Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-18 00:00:00

В серпні 2019 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, з урахуванням збільшених, а в подальшому зменшених позовних вимог, мотивуючи свої вимоги тим, що з 24 вересня 2010 року по 23 травня 2019 року перебував у шлюбі з відповідачкою [PERSON] . В шлюбі вони придбали двокімнатну квартиру [ADDRESS] ; житловий будинок [ADDRESS] , земельну ділянку за вказаною адресою, кадастровий номер 1823787203:04:002:0005; автомобіль марки GEELY модель МК-2 д.р.н. [NUMBER] , 2011 року випуску, номер шасі [NUMBER] ; спільні заощадження грошових коштів в еквіваленті понад 100 000 гривень; меблі: двоспальне ліжко з ортопедичним матрацом та тумбочками, диван, пенали для ванної кімнати, книжкову шафу, стіл, комод; побутову техніку та відеоапаратуру: газову плиту GORENJE, морозильну камеру, телевізор LG, пилосос, відеокамеру SONY. Більша частина коштів на придбання майна забезпечувалася їм особисто, оскільки на час реєстрації шлюбу відповідачка мала борг по кредиту на придбання однокімнатної квартири [ADDRESS] . Повне дострокове погашення кредиту та придбання автомобіля відбулося завдяки його заощадженням та заробітній платі в АКБ "Київ". Оскільки добровільно розділити майно не вдалося просив поділити спільне майно подружжя, виділивши йому у власність Ѕ права особистої приватної власності нерухомого майна (двокімнатної квартири) [ADDRESS] ; Ѕ права особистої приватної власності нерухомого майна (домоволодіння) житлового будинку [ADDRESS] та земельної ділянки площею 0,1328 га, кадастровий номер 1823787203:04:002:0005 по [ADDRESS] . В грудні 2020 року відповідачка [PERSON] звернулась до суду із зустрічним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що подавши заяву про зменшення позовних вимог позивач виключив зі списку майна, яке підлягає поділу транспортний засіб - автомобіль GEELY модель МК-2 д.р.н. [NUMBER] , 2011 року випуску, номер шасі [NUMBER] . Хоча [PERSON] і користується вказаним автомобілем проте він являється спільно нажитим майном подружжя. Тому просила виділити автомобіль GEELY модель МК-2 д.р.н. [NUMBER] , 2011 року випуску, номер шасі [NUMBER] відповідачу за зустрічним позовом, присудивши їй грошову компенсацію за його Ѕ частину в сумі 62 775 гривень. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позов підтримали, викладене підтвердили, наголосивши, що однокімнатна квартира [ADDRESS] придбана у 2008 році не за особисті кошти відповідачки, а за кредитні кошти ПАТ АКБ "Київ"; перебувала в заставі цього банку до погашення кредиту. На момент знайомства з відповідачкою в 2010 році жодної копійки тіла кредиту відповідачкою не сплачено, її заробітної плати було недостатньо навіть для сплати відсотків по кредиту. Тому на початку відносин він дав відповідачці гроші на поточні потреби, які вона використала на погашення кредиту. Решта платежів зроблені в шлюбі, завдяки його заощадженням в розмірі 10 000 доларів США та його заробітної плати, еквівалентної 2000 доларів США в місяць. Проти зустрічного позову заперечували, вважали, що при визначенні вартості автомобіля відповідачкою не врахований його технічний стан, тому з вартістю, вказаною нею в позові не згодні, бо вона не відповідає дійсності. Представник відповідачки [PERSON] в судовому засіданні позов [PERSON] визнала частково, зазначивши, що будинок та земельна ділянка по [ADDRESS] та автомобіль GEELY є спільною сумісною власністю подружжя, тому підлягають поділу між сторонами в рівних долях. Проте квартира [ADDRESS] є особистою власністю [PERSON] , оскільки вона 26 липня 2013 року продала квартиру [ADDRESS] , придбану за два роки до шлюбу з позивачем, а кошти в сумі 50 000 доларів США, виручені від її продажу використала на придбання квартири в Бородянці Київської області, додавши лише 7 500. Купівлю-продаж квартири вчинено на її ім`я і позивач був не проти. Зустрічний позов підтримала, оскільки автомобіль придбаний в шлюбі за спільні кошти подружжя. Вислухавши пояснення позивача та його представника, представника відповідачки, дослідивши письмові докази суд вважає, що позови підлягають частковому задоволенню. Судом встановлено, що з 24 вересня 2010 року по 23 травня 2019 року сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копіями свідоцтва про шлюб та рішення суду про розірвання шлюбу від 23 травня 2019 року (а.с.5-6). В шлюб, сторони по справі набули у власність житловий будинок [ADDRESS] , земельну ділянку за вказаною адресою з кадастровим номером 1823787203:04:002:0005 та автомобіль GEELY модель МК-2 державний реєстраційний номер [NUMBER] , 2011 року випуску, номер шасі [NUMBER] , що підтверджується копіями: інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, договору купівлі-продажу житлового будинку, договору купівлі-продажу земельної ділянки та визнається сторонами (а. с. 7, 9, 28-29). 29 серпня 2013 року [PERSON] за 468 000,00 гривень придбала квартиру під номером [ADDRESS] , що підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири (а.с.27). Відповідно до п.3 ч.1 ст.57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Відповідно до ч.1, ч.6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. На підтвердження придбання спірної квартири за рахунок власних коштів [PERSON] надала копію договору купівлі-продажу квартири від 26 липня 2013 року, відповідно до якого вона, 26 липня 2013 року продала квартиру за номером [ADDRESS] по [ADDRESS] за 230 000,00 гривень. Враховуючи викладене, оскільки 230 000 грн. з 468 000 грн. сплачені за спірну квартиру належали відповідачці особисто, то 49/100 частин квартири під номером [ADDRESS] являються її особистою власністю. Підстав вважати, що зазначена квартира являється особистою власністю [PERSON] не вбачається, оскільки належних та допустимих доказів придбання інших 51/100 частин квартири за особисті кошти відповідачки суду не надано. Також відсутні підстави вважати, що спірна квартира являється спільною сумісною власністю подружжя, оскільки 49/100 частин її придбано за рахунок особистих коштів відповідачки, посилання позивача на погашення кредиту відповідачки за рахунок його заробітної плати висновків суду з цього приводу не змінюють, оскільки продана квартира була особистою власністю відповідачки, набута нею у власність до укладення шлюбу. Таким чином спільною сумісною власністю подружжя являються: 51/100 частина квартири [ADDRESS] ; будинок [ADDRESS] та земельна ділянка за вказаною адресою з кадастровим номером 1823787203:04:002:0005; автомобіль GEELY, державний реєстраційний номер [NUMBER] . Відповідно до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч.1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Оскільки належних та допустимих доказів ринкової вартості спірного транспортного засобу суду не надано, а витяг з інтернет ресурсу таким доказом не являється (вартість транспортного засобу зазначена без врахування його технічного стану), то суд позбавлений можливості вирішити питання компенсації вартості його Ѕ частини. За вказаних обставин, враховуючи рівність часток сторін, суд вважає за необхідне визнати за кожним з них право власності на 51/200 частину спірної квартири та на 1/2 частину спірних житлового будинку, земельної ділянки та транспортного засобу.

Outcome: partial