Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-02 00:00:00

До суду з вказаним позовом звернулася [PERSON], посилаючись на те, що відповідно до погосподарських книг Розумницької сільської ради за 1986-1990, 1991-1995 роки та довідки Розумницької сільської ради житловий будинок [ADDRESS] 1966 року побудови, відносився до майна колгоспного двору, на час припинення якого в ньому проживав [PERSON], який набув права власності на житловий будинок як майно колгоспного двору. 9 листопада 1994 року [PERSON] одружився з нею. 1 березня 2007 року [PERSON] в Розумницькій сільській раді склав заповіт, яким заповів все своє майно їй. Заповіт посвідчено секретарем Розумницької сільської ради [PERSON], за реєстром № 26. [INFO] року [PERSON] помер, спадщину після смерті якого прийняла вона, спадкоємиця за заповітом, отримавши в Ставищенській районній державній нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину на частину спадкового майна. Вважає, що [PERSON] за життя набув права власності на житловий будинок [ADDRESS], як на майно колгоспного двору і це право увійшло до складу спадщини, яка відкрилася [INFO] року, внаслідок смерті останнього. Розумницька сільська рада свідоцтва про право власності на ім'я померлого не видала, що позбавляє її можливості оформити свої спадкові права в державній нотаріальній конторі. Відповідно до технічного паспорта житловий будинок загальною площею 59,70 м2, житловою площею 35,90 м2, вартістю 82486 гривень. Земельна ділянка, на якій розташований вказаний житловий будинок, не приватизована. Позивач просить суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті [INFO] року чоловіка [PERSON] на житловий будинок [ADDRESS] загальною площею 59,7 кв. метри, житловою площею 35,9 кв. метри, вартістю 82486 гривень. В судове засідання позивач та її представник не прибули. Позивачка направила до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просить справу розглядати без її участі. Представник відповідача Розумницької сільської ради в судове засідання не прибув. Розумницька сільська рада направила до суду заяву, в якій позовні вимоги визнали, просять справу розглядати без участі їх представника. Суд, розглянувши матеріали справи, письмову заяву про визнання позову відповідачем, та перевіривши матеріали справи, вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що відповідно до погосподарських книг Розумницької сільської ради за 1986-1990, 1991-1995 роки житловий будинок [ADDRESS] 1966 року побудови, відносився до майна колгоспного двору, на час припинення якого в ньому проживав [PERSON], який набув права власності на житловий будинок як майно колгоспного двору. 9 листопада 1994 року [PERSON] одружився з позивачем. [INFO] року [PERSON] помер, спадщину після смерті якого прийняла [PERSON], спадкоємець за заповітом, посвідченим 1 березня 2007 року секретарем Розумницької сільської ради [PERSON], за реєстром № 26, отримавши в Ставищенській районній державній нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину на частину спадкового майна. Відповідно до технічного паспорта житловий будинок загальною площею 59,7 м2, житловою площею 35,9 м2, вартістю 82486 гривень. Земельна ділянка, на якій розташований вказаний житловий будинок, не приватизована. Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або проголошення її померлою. Згідно ч.1, 3 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЦК України (1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Згідно п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року №20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Відповідно до пункту 6.1. Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно (затвердженого наказом Мінюсту України №7/5 від 07.02.2002 року) оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна провадиться з видачею свідоцтва про право власності місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування. Проте, свідоцтво про право власності Розумницькою сільською радою на вищевказаний будинок на ім'я [PERSON] не видавалось і сільська рада відмовила позивачу у видачі такого свідоцтва на ім'я [PERSON], оскільки первинна видача свідоцтв на право власності вказаним Типовим положенням на ім'я померлих не передбачена. Згідно абзацу 4 пункту 216 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (затвердженої наказом Мінюсту від 03.03.2004 року №20/5), при видачі свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно нотаріус вимагає, крім правовстановлюючого документа, витяг з реєстру прав власності. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна, може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] за життя набув права власності на житловий будинок [ADDRESS] як на майно колгоспного двору, а позивач [PERSON] набула право на спадщину за заповітом після смерті, [INFO] року, чоловіка [PERSON] на вищевказаний житловий будинок і оскільки відповідачем позов визнається, то він підлягає задоволенню. Оскільки відповідач Розумницька сільська рада до пред'явлення позову про визнання права на спадщину на житловий будинок і в судовому засіданні не оспорювала цього права, відповідно до змісту ст. 88 ЦПК України на неї не може бути покладений обов'язок по відшкодуванню судових витрат.

Outcome: approved