Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-23 00:00:00

Головний лікар Хмельницької обласної психіатричної лікарні № 1 (далі - ХОПЛ №1) звернувся до суду з заявою про госпіталізацію до психіатричного закладу в примусовому порядку [PERSON] , посилаючись на те, що він страждає на психічний розлад, а лікування хворого можливе тільки в умовах стаціонару. На обґрунтування заяви головний лікар ХОПЛ №1 зазначив, що [PERSON] страждає на психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю, стан відміни з делірієм, внаслідок чого в нього свідомість порушена по деліріозному типу. Мовний контакт малопродуктивний, на запитання відповідає вибіркового, не по-суті. У місці перебування дезорієнтований, поривається кудись йти. Метушливий, напружений, тривожний. Критика до свого стану відсутня, що обумовлює безпорадність та неможливість задовольняти основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. 22.09.2019 року [PERSON] був оглянутий комісією лікарів-психіатрів ХОПЛ №1, яка підтвердила обґрунтованість рішення про необхідність госпіталізації хворого та лікування в умовах стаціонару, однак під час обстеження [PERSON] не дав усвідомленої згоди на госпіталізацію до психіатричного закладу. В судовому засіданні представник лікарні заяву підтримав пославшись на обставини, викладені в заяві та пояснив, що у [PERSON] встановлений тяжкий психічний розлад, а тому його лікування можливе лише в стаціонарних умовах. [PERSON] в судове засідання не доставлений в зв`язку з важкістю стану, що підтверджується висновком ЛКК ХОПЛ № 1. Прокурор не заперечує проти задоволення заяви про госпіталізацію хворого. Заслухавши пояснення представника лікарні, вислухавши думку прокурора, дослідивши матеріали справи, суд вважає заяву такою, що підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 14 Закону України "Про психіатричну допомогу" особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до закладу з надання психіатричної допомоги без її усвідомленої письмової згоди або без письмової згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Судом встановлено, що 22.09.2019 року [PERSON] був доставлений в ХОПЛ № 1 у супроводі сестри. Комісія лікарів-психіатрів, яка оглянула хворого 22.09.2019 року, прийшла до висновку про необхідність його госпіталізації у психіатричний стаціонар, оскільки встановлено, що [PERSON] страждає на психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю, стан відміни з делірієм, свідомість порушена по деліріозному типу. Мовний контакт малопродуктивний, на запитання відповідає вибіркового, не по-суті. У місці перебування дезорієнтований, поривається кудись йти. Метушливий, напружений, тривожний. Критика до свого стану відсутня, що обумовлює безпорадність та неможливість задовольняти основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. Дані обставини підтверджуються: висновком комісії лікарів-психіатрів ХОПЛ №1 від 22.09.2019 року, згідно якого [PERSON] страждає на психічний розлад, не здатний критично оцінювати свій стан, а тому потребує госпіталізації в психіатричний стаціонар в примусовому порядку; медичною картою стаціонарного хворого №7287 від 22.09.2019 року. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви головного лікаря ХОПЛ № 1 та госпіталізації [PERSON] в психіатричний стаціонар в примусовому порядку. На підставі ст. 14, 17, 22 Закону України "Про психіатричну допомогу",

Outcome: approved