Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-20 00:00:00

АТ «ПУМБ» звернулося до Кремінського районного суду Луганської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на наступні обставини. Між ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» та [PERSON] 28.01.2013 був укладений кредитний договір № GP-4143077, на підставі якого відповідачу був виданий кредит у розмірі 12329,07 грн. 19.07.2016 ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» припинилося шляхом приєднання до ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк», а отже останній є правонаступником усіх прав та зобов`язань ПАТ «Банк Ренесанс Капітал». Таким чином, на баланс позивача була передана заборгованість за вказаним кредитним договором. АТ «ПУМБ» свої зобов`язання за договором виконало у повному обсязі, а саме надало відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач, в свою чергу, належним чином не виконує своє кредитні зобов`язання протягом тривалого строку, у зв`язку з чим станом на 23.07.2019 за нею утворилася заборгованість за вказаним кредитним договором у загальному розмірі 41495,95 грн, яка складається з наступного: 7035,83 грн - заборгованість за кредитом; 770,81 грн - заборгованість по відсоткам; 3942,63 - заборгованість за комісією; 29746,68 грн - штрафні санкції. З огляду на ці обставини позивач просив стягнути із [PERSON] суму заборгованості в розмірі 41495,95 грн та сплачений при зверненні з позовом до суду судовий збір у розмірі 1921 грн. У судове засідання представник позивача не з`явився, у позовній заяві зазначив, що просить розглянути справу за його відсутності. Відповідач та її представник [PERSON] у судове засідання не з`явилися, остання надала заяву про розгляд справи за їх відсутності, а також відзив на позов, в якому зазначається, що [PERSON] заперечує проти позову, оскільки виконавчим написом № 5962 приватного нотаріуса КМНО Хари Н.С. від 13.03.2019 за невиконання зазначеного у позові кредитного договору вже була стягнута із [PERSON] на користь позивача заборгованість у розмірі 18993,61 грн. Отже, у позивача відсутнє право повторно стягувати заборгованість за кредитом за наявності виконавчого напису, а після пред`явлення до позичальника [PERSON] вимоги право нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припинилося. Крім того, [PERSON] зареєстрована у м. Кремінна Луганської області, тобто на території, де здійснювалася антитерористична операція, позаяк нарахування відповідачу пені та штрафів за період 14.04.2014 по 30.10.2018 є незаконним. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши та оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані докази як окремо, так і в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено (і ця обставина не оспорювалася відповідачем), що між позивачем та [PERSON] 28.01.2013 був укладений кредитний договір № GP-4143077 (шляхом підписання пропозиції), на підставі якого відповідачу був виданий кредит у розмірі 14077,63 грн зі встановленим розміром відсоткової ставки 15% річних та розміром комісії за обслуговування кредиту 1,82% (а.с. 9, 10-11). Згідно з п. 4.1 розділу 2 кредитного договору № GP-4143077 за користування кредитом позичальник сплачує банку проценти, розраховані виходячи з процентної ставки, вказаної у пропозиції, від неповерненої суми кредиту. При цьому у випадку порушення позичальником зобов`язань з повернення кредиту, передбачених графіком платежів, нарахування та сплата процентів на суму такої простроченої заборгованості за основною сумою кредиту (частиною кредиту, яку не було своєчасно повернуто позичальником) здійснюється за процентною ставкою 0,01% процентів річних. Згідно з п. 4.2 розділу 2 кредитного договору № GP-4143077 за обслуговування кредиту позичальник щомісячно сплачує комісію у розмірі, вказаному у пропозиції від початкової суми кредиту, перерахованої банком згідно з цим розділом (база розрахунку комісії). Відповідно до п. 5.1 розділу 2 кредитного договору № GP-4143077 позичальник зобов`язується щомісячно частинами погашати суму кредиту, сплачувати нараховані проценти на суму кредиту та комісію в сумах та терміни, що передбачені графіком платежів, шляхом безготівкового перерахування коштів у відповідних сумах на рахунок банку або поточний рахунок позичальника, відкритий для зарахування коштів, спрямованих на погашення заборгованості, вказаний у графіку платежів. Відповідно до п.