Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-14 00:00:00

В березні 2016 року [PERSON] (Позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Державної фіскальної служби України (Відповідач), треті особи: Державне підприємство «Центр капітального будівництва» (далі - ДП «Центр капітального будівництва», ДП «ЦКБ»), Державний реєстратор Відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців реєстраційної служби Ірпінського міського управління юстиції, про визнання трудових відносин припиненими, в якому просив визнати припиненими трудові відносини між ТВО директора Державного підприємства «Центр капітального будівництва» [PERSON] та Державною фіскальною службою України на підставі статті 38 Кодексу законів про працю України з 12 листопада 2015 року. Свої позовні вимоги Позивач обґрунтовує тим, що 03.10.2014р. наказом Міністерства доходів і зборів України № 2129-о на [PERSON] - заступника директора Державного підприємства «Центр капітального будівництва» Міндоходів України покладено тимчасово виконання обов'язків директора ДП «Центр капітального будівництва». 03.12.2014р. наказом Міністерства доходів і зборів № 2239-о на [PERSON] повторно покладено тимчасово виконання обов'язків директора ДП «Центр капітального будівництва». У період з 03.02.2015 року по даний час жодного рішення щодо призначення чи звільнення [PERSON] прийнято не було. Так, після закінчення двомісячного терміну виконання обов'язків директора, ДФС України конкурс на заміщення посади директора не оголошувався, із [PERSON] такий контракт також не укладався, наказ про покладення на [PERSON] тимчасово обов'язків директора не видавався. Позивач вважає, що призначення працівника виконувачем обов'язків можливе до затвердження його на цій посаді вищим органом управління на строк не більше двох місяців, за таких умов, оскільки рішення про звільнення з посади чи про призначення [PERSON] на посаду у період із 03.02.2015р. по 10.02.2015р. ДФС України прийнято не було, слід вважати, що [PERSON] виконував обов'язки за посадою директора постійно, а тому був наділений усіма повноваженнями директора. У зв'язку з тим, що за станом здоров'я [PERSON] не бажав більше виконувати обов'язки директора, 28.10.2015р. він надіслав ДФС України заяву про звільнення, де просив звільнити його з 05.11.2015р. Так, у відповідності до вимог КЗпП України, Закону України «Про управління об'єктами державної власності» уповноважений орган (ДФС України) був зобов'язаний звільнити [PERSON] на підставі його заяви після закінчення двотижневого строку з дня отримання ДФС України такої заяви - 12.11.2015р., оскільки, попри те, що [PERSON] просив звільнити його з 05.11.2015р., ним до заяви не було прикладено доказів погіршення стану здоров'я. Водночас, 18.11.2015р. ДП «Центр капітального будівництва» отримано лист ДФС України від 06.11.2015р. № 23781/6/99-99-04-02-02-16, у якому зазначено, що рішення про звільнення Позивача від виконання обов'язків директора ДП «Центр капітального будівництва» буде прийнято після завершення внутрішнього аудиту підприємства, проте такі дії ДФС України є незаконними з огляду на те, що чинним законодавством України не передбачено звільнення після дотримання певних умов, наприклад проведення аудиту чи ревізії. При цьому, станом на даний час у ЄДР наявний запис про [PERSON] як про керівника ДП «Центр капітального будівництва». При зверненні до ДФС України щодо оформлення припинення трудових відносин у порядку, встановленому законом, [PERSON] було відмовлено. Відповідач подав суду заперечення (а.с.77-78,188-192), в яких зазначив, що у штатній структурі ДП «Центр капітального будівництва» не має окремої посади ТВО директора ДП «Центр капітального будівництва», тимчасове виконання обов'язків директора покладено на працівника ДП «Центр капітального будівництва» - заступника директора ДП «Центр капітального будівництва» [PERSON], але позивач не вимагає звільнення з посади заступника директора. Крім того, [PERSON] власноручно видано накази від 18.11.2015р. № 21-к та від 26.11.2015р. № 22-к, якими призначено на посаду першого заступника ДП «Центр капітального будівництва» [PERSON] та якому передано тимчасове виконання обов'язків директора ДП «Центр капітального будівництва». Наказом від 10.12.2015р. № 23-к [PERSON] звільнено з посади першого заступника директора ДП «Центр капітального будівництва», таким чином зазначеними наказами не тільки звільнено позивача з посади заступника директора ДП «Центр капітального будівництва», а й увільнено від виконання обов'язків ТВО директора ДП «Центр капітального будівництва», відтак Позивач не може виконувати обов'язки директора ДП «Центр капітального будівництва» не перебуваючи у трудових відносинах з самим підприємством, фактичне виконання обов'язків ним і не здійснюється. ДФС України вважає, що Позивачем не доведено, які саме його права порушено ДФС України при наданні відповіді від 06.11.2015р. № 23781/6/99-99-04-02-02-16 та іншими діями, оскільки фактично у трудових відносинах з ДП «Центр капітального будівництва» позивач не перебуває. Окрім того, нормативна заборона щодо обмеження строку тимчасового покладання суб'єктом управління виконання обов'язків (призначення). Тимчасово виконуючим обов'язки) встановлена лише для підприємств, що мають стратегічне значення для економіки та безпеки держави і вартість активів яких за даними останньої фінансової звітності або річних розмір чистого доходу яких перевищує 200 млн. грн., та/або особливо важливих для економіки підприємств (підприємства, вартість активів якого за даними останньої фінансової звітності перевищує 2 млрд. грн. або річний розмір чистого доходу якого перевищує 1,5 млрд. грн., банку, у статутному капіталі якого держава володіє часткою понад 75 відсотків), ДП «Центр капітального будівництва» не належить до перелічених категорій підприємств. Подана [PERSON] заява від 28.10.2015р. № 77 не розглядалася ДФС у порядку статтей 38 та 39 КЗпП України, оскільки за своїм змістом не відповідала приписам зазначених норм. В судовому засіданні Позивач та його представник - [PERSON] позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Представник Відповідача - Зайцев О.В. проти позову заперечив та просив відмовити в його задоволенні. Треті особи в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Суд, заслухавши пояснення Позивача та представників сторін, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що наказом Міністерства доходів і зборів України від 03.10.2014р. № 2129-о «Про покладення обов'язків на [PERSON].» у зв'язку з вакантною посадою директора Державного підприємства «Центр капітального будівництва» Міндоходів України та службовою необхідністю покладено тимчасово виконання обов'язків директора Державного підприємства «Центр капітального будівництва» Міндоходів України на [PERSON] - заступника директора Державного підприємства «Центр капітального будівництва» Міндоходів України та надано [PERSON] право першого підпису на фінансових і банківських документах та фінансовій звітності на період тимчасового виконання обов'язків (а.с.9). Наказом Міністерства доходів і зборів України від 03.12.2014р. № 2239-о «Про покладення обов'язків на [PERSON].» у зв'язку з виробничою та службовою необхідністю забезпечення діяльності Державного підприємства «Центр капітального будівництва» Міндоходів України покладено з 03.12.2014р. тимчасово виконання обов'язків директора Державного підприємства «Центр капітального будівництва» Міндоходів України на [PERSON] - заступника директора Державного підприємства «Центр капітального будівництва» Міндоходів України та надано [PERSON] право першого підпису на фінансових і банківських документах та фінансовій звітності на період тимчасового виконання обов'язків. Окрім того, п.3 вказаного Наказу від 03.12.2014р. № 2239-о передбачено вважати таким, що втратив чинність наказ Міндоходів від 03.10.2014р. № 2129-о «Про покладення обов'язків за [PERSON].» (а.с.10,86). 28 жовтня 2015 року [PERSON] направлено до Державної фіскальної служби України заяву вих. № 77 від 28.10.2015р., в якій він просив звільнити його від обов'язків ТВО директора ДП «Центр капітального будівництва» за станом здоров'я з 05.11.2015р. (а.с.11). Листом Державної фіскальної служби України від 06.11.2015р. № 23781/6/99-99-04-02-02-16 Позивача повідомлено, що рішення про увільнення його від виконання обов'язків директора Державного підприємства «Центр капітального будівництва» можливе після завершення внутрішнього аудиту підприємства (а.с.12). Відповідно до Статуту Державного підприємства «Центр капітального будівництва», затвердженого наказом ДФС від 14.10.201р. № 187 (а.с.45-65), Державне підприємство «Центр капітального будівництва» засноване на державній власності та належить до сфери управління Державної фіскальної служби України. Підприємство підпорядковується Державній фіскальній службі України (Засновник). Згідно п.п.7.2.-7.4. Статуту ДП «Центр капітального будівництва» Управління підприємством здійснюється його директором, який підзвітний Засновнику. Директор Підприємства призначається на посаду та звільняється з посади Засновником. З директором Підприємства укладається контракт, у якому визначаються строк найму, його права, обов'язки і відповідальність, умови матеріального забезпечення, звільнення з посади, інші умови найму, за погодженням сторін. Директор Підприємства, зокрема, діє без довіреності від імені Підприємства, представляє його інтереси в органах державної влади та органах місцевого самоврядування, інших організаціях, а також у відносинах з юридичними та фізичними особами, формує адміністрацію Підприємства, видає в межах компетенції накази та доручення, у встановленому порядку призначає на посади та звільняє з посад працівників Підприємства тощо (п.п.7.7. Статуту). Наказом ТВО директора ДП «ЦКБ» [PERSON] від 18.11.2015р. № 21-к [PERSON] прийнято на роботу у ДП «ЦКБ» на посаду першого заступника директора з 18.11.2015р. з випробувальним терміном три місяці, оплата праці згідно штатного розпису (а.с.80). Разом з тим, Наказом ТВО директора ДП «Центр капітального будівництва» [PERSON] від 26.11.2015р. № 22-к [PERSON] ТВО директора ДП «ЦКБ» переведено на посаду першого заступника директора ДП «ЦКБ» з 26 листопада 2015 року на підставі заяви про звільнення з займаної посади, відправленої у ДФС України №77 від 28.10.2015р., а [PERSON] першого заступника директора ДП «ЦКБ» переведено на посаду ТВО директора ДП «ЦКБ» з 26 листопада 2015 року на підставі згоди [PERSON] подання адміністрації (а.с.79). Наказом ТВО директора ДП «ЦКБ» [PERSON] від 10.12.2015р. № 23-к [PERSON] першого заступника директора ДП «ЦКБ» звільнено 10 грудня 2015 року за угодою сторін, згідно п. 1 ст. 36 КЗпП України на підставі заяви на звільнення з займаної посади відправленої у ДФС України № 77 від 28.10.2015р., заяви [PERSON] від 10.12.2015р. (а.с.81). Разом з тим, Наказом Державної фіскальної служби України від 01.12.2015р. № 959 «Про проведення аудиту Державного підприємства «Центр капітального будівництва» вирішено відповідно до п.1 Плану діяльності з внутрішнього аудиту Державної фіскальної служби України на друге півріччя 2015 року із змінами, провести з 01.12.2015р. по 25.12.2015р. плановий фінансовий аудит та аудит відповідності державного підприємства «Центр капітального будівництва» з оцінки діяльності щодо законності та достовірності фінансової звітності, правильності ведення бухгалтерського обліку, дотримання актів законодавства, планів, процедур з питань стану збереження активів та управління державним майном за період з 01.01.2012р. по 30.09.2015р. (а.с.128-129). За результатами фінансового аудиту та аудиту відповідності діяльності державного підприємства «Центр капітального будівництва» було складено Аудиторський звіт від 25.12.2015р. № 26/99-99-14-02-01-20 (а.с.135-181), згідно якого, зокрема встановлено, що у зв'язку з вакантною посадою директора Підприємства відповідно до наказу Міндоходів від 03.10.2014р. № 2129-о покладалося тимчасове виконання обов'язків на заступника директора Підприємства [PERSON] з 03.10.2014р. Також з 03.12.2014р. наказом Міндоходів від 03.12.2014р. № 2239-о було покладено тимчасове виконання обов'язків на заступника директора Підприємства [PERSON] При цьому, на період тимчасового виконання обов'язків йому було надано право першого підпису на фінансових та банківських документах та фінансовій звітності на період тимчасового виконання обов'язків. Також до дослідження був наданий наказ Підприємства від 04.10.2014р. № 15/1-А про надання дозволу підпису документів заступнику директора [PERSON] Інших документів щодо призначення [PERSON] або покладання на нього тимчасового виконання обов'язків до дослідження не надано. Контракт з [PERSON] також не укладався. Органом управління конкурсний відбір на посаду директора Підприємства не проводився. Наказом Підприємства від 26.11.2015р. № 22-к, підписаним ТВО [PERSON], тво [PERSON] переведено на посаду першого заступника директора ДП «Центр капітального будівництва», а першого заступника директора Підприємства [PERSON] переведено на посаду ТВО директора Підприємства. При цьому, слід зазначити, що штатним розписом Підприємства не передбачена посада ТВО директора. Згідно Доповідної записки в.о. директора Департаменту внутрішнього аудиту та контролю Ю.П. Бондар «Про результати внутрішнього аудиту ДП «Центр капітального будівництва» зокрема встановлено, відсутні контракти з керівниками підприємства [PERSON] (період роботи з 03.10.2014р. по 26.11.2015р.) та [PERSON] (з 26.11.2015р. - по теперішній час), що призвело до відсутності закріплених за ними повноважень і прав, а також їх зобов'язань перед ДФС. Протягом періоду, що досліджувався керівництво ДП «ЦКБ» здійснювали [PERSON] (01.01.2012 по 03.10.2012), [PERSON] (04.10.2012 по 22.09.2014) та [PERSON] (03.10.2014 по 26.11.2015), [PERSON] (26.11.2015 - по теперішній час). Так, з керівниками підприємства, а саме [PERSON] та [PERSON] контракти укладено не було, у зв'язку з чим вони тимчасово виконували обов'язки керівника, перебуваючи на посадах заступників (а.с.186-187). Таким чином дослідженими судом документами підтверджується, що трудові відносини між [PERSON] та ДП «ЦКБ» з дня звільнення його із вказаної установи. Згідно ч.ч.1-3 ст. 21 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Працівник має право реалізувати свої здібності до продуктивної і творчої праці шляхом укладення трудового договору на одному або одночасно на декількох підприємствах, в установах, організаціях, якщо інше не передбачене законодавством, колективним договором або угодою сторін. Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України. Відповідно до ч.ч. 3-4 ст. 65 Господарського кодексу України для керівництва господарською діяльністю підприємства власник (власники) безпосередньо або через уповноважені органи чи наглядова рада такого підприємства (у разі її утворення) призначає (обирає) керівника підприємства, який є підзвітним власнику, його уповноваженому органу чи наглядовій раді. Керівник підприємства, головний бухгалтер, члени наглядової ради (у разі її утворення), виконавчого органу та інших органів управління підприємства відповідно до статуту є посадовими особами цього підприємства. Статутом підприємства посадовими особами можуть бути визнані й інші особи. У разі найму керівника підприємства з ним укладається договір (контракт), в якому визначаються строк найму, права, обов'язки і відповідальність керівника, умови його матеріального забезпечення, умови звільнення його з посади, інші умови найму за погодженням сторін. Згідно п. 2 Розділу І Положення про порядок укладання контракту з керівником підприємства, що є у державній власності при найманні на роботу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.03.1993р. № 203, відповідно до статті 4 Декрету Кабінету Міністрів України "Про управління майном, що є у загальнодержавній власності" наймання на роботу керівника підприємства, що є у державній власності, здійснюється шляхом укладання з ним контракту. Контракт є підставою для видання наказу (розпорядження) про призначення керівника на посаду (наймання на роботу) з дня, встановленого за угодою сторін у контракті (п. 8 Розділу ІІ Положення). Пунктом 4 статті 6 Закону України «Про управління об'єктами державної власності» (в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що уповноважені органи управління відповідно до покладених на них завдань призначають на посаду та звільняють з посади керівників державних підприємств, установ, організацій та господарських структур, укладають і розривають з ними контракти, здійснюють контроль за дотриманням їх вимог; Відповідно до п. 1-2 Постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2008р. № 777 «Про проведення конкурсного відбору керівників суб'єктів господарювання державного сектору економіки» рішення про необхідність проведення конкурсного відбору для призначення керівника суб'єкта господарювання державного сектору економіки приймається міністерством, Фондом державного майна, іншим органом, що здійснює управління об'єктами державної власності, крім призначення керівника підприємства, що має стратегічне значення для економіки та безпеки держави і вартість активів якого за даними останньої фінансової звітності або річний розмір чистого доходу якого перевищує 200 млн. гривень, та керівника особливо важливого для економіки підприємства (підприємства, вартість активів якого за даними останньої фінансової звітності перевищує 2 млрд. гривень або річний розмір чистого доходу якого перевищує 1,5 млрд. гривень, банку, у статутному капіталі якого держава володіє часткою понад 75 відсотків). Призначення керівника підприємства, що має стратегічне значення для економіки та безпеки держави і вартість активів якого за даними останньої фінансової звітності або річний розмір чистого доходу якого перевищує 200 млн. гривень, та керівника особливо важливого для економіки підприємства, зазначеного в абзаці першому цього пункту, здійснюється виключно за результатами конкурсного відбору відповідно до Порядку, затвердженого цією постановою. Контракт з керівником суб'єкта господарювання державного сектору економіки укладається міністерством, Фондом державного майна, іншим органом, що здійснює управління об'єктами державної власності, у порядку, передбаченому постановами Кабінету Міністрів України від 19 березня 1993 р. № 203 "Про застосування контрактної форми трудового договору з керівником підприємства, що є у державній власності" Підставою для оголошення конкурсного відбору керівника підприємства (далі - конкурсний відбір) є рішення (наказ) міністерства, Фонду державного майна або іншого органу, який виконує функцію з управління підприємством (далі - суб'єкт управління), із зазначенням строку приймання заяв і проведення конкурсного відбору, яке для підприємства, що має стратегічне значення для економіки та безпеки держави і вартість активів якого за даними останньої фінансової звітності або річний розмір чистого доходу якого перевищує 200 млн. гривень, приймається не пізніше ніж через 20 днів після відкриття вакансії керівника підприємства (для підприємств, функції з управління якими виконує Кабінет Міністрів України, - рішення Кабінету Міністрів України). До оголошення конкурсного відбору або на період проведення конкурсного відбору суб'єкт управління на строк, який не може перевищувати трьох місяців, тимчасово покладає виконання обов'язків або призначає виконуючого обов'язки керівника підприємства, що має стратегічне значення для економіки та безпеки держави і вартість активів якого за даними останньої фінансової звітності або річний розмір чистого доходу якого перевищує 200 млн. гривень, та/або керівника особливо важливого для економіки підприємства (підприємства, вартість активів якого за даними останньої фінансової звітності перевищує 2 млрд. гривень або річний розмір чистого доходу якого перевищує 1,5 млрд. гривень, банку, у статутному капіталі якого держава володіє часткою понад 75 відсотків). Кандидатури осіб, на яких тимчасово покладається виконання обов'язків керівників зазначених підприємств, або осіб, які призначаються виконуючими обов'язки керівників зазначених підприємств, погоджуються Кабінетом Міністрів України. До проекту рішення Кабінету Міністрів України про погодження кандидатури додаються біографічна довідка з кольоровою фотокарткою, що засвідчуються підписом керівника кадрової служби суб'єкта управління, скріпленим печаткою; згода кандидата на посаду щодо покладення на нього виконання обов'язків або призначення його виконуючим обов'язки керівника підприємства; копії документа про повну вищу освіту; копії паспорта та трудової книжки, що засвідчуються підписом керівника кадрової служби суб'єкта управління і скріплюються печаткою; згода на обробку персональних даних. У разі непогодження Кабінетом Міністрів України зазначених кандидатур суб'єкти управління у тижневий строк з дня прийняття відповідного рішення подають Кабінетові Міністрів України пропозиції щодо інших кандидатур. Відповідно до ст. 38 Кодексу законів про працю України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною-інвалідом; догляд за хворим членом сім'ї відповідно до медичного висновку або інвалідом I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник. Якщо працівник після закінчення строку попередження про звільнення не залишив роботи і не вимагає розірвання трудового договору, власник або уповноважений ним орган не вправі звільнити його за поданою раніше заявою, крім випадків, коли на його місце запрошено іншого працівника, якому відповідно до законодавства не може бути відмовлено в укладенні трудового договору. Працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору. Відповідно до роз'яснення Державного комітету Ради Міністрів СРСР з питань праці та заробітної плати та Секретаріату Всесоюзною центральної ради професіональних союзів № 30/39 від 29.12.1965р. «Про порядок оплати тимчасового заступництва», тимчасовим заступництвом вважається виконання службових обов'язків за посадою тимчасово відсутнього працівника, коли це викликано виробничою необхідністю. Тимчасове виконання обов'язків за посадою відсутнього працівника покладається на іншого працівника наказом (Розпорядженням) по підприємству, установі або організації. Призначення працівника виконуючим обов'язки за вакантною посади не допускається. Це можливо тільки за посадою, призначення на яку проводиться вищестоящим органом управління. У цьому випадку керівник підприємства, установи, організації зобов'язаний не пізніше місячного терміну з дня прийняття працівника на роботу представити до вищестоящого органу управління документи для його призначення на посаду. Цей орган у місячний термін з дня отримання документів повинен розглянути питання і повідомити керівнику про результати. Разом з тим, Позивачем не надано доказів на підтвердження подання до Державної фіскальної служби документів для його призначення на посаду директора Державного підприємства «Центр капітального будівництва». Окрім того, суд дійшов висновку, що Позивач не може вважатися тимчасовим службовцем відповідно до Указу Президії Верховної Ради СРСР № 311-09 від 24.09.1974р. «Про умови праці тимчасових робітників і службовців», оскільки в наказі про тимчасове покладення на нього обов'язків директора ДП «Центр капітального будівництва» не