Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до Вінницької міської ради за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору Третьої вінницької державної нотаріальної контори про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що [INFO] помер її батько [PERSON] Після його смерті залишилося спадкове майно, а саме: квартира за [ADDRESS]. Також, [PERSON] 20.02.2007 року було складено заповіт, згідно якого усе своє майно він заповів [PERSON] З метою прийняття спадщини та отримання відповідних правовстановлюючих документів позивач звернулася до Третьої вінницької державної нотаріальної контори. 10.04.2014 року отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом лише на 1/2 частини квартири [ADDRESS]. В оформленні іншої частини квартири їй було відмовлено у зв'язку із тим, що батько, успадкувавши після смерті свого сина і її брата [PERSON] лише 1/2 вищевказаної квартири, не здійснив за життя державної реєстрації свого речового права на половину квартири. Тому позивач вимушена звернутися до суду за захистом своїх прав та законних інтересів шляхом визнання в судовому порядку право власності на частину квартири в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] В судовому засіданні представник позивача підтримала позов в повному обсязі та просила суд його задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні при розгляді справи поклався на розсуд суду. Третя особа згідно заяви просив справу слухати у його відсутність та не заперечив проти задоволення позовних вимог. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. [INFO] помер батько позивача [PERSON], відповідно до свідоцтва про смерть, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області, про що 04.09.2013 року було складено відповідний актовий запис №2302. Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, а саме: квартира за [ADDRESS]. Також [PERSON] 20.02.2007 року було складено заповіт, згідно якого усе своє майно він заповів [PERSON] 10.04.2014 року [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/2 частини квартири [ADDRESS]. В оформленні іншої частини квартири їй було відмовлено у зв'язку із тим, що [PERSON], успадкував після смерті свого сина [PERSON] 1/2 частину вищевказаної квартири, не здійснив за життя державної реєстрації свого речового права на половину квартири, згідно листа Третьої вінницької державної нотаріальної контори за № 865/02-14 від 10.04.2014 року. У відповідності із листом КП "Вінницьке МБТІ" № 8337 від 26.12.2013 року зазначена частина квартири зареєстрована за покійним братом позивача [PERSON] Судом встановлено, що покійний [PERSON] являється спадкоємцем свого сина [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про право па спадщину за законом Серія ABA №709743. Ст. 2 ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" зазначає, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Таким чином, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно є механізмом офіційного визнання такого права, а тому, за умови наявності правовстановлюючого документу, який виданий у межах повноважень та у спосіб визначений законом, не виключаються обставини наявності відповідних речових прав у позивача, при цьому наслідком відсутності реєстрації таких прав є виключно неможливість вчинення дій щодо однієї із складових змісту права власності - розпорядження таким майном. Слід звернути увагу також на те, що спадкове право відокремлене законодавцем в окрему самостійну підгалузь права, оскільки такі правовідносини нерозривно пов'язані із наявністю неспростовного юридичного факту смерті особи, в силу чого держава, враховуючи важливість таких правовідносин, гарантує та прописує особливий механізм розпорядження спадкодавцем своїм майном, закріплюючи та констатуючи факт належності такого майна спадкоємцю за умови прийняття ним спадщини, тобто визначальною обставиною належності спадщини спадкоємцю є прийняття такої спадщини, а не інші умови, в тому числі додержання процедури реєстрації майнових прав спадкодавцем. Так, згідно ст. 331 ч. 2 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Ст. 1216 ЦК України передбачає, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Ч. 3 ст. 1296 ЦК України говорить, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Виходячи з вищевикладеного, [PERSON] являється спадкоємцем за заповітом майна свого батька, спадщину прийняла вчасно, в силу чого така спадщина в розумінні ч. 5 ст. 1268 ЦК України вже їй належить. З огляду на вищевикладене суд прийшов до висновку про можливість задоволення позовних вимог в повному обсязі, як таких, що знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду справи. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved