Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-30 00:00:00

Лікар-психіатр Кременчуцького обласного психоневрологічного диспансеру [PERSON] звернувся до суду з заявою про госпіталізацію до психіатричного закладу в примусовому порядку [PERSON] На обґрунтування заяви зазначив, що [PERSON] перебуває на «Д» обліку в Кременчуцькому обласному психоневрологічному диспансері з 2000 року з діагнозом : F06.05 галюциноз органічного походження внаслідок органічних захворювань голнвого мозку та соматичних хвороб; F 71.1 помірна розумова відсталість внаслідок раннього органічного ураження ЦНС зі значним порушенням поведінки, які вимагають догляд у або лікувальних заходів; галюцинаторно-параноїдний синдром. [PERSON] визнана інвалідом ІІ групи з дитинства - до 01.05.2017 року . Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука від 14.03.2017 року [PERSON] позбавлена дієздатності , опікун не призначався. Вказав, що 30.05.2017 року [PERSON] доставлена в стаціонар Кременчуцького обласного психоневрологічного диспансеру психіатричною бригадою ЕМД у супроводі матері. Погіршення в психічному стані [PERSON] спостерігається на протязі останніх трьох діб: не спить, неспокійна , в поведінці невпорядкована, відчуває неприємний запах з очей, безпідставну тривогу, бачить неіснуюче (переламані свої ноги, в темноті літаки та сонце), на звернення матері реагує не відразу, іноді ігнорує. При надходження в КОПНД напружена, тривожна , продуктивному мовному контакту недоступна , спілкування обтяжене вадами мовлення, слуху, зору, емоційно и , афективно лабільна, виказує маячні ідеї відношення на адресу матері , до стану не критична. Враховуючи стан хворої, яка перебуває в стані тяжкого психічного розладу, внаслідок чого не може критично оцінити свій стан та може завдати шкоди собі і оточуючим , прохає суд винести рішення про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу в примусовому порядку. Лікар-психіатр Кременчуцького обласного психоневрологічного диспансеру [PERSON] в судовому засіданні заяву підтримав з підстав та мотивів викладених у тексті заяви та додав, що погіршення стану [PERSON] призводить до неспроможності хворої самостійно задовольнити свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Представник Кременчуцького обласного психоневрологічного диспансеру [PERSON] в судовому засіданні підтримав заяву лікаря-психіатра [PERSON] щодо госпіталізації [PERSON] до психіатричного закладу в примусовому порядку. Представник Управління соціального захисту населення Крюківського району департаменту соціального захисту населення та питань АТО виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області [PERSON] не заперечувала проти задоволення заяви. [PERSON] у судовому засіданні на запитання учасників розгляду справи відповідала невиразно, виказувала , що чогось боїться, але чого саме пояснити не змогла , згодилась, що хворіє на якусь хворобу. Суд,вислухавши лікаря-психіатра Кременчуцького обласного психоневрологічного диспансеру [PERSON] представника Кременчуцького обласного психоневрологічного диспансеру , представника Управління соціального захисту населення Крюківського району департаменту соціального захисту населення та питань АТО виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області , думку прокурора, який вважає за необхідне госпіталізувати [PERSON] до психіатричного закладу в примусовому порядку , приходить до наступних висновків. \~Відповідно до частини 1\~статті 279 Цивільного процесуального кодексу України, за умов, визначених\~Законом України «Про психіатричну допомогу», заява лікаря-психіатра про проведення психіатричного огляду особи у примусовому порядку, про надання особі амбулаторної психіатричної допомоги та її продовження в примусовому порядку подається до суду за місцем проживання особи, а заява представника психіатричного закладу про госпіталізацію особи до психіатричного закладу у примусовому порядку та заява про продовження такої госпіталізації подається до суду за місцезнаходженням зазначеного закладу. Статтею 14 Закону України «Про психіатричну допомогу»\~визначено, що особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Відповідно до ч. 1\~ст. 13 Закону України "Про психіатричну допомогу"\~особа госпіталізується до психіатричного закладу добровільно - на її прохання або за її усвідомленою згодою. Неповнолітній віком до 15 років госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою його батьків чи іншого законного представника. Особа, визнана у встановленому законом порядку недієздатною, госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна. У разі незгоди одного із батьків або відсутності батьків чи законного представника госпіталізація неповнлітнього до психіатричного закладу проводиться за рішенням (згодою) органу опіки та піклування, яке може бути оскаржено до суду. Згода на госпіталізацію фіксується у медичній документації за підписом особи або її законного представника та лікаря-психіатра. Частиною другою вказаної статті встановлено, що госпіталізація особи у випадках, передбачених частиною першою цієї статті, здійснюється за рішенням лікаря-психіатра. Відповідно до ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У той же час, рішенням Конституційного Суду України від 01.06.2016 положення третього речення частини першої статті 13 Закону У країни "Про психіатричну допомогу" у взаємозв'язку з положенням частини другої цієї статті стосовно госпіталізації особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю визнано таким, що не відповідає\~Конституції України\~(є неконституційним). Конституційний Суд України зазначив, що до моменту законодавчого врегулювання питання забезпечення судового контролю за госпіталізацією до психіатричного закладу недієздатної особи на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра така госпіталізація можлива лише за рішенням суду. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] перебуває на «Д» обліку в Кременчуцькому обласному психоневрологічному диспансері з 2000 року з діагнозом : F06.05 Галюциноз органічного походження внаслідок органічних захворювань головного мозку та соматичних хвороб. F71.1 помірна розумова відсталість (неглибока імбецильність ,IQ = 45) внаслідок раннього органічного ураження ЦНС зі значними порушеннями поведінки, які вимагають догляду або лікувальних заходів, галюцинаторно-параноїдний синдром. Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 14.03.2017 року [PERSON] визнана недієздатною. 30.05.2017 року до головного лікаря КОПНД [PERSON] звернулася мати хворої - [PERSON], з заявою, згідно якої просить госпіталізувати в стаціонарне відділення КОПНД її доньку [PERSON] у зв»язку з погіршенням її психічного стану здоров»я . Згідно висновку комісії лікарів-психіатрів від 30.05.2017 року , при надходженні до Кременчуцького обласного психоневрологічного диспансеру [PERSON] напружена, тривожна; продуктивному контакту недоступна , астенізована. Спілкування обтяжене вадами мовлення, слуху, зору, рухливо неспокійна . Емоційно примітивна, афективно лабільна. Контроль над емоціями та поведінкою значно знижений. Загальний запас знань значно нижчий за вікову норму. Об»єм та концентрація уваги значно знижені. Мислення туго рухоме, конкретно-образне. Інтелект значно нижчий за вікову норму. Процеси узагальнення , абстрагування, відволікання недоступні . Під час розмови відволікається, до чогось прислухається , імовірно має розлади сприйняття . При детальному розпитуванні визнає наявність зорових та нюхових розладів сприйняття: під час бесіди відволікається, періодично погляд спрямовує в одну крапку, застигає, відчуває неприємний запах, «який іде з очей». Постійно миє руки, очі, протирає язик. Виказує маячні ідеї відношення на адерсу матері. До стану не критична. За висновком лікарів, враховуючи психічний стан хорої, яка перебуває в стані тяжкого психічного розладу , внаслідок чого не може критично оцінити свій стан та може завдати шкоди собі і оточуючим визнано доцільною госпіталізація [PERSON] в примусовому порядку . В разі ненадання хворій медичної психіатричної допомоги психічний стан її погіршиться, що може завдати шкоди оточуючим і їй особисто та призвести до неспроможності хворої самостійно задовольнити свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Враховуючи вищевикладене , беручи до увагу поведінку хворої, наявність ризику суспільно-небезпечних діянь [PERSON], як до себе , так і до оточуючих , суд приходить до висновку , що вона потребує стаціонарного лікування в психіатричному закладі, у зв»язку з чим заява лікаря-психіатра Кременчуцького обласного психоневрологічного диспансеру [PERSON] підлягає задоволенню.

Outcome: approved