Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-12 00:00:00

В серпні 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовними вимогами до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно за заповітом, яке залишилося після померлого [INFO] [PERSON] , яке складається із: житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Свої вимоги позивач мотивує тим, що за життя спадкоємець склав заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу Апреленко Р.І., згідно якого житловий будинок заповів позивачу [PERSON] Приватним нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадщину, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на спадковий житловий будинок. Позивач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та наполягав на їх задоволенні, просила розглядати справу у його відсутність, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, сповіщений про дату, час та місце судового розгляду належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовні вимоги не надав, тому суд відповідно до ч.4 ст.223, ч.1 ст.280 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів у зв`язку з відсутністю заперечень проти такого вирішення справи позивача. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. В судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 03.01.2019 року, виданого Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, [PERSON] помер [INFO] (а.с.7). Згідно запису в погосподарській книзі №16 (2016-2020 р.р.) виконавчого комітету Озерненської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, номер погосподарського обліку 01-1291 головою домогосподарства по [ADDRESS] записаний [PERSON] , [INFO] , що також підтверджується довідкою Озерненської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області від 266 від 21.01.2019 року. Дані обставини також підтверджуються довідкою КП «Ізмаїльське МБТІ» №1446 від 31.10.2019 року. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 05.02.1962 року та Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження від 19.02.2019 року [PERSON] є сином померлого [PERSON] . Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Частиною 1 ст.1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до заповіту від 16.01.2013 року, посвідченого секретарем Озернянськоїсільської ради Ізмаїльського району Одеської області, житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] , він заповів [PERSON] . Згідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №54926782 від 30.01.2019 року, наданої приватним нотаріусом Апреленко Р.І., заповіт [PERSON] від 16.01.2013 року, зареєстрований за №54241155 чинний, не змінювався та не скасовувався. Згідно ч.1 ст.1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Осіб, які відповідно до вимог ч.1 ст.1241 ЦК України мають право на обов`язкову частку у спадщині незалежно від змісту заповіту, немає. Статтею 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України - спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Як було встановлено в судовому засіданні, [PERSON] , будучи спадкоємцем за заповітом від 16.01.2013 року після смерті [PERSON] у передбачений ст.1270 ЦК України строк 19.02.2019 року звернувся до приватного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Апреленко Р.І. із заявою про прийняття спадщини, що підтверджено матеріалами спадкової справи №46 (а.с.20 спадкової справи), тому вважається таким, що фактично прийняв спадщину відповідно до вимог ст.1269 ЦК України. Після померлого [PERSON] заведена спадкова справа №16/2019. Письмовою відповіддю від 13.08.2019 року приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Апреденко Р.І. відмовлено [PERSON] про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, у зв`язку із тим, що відсутній правовстановлюючий документ на житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] на ім`я спадкодавця (а.с.12). Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Згідно п.3.1 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Належність спадкодавцю майна, про яке зазначає позивач у позовній заяві, підтверджується довідкою Ларжанської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області від 28.05.2019 року №459 та довідкою КП «Ізмаїльське МБТІ» від 15.10.2019 року №860. Відповідно до ст.316 Цивільного Кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що незаборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до вимог ст.ст. 12, 13, 78, 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Дослідивши матеріали справи, та приймаючи до уваги, що оформлення спадщини в нотаріальному порядку неможливе, іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту на підставі ст. 16 ЦК України, в зв`язку з чим задовольняє позов. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved