Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-18 00:00:00

Державне територіально-галузевего обєднання Львівська залізниця, уточнивши в ході розгляду справи в суді свої позовні вимоги, звернулося з позовом до відповідачів про визнання незаконним та скасування рішення Верхньопетрівецької сільської ради від 30.11.2004 року, визнання недійсним Свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії СТА 862078, посилаючись на те, в ході здійснення інвентаризації земель, залізниці стало відомо що рішенням Верхньопетрівецької сільської ради, Чернівецької області від 30.11.2004 року [PERSON] була передана в приватну власність земельна ділянка яка накладається на земельну ділянку залізниці загальною площею 0,5113 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку та ведення власного підсобного господарства. Зазначаючи про те, що залізниця як суміжний землекористувач, проект відведення земельної ділянки, акт встановлення і узгодження меж землекористування [PERSON] не погоджувала і згоди на вилучення земельної ділянки не надавала, позивач просив визнати незаконним та скасувати рішення Верхньопетрівецької сільської ради від 30.11.2004 року про передання безоплатно у приватну власність [PERSON] земельної ділянки площею 0,5113 га для будівництва та обслуговування житлвого будинку та ведення власного підсобного господарства. Просив визнати недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 20.05.2015 року серії СТА 862078 з індексним номером 37824697, видане [PERSON] та скасувати його державну реєстрацію. При цьому позивач зазначає, що право користування залізницею вказаною землею підтверджується Планом границ полоси отвода, який було розроблено у 1959 році, Будівельними нормами і правилами в т.ч. СНіП 11-39-76 і СН 468-74. В судовому засіданні представник позивача підтримав змінені позовні вимоги, просив їх задоволити, направивши про це також і письмову заяву. Представник відповідача по справі, Верхньопетрівецької сільської ради, в судове засідання не з'явився, хоча достовірно знав про день, час та місце розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак направив на адресу суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, змінені позовні вимоги визнав. Третя особа відділ Держземагентства, в судове засідання свого представника не направила, надіслала клопотання про розгляд справи у відсутності їх представника, просила прийняти рішення на розсуд суду. Реєстраційна служба Сторожинецького районного управління юстиції в судове засідання свого представника не направила, надіслала на адресу суду письмове клопотання про розгляд справи у їх відсутності, просили в задоволенні позовних вимог в частині скасування державної реєстрації Свідоцтва про право власності на земельну ділянку площею 0,0151 за з кадастровим номером 7324582500:02:004:0359 цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства відмовити. Розглянувши справу та встановивши фактичні обставини справи і відповідні правовідносини, суд знаходить що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що в межах с.Верхні Петрівці, Сторожинецького району, Чернівецької області під обєктами залізничного транспорту знаходиться земельна ділянка загальною площею 19,7 га. Вказана обставина не заперечувалась сторонами і підтверджується довідкою позивача від 13.12.2011 року №ПИ-11-10/72 (а.с.25), а тому у відповідності до положень ст.61 ЦПК України, доказуванню не підлягає. Право постійного користування залізницею, частиною спірної земельної ділянки підтверджується Постановами Верховної Ради України від 18 грудня 1990 року "Про порядок введення в дію Земельного кодексу України" та Про земельну реформу із врахуванням Рішення Конституційного Суду України від 22.09.2005 № 5-рп/2005, яким визнано неконституційними пункти 6 вказаних постанов Верховної Ради України від 18 грудня 1990 року, внаслідок чого виготовлення та отримання державних актів на земельні ділянки, що перебувають у користуванні залізниць, не передбачалося. Землі транспорту вважалися землями спеціального призначення, які використовувалися на підставі особливих положень про ці землі відповідно до п. 54 та п. 55 Загальних засад землекористування і землеустрою, затверджених ЦВК СРСР від 15 грудня 1928 року та згідно Правил технічної експлуатації залізниць України, затверджених наказом Мінтрансу від 20 грудня 1996 р. № 411, Інструкції про норми і порядок відведення земель для залізниць і використання смуги відведення, затвердженої Міністерством шляхів сполучення СРСР 30 січня 1963 р. і Норм відведення земель для залізниці 468 -74, затверджених постановою Держбуду СРСР від 19 грудня 1974 року № 247, № 247, які були чинними на час передачі земельної ділянки у власність [PERSON] Судом також встановлено і сторонами не заперечувалося, що на підставі оспорюваного рішення, Верхньопетрівецької сільської ради від 30.11.2004 року (а.с.17) [PERSON] було виділено 0,5113 га землі, з яких 0,15 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та 0,354 га. для ведення особистого селянського господарства в с. Верхні Петрівці Сторожинецького району, яка накладається на землі залізниці, площею 0,0151 га. Спірна земельна ділянка площею перекриття 0,0151 га, згідно Плану меж смуги відводу лінії Карапчу-Чудей Львівської залізниці (а.с.29), Акту обстеження земельної ділянки від 02.10.2013 року розташована в межах смуги відведення залізниці. В статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, зобовязані діяти лише на підставах, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно вимог ст.155 ЗК України, у разі видання органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. З огляду на вказане, суд знаходить, що Верхньопетрівецька сільська рада не мала права передавати в приватну власність земельну ділянку яка входить в склад земель смуги відведення державної залізниці, а відповідно рішення ради в цій частині є незаконним. Згідно вимог п. г ч.3 ст.152 ЗК України, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, що свідчить про обгрунтованість позовних вимог в цій частині. Підтвердженням цього висновку суду є також і те, що відповідно до п."б" ч.4 ст.84 ЗК України, землі під державними залізницями не можуть передаватися у приватну власність, а невиконання вказаного положення безумовно тягне за собою скасування незаконного рішення. Разом з тим, на думку суду, вказане рішення сільради підлягає скасуванню частково тільки в частині передачі [PERSON] земельної ділянки площею 0,0151 га для ведення особистого селянського господарства, яка входить в склад ділянки площею 0,5113 га., оскільки іншою частиною земельної ділянки сільрада мала право розпоряджатись. Заявляючи вимогу про визнання незаконним рішення сільської ради, позивач крім цього, посилаючись на те що це рішення є незаконним, просив також визнати недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно на земельну ділянку від 20.05.2015 року. Положеннями ст.155 ЗК України визначено, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Виходячи з цього, суд вважає, що свідоцтво про право власності на нерухоме майно на земельну ділянку площею 0,0151 га для ведення особистого селянського господарства, яка накладається на земельну ділянку позивача загальною площею 0,0151 га має бути визнане незаконним. Судові витрати по справі, зважаючи на правила статті 88 ЦПК України, підлягають стягненню із відповідачів на користь позивача пропорційно долі задоволених позовних вимог, тобто в сумі 121 (сто двадцять одну) гривню 80 копійок із Верхньопетрівецької сільської ради та 243 (двісті сорок три) гривні 60 коп. із [PERSON] На підставі ст. ст. 67, 68, 80, 83, 84, 116, 126, 152, 155, 158 ЗК України, ст.11 Закону України «Про транспорт» ст.6 Закону України «Про залізничний транспорт» ст.19 Конституції України, ЦК України та

Outcome: partial