Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-27 00:00:00

В квітні 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позов про стягнення моральної шкоди в зв'язку з ушкодженням здоров'я при виконанні трудових обов'язків. В обґрунтування позовних вимог вказав, що працював на публічному акціонерному товаристві "Криворізький залізорудний комбінат" ( надалі ПАТ « КЗРК») з 30.12.1987 о 01.03.1989 - підземним прохідником та з 01.03.1989 по 24.12.2015 підземним машиністом електровозу. Був звільнений з підприємства за власним бажання у звязку з виходом на пенсію за ст..38 КЗпП України. На протязі 28 років він працював в умовах впливу шкідливих факторів. В звязку з тривалою роботою в умовах впливу шкідливих факторів у нього викликало три професійних захворювання: хронічне обструктивне захворювання легень, вегетативна сенсорна полінейропатія верхніх кінцівок та нейросенсорна приглухуватість. За результатами первинного огляду МСЕК від 19.017.2015 йому було встановлено 30% втрата професійної працездатності з них 15% по ХОЗС , 10% по ВСП та 5% Туговатість з наступним переоглядом у січні 2017 року. Актом розслідування причин хронічного професійного захворювання від 16 грудня 2015 року встановлені причини його профзахворювання, а саме робота протягом 28 років у цеху в умовах впливу шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу. В зв'язку з професійним захворюванням він в значній мірі втратив здоров'я. Внаслідок стійкого погіршення стану здоров'я він неодноразово проходив курси стаціонарного лікування. Отримане профзахворювання обмежує його в побуті, працювати по господарству позивач не може, своїй родині він також не має змоги допомогти як раніше. З 2014 року він постійно переносить фізичні страждання, постійно виникає кашель, задишка при помірному фізичному навантаженні, біль у грудній клітці, зниження слуху на обидва вуха,шум у вухах, затерпання та мерзлякуватість у кистях, періодичний біль у попереково крижовому відділі хребта, загальна слабкість. Відчуття того, що він ніколи не буде здоровою людиною постійно переслідує його, внаслідок чого він постійно перебуває у стані психологічного напруження. Для оздоровлення лікарями рекомендовано санаторне курортне лікування на курортах пуль монологічного та неврологічного профілю в теплий період року та уникати переохолоджень, постійне спостереження лікарів. Свої моральні страждання, втрачене здоровя поновити не можливо, але для його підтримки необхідні постійно гроші. Просить стягнути з відповідача суму моральної шкоди в розмірі 275 600,00 гривень, якими він хоча б частково компенсує його страждання. У судовому засіданні представник позивача [PERSON], підтримав заявлені позовні вимоги, посилаючись на обставини, вказані в позовній заяві, та просив їх задовольнити. Зазначив, що у звязку з професійним захворюванням його довіритель зазнає фізичного болю та моральних страждань. Просить стягнути з ПАТ "Криворізький залізорудний комбінат" у рахунок відшкодування моральної шкоди 275 600,00 гривень. Представник відповідача - публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» [PERSON] позов не визнала. Зазначила, що позивач свідомо обрав даний фах та роботу на підприємстві відповідача, знав та повинен був знати про шкідливі фактори та умови праці, за це він мав певні пільги. Вважає, що позивачем не доведено факт заподіяння йому моральної шкоди, не надано доказів, які підтверджують глибину фізичних та моральних страждань. Крім того, до суду, через канцелярію, представником відповідача [PERSON] акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат», надано заперечення проти позову, в яких представник вважає вимоги позивача незаконними і необґрунтованими та просить у задоволенні позову відмовити. Вважає, що позивач не надав доказів у чому полягає протиправність поведінки відповідача, яка призвела до втрати ним професійної працездатності. Також в обґрунтування своєї позиції представник ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» посилається на ті обставини, що укладаючи з Відповідачем трудовий договір, відповідно до ст. 29 КЗпП України, позивачеві було роз'яснено під розпис його права і обов'язки, про умови праці, наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їх впливу на здоров'я, його права на пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору, при цьому позивач свідомо приймав запропоновані йому умови праці і усвідомлював можливість ушкодження його здоров'я та його наслідки. Таким чином, відповідач не приховував важкість та шкідливість технологічного процесу, технологію виробництва не порушував, а тому протиправних дій відносно позивача, які б знаходились в причинному зв'язку з настанням професійного захворювання - не вчиняв, а тому не може нести відповідальності у вигляді моральної шкоди. Вважає, що в отримані позивачем професійного захворювання та так званих «моральних страждань» відбулося з його вини, оскільки він мав право розірвати трудовий договір за власним бажанням. За роки праці у шкідливих умовах позивач з метою отримання більшої заробітної плати, більш тривалої відпустки відносно інших професій та виходу на пенсію на пільгових умовах з власної волі виконував важку роботу, що і призвело до значної втрати його здоров'я. Вислухавши представників сторін, вивчивши письмові матеріали справи, оцінивши у сукупності докази, надані сторонами в обґрунтування своїх вимог та заперечень, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає частковому задоволенню, за таких підстав. Судом встановлено, що відповідно до записів, які містяться в трудовій книжці позивача [PERSON] пропрацював в шахті «Гвардійська» ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» в період з 30.12.1987 о 01.03.1989 - підземним прохідником та з 01.03.1989 по 24.12.2015 підземним машиністом електровозу. Акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання, складений 16 грудня 2015 року, в пункті 17 Акту…встановлено причину виникнення професійного захворювання позивачем, а саме перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу: Умови праці підземного машиніста електровозу за концентрацією аерозолю переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони відносяться до 3 класу 2 ступеня шкідливості; за рівнем шуму - до 3 класу 2 ступеня шкідливості. Аерозоль переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони, концентрація в мг/м. куб: з вмістом кристалічного кремнію діоксиду ( SiO2) у пилу від 10% до 70% - 4,9 при гранично допустимій до 2,0. Важкість праці: маса вантажу, що підіймається та переміщується вручну, кг: підіймання та переміщення ( разове) вантажів постійно протягом робочої зміни до 40 при гранично допустимій до 30. Зовнішнє фізичне динамічне навантаження, виражене в одиницях механічної роботи за зміну, Вт: при регіональному навантаженні( з переважною участю мязів рук та плечового суглоба) для чоловіків -52,2 при гранично допустимому до 45. Нахили корпуса (вимушені, більше 30?), кількість за зміну: від 132 до 141 при гранично допустимих до 100. Шум, еквівалентний рівень звуку в дБ: 88 при гранично допустимому до 80. В пункті 19 Акту конкретних посадових осіб, які відповідальні за виникнення професійних захворювань, встановити неможливо. Висновком МСЕК [PERSON] первинно від 19.01.2016 встановлена стійка втрата професійної працездатності у розмірі 30% з 11 січня 2016 року з переоглядом у 01 січня 2017 року. Згідно рекомендацій МСЕК позивач потребує ВМП, забезпечення лікарськими засобами. Відповідно медичних епікризів [PERSON] в звязку з погіршенням стану здоровя неодноразово знаходилася на стаціонарному лікуванні в міських лікарнях, в Інституті промислової медицини. Відповідно до медичного висновку від 03.11.2015, Українського науково - дослідного інституту промислової медицини [PERSON] були встановлені 3 (три) професійні захворювання. Діагноз щодо професійних захворювань наступний: 1) хронічне обструктивне захворювання легень першої другої ст.. ( пиловий бронхіт першої другої ст..,емфізема легень першої другої ст..), група «В» Легенева недостатність першого -другого ст. J44; 2)Вегетативно сенсорна полінейропатія верхніх кінцівок першої ст.. з периферичним ангіодистонічним синдромом G56; 3) Нейроснсорна приглуховатість, першого ст.. ( з легким зниженням слуху) Н90.3 Таким чином, слід вважати, що самим фактом втрати позивачем професійної працездатності у зв'язку з професійним захворюванням, яке виникло через вплив шкідливих факторів під час роботи протягом тривалого часу на підприємстві ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» йому спричинена моральна шкода, яка згідно ст.\~237-1\~КЗпП України\~може бути відшкодована одноразово за рахунок відповідача. За таких обставин, вимоги позивача до ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» є обґрунтованими і не суперечать чинному законодавству. Суд не може погодитися із запереченнями представника відповідача, що позивач був ознайомлений із шкідливими умовами праці, погодився з ними, через що відсутня вина підприємства у заподіянні шкоди, оскільки той факт, що роботодавець ознайомив свого працівника з умовами праці, в тому числі її шкідливими факторами, не позбавляє підприємства від законодавчо встановленого обовязку забезпечити якісні та безпечні умови праці, а саме перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу, шкідливості пилу та показники напруженості трудового процесу,що стало причиною недосконалості робочих місць, як визначено висновками комісії при розслідуванні профзахворювання. Крім того, Акт розслідування хронічного професійного захворювання не оскаржено підприємством-Відповідача у встановленому законодавством порядку. Суд вважає, що в даному випадку саме відповідач - ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» - повинен виплатити позивачу моральну шкоду, так як відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган, а статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків. Статтею 237-1 КЗпП України передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають він нього додаткових зусиль для організації свого життя. Як зазначено у Рішенні Конституційного Суду №20-рп/2008 від 08.10.2008року, положеннями пункту 1, абзацу третього пункту 5, пункту 9, абзацу третього пункту 10, пункту 11 розділу I Закону № 717-V скасовано право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції Закону № 1105-XIV. Проте Конституційний Суд України вважає, що саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 Цивільного кодексу України та статтею 237-1 Кодексу законів про працю України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Встановлений законодавцем розподіл обов'язків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві від нещасного випадку та професійного захворювання не суперечить вимогам статті 22 Конституції України. Що стосується доводів представників ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» про те, що позивачем не надано жодного доказу, яким би підтверджувався факт спричинення моральної шкоди в зв'язку з втратою працездатності, то вони не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки уже самим фактом втрати позивачем професійної працездатності в результаті трудової діяльності на підприємстві відповідача йому спричинена моральна шкода. При цьому, суд враховує, що відповідно до вимог ч.1 ст.6, ст.13 Закону України «Про охорону праці» обов'язок створити безпечні умови праці покладено на роботодавця. Не може бути підставою для відмови у задоволенні позову відсутність висновку МСЕК про встановлення факту спричинення моральної шкоди позивачу, оскільки відповідно до вимог\~ст. 237-1 КЗпП України\~суд може самостійно визначати наявність чи відсутність факту спричинення моральної шкоди, а також визначати розмір відшкодування. Крім того, статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. При цьому, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Відповідно до п.13 постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року (з відповідними змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної /немайнової/ шкоди» роз'яснено, що судам необхідно враховувати те, що відповідно до\~ст.237-1 КЗпП України\~ за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (у тому числі й виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної/немайнової/шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Згідно частин 1, 3 ст. 13 Закону України Про охорону праці, роботодавець зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. З урахуванням наведеного суд вважає, що спір про відшкодування моральної шкоди працівникові, завданої професійним захворюванням, повинен вирішуватися на підставі норм\~КЗпП України\~при доведеності виконанням робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах (ст.153 КЗпП України) та інших юридично важливих обставин. Зазначений спір є спором, що виникає із трудових правовідносин. З врахуванням викладених обставин справи, суд вбачає наявність спричинення позивачці моральної шкоди незалежно від наявності з цього приводу висновку МСЕК, яку повинен відшкодувати позивачу відповідач, як власник підприємства, який не створив працівнику безпечні умови праці, що підтверджується актом форми П-4 від 16 грудня 2015 року, що призвело до ушкодження здоров'я позивачу на виробництві, та моральних страждань потерпілому. У судовому засіданні встановлено, що при виконанні трудових обов'язків здоров'ю позивачу [PERSON]. була заподіяна шкода, він отримав професійне захворювання, втратив працездатність в розмірі 30% . Позивач переносить щоденно фізичний біль та моральні переживання, змушений приймати ліки та постійно звертатися і перебувати під наглядом лікарів. При вказаних обставинах суд вважає, що наслідками отриманого професійного захворювання, позивачу порушено його звичайний життєвий ритм, нормальні життєві зв'язки. На теперішній час Позивач зазнає фізичного болю, не має змоги виконувати звичайну для нього роботу, в результаті прикладає значні додаткові зусилля для організації свого життя. Позивач в зв'язку зі станом свого здоров'я переносить моральні страждання та переживання. Беручи до уваги, що обставини, викладені в позові, знайшли документальне підтвердження, встановлений факт спричинення моральної шкоди, суд вважає, що заподіяна моральна шкода підлягає часткової компенсації. Оцінивши в сукупності всі докази у справі, суд вважає доведеним спричинення відповідачем ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» позивачу шкоди здоровю, провину відповідача в його спричиненні та причинно - наслідковий звязок між винними діями підприємства - відповідача (а саме: порушенням адміністрацією ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» вимог ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України «Про охорону праці», яке встановлено актом розслідування хронічного професійного захворювання) та настанням у Позивача негативних наслідків - втрати професійної працездатності на 30 відсотків, а звідси і моральні переживання. При вирішенні питання про розмір відшкодування спричиненої моральної шкоди, суд враховує обставини справи, характер, обсяг, тривалість та наслідки заподіяних позивачці моральних страждань, стан її здоров'я, втрату професійної працездатності безстроково, вину підприємства в заподіянні шкоди, істотність вимушених змін в життєвих стосунках. Обговорюючи розмір відшкодування моральної шкоди, в рамках заявлених позовних вимог, з врахуванням вказаних позивачкою та встановлених судом обставин характеру спричиненої моральної шкоди та виходячи з міркувань розумності, виваженості та справедливості, суд вважає можливим стягнути на користь [PERSON] 20 000,00 гривень, що буде відповідати тим стражданням і переживанням, які він щоденно зазнає, а в задоволенні іншої частини позову позивачу слід відмовити. Згідно ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору. На підставі ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 1378,00 грн.

Outcome: partial