Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-31 00:00:00

позивач [PERSON] районна адміністрація Львівської міської ради звернувся до суду з позовом до [PERSON], за участю третьої особи ЛКП «Центральне» про зобовязання до вчинення дій. В обґрунтування заявленого позову покликається на те, що будинок №26 на вул.Замарстинівській у м.Львові перебуває у віданні Львівської міської ради, на обслуговуванні ЛМКП «Центральне». Власником квартири №17 у будинку на вул.Замарстинівській,26 у м.Львові є [PERSON], яка здійснила самовільне влаштування приміщення санвузла на площі кухні зазначеної квартири. Оскільки відповідач всупереч попередженням ЛКП «Центральне» та розпорядженням [PERSON] районної адміністрації Львівської міської ради добровільно не привела житлове приміщення до попереднього стану, позивач, уточнивши позовні вимоги, просить суд зобовязати [PERSON], як власника квартири №17 на вул.Замарстинівській,26 у м.Львові за власні кошти демонтувати унітаз, душову кабіну та умивальник на площі кухні в квартирі №17 на вул.Замарстинівській, 26 у м.Львові, та стягнути з відповідача понесені судові витрати. Представник позивача [PERSON] районної адміністрації Львівської міської ради в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, дала пояснення аналогічні мотивам позовної заяви, просить позов задовольнити повністю. Представник відповідача, відповідач та представник третьої особи ЛКП «Центральне», в судове засідання не зявились, хоча були належним чином повідомленні про час та місце розгляду справи, клопотання про відкладення розгляду справи, розгляду справи у їх відсутності суду не подали, про причини своєї неявки суд не повідомили, тому суд вважає за можливе розглянути справу у їх відсутності на підставі наявних у справі доказів, згідно ст.169 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши інші матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов належить задовольнити. Судом встановлено, що будинок № 26 на вул.Замарстинівській у м.Львові перебуває у віданні Львівської міської ради та на обслуговуванні ЛКП «Центральне». Відповідно до довідки з місця проживання про склад сім'ї і прописки №7790 від 04.12.2014 року, виданої ЛКП «Центральне», власником квартири № 17 у будинку на вул.Замарстинівській, 26 у м.Львові є [PERSON] \~Постановою адміністративної комісії [PERSON] районної адміністрації Львівської міської ради №128 від 09.10.2014 року [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.150 КУпАП. 28.10.2014 року ЛКП «Центральне» складено акт про те, що відповідачем влаштовано санвузол на площі кухні. 03.12.2014 року ЛКП Центральне було скеровано попередження про необхідність привести приміщення житлової кімнати до попереднього стану. 06.11.2011 року головою [PERSON] районної адміністрації Львівської міської ради прийнято розпорядження №437 «Про демонтаж приміщення санвузла на площі кухні квартири №17 на вул.Замарстинівській,26». Розпорядженням затверджено висновок міжвідомчої комісії Галицького району (витяг з протоколу №38 від 04.11.2014 року, відповідно до якого зобовязано [PERSON], як власника квартири №17 на вул. Замарстинівській, 26 за власні кошти демонтувати самовільно влаштоване приміщення санвузла на площі кухні квартири №17 на вул.Замарстинівській,26. 03.12.2014 року\~ комісією ЛКП Центральне складено акт про те, що відповідачем не виконано вимоги зазначеного розпорядження. Згідно акту №603 від 11.11.2016 року, складений ЛКП «Центральне», на площі кухні квартири влаштований санвузол, до стіни квартири №18, яка межує з квартирою №17 примикає душова кабіна, а також згідно поверхового плану під кухнею квартири №17, на першому поверсі знаходиться кухня квартири №13. Згідно акту ЛКП «Центральне» від 31.01.2017 року, комісією у складі майстрів по експлуатації житлового фонду ЛКП «Центральне» встановлено, що мешканцями квартири №17 на вул.Замарстинівській,26 у м.Львові, здійснено самовільне переобладнання квартири, а саме встановлено душову кабіну, унітаз та умивальник на площі кухні, позначеної на поверховому плані піл інд.17-1 пл.10,2 кв.