Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-19 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. 30.12.2019 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, свої вимоги мотивує тим, що вона є власницею квартири [ADDRESS] . Відповідачі [PERSON] та [PERSON] , хоча і зареєстровані за вказаною адресою, але фактично не проживають в квартирі, а саме [PERSON] з 20.05. 2002 року та [PERSON] з 10.03. 2008 року. Перешкод в користуванні жилим приміщенням вона відповідачам не чинить. Відповідачі не проживають у вказаній квартирі, не сплачують комунальні платежі, в утриманні житла участі не беруть, особистих речей в квартирі не мають, квартирою не цікавляться. Факт реєстрації відповідачів порушує право позивачки на вільне розпорядження і користування майном, їй нараховуються надмірні комунальні послуги, які не надаються відповідачам, але нараховуються на них. Тому звернулася до суду з вказаним позовом, яким просить визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням,а саме квартирою по [ADDRESS] . Процесуальні дії у справі. Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 30.12.2019 року відкрито провадження по справі у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін. Крім цього, відповідачам визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву або зустрічного позову. Відповідачами відзив не поданий, поважності причин його не подачі відповідачами суду не повідомлено, тому відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами (а. 22). 22.01. 2020 року ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області призначено справу до розгляду на 20.02. 2020 року з повідомленням сторін (а. с. 28). Позивачка та її представник в судове засідання не з`явились про день, час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку, представник позивача Грабар В. П. надав суду заяву, в якій просить справу розглядати без його участі та участі позивачки, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачам [PERSON] та [PERSON] у зв`язку з тим, що поштовий конверт повернувся до суду з інших причин по справі повторно судом направлено за їх зареєстрованим місцем проживання копію ухвали про відкриття провадження, копію позовної заяви з доданими матеріалами, а також у зв`язку з цим відповідно до ч.11 ст.128 ЦПК України на офіційному веб-сайті судової влади України 22 січня 2020 року розміщено повідомлення про розгляд вказаної справи (а.с.30). Суд вжив усіх необхідних заходів, передбачених ст.128, ст.130 ЦПК України для повідомлення відповідачів про розгляд їх справи. У зв`язку з цим суд вважає, що про розгляд даної цивільної справи відповідачі повідомлені в установленому законом порядку у відповідності до положень ст. 128, ст.130 ЦПК України. Аналіз наведених норм дає суду підстави дійти висновку, що наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини, і не може автоматично вважатись порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. За таких обставин відповідно до положень ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до норм ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі матеріалів. Суд, проаналізувавши матеріали справи, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Фактичні обставини справи, встановлені судом та мотиви суду. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] є власницею квартири [ADDRESS] , яка їй належить на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно серія [NUMBER] №158102 від 23.08. 2017 року виданого згідно з рішенням виконавчого комітету Охтирської міської ради від 16.08. 2017 року №122 (а. с. 4). Відповідно до довідки №1086 від 20.12. 2019 року виданої Приватним підприємством «Базис» за адресою: [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , а також [PERSON] , [INFO] , який не проживає з 20.05. 2002 року та [PERSON] , [INFO] , яка не проживає з 10.03. 2008 року (а. с. 5). Актом затвердженим директором Приватного підприємства «Базис» від 20. 12. 2019 року про проведення перевірки проживання в квартирі [ADDRESS] підтверджується, що в квартирі зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , але фактично не проживає з 20.05.2002 року та [PERSON] , але фактично не проживає з 10.03.2008 року. Фактично в даній квартирі проживає лише [PERSON] (а. с. 6). Відповідно до\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Відповідно до\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У справі Bellet v. France Суд зазначив, що"стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права". Згідно\~ст. 150 Житлового кодексу Української РСР, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Згідно із ч. 4\~ст. 156 ЖК України\~до членів сім`ї власника будинку належать особи, зазначені в ч. 2\~ст. 64 цього Кодексу, а саме, дружина, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Згідно з ч. 1, 4 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом (пункт другий вказаної статті). Право приватної власності, згідно частини четвертої наведеної статті Основного закону України, є непорушним. Зазначені положення кореспондуються з вимогами статті 319 ЦК України, відповідно до якої власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною першою статті 321 вказаного кодексу визначено, що право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17.07.1997 року відповідно до Закону України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції»\~\~закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом\~ст. 156 ЖК України\~та\~ст. 405 ЦК України\~члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Згідно з ч.4\~ст.156 ЖК Української РСР\~припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Згідно ч. 2\~статті 405 ЦК України\~- член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно\~ст. 72 ЖК України\~- визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Так, судом на підставі ретельно досліджених та перевірених в судовому засіданні доказів встановлено, що власниця квартири за адресою: [ADDRESS] позивачка [PERSON] має певні перешкоди у здійсненні нею права користування належною їй власністю, її право порушено, оскільки, реєстрація місця проживання відповідачів [PERSON] та [PERSON] за даною адресою, тягне додаткові витрати з боку позивачки по сплаті за комунальні послуги та витрати на утримання будинку. При цьому відповідачі не мають права власності на вищевказану квартиру, в квартирі не проживають більше року, а саме [PERSON] з 20.05. 2002 року, а [PERSON] з 10.03. 2008 року, що підтверджується довідкою Приватного підприємства «Базис» №1086 від 20.12. 2019 року та актом про проведення перевірки проживання в квартирі від 20.12 2019 року (а. с. 5-6). Висновок суду. За наведених обставин, виходячи з принципів розумності, виваженості і справедливості, балансу інтересів сторін, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для визнання [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS] . Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідачів необхідно стягнути на користь позивачки понесені судові витрати по справі за сплачений судовий збір в розмірі 768, 40 грн. в дольовому порядку з кожного по 384, 20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved