадкування, узагальненої в листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» позови щодо права спадкування за загальними правилами підсудності подаються до суду за місцем проживання (знаходження) відповідача, за винятком позовів щодо нерухомого спадкового майна, які подаються до суду за місцезнаходженням цього майна. Таким чином суд вважає, що позовна заява [PERSON] підлягає задоволенню.

Outcome: approved