було визначено строк роботи Позивача - до двох місяців, відтак твердження Позивача, що на підставі п. 11 Указу Президії Верховної Ради СРСР № 311-09 від 24.09.1974р., між ним та ДФС України був укладений безстроковий контракт на виконання обов'язків директора ДП «Центр капітального будівництва» є такими, що не приймаються судом до уваги. Враховуючи вищевикладене, оскільки як було встановлено в судовому засіданні та підтверджено матеріалами справи, в штатному розписі Державного підприємства «Центр капітального будівництва» не передбачено штатної посади тимчасово виконуючий обов'язки директора ДП «Центр капітального будівництва», то фактично Позивач був призначений тимчасово виконуючим обов'язки директора Підприємства як заступник директора ДП «Центр капітального будівництва», контракт між ДФС Україна та Позивачем як керівником ДП «Центр капітального будівництва» не укладався, відтак оскільки наказом ДП «Центр капітального будівництва» від 26.11.2015р. № 22-к, який є чинним та ніким не скасований, [PERSON] був переведений на посаду першого заступника ДП «Центр капітального будівництва», тобто фактично звільнений від посади заступника директора ДП «Центр капітального будівництва», про що він повідомив ДФС України заявою № 77 від 28.10.2015р., суд дійшов висновку, що відповідно тимчасове виконання Позивачем обов'язків директора ДП «Центр капітального будівництва» як заступника директора Підприємства припинилось в день звільнення від посади заступника директора ДП «Центр капітального будівництва» - 26.11.2015р. В подальшому, на підставі наказу ДП «Центр капітального будівництва» від 10.12.2015р. № 23-к [PERSON] був звільнений з посади першого заступника директора ДП «Центр капітального будівництва». Таким чином, станом на час розгляду справи, Позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження наявності трудових відносин між ним та Державної фіскальною службою України як уповноваженого органу управління Державного підприємства «Центр капітального будівництва». Водночас, згідно Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № 1001149637 від 15.07.2016р. керівником ДП «Центр капітального будівництва» з 03.10.2014р. є [PERSON] (а.с.97-100), згідно витягу № 1001406470 від 15.09.2016р. керівником ДП «Центр капітального будівництва» з 03.10.2014р. є [PERSON], Кононенко Сергій Анатолійович - голова комісії з припинення або ліквідатор (а.с.205-210). Відповідно до п.п.12.1-12.3. Статуту ДП «Центр капітального будівництва» припинення діяльності Підприємства здійснюється шляхом його реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації за рішенням Засновника, а у випадках, передбачених законом, - за рішенням суду. Ліквідація Підприємства здійснюється ліквідаційною комісією, яка утворюється Засновником. З моменту призначення ліквідаційної комісії до неї переходить повноваження з управління Підприємством. Так, суд вважає, що той факт, що [PERSON] визначений як керівник Державного підприємства «Центр капітального будівництва» в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань не свідчить про існування трудових відносин між Позивачем та Державною фіскальною службою України. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому, однією з засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до положень ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з вимогами ст.ст. 57-60 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи викладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову, а саме наявність трудових відносин між ним як тимчасово виконуючим обов'язки директора ДП «Центр капітального будівництва» та Державною фіскальною службою України, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки не ґрунтуються на достатніх, належних та допустимих доказах та спростовуються матеріалами справи, суд прийшов до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити. Враховуючи наведене, на підставі ст.ст. 32, 38 КЗпП України, ст. 65 Господарського кодексу України, Положення про порядок укладання контракту з керівником підприємства, що є у державній власності при найманні на роботу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.03.1993р. № 203, Закону України «Про управління об'єктами державної власності», Постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2008р. № 777 «Про проведення конкурсного відбору керівників суб'єктів господарювання державного сектору економіки», роз'яснення Державного комітету Ради Міністрів СРСР з питань праці та заробітної плати та Секретаріату Всесоюзною центральної ради професіональних союзів № 30/39 від 29.12.1965р. «Про порядок оплати тимчасового заступництва», та

Outcome: dismissed