м. та здійснено втручання в інженерні системи загального користування шляхом підключення до водопровідної та каналізаційної системи. Згідно ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов'язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Особливості здійснення права власності на культурні цінності встановлюються законом. Відповідно до ст. 152 ЖК Української РСР, виконання власниками робіт з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення приватного житлового фонду, які не передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, не потребує отримання документів, що дають право на їх виконання. Після завершення зазначених робіт введення обєкта в експлуатацію не потребується. Згідно з п. 1.4.1 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 року №76, переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень дозволяється робити після одержання дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів відповідно до законодавства. Відповідно до п.п.1.4.2., 1.4.3. Правил, переобладнання жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень містить у собі - улаштування в окремих жилих будинках, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень індивідуального опалення та іншого інженерного обладнання, перенесення нагрівальних, сантехнічних і газових приладів; влаштування і переобладнання туалетів, ванних кімнат, вентиляційних каналів. Згідно п 2.28.ДБН В.2.2-15-2005 «Будинки і споруди. Житлові будинки. Основні положення» не допускається розміщення вбиральні та ванної (або душової) над житловими кімнатами і кухнями. Ці приміщення допускається розміщувати над кухнею квартир, розташованих у двох рівнях. Не допускається кріплення приладів і трубопроводів безпосередньо до міжквартирних стін і перегородок, які огороджують житлові кімнати. Відповідно до листа Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України №5/6-2198 від 11.09.2006 року, роботи з перепланування повинні проводитися відповідно до проекту, розробленого з дотриманням вимог чинних будівельних норм і правил (ДБН В.2.2-15-2005 «Житлові будинки. Основні положення», ДБН В.2.5-20-2001 «Газопостачання», ДБН А.22-3-97 «Склад, порядок, розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва»). Згідно з п.4 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою КМУ №572 від 08.10.1992 року, власники, наймачі (орендарі) приміщень житлових будинків і гуртожитків мають право на переобладнання і перепланування житлових і підсобних приміщень, балконів і лоджій за відповідними проектами без обмеження інтересів інших громадян, які проживають у будинку, гуртожитку, з дозволу власника будинку (квартири), власника гуртожитку (житлового приміщення у гуртожитку) та органу місцевого самоврядування, що видається в установленому порядку. Пунктом 12 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 04.10.1991 року "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок" передбачено, що одержання дозволу виконкому місцевої ради та згоди решти учасників спільної власності при проведенні прибудови, надбудови або перебудови жилих і підсобних приміщень будинку. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про архітектурну діяльність» будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об'єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку, визначеному Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності". Судом встановлено, що відповідачем не отримано відповідних дозволів для переобладнання приміщення. Відповідно до ст.152 ЖК України (із змінами, внесеними згідно із Законом України N191-VIIIвід 12.02.2015)виконання власниками робіт з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення приватного житлового фонду, які не передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, не потребує отримання документів, що дають право на їх виконання. Після завершення зазначених робіт введення обєкта в експлуатацію не потребується. Згідно з ч. 1 ст. 100 ЖК УРСР, виконання наймачем робіт з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення, які не передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, не потребують отримання документів, що дають право на їх виконання. Після завершення зазначених робіт введення обєкта в експлуатацію не потребується. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, зобовязавши відповідача [PERSON], як власника квартири №17 на вул. Замарстинівській, 26 у м. Львові, за власні кошти демонтувати унітаз, душову кабіну та умивальник на площі кухні в квартирі №17 на вул.Замарстинівській,26 у м.Львові оскільки відповідач допустила втручання в інженерні системи загального користування . Оскільки, згідно п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються інваліди I та II груп, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовної вимоги про стягнення судового збору слід відмовити.

Outcome: approved