Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] про визначення частки спадкодавця у спільній сумісній власності. В обґрунтування вимог зазначає, що його дружина - [PERSON] , померла [INFO] , після смерті якої він отримав у спадок нерухоме майно, а саме земельну ділянку, загальною площею 0,0614 га., кадастровий номер 18225510100:01:013:0341, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Проте, 27 листопада 2019 року постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, на частку земельної ділянки, яка є об`єктом права спільної сумісної власності померлої дружини [PERSON] та [PERSON] , у зв`язку із тим, що частки співвласників не визначені. З огляду на викладене просить: визначити, що частка спадкодавця [PERSON] , померлої [INFO] , в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 1822510100:01:013:0341 площею 0,0614, що підтверджуються витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за індексним № 132130147 від 25.07.2018, становить 1/2 частину. Ухвалою суду від 10 березня 2020 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Позивач [PERSON] в підготовче засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. До суду подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує з підстав викладених у позовній заяві та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в підготовче засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. До суду подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнає у повному обсязі та не заперечує щодо їх задоволення. Враховуючи те, що в судове засідання не з`явились всі особи, які беруть участь у справі, а тому фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає положенню ч.2 ст.247 ЦПК України. У відповідності з частиною 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з вимогами ч.ч.3, 4 ст.200 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити рішення у підготовчому засіданні. Суд, розглянувши заяви по суті справи сторін, дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Коростишівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області 19 лютого 2019 року ( а.с. 5). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на майно, в тому числі і на земельну ділянку загальною площею 0,0614 га., кадастровий номер 18225510100:01:013:0341, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Відповідно Договору про поділ спадщини від 27.11.2019, що посвідчений приватним нотаріусом Коростишівського районного нотаріального округу у Житомирській області Мошковською З.І. у власність [PERSON] переходить спадкове майно, в тому числі і Ѕ частка житлового будинку з господарськими будівлями та земельна ділянка з кадастровим номером 18225510100:01:013:0341, за адресою: [ADDRESS] . Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності земельна ділянка з кадастровим номером 18225510100:01:013:0341, площею 0,0614 га, за адресою: [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] . З копії договору дарування житлового будинку від 09.06.2009 року, що посвідчений державним нотаріусом Коростишівської державної нотаріальної контори та зареєстрований в реєстрі за № 1-1490 та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 23877665 ( а.с. 12,13) вбачається, що [PERSON] та [PERSON] в рівних частках по 1/2 належить житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою [ADDRESS] . Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 27.11.2019 року №646/02-31 приватного нотаріуса Коростишівського районного нотаріального округу Житомирської області Мошковською З.І. позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, площею 0,0614 га, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 1822510100:01:013:0341, що розташована за адресою в [ADDRESS] у зв`язку тим, що частка спадкодавця у праві власності не визначена. Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч 1 ст. 368 Цивільного кодексу України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ч.2 ст.370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Нормами ст.1226 ЦК України визначено, що частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. Згідно ч.1 ст.86 ЗК України, земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Відповідно до ч.4 та ч.5 ст.89 ЗК України співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Згідно п.5 постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. Відповідно до п.10 ППВСУ №7 від 30.05.2008року «Про судову практику у справах про спадкування» встановлено, що відповідно до статті 1225 ЦК ( 435-15 ) право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут). Згідно ч.1 ст.355 Цивільного кодексу України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). На допустимості обраного позивачем способу захисту цивільного права наголошує Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справі у п.3.4. Інформаційного листа № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", де зазначає, що у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Зі змісту ст. 357 ЦК вбачається, що під терміном "визначення часток" законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. З приписів ч.1 ст.5 ЦПК України вбачається, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Аналізуючи вищенаведені обставини, приймаючи до уваги те, що позивач не може оформити спадщину в нотаріальній конторі, визнання відповідачем позову не порушує права та інтереси інших осіб, а тому право позивача підлягає захисту в судовому порядку, а позовні вимоги є такими, що знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та підлягають задоволенню.

Outcome: approved