Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Фрунзенського районного суду м. Харкова з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на утримання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/ 3 частини заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття. На обґрунтування позовних вимог позивач посилалася на те, що з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Московського районного суду м. Харкова від 15.03.2016 року розірваний. Від даного шлюбу мають малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які знаходяться на утриманні позивача та проживають разом з нею за адресою: [ADDRESS] . 13.04.2018 року між позивачем та [PERSON] зареєстрований шлюб. Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 05.07.2018 року відповідача позбавлено батьківських прав відносно малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] .12.06.2019 року за заявою позивача рішеннями виконавчого комітету Харківської міської ради Харківської області № 394 малолітнім дітям надано статус дитини, яка постраждала внаслідок воєнних дій та збройних конфліктів. Зазначає, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, не цікавиться їх життям. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 20.02.2020 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач [PERSON] надала заяву про слухання справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити, не заперечує проти винесення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, не подав відзиву на позов. Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07.07.1989 року, виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, як що таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи. В цьому ж рішенні Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. В ст. 275 ЦПК України визначені строки розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Згідно з одним із принципів судочинства визнано пріоритет публічного інтересу над приватним. Безпідставне умисне затягування розгляду справи нівелює завдання ЦПК України, яким є охорона прав і свобод громадян, зміцнення законності та виховання громадян. \~ \~ \~ \~ Крім того, недотримання строків розгляду справ порушує конституційне право на судовий захист і негативно впливає на ефективність та авторитет судової влади. \~ \~ \~ \~ Будучи обізнаним про розгляд справи судом, відповідач відзиву та жодних доказів не подав, а тому розгляд справи здійснений судом на підставі наявних доказів, що містяться в матеріалах справи. За наявності одночасного існування умов, передбачених положеннями ст.280 ЦПК України, суд вважав можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого не заперечував позивач У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідність до положень ч.2 ст. 247 ЦПК України , судом не здійснювалося. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи із наступного. \~ \~ \~ \~Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Московського районного суду м. Харкова від 15.03.2016 року розірваний. Від даного шлюбу мають малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 20.08.2010 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції, актовий запис № 1032), та [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 26.07.2012 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції у Луганській області, актовий запис № 974). На підставі заочного рішення Московського районного суду м. Харкова від 05.07.2018 року [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Судом встановлено, що малолітні діти - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , проживають разом з позивачем за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідками про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. На підставі виконавчого комітету Харківської міської ради Харківської області № 394 від 12.06.2019 року малолітнім дітям - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , надано статус дитини, яка постраждала внаслідок воєнних дій та збройних конфліктів. На теперішній час позивач 13.04.2018 року уклала шлюб з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданого 13.04.2018 року Холодногірським районним у м. Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 120. Судом встановлено, що відповідач відповідач з сім`єю не проживає, допомогу на утримання дитини не надає, дитина знаходиться на повному утриманні позивача. Позивачка зазначає, що відповідач не бажає добровільно регулярно надавати аліменти на утримання неповнолітньої дитини, хоча має до того матеріальну можливість, та є працездатною особою. Згідно ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Пунктом 24\~Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" від 12 червня 2009 року № 2\~у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Відповідно до положень ст.\~ст. 1-3 Конвенції ООН "Про права дитини"\~в усі діях щодо дітей першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Згідно до\~ст.180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними (ч.1 ст.181 СК України). Проте положеннями ч.3 ст.181 СК України встановлено, що у разі наявності спору між батьками за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частина 3\~ст. 181 СК України\~передбачає, що аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачуються щомісячно. \~\~\~\~\~\~\~\~ Згідно ч. 2\~ст. 182 Сімейного кодексу України\~(частина друга\~статті 182 Сімейного кодексу України \~із змінами згідно\~Закону України № 2037-VIII від 17.05.2017 року)\~мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зі змісту ст.183 СК України\~ випливає, що за загальним правилом аліменти визначаються судом у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальний стан сторін, стан здоров`я дітей, наявність на утриманні у платника аліментів інших неповнолітніх дітей та інших непрацездатних\~\~членів сім`ї. Даних про наявність на утриманні відповідача інших неповнолітніх дітей та непрацездатних членів сім`ї з її боку суду не надано. На підставі наведеного, враховуючи зміни щодо розміру аліментів на дитину згідно\~Закону України № 2037-VIII від 17.05.2017 року, який набрав чинності з 08.07.2017 року, суд стягує з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до ч. 1\~ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Судові витрати\~визначаються судом у відповідності з\~ст. 141 ЦПК України. Крім того, у відповідність до положень ч.1 п.1) ст.367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved