Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-29 00:00:00

вберезні 2018 року позивач Публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приват Банк" звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Ухвалою судді Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03.05.2018 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду у відкритому судовому засіданні. В обгрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до укладеного договору № б/н від 02.07.2010 року [PERSON] 02.07.2010 року отримав кредит у розмірі 13000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. В порушення умов договору [PERSON] зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, платежі для погашення заборгованості за кредитом не здійснює, в зв'язку з чим станом на 15.11.2017 року він має заборгованість - 36420,76 гривень, яка складається з: 12998,36 гривень - заборгованість за кредитом; 18861,89 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2350,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 гривень 00 копійок - штраф (фіксована частина); 1710,51 гривень - штраф (процентна складова), яку просили стягнути з відповідача, а також судові витрати у розмірі 1762,00 гривень судового збору. Представник позивача до суду не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за їх відсутністю, в якій позовні вимоги підтримали у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив застосувати строки позовної давності та відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Вислухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що 02.07.2010 року, між ПАТ КБ "ПриватБанк", та [PERSON], укладено кредитний договір № б/н від 02.07.2010 року відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 13000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач умов укладеного із ним договору не виконав, внаслідок чого, станом на 15.11.2017 року він має заборгованість - 36420,76 гривень, яка складається з: 12998,36 гривень - заборгованість за кредитом; 18861,89 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2350,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 гривень 00 копійок - штраф (фіксована частина); 1710,51 гривень - штраф (процентна складова). Згідно розрахунку поданого позивачем, борг розраховано за період з 29.06.2010 року по 15.11.2017 року, останній платіж відповідача відбувся 06.12.2013 року у сумі 78,93 грн.. За період з 06.12.2013 року та по 15.11.2017 року позивач жодного разу не ставив питання перед відповідачем про повернення заборгованості. Відсутні будь-які претензії до відповідача стосовно належного виконання зобов»язань відповідачем, передбачених законодавством та Договором. Відповідно до ст. 261 ЦК України, за загальним правилом перебіг загальної та спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливість реалізації свого права в примусовому порядку через суд. Початок перебігу позовної давності розпочався з 06.12.2013 року (остання сплата за користування коштами), тобто з цього моменту у позивача виникло право звернутися до суду за захистом свого порушеного права, так як вказаною датою було здійснено останній платіж у розмірі 78,93 грн. Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст.ст. 252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов»язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментам (фактами), які свідчать про порушення прав особи. Зі змісту цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливість реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Оскільки відповідно до підписаної відповідачем заяви та Умов та правил надання банківських послуг строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а тому й початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредиту, погашення якого відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Початок перебігу позовної давності розпочався 06.12.2013 року, з цього моменту потрібно розраховувати позовну давність. Тому суд вважає, що 06.12.2016 року, закінчився строк протягом якого позивач мав право звернутися до суду за захистом свого порушеного права (позивач звернувся до суду 19.03.2018 року). Відповідно до ч.3 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Відповідно до п. 11постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» установивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не задоволено, що є самостійною підставою для цього. Отже враховуючи вищевикладене, наявність клопотання відповідача про застосування строку позовної давності, суд вважає за необхідне застосувати в даному випадку строк позовної давності, оскільки позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» не прохав суд поновити строк позовної давності, та не навів поважних причин пропуску строку позовної давності, а отже з урахуванням викладеного, суд відмовляє у задоволення позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк». За п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов'язані з розглядом справи, у разі відмови в позові покладаються на позивача.

Outcome: dismissed