п. 6.1, 6.2 розділу 2 кредитного договору № GP-4143077 позичальник зобов`язаний повернути банку кредит, сплатити проценти, комісії, інші комісії, можливі штрафи та збитки на умовах, визначеним цим розділом та пропозицією, а також виконувати інші умови, ними передбачені. За повне або часткове прострочення повернення кредиту та/або оплати процентів та/або комісії у терміни, що передбачені графіком платежів та/або іншим чином визначені відповідно до кредитного договору, позичальник зобов`язаний оплатити банку штраф у розмірі 10% від простроченої суми за кожний випадок прострочення, а також за кожний місяць прострочення встановленого терміну від простроченої суми, розрахованої на останній день місячного строку. Застосування штрафів, передбаченим цим пунктом, здійснюється в другий день від дати прострочення, передбаченої графіком платежів. Сплата штрафу не звільняє позичальника від виконання зобов`язань, за порушення яких він передбачений, і так само не звільняє його від обов`язку понад суму штрафу у повному обсязі відшкодувати банку збитки, заподіяні невиконанням або неналежним виконанням своїх зобов`язань за кредитним договором, в тому числі будь-які витрати, що були понесені банком у зв`язку із стягненням заборгованості з позичальника за кредитним договором (відправка листів чи інших повідомлень (в тому числі електронних) про необхідність погашення простроченої заборгованості, судові витрати, витрати на оплату юридичних та посередницьких послуг щодо стягнення заборгованості тощо). Судом також встановлено, що відповідач порушила умови зазначеного кредитного договору і має прострочену заборгованість. Так, згідно з довідкою про стан та історію заборгованості за кредитним договором № GP-4143077 від 29.01.2013, відповідач станом на 08.10.2019 має заборгованість у загальному розмірі 41495,95 грн, яка складається з наступного: 7035,83 грн - заборгованість за кредитом; 770,81 грн - заборгованість по відсоткам; 3942,63 - заборгованість за комісією; 29746,68 грн - штрафні санкції (неустойка). Факт наявності та розміру заборгованості відповідачем також не оспорювався. Отже, із встановлених судом обставин вбачається, що між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] виникли цивільні (зобов`язальні) правовідносини у сфері споживчого кредитування, в яких позивач виступає кредитодавцем (виконавцем послуги кредитування через поточний рахунок), а відповідач - споживачем (отримувачем вказаної послуги), та в межах яких виник спір щодо права позивача як кредитора у цьому зобов`язанні отримати виданий йому кредит, сплату процентів за його користування та комісійних винагород, а також неустойку за порушення грошових зобов`язань за договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно ст. 546 ЦК України одним із видів забезпечення виконання зобов`язання є неустойка. Згідно зі ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Позивачем доведено, а відповідачем не спростовано, що відповідач припустилася порушення умов договору щодо своєчасної сплати сум кредиту, внаслідок чого за нею утворилася зазначена заборгованість. У той же час, відповідно до ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов`язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Згідно з п. 2 ст. 11 "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» дія цього Закону поширюється на період проведення антитерористичної операції та на шість місяців після дня її завершення. 30 квітня 2018 року Президентом України підписано наказ Верховного Головнокомандувача Збройних Сил України «Про початок операції Об`єднаних сил із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі та стримування збройної агресії Російської Федерації на території Донецької та Луганської областей». Згідно з цим наказом 30.04.2018 з 14.00 розпочато операцію Об`єднаних сил із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі та стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій і Луганській областях, відповідно до плану операції Об`єднаних сил. Отже, 30 квітня 2018 року антитерористична операція завершилася. Таким чином, банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов`язані скасувати пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами і договорами позики в сукупності за період з 14.04.2014 по 30.10.2018. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 39, 51). Згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України» № 1275-р від 02.12.2015, м. Кремінна Луганської області віднесене до населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Отже, відповідач є суб`єктом Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», відносно якого на підставі ст. 2 зазначеного Закону встановлено заборону щодо нарахування штрафних санкцій за неналежне виконання кредитних зобов`язань. Крім того, суд звертає увагу на те, що Національним Банком України у листі № 18-112/62138 від 27.10.2014 надані роз`яснення комерційним банкам, відповідно до яких банки зобов`язані у період проведення антитерористичної операції скасувати штрафні санкції за кредитами громадянам України, які проживають або переселилися з населених пунктів у зоні АТО, а також юридичним особам та підприємцям в зоні АТО. Судом встановлено, що позивач застосував штрафні санкції у період з 14.04.2014 по 30.10.2018, а саме 13.11.2016 (як про це зазначається самим позивачем у графі "розрахунковий період" у доданій до позову довідці про стан та історію заборгованості від 08.10.2019 в частині наведення розрахунку заборгованості за неустокою), тому позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про необхідність відмови в задоволенні вимог в частині стягнення штрафних санкцій, нарахованих відповідно до довідки про стан та історію заборгованості за період з 14.04.2014 по 30.10.2018 у розмірі 29746,68 грн. Судом також встановлено, що 13.03.2019 приватним нотаріусом КМНО Харою Н.С. був виданий виконавчий напис про стягнення із [PERSON] на користь АТ «ПУМБ» заборгованості за вказаним кредитним договором у розмірі 18993,61 грн, однак вказаний виконавчий напис рішенням Кремінського районного суду Луганської області від 11.12.2019 (яке набрало законної сили 13.01.2020) було визнано таким, що не підлягає виконанню (а.с. 73-75). За вказаним виконавчим написом приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Вольф Т.Л. 03.04.2019 було відкрите виконавче провадження № 58769483 24.04.2019, в межах якого на підставі постанови цього приватного виконавця від 24.04.2019 про звернення стягнення на доходи боржника з пенсії [PERSON] за період із червня 2019 року по січень 2020 року були утримані грошові кошти в рахунок погашення кредитної заборгованості, а також витрати на проведення виконавчих дій та основну винагороду приватного виконавця у загальному розмірі 4000,80 грн (а.с. 54, 69, 70-71, 72, 76-77). При цьому, беручи до уваги, що розмежувати утримані з пенсії відповідача кошти по кожному виду стягнення з наданих представником відповідача документів не вбачається можливим, а саме стягнення проводилося у позасудовому порядку в межах виконавчого провадження, відкритого за виконавчим написом нотаріуса (який у подальшому було визнано судом таким, що не підлягає виконанню), суд не вбачає підстав для врахування стягнутих з відповідача сум під час вирішення цієї цивільної справи. Разом із тим, суд вважає за необхідне роз`яснити відповідачу, що визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, може бути підставою для повернення майна, стягнутого за цим написом, як безпідставно отриманого, про що зазначається у правовому висновку, викладеному у постанові Верховного Суду від 06.03.2019 у справі № 910/1531/18. Таким чином, дослідивши матеріали справи та надані докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором № GP-4143077 від 29.01.2013 у розмірі 11749,27 грн, яка складається з наступного: 7035,83 грн - заборгованість за кредитом; 770,81 грн - заборгованість по відсоткам; 3942,63 грн - заборгованість за комісією. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Понесення позивачем судових витрат у вигляді судового збору в розмірі 1921 грн підтверджується платіжним дорученням від 23.10.2019 та випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України (а.с. 2, 3). У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, а також враховуючи те, що відповідач у справі є інвалідом другої групи (а.с. 53), яку звільнено від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», судові витрати компенсуються позивачу за рахунок держави пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Отже, враховуючи те, що задоволенню підлягають 28,31% позовних вимог (11749,27 грн х 100% / 41495,95 грн), суд вважає за необхідне стягнути з Державного бюджету України на користь позивача суму понесених судових витрат у вигляді судового збору в розмірі 543,84 грн - пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (1921 грн х 28,31% / 100%). На підставі викладеного,

Outcome: partial