Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-05 00:00:00

позивач Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду із позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути заборгованість за заявою №б/н від 13.03.2014 року у сумі 11955.34 гривень, а також судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2102.00 гривні. На підтвердження позовних вимог позивачем наданий Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку Ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщених на сайті https://privatbank.ua/terms/; витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», «Універсальна», 30 днів пільгового періоду. В позовній заяві банк послався на те, що 13.03.2014 року [PERSON] звернулася до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву від 13.03.2014 року. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 5000.00 гривень. Банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме: надав відповідачу можливість розпоряджаться кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідачка не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями. Заборгованість станом на 14.06.2020 року становить - 11955.34 гривень, з яких: - 6656.71 гривень - заборгованість за тілом кредиту, в тому числі - 00.00 гривень - заборгованість за поточним тілом кредиту; - 6656.71 гривень - заборгованість за простроченим тілом кредиту; - 00.00 гривень - заборгованість за нарахованими відсотками; - 00.00 гривень - заборгованість за простроченими відсотками; - 2392.52 гривень - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625; - 2906.11 гривень - нарахована пеня; - 00.00 гривень - нарахована комісія. Заходи досудового врегулювання спору позивачем не проводилися, оскільки законом не встановлена їх обов`язковість для спірних правовідносин. Щодо попереднього розрахунку суми судових витрат, то позивачем сплачено судовий збір в сумі 2102.00 гривні. Ухвалою Макарівського районного суду Київської області від 13.11.2020 року справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та надано відповідачу строк для подання клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачу надано строк для подання відзиву на позовну заяву. Представник позивача Гребенюк О.С. надав клопотання про розгляд позову у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, не заперечив проти винесення заочного рішення. Відповідачка [PERSON] , отримавши 06.01.2021 року копію позовної заяви, ухвалу суду від 13.11.2020 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення №0787100004844 заяв, клопотань, відзив не надала. Відповідно до вимог ст.280 ЦПК України наявні всі умови для проведення заочного розгляду справи. Ухвалою від 06.04.2021 року суд прийняв рішення про прийняття заочного рішення. Згідно пункту 3 розділу XII «Прикінцевих положень» ЦПК України, під час карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню короновірусної хвороби (СОVID-19) строки визначені законом та судом продовжуються на строк дії такого карантину. Сторонами не подано клопотань про продовження процесуальних строків. Судом були створені учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів, наданням строку для подачі відзиву. Кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України. За таких обставин суд здійснює розгляд справи в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Вирішуючи спір, суд виходить з вимог ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України, якими передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що 13.03.2014 року [PERSON] звернулася до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву від 13.03.2014 року Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами Банку, які викладені на сайті www.privatbank.ua, складає з банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. До кредитного договору банк додана анкета-заява про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг, довідку про обслуговування кредитних карт "Універсальна" "Універсальна, 30 днів пільгового періоду" та витяг з Умов та правил надання банківських послуг, розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/. Виникли правовідносини регулюються вимогами статей 526, 299, 625, 1049, 1054 ЦК України. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно вимог ст.599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. З розрахунку заборгованості вбачається, що заборгованість становить - 11955.34 гривень, з яких: - 6656.71 гривень - заборгованість за тілом кредиту, в тому числі - 00.00 гривень - заборгованість за поточним тілом кредиту; - 6656.71 гривень - заборгованість за простроченим тілом кредиту; - 00.00 гривень - заборгованість за нарахованими відсотками; - 00.00 гривень - заборгованість за простроченими відсотками; - 2392.52 гривень - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625; - 2906.11 гривень - нарахована пеня; - 00.00 гривень - нарахована комісія. При цьому, заборгованість за поточним тілом кредиту - 00.00 гривень, заборгованість за простроченим тілом кредиту - 6656.71 гривень, заборгованість за нарахованими відсотками - 00.00 гривень. Тобто, як вбачається з вимог, викладених у позові, у відповідача відсутня заборгованість за тілом кредиту та заборгованість за нарахованими відсотками, проте є заборгованість за простроченим тілом кредиту. У відповідності до статті 536 ЦК України, проценти є платою за користування чужими коштами. Згідно до Умов та правил надання банківських послуг, проценти нараховуються на суму залишку заборгованості за кредитом, однак, згідно до позову, залишку заборгованості за тілом кредиту у відповідача немає, відповідно, немає і заборгованості за нарахованими відсотками. Поняття «Прострочене тіло кредиту» у Умовах та правилах надання банківських послуг відсутнє. Не є зрозумілим та не з`ясовується з наданих позивачем розрахунків заборгованості, яким чином була нарахована заборгованість за простроченим тілом кредиту і чим саме вона відрізняється від заборгованості за тілом кредиту, яка дорівнює 00.00 гривень. На підтвердження своїх позовних вимог банком надано розрахунок заборгованості відповідача, який підписаний представником банку, однак не завірений належним чином печаткою юридичної особи. Суд не може вважати письмовий доказ - розрахунок заборгованості, наданий позивачем, допустимим доказом обставин, викладених банком у позовній заяві, а тому не має змоги зробити висновок про обґрунтованість доводів позивача, викладених у позові щодо розміру заборгованості відповідача. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що позивачем не надано належного обґрунтування заявлених позовних вимог, і позов не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed