Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-26 00:00:00

Заявник звернулась до суду із заявою про видачу обмежувального припису, заінтересована особа: [PERSON] . В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що вона проживає разом з двома малолітніми дітьми у квартирі [ADDRESS] . [PERSON] , який є її чоловіком та батьком обох її дітей, проживає в квартирі [ADDRESS] . Вона потерпає від насильства з боку чоловіка вже протягом декількох років, протягом яких вони жили однією родиною місті Тернопіль. Його поведінка негативно впливає на її здоров`я та працездатність, психічне здоров`я їх малолітніх дітей. Зрештою, не витримавши постійних скандалів, сварок, образ та погроз з боку чоловіка, вона була змушена з двома малолітніми дітьми буквально втікати з Тернополя до рідного Дніпра, де має квартиру, у якій і зареєстрована. Наразі в Амур-Нижньодніпровському районному суді м. Дніпропетровська відкрито два провадження у цивільних справах № 199/4000/20 та № 199/4288/20 за її позовною заявою про розірвання шлюбу та заявою про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання їх малолітніх дітей. Також на підставі ухвали слідчого судді Амур - Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська Амур - Нижньодніпровським ВП ДМУ ГУНП у Дніпропетровській області внесено відомості до ЄРДР за її заявою про кримінальне правопорушення за ч. 1 ст. 125 КК України і наразі проводиться досудове розслідування у цьому провадженні, у якому вона має процесуальний статус потерпілої. При цьому одним з доказів таких дій з боку [PERSON] є висновок спеціаліста - експерта К. С. Степанової № 1463 від 09.06.2020 року, згідно з яким їй було заподіяно легкі тілесні ушкодження, що мають незначні скороминущі наслідки. Заявник неодноразово зверталася за захистом до правоохоронних органів, починаючи з 2017 року, проте це не дало жодного результату, будь-що намагалася зберегти їх родину аж доки не пересвідчилася у марності таких зусиль. Чоловік не змінив своєї поведінки. Хоча йому виносилися офіційні попередження про недопустимість вчинення домашнього насильства, він своєї поведінки не змінив. Зокрема, постановою Тернопільського міськрайонного суду від 01.11.2019 року у справі № 607/23136/19 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення виді попередження за фактом домашнього насильства відносно заявника в присутності їх малолітньої доньки [PERSON] . Після повернення зі своїми дітьми до рідного Дніпра заявник сподівалася відійти від нечуваних душевних потрясінь, викликаних вищезазначеною неприпустимою поведінкою заінтересованої особи, яка також негативно вплинула і на дітей. Зокрема, щодо стану сина їй довелося консультуватися у психолога. Адже чоловік вищезазначені насильницькі дії відносно заявника вчиняв на очах дітей. Але [PERSON] буквально затероризував усіх щоденними телефонними дзвінками, вимагаючи давати трубку дітям, які після тривалого телефонного спілкування з ним, що може тривати і до півгодини, почуваються збудженими, що не дозволяє їм остаточно досягнути душевної рівноваги, яку вони втратили внаслідок постійної неправомірної поведінки [PERSON] стосовно заявника за час їх спільного проживання в Тернополі . При цьому він постійно погрожує прибути до Дніпра особисто, що викликає у заявника боязкість щодо вчинення відносно неї нового фізичного насильства. Заявник просила суд видати обмежувальний припис стосовно кривдника, встановити наступні заходи тимчасового обмеження прав [PERSON] та покласти на нього терміном 6 (шість) місяців наступні обов`язки: заборонити перебувати у місці спільного проживання з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] строком на 6 місяців; заборонити наближатись на відстань менше 300 м до місця проживання [PERSON] ; заборонити вести телефонні переговори з постраждалою особою [PERSON] за номером або контактувати з нею через інші засоби зв`язку, особисто і через третіх осіб терміном 6 (шість) місяців, заборонити розшукувати постраждалу особисто і через третіх осіб, якщо вона перебуває у місці невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею. У судовому засіданні представник заявника підтримав заявлені вимоги та просив суд їх задовольнити. Заінтересована особа в судове засідання не з`явився. У відповідності до вимог абз.2 ч.1 ст.350-5 ЦПК України неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. З`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного висновку. Відповідності до п. 1 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до вимог ст.55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Судом встановлено, що [PERSON] є чоловіком заявника, від шлюбу подружжя має двох спільних малолітніх дітей. Наразі заінтересована особа проживає в квартирі [ADDRESS] . Судом встановлено, що Амур - Нижньодніпровським ВП ДМУ ГУНП у Дніпропетровській області внесено відомості до ЄРДР за заявою заявника про кримінальне правопорушення за ч. 1 ст. 125 КК України. При цьому одним з доказів таких дій з боку [PERSON] є висновок спеціаліста - експерта К. С. Степанової № 1463 від 09.06.2020 року, згідно з яким їй було заподіяно легкі тілесні ушкодження, що мають незначні скороминущі наслідки. Пунктом 3 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що під домашнім насильством розуміються діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Відповідно до п.п.6, 8 ч.1 ст.1 Закону України"Про запобігання та протидію домашньому насильству" кривдником є особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі, а особою, яка постраждала від домашнього насильства (далі - постраждала особа), - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Згідно з п.2 ч.1 ст.24 цього Закону до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить, зокрема, обмежувальний припис стосовно кривдника. Відповідно до п.7 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Статтею 26 вказаного Закону встановлено, що право звернутися до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно кривдника мають: постраждала особа або її представник; у разі вчинення домашнього насильства стосовно дитини - батьки або інші законні представники дитини, родичі дитини (баба, дід, повнолітні брат, сестра), мачуха або вітчим дитини, а також орган опіки та піклування. Обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, серед яких: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Порядок видачі судом обмежувального припису визначається Цивільним процесуальним кодексом України. За правилами ст. 350-5 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", на строк від одного до шести місяців. Ураховуючи наведене і те, що наявні обґрунтовані ризики вчинення [PERSON] домашнього насильства щодо заявниці [PERSON] , яка потребує захисту у порядку, передбаченому Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», є підстави для видачі обмежувального припису стосовно [PERSON] , та застосування наступних заходів тимчасового обмеження прав кривдника, а саме заборонити [PERSON] : наближатися ближче ніж на 300 метрів до місця проживання [PERSON] квартири [ADDRESS] ; особисто і через третіх осіб розшукувати [PERSON] , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; вести листування, телефонні переговори з [PERSON] або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Суд вважає що застосування вказаних заходів тимчасового обмеження прав кривдника є достатніми для забезпечення прав заявника. Крім того, суд вважає за доцільне видати обмежувальний припис строком на три місяці з огляду на зміну місця проживання заявника та відсутність фактів вчинення насильства після зміни місця проживання. Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання. Відповідно до ч.2 ст.350-8 цього Кодексу про видачу обмежувального припису суд не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення повідомляє уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявника для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також районні, районні у містах Києві і Севастополі державні адміністрації та виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад за місцем проживання (перебування) заявника. В силу ч.3 ст.350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, слід віднести на рахунок держави. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial