Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-25 00:00:00

І. ПРОЦЕДУРА 02.01.2020 року в інтересах позивача [PERSON] до суду звернувся адвокат Жмуд О.В. з позовом, в якому просить визнати такими, що втратили право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] громадян: [PERSON] , 1998 року народження, [PERSON] , 2001 року народження, [PERSON] , 1975 року народження, [PERSON] , 1972 року народження. Ухвалою судді від 13.01.2020 року позовну заяву залишено без руху. 23.01.2020 року представником позивача до суду подано заяву, якою усунуті недоліки, що були підставою для залишення позову без руху. Ухвалою суду від 27.01.2020 року провадження по справі відкрито. Ухвалою суду від 12.03.2020 року закрито підготовче провадження та призначено розгляд по суті. В судове засідання сторони та представники не з`явились, повідомлялись належним чином. Представник позивача - адвокат Жмуд О.В. направив до суду клопотання про розгляд справи за відсутності позивача та його представників. Просить заявлений позов задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до судового засідання не з`явилися, повідомлялися належним чином, правом на подання відзиву на позов або будь-якої іншої заяви щодо розгляду справи не скористалися. Третя особа - [PERSON] , в судове засідання не з`явилась, повідомлялась належним чином, правом надання суду письмових пояснень не скористалась. Згідно з ч. 2 ст. 281 ЦПК України розгляд справи і ухвалення заочного рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою, проти чого представник позивача не заперечував. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням вказаного, суд приходить до висновку про наявність підстав у розумінні ч. 1 ст. 280 ЦПК України для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. ІІ. АРГУМЕНТИ (ДОВОДИ) УЧАСНИКІВ СПРАВИ В своїх позовних вимогах позивач посилається на те, що [PERSON] на праві власності належить квартира [ADDRESS] , яку позивач та третя особа [PERSON] придбали в рівних долях згідно договору купівлі - продажу від 11.06.2003 року. Позивач [PERSON] отримав довідку ТОВ «СКАТ», з якої слідує, що в квартирі зареєстровані відповідачі, які не проживають, до житла не з`являються за вказаною адресою, предметів особистого вжитку та майна відповідачів в квартирі немає, реєстрація відповідачів за вказаною адресою порушує права позивача, в зв`язку з чим він змушений звернутись до суду. ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ Як встановлено судом, 11.06.2003 року [PERSON] продав, а [PERSON] та [PERSON] придбали в рівних долях квартиру за [ADDRESS] , що вбачається з Договору купівлі-продажу, посвідченого державним нотаріусом Першої одеської державної нотаріальної контори Шепелюк Р.Ю. /а.с.7/. З довідки (виписки з домової книги про склад сім`ї і прописку) від 25.11.2019 року, виданої ТОВ «СКАТ», вбачається, що за адресою: [ADDRESS] , з 2005 року зареєстровані позивач та третя особа, а також відповідачі: - з [INFO] року [PERSON] , 1998 року народження; - з [INFO] [PERSON] , 2001 року народження; - з [INFO] [PERSON] , 1975 року народження; - з [INFO] [PERSON] , 1972 року народження /а.с.8/. В підготовчому судовому засіданні було задоволенно клопотання про допит свідків. Наразі, в зв`язку з введеням карантинних обмежень щодо спілкування громадян через пандемію коронавірусу, представником позивача відібрані письмові пояснення свідків, відповідно до ст. 20 Закону України " Про адвокатуру та адвокатську діяльність". Так, з письмових пояснень свідка [PERSON] слідує, що вона товаришує з власниками квартири - позивачем та третьою особою, часто буває в гостях в квартирі, та їй відомо, що з початку 2018 року відповідачі [PERSON] , 1998 року народження, та [PERSON] , 2001 року народження, які є дітьми позивача, а також наймачі [PERSON] , 1975 року народження, та [PERSON] , 1972 року народження, не проживають в квартирі, їх речей в квартирі немає. Свідок [PERSON] підтвердив доводи позивача, що діти власників квартири та наймачі не проживають в квартирі з початку 2018 року, відсутні їх особисті речі в приміщенні. Аналогічні письмові пояснення складені і від [PERSON] . ПРАВОВІ НОРМИ, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ Суд зазначає, що спірні правовідносини регламентуються положеннями ст. ст. 317, 319, 321, 405 ЦК України. Згідно з ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Положеннями ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. V. ОЦІНКА ДОВОДІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ВИСНОВКИ СУДУ В ході судового розгляду справи встановлено, що позивач та третя особа є власниками квартири за [ADDRESS] , в якій на теперішній час крім позивача та третьої особи зареєстровані відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , та [PERSON] , які в даній квартирі не проживають. Матеріали справи не містять доказів, які були б відхилені судом. Оскільки факт реєстрації відповідачів призводить до порушення прав позивача як власника майна, то суд приходить до висновку, що права, свободи та інтереси позивача порушені, що призвело до правомірного звернення позивача до суду за захистом. При цьому суд враховує положення Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" та приймає до уваги надані письмові пояснення свідків, вважає їх належними та допустими доказами в сенсі ст.ст. 77, 78 ЦПК України. Враховуючи вказані обставини, а також те, що перенесення розгляду справи до завершення карантину буде затягувати строки вирішення судового спору та порушувати права позивача на розгляд справи в розумні строки, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення по вказаній справі на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин, з урахуванням вищевикладеного, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені.

Outcome: approved