Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-09 00:00:00

позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Київського обласного центру зайнятості про скасування заходів дисциплінарного стягнення, про стягнення премії, відшкодування моральної шкоди. Свої вимоги мотивувала тим, що 18 травня 2018 року наказом Київського обласного центру зайнятості № 232-к за систематичне порушення трудової дисципліни оголошено позивачу, провідному юрисконсульту юридичного відділу Київського обласного центру зайнятості, дисциплінарне стягнення у вигляді догани та позбавлено місячної премії за травень 2018 року. Однак позивач 02, 03 та 04 травня 2018 року була відсутня на робочому місці у зв`язку з необхідністю проходження постійного амбулаторного лікування. Крім того, позивач неодноразово зверталася до директора Київського обласного центру зайнятості із заявами про необхідність встановлення позивачу ненормованого робочого дня з неповним обсягом роботи. У зв`язку з чим просить скасувати наказ № 232-к від 18 травня 2018 року Київського обласного центру зайнятості про притягнення [PERSON] до дисциплінарної відповідальності, стягнути з відповідача премію за травень 2018 року у розмірі 685,47 грн. та моральну шкоду у розмірі 3 000,00 грн. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 13 серпня 2018 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження. 10 липня року розгляд справи закінчено ухваленням рішення по суті вимог. Позивач підтримала позовні вимоги. Дала пояснення, аналогічні викладеним у позові. Додатково пояснила, що 02, 03 та 04 травня 2018 року була відсутня на робочому місці у зв`язку з необхідністю проходження постійного амбулаторного лікування. Крім того, позивач неодноразово зверталася до директора Київського обласного центру зайнятості із заявами про необхідність встановлення позивачу ненормованого робочого дня з неповним обсягом роботи. Представництво інтересів здійснював [PERSON] . Представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги. Дав пояснення, аналогічні викладеним у позові. Представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог в повному обсязі, оскільки у наданих позивачем документах про відсутність її на робочому місці відсутні відмітки про час перебування позивача на амбулаторному лікуванні. Наказ Київського обласного центру зайнятості № 232-к від 18 травня 2018 року «Про притягнення [PERSON] до дисциплінарної відповідальності» було прийнято відповідно до вимог ст.ст. 147-149 КЗпП України. Крім того, позбавлення позивача премії було здійснено на підставі п. 7 Положення про преміювання працівників Київського обласного центру зайнятості та філій Київського обласного центру зайнятості. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні правовідносини. Згідно довідки до акту МСЕК серії 10 ААА № 810650 від 12 липня 2013 року позивач є інвалідом першої групи «Б» та може бути пристосована до роботи у відповідно створених умовах, згідно набутої професії, потребує сторонньої допомоги (а.с. 155, том 1). 12 березня 2015 року наказом № 117-к позивача призначено на посаду провідного юрисконсульта юридичного відділу Київського обласного центру зайнятості з 16 березня 2015 року з посадовим окладом 1294 грн. на місяць (а.с. 93, том 1). 18 травня 2018 року наказом Київського обласного центру зайнятості № 232-к за систематичне порушення трудової дисципліни оголошено позивачу, провідному юрисконсульту юридичного відділу Київського обласного центру зайнятості, дисциплінарне стягнення у вигляді догани та позбавлено місячної премії за травень 2018 року (а.с. 11, том 1). 27 серпня 2018 року наказом Київського обласного центру зайнятості № 418-к позивача звільнено з посади провідного юрисконсульта юридичного відділу Київського обласного центру зайнятості 27 серпня 2018 року у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці, п. 1 ст. 40 КЗпП України (а.с. 98, том 1). Позивач просить скасувати наказ № 232-к від 18 травня 2018 року Київського обласного центру зайнятості про притягнення [PERSON] до дисциплінарної відповідальності. Підставою для задоволення позовних вимог позивачем зазначено, що 02, 03 та 04 травня 2018 року була відсутня на робочому місці у зв`язку з перебуванням позивача на амбулаторному прийомі та допиту в якості потерпілого в кримінальному провадженні. Крім того, позивач неодноразово зверталася до директора Київського обласного центру зайнятості із заявами про необхідність встановлення позивачу ненормованого робочого дня з неповним обсягом роботи. На підтвердження позивних вимог позивачем надано виписку з амбулаторної карти пацієнта від 10 травня 2018 року про потребу позивача в постійному амбулаторному лікуванні та відповідно до якого рекомендовано графік роботи до рекомендацій МСЕК (гнучкий графік роботи, обмеження освітлення та шуму на роботі, доступ до свіжого повітря) (а.с. 12, том 1), довідку Шкірно-венеролічного диспансеру № 1 Дніпровського району м. Києва від 02 травня 2018 року про перебування позивача на амбулаторному прийомі (а.с. 13, том 1), довідку Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації від 03 травня 2018 року про перебування позивача на прийомі в управлінні 03 травня 2018 року (а.с. 14, том 1), довідку Шкірно-венеролічного диспансеру № 1 Дніпровського району м. Києва від 03 травня 2018 року про перебування позивача на амбулаторному прийомі (а.с. 15, том 1), довідку Шкірно-венеролічного диспансеру № 1 Дніпровського району м. Києва від 04 травня 2018 року про перебування позивача на амбулаторному прийомі (а.с. 16, том 1), витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань про відкриття кримінального провадження № 12017100030007003 за фактом події, яка мала місце 30 травня 2017 року за адресою: м. Київ, вул. Будівельників, 5-а у приміщенні каб. № 113 Київського обласного центру зайнятості, щодо нанесення тілесних ушкоджень (а.с. 17, том 1), повістку про виклик позивача до Дніпровського УПГУНП в м. Києві на 04 травня 2018 року на 15 год. 30 хв. для допиту в якості потерпілого в кримінальному провадженні № 12017100030007003 (а.с. 18-19, том 1), інформаційний лист Дніпровського УПГУНП в м. Києві від 22 червня 2018 року про перебування позивача на прийомі у заступника начальника Дніпровського УПГУНП в м. Києві 04 травня 2018 року (а.с. 20, том 1), індивідуальну програму реабілітації інваліда № 944 від 09 липня 2013 року (а.с. 21, том 1), індивідуальну програму реабілітації інваліда № 665 від 24 травня 2018 року (а.с. 26, том 1). Між сторонами виникли трудові правовідносини, предметом доказування є правомірність накладення дисциплінарного стягнення. Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Представник відповідача скористався своїм правом подачі відзиву до позову, відповідно до якого заперечує проти задоволення позовних вимог в повному обсязі, оскільки у наданих позивачем документах про відсутність її на робочому місці відсутні відмітки про час перебування позивача на амбулаторному лікуванні. Наказ Київського обласного центру зайнятості № 232-к від 18 травня 2018 року «Про притягнення [PERSON] до дисциплінарної відповідальності» було прийнято відповідно до вимог ст.ст. 147-149 КЗпП України. Крім того, позбавлення позивача премії було здійснено на підставі п. 7 Положення про преміювання працівників Київського обласного центру зайнятості та філій Київського обласного центру зайнятості. На підтвердження відзиву представник відповідача надав суду наказ Київського обласного центру зайнятості № 303-к від 22 червня 2015 року «Про затвердження правил внутрішнього трудового розпорядку Київського обласного центру зайнятості» (а.с. 104, том 1), правила внутрішнього трудового розпорядку Київського обласного центру зайнятості, з яким позивач ознайомлена під розписку (а.с. 105-110, 111-112, том 1), службову записку начальника юридично-договірного відділу Київського обласного центру зайнятості про відсутність [PERSON] на робочому місці 02 травня 2018 року з 10.00 год. по 13.00 год. (а.с. 113, том 1), акт Київського обласного центру зайнятості від 02 травня 2018 року про відсутність [PERSON] на робочому місці 02 травня 2018 року з 10.00 год. по 13.00 год. (а.с. 114, том 1), акт Київського обласного центру зайнятості від 03 травня 2018 року про відмову позивача надати пояснення про причини відсутності на робочому місці 02 травня 2018 року з 10.00 год. по 13.00 год. (а.с. 115, том 1), службову записку начальника юридично-договірного відділу Київського обласного центру зайнятості про відсутність [PERSON] на робочому місці 03 травня 2018 року з 15.10 год. по 17.55 год. (а.с. 116, том 1), акт Київського обласного центру зайнятості від 03 травня 2018 року про відсутність [PERSON] на робочому місці 03 травня 2018 року з 15.10 год. по 17.55 год. (а.с. 117, том 1), акт Київського обласного центру зайнятості від 04 травня 2018 року про відмову позивача надати пояснення про причини відсутності на робочому місці 03 травня 2018 року з 15.10 год. по 17.55 год. (а.с. 119, том 1), службову записку від 03 травня 2018 року про відсутність можливості здійснити перевірку працездатності комп`ютерного та офісного обладнання у зв`язку з відсутністю позивача на робочому місці (а.с. 118, том 1), службову записку начальника юридично-договірного відділу Київського обласного центру зайнятості про відсутність [PERSON] на робочому місці 04 травня 2018 року з 09.00 год. по 13.00 год. (а.с. 122, том 1), акт Київського обласного центру зайнятості від 04 травня 2018 року про відсутність [PERSON] на робочому місці 04 травня 2018 року з 09.00 год. по 13.00 год. (а.с. 123, том 1), акт Київського обласного центру зайнятості від 05 травня 2018 року про відмову позивача надати пояснення про причини відсутності на робочому місці 04 травня 2018 року з 09.00 год. по 13.00 год. (а.с. 124, том 1), службову записку від 04 травня 2018 року про відсутність на 10.20 год. можливості здійснити перевірку працездатності комп`ютерного та офісного обладнання у зв`язку з відсутністю позивача на робочому місці (а.с. 125, том 1), службову записку від 04 травня 2018 року про відсутність на 12.00 год. можливості здійснити перевірку працездатності комп`ютерного та офісного обладнання у зв`язку з відсутністю позивача на робочому місці (а.с. 126, том 1), службову записку про неможливість видачі канцелярських товарів позивачу у зв`язку з відсутністю останньої на робочому місці 04 травня 2018 року (а.с. 127, том 1), протокол засідання робочої групи по розгляду усного запиту щодо встановлення гнучкого графіку роботи працівнику юридичного відділу - юрисконсульту Київського обласного центру зайнятості Подоляк Ганні Петрівні від 02 червня 2015 року, відповідно до якого ухвалено внести зміни в комісію примирення, що розглядає трудові спори у зв`язку з кадровими змінами (а.с. 181-183, том 1). Згідно ст. 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. Статтею 147-1 КЗпП України передбачено застосування дисциплінарного стягнення органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) працівника. Відповідно до ч.1 ст. 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівників від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Частиною 2 вказаної статті цього Кодексу встановлено, що дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. Згідно з ч.1 ст. 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника (ч.3 ст. 149 КЗпП). У статті 150 КЗпП України зазначено, що дисциплінарне стягнення може бути оскаржене працівником у порядку, встановленому чинним законодавством (глава ХУ цього Кодексу). Судом встановлено, що позивач була відсутня на робочому місці 02, 03 та 04 травня 2018 року з поважних причин, що підтверджується матеріалами справи. Будь-яких належних та допустимих доказів на спростування обставин щодо поважності відсутності на роботі у зазначений в наказі час представником відповідача не надано. Тому за встановлених обставин наказ № 232-к від 18 травня 2018 року Київського обласного центру зайнятості «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності [PERSON] » є незаконним. У зв`язку з тим, що право скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності має керівник підприємства, позовні вимоги про скасування дисциплінарного стягнення підлягають задоволенню частково: визнати наказ № 232/к від 18 травня 2018 року Київського обласного центру зайнятості «Про притягнення [PERSON] до дисциплінарної відповідальності» незаконним. В решті позовних вимог відмовити. Крім того, позивач просить стягнути з Київського обласного центру зайнятості місячну премію за травень 2018 року у розмірі 685,47 грн. Представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог, оскільки позбавлення позивача премії було здійснено на підставі п. 7 Положення про преміювання працівників Київського обласного центру зайнятості та філій Київського обласного центру зайнятості. На підтвердження заперечень представник відповідача надав суду Положення про преміювання працівників Київського обласного центру зайнятості та філій Київського обласного центру зайнятості, затверджене наказом Київського обласного центру зайнятості № 17/3-18 від 18 січня 2018 року (а.с. 101-103, том 1), наказ Київського обласного центру зайнятості № 86/3-18 від 12 квітня 2018 року «Про внесення змін до Положення про преміювання працівників Київського обласного центру зайнятості та філій Київського обласного центру зайнятості» (а.с. 103, том 1). За статтею 15 Закону України «Про оплату праці» форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат установлюються підприємствами самостійно в колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами. Отже, законодавством надано право підприємствам самостійно визначати умови та розміри преміювання. Згідно зі ст. 147 КЗпП за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано такий вид стягнення, як догана. Положенням про преміювання може бути передбачено таку норму: якщо працівникові винесено догану за порушення трудової дисципліни, то розмір премії зменшується або працівник позбавляється права на одержання премії повністю. Частина 3 ст. 151 КЗпП забороняє впродовж строку дії дисциплінарного стягнення застосовувати до працівника будь-яке заохочення. До премій, які є заходами заохочення, можна віднести премії, що виплачуються у зв`язку з пам`ятними, ювілейними датами тощо. Згідно п. 7 Положення про преміювання працівників Київського обласного центру зайнятості та філій Київського обласного центру зайнятості працівники за рішенням керівництва позбавляються премії, передбаченої п.п. 1.1 п. 1 цього Положення, повністю або частково, якщо в місяці, за який виплачується премія, вони притягувалися до дисциплінарної відповідальності або до них застосовувалися заходи дисциплінарного впливу, а також, якщо мали місце порушення строків виконання доручень, або неякісна підготовка матеріалів. Судом встановлено, що 18 травня 2018 року наказом Київського обласного центру зайнятості № 232-к за систематичне порушення трудової дисципліни оголошено позивачу, провідному юрисконсульту юридичного відділу Київського обласного центру зайнятості, дисциплінарне стягнення у вигляді догани та позбавлено місячної премії за травень 2018 року. Хоча наказ про притягнення до дисциплінарної відповідальності визнано незаконним, однак з урахуванням права підприємства визначати умови та розміри преміювання відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог про стягнення премії. Позивачем заявлено позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди у розмірі 3 000,00 грн. Вирішуючи заявлені позовні вимоги щодо стягнення відшкодування моральної шкоди, суд враховує, що згідно ч. 1 ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У пункті 5 постанови № 4 Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року "Про судову практику по справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" вказано, що суду необхідно з`ясувати характер правовідносин сторін і встановлювати якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин, коли набрав чинності законодавчий акт, що визначає умови і порядок відшкодування моральної шкоди в цих випадках, та коли були вчинені дії, якими заподіяно цю шкоду. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд враховує, що згідно п. 9 зазначеної Постанови, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Пленум Верховного Суду України в п.13 постанови від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" указав, що у відповідності зі ст.237-1 КЗпП України при наявності порушень прав працівника в сфері трудових правовідносин, що привело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і викликало необхідність докладати додаткових зусиль для організації життя, обов`язок відшкодувати заподіяну шкоду покладається на власника чи уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності і галузевої належності. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану та інші обставини. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Суд встановив, що притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, заподіяло їй моральні страждання, вона втратила нормальні життєві зв`язки і для організації свого життя позивачу необхідні додаткові зусилля. Водночас відповідно до підпункту 14.1.54 пункту 14.1 статті 14 ПК України дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні. Так, згідно з підпунктом «а» підпункту 164.2.14 пункту 164.2 статті 164 ПК України визначено, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю. При цьому, відповідно до підпункту 168.1.1 пункту 168.1 статті 168 ПК України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 ПК України. Таким чином, якщо особа відшкодовує (виплачує, надає) на користь фізичної особи моральну шкоду, така особа виступає щодо такої фізичної особи податковим агентом та зобов`язана утримати і перерахувати податок зі суми такого доходу. Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що сума відшкодування моральної шкоди, стягнута з роботодавця на користь працівника на підставі судового рішення підлягає оподаткуванню. За встановлених обставин суд при визначенні розміру відшкодування,

Outcome: partial