Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-14 00:00:00

Позивач, [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача Житлово-будівельного кооперативу № 6 про встановлення фактів, що мають юридичне значення, визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за законом, мотивуючи свої вимоги тим, що 01.09.1966 року між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований Середньобурлуцькою сільською радою Шевченківського району Харківської області шлюб, актовий запис № 14. Під час шлюбу у 1988 році за рахунок спільних подружніх коштів [PERSON] та [PERSON] внесли пайові внески в касу ЖБК № 6 за квартиру [ADDRESS], таким чином зазначена квартира передана у спільну часткову власність по Ѕ частині [PERSON] та [PERSON]. 28.05.2012 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. 20.01.204 року [PERSON] померла. За життя ні [PERSON], ні [PERSON] свідоцтво про право власності на вищезазначену квартиру не отримували, але титульним власником квартири в КП « Куп'янське БТІ» вказана [PERSON]. Заповіту [PERSON] не залишили, спадщину, яка складається з Ѕ частини зазначеної вище квартири прийняв [PERSON], який на час відкриття спадщини, не зважаючи на розірвання шлюбу продовжував проживати разом з [PERSON] однією сім'єю з 08.06.2012 року по день її смерті [INFO]. [INFO] помер батько позивача [PERSON], після його смерті залишилася спадщина, яка складається вище зазначеної квартири. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії державним нотаріусом позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом першої черги після смерті батька, оскільки титульним власником квартири є [PERSON], а фак. Проживання [PERSON] та [PERSON] після розірвання шлюбу може бути встановлений лише у судовому порядку, у зв'язку з сим позивач звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від 21 грудня 2018 року провадження по справі було відкрито. В судовому засіданні позивач та представник позивача, позов підтримали та просили суд його задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився. Відповідно до наданої заяви просять суд розглянути справу у їх відсутність, позовні вимоги визнають в повному обсязі, не заперечують проти їх задоволення. В судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили, що [PERSON] та [PERSON] проживали в квартирі [ADDRESS] Після розірвання шлюбу продовжили проживати однією сім'єю, мали спільне господарство та вели єдиний бюджет. Заслухавши позивача та його представника, з'ясувавши думку представника відповідача, допитавши свідків, дослідивши письмові докази суд приходить до наступного. Так судом встановлені наступні фактичні обставини. Так, свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 01.09.1966 року підтверджується, що [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] прізвище після реєстрації шлюбу «[PERSON]». Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого повторно Відділом реєстрації актів цивільного стану Великобурлуцького районного управління юстиції Харківської області від 14.04.2006 року, на ім'я [PERSON] підтверджено, що його батьками є [PERSON] та [PERSON]. Довідкою виданою ЖБК № 6 від 28.06.1992 року [PERSON] підтверджується, що квартира [ADDRESS], вартістю 7100 рублів, повністю сплачена в травні 1988 року. Довідкою виданою Куп'янським бюро технічної інвентаризації від 18.01.2018 року підтверджується, що станом на 30.12.2012 рік право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] 1/1 частина. Довідкою виданою ЖБК № 6 за № 44 підтверджується, що [PERSON] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 28.09.1977 року по день смерті [INFO]. На день смерті разом з нею за зазначеною адресою був зареєстрований [PERSON]. Рішенням Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від 28.05.2012 року, яке набрало законної сили 07.06.2012 року, підтверджується розірвання шлюбу [PERSON] з [PERSON]. Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 28.01.2014 року виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Куп'янську реєстраційної служби Куп'янського міськрайонного управління юстиції у Харківській області підтверджується, що [PERSON], померла [INFO]. Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 23.06.2017 року виданим Куп'янським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області підтверджується, що [PERSON], помер [INFO]. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 18 вересня 2018 року, державним нотаріусом Куп'янської державної нотаріальної контори Харківської області, було відмовлено [PERSON], яка діє від імені [PERSON] у видачі на ім'я [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно після смерті [INFO] батька [PERSON], у зв'язку з тим, що на час відкриття спадщини встановлено, що титульним власником спадкового майна є [PERSON], а [PERSON] за життя не звертався до суду за виділом своєї частки в праві власності на квартиру, крім того належним чином не підтверджений факт проживання однією сім'єю [PERSON] та [PERSON] після розірвання шлюбу, у зв'язку з чим було роз'яснено право звернутися до суду з позовом (а.с.10-23). Частиною першою ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність. Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Достовірними, відповідно до ст. 79 ЦПК України, є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування. Згідно ч. 1 та ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених законом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до п.5 ч.2ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно п.5 ч.1ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу. Відповідно до ч.2ст.315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначеного іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п. 2Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім'єю. У п. 21 вищевказаної Постанови зазначено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини, і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також: інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки. Згідно роз'яснень Верховного Суду України у листі «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01.01.2012 року, доказами, які свідчать про факт проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу можуть бути: свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру тощо). Також це можуть бути: свідоцтво про смерть одного із "подружжя", свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що "подружжя" вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства. Відповідно до ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Так,ст. 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав є спадкування майна, в тому числі за законом відповідно до ст.1217 ЦК України. У відповідності до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно дост.1218 ЦК України, входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до положень ст.1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Таким чином враховуючи спірні цивільно-правові відносини між учасниками справи, які вирішуються тільки в судовому порядку, суд оцінивши достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, вимоги норм матеріального та процесуального права, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що [PERSON] та [PERSON] після розірвання шлюбу продовжили проживати однією сім'єю без шлюбу, вели спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет. Суд також вважає, що в судовому засіданні підтверджений факт того, що квартира [ADDRESS] належала на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] по Ѕ частині кожному.Що стосується позовних вимог в частині визнання права власності на житлову квартиру після смерті [PERSON] суд зазначає, що зазначене майно входить у спадкову масу та у зв'язку з тим, що позивач позбавлений можливості отримати право-установчий документ у позасудовому порядку це позбавляє його права на спадкування квартири, у зв'язку з чим позов в цій частині також підлягає задоволенню, насамперед як спосіб захисту прав, свобод та інтересів позивача. Задоволення позову не порушує прав, свобод та інтересів відповідача, а також інших осіб.

Outcome: approved