Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-15 00:00:00

АТ КБ «ПриватБанк» в особі представника звернувся до суду з позовом в якому просить стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] заборгованість за відсотками за користування кредитом у розмірі 4767,77 доларів США. Свої позовні вимоги аргументує тим, що 24.12.2007 року між позивачем та [PERSON] укладено кредитний договір на термін до 23.12.2014 року, АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за кредитним договором виконано, в забезпечення виконання зобов`язання укладено договір поруки з [PERSON] . У судове засідання сторони не з`явились, представник позивача при поданні позовної заяви просив розглядати справу у його відсутність. Відповідач та представник відповідача надали письмові пояснення по справі з проханням застосувати позовну давність до вимог банку. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. У відповідності до ст.ст.\~13,81 ЦПК України\~суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. 24.12.2007 року між позивачем та [PERSON] укладено кредитний договір № HAE2A055920001 за умовами якого банк надає позичальникові кредитні кошти на строк з 24.12.2007 року по 23.12.2014 року включно у вигляді не поновлюваної лінії у розмірі 15639,80 доларів США зі сплатою відсотків у розмірі 0,92 на місяць на суму залишку заборгованості. Періодом сплати вважати період з 24 по 28 число кожного місяця. Відповідно дост.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства , а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться . Позивач свої зобов`язання за договором виконав, що підтверджується матеріалами справи та не заперечується відповідачами. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] укладено договір поруки відповідно до якого [PERSON] виступив поручителем [PERSON] і взяв на себе зобов`язання перед банком відповідати по зобов`язанням [PERSON] що виникають з умов кредитного договору. Відповідно до пункту 2 договору поруки поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов`язань за кредитним договором у тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, відсотків за користування кредитом, комісії , винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків. Відповідальність поручителя і боржника є солідарною (п.4 договору поруки). Згідно п.5 договору поруки у випадку невиконання боржником будь-якого зобов`язання, передбаченого п.1 цього Договору кредитор направляє на адресу поручителя письмову вимогу із зазначенням невиконаного зобов`язання. Відповідно до\~ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно\~ст. 629 ЦК\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (статті610,611 ЦК України). Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Якщо в зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Відповідно до\~статті 256 ЦК України\~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно зі\~статтею 257 ЦК України\~загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Статтею 258 ЦК України\~для стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується спеціальна позовна давність строком в один рік. Відповідно до\~статті 267 ЦК України\~позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Відповідно до\~статті 253 ЦК України\~перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша\~статті 261 ЦК України). За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо умовами договору (графіком погашення кредиту) встановлено окремі самостійні зобов`язання, які деталізують обов`язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а тому й початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Отже, якщо за умовами договору погашення кредиту повинне здійснюватися позичальником частинами кожного місяця, то початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником цього зобов`язання. При цьому право вимагати повернення щомісячних прострочених платежів у кредитора виникає за обставин, якщо ним дотримано строк давності за вимогами про повернення кредиту в цілому. Перебіг позовної давності щодо повернення кредиту у цілому обчислюється із дня настання строку виконання основного зобов`язання, яким є строк виконання зобов`язання у повному обсязі (кінцевий строк повернення кредиту й платежів за ним) або у зв`язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково (висновки Верховного Суду України, викладені у постанові від 21 січня 2015 року у справі № 6-190цс14). У пункті 7.1 кредитного договору передбачено, що погашення заборгованості за цим договором\~\~здійснюється в наступному порядку: Щомісяця в період сплати (період сплати вважати з 21 по 28 число кожного місяця) позичальник повинен надавати банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 190,85 доларів для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається\~\~із заборгованості по кредиту, процентам,\~\~винагороди, комісії. Таким чином, сторони кредитних правовідносин врегулювали в договорі питання дострокового повернення коштів, тобто зміни строку виконання основного зобов`язання, та визначили умови (обставини) за яких строк повернення кредиту змінюється. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 02 листопада 2016 року в справі № 6-1174цс16. Так, як вбачається з наданого розрахунку, останній платіж здійснено відповідачем 24.10.2008 року Тобто, у зв`язку з неналежним виконанням умов договору змінився строк виконання основного зобов`язання (пункт 7.1 кредитного договору), проте банк звернувся до суду з позовом 10.01.2020 року, тобто поза межами строку позовної давності, про застосування якої заявлено відповідачами. Крім того, у січні 2009 року (справа №2-2348/2009) позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів за вищевказаним кредитним договором, рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 20.02.2013 року позовні вимоги банку за кредитним договором задоволені. Частиною четвертою\~статті 559 ЦК України\~передбачено три випадки визначення строку дії поруки: протягом строку, установленого договором поруки (перше речення частини четвертої\~статті 559 ЦК України); протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання, якщо кредитор не пред`явить вимоги до поручителя (друге речення частини четвертої\~статті 559 ЦК України); протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобов`язання не встановлено або встановлено моментом пред`явлення вимоги), якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя (третє речення частини четвертої\~статті 559 ЦК України). Тобто, \~строк дії поруки\~(будь-який із зазначених у частині четвертій\~статті 559 ЦК України)\~не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб`єктивного права кредитора й суб`єктивного обов`язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, зокрема й застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред`явлення позову), кредитор вчиняти не може. З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобов`язань застосоване в другому реченні частини четвертої\~статті 559 ЦК України\~словосполучення "пред`явлення вимоги" до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред`явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. За встановлених обставин договір поруки є припиненим, підстави для стягнення заборгованості з поручителя відсутні.

Outcome: dismissed