Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-27 00:00:00

В серпні 2015 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. В заяві зазначає, що з березня 2008 року вона перебувала у шлюбі з [PERSON], який був зареєстрований Переспівською сільською радою Сокальського району Львівської області, про що у книзі реєстрації шлюбів був зроблений актовий запис № 2. Від даного шлюбу у них народилася дочка [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Переспівською сільською радою 7 листопада 2008 року. Рішенням Радехівського районного суду Львівської області від 23 березня 2011 року шлюб між ними було розірвано та рішенням Радехівського районного суду від 20 вересня 2010 року з відповідача стягуються аліменти на утримання дитини в розмірі 400 гривень щомісячно. Проте [PERSON] аліменти вчасно не сплачує, має заборгованість. 27.05.2012 року прокуратурою Радехівського району відносно [PERSON] було порушено кримінальна справу за злісне ухилення від сплати аліментів. У 2013 році вона зверталася в органи опіки та піклування Сокальської РДА із заявою про позбавлення [PERSON] батьківських прав та орган опіки і піклування прийшов до висновку за № 1419/0225 від 13.06.2013 року про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно доньки [PERSON] Відповідно до Розпорядження Голови Сокальської РДА №448 від 10.10.2013 року [PERSON] було визначено спосіб участі у вихованні малолітньої дитини [PERSON] наступним чином: у І, ІІІ суботу місяця з 11.00 год. до 15.00 год; у ІІ, ІV неділю місяця з 12.00 год. до 16.00 год. у присутності матері [PERSON] за місцем реєстрації дитини. Проте [PERSON] дане розпорядження не виконував, дитину не відвідував та участі в її виховані не брав. Фактично їх шлюбні стосунки були припинені з серпня 2010 року, вони з відповідачем проживають окремо, дитина проживає з позивачем. Спорів стосовно місця проживання дитини не було, відповідач не заперечував, що дитина буде проживати з матір»ю. Весь цей час відповідач життям доньки не цікавиться, не телефонує, не виявляє бажання спілкуватись з дитиною та приймати участь у її вихованні. На сьогоднішній день дитині вже сім років, вона погано знає батька та немає до нього ніяких почуттів, оскільки за всі ці роки бачила його кілька раз. У червні 2015 року вона повторно звернулася до органу опіки та піклування Сокальської РДА із заявою про позбавлення [PERSON] батьківських прав та висновком від 02.07.2015 року за №1311/0111 орган опіки та піклування Сокальської РДА вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої доньки [PERSON]. Вони з донькою проживають з батьками позивача в приватному будинку. Дитині забезпечені гідні умови проживання та гармонійна атмосфера оточення. Між нею, дитиною і батьками склалися усталені доброзичливі стосунки, які сприяють належному вихованню дитини, її повноцінному світосприйманню життя та оточуючих людей. У відповідності І ч.2 ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Враховуючи те, що відповідач по справі жодним чином не був позбавлений інформації стосовно місця перебування позивача та дитини, а з її боку ніколи не створюватися перешкоди у спілкуванні дитини з ним та прийманні участі батька в вихованні, що свідчить про фактичну можливість, але вольове небажання виконувати відносно дитини батьківські обов'язки, покладені на нього законом. Просила постановити рішення, яким позбавити батьківських прав [PERSON] у відношенні малолітньої доньки [PERSON]. [INFO]. Ухвалою Радехівського районного суду Львівської області від 12 жовтня 2015 року по справі було судом зупинено провадження у даній справі, на підставі п.3 ч.1 ст. 201 ЦПК України, у зв»язку з перебуванням відповідача у Збройних Силах України. Ухвалою цього ж суду від 28.01.2016 року провадження у справі відновлено. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі, звертала увагу суду на те, що з часу подачі позову відповідач жодних дій не вчиняв по відношенні до дитини, він зовсім не цікавиться її життям, та не змінює своє ставлення до дитини. Просила суд постановити рішення про задоволення позовних вимог Представник позивача [PERSON] просив суд врахувати, що відповідач злісно ухиляється від виконання своїх батьківських обов»язків, не підтримує зв»язку з дитиною, не сплачує аліменти, за що притягався до кримінальної відповідальності. Оскільки в матеріалах справи є достатньо доказів, зокрема висновок органу опіки і піклування, розпорядження та акти про його невиконання, які свідчать про небажання відповідача виконувати свої обов»язки просив постановити рішення про задоволення позовних вимог. Відповідач в судовому засіданні проти позовних вимог заперечив та суду пояснив, що він двічі приїжджав до дитини, зокрема 1 вересня 2015 року на перший дзвоник та на свято Миколая. Коли перебував на роботі у Москві, приїхав до дитини та привіз подарунок, однак вона його до дитини не впустила. Просив постановити рішення яким відмовити в задоволенні позовних вимог. Представник відповідача [PERSON] проти позовних вимог заперечив у повному обсязі, звертав увагу суду, що всі докази, на які посилається позивач у позовній заяві та надав суду не є підставами для задоволення позовних вимог. Просив постановити рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. Представник органу опіки і піклування в судове засідання не з"явився, подав заяву про розгляд справи у їх відсутності (а.с.58-59). Перевіривши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності суд вважає, що позовні вимоги необхідно задовольнити. Нормою ст.141 СК України встановлено, що мати та батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Судом встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] року, її батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 6). Рішенням Радехівського районного суду Львівської області від 20 вересня 2010 року задоволено позов [PERSON], постановлено стягувати із відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 400 гривень щомісяця до досягнення дитиною повноліття (а.с.8-8 зворот). Рішенням цього ж суду від 23 березня 2011 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.7). В даний час дитина знаходиться на вихованні та повному утриманні матері. 27 травня 2012 року прокуратурою Радехівського району Львівської області було порушено кримінальну справу за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.164 КК України за злісне ухилення від сплати аліментів (а.с.9). Вироком Радехівського районного суду Львівської області від 25.06.2012 року [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.164 КК України, та призначено йому покарання у виді громадських робіт на сто двадцять годин (а.с.57-57 зворот). Згідно висновку органу опіки і піклування Сокальської районної державної адміністрації від 13.08.2013 року за №1419/0225, останній прийшов до висновку про доцільність позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дочки [PERSON], [INFO] (а.с.10). Розпорядженням Сокальської районної державної адміністрації від 10 жовтня 2013 року визначено спосіб участі [PERSON] у вихованні його малолітньої дочки [PERSON], [INFO], зокрема: у І, ІІІ суботу місяця з 11.00 годиини до 15.00 годиини; у ІІ, ІV неділю місяця з 12.00 години до 16.00 години у присутності матері [PERSON] за місцем реєстрації дитини. Проте, як встановлено у судовому засіданні, [PERSON] дане розпорядження не виконував, дитину не відвідував та участі в її виховані не приймав. Вказане підтверджується, актами від 5 січня 2015 року, від 9 лютого 2015 року, від 23 березня 2015 року та від 27 квітня 2015 року, складеними комісією у складі сільського голови [PERSON], депутата [PERSON] та завідувача дитячої дошкільної установи [PERSON] про те, що у першу суботу січня 2015 року, другу неділю лютого 2015 року, третю суботу березня 2015 року та четверту неділю квітня 2015 року не відвідував дитини (а.с.17-20). Із характеристики Переспівської сільської ради Сокальського району Львівської області від 26.05.2015 року вбачається, що [PERSON] проживає у с.Переспа Сокальського району, зарекомендувала себе з хорошої сторони, дисциплінована, завжди ввічлива, виконує громадські доручення, допомагає батькам у веденні підсобного господарства, скарг на неї до сільської ради не поступало (а.с.12). Як видно із характеристики дитини - дошкільна від 25.05.2015 року [PERSON], [INFO], поступила до дошкільного закладу у вересні 2012 року. Дитина швидко адаптувалась у колективі, програму засвоює добре рівень знань та пам»ять відповідають її віку. Дитина контактна, не конфліктна, розумна та чемна, усіма засобами для навчання забезпечена (а.с.13). Як вбачається із довідки Переспівської школи-садочку від 26.05.2015 року, за час перебування [PERSON], в яслах садочку з 1.09.2012 року по 13.05.2015 року батько дитини у садочку не відвідував, її розвитком не цікавився, та на виступи і ранки не приходив, не брав участі у житті дитини (а.с.14). Висновком органу опіки і піклування Сокальської районної державної адміністрації від 2.07.2015 року за №1311/01115, повторно орнан опіки і піклування прийшов до висновку про доцільність позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дочки [PERSON], [INFO] (а.с.10). Також судом встановлено, що рішення Радехівського районного суду Львівської області від 20.09.2010 року відповідач не виконує, аліменти не сплачує, лише під час розгляду справи у лютому 2016 року сплатив 400 гривень, заборгованість його становить станом на 24.02.2016 року по сплаті аліментів 15 715 гривень 75 копійок (а.с.53-54). Враховуючи вищенаведене, вимоги Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.07 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (з подальшими змінами та доповненнями), суд вважає, що окрім порушення конституційних норм "... батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття" (ст.51 Конституції України), відповідачем не виконуються також і батьківські обов'язки передбачені ст.150 Сімейного кодексу України, а саме - він не піклується про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, не спілкується з нею в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення тощо. У свою чергу, проживання дитини із матір»ю, не звільняє відповідача від обов'язку щодо її виховання та розвитку. Як визначено ст.155 Сімейного кодексу України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності і не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Однак, як вбачається з матеріалів справи, у діях відповідача не має ні найменшого натяку на виконання хоча б найелементарніших обов'язків щодо виховання та утримання своєї дитини. Відповідно до Конвенції ООН про права дитини, діти мають право на належне спілкування та допомогу. Дані гарантії закріплені і в інших нормативних документах щодо охорони дитинства. Відповідно до п.п.2 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов"язків по вихованню дітей. Таким чином, узагальнюючи вищенаведене, враховуючи, що небажання відповідача здійснювати свої батьківські обов'язки щодо малолітньої [PERSON] може негативно вплинути на розвиток психіки дитини та, відповідно аж ніяк не формує її ставлення в дусі поваги до прав та свобод інших людей, суд вважає, що обставини ухилення [PERSON] від виконання обов'язку по вихованню дитини у судовому засіданні доведено в повній мірі, а від так позовні вимоги підлягають до задоволення, так як є всі передбачені законом підстави для позбавлення його батьківських прав. При наявності у відповідача бажання здійснювати свої батьківські обов'язки, він не позбавлений у майбутньому заявити вимогу про поновлення батьківських прав, відповідно до вимог ст.169 СК України. У відповідності із вимогами с т.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне судові витрати стягнути із відповідача.

Outcome: approved