Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-11 00:00:00

Заявник звернулася до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, в якій просила встановити, що вона 12.03.2018 року народила дитину жіночої статі [PERSON] в місті Донецьку в Україні та зареєструвати факт народження дитини, зазначивши місце народження: м. Донецьк, батьків дитини: батька [PERSON], згідно зі ст. 135 СК України, мати її [PERSON], [INFO]. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що 12.03.2018 року вона народила дитину дочку [PERSON], на території тимчасово не підконтрольній владі України, що підтверджується медичним свідоцтвом про народження № 475 від 13.03.2018 року. У звязку з тим, що медичне свідоцтво про народження № 475 від 13.03.2018 року було видано на території тимчасово не підконтрольній владі України, вона позбавлена можливості зареєструвати народження дитини у Центральному районному у місті Маріуполі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області. Заявник [PERSON] надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, вимоги заяви підтримала, просила їх задовольнити. Представник заінтересованої особи Центрального районного у місті Маріуполі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, справу просив розглянути на розсуд суду. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] 12.03.2018 року народила дитину жіночої статі в місті Донецьку (що відноситься до території тимчасово не підконтрольній владі України), що підтверджується медичним свідоцтвом про народження № 475 від 13.03.2018 року. Відповідно до п.7 ч.1\~ст. 315 ЦПК України,\~суд розглядає\~справи про\~встановлення фактународження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Згідно з ч. 2 ст. 319 ЦПК України рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Встановлення даного факту, що має юридичне значення необхідно заявнику для реєстрації народження дитини. Відповідно до ч.1 ст.144\~Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ст.7\~Закону України "Про громадянство України", особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження. Відповідно до Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою постановою Верховної ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов'язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства. Судом встановлено, що медичне свідоцтво про народження № 475 від 13.03.2018 року, видане у м. Донецьку, відповідно до\~ст.9\~Закону України\~"Про\~забезпечення прав\~і свобод\~громадян та\~правовий режим\~на тимчасово\~окупованій території\~України" є недійсним і не створює правових наслідків. За наведених обставин у інший спосіб, крім як за рішенням суду, факт народження дитини не можливо зареєструвати, а тому з метою захисту прав і свобод громадян України, суд дійшов висновку про встановлення факту народження дитини, оскільки законом не передбачено іншого порядку встановлення такого факту, що надає можливість отримати громадянці України свідоцтво про народження її дитини, виданого державним органом України. Разом з тим, заявниця просила зазначити батьком народженої дитини громадянина України [PERSON]. При цьому відомості про те, що заявниця перебуває у зареєстрованому шлюбі з останнім суду не надані. Відповідно до ч. 1 ст. 126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду, позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у книзі реєстрації народження вчинено відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Згідно ч. 1 ст. 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. За таких обставин, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви в цій частині, у звязку з передчасністю заявленої вимоги, оскільки судом встановлено факт народження дитини, а при цьому ще не складено актовий запис про народження дитини в органах державної реєстрації актів цивільного стану України.

Outcome: partial