Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-18 00:00:00

Позивач АТ КБ «ПРИВАТБАНК» 15.05.2018 р. звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитом в сумі 17562,04 грн. та судові витрати, посилаючись на те, що на підставі заяви від 21.09.2005 року, останньому позивачем виданий кредит у розмірі 3500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами. Вказує, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг (далі - Договір), що підтверджується підписом у заяві. Відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та порядку, встановлених цим договором. Однак порушив вимоги кредитного договору, в зв`язку з чим станом на 01.05.2018 року утворилась заборгованість у сумі 17 562,04 грн., яка складається з: 1 357,94 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 14 891,62 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500.00 грн. - штраф (фіксована частина), 812.48 грн. - штраф (процентна складова), тому позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. Заочним рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 25.07.2018 р. вищезазначені позовні вимоги задоволені повністю. Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 26.03.2019 р. вищезазначене заочне рішення суду скасоване та призначений новий розгляд даної цивільної справи за правилами спрощеного позовного провадження, сторонам встановлений строк для надання заяв по суті справи. Відповідач скористався своїм процесуальним правом та надав суду відзив на позов, в якому зазначив, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження зняття позичальником з кредитного рахунку кредитних коштів, також заявив про застосування строків позовної давності до пред`явлених вимог, в зв`язку з чим просив відмовити в задоволенні заявлених позовних вимог. Представником позивача надана відповідь на відзив, в якому зазначив, що відповідно до умов кредитного договору, укладеного між позивачем та відповідачем, зобов`язання у відповідача щодо погашення кредитної заборгованості існує і на теперішній час, тому строк позовної давності позивачем не пропущений. Зазначив, що відповідач був ознайомлений з умовами кредитування. Позивач правомірно без згоди позичальника збільшував кредитний ліміт та самостійно списував з рахунку відповідача кошти на погашення кредитної заборгованості, нараховував штрафи за невиконання договірних зобов`язань, оскільки це передбачено кредитним договором. Заявлена позивачем кредитна заборгованість підтверджується випискою по рахунку. В судове засідання представник позивача не з`явився, в матеріалах справи міститься його заява про розгляд справи за його відсутності та про підтримання заявлених позовних вимог. В судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги не підтримала та просила відмовити, оскільки позивачем пропущено строк позовної давності для звернення до суду з даними позовними вимогами до відповідача. Вислухав пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 21.09.2005 року відповідач підписав заяву про надання ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (наразі даний банк іменується АТ КБ «ПРИВАТБАНК») йому банківських послуг, а саме надання кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 3500,00 грн. зі сплатою за користування кредитними коштами 4% на місяць, строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії карти. За умовами заяви порядок погашення кредитних коштів відбувається щомісячними платежами у розмірі 7 % від суми витрат. Згідно з даною заявою відповідач надав свою згоду на те, що ця заява разом з Умовами надання банківських послуг та Правилами користування платіжною картою складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. Згідно даної заяви позивачем відповідачу видана кредитна картка № [NUMBER] . З оригіналу даної кредитної картки, наданої суду відповідачем, вбачається, що строк її дії до червня 2008 р. За приписами 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до змісту статті 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору й вимогами ЦК України. За правилом статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з пунктами 3 та 4 частини першої статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, відшкодування збитків. Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно розрахунку наданого позивачем, внаслідок неналежного виконання відповідачем умов даного кредитного договору, станом на 01.05.2018 року утворилась заборгованість у сумі 17562,04 грн., яка складається з: 1 357,94 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 14 891,62 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 812.48 грн. - штраф (процентна складова). У вищевказаній заяві відповідача про надання позивачем йому банківських послуг відсутні домовленості сторін про сплату штрафів за несвоєчасне погашення кредиту. Позивач в позові зазначає, що заявлені ними до стягнення з відповідача штрафи, передбачені пунктом 8.6 Умов та правил надання банківських послуг, які розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/. Враховуючи правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений в постанові від 03.07.2019 р. по справі № 342/180/17, суд приходить до висновку, що зазначені позивачем Умови та правил надання банківських послуг, які розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/ не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Умови та правила надання банківських послуг розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили заявлені позивачем умови кредитування, в тому числі щодо сплати штрафів, зміни відсоткової ставки за користування кредитом тощо. З огляду на вищевказане, суд приходить до висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги про стягнення з відповідача суми штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, не підтверджені належними, достовірними доказами, в зв`язку з чим дані позовні вимоги не підлягають задоволенню. Із заяви відповідача на надання банківських послуг від 21.09.2005 р. вбачається, що сторони погодили строк кредитування, який відповідає строку дії картки, тобто до 30 червня 2008 р. Відтак, у межах строку кредитування до 30 червня 2008 року відповідач мав, зокрема, повертати позивачеві кредит і сплачувати проценти періодичними (щомісячними) платежами. Починаючи з 01 липня 2008 року, відповідач мав обов`язок незалежно від пред`явлення вимоги позивачем повернути всю заборгованість за договором, а не вносити її періодичними платежами, оскільки останні були розраховані у межах строку кредитування. Таким чином, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Дана позиція узгоджується з правовим висновком Великої палати Верховного суду по цивільній справі № 444/9519/12 від 28.03.2018 р. З огляду на вищезазначене, підстави для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача процентів за користування кредитним коштами за період з 01.07.2008 р. по 01.05.2018 р. відсутні, оскільки вказана вимога є необґрунтованою. Вирішуючи позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості по тілу кредиту, а також процентів за користування кредитними коштами за період з 23.09.2005 р. по 30.06.2008 р., суд приймає до уваги заяву Відповідача про застосування до позовних вимог строку позовної давності та відсутність контрозрахунку відповідача щодо розміру заборгованості по тілу кредиту та процентів. При вирішенні цієї заяви відповідача суд враховує наступне. За правилами статей 256-258 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Згідно з ч.3, 4, 5 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п`ята статті 261 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Відповідно до вимог частини другої статті 1054 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремою частини, від дня, коли відбулося це порушення. У разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Зазначене узгоджується з правовим висновком Верхового Суду України, викладеному у постанові від 30 вересня 2015 року у справі № 6-154цс15. Із заяви відповідача про надання позивачем банківських послуг вбачається, що тіло кредиту та проценти за користування кредитними коштами повинні були сплачуватись відповідачем щомісячними платежами. З виписки кредитного рахунку № [NUMBER] вбачається, що відповідачем останній платіж по погашенню кредиту здійснено 29.12.2006 р., з цього часу відповідач більше карткою не користувався та кредитні кошти не погашав. З огляду на вищезазначене, з січня 2006 р. по січень 2009 р. (у зв`язку з невнесенням відповідачем чергового місячного платежу) почала обчислюватись позовна давність по пред`явленим позивачем позовним вимогам про стягнення тіла кредиту та процентів за його користування. Не є перериванням позовної давності, а саме вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу в розумінні положень статті 264 ЦК України, платіж в сумі 43 грн. 45 коп., який здійснено 22.09.2015 р., оскільки як вбачається з виписки про рух коштів позичальника [PERSON] цей платіж було здійснено шляхом автоматичного списання з карти [NUMBER], при цьому матеріали справи не містять доказів належності цієї карти позичальнику. Позивач звернувся з позовними вимогами про стягнення з відповідача кредитної заборгованості по тілу кредиту, а також процентів за користування кредитними коштами з 23.09.2005 р. по 30.06.2008 р., лише 15 травня 2018 року, тобто з пропуском строку позовної давності, із заявою про поновлення пропущеного строку позивач до суду не звертався, в зв`язку з чим дані позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed