Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-17 00:00:00

ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з вказаним позовом, в обґрунтування вимог за яким зазначило, що 09.08.2007 року позичальник [PERSON] відповідно до укладеного кредитного договору №ZHA0AE00000070 отримав кредит у розмірі 14\~046,20 доларів США на термін до 08.08.2014 року, зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконує, внаслідок чого станом на 09.09.2015 року утворилася заборгованість в розмірі 6\~390,65 доларів США, що еквівалентно 143\~214,46 грн., яку позивач просить стягнути. 03.12.2015 року [PERSON] звернувся до суду із зустрічною позовною заявою, в якій просив визнати недійсним пункт 4.1 кредитного договору №ZHA0AE00000070 від 09.08.2007 року, укладеного між ним та ПАТ КБ «Приватбанк». Представник позивача за первісним позовом в судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, первісний позов підтримує в повному обсязі, у задоволенні зустрічного позову просить відмовити. Представник відповідача за первісним позовом в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, просив зменшити розмір нарахованої пені у звязку зі скрутним матеріальним становищем відповідача та залишити без розгляду зустрічний позов. Ухвалою суду від 18.07.2016 року зустрічну позовну заяву [PERSON] до Публічного акціонерного товариства [PERSON] "ПриватБанк" про визнання окремих положень кредитного договору недійсними залишено без розгляду. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, вивчивши й дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення первісного позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до кредитного договору №ZHA0AE00000070 від 09.08.2007 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 14\~462,21 доларів США на строк до 08.08.2014 року включно, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,84 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с. 70-72). Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 22.01.2013 року, яке набрало законної сили, стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість по кредитному договору №ZHA0AE00000070 від 09.08.2007 року в сумі 16\~546,90 доларів США, що за курсом 7.99 відповідно до службового розпорядження НБУ від 13.07.2012 року складає 132\~259,37 грн., яка складається з наступного: 6\~875,47 доларів США заборгованість за кредитом; 5\~174,21 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом; 481,37 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом; 4\~015,85 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором (а.с. 46). Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, що передбачено ч. 3 ст. 61 ЦПК України. Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Положенням ч. 1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Згідно з п. 17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" №5 від 30.03.2012, зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599 - 601, 604 609 ЦК. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК України. Таке розяснення відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 06 липня 2016 року у справі № 6-1047цс16, яка відповідно до вимог ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України; суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України. Таким чином суд приходить до висновку, що з відповідача [PERSON] на користь банку підлягають стягненню у звязку із неналежним виконання умов кредитного договору заборгованість за процентами та пеня. Враховуючи, що рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 22.01.2013 року з [PERSON] вже була стягнута заборгованість за кредитним договором № ZHA0AE00000070 від 09.08.2007 року в сумі 16\~546,90 доларів США станом на 13.07.2012, суд (з огляду на межі заявлених позовних вимог) вважає за можливе стягнути з [PERSON] 0,80 доларів США у якості заборгованості за процентами, згідно наданого банком розрахунку заборгованості за період із 14.07.2012 по 09.09.2015 року (а.с. 78-79). За рішенням суду може бути зменшений розмір неустойки, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення, що передбачено ч. 3 ст. 551 ЦК України. У постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 3 вересня 2014 у справі № 6-100цс14 міститься правовий висновок, що ч. 3 ст. 551 ЦК України з урахуванням положень ст. 3 цього Кодексу щодо загальних засад цивільного законодавства та ч. 4 ст. 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків. Згідно з п. 27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012, істотними обставинами в розумінні частини третьої статті 551 ЦК можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання). З урахуванням того, що твердження представника [PERSON] про складне майнове становище його довірителя, перебування на утримання позивача за зустрічним позовом непрацездатної хворої матері знайшло своє підтвердження у письмових матеріалах справи (а.с. 80, 81, 91, 92), суд вважає за можливе, з огляду на зміст ч. 3 ст. 551 ЦК України, зменшити розмір пені до розміру збитків (відсотків), а саме до 0,80 доларів США. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» підлягає стягненню судовий збір в сумі 116 грн. 68 коп. пропорційно до задоволеної частини вимог. На підставі ст.ст. 525, 526, 530, 533, 551, 1048-1050, 1054 ЦК України,

Outcome: partial