Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-06 00:00:00

В серпні 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» про відшкодування матеріальних збитків, компенсації моральної (немайнової) шкоди, заподіяних дорожньо-транспортною пригодою. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначала, що 23.02.2016 року близько 22 год. 05 хв. в м. Вознесенську Миколаївської області на вул. Київська, [PERSON], керуючи автомобілем «Mercedes Vito», реєстраційний номер [NUMBER], порушивши\~Правила дорожнього руху\~України, допустив зіткнення з транспортним засобом «Ford Esсort», реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням позивача [PERSON], в результаті чого останній автомобіль отримав механічні пошкодження. Винним у даній дорожньо -\~транспортній пригоді було визнано [PERSON] В результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди позивачу було завдано матеріальних збитків у вигляді очікуваних витрат на ремонт пошкодженого транспортного засобу, що еквівалентно ринковій вартості автомобіля в розмірі 47\~530 грн. 98 коп. та витрат на проведення дослідження з визначення вартості матеріальної шкоди в розмірі 1 056 грн. 96 коп. Крім того, оскільки в зв'язку з отриманими травмами [PERSON] знаходилася на лікуванні, вона понесла затрати на лікування (придбання ліків, супутні затрати) в розмірі 1 452 грн. 25 коп. Також їй було завдано моральну шкоду, що полягає у фізичних стражданнях, яких позивач зазнала через отримання тілесних ушкоджень, грошовий еквівалент якої вона оцінила в 2 550 грн. 00 коп. Оскільки на момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність володільця автомобіля ««Mercedes Vito», реєстраційний номер [NUMBER], була застрахована у ТДВ «СТ «Домінанта», позивач просила стягнути вищевказані суми з страхової компанії в повному обсязі, а також вирішити питання про повернення судових витрат. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] підтримав у повному обсязі, надав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. Треті особи без самостійних вимог\~у судове засідання не з'явилися. Про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Про причини неявки суд не повідомили.\~\~ Дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Зокрема, судом встановлено, що 23.02.2016 року близько 22 год. 05 хв. в м. Вознесенську Миколаївської області на вул. Київська, [PERSON], керуючи автомобілем «Mercedes Vito», реєстраційний номер [NUMBER], порушивши\~Правила дорожнього руху\~України, допустив зіткнення з транспортним засобом «Ford Esсort», реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням позивача [PERSON], в результаті чого останній автомобіль отримав механічні пошкодження. Винним у даній дорожньо- транспортній пригоді визнано [PERSON], відповідно до постанови Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 25.05.2016 року. Дана постанова, в силу ч.4 ст. 61 ЦПК України, є обов'язковою для суду, що розглядає справу щодо цивільно - правових наслідків дій особи, стосовно якої вона ухвалена, з питань чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. При цьому, розглядаючи справу у цивільному порядку, суд не вправі перевіряти обставини дорожньо - транспортної пригоди, оскільки в кримінальному провадженні з'ясовуються обставини скоєння дорожньо - транспортної пригоди та вина сторін, внаслідок чого встановлюється наявність чи відсутність вини особи, яка притягується до відповідальності. Відповідно до ч.2 ст. 1187 ЦК України, власником джерела підвищеної небезпеки, вважається особа, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Вирішуючи питання про притягнення тієї чи іншої особи до відповідальності за ст. 1187 ЦК України, слід визначити дві основні ознаки володільця: юридичну та матеріальну (фактичну). Юридична ознака володільця полягає в тому, що володільцем визнається тільки та особа, яка на відповідних правових підставах володіє об'єктом, діяльність з яким створює підвищену небезпеку. У свою чергу матеріальна або фактична ознака володільця джерела підвищеної небезпеки означає, що особа повинна здійснювати фактичне володіння (експлуатацію, використання, зберігання, утримання) небезпечними об'єктами. Тобто, як правило, обидві ознаки володільця небезпечного об'єкта повинні мати місце, крім випадків, передбачених законом. Як встановлено в судовому засіданні, шкода, що була завдана позивачу, як володільцю пошкодженого транспортного засобу, заподіяна з вини [PERSON], який на момент дорожньо-транспортної пригоди був володільцем автомобіля «Mercedes Vito», реєстраційний номер [NUMBER] (п. 2.2.Правил дорожнього руху України). Згідно автотоварознавчого дослідження від 21.05.2016 року внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди вартість ремонтних робіт по відновленню транспортного засобу «Ford Esсort», реєстраційний номер [NUMBER], виходячи з характеру та обсягу пошкоджень є економічно недоцільним, а тому розмір шкоди дорівнює еквіваленту ринкової вартості аналогічного транспортного засобу в аналогічній комплектації, проте в справному стані, що становить 47\~530 грн. 98 коп. Доказів, що б спростували звіт або вказували на інший розмір шкоди сторонами не надано. Разом з тим, на момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність володільця автомобіля «Mercedes Vito», реєстраційний номер [NUMBER], була застрахована за укладеним з ТДВ «СТ «Домінанта» договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що підтверджується полісом за №АЕ/5607439 від 28.08.2015 року (строк дії з 28.08.2015 року по 27.08.2016 року (включно)). При цьому, саме потерпілому належить право на власний розсуд обирати спосіб здійснення захисту свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених ст. 1194 ЦК України підстав. З вимогою про стягнення заподіяних збитків позивач звернувся до відповідача ТДВ «СТ «Домінанта». Відмова останнього здійснити виплату страхового відшкодування стала підставою для звернення позивача з позовом у даній справі.\~\~\~\~ Так, відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів врегульовано\~Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі - Закон), який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Ст. 2 даного Закону передбачено, що відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються\~Конституцією України,\~Цивільним кодексом України,\~Законом України "Про страхування", цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього\~Закону\~передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього\~Закону. Таким чином, у випадку конкуренції норм підлягають застосуванню положення вказаного \~Закону, як спеціального. Відповідно до вимог ст.ст.22,23,\~28,29,30 Закону, у разі, якщо цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу, як джерела підвищеної небезпеки застрахована, при настанні з його вини страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Як встановлено в судовому засіданні страховик був повідомлений про обставини дорожньо-транспортної пригоди, в тому числі щодо пошкодженого транспортного засобу, місце його знаходження, адресу та контактний телефон його володільця, у строк, який дає страховику можливість дослідити обставини справи та дійти висновку про визнання його страховим випадком чи відмову в цьому (п.5.ч1. ст.\~991, п.5 ч.1 ст.\~989 ЦК України). При цьому, факт настання страхового випадку ніким не оспорюється, він зафіксований правоохоронними органами, володільця забезпеченого транспортного засобу, як особи, винної в ДТП, визнано винним, відповідно до постанови Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 25.05.2016 року. Тому, обумовлений спір повинен вирішуватися в загальному порядку відшкодування збитків. Обумовлена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України у справі № 6-284цс 15 від 16.09.2015 року). Що стосується розміру завданої позивачу шкоди, то згідно п.п. 34.1-34.3 ст. 34 Закону\~визначення розміру збитків потерпілій особі є обов'язком страховика. Якщо страховик вказаного обов'язку не виконав, у потерпілого виникає право (а не обов'язок) самостійного визначення розміру збитків, в тому числі право вибору аварійного комісара або експерта для визначення розміру відшкодування. У такому разі страховик зобов'язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). В разі наявності у страховика сумнівів щодо правильності наданого потерпілою особою розрахунку збитків, останній наділений повноваженнями щодо проведення відповідної перевірки та надання свого розрахунку з подальшою виплатою безспірної суми. Проте, на вказане відповідач уваги не звернув. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню шкода, пов'язана з фізичним знищенням транспортного засобу, відповідно до п. 30.2\~ст. 30 Закону, з урахуванням автотоварознавчого дослідження від 21.05.2016 року, довідки про вартість залишків транспортного засобу після дорожньо - транспортної пригоди, суми франшизи, на яку підлягає зменшенню страхове відшкодування, згідно полісу за №АЕ/5607439 від 28.08.2015 року (ст. 12 Закону). Розмір обумовленої шкоди становить 44\~610 грн. 98 коп. (47\~530 грн. 98 коп.\~ 1 920 грн. 00 коп.\~ 1 000 грн. 00 коп.). Крім того, з відповідача на користь позивача належать до стягнення витрати на проведення дослідження з визначення вартості матеріальної шкоди в розмірі 1 056 грн. 96 коп. Також, в силу\~ст. 24 Закону,\~ТДВ «СТ «Домінанта» зобов'язано відшкодувати [PERSON] шкоду, пов'язану з її лікуванням, відповідно до наявних у справі письмових доказів (витрати на придбання лікарських засобів, діагностику) в розмірі 1\~452 грн. 25 коп. (в межах заявлених позовних вимог). Відповідно до\~ст. 26-1 Закону\~страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров'я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров'ю.\~\~ В судовому засіданні знайшов своє підтвердження той факт, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивачу була завдана моральна шкода, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких вона зазнала у зв'язку з ушкодженням здоров'я. За такого, з ТДВ «СТ «Домінанта» на користь [PERSON] належить до стягнення компенсація моральної (немайнової) шкоди в розмірі 72 грн. 61 коп. (1\~452 грн. 25 коп. х 5 %). Відповідно до положень ст.ст.79,88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові втрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. З матеріалів справи вбачається, що позивач [PERSON] понесла судові витрати, пов'язані з сплатою судового збору, виходячи з вимог майнового характеру в розмірі 551 грн. 20 коп. та вимог немайнового характеру в розмірі 551 грн. 20 коп. Отже, з відповідача на користь позивача належать до стягнення судові витрати, виходячи з ступеня задоволення позовних вимог у розмірі 534 грн. 72 коп. (551 грн. 20 коп. х 94,16 % (вимоги майнового характеру) + 551 грн. 20 коп. х 2,85 % (вимоги немайнового характеру). \~

Outcome: partial