Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась з позовом до відповідача про вселення її та її неповнолітнього сина [PERSON] в будинок по [ADDRESS] та визнання за ним права на користування будинком і реєстрацію його місця проживання за адресою місцезнаходження вказаного будинку. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона є співвласником вищевказаного будинку. Право власності на будинок набула згідно рішення Луцького міськрайонного суду від 05.12.2011 року і зареєструвала його у встановленому законом порядку. Проте її рідна сестра - відповідач по справі [PERSON], яка проживає в будинку і якій також належить частка у власності даного будинку чинить їй перешкоди у користуванні будинком і не впускає її та її неповнолітнього сина в належне їй житло та відмовляється зареєструвати місце проживання неповнолітнього [PERSON] в спірному будинку. У зв'язку з цим змушена була звернутись до суду з даним позовом про вселення в будинок. В судовому засіданні позивач позовну заяву підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з'явилася, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи. Про причини неявки суд не повідомила. За таких обставин суд ухвалив рішення при заочному розгляді справи,що відповідає вимогам ст. 244 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до витягу КП "Волинське обласне БТІ" про державну реєстрацію прав № 33814808 від 12 квітня 2012 року (а.с. 5), технічного паспорта на житловий будинок від 24 квітня 2012 року (а.с. 5 зворот), рішення Луцького міськрайонного суду від 05 грудня 2011 року за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на спадковий будинок та поділ будинку в натурі і зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно (а.с. 6-7) та рішення апеляційного суду Волинської області від 02 березня 2012 року по вказаній справі (а.с. 8-10), позивач є власником 12 частки будинку по [ADDRESS]. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Статтею 317 ЦК України визначено зміст права власності: власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст.ст. 319, 391 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд; власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), користуються ним для особистого проживання і проживання членів сім'ї і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. З висновку Луцького МВ УМВС України у Волинській області (а.с. 25) вбачається, що відповідач чинить перешкоди [PERSON] у здійсненні нею права власності на будинок, не допускаючи її та її неповнолітнього сина [PERSON] в будинок. Ухвалою апеляційного суду Волинської області від 21 березня 2013 року по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визначення порядку володіння і користування житловим будинком з надвірними будівлями і спорудами (а.с. 12-13) встановлено, що домовленості між співвласниками про користування спірним будинком не досягнуто. Відповідно до вимог ст. 61 ЦПК України, обставини наявності спору між сторонами щодо користування спірним будинком встановлені судовим рішенням у вищевказаній цивільній справі, що набрало законної сили. За таких обставин порушення прав [PERSON] як співвласника будинку є повністю доведеним, та не потребує доказування. Відповідно до ст. 6 ч. 1 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", громадянин України, який перебуває в Україні на законних підставах, зобов'язаний протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Згідно ст. 29 ч. 3 ЦК України, місцем проживання фізичної особи у віці від 10 до 14 років є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає. Ст. 156 ч. 2 ЖК України передбачено, що на вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. Так як [PERSON] є співвласником спірного будинку, то її згода на вселення [PERSON] у даному випадку не вимагається. Оскільки вселення [PERSON] та неповнолітнього [PERSON] в спірний будинок тягне за собою і зміну місця проживання, то реєстрація місця проживання [PERSON] в будинку по [ADDRESS] є обов'язковою.

Outcome: approved