Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-25 00:00:00

Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Проаналізувавши зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 12.09.2017 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. вчинено виконавчий напис № 8904 про стягнення з позивачки на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором № б/н від 06.10.2009 р. у розмірі 103362,63 грн. При вчиненні вказаної нотаріальної дії нотаріус керувався ст. ст. 87 - 89 ЗУ «Про нотаріат» та п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусу, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172». Виконавчий напис набрав чинності з дня його вчинення, тобто з 12.09.2017 року. Відповідно до положень ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. До Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів віднесено, зокрема стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. Так, у п. 2 Переліку передбачено кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Відповідно до положень ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Відповідно до п. 3.1 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок), нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Аналіз вказаних норм призводить до висновку, що вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Основною ознакою та встановленою законом вимогою такого позасудового врегулювання спору, як вчинення виконавчого напису нотаріусом, є безспірність розміру заборгованості, а також за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. З доводів позивача вбачається, що стягнення за виконавчим написом вчинено поза строком позовної давності, а саме проведено за сім років девять місяців двадцять п`ять днів , що є порушенням умови щодо стягнення заборгованості поза межами встановленого законом трирічного строку. Крім того, безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однозначних та беззаперечних документів, що підтверджують безспірність заборгованості перед банком та встановлюють прострочення виконання зобов`язання нотаріусу надано не було. Крім того, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14 постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26листопада 2014 року "Про внесення змін до переліку документів ,за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин було визнано незаконною та нечинною. Згідно вказаної постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року, вона набирає законної сили з моменту проголошення. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року зазначена вище постанова була залишена без змін. Пленум Вищого адміністративного суду України уп.10.2 Постанови від 20 травня 201 3року №7"Про судове рішення в адміністративній справі" роз`яснив, що визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акту. Суд визначає, що рішення суб`єкта владних повноважень є нечинним, тобто втрачає чинність з певного моменту лише на майбутнє, якщо на підставі цього рішення виникли правовідносини, які доцільно зберегти. Отже, оскаржуваний виконавчий напис вчинено з порушенням імперативно встановленою законом вимогою безспірності розміру заборгованості. Згідно листа Краматорського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), у даному відділі перебувало виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису № 8904 від 12.09.2017 року щодо стягнення з [PERSON] на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованості у сумі 103362,63 грн. На підставі вищевикладеного вбачається, що при вчиненні виконавчого напису було порушено вимоги щодо строку, за який заборгованість підлягає стягненню, безспірність розміру та наявності заборгованості, що у своїй сукупності є підставою для визнання виконавчого напису № 8904, який вчинений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу щодо стягнення з [PERSON] на користь АТ КБ «Приватбанк» боргу у сумі 103362,63 грн. таким, що не підлягає виконанню. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В зв`язку із задоволенням позову з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Outcome: approved