Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-14 00:00:00

Звернувшись до суду з позовом, ПАТ КБ "ПриватБанк" зазначає, що відповідно до укладеного договору від 20 травня 2010 року відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 2000,00 грн. Відповідно до п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт надає банку право в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку складає між ним і банком договір, про що свідчить його підпис у заяві. Банк виконав свої зобовязання за договором у повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. У свою чергу відповідач належним чином не виконує взяті на себе зобов'язання, внаслідок чого станом на 30 листопада 2017 року має заборгованість у загальній сумі 11713,43 грн., з яких: 1933,00 грн. заборгованість за кредитом; 8746,46 грн. заборгованість за процентами за користування кредитом; штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. фіксована частина та 533,97 грн. процентна складова. Вказані суми та судовий збір ПАТ КБ «ПриватБанк» просить стягнути з відповідача на свою користь. Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав та просив справу розглядати у його відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутності. Просив суд застосувати позовну давність та відмовити у позові. Врахувавши нижченаведені фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин, оцінку доказів та аргументів, суд прийшов до такого. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Частиною 1 ст. 634 ЦК України передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути уклепаний лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Судом встановлено, що згідно із кредитним договором б/н від 20 травня 2010 року, укладеним між позивачем та [PERSON], останній отримав кредит у розмірі 2000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Пам'яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами Банку, складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується її підписом у заяві. При укладенні Договору сторони керувались ч.1 ст. 634 ЦК України. Згідно цієї статті ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п.2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт надає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється на рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п.2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків та комісії за користування кредитом та інших витрат. Відповідно до п.2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, відповідач зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Умовами укладеного сторонами кредитного договору передбачено сплату позичальником пені у разі несвоєчасного погашення заборгованості, а також штрафів при порушенні строків платежів по будь-якому з зобов'язань. Відповідач [PERSON]. взяті на себе зобов'язання за договором належним чином не виконав, що підтверджується розрахунком заборгованості. Із доданого до позовної заяви розрахунку заборгованості за договором б/н від 20 травня 2010 року, вбачається, що станом на 30 листопада 2017 року заборгованість за кредитом складає 1933,00 грн., заборгованість за процентами складає 8746,46 грн., заборгованість по штрафам 1033,97 грн., загальна сума заборгованості складає 11713,43 грн. При цьому, із розрахунку заборгованості вбачається, що з 01 квітня 2015 року по 30 листопада 2017 року проценти за користування кредитними коштами нараховувались позивачем у розмірі більшому ніж 36,00% на рік. Однак, заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, що підписана відповідачем, такої умови кредитування не містить. Підвищення в односторонньому порядку, без погодження з відповідачем, процентної ставки не відповідає вимогам Закону України від 22.09.2011 року № 3795-V1 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг», яким було викладено у новій редакції статтю 1056-1 ЦК України (набув чинності 16.10.2011 р.), та яким визначено, що фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. З заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, підписаної відповідачем, вбачається, що ним погоджена процентна ставка по кредиту 36,00% на рік на залишок заборгованості. Отже, проценти за користування кредитом, за період з 01 квітня 2015 року по 30 листопада 2017 року виходячи з базової процентною ставки 36,00% на рік повинні дорівнювати: - з 01 квітня 2015 року по 30 листопада 2017 року 1933,00 грн. х 0,1 (36,00/360) х 1005 днів прострочки = 1942,66 грн. До цієї суми слід додати проценти, нараховані позивачем до 01 квітня 2015 року у розмірі 44,20 грн. Тож, загальний розмір процентів за користування кредитом складає: 1942,66 грн. + 44,20 грн. = 1986,86 грн. Таким чином,враховуючи, що відповідач взяті на себе зобов'язання належним чином не виконує, суд вважає, що позов ПАТ КБ "ПриватБанк" у частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитом у розмірі 1933,00 грн., заборгованості за процентами за користування кредитом у розмірі 1986,46 грн., заборгованості за штрафами в розмірі 1033,97 грн., а всього 4953,83 грн. є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Щодо заяви відповідача про застосування строку позовної давності, то суд зазначає таке. Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Згідно ч.ч.3,4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення, а сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідно до умов кредитного договору кінцевий термін його повернення відповідає строку дії картки. Доказів, які б свідчили, що на момент звернення до суду з дійсним позовом закінчився строк дії картки, матеріали справи не містять. З виписки за картрахунком (а.с.4,5) вбачається, що відповідач починаючи з дати укладання договору по серпень 2017 року користувався кредитною картою, знімав з неї кошти та здійснював її поповнення. Останній платіж за договором відповідач здійснив 16 серпня 2017 року. Таким чином, враховуючи, що відповідач до серпня 2017 року користувався кредитною карткою, останню суму по сплаті кредиту здійснив 16 серпня 2017 року, а з позивач з дійсним позовом звернувся до суду 01 березня 2018 року, то позов поданий у межах строку позовної давності. У звязку з чим, відповідно у суду не має підстав для відмови у позові у звязку зі спливом строку позовної давності. Отже, підсумовуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку про часткове задоволення вимог позивача. Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрат по сплаті судового збору в розмірі 1762,00 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Outcome: partial