Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-08 00:00:00

Позивач [PERSON] через свого представника звернулась до суду з позовом до [PERSON] і просить стягнути з нього на її користь 26243,55 грн. неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з листопада 2015 року по серпень 2018 року, мотивуючи тим, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 01 лютого 2013 року з відповідача стягнуто на її користь аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходу, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. З моменту відкриття виконавчого провадження відповідач сплачує аліменти не своєчасно та не в повному обсязі, в результаті чого станом на 01.08.2018 року утворилася заборгованість в сумі 26243,55 грн. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] у судове засідання не з`явились, однак представник направив до суду заяву про розгляд справи без його участі та без участі позивача, позов підтримують повністю та наполягають на його задоволенні. Представник Локтіонова С.А [PERSON] , яка діє в інтересах відповідача [PERSON] у судовому засіданні проти позову заперечила, оскільки вважає вимоги позивача не обґрунтованими, пославшись на те, що виконавчий лист у справі про стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання доньки надійшов до Дунаєвецького районного відділу ДВС та 25.02.2013 року було відкрито виконавче провадження ВП №36705920, однак вказане виконавче провадження було завершено 04.11.2015 року постановою державного виконавця за заявою стягувана [PERSON] про відмову від отримання аліментів, виконавчий лист було їй повернуто. Вказану постанову остання не оскаржувала. Проте на підставі заяви позивачки про втрату виконавчого листа ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 27.12.2016 року було видано дублікат виконавчого листа, на підставі якого було вдруге відкрито виконавче провадження про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання доньки, однак відповідачу нічого не було про це відомо, оскільки постанови державного виконавця не отримував. В подальшому 29.10.2018 року ухвалу про видачу дубліката було скасовано в апеляційному порядку, однак постановлено про видачу дублікату виконавчого листа повторно, тобто право на відкриття виконавчого провадження виникло лише 29.10.2018 року. Також ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 07.02.2019 року виконавчий лист про стягнення аліментів з відповідача на користь позивачки, який був виданий 01.03.2018 року, визнано таким, що не підлягає виконанню. А тому вдруге відкрите виконавче провадження було також завершено на підставі вказаної ухвали суду. Крім того, представник відповідача [PERSON] вказала, що відповідач за відсутності примусового виконавчого провадження намагався сплачувати аліменти в добровільному порядку і направляв грошові кошти в рахунок аліментів через відділення банку на адресу місця реєстрації стягувачки, але остання відмовлялась від їх отримання. А тому,\~проситьвідмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Державний виконавець Дунаєвецького РВ ДВС ГТУЮ в Хмельницькій області Романишин О.А. у судовому засіданні вказав, що до відділу ДВС надійшла заява [PERSON] з дублікатом виконавчого листа про стягнення з [PERSON] на користь позивачки аліментів на утримання доньки, на підставі чого 14.03.2018 року ним було відкрите виконавче провадження, однак визнає, що не перевірив належним чином повноваження представника для подання вказаної заяви. Також йому на той час не було відомо про попереднє аналогічне виконавче провадження, яке було завершено на підставі заяви стягувачки про відмову від аліментів. Крім того, пояснив, що державним виконавцем [PERSON] О [PERSON] В [PERSON] було помилково повернуто виконавчий лист про стягнення аліментів, виконавче провадження по якому було завершено, чим і скористались стягувачка та її представник. Вказав, що вважає свої дії помилковими, а вимоги позову необґрунтованими. Суд, заслухавши пояснення учасників провадження та дослідивши матеріали справи, вважає, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 01.02.2013 року по справі 2218/24490/2012 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходу, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення ним повноліття, починаючи з 23 листопада 2012 року і до досягнення дитиною повнолітня, що підтверджується копією рішення з Єдиного реєстру судових рішень Виконавчий лист у вказаній справі було направлено до Дунаєвецького районного відділу ДВС, де 25.02.2013 року на його підставі було відкрито виконавче провадження №36705920. Також встановлено,\~що зазначене виконавче провадження було закінчено постановою державного виконавця від 04.11.2015 року на підставі п.1 ст.49 Закону України "Про виконавче провадження" за заявою стягувачки [PERSON] про відмову від отримання аліментів, виконавчий лист було повернуто останній, постанова про закінчення виконавчого провадження ніким не оскаржувалась, що видно з матеріалів виконавчого провадження №36705920. Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 27.12.2016 року за заявою [PERSON] про втрату виконавчого листа було видано дублікат виконавчого листа від 01.03.2018 року на рішення Хмельницького міськрайонного суду у справі № 2218/24490/2012 від 01.02.2013 року. Відповідно до дублікату виконавчого листа 14.03.2018 року на підставі заяви представника [PERSON] було вдруге відкрито виконавче провадження №55974009 у справі №2218/24490/2012 від 01.02.2013 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання доньки [PERSON] , в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23.11.2012 року та до досягнення дитиною повноліття. На підставі виконавчого провадження №55974009 позивачці державним виконавцем було надано розрахунок заборгованості по аліментах від 20.08.2018 року, згідно якої у відповідача [PERSON] наявна заборгованість по аліментах в розмірі 26243,55 грн. Постановою Хмельницького\~апеляційного суду\~від 29.10.2018\~року у справі №2218/24490/2012 ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27.12.2016 року скасовано та постановлено нове судове рішення, яким заяву [PERSON] знову-таки задоволено і видано дублікат вищевказаного виконавчого листа. Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 07.02.2019 року даний виконавчий лист, виданий Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області 01 березня 2018 року, визнано таким, що не підлягає виконанню. Таким чином, судом встановлено, що право на відкриття примусового виконавчого провадження відповідно до дублікату виконавчого листа у справі про стягнення аліментів, надання довідки про заборгованість із сплати аліментів Дунаєвецьким районним відділом ДВС та отримання її в рамках примусового виконання рішення суду, нарахування заборгованості із сплати аліментів та пені, як юридичний факт виникло лише 29.10.2018 року. Відповідно до ст.195 СКУ розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. Так, довідка-розрахунок заборгованості\~по аліментах\~від 20.08.2018\~року,на\~підставі якої\~здійснено розрахунок\~неустойки (пені)\~з прострочення\~сплати аліментів\~ є недійсною. За умовами\~ст. 196 КК України\~у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Таким чином, передбачена статтею 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у вигляді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. Крім того, Пленум Верховного Суду України в своїй\~постанові від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судом окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів"\~у п.22 роз`яснив, що передбачена\~ст.196 СК України\~відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, не з вини останнього, відтак підстав для стягнення пені не має. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Таким чином, судом встановлено, що 28.10.2015 [PERSON] діючи в інтересах позивачки [PERSON] подавав до Дунаєвецького РВ ДВС ГТУЮ в Хмельницькій області заяву про відмову стягувача про примусове виконання стягнення на її користь з [PERSON] аліментів на утримання доньки. Також суд приймає до уваги той факт, що згідно ухвали Хмельницького міськрайонного суду від 07.02.2019 року дублікат виконавчого листа про стягнення вказаних аліментів визнано таким, що не підлягає виконанню Крім того, суд враховує, що відповідач [PERSON] за відсутності примусового виконавчого провадження намагався сплачувати аліменти в добровільному порядку і направляв грошові кошти в рахунок аліментів через відділення банку на адресу місця реєстрації стягувачки, але остання відмовлялась від їх отримання. Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментах від 20.08.2018 року від 16.11.2018 року у [PERSON] відсутня заборгованість зі сплати аліментів. Таким чином, суд приходить до висновку, що у позивачки [PERSON] відсутні підстави для нарахування та стягнення з відповідача [PERSON] неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, оскільки представником відповідача доведено, відсутність з його боку ухилення від сплати аліментів, а тому позовні вимоги є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Згідно вимог п.2 ч.2\~ст.141 ЦПК України\~суд покладає на позивача судові витрати в користь держави. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved