Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та встановлення порядку побачень з дітьми. В обґрунтування позову посилається на те, що 12.03.2011 року між ним та відповідачем було укладено шлюб, який 05.12.2019 року рішенням Заставнівського районного суду шлюб між ними розірвано. Від даного шлюбу мають двоє дітей: сина [PERSON] , [INFO] та дочку [PERSON] , [INFO] . Після розпаду сім"ї, діти проживають із відповідачем. Зазначає, що позивач не дає йому можливості бачитися та спілкуватися з дітьми, не відповідає на його телефонні дзвінки, будь-якої інформації про дітей йому не повідомляє. На даний час йому стало відомо, що відповідачка виїхала з їхніми дітьми до Франції. Дозвіл на вивіз дітей він їй не надавав. Оскільки відповідач обмежувала його у правах щодо побачень із дітьми він звернувся до органу опіки та піклування із заявою встановити йому дні та години побачень із ними. 13.04.2020 року Служба у справах дітей Чернівецької міської ради повідомила його, що йому необхідно встановити , де проживають діти з матір`ю. 04.05.2020 року позивач звернувся до Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області із заявою з приводу ненадання [PERSON] йому можливості бачитися з дітьми. 15.05.2020 року поліція надала йому відповідь, в якій зазначила, що ними було проведено перевірку та встановлено, що діти разом з матір`ю проживають у країні Франція у місті Ліон. 17.06.2020 року він повторно звернувся до Органу опіки та піклування Заставнівської РДА визначити йому порядок спілкування з дітьми на що йому 20.07.2020 року було надано відповідь та зазначено, що їм вдалося поспілкуватися із [PERSON] та встановили, що вона разом із дітьми проживає у Франції, в зв`язку з чим Орган опіки та піклування не може встановити йому дні побаченьз дітьми. Саме тому позивач звернувся до суду та просить суд зобов`язати [PERSON] не чинити йому перешкоди у спілкуванні з дітьми: сином [PERSON] , [INFO] , дочкою [PERSON] , [INFO] . Визначити порядок спілкування з дітьми. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Просив їх задовольнити з підстав наведених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про розгляд справи повідомлялася судовою повісткою, причини неявки суду не вказала, заяви про відкладення розгляду справи та відзиву на позовну заяву до суду від неї не надходило, а тому справу, зі згоди позивача розглянуто в порядку заочного розгляду на підставі наявних у ній доказів, що відповідає положенням ст.ст. 280, 281 ЦПК України. Свідок [PERSON] , суду пояснив, що йому відомо, що позивач давно не бачив дітей і бажає з ними спілкуватися. Вживає заходів щоб знайти дітей. Свідок [PERSON] суду пояснив, що возив позивача до с.Горішні Шерівці до будинку відповідача і [PERSON] спілкувався з дітьми, гравсяз ними. Представник третьої особи [PERSON] суду пояснив, що позивач звернувся до органу опіки та піклування із проханням надати йому висновок та встановити порядок побачень з дітьми, однак надати йому такий висновок орган опіки та піклування не зміг, в зв`язку з тим, що відповідачка [PERSON] разом з дітьми проживає в країні Франції і вони не змогли вивчити умови життя батьків, їхнього ставлення до дітей, інших обставин, що мають істотне значення. Поданий позов [PERSON] вважає правомірним, оскільки відповідачка вивезла дітей до іншої країни без його згоди, чим порушила його право на побачення та спілкування з дітьми. Заслухавши доводи представника позивача, представника органу опіки та піклування, свідків, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що позивач та відповідач з 12.03.2011 року проживали в зареєстрованому шлюбі, який 05.12.2019 року рішенням Заставнівського районного суду шлюб між ними розірвано (а.с.11-12). Від даного шлюбу мають двоє дітей: сина [PERSON] , [INFO] та дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с.8,9). Після розпаду сім"ї, діти неповнолітні [PERSON] та [PERSON] залишилися проживати із відповідачкою [PERSON] . Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Згідно ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Приписами ст. 158 СК встановлено порядок вирішення органом опіки та піклування спору щодо участі у вихованні дитини того з батьків, хто проживає окремо від неї, згідно ч.1 якої передбачено, що за заявою матері або батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Відповідно до ч.2 ст.158 СК України рішення органу опіки та піклування є обов"язковим до виконання. Однак вимоги цих норм Закону при спорі у вихованні дитини застосовуються в даних правовідносинах з врахуванням вимог ч.1 ст.159 СК України, відповідно до якої, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Згідно ч.2 ст. 159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Тому, для застосування вимог зазначеної статті слід встановити, що особа, яка проживає з дитиною - в даному випадку це мама дитини-відповідач чинить перешкоди батьку дитини-позивачу у спілкуванні та вихованні дитини. І це повинен довести позивач відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України, яка встановлює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що після розпаду сім"ї, діти сторін проживають із відповідачем. Оскільки відповідач обмежувала позивача у правах щодо побачень із дітьми він звернувся до органу опіки та піклування із заявою встановити йому дні та години побачень із ними. 13.04.2020 року Служба у справах дітей Чернівецької міської ради повідомила позивача, що йому необхідно встановити, де проживають діти з матір`ю для того щоб вони змогли поспілкуватися з матір`ю дітей. 04.05.2020 року позивач звернувся до Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області із заявою з приводу ненадання [PERSON] йому можливості бачитися з дітьми. 15.05.2020 року поліція надала відповідь [PERSON] , в якій зазначила, що ними було проведено перевірку та встановлено, що діти разом з матір`ю проживають у країні Франція у місті Ліон. 17.06.2020 року [PERSON] повторно звернувся до Органу опіки та піклування Заставнівської РДА визначити йому порядок спілкування з дітьми на що йому 20.07.2020 року було надано відповідь та зазначено, що їм вдалося поспілкуватися із [PERSON] та встановили, що вона разом із дітьми проживає у Франції, в зв`язку з чим Орган опіки та піклування не може встановити йому дні побачень з дітьми. Позивачем в обгрунтування своїх позовних вимог та доказів на те, що відповідач чинитить йому перешкоди в спілкуванні з дітьми надано суду письмові докази, а саме його неодноразові звернення до органу опіки та піклування Заставнівської РДА, органів поліції, а також обґрунтовані пояснення його представника [PERSON] з приводу перешкоджання побачення з дітьми. Доводи позивача про чинення відповідачем перешкод в побаченні із донькою також підтверджуються показаннями свідків [PERSON] , [PERSON] 09.11.2020 року судом отримано відповідь Державної прикордонної служби України Головного центру обробки спеціальної інформації в якій зазначено, що [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] перетнули державний кордон України на підставі свідоцтва про смерть батька серії [NUMBER] , в зв`язку з чим, Заставнівським районним судом 10.11.2020 року винесено окрему ухвалу та направлено її до Заставнівського ВП Кіцманського ВП ГУНП в Чернівецькій області та Кіцманської місцевої прокурату для проведення розслідування щодо вивезення малолітніх дітей до іншої країни без згоди батька. Згідно преамбули Закону України «Про охорону дитинства» цей Закон визначає охорону дитинства в Україні як стратегічний загальнонаціональний пріоритет і з метою забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоров`я, освіту, соціальний захист та всебічний розвиток встановлює основні засади державної політики у цій сфері. Згідно вимог статті 15 даного Закону дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Отже, із тлумачення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ст. ст. 7, 141, 159 СК України випливає, що при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховуватися передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Судом встановлено, що позивач неодноразово вживав заходів щодо отримання можливості спілкуватися з дітьми, звертався до органу оіпки та піклування, органів поліції. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що оскільки між сторонами існують непорозуміння щодо участі батька у вихованні та спілкуванні з дітьми, під час розгляду справи не встановлено негативного впливу батька на дітей, батько бажає приймати участь у їх вихованні, спілкуватися з ними, мати спільні інтереси, а, отже, необхідно забезпечити ефективне здійснення прав доступу позивача до дітей шляхом усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та встановлення порядку побачень з дітьми. З урахуванням викладеного, на підставі Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року), Закону України «Про охорону дитинства» , ст.ст.7, 141, 153, 157, 158, 159 СК України,

Outcome: approved