Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-03 00:00:00

Керівник Бершадської місцевої прокуратури в інтересах держави, в особі Тростянецької районної ради Вінницької області та Комунальної установи «Тростянецька центральна районна лікарня», звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просив стягнути з останнього 2955,94 грн. витрат на стаціонарне лікування [PERSON], який потерпів внаслідок кримінального правопорушення. В обґрунтування позову зазначив, що вироком Ладижинського міського суду Вінницької області у справі №147/835/17 від 23.10.2017р. [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України. У рішенні суду вказано, що 07.06.2017р. близько 01 год. 50 хв. на автошляху Т02-22 «Шпиків-Тульчин-Тростянець-Бершадь», в смт. Тростянець Вінницької області по вулиці Соборна, водій [PERSON], керуючи автомобілем марки Renault 21 GTS, д.н.з. 55949МЕ, рухаючись по прямолінійній ділянці автомобільної дороги в напрямку с. Северинівка Тростянецького району, в порушення вимог п. п. 10.1, п. 12.1 Правил дорожнього руху України, не вибрав відповідно до дорожньої обстановки та стану транспортного засобу в установлених межах безпечної швидкості руху, не впевнився в безпеці своїх дій, внаслідок чого не впорався з керуванням, змінив напрямок руху та допустив виїзд керованого ним автомобіля за межі проїзної частини ліворуч на ліве узбіччя, де автомобіль зіткнувся з деревом. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля [PERSON] отримав тілесні ушкодження середнього ступеня важкості. Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні Тростянецької ЦРЛ з 07.06.2017 по 20.06.2017. Згідно інформації Тростянецької ЦРЛ, хворим [PERSON] проведено 13 ліжко-днів на стаціонарному лікуванні. Вартість одного ліжко-дня під час лікування потерпілого склала 227.38 грн., що в загальному становить 2 955,94 грн. Під час досудового слідства та на час судового розгляду, [PERSON] витрати на лікування не відшкодував. Таким чином, кошти, витрачені на лікування осіб, потерпілих від злочину, не повернуто, що є порушенням державних інтересів та підставою звернення прокурора до суду. В судовому засіданні представник Бершадської місцевої прокуратури [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Представник Тростянецької районної ради в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Голова районної ради [PERSON] подала до суду заяву про розгляд справи без участі представника районної ради, позов Бершадської місцевої прокуратури підтримала в повному обсязі. Представник Тростянецької ЦРЛ в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Головний лікар КНП «Тростянецька ЦРЛ» [PERSON] подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов просив задовольнити. В судовому засіданні відповідач позовні вимоги не визнав, зазначив, що платити дану суму не буде, оскільки у нього відсутні кошти для відшкодування та на утриманні перебуває двоє дітей. Відзив на позовну заяву не подав. Ухвалою суду від 26.02.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Вислухавши прокурора та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що вироком Ладижинського міського суду Вінницької області від 23.10.2017р. [PERSON] визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить суму 5100 грн. без позбавлення права керувати транспортними засобами. На підставі п. «в» ст. 1 Закону України "Про амністію у 2016 році" звільнено [PERSON] від відбування призначеного покарання. Згідно вказаного судового рішення, 07.06.2017р. близько 01 год. 50 хв. на автошляху Т02-22 «Шпиків-Тульчин-Тростянець-Бершадь» в смт. Тростянець Вінницької області по вулиці Соборна, водій [PERSON], керуючи технічно справним легковим автомобілем Renault 21 GTS, д.н.з. 55949МЕ, що знаходиться у його законному користуванні, не маючи посвідчення водія, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, рухаючись по прямолінійній ділянці автомобільної дороги в напрямку с. Северинівка Тростянецького району, в порушення вимог п. п. 10.1, п. 12.1 Правил дорожнього руху України не вибрав відповідно до дорожньої обстановки та стану транспортного засобу в установлених межах безпечної швидкості руху, яка б дозволяла безпечно керувати автомобілем, перед зміною напрямку руху не впевнився в безпеці своїх дій, внаслідок чого не впорався з керуванням, змінив напрямок руху та допустив виїзд керованого ним автомобіля за межі проїзної частини ліворуч на ліве узбіччя, де автомобіль зіткнувся з деревом. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажиру автомобіля «Renault 21 GTS» - [PERSON], згідно висновку судово-медичної експертизи №127 від 12.07.2017р., заподіяно середнього ступеня тяжкості тілесні ушкодження по критерію тривалого розладу здоровя більш як 21 день у вигляді закритого перелому обох кісток лівої гомілки в середній третині, множинних садин обличчя, тулуба, верхніх і нижніх кінцівок. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обовязковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. З огляду на зазначене, суд вважає, зазначені вище обставини встановленими та такими, що не підлягають доказуванню у даній справі. Згідно інформації головного лікаря Тростянецької ЦРЛ від 22.05.2018 (а.с.7), [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділені Тростянецької ЦРЛ з діагнозом «Закритий оскольчастий перелом кісток лівої гомілки» з 07.06.2017 по 20.06.2017, 13 ліжко днів. Вартість одного ліжко - дня 227,38 грн., у зв'язку із чим на його лікування було витрачено 2955,94 грн. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч. 1 ст. 1206 Цивільного кодексу України особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладу охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину. За змістом наведеної норми права відповідальність за відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, може покладатися на винного при заподіянні шкоди як умисними, так і необережними діями. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.07.95р. № 11 "Про відшкодування витрат\~на стаціонарне\~лікування особи,\~яка потерпіла\~від злочину,\~та судових витрат" питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року (долі Порядок). Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебуває на лікуванні. Ладижинський міський суд Вінницької області при розгляді кримінального провадження № 147/835/17 не вирішував питання в рамках кримінального провадження про відшкодування коштів витрачених на стаціонарне лікування потерпілого [PERSON] Згідно інформації медичного закладу середня вартість одного ліжко-дня складала 227,38 грн., фактично в даному відділенні [PERSON] провів 13 ліжко-днів, у зв'язку із чим на його лікування було витрачено 2955, 94 грн. Відповідно до п. 2 Порядку сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003/у) або інших документів, які підтверджують дату госпіталізації та виписки хворого із стаціонару лікувального закладу. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентарю та обладнання. Крім того, п. 4 Порядку передбачено, що стягнуті в установленому порядку кошти, залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров'я у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров'я. За таких обставин суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, у зв'язку з чим, позов слід задовольнити в повному обсязі. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до Глави 8 ЦПК України, а оскільки позивач при пред'явленні позову був звільнений від сплати судового збору, тому такі витрати підлягають стягненню із відповідача в дохід держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved