Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Генічеської державної нотаріальної контори, в якому просить зняти заборону відчуження житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , скасувавши в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна записи №2459742 від 05.10.2005 року та №2463400 від 06.10.2005 року. В обґрунтування позову посилається на те, що [INFO] внаслідок смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої увійшов житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . 09.07.2018 року він прийняв спадщину. 3 іншим спадкоємцем вони поділили спадкове майно, вирішивши що позивач успадковує зазначений житловий будинок. Доказом цих обставин є відповідний договір, укладений в рамках спадкової справи №99/2018. 15.02.2019 року перед отриманням свідоцтва про прав на спадщину за законом, позивачу стало відомо, що на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] до теперішнього часу двічі накладена заборона. Так, згідно відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, 05.10.2005 року до нього внесений запис №2459742 про накладене з 20.04.1964 року обтяження на все майно [PERSON] , до якого увійшов зазначений житловий будинок. Крім того, 06.10.2005 року до того ж реєстру внесений запис № 2463400 про накладене з 15.07.1967 року обтяження на все майно [PERSON] , до якого також увійшов зазначений житловий будинок. Почавши з`ясовувати позивач встановив наступне: 05.10.1961 року його батькові [PERSON] виділена земельна ділянка номер [ADDRESS] для будівництва індивідуального житлового будинку. Доказом цієї о6ставини є відповідний договір, витяг з якого додається. 15.03.1966 року на цій земельній ділянці з тим же номером прийнятий в експлуатацію житловий будинок. Доказом цієї обставини є відповідний акт, що додається. Станом на 20.04.1964 року житловий будинок, власником якого був [PERSON] - мав номер "[ADDRESS]". Станом на 15.07.1967 року житловий будинок, власником якого був [PERSON] мав номер «[ADDRESS]». Доказом цих обставин є Відомості з Єдиного реєстру заборон (додаються). 21.10.1971 року ухвалене судове рішення, яким між батьком та матір`ю позивача поділений житловий будинок вже з номером « 13» (рішення додається). Вказані обставини свідчать, що за період від 05.10.1966 року, коли будинок [PERSON] мав номер «[ADDRESS]» - накладена заборона на будинок [PERSON] , який тоді мав номер «[ADDRESS]». Після 15.03.1966 року та по 21.10.1971 року, коли будинок [PERSON] мав номер «[ADDRESS]» - накладена заборона на будинок [PERSON] , який тоді мав номер «[ADDRESS]». Отже, за період від 05.10.1961 року по 21.10.1971 року будинки вказаних власників один раз змінили нумерацію, що зробило можливим на два з них, які в різні часи цього періоду мали один і той же номер - накласти заборони. 11.03.1975 року свою частину будинку батько подарував матері. 3 цього моменту мати (спадкодавець) стала одноосібним власником спадкового майна на підставі двох документів, які підтверджували її право власності: рішення суду від 21.10.1971 року та договору від 11.03.1975 року (договір додається). Згідно довідки начальника КП «Генічеське БТІ» ХОР, у віданні якого знаходиться інвентарна справа на успадковане майно - 02.03.1988 року його номер змінено на «[ADDRESS]», про що також свідчить відмітка на договорі дарування від 11.03.1975 року. Від того моменту та по теперішній час будинок колишнього власника [PERSON] має номер «[ADDRESS]», а будинок [PERSON] -«[ADDRESS]». Доказом зміни нумерації одного і того самого будинку два рази є також «схематический план усадебного участка [ADDRESS]» (після зміни нумерації [ADDRESS], а пізніше [ADDRESS]) від 02.03.1966 року. Власниками цього будинку ні [PERSON] , ні [PERSON] ніколи не були. Власниками позначені виключно [PERSON] (батько) та [PERSON] (матір спадкодавець). Нажаль, ні [PERSON] , ні [PERSON] , ні їх заставоутримувачі, після таких змін не повідомляли Генічеську держнотконтору про необхідність зміни номеру об`єкта застави. Після того, як в 1988 році будинку спадкодавця позивача змінено номер з «[ADDRESS]» на «[ADDRESS]» виникла вказана ситуація і в Єдиному реєстрі заборон з`явилися записи про обтяження будинку, який на момент їх виникнення в 1964 та 1967 роках - мав інші номери, а тому ніколи не був об`єктом застави. [PERSON] не є спадкоємцем боржників, отже не несе відповідальність за їх зобов`язаннями, якщо такі існували на час відкриття спадщини, але має законний інтерес у знятті заборони з майна, що входить до її складу, оскільки вона помилково внесена в Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, внаслідок збігу вищевказаних обставин. Позивач [PERSON] до судового засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Представник Генічеської державної нотаріальної контори у судове засідання не з`явився, до суду надали заяву, у якій просив розглянути справу без їх участі, на розсуд суду . Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. [INFO] після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої увійшов житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . 09.07.2018 року [PERSON] прийняв спадщину. 3 іншим спадкоємцем [PERSON] поділили спадкове майно, вирішивши що він успадковує житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією договором про поділ спадкового майна №333 від 15.02.2019 року. 15.02.2019 року перед отриманням свідоцтва про право на спадщину за законом, [PERSON] стало відомо, що на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] до теперішнього часу двічі накладена заборона, що підтверджується копією відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, а саме, 05.10.2005 року внесений запис №2459742 про накладене з 20.04.1964 року обтяження на все майно [PERSON] та 06.10.2005 року внесений запис № 2463400 про накладене з 15.07.1967 року обтяження на все майно [PERSON] . 05.10.1961 року [PERSON] виділена земельна ділянка номер [ADDRESS] для будівництва індивідуального житлового будинку, що підтверджується копією договору «О предоставлении в бессрочное пользование земельного участка для строительства индивидуального жилого дома на право личной собственности, с числом комнат от 1 до 5 включительно» від 05.10.1961 року. 15.03.1966 року на земельній ділянці номер [ADDRESS] прийнятий в експлуатацію житловий будинок, що підтверджується копією акту «приемки индивидуального домовладения» від 15.03.1966 року. Станом на 20.04.1964 року житловий будинок (адреса - [ADDRESS] ), власником якого був [PERSON] - мав номер "[ADDRESS]" та станом на 15.07.1967 року житловий будинок (адреса - [ADDRESS] ), власником якого був [PERSON] мав номер «[ADDRESS]», що підтверджується копією відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, запис №2459742 від 20.04.1964 року та запис №2463400 від 15.07.1967 року. 21.10.1971 року ухвалене судове рішення, яким між [PERSON] та [PERSON] поділений житловий будинок (адреса - [ADDRESS] ) з номером « [ADDRESS]», що підтверджується копією рішення Народного суду Генічеського району Херсонської області від 21.10.1971 року. За період від 05.10.1966 року, коли будинок [PERSON] мав номер «[ADDRESS]» - накладена заборона на будинок [PERSON] , який тоді мав номер «[ADDRESS]». Після 15.03.1966 року та по 21.10.1971 року, коли будинок [PERSON] мав номер «[ADDRESS]» - накладена заборона на будинок [PERSON] , який тоді мав номер «[ADDRESS]». Отже, за період від 05.10.1961 року по 21.10.1971 року будинки вказаних власників один раз змінили нумерацію, що зробило можливим на два з них, які в різні часи цього періоду мали один і той же номер - накласти заборони. 11.03.1975 року свою частину будинку [PERSON] подарував [PERSON] , що підтверджується копією договору дарування від 11.03.1975 року. Згідно з копією довідки начальника КП «Генічеське БТІ» ХОР, у віданні якого знаходиться інвентарна справа на успадковане майно - 02.03.1988 року його номер змінено на «[ADDRESS]», про що також свідчить відмітка на договорі дарування від 11.03.1975 року. Від 02.03.1988 року та по теперішній час будинок колишнього власника [PERSON] має номер «[ADDRESS]», а будинок [PERSON] - «21», що підтверджується копією «Генерального плана со строениями по [ADDRESS]» (після зміни нумерації [ADDRESS], а пізніше [ADDRESS]) від 02.03.1966 року. Тобто, власниками житлового будинку по [ADDRESS] , ні [PERSON] , ні [PERSON] ніколи не були, а власниками позначені виключно [PERSON] та [PERSON] . Таким чином, існуюча заборона на відчуження порушує права та інтереси позивача [PERSON] , як власника майна, тому наявна заборона відчуження належного йому будинку на даний час не має жодних правових юридичних підстав Згідно ч.1 ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У відповідності до ч.1 ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Враховуючи вищевикладене, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, так як вказані обставини знайшли своє підтвердження в судовому засіданні в повному обсязі. На підставівикладеного,

Outcome: approved