Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-12 00:00:00

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором № б/н від 09.11.2007 року, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 12000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач своїм підписом підтвердив, що Умови надання банківських послуг та Правила користування платіжною карткою складають між ним та банком договір. Відповідач свої зобов'язання не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 09.09.2013 року становить 54 263,22 грн., з яких: 12000,00 - заборгованість за кредитом, 39203,07 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом, а також штрафи відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 2560,15 грн. - штраф (процентна складова). Просить стягнути з відповідача заборгованість за договором та судові витрати. У судовому засідання представник позивача позовні вимоги підтримав на підставах, викладених в позовній заяві, просив позов задовольнити. Додатково пояснив, що договір пролонговувався, як-то визначено п.9.12 договору, картковий рахунок відкритий на невизначений строк і закінчення строку дії картки не призводить до припинення договору. Відповідач у судовому засідання позовні вимоги не визнав, пояснивши, що він розрахувався за отриманий ним кредит, просив застосувати строк позовної давності, наголошуючи на тому, що отримана ним картка є карткою миттєвого виготовлення, її повторний випуск не допускається, тому пролонгація договору є неможливою та вважає, що якби він мав заборгованість, то банк звернувся до суду негайно, а не через 5 років. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити. Судом встановлено наступні фактичні обставини справи, яким відповідають правовідносини, які ґрунтуються на вимогах ст. ст. 526, 530, 536, 610-611, 625, 629, 1049, 1050, 1054, 1066,1069 ЦК України. Відповідно до ст.ст.1054,1055 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу; якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунку банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Згідно ст. 1069 ЦК України, якщо відповідно до договору банківського рахунку банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу. Права та обов'язки сторін пов'язані з кредитуванням рахунку, визначаються положеннями про позику та кредит, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Судом встановлено, що 09.11.2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] був укладений договір № б/н, який складається з заяви і Умов та Правил надання банківських послуг, а також Тарифів. Підписавши зазначену заяву, відповідач погодився з тим, що заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить Договір про надання банківських послуг. Відповідно до умов договору відповідачу було відкрито картковий рахунок, видано платіжну картку та надано можливість користуватись кредитними коштами з початковим лімітом в розмірі 12000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Строк дії картки встановлений липень 2009 року. З розрахунку заборгованості, наданого позивачем, а також з виписки з особового рахунку вбачається, що відповідач користувався карткою та здійснював оплату за послуги на суму 12000,00 грн.(а.с.31-33). За умовами даного договору погашення заборгованості здійснюється щомісячно за попередній місяць в розмірі 10% від заборгованості до 25 числа місяця наступного за звітним. У випадку виникнення заборгованості по картковому рахунку позивальника останній зобов»язуєтсья погашати заборгованість протягом 30 днів з моменту її виникнення, строк погашення кредиту у повному обсязі - не пізніше останнього дня місяця, вказаного на платіжній карті (п.8.6, 5.4 договору). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як "строк дії договору", так і "строк (термін) виконання зобов'язання" (ст.ст. 530,631 ЦК України). Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідач отримавши кошти, свої зобов'язання у строки визначені кредитним договором не виконав, коштів не повертав. Суд не бере до уваги доводи відповідача щодо сплати ним отриманого кредиту, оскільки жодних доказів щодо цього відповідач не надав. Не вбачається це також із наданої виписки по особовому рахунку. Як і не бере до увагу заперечення відповідача щодо не підписання ним довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Метро» (тарифи) (а.с.67), оскільки жодних доказів щодо цього відповідач не надав. При цьому суд звертає увагу, що, як вбачається з матеріалів справи, зокрема наданого розрахунку, у відповідача уже з 01.01.2008 року виникла заборгованість, а на момент закінчення строку дії картки вона становила: 12000,00 грн. - тіло кредиту та 21548,27 грн. - відсотки, про що було відомо позивачу. Договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання, а якщо впродовж цього строку жодна з сторін не поінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично пролонгується на той самий строк (п. 9.12 Договору). Дата укладення договору, як-то визначено Правилами, є дата відкриття рахунку, вказана в розділі «Відмітки банку» заяви, тобто 09.11.2007 року. Водночас із Правил випливає, що договір є чинним в межах дії картки, а термін дії платіжної картки становив до 31.07.2009 року. Відповідно до п.3.1.3. розділу ІІ договору по закінчення строку дії картки строк дії продовжується банком на новий строк (шляхом надання картки з новим строком), якщо раніше не надійшло заяви про закриття карткового рахунку, а також при наявності коштів на рахунку для оплати послуг по виконанню розрахункових операцій і при виконанні інших умов продовження, передбачених даним договором. Відповідно до п.3.1.4. строк дії карти миттєвого випуску продовженню не підлягає. Суд звертає увагу, що відповідач заяви про закриття карткового рахунку не подавав, проте коштів на рахунку для оплати послуг по виконанню розрахункових операцій не було, наявна заборгованість не погашена, доказів надання картки з новим строком не надано, а тому відсутні підстави вважати договір пролонгованим після закінчення строку дії картки. Щодо посилання представника позивача, що картрахунок відкритий на невизначений строк, то суд звертає увагу, що п. 9.3 договору, картрахунки відкриті на невизначений строк, за виключенням настання умов, викладених в п.п. 9.6,9.7 Умов. Відповідно до п. 9.6 Умов при відсутності на Картрахунку Карти грошових коштів у розмірі, достатньому для оплати послуг банку для подовження дії Карти і ненадходження грошових коштів протягом 3 місяців з моменту спливу строку дії Карти, Банк стягує комісію за обслуговування рахунку згідно діючим тарифам. Вказана комісія стягується банком по спливу вказаного в цьому пункті строку щомісячно. В разі, якщо залишок Картрахунку менший розміру комісії, установленої тарифами банку, то розмір комісії за обслуговування Картрахунку встановлюється у розмірі залишку коштів на Картрахунку Держателя. При нульовому залишку коштів на неактивному Картрахунку карти останній закривається. З огляду на викладене нарахування відсотків за користування кредитом за межами строку дії договору є безпідставним, оскільки строк дії договору та строк виконання зобов'язання є різними поняттями, тому вимога про стягнення відсотків за користування кредитом за межами строку дії картки задоволенню не підлягає. Щодо заборгованості, яка виникла на момент закінчення строку дії картки, тобто 31.07.2009 року, то суд вважає за можливе застосувати строк позовної давності, про що відповідачем заявлене клопотання. Згідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Ст.257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю в три роки. Відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. При вирішенні справи суд враховує також правовий висновок Верховного суду України по цивільній справі №6-116цс13, який є обов'язковим відповідно до положень ст.360-7 ЦПК України. Позивач про порушення своїх прав дізнався ще в 2008 році, до суду звернувся лише 07 жовтня 2013 року, доказів поважності пропуску строку, а також доказів, які б вказували б на зупинення або переривання строків давності позивачем суду не надано, клопотання про поновлення не заявлено. Таким чином, суд приходить до висновку про відмову в позові. Відповідно до ст.88 ЦПК України судові витрати залишаються за позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed