Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-17 00:00:00

ПАТ КБ „ПриватБанк" звернулось до суду з позовом до [PERSON], Відділу ДВС Деснянського районного управління юстиції у м. Києві, Відділу ДВС Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві про звільнення майна з-під арешту, посилаючись на той факт, що 30.09.2005 року між ними та [PERSON] було укладено кредитний договір № К3Н0АК22093735, згідно якого останній отримав грошові кошти в сумі 33.776 грн. 00 коп. на строк до 30.09.2010 року. З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, було укладено договір застави № К3Н0АК22093735 від 30.09.2005 року, згідно якого в заставу було передано рухоме майно, а саме, автомобіль марки ВАЗ 2107, 2005 року випуску, ТЗ, легковий седан, кузов № [NUMBER], державний номерний знак [NUMBER]. Рішенням Дніпровського районного суду м.Києва від 16.10.2007 року, заявлені ними позовні вимоги було задоволено та звернуто стягнення на предмет застави в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором. При проведенні дій щодо продажу автомобіля, було з'ясовано, що спірний автомобіль перебуває під забороною. Як зазначає позивач, арешт на рухоме майно було накладено без перевірки його наявності в державному реєстрі обтяжень рухомого майна та без повідомлення позивача, тобто з порушенням його прав, а тому вони змушені звертатись до суду з вказаним позовом. Представник позивача - [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд звільнити з-під арешту, накладеного постановою Відділу державної виконавчої служби Дніпровського РУЮ у м. Києві №1842/3 від 03.07.2013 року, ВП №38681871, з - під арешту, накладеного постановою Відділу державної виконавчої служби Деснянського РУЮ у м. Києві №416/4 від 05.05.2008 року, В/Л 2-1389 від 22.08.2006 року, з - під арешту, накладеного постановою Відділу державної виконавчої служби Дніпровського РУЮ у м. Києві №8477 від 15.04.2008 року, В/Л 2-1611 від 01.04.2008 року, з - під арешту, накладеного постановою Відділу державної виконавчої служби Дніпровського РУЮ у м. Києві №962/20 від 23.08.2006 року, ухвала 2-1389 від 08.08.2006 року майно, що належить на праві власності [PERSON], а саме: автомобіль марки ВАЗ, модель: 2107, рік випуску 2005, тип ТЗ: легковий сєдан, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER], посилаючись на те, що вказані постанови були винесені з порушенням норм чинного законодавства України. Представник Відділу ДВС Деснянського районного управління юстиції у м. Києві за викликом суду не з'явився, про розгляд справи повідомлялись судом, про що свідчать копії листів сповіщень. Представник Відділу ДВС Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві за викликом суду не з'явився, про розгляд справи повідомлялись судом, про що свідчать копії листів сповіщень. Відповідач [PERSON] за викликом суду не з'явився, про розгляд справи повідомлялись судом, про що свідчать копії листів сповіщень. За таких обставин, суд вважав за можливе проводити розгляд справи у відсутності відповідачів, що належним чином повідомлялись про час та дати судового розгляду. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 30.09.2005 року між ними та [PERSON] було укладено кредитний договір № К3Н0АК22093735, згідно якого останній отримав грошові кошти в сумі 33.776 грн. 00 коп. на строк до 30.09.2010 року (а.с.5-6). З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, було укладено договір застави № К3Н0АК22093735 від 30.09.2005 року, згідно якого в заставу було передано рухоме майно, а саме, автомобіль марки ВАЗ 2107, 2005 року випуску, ТЗ, легковий седан, кузов № [NUMBER], державний номерний знак [NUMBER] (а.с.7-8). Відповідно до рішення Дніпровського районного суду м.Києва від 16.10.2007 року, звернуто стягнення на предмет застави в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором (а.с.10-11). Як вбачається з копії витягу поточних результатів звернення по "АІС", постановою Відділу державної виконавчої служби Дніпровського РУЮ у м. Києві №1842/3 від 03.07.2013 року, ВП №38681871, постановою Відділу державної виконавчої служби Деснянського РУЮ у м. Києві №416/4 від 05.05.2008 року, В/Л 2-1389 від 22.08.2006 року, постановою Відділу державної виконавчої служби Дніпровського РУЮ у м. Києві №8477 від 15.04.2008 року, В/Л 2-1611 від 01.04.2008 року, та постановою Відділу державної виконавчої служби Дніпровського РУЮ у м. Києві №962/20 від 23.08.2006 року, ухвала 2-1389 від 08.08.2006 року накладено арешт на майно, що належить на праві власності [PERSON], а саме: автомобіль марки ВАЗ, модель: 2107, рік випуску 2005, тип ТЗ: легковий сєдан, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER] (а.с.9). Згідно з вимогами ст. 572 ЦК України та ст. 1 Закону України «Про заставу» в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Відповідно до вимог ст. 3 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», обтяженням є право обтяжувача на рухоме майно боржника або обмеження права боржника чи обтяжувача на рухоме майно, що виникає на підставі закону, договору, рішення суду або з інших дій фізичних і юридичних осіб, з якими закон пов'язує виникнення прав і обов'язків щодо рухомого майна. Пунктом 1 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» передбачено, що до забезпечувальних обтяжень належить застава рухомого майна, що виникає на підставі договору. Згідно з вимогами ст. 14 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», зареєстроване обтяження має вищий пріоритет над незареєстрованими обтяженнями. Відповідно до вимог ч. 1. ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя. На підставі ч. 3 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Відповідно до ч. 4 Ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження», про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна. На підставі вищевикладених правових норм та враховуючи те, що діями відповідача дійсно були порушені права ПАТ КБ „ПриватБанк" як заставодержателя, що підтверджується наявними в справі доказами, які ніким не спростовувались, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги позивача про звільнення майна з-під арешту є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі. За таких обставин, автомобіль марки ВАЗ, модель: 2107, рік випуску 2005, тип ТЗ: легковий сєдан, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER], підлягає звільненню з-під арешту. На підставі викладеного та

Outcome: partial