Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Запорізької міської ради про встановлення факту родинних відносин, визнання права власності у порядку спадкування за законом. В обґрунтування своїх вимог пояснила, що 21 лютого 2015 року помер її дядько [PERSON], після його смерті відкрилася спадщина на квартиру [ADDRESS], яка належала йому на підставі свідоцтва про право власності на квартиру № 1294 від 11 серпня 1997 року. [PERSON] за життя не складав заповіту, тому спадкування після його смерті повинно проводитись за законом. ЇЇ батько та рідний брат померлого [PERSON] помер 26 квітня 2013 року. Позивач прийняла спадщину у визначений строк шляхом подання заяви до нотаріуса, але постановою нотаріуса від 20 лютого 2016 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, через відсутність документів, які підтверджують родинні відносини з померлим, тобто, отримати свідоцтво про право власності на спадщину за законом у нотаріальному порядку вона не може і вимушена звернутися до суду з цим позовом. Представники позивача, позивач позовні вимоги підтримали у повному обсязі та надали пояснення, аналогічні викладеному у позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні не заперечувала щодо задоволення позовних вимог. Суд вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено. 21 лютого 2015 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серія І-ЖС № 318757 (а.с.6). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. [PERSON] за життя не складав заповіту, тому спадкування після його смерті відбулося за законом. Відповідно до свідоцтва про право власності на квартиру № 1294 від 11 серпня 1997 року (а.с.16), Ордеру Міського житлового управління від 08.04.1970 року №199 (а.с.13), Розпорядження Комунарської районної адміністрації від 08.07.1997 року №791/4-р (а.с.15) [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. Відповідно до технічного паспорту на квартиру, інвентарний №3812, реєстровий номер 188/34653 [PERSON] є власником всієї квартири № 199 в будинку № 12 за адресою: м. Запоріжжя, вул. Чумаченка, на підставі свідоцтва про право власності на квартиру, виданого Запорізьким МЖУ 11.08.1997 року (а.с.27-28). Таким чином, після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на квартиру [ADDRESS]. Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна №57188588 від 12.04.2016 року відомості щодо квартири [ADDRESS], відсутні. Згідно спадкової справи №105/2015 року, заведеної після смерті 21.02.2015 року [PERSON], витребуваної з Шостої Запорізької державної нотаріальної контори на запит суду, позивач у встановлений ст.1270 ЦК України термін звернувся до Шостої державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, що підтверджується матеріалами спадкової справи. 20.02.2016 року Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про прийняття спадщини за законом, у звязку з неможливістю встановити факт родинних відносин між заявником та спадкодавцем (а.с.11). Оформити спадкові права позивач у нотаріальному порядку не може через відсутність безспірних документів, які підтверджують родинні відносини з померлим. Відповідно до ст.1265 ЦК у п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа. Згідно п. 3 ст. 1266 ЦК передбачено, що \~ племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. Таким чином, відповідно до ст.ст. 1265,1266 ЦК України єдиним спадкоємцем померлого за правом представлення є позивач, його племінниця, так як її батько [PERSON] помер 26 квітня 2013 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія І-АП № 0372342. Інші спадкоємці попередніх черг відсутні (а.с.7). Відповідно до ч. 6 ст.\~235\~та ч.4 ст.\~256 ЦПК України\~та роз'яснень, викладених у п. 1\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до пункту 2\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування"\~справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Родинні відносини позивача з померлим, а саме, як такими, що є племінницею та дядьком між собою підтверджуються наступними доказами. Відповідно до свідоцтва про народження серії АГ № 773713 батьками [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (а.с.8). [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] уклали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії ІІ-ЯК № 0086040 (а.с.17). Відповідно до свідоцтва про народження серії № 1.248 батьками [PERSON] [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (а.с.9). Відповідно до свідоцтва про народження серії № 1578892 батьками [PERSON] [INFO] є [PERSON] та [PERSON], але оскільки зазначене свідоцтво не посвідчене гербовою печаткою, нотаріус не може прийняти його до уваги як належний документ. Крім того, у цих двох документах є суттєві розбіжності щодо написання імені та по-батькові батьків дядька та батька (а.с.10). Оскільки позивач [PERSON] є племінницею померлого [PERSON], померлий не має інших спадкоємців, позивач вчасно звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після померлого, позивач в інший спосіб, крім звернутися з позовом до суду про визнання права власності в порядку спадкування захистити своє порушене право не може, суд приходить до висновку про необхідність визнання за позивачем права власності на квартиру [ADDRESS], у порядку спадкування за законом. На основі повно та всебічно з'ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved