Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-14 00:00:00

Заявник [PERSON] ,\~яка діє\~в інтересах\~неповнолітньої \~ [PERSON] ,\~звернулася до\~суду з\~заявою про\~видачу обмежувального\~припису стосовно\~ [PERSON] та\~просить суд\~визначити наступні\~тимчасові обмеження\~його прав:\~заборонити [PERSON] \~перебувати в\~місці спільного\~проживання з\~ [PERSON] \~за адресою:\~ [ADDRESS] \~ протягом\~шести місяців;\~заборонити [PERSON] \~наближатися на\~відстань 200\~метрів до\~місця постійного\~проживання за\~адресою: [ADDRESS] та місця навчання, інших місць частого відвідування [PERSON] та в громадських місцях протягом шести місяців; заборонити [PERSON] спілкування, листування, телефонні переговори з [PERSON] або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб протягом шести місяців. Зазначає,\~що після\~розірвання шлюбу\~батьки [PERSON] \~подарували квартиру\~за адресою: [ADDRESS] , придбану під час шлюбу, своїм дітям - неповнолітній [PERSON] та її малолітній сестрі [PERSON] . Починаючи з 2020 року стосунки між [PERSON] та її батьком [PERSON] , які спільно проживають у квартирі за зазначеною адресою, почали погіршуватись, внаслідок чого заявник та її донька [PERSON] вимушені були звернутися за допомогою до служби у справах дітей по Шевченківському району Департаменту служб у справах дітей щодо психологічного насильства з боку батька [PERSON] . Заявник зазначила, що її неповнолітня донька скаржиться на негативне ставлення батька до неї, яке виражається у обмеженні доступу до житла, власником якого вона є. Перешкоджає їй вільно користуватись квартирою шляхом замикання квартири на ключ, якого вона не має. Так, 02 лютого 2021 року з метою перевірки скарги заявника та її доньки комісією у складі посадових осіб Комітету у справах сім`ї, молоді та спорту по Шевченківському району Департаменту у справах сім`ї, молоді та спорту Харківської міської ради, Служби у справах дітей по Шевченківському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, Управління соціального захисту населення Адміністрації Шевченківського району Харківської ради, Центру соціальних служб Шевченківського району м. Харкова здійснено вихід до житлового приміщення за адресою: [ADDRESS] , де зареєстровані та мешкають [PERSON] та [PERSON] . Під час виходу було встановлено, що [PERSON] зачинена в квартирі та не може відімкнути вхідні двері, оскільки в неї немає повного комплекту ключів. Батько на момент з`явлення членів комісії в квартирі не було, на телефонні дзвінки він не відповідав. Внаслідок чого вона вимушена була звернутися за допомогою до матері, яка була разом з представником та членами комісії на місці. Після виклику представником [PERSON] поліції двері відімкнув спеціаліст у присутності працівників поліції. Також заявник зазначає, що батько постійно психологічно та морально тисне на доньку, обзиває «дурою» та «ідіоткою», залякує притягненням до кримінальної відповідальності за зламані вхідні двері, ображає, принижує її людські якості. Крім того, [PERSON] , спілкуючись разом з неповнолітньою донькою дозволяє собі постійно у її присутності знаходитися лише в одній нижній білизні, чим наносить моральну шкоду [PERSON] , викликаючи стан огиди та спотворене ставлення до відносин між батьком та донькою. Внаслідок протиправних дій батька [PERSON] знаходиться в нервовому та пригніченому стані, та в результаті постійних сварок з батьком вимушена була покинути кватиру, де разом з ним проживала. Численні звернення до поліції з приводу законності дій [PERSON] будь-якого позитивного результату не дали. Заявник вважає [PERSON] особою, яка постраждала від домашнього насильства, відносно якої тривалий час здійснюється психологічне насильство. Заінтересована особа [PERSON] надав відзив на заяву про видачу обмежувального припису, в якому зазначив, що він категорично не згоден з позицією заявника. В обґрунтування своїх доводів послався на те, що він завжди піклувався про свою неповнолітню доньку [PERSON] , надавав їй належні умови для проживання в квартирі за адресою [ADDRESS] . Зараз він постійно проживає за зазначеною адресою разом з офіційною дружиною [PERSON] та їх спільною донькою [PERSON] , а також з неповнолітньою [PERSON] , та бажає і в подальшому з нею проживати, оскільки вважає її членом своєї родини. Вважає, що конфліктні ситуації між ним та донькою виникли внаслідок провокативної поведінки самої [PERSON] , яка могла бути викликана діями колишньої дружини [PERSON] внаслідок наявності невирішених цивільних спорів між ними з приводу прав на проживання в даній квартирі, місця проживання дітей та стягнення аліментів на малолітню [PERSON] . Факт відсутності 02.02.2021 під час перевірки в квартирі пояснює поважною причиною, яка виникла внаслідок термінової необхідності доставлення його дружини у лікарню. Ключ від верхнього замка вхідної двері він не вважав за потрібне надавати доньці, оскільки ним практично не користувалися. Вважає, що дії та поведінку [PERSON] як неповнолітньої особи необхідно розцінювати з врахуванням її віку. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено суддю Щепіхіну В.В. для розгляду справи про видачу обмежувального припису. Ухвалою судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 11 лютого 2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Призначено справу до судового розгляду в порядку окремого провадження в судовому засіданні. В судовому засіданні заявник, неповнолітня [PERSON] та їх представник заяву підтримали, на її обґрунтування послались на обставини, які викладені у заяві та доданих до неї письмових доказах. Також заявник та її представник заявили клопотання про допит потерпілої від домашнього насильства особи у якості свідка, проти чого [PERSON] не заперечувала. Крім того, представником заявника було подане клопотання про допит у якості свідка дідуся [PERSON] [PERSON] , з яким неповнолітня [PERSON] проживала до переїзду в квартиру за адресою: [ADDRESS] , та продовжувала спілкування в період проживання з батьком в зазначеній квартирі. Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні проти заяви заперечив, вказані в заяві обставини не визнав, в задоволенні такої заяви просив суд відмовити. Представник заінтересованої особи зазначив, що обрані заявником обмежувальні заходи ніяк не відповідають суті вчинених [PERSON] дій. Що встановлення заборони для [PERSON] перебувати в місці спільного з донькою проживання фактично призведе до позбавлення житла заінтересованої особи, що є крайньою формою втручання у право на повагу до сімейного життя всієї його родини, яка разом з ним постійно проживає в цій квартирі тривалий час. Також заявив клопотання про допит в якості свідків [PERSON] (мати [PERSON] ) та [PERSON] (дружина [PERSON] ). Представник заінтересованої\~особи служби у\~справах дітей\~по Шевченківському\~району Департаменту\~служб у\~справах дітей\~Харківської \~ради в\~судовому засіданні\~надала пояснення,\~копії документів,\~якими обґрунтовує\~свої пояснення,\~та підтвердила\~факт неодноразового\~звернення [PERSON] \~та [PERSON] \~до служби\~з заявами\~щодо вчинення\~психологічного насильства\~з боку\~батька [PERSON] .\~Також,\~повідомила,\~що представниками\~служби неодноразово\~проведено:\~перевірки обстеження\~умов проживання\~дитини [PERSON] ;\~робота з\~батьками стосовно\~врегулювання конфлікту\~між ними\~та між\~дитиною і\~батьком;\~направлено звернення\~до центру\~соціальних служб\~у Шевченківському\~районі \~м.\~Харкова з\~необхідністю проведення\~соціальної роботи\~як з\~батьками дитини,\~так і\~з дитиною.\~Крім того,\~зазначила,\~що на\~підставі повідомлення\~від правоохоронних\~органів про\~підтвердження факту\~вчинення психологічного\~насильства стосовно [PERSON] , [INFO] , з боку батька згідно Порядку забезпечення соціального захисту дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, у тому числі дітей, які постраждали від жорстокого поводження, затвердженого Постановою КМУ №585 від 01.06.20, неповнолітню [PERSON] поставлено на облік дітей, що перебувають в складних життєвих обставинах, з приводу скоєння психологічного насильства. Щодо поданої заяви вважає за доцільне видати обмежувальний припис відносно [PERSON] , що буде відповідати інтересам неповнолітньої [PERSON] , оскільки стосунки між дівчинкою та батьком і членами його нової родини напружені і конфлікт на теперішній час не вирішено. У судове\~засідання за\~клопотанням сторін\~було викликано\~свідків:\~ [PERSON] \~(дідуся [PERSON] ), [PERSON] (мати [PERSON] ) та [PERSON] (дружина [PERSON] ). Також надані пояснення у якості свідка [PERSON] . Свідків попереджено про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання і відмову від давання показань та приведено до присяги. Неповнолітня [PERSON] в судовому засіданні показала, що переїхала до батька на початку 2019 року у зв`язку з тим, що він подарував їй в 2018 році частину (1/2) квартири та пообіцяв їй, що коли вона закінчить школу, вона там буде проживати самостійно. Батько також її запевнив, що він з новою сім`єю поживе якийсь час, а потім переїде в інше місце, можливо за кордон. Спочатку стосунки були гарні, але потім нова дружина почала себе поводитися повною хазяйкою