Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-31 00:00:00

В лютому 2020 року позивач управління Державного агентства рибного господарства у м. Києві та Київської області звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , третя особа: Фурсівська сільська рада Білоцерківського району Київської області про відшкодування шкоди, завданої внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів, посилаючись на наступні обставини. Відповідно до статті 11 Закону України «Про тваринний світ» Державне управління та регулювання у галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу здійснюють Кабінет Міністрів України, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, місцеві державні адміністрації, уповноважені центральні органи виконавчої влади у галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу. Відповідно до Положення про Державне агентство рибного господарства України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 вересня 2015 року № 895, Державне агентство рибного господарства України (далі - Держрибагентство) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства і який реалізує державну політику у сфері рибного господарства та рибної промисловості, охорони, використання та відтворення водних біоресурсів, регулювання рибальства, безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства. Згідно Положення про Управління Державного агентства рибного господарства у м. Києві та Київській області, затвердженого наказом Державного агентства рибного господарства України від 15 липня 2016 року № 229 (у редакції наказу Державного агентства рибного господарства України від 27.11.2019 № 504), Київський рибоохоронний патруль є територіальним органом Держрибагентсва, діє у складі Держрибагентсва як відокремлений структурний підрозділ і йому підпорядковується. Повноваження Київського рибоохоронного патруля поширюються на м. Київ та Київську область, територію та акваторію водних об`єктів в межах районів діяльності, визначених Держрибагентством. Відповідно до постанови Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02.12.2016 у справі № 357/12969/16-п гр. [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 85 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 340 грн. 00 коп. Постановою встановлено, що гр. [PERSON] спільно з гр. [PERSON] 06.09.2016 о 01 год. 45 хв. на р. Роставиця біля с. Трушки Білоцерківського району Київської області проводили заборонений вилов водних біоресурсів волоком в забрід, при цьому виловили: раки - 430 шт., судак - 7 шт., окунь - 30 шт., карась - 11 шт., плітка - 27 шт., загальною вагою 18 кг., чим завдано збитків рибному господарству України у розмірі 17527,00 грн. Своїми діями гр. [PERSON] порушив п. 3.15 Правил любительського і спортивного рибальства та ст. 63 ЗУ «Про тваринний світ», тобто вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 4 ст. 85 КУпАП. Відповідно до постанови Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02.12.2016 у справі № 357/12967/16-п гр. [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 85 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 340 грн. 00 коп. Постановою встановлено, що гр. [PERSON] спільно з гр. [PERSON] [INFO] о 01 год. 45 хв. на р. Роставиця біля с. Трушки Білоцерківського району Київської області проводили заборонений вилов водних біоресурсів волоком в забрід, при цьому виловили: раки - 430 шт., судак - 7 шт., окунь - 30 шт., карась - 11 шт., плітка - 27 шт., загальною вагою 18 кг., чим завдано збитків рибному господарству України у розмірі 17527,00 грн. Своїми діями гр. [PERSON] порушив п. 3.15 Правил любительського і спортивного рибальства та ст. 63 ЗУ «Про тваринний світ», тобто вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 4 ст. 85 КУпАП. Таким чином, спільна вина гр. [PERSON] та гр. [PERSON] є доведеною і відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до статті 1190 ЦК України особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. Пунктом 6.2. Правил рибальства передбачено, що шкода, заподіяна громадянами України, іноземцями та особами без громадянства незаконним (з порушенням Правил рибальства) виловом, добуванням або знищенням цінних видів риб, водних безхребетних і водних рослин у рибогосподарських водоймах, відшкодовується порушниками відповідно до такс, затверджених постановою КМУ від 21.11.2011 № 1209 «Про затвердження такс для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення цінних видів водних біоресурсів». Згідно розрахунку матеріальної шкоди, гр. [PERSON] спільно з гр. [PERSON] нанесено збитків рибному господарству України на суму 17527,00 грн. Зазначають, що Київським рибоохоронним патрулем був вжитий захід досудового врегулювання спору. До гр. [PERSON] був направлений лист від 26.09.2019 року № 2-7-19/4689-19 з пропозицією в місячний термін з дня отримання листа відшкодувати шкоду, завдану внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів у сумі 8763.50 грн. для досудового врегулювання спору. Вищезазначений лист повернуто до Київського рибоохоронного патруля за закінченням встановленого терміну зберігання, вважають, що ухилення від отримання поштової кореспонденції не повинно стати підставою для уникнення винною особою відповідальності. Отже, Управлінням Державного агентства рибного господарства у м. Києві та Київській області було вжито достатніх заходів для мирного вирішення спору, а тому є всі підстави для подання даної позовної заяви. Також, до