Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-13 00:00:00

Одеська місцева прокуратура № 2 звернулась до суду із вказаним позовом в інтересах держави в особі: Одеської міської ради в особі: Комунальної установи «Міська клінічна лікарня №1» до [PERSON], в якому просила суд стягнути з [PERSON] на користь Одеської міської ради в особі Комунальної установи «Міська клінічна лікарня №1» (р\\р35412004032476, ГУДСКУ в Одеській області, МФО 828011, код ОКПО 01998986) понесені витрати на лікування [PERSON] у розмірі 6750 (шість тисяч сімсот п'ятдесят) гривень. У разі задоволення позову, судові витрати покласти на відповідача. В обґрунтування позову прокуратурою зазначено наступне. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 15.03.2017 по справі №521/3278/17 [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження стосовно нього, в силу п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, закрито. З ухвали суду від 15.03.2017 року вбачається, що судом встановлено, що [PERSON] 09.06.2016, приблизно о 12 годині 44 хв., в світлий час доби, керуючи технічно справним автомобілем «OPEL VIVARO», здійснював рух зі швидкістю 10 км/год. заднім ходом на ділянці під'їзду до виробничої будівлі «Одеського заводу поршневих кілець», розташованому за адресою: м. Одеса, вул. Желябова, 4-Б, тобто рухався з боку вул. Балківської в напрямку вул. [PERSON]. На шляху прямування, водій [PERSON], маючи об'єктивну та реальну можливість недопущення дорожньо-транспортної пригоди, при відсутності будь-яких об'єктів, що могли обмежувати оглядовість позаду його руху, діючи з необережності, в порушення вимог п.п. 1.5, 2.3 «б», 10.9 Правил дорожнього руху України, проявляючи злочинну самовпевненість, будучи неуважним, належним чином не стежив за дорожньою обстановкою, у зв'язку з чим не помітив пішохода [PERSON], яка перебувала у статичному положенні на лінії руху транспортного засобу, внаслідок чого скоїв наїзд задньою правою частиною кузова автомобіля «OPEL VIVARO» на пішохода [PERSON], від чого вона впала на спину, а водій [PERSON], продовжуючи рух заднім ходом далі здійснив наїзд заднім правим колесом на її ліву ногу, зупинивши транспортний засіб тільки після того, як відчув голосний крик [PERSON] Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди, пішоходу [PERSON] спричинено наступні тілесні ушкодження: осколковий перелом 1-ої плеснової кістки лівої ступні з наявністю забійно-рваної рани. У звязку з заподіяною шкодою здоровю [PERSON], остання перебувала на лікуванні в травматологічному відділенні в КУ "МКЛ №1" з 09.06.2016 по 06.07.2016. За час перебування потерпілої [PERSON] КУ "МКЛ №1" понесені витрати на лікування останньої у розмірі 6750 (шість тисяч сімсот п'ятдесят) гривень. Представник Одеської місцевої прокуратури № 2 в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити, з урахуванням неявки відповідача, не заперечував проти заочного розгляду справи. Інші учасники судового процесу в судове засідання не зявились, повідомлялись про дату, час та місце судового засідання належним чином та своєчасно, причини неявки суду не повідомили. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, \~суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. У разі зміни позивачем предмета або підстави позову, зміни розміру позовних вимог суд відкладає судовий розгляд для повідомлення про це відповідача. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника прокуратури, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 15.03.2017 по справі №521/3278/17 [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження стосовно нього, в силу п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, закрито. Відповідно до ст. 46 Кримінального кодексу України особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості або необережний злочин середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду. Так, з ухвали суду від 15.03.2017 року вбачається, що судом встановлено, що [PERSON] 09.06.2016, приблизно о 12 годині 44 хв., в світлий час доби, керуючи технічно справним автомобілем «OPEL VIVARO», здійснював рух зі швидкістю 10 км/год. заднім ходом на ділянці під'їзду до виробничої будівлі «Одеського заводу поршневих кілець», розташованому за адресою: м. Одеса, вул. Желябова, 4-Б, тобто рухався з боку вул. Балківської в напрямку вул. [PERSON]. На шляху прямування, водій [PERSON], маючи об'єктивну та реальну можливість недопущення дорожньо-транспортної пригоди, при відсутності будь-яких об'єктів, що могли обмежувати оглядовість позаду його руху, діючи з необережності, в порушення вимог п.п. 1.5, 2.3 «б», 10.9 Правил дорожнього руху України, проявляючи злочинну самовпевненість, будучи неуважним, належним чином не стежив за дорожньою обстановкою, у зв'язку з чим не помітив пішохода [PERSON], яка перебувала у статичному положенні на лінії руху транспортного засобу, внаслідок чого скоїв наїзд задньою правою частиною кузова автомобіля «OPEL VIVARO» на пішохода [PERSON], від чого вона впала на спину, а водій [PERSON], продовжуючи рух заднім ходом далі здійснив наїзд заднім правим колесом на її ліву ногу, зупинивши транспортний засіб тільки після того, як відчув голосний крик [PERSON] Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди, пішоходу [PERSON] спричинено наступні тілесні ушкодження: осколковий перелом 1-ої плеснової кістки лівої ступні з наявністю забійно-рваної рани. Згідно висновку судово-медичної експертизи № 2316 від 08.09.2016, вказані ушкодження спричинили тривалий розлад здоров'я строком понад 21 день і за цим критерієм відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості. Відповідно до інформації Комунальної установи «Міська клінічна лікарня №1» [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні 27 днів. Згідно з ч. 1 та 3 ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобовязана відшкодувати витрати закладові охорони здоровя на лікування потерпілого від цього злочину. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров'я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. У звязку з заподіяною шкодою здоровю [PERSON], остання перебувала на лікуванні в травматологічному відділенні в КУ «МКЛ №1» з 09.06.2016 по 06.07.2016. За час перебування потерпілої [PERSON] КУ «МКЛ №1» понесені витрати на лікування останньої у розмірі 6750 (шість тисяч сімсот п'ятдесят) гривень. Згідно ст. 143 Конституції України, територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності, затверджують бюджети відповідних адміністративно-територіальних одиниць і контролюють їх виконання. В ст. 145 Конституції України визначено, що права місцевого самоврядування захищаються в судовому порядку. Оскільки КУ «МКЛ №1» утворена Одеською міською радою та є бюджетною установою, а витрати на стаціонарне лікування потерпілої від злочину понесені закладом охорони здоровя комунальної форми власності, вказані витрати мають бути відшкодовані винною особою на користь комунальної установи. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший субєкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Оскільки органами місцевого самоуправління до теперішнього часу не вжито заходів щодо відшкодування шкоди, спричиненої злочином, прокурор був вимушений самостійно звернутись до суду в інтересах КУ «МКЛ №1». Враховуючи все вищенаведене, суд вважає, що в матеріалах справи достатньо доказів для задоволення позову прокуратури в повному обсязі. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Суд, у звязку з неявкою відповідача в судове засідання, в порядку ст. 280 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від представника позивача, вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Outcome: approved