в цій квартирі, встановлювати свої правила щодо биту, їжі та не рахуватися з думкою [PERSON] . Батько належної уваги їй, як доньці, не приділяв, не цікавився її навчанням, оточенням, матеріально не забезпечував, часто перебував в стані алкогольного сп`яніння, чіплявся до неї в цьому стані та був одягнутий у нижню білизну практично весь час спілкування її з ним, що постійно викликало в неї почуття огиди. Крім того, зазначила, з батьком та новою сім`єю вони разом час не проводили, і тому, коли батько виїжджав з новою сім`єю на дачу чи ще куди-небудь, вона вимушена була шукати собі інше місце проживання на ці дні, оскільки потрапити в свою квартиру не мала змогу. З самого початку переїзду до квартири батько не надав їй повного комплекту ключів, тому вона часто чекала на вулиці, коли хто-небудь з членів сім`ї приїде та відчинить. Також повідомила, що батько замикав на верхній замок вхідні двері, від якого у неї не було ключів, і коли вона була вдома. На її думку, такі дії батька, які почались десь на початку 2020 року, свідчили про небажання батька дозволити спілкування між нею та її мамою в квартирі, де [PERSON] проживала, що поставило в залежність отримання нею доступу до квартири та можливість спілкуватися з близькими особами в цій квартирі від поведінки батька. Під час подій, які сталися 02.02.21 у зв`язку з виходом представників соціальних служб на перевірку її місця проживання, вона знову опинилася замкнутою в квартирі та не мала змоги відімкнути вхідні двері, оскільки верхній замок був зачинений. Після того, як вона попросила маму визвати поліцію і надала дозвіл на примусове відчинення дверей, батько їй зателефонував та сказав, щоб вона цього не робила. В той самий час в квартирі знаходилася бабуся (мати [PERSON] ), у якій був повний комплект ключів, проте вона жодних дій щодо відмикання дверей не вчинила. [PERSON] вимушена була звернутись до поліції з заявою про надання допомоги їй як постраждалій від домашнього насильства особі. Після цього стосунки з батьком остаточно зіпсувалися, оскільки він почав її ображати, називати «дурою» та «ідіоткою», погрожувати їй, що вивезе її речі з кімнати, що вона «замість ЗНО буде сідити в «СІЗО» та повинна відшкодувати вартість виламаної з її дозволу двері. Це все закінчилося конфліктом, який стався 08.02.21, під час якого він почав знімати її на телефон, та після чого 09.02.21 вона вимушена була покинути квартиру, оскільки умови знаходження в ній вже стали для неї нестерпними. Також зазначила, що після подій 02.02.21 батько через декілька днів поставив новий замок, замість зламаного під час примусового доступу до квартири. Проте, ключа від нього він їй не надав, зазначивши, що вона його ніколи не отримає. Свідок [PERSON] \~(батько\~заявника [PERSON] -\~матері неповнолітньої\~ [PERSON] )\~в судовому\~засіданні показав,\~що до\~початку 2019\~року,\~тобто до\~переїзду в\~квартиру до\~батька онука\~проживала разом\~з ним\~та бабусею.\~Потім,\~коли батько\~пообіцяв їй\~окрему кімнату\~та належні\~умови проживання,\~переїхала до\~батька.\~Приблизно з\~другої половини\~2019\~року почала\~скаржитися на\~погіршення стосунків\~між нею\~та батьком,\~дідуся [PERSON] \~відвідувала постійно\~і після\~переїзду до\~батька,\~оскільки він\~проживає поруч.\~З початку\~2020\~року після\~того,\~як [PERSON] \~подала позов\~до [PERSON] \~про стягнення\~аліментів на\~утримання малолітньої\~ [PERSON] ,\~останній почав\~поводитися агресивно,\~морально та\~психологічно тиснути\~на [PERSON] .\~ [PERSON] почала\~скаржитися та\~погіршення стосунків\~між нею\~та новою\~дружиною \~ [PERSON] \~-\~ [PERSON] ,\~яка в\~присутності [PERSON] \~в кватирі\~за адресою: [ADDRESS] в словесній формі повідомила, що час та дату відвідування останнім квартири з метою зустрічі з онукою необхідно узгоджувати кожного випадку, оскільки це не дім [PERSON] . Також зазначив, що під час виходу для перевірки представників соціальних служб за адресою: [ADDRESS] знаходився разом з працівниками служб і поліцією. Після неодноразових невдалих спроб зв`язатися з [PERSON] стосовно відчинення дверей [PERSON] разом з її мамою надала дозвіл на їх відчинення спеціалістом, викликаним працівником поліції. Але після відмикання верхнього замка, від якого у [PERSON] не було ключа, двері залишалися зачиненими, оскільки [PERSON] не змогла самостійно відімкнути ключом нижній замок. Вона вимушена була скинути ключі через вікно на вулицю, де він їх і підібрав. Після цього двері були відкриті ззовні комплектом ключів [PERSON] . Після цього випадку з переписки з [PERSON] він дізнався, що батько почав образливо ставитися до [PERSON] , залякувати притягненням до кримінальної відповідальності за зламані вхідні двері та компенсацією у зв`язку з цим матеріальної шкоди, називати її принизливими словами. Свідок [PERSON] (дружина [PERSON] ). в судовому засіданні показала, що з самого переїзду вони живуть однією сім`єю разом з її чоловіком, їх спільною донькою [PERSON] та донькою від попереднього шлюбу [PERSON] . [PERSON] . Всі питання вони вирішували разом з дітьми дружно, приділяли їм однакову увагу. 02 лютого 2021 року її самопочуття погіршилося, зважаючи на що її чоловік [PERSON] відвіз її до лікарні. Коли вони перебували в лікарні, на телефон [PERSON] зателефонувала його мати та повідомила, що до квартири намагаються потрапити невідомі люди. Після того, як вони повернулися з лікарні, в квартирі перебували співробітники поліції, [PERSON] та [PERSON] . Підтвердила, що повний комплект ключів від квартири був тільки у дорослих. Її чоловік весь час піклується про свою доньку [PERSON] , тому заперечує факти психологічного насильства відносно неї з його боку. [PERSON] пояснила, що 02 лютого 2021 року приїхала навідати сина [PERSON] , який попросив її побути з дітьми, оскільки він повезе дружину [PERSON] до лікарні, у зв`язку з її поганим самопочуттям. [PERSON] дав [PERSON] ключі від вхідних дверей квартири. В подальшому [PERSON] зачинила двері та пішла відпочивати до окремої кімнати. Будь-якого шуму вона не чула, [PERSON] до неї з проханням відкрити двері не зверталася. Онука [PERSON] зайшла до кімнати та пояснила, що за дверима стоять невідомі люди та намагаються відкрити двері квартири. [PERSON] вийшла з кімнати та побачила на моніторі, що невідомі люди відкривають двері квартири, після чого подзвонила своєму синові. Коли вона здійснила спробу відчинити двері, почула, що її відчиняють ззовні ключами. На питання до [PERSON] звідкіля потрапили до сторонніх людей ключи, остання відповіла, що це вона їм надала. Після того [PERSON] пішла до окремої кімнати, оскільки її самопочуття різко погіршилося. Заслухавши пояснення\~заявника,\~постраждалої особи,\~їх представника,\~заінтересовану особу\~ [PERSON] ,\~його представника,\~представника заінтересованої\~особи служби\~у справах\~дітей по Шевченківському району, свідків, повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає необхідним задовольнити заяву частково з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 23.11.2017 року шлюб між [PERSON] (матір`ю постраждалої особи) та [PERSON] (батьком постраждалої особи) розірваний. Від цього шлюбу колишнє подружжя має дітей - [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з матір`ю, та [PERSON] , [INFO] , яка на час розгляду справи проживає разом з батьками матері. \~ \~ \~ \~Відповідно до укладеного договору дарування від 10.08.2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Літвіновою Я. М. 10.08.2017 року за №1618, [PERSON] , в інтересах якої діяла її матір [PERSON] , та за згодою батьків [PERSON] прийняли у дар в розмірі по Ѕ частці кожна квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~На час розгляду справи в даній квартирі зареєстровані: заявник [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . \~ \~ \~ \~З початку 2019 року батько [PERSON] проживає разом з неповнолітньою донькою [PERSON] та разом зі своєю новою сім`єю в зазначеній квартирі. Між [PERSON] та його донькою неодноразово виникали конфлікти з приводу відсутності у останньої повного комплекту ключів, що призводило до перешкоджання [PERSON] користуватися належним їй майном, ускладнювало її вільне пересування та спілкування з близькими родичами на території її місця проживання, обмежувало доступ до квартири. [PERSON] в судовому засіданні не заперечував, що у постраждалої особи відсутній ключ від верхнього замка вхідної двері та пояснював це тим, що у наданні його не було необхідності, оскільки він замикав замок дуже рідко і тільки у випадках виїзду разом з усією родиною, в тому числі і з [PERSON] . Проте, такі пояснення не знаходять свого підтвердження, оскільки показами свідків доводиться, що неповнолітня [PERSON] переважну частину свого вільного часу не проводила разом з новою родиною. У випадках, коли батько виїжджав зі своєю сім`єю з квартири, вона ночувала у бабусі з дідусем (батьків матері). В інших випадках вона чекала, коли хто-небудь приїде до квартири або відчинить їй двері, не маючи можливості потрапити туди у свій час. Свідок [PERSON] та заявник [PERSON] підтвердили показання постраждалої особи, що в більшості випадків замикання дверей на верхній замок відбувалося перед