Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-05 00:00:00

АТ КБ «ПриватБанк» (далі Банк) звернулося до суду з вищевказаним позовом. Свої вимоги позивач мотивує тим, що відповідно до укладеного договору б/н від 17.04.2013 року [PERSON] (далі - відповідач) отримав кредит, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, який в подальшому було збільшено до 20000 грн. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг (далі - Договір). Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону. АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме: надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач свої зобов`язання за Договором належним чином не виконував, у зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором, та з врахуванням коштів, внесених на погашення заборгованості, відповідач станом на 14.06.2021 року має заборгованість, в сумі 24679,54 грн., яка складається з: 20801,39 грн. заборгованості за тілом кредиту; 3878,15 грн. - заборгованості за простроченими відсотками. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не сплачує. Враховуючи викладене, просять позов задовольнити. На підставі ст.ст. 274, 276 ЦПК України справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Ухвалою від 26.07.2021 року було відкрито провадження у даній справі та призначене судове засідання для розгляду справи по суті на 19.08.2021 року на 10.00 год. Ухвалою суду від 19.08.2021 року розгляд справи було відкладено до 06.09.2021 року до 08.30 год., для надання відповідачу можливості подання відзиву на позовну заяву. Відповідачу вручена копія позовної заяви і додатків 17.08.2021 року, проте відзиву на позов відповідачем до суду подано не було. Вирішуючи справу на підставі наявних у ній письмових доказів, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 17.04.2013 року ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк» уклало кредитний договір з [PERSON] згідно з умовами якого останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, який в подальшому було збільшено до 20000 грн. У заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. До кредитного договору Банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/. Також, Банком було додано довідку про умови кредитування з використанням кредитки "Універсальна". З позову вбачається, що заборгованість [PERSON] за вказаним кредитним договором, станом на 14.06.2021 року, становить 24679,54 грн., яка складається з: 20801,39 грн. заборгованості за тілом кредиту; 3878,15 грн. - заборгованості за простроченими відсотками. Відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до частини другої статті 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, тому суд вважає, що Банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Отже, враховуючи те, що фактично отримані та використані [PERSON] кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, суд вважає, що з відповідача на користь АТ КБ "ПриватБанк", з урахуванням внесених ним коштів, слід стягнути заборгованість за тілом кредиту, в сумі 20801,39 грн. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просить у тому числі, крім тіла кредиту стягнути 3878,15 грн. - заборгованості за простроченими відсотками. За змістом статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У заяві позичальника від 17.04.2013 року процентна ставка не зазначена та не обумовлено стягнення прострочених відсотків. Тобто докази, якими позивач підтверджує обставини та якими обґрунтовує свої вимоги в частині стягнення з відповідача прострочених відсотків, в розумінні ч.ч. 2, 4, 5 ст. 95 ЦПК України, є неналежним, недостатніми та, звідси, недопустимими. Тому, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог про стягнення з [PERSON] 3878,15 грн. заборгованості за простроченими відсотками необхідно відмовити, в зв`язку з чим позов підлягає частковому задоволенню. На підставі ч.10 ст. 141 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно задоволеній частині вимог, тобто в розмірі 84,29 % від сплаченої суми судового збору.

Outcome: partial