Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-05 00:00:00

із позовною заявою про визнання за заповітом права власності на спадкове майно, а саме: на земельну ділянку площею 0,2500 га у межах згідно з планом, призначену для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 861139, розташовану в с. Сираї по вул. Київська, 56, Козелецького району Чернігівської області; на земельну ділянку площею 0,0703 га у межах згідно з планом, призначену для ведення особистого селянського господарства, на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 861140, розташовану на території с. Сираї, Козелецького району Чернігівської області; на земельну ділянку площею 2,2488 га у межах згідно з планом, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІІІ-ЧН № 014190, розташовану на території Сираївської сільської ради Козелецького району Чернігівської області; на земельну ділянку площею 0,4343 га у межах згідно з планом, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІІІ-ЧН № 014190, розташовану на території Сираївської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, у суд звернулася [PERSON] до Сираївської сільської ради Козелецького району Чернігівської області. В матеріалах справи міститься: - заява позивача про розгляд справи за її відсутності та підтримання позовних вимог; - заява за підписом сільського голови Сираївської сільської ради Козелецького району Чернігівської області про розгляд справи за відсутності представника ради та визнання позовних вимог; - заява Відділу Держгеокадастру у [PERSON] районі Чернігівської області за відсутності представника та не заперечення щодо задоволення вимог позивача. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України в разі визнання позовних вимог відповідачем суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України з причин неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, обєктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи, що визнання відповідачами позову не суперечить закону, суд дійшов наступних висновків. При судовому розгляді цивільної справи встановлено, що [PERSON] померла 13 квітня 2014 року, згідно копії свідоцтва про смерть 1-ЕЛ № 231119. Після померлої [PERSON] залишилось спадкове майно, а саме земельні ділянки. Після смерті [PERSON] [PERSON] районною державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа, з копії якої вбачається, що: 29 березня 2004 року [PERSON] залишила заповіт, згідно з яким все своє майно де б воно не було і з чого б не складалось залишила [PERSON]; 30 квітня 2014 року [PERSON] подала заяву про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON]. Таким чином, [PERSON] прийняла спадщину в установленому законом порядку після смерті своєї матері [PERSON], що підтверджується матеріалами, наданими з нотаріальної контори. Також, згідно довідки наданої виконавчим комітетом Сираївської сільської ради № 184 від 05.06.2015 року [PERSON] на день смерті проживала одна. Тобто, [PERSON] є єдиною, хто прийняв спадщину після смерті [PERSON]. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 Про судову практику у справах про спадкування розяснено, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. 01 серпня 2007 року на імя [PERSON] на підставі рішення 2 сесії 5 скликання Сираївської сільської ради від 24 липня 2006 року було виготовлено та видано державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,2500 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що підтверджується копією Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 861139. 01 серпня 2007 року на імя [PERSON] на підставі рішення 2 сесії 5 скликання Сираївської сільської ради від 24 липня 2006 року було виготовлено та видано державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0703 га для ведення особистого селянського господарства, що підтверджується копією Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 861140. 11 жовтня 2001 року на імя [PERSON] на підставі рішення 16 сесії 23 скликання Сираївської сільської ради від 13 липня 2001 року було виготовлено та видано державний акт на право власності на земельну ділянку площею 2,68 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується копією Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ІІІ-ЧН № 014190. Згідно зі ст. ст. 81, 126 ЗК України право власності громадяни України набувають на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності, прийняття спадщини. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. У відповідності до ст. 152 ч.3 п. "а" ЗК України -" захист прав громадян та юридичних осіб здійснюється шляхом визнання прав". При розробленні технічної документації щодо встановлення меж земельної ділянки та внесенні до автоматизованої системи відомостей про земельні ділянки, належні [PERSON] на підставі: - Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 861139, було встановлено, що фактична площа земельної ділянки становить 0,2500 га, кадастровий номер 7422089300:01:001:0181; - Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 861140, було встановлено, що фактична площа земельної ділянки становить 0,0703 га, кадастровий номер 7422089300:01:001:0182; - Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІІІ-ЧН № 014190, було встановлено, що фактична площа земельних ділянок становить 2,2488 га, кадастровий номер 7422089300:74:102:0313 (рілля), 0,4343 га, кадастровий номер 7422089300:74:126:1313 (сіножать). Відповідно до п. 2 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 17 жовтня 2012 року, відомості Державного земельного кадастру є офіційними і вважаються об'єктивними та достовірними, якщо інше не доведено судом, тому суд вважає, що саме в витягах з Державного земельного кадастру більш повно та достовірно визначено площі земельних ділянок. Згідно з витягами з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 21 серпня 2015 року, 11 червня 2015 року та 26 листопада 2014 року за земельними ділянками (кадастрові номери: 7422089300:01:001:0181, 7422089300:01:001:0182, 7422089300:74:102:0313, 7422089300:74:126:1313) відомості про обмеження у користуванні не зареєстровані. Таким чином, суд дійшов висновку, що за позивачем в порядку спадкування підлягає визнанню право власності на згадані вище земельні ділянки.

Outcome: approved