гр. [PERSON] був направлений лист від 26.09.2019 № 2-7-19/4688-19 з пропозицією в місячний термін з дня отримання листа відшкодувати шкоду, завдану внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних ресурсів у сумі 8763,50 грн. для досудового врегулювання спору. Вищезазначений лист повернуто до Київського рибоохоронного патруля за закінченням встановленого терміну зберігання, вважають, що ухилення від отримання поштової кореспонденції не повинно стати підставою для уникнення винною особою відповідальності. Отже, Управлінням Державного агентства рибного господарства у м. Києві та Київській області було вжито достатніх заходів для мирного вирішення спору, а тому є всі підстави для подання даної позовної заяви. Просили суд розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження, стягнути солідарно з гр. [PERSON] та гр. [PERSON] майнову шкоду, заподіяну внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів, в розмірі 17527,00 грн. (сімнадцять тисяч п`ятсот двадцять сім грн. 00 коп.), яку необхідно сплатити на користь Фурсівської сільської об`єднаної територіальної громади Київської області за реквізитами: отримувач - Фурсівська сільська рада, код отримувача - 38009832, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), номер рахунку (IBAN) - UA938999980333189331000010740, код класифікації доходів і бюджету - 24062100, найменування коду класифікації доходів бюджету - Грошові стягнення за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності та стягнути солідарно з гр. [PERSON] та гр. [PERSON] на користь Управління Державного агентства рибного господарства у м. Києві та Київській області (IBAN [NUMBER] в ДКСУ, м. Київ ЄДРГІОУ -4-0419475) судові витрати в розмірі 2102 гривень ( а. с. 1-6 ). Ухвалою судді від 07 лютого 2020 року позовна заява управління Державного агентства рибного господарства у м. Києві та Київської області до [PERSON] , [PERSON] , третя особа: Фурсівська сільська рада Білоцерківського району Київської області про відшкодування шкоди, завданої внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів була залишена без руху ( а. с. 27-28 ). Ухвалою судді 27 березня 2020 року постановлено прийняти до провадження зазначену цивільну справу та провести розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням ( викликом ) сторін ( а. с. 45-46 ). В судове засідання позивач управління Державного агентства рибного господарства у м. Києві та Київської області свого представника не направило, 27.04.2020 року за вх. № 15785 від позивача отримано заяву про розгляд справи за відсутності позивача, у вирішенні даного спору покладаються на розсуд суду, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та не заперечують щодо прийняття заочного рішення ( а. с. 55, 56-57 ). Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце слухання повідомлені належним чином ( а. с. 64 ). Третя особа Фурсівська сільська рада Білоцерківського району Київської області в судове засідання представника не направила, про час, дату та місце слухання справи повідомлена належним чином, 09.04.2020 року за вх. № 13859 судом отримано заву, в якій сільська рада просить проводити розгляд справи за відсутності Фурсівської сільської ради та підтримує правову позицію позивача ( а. с. 53 ). Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні обставини та спірні їм правовідносини. Відповідно до постанови Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02.12.2016 у справі № 357/12969/16-п гр. [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 85 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 340 грн. 00 коп., з конфіскацією знаряддя лову - волок 1-4м; h-1,5м; а-20 мм, відповідно до приймального акту № 175 від 17.10.2016 року в дохід держави, без конфіскації вилову та стягнуто судовий збір в сумі 275,60 гривень. Зазначеною постановою суду встановлено, що гр. [PERSON] спільно з гр. [PERSON] 06.09.2016 о 01 год. 45 хв. на р. Роставиця біля с. Трушки Білоцерківського району Київської області проводили заборонений вилов водних біоресурсів волоком в забрід, при цьому виловили: раки - 430 шт., судак - 7 шт., окунь - 30 шт., карась - 11 шт., плітка - 27 шт., загальною вагою 18 кг, чим порушили п. 3.15 «Правил любительського і спортивного рибальства» та ст. 63 Закону України «Про тваринний світ», за що передбачена відповідальність ч. 4 ст. 85 КУпАП. [PERSON] на виклик до суду не прибув, його вина у вчиненні адміністративного правопорушення встановлена матеріалами адміністративної справи ( а. с. 11 ). Відповідно до доданого до матеріалів справи розрахунку матеріальної шкоди до протоколу № 000015 від 06.09.2016 року, загальна сума заподіяної шкоди становила 17 527 гривень ( а. с. 12 ). Встановлено, що обчислення розміру відшкодування збитків, заподіяної внаслідок незаконного добування ( збирання ) або знищення громадянами України, іноземцями та особами без громадянства цих видів водних біоресурсів у рибогосподарських водних об`єктах України позивачем здійснювалося на підставі такси ( а. с. 12 на зворотному листі ). Відповідно до постанови Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02.12.2016 у справі № 357/12967/16-п гр. [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 85 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 340 грн. 00 коп., з конфіскацією знаряддя лову - волок 1-4м; h-1,5м; а-20 мм, відповідно до приймального акту № 175 від 17.10.2016 року в дохід держави, без конфіскації вилову та стягнуто судовий збір в сумі 275,60 гривень. Зазначеною постановою встановлено, що гр. [PERSON] спільно з гр. [PERSON] [INFO] о 01 год. 45 хв. на р. Роставиця біля с. Трушки Білоцерківського району Київської області проводили заборонений вилов водних біоресурсів волоком в забрід, при цьому виловили: раки - 430 шт., судак - 7 шт., окунь - 30 шт., карась - 11 шт., плітка - 27 шт., загальною вагою 18 кг., чим порушив п. 3.15 «Правил любительського і спортивного рибальства» та ст. 63 Закону України «Про тваринний світ», за що передбачена відповідальність ч. 4 ст. 85 КУпАП. [PERSON] на виклик до суду не прибув, його вина у вчиненні адміністративного правопорушення встановлена матеріалами адміністративної справи ( а. с. 16 ). Відповідно до доданого до матеріалів справи розрахунку матеріальної шкоди до протоколу № 000018 від 06.09.2016 року, загальна сума заподіяної шкоди становила 17 527 гривень ( а. с. 17 ). Встановлено, що обчислення розміру відшкодування збитків, заподіяної внаслідок незаконного добування ( збирання ) або знищення громадянами України, іноземцями та особами без громадянства цих видів водних біоресурсів у рибогосподарських водних об`єктах України позивачем здійснювалося на підставі такси ( а. с. 17 на зворотному листі ). Зазначені постанови суду набрали законної сили. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Частиною 6 цієї ж статті ЦПК України зазначено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії ( бездіяльність ) та чи вчинені вони цією особою. Державне управління та регулювання у галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу здійснюють Кабінет Міністрів України, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, місцеві державні адміністрації, уповноважені центральні органи виконавчої влади у галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу (до яких, серед інших, також належить центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері рибного господарства). Дане положення закріплено частиною 1 статті 11 Закону України «Про тваринний світ». Відповідно до Положення про Державне агентство рибного господарства України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 вересня 2015 року № 895, Державне агентство рибного господарства України (Держрибагентство) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства і який реалізує державну політику у сфері рибного господарства та рибної промисловості, охорони, використання та відтворення водних біоресурсів, регулювання рибальства, безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства. Згідно Положення про Управління Державного агентства рибного господарства у м. Києві та Київській області, затвердженого наказом Державного агентства рибного господарства України від 15 липня 2016 року № 229, Управління Державного агентства рибного господарства у м. Києві та Київській області (далі - Київський рибоохоронний патруль) є територіальним органом Державного агентства рибного господарства України, діє у складі Держрибагентства як відокремлений структурний підрозділ і йому підпорядковується. Повноваження Київського рибоохоронного патруля поширюються на м. Київ та Київську область, територію та акваторію водних об`єктів в межах районів діяльності, визначених Держрибагентством. Основним завданням Київського рибоохоронного патруля є реалізація повноважень Держрибагентства у сфері рибного господарства та рибної промисловості, охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в районі діяльності. Відповідно до статті 10 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» посадові особи органів рибоохорони здійснюють державний контроль та управління в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та уповноважені подавати позови про відшкодування шкоди, заподіяної суб`єктами господарювання та громадянами, внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів. Стаття 34 Закону України «Про тваринний світ» передбачає, що користувачі об`єктами тваринного світу в установленому законодавством порядку зобов`язані додержуватися встановлених правил, норм, лімітів і строків використання об`єктів тваринного світу, використовувати тваринний світ у способи, що не допускають порушення цілісності природних угруповань і забезпечують збереження тварин, яких не дозволено використовувати. Порушення Правил любительського і спортивного рибальства в водоймах України тягне за собою такі негативні наслідки, як зникнення цінних видів риб в рибогосподарських водоймах та порушує право власності Українського народу на природні ресурси. Таким чином, охорона рибних запасів України від незаконного заняття рибним промислом є безпосередніми інтересами держави. Відповідно до статті 63 Закону України «Про тваринний світ» порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу тягне за собою адміністративну, цивільно-правову чи кримінальну відповідальність відповідно до закону. Згідно пункту 3.15. Правил любительського і спортивного рибальства забороняється лов водних живих ресурсів із застосуванням вибухових і отруйних речовин, електроструму, колючих знарядь лову, вогнепальної та пневматичної зброї (за винятком гарпунних рушниць для підводного полювання,), промислових та інших знарядь лову, виготовлених із сіткоснастевих чи інших матеріалів усіх видів і найменувань, а також способом багріння, спорудження гаток, запруд та спускання води з рибогосподарських водойм. Також, стаття 52-1 Закону України «Про тваринний світ» передбачає, що для добування об`єктів тваринного світу забороняються виготовлення, збут, застосування, зберігання отруйних принад, колючих, давлячих та капканоподібних знарядь лову, електроловильних систем (електровудок), електротону, петель, самоловів, самострілів, вибухових речовин, пташиного клею та монониткових (волосінних) сіток (крім тих, що призначені для промислового лову), а також інших засобів, заборонених законом. Відповідно до статті 40 Кодексу України про адміністративні правопорушення якщо у результаті вчинення адміністративного правопорушення заподіяно майнову шкоду громадянинові, підприємству, установі або організації, то адміністративна комісія, виконавчий орган сільської, селищної, міської ради під час вирішення питання про накладення стягнення за адміністративне правопорушення має право одночасно вирішити питання про відшкодування винним майнової шкоди, якщо її сума не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а суддя районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду - незалежно від розміру шкоди, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті. В інших випадках питання про відшкодування майнової шкоди, заподіяної адміністративним правопорушенням, вирішується в порядку цивільного судочинства. Відповідно до статті 68 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Застосування заходів дисциплінарної, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від компенсації шкоди, заподіяної забрудненням навколишнього природного середовища та погіршенням якості природних ресурсів. За приписами статті 69 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі. Отже, з урахуванням вищенаведеного, вина відповідачів є доведеною. Згідно розрахунку матеріальної шкоди, відповідачами нанесено збитків рибному господарству України на суму 17 527 гривень. Встановлено, що розрахунок матеріальної шкоди було проведено відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 21 листопада 2011 року № 1209 «Про затвердження такс для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення цінних видів водних біоресурсів». Відповідно до статті 20 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів», шкода, завдана рибному господарству внаслідок знищення або погіршення стану водних біоресурсів та середовища їх перебування внаслідок господарської та іншої діяльності, підлягає відшкодуванню за рахунок осіб, які безпосередньо здійснювали або замовляли здійснення такої діяльності. На підставі статті 10 Закону України «Про тваринний світ», громадяни відповідно до закону зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними тваринному світу внаслідок порушення вимог законодавства про охорону, використання і відтворення тваринного світу. Встановлено, що Управлінням Державного агентства рибного господарства у м. Києві та Київській області було вжито заходів досудового врегулювання спору, а саме: було направлено відповідачам листи від 26.09.2019 року № 2-7-19/4689-19 та № 2-7-19/4688-19 відповідно з пропозицією в місячний термін з дня отримання листа відшкодувати шкоду, завдану внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів ( а. с. 10, 15 ). Проте, зазначені листи залишилися відповідачами по заувагою та майнова шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів відповідачами не була добровільно відшкодована. Отже, шкода, завдана рибному господарству, повинна бути відшкодована відповідній місцевій раді за місцем завдання шкоди. Згідно статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Статтею 12 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, прямо встановлених Законом. При цьому сторона самостійно несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Обов`язок доведення своєї позиції за допомогою належних та допустимих доказів міститься і в ст. 81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких умов суд може приймати та покладати в основу рішення по справі лише ті обставини, які були доведені сторонами. При цьому сторона сама визначає обсяг та достатність доказів, що надає до суду, а витребування таких доказів судом самостійно без наявності передбачених законом підстав у чітко визначених випадках було б порушення принципу змагальності сторін в судовому процесі, що є неприпустимим. У відповідності до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. При цьому вказана норма встановлює підставу для звільнення завдавача шкоди від обов`язку її відшкодування, а саме, якщо він доведе, що шкоду завдано не з його вини. Постановою Пленуму Верховного суду України № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз`яснено судам, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої бути протиправними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина особи. Таким чином, для відшкодування майнової шкоди, позивач повиннен довести наявність заподіяної шкоди, так і вину заподіювача шкоди. Як докази заподіяння шкоди позивач надав постанови Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02.12.2016 року, що доводить факт заподіяння збитків з вини відповідачів. Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 5 статті 263 ЦПК України передбачено, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно із п. 1 ч.ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на - відповідача. Тому, з відповідачів підлягає стягненню понесені позивачем судові витрати у сумі 2 102,00 гривень, які документально підтверджуються наявною в матеріалах справи квитанцією ( а. с. 7-8 ). На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved