Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-27 00:00:00

Відповідач звертаючись до заду заявляє позовні вимоги до відповідачки, а саме: Зняти обтяження з Єдиного Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відомості з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна: номер запису про обтяження 2409603, тип обтяження: арешт нерухомого майна, зареєстрований 21.09.2005 10:06:31 за № 2409603 накладений реєстратором: Перша харківська державна нотаріальна контора підстава обтяження: постанова 13.09.2005, СУ УМВС України в Харківській області, слідчий Линник С.А. об'єкт обтяження: квартира, адреса: [ADDRESS]. Власник: [PERSON]. Заявник: Перша харківська державна нотаріальна контора. В мотивуванні позовних вимог, позивачка вказала: Згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого 06.10.1999 виконавчим комітетом Харківської міської ради Головне управління економіки та комунального майна Управління комунального майна та приватизації Центр (відділ) приватизації державного житлового фонду, квартира [ADDRESS] на праві спільної сумісної власності належить [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Свідоцтво видане згідно з розпорядженням від 06.10.1999 № 48746. Квартира [ADDRESS] на праві спільної сумісної власності на підставі свідоцтва про право власності зареєстрована за [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] записана в реєстрову книгу за № П-4-10602 13.10.1999 Харківського міського бюро технічної інвентаризації. Згідно копії довідки від 17.07.2018 (виданої за заявою [PERSON]) . за адресою [ADDRESS] зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Згідно технічного паспорту, виданого Комунальним підприємством « Харківське міське бюро технічної інвентаризації» на ім'я [PERSON] квартира [ADDRESS] розташована на 6-му поверсі 12 - ти поверхового будинку та складається з 1 кімнати житловою площею 16,6 кв.м. Загальна площа квартири 31,1 кв.м. В липні 2018 року позивачка вирішила продати вищевказану квартиру і від нотаріуса дізналася, що на квартиру [ADDRESS] накладено обтяження. Тому вона заявляє позовні вимоги, т.я. її права як власника часткі в спільному сумісної власності порушені. Відповідач Центральна об'єднана державна податкової інспекції м.Харкова Головного управління Державної фіскальної служби у Харківської області, у наданому відзиву вказав: Зі змісту позовної заяви та доданих до неї матеріалів вбачається, що Позивач не звертався до Центральної ОДПІ для досудового врегулювання спору відсутні, крім того проаналізувавши позовну заяву [PERSON], можна дійти висновку, що вона не відповідає вимогам п. 4 ст. 175 ЦПК так як в самій заяві не міститися жодних позовних вимог до Центральної ОДПІ. Окремо звертаємо увагу суду, що Позивач обґрунтовує долучення в якості відповідача Центральну ОДПІ посилаючись на те, що відповідно до абз. 3 п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних справ і кримінальних справі № 5 від 03.06.2018 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» ( далі - Постанова № 5) залучення в якості відповідача територіальний орган фіскальної служби в спорах про зняття арешту з майна є обов'язковим . Однак таке твердження невірне з наступних причин. Відповідно абз 2 п. 2 Постанови № 5 відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення (стаття 3 Закону України від 21 квітня 1999 року N 606-XIV "Про виконавче провадження" (у редакції Закону України від 04 листопада 2010 року N 2677-VI) (далі - Закон про виконавче провадження). У випадках, коли арешт майна проводився для забезпечення конфіскації чи стягнення майна на користь держави, як відповідач до участі у справі у встановленому законом порядку також залучається відповідний територіальний орган Державної фіскальної служби України. Слід зазначити, що Позивач надав до позовної заяви копію вироку Ленінського районного суду м. Харкова від 23.09.2008 у справі № 1-676/08 в резулятивній частині якого зазначається, що у [PERSON] (який зазначений як Відповідач 2 в позовній заяві) конфіскується майно яке належить особисто йому. В той же нерухоме майно на яке накладено арешт, а саме квартира [ADDRESS] знаходиться у праві власності чотирьох особі, а не є особистою власністю [PERSON]. Враховуючи вище викладене, відмовити [PERSON] у задоволені позовних вимог в повному обсязі.Справу розглядати без участі представника Центральної ОДПІ. Позивачка на позові наполягала, який визнала відповідач, та треті особи, що вказали в заявах наданих суду. Судом встановлені наступні факти та обставини: Згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого 06.10.1999 виконавчим комітетом Харківської міської ради Головне управління економіки та комунального майна Управління комунального майна та приватизації Центр (відділ) приватизації державного житлового фонду, квартира [ADDRESS] на праві спільної сумісної власності належить [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Вказана обставина підтверджена копією Свідоцтва видане згідно з розпорядженням від 06.10.1999 № 48746. Квартира [ADDRESS] на праві спільної сумісної власності на підставі свідоцтва про право власності зареєстрована за [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та записана в реєстрову книгу за № П-4-10602 13.10.1999 Харківського міського бюро технічної інвентаризації. Згідно копії довідки від 17.07.2018 (виданої за заявою [PERSON]) . за адресою [ADDRESS] зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Згідно технічного паспорту, виданого Комунальним підприємством «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» на ім'я [PERSON] квартира [ADDRESS] розташована на 6-му поверсі 12 - ти поверхового будинку та складається з 1 кімнати житловою площею 16,6 кв.м. Загальна площа квартири 31,1 кв.м. Вироком Ленінського районного суду м.Харкова (справа № 1-676/08) [PERSON] був визнаний винним у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 307 ч.3, 28 ч.3, 317 ч.2 КК України та йому було призначено покарання у виді трьох років одного місяця 16 днів позбавлення волі в кримінально-виконавчій установі з конфіскацією всього особисто йому належного майна. Строк відбування покарання засудженому [PERSON] рахується з 07.08.2005. 08.05.2018 за вихідним № 23048, відповідачу у справі [PERSON] надано відповідь з Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області, згідно якої на його заяву повідомлено, що станом на сьогоднішній час виконавчі провадження де боржником є [PERSON] виконанні у відділі не перебувають. Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна зазначено, що мається актуальна інформація про державну реєстрацію обтяжень. Реєстраційний номер обтяження: 2409603, тип обтяження арешт нерухомого майна, зареєстрований 21.09.2005 10:06:31 за № 2409603 реєстратором Перша Харківська державна нотаріальна контора (61300, Харківська обл., м.Харків, майдан Конституції, буд.,1, під'їзд 7, поверх 4. Підстава обтяження: постанова від 13.09.2005 , СУ УМВС України в Харківській області , слідчим Линник С.А. Об'єкт обтяження: квартира, адреса: [ADDRESS]. Власник: [PERSON]. Заявник:Перша Харківська державна нотаріальна контора. Дослідив та оцінив докази матеріалів справи, суд вважає: Відповідно до ч.І ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Згідно ч.І ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч.І ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст.355 ЦК України майно, що є власності двох або більше осіб (співвласників) належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Згідно ст.368 ЦК України власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ст.16 ЦК України : Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. В даному випадку застосовується спосіб захисту цивільних прав та інтересів : припинення дії, яка порушує право. За змістом статті 55 ч.1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено: Не допускається звернення стягнення на майно, зазначене в додатку до цього Закону. Згідно переліку майна, на яке не може бути звернено стягнення за виконавчими документами, а саме: Стягнення за виконавчими документами не може бути звернено на таке майно, що належить боржникові - фізичній особі на праві власності або є його часткою у спільній власності, необхідне для боржника, членів його сім'ї та осіб, які перебувають на його утриманні (крім майна та речей, що належать до предметів мистецтва, колекціонування та антикваріату, дорогоцінних металів та дорогоцінного, напівдорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення в сировині, необробленому та обробленому вигляді (виробах). За змістом ч. 1 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в пункті 2 постанови № 5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред'явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). У статті першій Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997 року N 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. З аналізу встановлених фактів та обставини, відповідно до вказаних вимог закону, суд вважає: Вищевказана квартира знаходиться в спільній сумісній власності, арешт накладено на всю квартиру і власником вказано одного з співвласників без виділення часток інших співвласників. Отже, має місце порушення прав позивачки, які підлягають захисту шляхом скасування арешту з квартири. Згідно відповіді Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 21.08.2018, що перевіркою даних ВП/ВД (спецрозділ) Автоматизованої системи виконавчих проваджень встановлено, що у відділі не перебуває виконавче провадження, де боржником є [PERSON] підставі постанови від 13.09.2005, винесеної слідчим СУ УМВС України в Харківській області Линник С.А. , якою накладено арешт на квартиру [ADDRESS]. Холодногірський відділ поліції ГУНП в Харківській області 20.08.2018 надав відповідь, з якої встановлено, що відносно [PERSON] кримінальних проваджень по Єдиному реєстрі досудових розслідувань не перебуває і кримінальне провадження відносно [PERSON] в Холодногірському ВП ГУ НП України в Харківській області не перебуває. Суд вважає, правову позицію Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м.Харкова Головного управління Державної фіскальної служби у Харківської області, заслуговуючи на увагу, що відповідає вимогам абз. 3 п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних справ і кримінальних справі № 5 від 03.06.2018 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна». Таким чином, вимоги до Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м.Харкова Головного управління Державної фіскальної служби у Харківської області, підлягають відмови. Таким чином, позовні вимоги, підлягають частковому задоволенню, т.я. при накладені арешту на майно безпосередньо були порушені права позивачки визначені Конституцією та законом України

Outcome: partial