спробою зустрітися [PERSON] зі своїми близькими родичами, не зважаючи на те, що останні попереджали про свій прихід. На звернення мати та дідуся постраждалої особи щодо врегулювання цих конфліктних ситуацій та припинення обмеження у доступі до житла [PERSON] не реагував. Внаслідок чого постраждала особа та її мати 16.07.2020 звернулися до служби у справах дітей по Шевченківському району щодо факту вчинення психологічного насильства відносно [PERSON] з боку її батька. Служба у справах дітей по Шевченківському району листом від 11.08.2020 №10-22/1323/20 звернулась до Центру соціальних служб Шевченківського району м. Харкова з проханням втрутитися в ситуацію, яка склалася у зв`язку з конфліктом між дорослими, оскільки постраждала особа перебуває у напруженому психолого-емоційному стані, з метою захисту прав неповнолітньої дитини. \~ \~ \~ \~Оскільки ситуація після звернення не поліпшилася, 17.07.2020 року постраждалою особою в присутності її законного представника подана заява до сектору ювенальної превенції Шевченківського ВП ГУНП в Харківській області про вчинення відносно неї домашнього насилля в вигляді економічного та психологічного насилля з боку свого батька [PERSON] , який продовжує ігнорувати її прохання та створює напружену психологічну ситуацію, безпідставно позбавляє її можливості вільного користування житлом, викликає у неї емоційну невпевненість та стан незахищеності. \~ \~ \~ \~На підставі акту обстеження №125 від 11.08.2020 року, проведеного членами комісії служби у справах дітей по Шевченківському району у зв`язку із зверненням постраждалої особи, встановлено, що [PERSON] проживає в одній кімнаті з [PERSON] (спільною донькою [PERSON] та [PERSON] , яка в подальшому змінила прізвище на [PERSON] ). Між [PERSON] , батьком і його родиною на час проведення перевірки склалися напружені взаємовідносини. \~ \~ \~ \~02 лютого 2021 року з метою об`єктивної і всебічної перевірки заяви [PERSON] , яка була подана 15 січня 2021 року до Департаменту служб у справах дітей, комісією у складі посадових осіб Комітету у справах сім`ї, молоді та спорту по Шевченківському району Департаменту у справах сім`ї, молоді та спорту Харківської міської ради, Служби у справах дітей по Шевченківському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, Управління соціального захисту населення Адміністрації Шевченківського району Харківської ради, Центру соціальних служб Шевченківського району м. Харкова здійснено вихід до житлового приміщення за адресою: [ADDRESS] , де зареєстровані та мешкають [PERSON] та його донька [PERSON] . \~ \~ \~ \~Відповідно до Акту №15 від 02.02.2021 судом встановлено, що представники комісії не змогли дістатися квартири, оскільки двері ніхто не відчинив, проте неповнолітня [PERSON] знаходилися в середині квартири. На дзвінки працівника поліції, яку викликала мати постраждалої особи, [PERSON] не відповідав. Проте, мав змогу викликати ще один наряд поліції та швидку допомогу для своєї матері, яка знаходилася в квартирі і стан якої почав погіршуватися під час відмикання дверей. \~ \~ \~ \~До пояснень [PERSON] відносно того, що він одразу дав вказівку своєї матері відчинити вхідні двері після її дзвінка, що вона і намагалася зробити, суд ставиться критично, оскільки вони спростовуються поясненнями [PERSON] та [PERSON] , що містяться в матеріалах справи. Вони зазначають, що деякий час вони спостерігали за тим, як відмикають двері невідомі їм люди, просили їх припинити та почекати поки прийде [PERSON] та все вирішить. Також, не відкривання дверей зсередини за нібито вказівкою [PERSON] підтверджується показаннями свідка [PERSON] та [PERSON] . Вони зазначили, що після відмикання верхнього замка спеціалістом за допомогою спеціальних пристроїв, нижній замок залишався зачиненим, і [PERSON] вимушена була скинути ключи з вікна для надання можливості відчинити двері ззовні. \~ \~ \~ \~Такі дії [PERSON] , на думку суду, свідчать про їх ненаправленість на сприяння мирним шляхом вирішити ситуацію з доступом у квартиру представників комісії, навіть зважаючи на неможливість перебувати [PERSON] в ній в той час з поважних причин. Тому суд не приймає до уваги посилання заінтересованої особи на те, що виламування дверей відбулося в результаті вчинення насильницьких дій [PERSON] , [PERSON] та їх адвоката Проніної В. М. із залученням невідомих спеціалістів, що привело до погіршення здоров`я [PERSON] у вигляді серцевого нападу та [PERSON] у вигляді психоемоційного стресу. \~ \~ \~ \~Після чого заявник та неповнолітня [PERSON] звернулися до поліції з заявою про захист від вчинення з боку батька неповнолітньої [PERSON] домашнього насильства. За даним фактом складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 299793 від 02 лютого 2021 року відносно [PERSON] за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 25.02.2021 по справі №638/1890/21[PERSON] , [INFO] , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює 340,00 грн. Дана постанова на час розгляду справи не набрала чинності. \~ \~ \~ \~Після подій 02 лютого 2021 року, що вплинули на емоційний та психологічний стан неповнолітньої [PERSON] , стосунки між нею та батьком ще більше погіршилися. Це підтверджується показаннями свідка [PERSON] та самої неповнолітньої [PERSON] . В заяві до начальника ХРУП №3 ГУМП в Харківській області, з якою вона звернулася після конфлікту, який виник вже 08.02, вона зазначає, що батько на протязі останньої неділі її постійно тероризує. Скаржиться на те, що він називає її злочинницею, заважає їй робити шкільні домашні завдання, постійно знімає її на відео, обзиває «дурою» та «ідіоткою», погрожує тим, що вона буде сидіти у СІЗО і що він вивезе всю її мебель з кімнати. та постійно ходить у ніжній білизні, що викликає у неї неприємні та огидні почуття. На підставі повідомлення начальника СЮП ВП ХРУП №3 ГУ НП в Харківській області ст. лейтенанта поліції Б. Папаліна від 17.02.2021 №60/1452, в якому зазначено про встановлення факту вчинення відносно постраждалої особи [PERSON] з боку батька психологічного насильства, службою у справах дітей по Шевченківському району 22 лютого 2021 року неповнолітню [PERSON] поставлено на облік, як дитину, що перебуває в складних життєвих обставинах з приводу скоєння психологічного насильства. \~ \~ \~ \~Обставини, якими обґрунтовує заявник свої вимоги щодо встановлення обмежувального припису, підтверджуються також іншими наявними в справі доказами. Так, факт знаходження у нижній білизні під час спілкування зі своєю донькою батька [PERSON] підтверджується наданими скринами з відеозапису їхньої розмови та самим відеозаписом, зробленим за допомогою телефону постраждалої особи, які додані до заяви. Крім того, допитувана в судовому засіданні [PERSON] підтвердила, що її чоловік дійсно знаходиться в квартирі, під час перебування в неї, в нижній білизні, в тому числі і у присутності дітей, проте, не вважає це чимось непристойним. Суд вважає, що подібна поведінка батька по відношенню до своєї доньки є неприпустимою, з огляду на її неповнолітній вік особи жіночої статі, під час якого формується ставлення до протилежного полу та моральні засади відносин між чоловіком та жінкою. Погіршення стосунків між батьком та постраждалою особою супроводжувалось поведінкою інших членів сім`ї, не направленою на вирішення конфлікту мирним шляхом. Це підтверджується фотографією скрину, зробленого з телефону [PERSON] , де містяться відомості про розповсюдження негативної інформації відносно [PERSON] та її близьких родичів з боку дружини [PERSON] [PERSON] . Крім того, показаннями свідків та поясненнями [PERSON] встановлено, що після подій 02.02.21 року [PERSON] поставив новий замок замість зламаного під час примусового відчинення дверей. Проте, ключа від цього замка він [PERSON] знову не надав. Неможливість проживання в умовах постійних образ, погроз та приниження, що привели до конфлікту, який стався 08.02.2021, за відсутністю повного комплекту ключів від квартири, змусили покинути постраждалу особу [PERSON] квартиру, де вона проживала разом з батьком. Негативне ставлення її до батька, якого вона вважає кривдником відносно себе, підтверджується її діями щодо зміни власного прізвища з [PERSON] (прізвище батька) на [PERSON] (дівоче прізвище матері), що підтверджується копією паспорта № [NUMBER] , виданого 05.02.2021 (номер органу, що видав 6311). В заяві [PERSON] від 12.03.2021, адресованої суду та наданої представником постраждалої особи в судовому засіданні, постраждала особа зазначає, що на теперішній час вона вимушена проживати в іншому місці, оскільки доступу до квартири у виді повного комплекту ключів у неї й досі не має. За весь цей час, коли вона вимушено переїхала з адреси [ADDRESS] , батько не намагався з нею зв`язатися з приводу вирішення конфліктної ситуації та зміни своєї некоректної поведінки, яку він демонстрував останнім часом до залишення нею квартири. Особа зазначає, що боїться знаходитися з ним на одинці дома або в іншому місці, тому що він налаштований на її думку агресивно. Спірні правовідносини регулюються Законом України № 2229-VIII від 07.12.2017 "Про запобігання та протидію домашньому насильству" (надалі Закон) та Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 р. Відповідно до пункту 3 частини першої статті 1 Закону домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Згідно пункту 14 статті 1 Закону № 2229-VIII психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Кривдник це особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі, а особа, яка постраждала від домашнього насильства (далі - постраждала особа), - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Факт психологічного\~стресу та\~емоційної нестабільності,\~які були\~спричинені діями\~батька [PERSON] відносно постраждалої особи, підтверджуються матеріалами справи, а саме копією висновку психолога [PERSON] КНП «Міська дитяча лікарня №5» від 08.02.2021, відповідно до якого результати досліджень свідчать про високий рівень тривоги та предиспозицію до формування тривожного розладу, емоційної нестійкості, схильності до невротичних проявів (внаслідок високого рівня тривоги) на фоні ситуації у родині, яка склалася; копією довідки від 10.03.2021 року, виданою психологом КНП «Міська дитяча лікарня №5» [PERSON] про те, що [PERSON] знаходилася на консультації у психолога. Необхідність звернення до психолога постраждалою особою підтверджується і представником служби у справах дітей по Шевченківському району, яка підтвердила в судовому засіданні, що [PERSON] було рекомендовано звернутися до психолога центру соціальних служб. Таким чином, зважаючи на всі зібрані та досліджені докази по справі, встановлені обставини, суд дійшов висновку, що відносно [PERSON] вчинено з боку батька домашнє насильство у формі психологічного насильства, яке полягає у тривалому обмеженні в доступі до житла постраждалої особи, що їй належить на праві власності, перешкоджанні у вільному пересуванні під час спільного проживання постраждалої особи у квартирі разом з її батьком, позбавлення можливості спілкуватися з близькими родичами в місці проживання без наявності спеціального дозволу з боку батька. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 24 Закону до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника. За пунктом 7 частини першої статті 1 Закону обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Згідно з частиною третьою статті 26 Закону рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. У пункті 9 частини першої статті 1 Закону оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Враховуючи положення Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАПта КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях (правовий висновок у Постанові ВС від 05 вересня 2019 року в справі №756/3859/19). Стаття 27 Конвенції про права дитини дає кожній дитині право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Про наявність\~ризиків продовження\~чи повторного\~вчинення домашнього\~насильства у\~вигляді психологічного\~насильства відносно\~ [PERSON] )\~з боку\~її батька\~свідчать бездіяльність\~ [PERSON] \~щодо врегулювання\~ситуації з\~забезпеченням доступу\~до житла\~постраждалої особи,\~власницею якого\~вона є.\~Крім того,\~ [PERSON] \~подана заява\~до Т.в.о.\~начальника Харківського\~РУП №3\~ГУНП в\~Харківській області\~щодо застосування\~термінового заборонного\~припису стосовно\~кривдників:\~ [PERSON] та\~ [PERSON] \~ \~відносно доньки\~ [PERSON] -\~ [PERSON] \~та мати\~ [PERSON] -\~ [PERSON] ,\~в якій\~він просить\~заборонити кривдникам\~вхід та\~перебування в\~місці проживання\~та перебування\~постраждалих осіб,\~а саме\~в квартирі\~за адресою: [ADDRESS] . Заява подана у зв`язку з подіями, що відбулися 02.02.21 під час виходу для перевірки представників комісії соціальних служб. Такі дії з боку заінтересованої особи [PERSON] , на думку суду, направлені на виключення можливості спілкування неповнолітньої [PERSON] з її близькими особами в помешканні, куди вона планує повернутися для проживання, але боїться це робити через агресивну поведінку батька. Крім того, суд бере до уваги наявність на судовому розгляді невирішених цивільних спорів між батьками постраждалої особи: щодо вселення та виселення до/з квартири за адресою: [ADDRESS] (справа №638/9683/20) та щодо визначення місця проживання дітей [PERSON] та [PERSON] (справа №638/11169/20), результати розгляду яких безпосередньо вплинуть на інтереси всіх дітей (в тому числі і [PERSON] , оскільки вона зараз проживає в даній квартирі). Таким чином, з урахуванням напружених стосунків між батьками, що свідчить про затягування конфлікту між ними, відсутності покращень у стосунках між постраждалою особою та її батьком, відсутності вільного доступу до квартири, власником якої є постраждала особа і в якій планує постійно мешкати з новою сім`єю її батько, існує високий рівень вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства з боку батька відносно постраждалої особи. Частиною 1 статті третьої Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 р. зі змінами, схваленими резолюцією Генеральної Асамблеї ООН №50/155 від 21 грудня 1995 року (далі Конвенція) передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. За змістом ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу. Так суд, вивчивши докази, надані заінтересованою стороною [PERSON] відносно того, що [PERSON] не повинна була йти до школи, відхиляє їх, оскільки це не має значення для встановлення обставин, зважаючи на те, що на цей день був запланований вихід комісії, скасувати який за попередженням [PERSON] вже не було можливості, що підтверджується копією листа Комітету у справах сім`ї, молоді та спорту по Шевченківському району від 18.02.2021 року №54, наданому на запит представнику [PERSON] . Крім того, за поясненням представника служби у справах дітей по Шевченківському району участь дитини у такій перевірці є обов`язковою, що і пояснює присутність [PERSON] в цей час в квартирі. Також, стосовно посилання представника заінтересованої особи на те, що обрання заходу обмеження у вигляді заборони перебувати в місці спільного проживання за відсутності нагальної потреби буде крайньою формою втручання у право на повагу до житла та у право на повагу до сімейного життя всієї родини, яке захищається статтею 8 Конвенції (надалі Конвенція) про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає наступне. Відповідно до пункту 2 статті 8 Конвенції органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Відповідно до частин першої, другої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Таким чином, позбавлення права вільного доступу до житла, власником якого є постраждала особа, також є передумовою порушення її права на повагу до житла в розумінні статті 8 Конвенції та права на мирне володіння майном в розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції. Крім того, право на повагу до житла особи за статтею 8 не передбачає права на отримання житла. Стаття 8 не накладає на державу обов`язок забезпечення (гідним) житлом громадян, які перебувають під її юрисдикцією (справа «Чепмен проти Сполученого Королівства»). Аналізуючи норму пункту 2 статті 8 Конвенції в контексті порушення права заінтересованої особи, суд зазначає, що втручання в це право можуть вважатися «необхідними в демократичному суспільстві», якщо вони мали місце для реагування на нагальну суспільну потребу та якщо застосовані заходи були пропорційними цілям, які переслідувалися. Законні обмеження мають спрямовуватися виключно на досягнення правомірних цілей, тобто застосовуватися лише для забезпечення належного забезпечення прав і свобод людини, задоволення справедливих вимог моралі, громадського порядку та загального добробуту в демократичному суспільстві. Вимога «необхідність у демократичному суспільстві» тісно пов`язана з вимогою «тимчасовості» обмежень, яка полягає в їх застосуванні на певний час і обов`язковому припиненні, коли визнається необхідність припинити обмеження прав особи. Таким чином, враховуючи те, що обмежувальний припис є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки особи, з огляду на наявність ризиків, та застосовуючи принцип пропорційності, суд дійшов висновку, що застосування до [PERSON] тимчасових обмежень його прав буде легітимним заходом втручання в його право на повагу до сімейного життя та житла. Надані докази, які містяться в матеріалах справи, підтверджують, що [PERSON] є приватним підприємцем, має постійний стабільний дохід та відмінний стан здоров`я, до переїзду тривалий час проживав разом зі своєю матір`ю [PERSON] , яка має окреме житло. Відповідно до частин 1, 2 статті дев`ятої Конвенції Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Під час будь-якого розгляду згідно з пунктом 1 цієї статті всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у розгляді та викладати свою точку зору. Суд, на основі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справ доказів, оцінивши вірогідність продовження вчинення домашнього насильства та вірогідність повторного настання наслідків його вчинення, встановлює обмежувальний припис [PERSON] відносно його неповнолітньої доньки [PERSON] строком на 2 місяці, що відповідає інтересам постраждалої дитини та забезпечить безпеку останньої. Відповідно до ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі.

Outcome: partial