Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Чорнобаївського районного суду Черкаської області з цивільним позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. В обґрунтування позову зазначала, що з 12 листопада 1994 року вона перебувала у шлюбі з [PERSON] В період шлюбу, до моменту припинення шлюбних відносин та ведення спільного господарства у березні 2016 року, за спільні кошти ними набуте певне майно, а саме автомобіль та відкриті банківські рахунки на імя [PERSON] в ПАТ КБ «ПриватБанк». Посилаючись на те, що майно набуте під час шлюбу є спільною сумісною власністю подружжя, позивач [PERSON], уточнивши позовні вимоги, просила визнати за нею право власності на ? частину автомобіля марки «ЗАЗ FORZA AF6854», 2011 року випуску, виходячи з погодженої сторонами його вартості у розмірі 100000,00 гривень, та стягнути з [PERSON] на її користь 77291,70 гривень, як ? частину грошового вкладу в ПАТ КБ «ПриватБанк» (загальна ціна позову становить 127291,70 гривень). Відповідач [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом посилаючись на те, що в період шлюбу із [PERSON], який тривав до 28 лютого 2016 року, ними набуто певне майно, а саме: два дивани вартістю по 5000,00 гривень кожен, ліжко з двома тумбочками вартістю 4500,00 гривень, велосипед вартістю 3000,00 гривень, посуд та сервізи вартістю 4000,00 гривень, меблева стінка вартістю 4000,00 гривень, кухонний уголок зі столом вартістю 3500,00 гривень, дзеркало вартістю 2500,00 гривень, шість стільців вартістю 2500,00 гривень, телевізор та дві супутникові антени вартістю 3000,00 гривень, а всього майна на загальну суму 37000,00 гривень. Окрім цього, за його участю та коштами були виконані певні ремонтні роботи в будинковолодінні, де вони проживали, а саме замінені вікна, збудований паркан, перебудований гараж, відремонтований будинок загальною вартістю цих робіт у розмірі 30000,00 гривень. Також, в період шлюбу, ними набуто мотоблок «Зірка» вартістю 20000,00 гривень, який залишився у власності [PERSON] Посилаючись на викладене вище, [PERSON] просив суд провести поділ речей домашнього вжитку та мотоблока на суму 57000,00 гривень, визнавши за ним право власності на ? частину цього майна на суму 28500,00 гривень та стягнути з [PERSON] 7500,00 гривень грошової компенсації за його частку в перебудові будинку (загальна ціна позову становить 36000,00 гривень) У судових засіданнях позивач [PERSON] та її представник [PERSON] наполягали на задоволенні уточнених позовних вимог та заперечували проти стягнення грошової компенсації за спільне майно подружжя, яку вимагав відповідач [PERSON], натомість погоджувалися на розподіл вказаного майна в натурі. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] заперечували проти стягнення з останнього половини грошового вкладу, мотивуючи тим, що на момент припинення шлюбних відносин і ведення спільного господарства вказаного вкладу не існувало, оскільки він був знятий з банківського рахунку під час спільного проживання сторін та витрачений на потреби сімї. Разом з тим погодилися на визнання за позивачем [PERSON] права власності на ? частину автомобіля. Під час розгляду справи судом встановлені наступні обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини. Рішенням Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 8 вересня 2016 року у справі № 709/922/16-ц між сторонами розірвано шлюб. (а.с. 187). Сторонами не заперечується, що під час перебування у шлюбі ними придбано автомобіль марки «ЗАЗ FORZA AF6854» (д.н.з. [NUMBER]), 2011 року випуску, вартість якого відповідно до п. 2.4 договору від 6 грудня 2011 року № 214127-YO1122 становила 82620,00 гривень (а.с. 184-185). Судом встановлено і не заперечується сторонами існування під час шлюбу банківського вкладу на імя відповідача [PERSON], який у розмірі 154583,40 гривень знято останнім 22 січня 2016 року, що підтверджується випискою з банківського рахунку за період з 1 січня 2014 року по 28 лютого 2016 року (а.с. 126). Сторонами також не заперечується придбання під час перебування у шлюбі спірного рухомого майна, перелік якого наведено вище, за виключенням посуду та сервізів, кухонного куточка. Так, позивач [PERSON] заперечила наявність у неї посуду та сервізів, кухонного куточка, а також не погоджувалася на компенсацію за частку в перебудові будинку. Крім того, пояснила, що мотоблок «Зірка» було придбано її батьком. Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Аналогічні положення містить і ч. 3 ст. 368 ЦК України, де передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Частиною 1 ст. 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (ч. 1 ст. 70 СК України). Відповідно до ч. 1 ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов'язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім'ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об'єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Поділу підлягає усе майно, що є у спільній сумісній власності. Пунктом 23 вказаної постанови розяснено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України, відповідно до ч. 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо. У судовому засіданні сторони погодили розподіл частини спільного майна. Зокрема, позивачу [PERSON] розподілено наступне майно: один диван вартістю 750,00 гривень, дві тумбочки і ліжко вартістю 1200,00 гривень, половина меблевої стінки вартістю 850,00 гривень, дзеркало вартістю 500,00 гривень, три стільці вартістю 600,00 гривень, телевізор і одна супутникова антена вартістю 950,00 гривень на загальну суму 4850,00 гривень. Відповідачу [PERSON] розподілено наступне майно: один диван вартістю 750,00 гривень, велосипед вартістю 500,00 гривень, половину меблевої стінки вартістю 850,00 гривень, три стільці вартістю 600,00 гривень, одна супутникова антена вартістю 450,00 гривень на загальну суму 3150,00 гривень. Оскільки сторонами досягнуто згоди про поділ спільного майна не в рівних частинах, то з позивача [PERSON] на користь відповідача [PERSON] підлягає до стягнення різниця вартості часток у спільному сумісному майні у розмірі 1700,00 гривень (4850,00 3150,00). Щодо іншого рухомого майна, зокрема посуду та сервізів вартістю 4000,00 гривень, кухонного куточка зі столом вартістю 3500,00 гривень, мотоблоку «Зірка» вартістю 20000,00 гривень, а також щодо грошової компенсації за частку в перебудові будинку у розмірі 7500,00 гривень сторони згоди не дійшли. Водночас, суду не надано жодних доказів щодо придбання посуду та сервізів на суму 4000,00 гривень, кухонного куточка зі столом вартістю 3500,00 гривень, а також щодо проведення ремонтних робіт, їх переліку та вартості. Крім того, позивачем [PERSON] надано суду копію гарантійного талону на мотоблок «Зірка», відповідно до змісту якого у графі «покупець» вказано прізвище її батька «Коляда» (а.с. 186). Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. З огляду на викладене та за відсутності належних і допустимих доказів на підтвердження існування вказаних речей та придбання їх у шлюбі, а також проведення перебудови будинку, враховуючи придбання мотоблоку «Зірка» батьком позивача [PERSON], у задоволенні зустрічного позову в цій частині слід відмовити. З приводу вимоги позивача [PERSON] про стягнення ? частини банківського вкладу у розмірі 77291,70 гривень суд дійшов такого висновку. Шлюбні відносини між сторонами припинилися з 28 лютого 2016 року, що підтверджується рішенням Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 8 вересня 2016 року у справі № 709/922/16-ц, яким шлюб між сторонами розірвано (а.с. 187). Згідно з ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Судом встановлено і не заперечується сторонами, що спірний банківський вклад у розмірі 154583,40 гривень, який є спільною сумісною власністю подружжя в силу приписів чинного законодавства, знятий 22 січня 2016 року відповідачем [PERSON] під час перебування у зареєстрованому шлюбі з позивачем [PERSON] до фактичного припинення шлюбних відносин. Таким чином, на момент фактичного припинення шлюбних відносин, а саме станом на 28 лютого 2016 року, вказаного банківського вкладу вже не існувало, а тому позовні вимоги про визнання його спільною сумісною власністю подружжя та поділ до задоволення не підлягають. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Так, з позивача [PERSON] на користь відповідача [PERSON] підлягає до стягнення судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам, що у відсотковому співвідношенні становить 8,75% (3150,00 / 36000,00 х 100), у розмірі 48,23 гривень (551,21 / 100 х 8,75). З відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] підлягає до стягнення судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам, що у відсотковому співвідношенні становить 39,28 % (50000,00 / 127291,70 х 100), у розмірі 716,52 гривень (551,21 + 551,21 + 721,71) /100 х 39,28). На підставі викладеного вище,

Outcome: partial