Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-06 00:00:00

ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Вінницького обласного управління ПАТ «Державний ощадний банк України» звернулися до суду з позовом до [PERSON], за участю третьої особи Центрального відділу ДВС м. Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області про зняття арешту з майна, мотивуючи свої вимоги тим, що 13 лютого 2008 року між Відкритим акціонерним товариством "Державний ощадний банк України" в особі філії - Вінницьке міське відділення № 8672 ВАТ "Ощадбанк" та фізичною особою [PERSON] укладено договір про іпотечний кредит № 1357. Відповідно до п.п.1.1. 1.2. кредитного договору позичальник отримав кредит в сумі 1 000 000 гривень 00 копійок, зі сплатою 16 % річних за користування кредитом строком на 30 років, тобто до 13 лютого 2038 року. В забезпечення зобов'язань за кредитним договором 13 лютого 2008 року приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Майструк В.І. посвідчено іпотечний договір, укладений між банком та позичальником, який зареєстровано в реєстрі за № 501. Відповідно до п.1.2 договору іпотеки позичальником було передано в іпотеку банку нерухоме майно, а саме: житловий будинок загальною площею 145,6 кв. м. та земельна ділянка площею 0,1265 га, кадастровий номер [NUMBER] що знаходяться за адресою: [ADDRESS] У зв'язку з неналежним виконанням кредитних зобов'язань позичальником банк був вимушений звернутися до суду про стягнення заборгованості за кредитним договором. 08.02.2017 року по цивільній справі №128/2443/16-ц Вінницьким районним судом Вінницької області винесено рішення «Звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: житловий будинок та земельну ділянку з метою погашення заборгованості [PERSON] в сумі 1 664 083,68 грн. на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» шляхом продажу вказаного предмета іпотеки Банком будь - якій особі покупцеві за договором купівлі - продажу в порядку ст. 38 ЗУ «Про іпотеку». Таким чином банк, як іпотекодержатель, має право на задоволення своїх вимог за рахунок заставленого майна, однак наявність накладених арештів порушують майнові інтереси банку та перешкоджають подальшій реалізації предмета іпотеки, з метою погашення кредитної заборгованості Позичальника. Філія - Вінницьке обласне управління АТ «Ощадбанк» як іпотекодержателю, стало відомо про те, що на предмет іпотеки зареєстровано ряд обтяжень, а саме: - 24.04.2014 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень за номером 5455982 (спеціальний розділ), зареєстровано обтяження - арешт нерухомого майна, все майно, накладений Вишенським відділом ДВС Вінницького міського управління юстиції на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 42572292 від 24.04.2014 року, видавник державний виконавець Вишенського відділу ДВС Вінницького міського управління юстиції (що тепер іменується як Центральний відділ ДВС м. Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області) Микитюк М.О. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень вищий пріоритет на іпотечне майно має ПАТ «Державний ощадний банк України», оскільки заборона на відчуження за іпотечним договором від 13.02.2008 року зареєстрована в реєстрі 13.02.2008 року за реєстраційним номером № 501. В судовому засіданні представник позивача ПАТ «Державний ощадний банк України» - Кришталь О.О., надав суду заяву, в якій просить розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити у повному обсязі, в разі неявки відповідача не заперечує щодо проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів. Відповідач [PERSON], в судове засідання не з'явився по невідомим суду причинам, хоча судом належним чином та в установленому законом порядку повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, про що свідчать матеріали справи (зворотні поштові повідомлення). Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог Центрального відділу ДВС м. Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи були повідомлені належним чином. Зі згоди представника позивача, згідно наданої заяви, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши думку сторін, викладену у письмових заявах, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 13.02.2008 року між ВАТ «Державний ощадний банк» та відповідачем [PERSON] було укладено договір про іпотечний кредит №1357, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 1 000 000 грн. 00 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 16 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 13.02.2038 року (а.с.9-11). Крім цього, 13.02.2008 року в забезпечення виконання зобов'язань за вищезазначеним договором про іпотечний кредит №1357 між позивачем та відповідачем було укладено іпотечний договір (а.с. 13-15), відповідно до якого [PERSON] передав в іпотеку нерухоме майно, а саме: житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] який належить іпотекодавцю на праві власності на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Майструк В.І. 13.02.2008 р. за р.№484, зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів за№268886; земельну ділянку, розташовану в [ADDRESS] загальною площею 0,1265 га, кадастровий номер [NUMBER] яка набута іпотекодавцем на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Майструк В.І. 13.02.2008 р.(а.с.12-14). Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Вінниця від 01.04.2009 року стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Вінницьке міське відділення №8672 суму простроченого основного боргу 22 222 грн. 24 коп., суму прострочених відсотків - 104 976 грн. 48 коп., пеню - 4 808 грн. 79 коп., а також на користь держави витрати по оплаті судового збору в розмірі 1 320 грн. 07 коп. та 30 грн. 00 коп. витрат на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи (а.с.44-45). Заочним рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 08.02.2017 року звернуто стягнення на предмет іпотеки за договором про іпотечний кредит № 1357 від 13.02.2008 року, який укладений Відкритим акціонерним товариством «Ощадбанк» з [PERSON], а саме на: - житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] який належить [PERSON] на праві власності на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Майструк В.І. 13.02.2008 року за р. №484, зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів за №2688861; - земельну ділянку, розташовану в [ADDRESS] загальною площею 0,1265 га, кадастровий номер [NUMBER] яка набута [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Майструк В.1. 13.02.2008 р., зареєстрованого в реєстрі нотаріальних дій за №484 та в Державному реєстрі правочинів за №2688861 (а.с.4-6). Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень вищий пріоритет на іпотечне майно має ПАТ «Державний ощадний банк України», оскільки заборона на відчуження за іпотечним договором від 13.02.2008 року зареєстрована в реєстрі 13.02.2008 року за реєстраційним номером № 501 (а.с.7-8). Згідно ст. 1 Закону України «Про іпотеку», іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Крім того, згідно ст. 14 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації. Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження. Відповідно до інформації та відомостей з реєстрів обтяжень, вищий пріоритет має Позивач. Статтею 54 Закону України «Про виконавче провадження» також передбачено право заставодержателя (іпотекодержателя) звернутися до суду про звільнення майна з-під арешту. Вищевказане майно (будинок та земельна ділянка, на якій він розташований) були передані у власність позивачу після проведення прилюдних торгів, які не відбулись в порядку виконання рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки на користь позивача, згідно акту про передачу майна у власність та відповідної постанови органів ДВС. Таким чином Позивач, одержавши майно, набуте в порядку виконання судового рішення у відповідності до вимог ст. ст. 57, 58, 61, 62, 63 Закону України «Про виконавче провадження» та ст. 41 Закону України «Про іпотеку», як добросовісний набувач, що отримав майно у порядку виконання судового рішення не може скористуватись своїми правами власника на набуте майно, оскільки є перешкоди в реєстрації права власності на вказане майно. Отже, момент виникнення права власності на об'єкт нерухомого майна не пов'язується з моментом внесення до державного реєстру запису про це. Державна реєстрація це лише підтвердження уповноваженим органом уже існуючого юридичного факту щодо належності майна конкретній особі. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Поняття права власності визначено ст. 316 ЦК України, згідно якої правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, а у відповідності до ст. 317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не впливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Основоположні принципи здійснення правомочностей власника сформульовані у статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (м. Рим, 04 листопада 1950 року), що набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та є складовою її правової системи відповідно до вимог ст. 9 Конституції України. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на майно і про зняття з нього арешту. У відповідності до ст. 6 Закону України «Про іпотеку», іпотека за цим договором поширюється на земельну ділянку, на якій розташований предмет іпотеки і яка належить іпотекодавцю на праві власності. Відповідно до Інструкції «Про проведення виконавчих дій» № 74/5 від 15.12.1999 року на майно, щодо якого встановлено іпотеку чи накладено заборону на відчуження, не може бути звернено стягнення для задоволення вимог стягувачів, які не є іпотекодержателями згідно із Законом України «Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати». Згідно ст. 3 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки, іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Статтею 54 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено право заставодержателя звернутися до суду про звільнення заставленого майна з - під арешту. Враховуючи, що позивач є законним власником отриманого майна, право власності на які належить йому у встановленому законодавством порядку, а стаття 41 Конституції України гарантує право особи володіти і користуватися своєю власністю, також вказує на те, що право приватної власності є непорушним, тому позовні вимоги підлягають до повного задоволення. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають документально підтверджені судові витрати (а.с.3). На підставі викладеного,

Outcome: approved