Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-27 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача на її користь суму 66823,60 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку. На обґрунтування позовних вимог зазначає, що вона, [PERSON], знаходилась у трудових відносинах з Державним підприємством «Артемвугілля» на посаді оператор електрозвязку в період з 16 серпня 2004 року по 30.09.2014 року із встановленим посадовим окладом у розмірі 2302,00 грн. В останнє відповідачем ДП "Артемвугілля" було виплачено їй заробітну плату 13 серпня 2014 року за період з 01 червня 2014 року по 30 червня 2014 року, тобто з порушенням строку, встановленого частиною 1 статті 115 КЗпП України у 18 днів. В подальшому до моменту її звільнення відповідачем не було проведено жодної виплати заробітної плати до моменту її звільнення. Доказом наявності заборгованості відповідача перед нею є розрахункові листки ДП «Артемвугілля» і індивідуальні відомості про застраховану особу Пенсійного фонду України за 2014 рік. З моменту утворення заборгованості по момент її звільнення розмір її посадового окладу становив 2302,00 грн. В наслідок порушення з боку відповідача зазначених норм КЗпП України, вона була змушена звернутись до Суду з метою стягнення заборгованості по заробітній платі. Рішенням Дніпровського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12 січня 2016 року у справі № 209/4473/15-ц задоволено її позовні вимоги до відповідача - Державного підприємства «Артемвугілля» в такій частині: стягнуто з відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі в розмірі 3494,77 (Три тисячі чотириста девяносто чотири) гривень 77 копійок; стягнуто з відповідача на її користь середній заробіток за час затримки розрахунку в розмірі 33304,02 (тридцять три тисячи триста чотири ) гривень 02 копійки - за період з 01 жовтня 2014 року по 22 грудня 2015 року; стягнуто з відповідача на її користь завдану їй моральну шкоду в розмірі 500 (пятьсот) гривень. Вказане судове рішення набрало законної сили 27 березня 2016 року. Однак, в порушення норм чинного законодавства про працю України, а також зобовязань, покладених на відповідача згідно з рішенням Дніпровського районного суду міста Дніпродзержинська від 12 січня 2016 року у справі 209/4473/15-ц, ним не було проведено виплату їй суми заборгованості по заробітній платі навіть до моменту її звернення до Суду із цією позовною заявою. Предметом її позовних вимог, викладених у цій позовній заяві, є стягнення з відповідача середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку з нею, що передбачено вищезазначеною нормою ч. 1 ст. 117 КЗпП України, адже незважаючи на ухвалене судове рішення, яким стягнуто у повному обсязі з відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі, станом на даний час вказане судове рішення є невиконаним ані самим відповідачем у добровільному порядку, ані органами державної виконавчої служби у примусовому порядку. Згідно розрахункових листків ДП «Артемвугілля», за відпрацьовані 19 робочих днів у червні 2014 року їй було нарахована заробітна плата - 2142,73 грн., за 9 робочих днів відпрацьованих у липні 2014 року - 875,13 грн. Отже середньоденна заробітна плата становила 107,78 грн.(2142,73 грн.+875,13 грн./28 робочих днів =107,78 грн.). \~ \~ \~ \~Оскільки Рішенням Дніпровського районного суду міста Дніпродзержинська від 12.01.2016 року у справі 209/4473/15-ц вже задоволено її позовні вимоги в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку за період з 01.10.2014 р. по 22.12.2015 р., таким чином, розмір середнього заробітку за період затримки розрахунку по заробітній платі, що є предметом позовних вимог, викладених у цій позовній заяві, становить: 107,78 х 620 = 66823,60 грн., де: 107,78 \~ \~ \~ \~- розмір середнього заробітку, розрахованого відповідно до Постанови КМУ № 100 від 08.02.1995; 620 - кількість робочих днів за період з останнього календарного дня, за який стягнуто середній заробіток з затримку розрахунку згідно з Рішенням Дніпровського районного суду міста Дніпродзержинська від 12.01.2016 року у справі 209/4473/15-ц по момент направлення цієї позовної заяви (з 23 грудня 2015 р. по 14 червня 2018 р.). Отже, розмір середнього заробітку за період затримки розрахунку, який відповідач повинен сплатити на її користь, становить 66 823,60 грн. Крім того, вважає за необхідне також зазначити, що в результаті невиконання відповідачем своїх обовязків щодо виплати їй заробітної плати, ним було позбавлено її та її родину (вона одружена, має двох неповнолітніх дітей) основного джерела доходу, тим самим поставивши їх у критичне фінансове становище, оскільки вона, не мала на час перебування з відповідачем у трудових стосунках та досить тривалий час після їх завершення іншого джерела доходу. В жахливих умовах, у яких опинилась її родина в той період (її робоче місце, як і місце її мешкання і її родини знаходилось у зоні проведення антитерористичної операції - місто Горлівка Донецької області) саме тільки уявлення того, що її родина позбавлена основного джерела для існування, завдавало їй непоправних моральних страждань, які вона продовжує нести і по сей день у звязку з умисним та тривалим невиконанням відповідачем свого обовязку щодо виплати належних їй сум заробітної плати. \~ \~ \~ \~На даний момент є невиконаним з боку відповідача рішення Дніпровського районного суду міста Дніпродзержинська від 12.01.2016 року у справі 209/4473/15-ц, її заробітна плата за вказаний період Відповідачем так і не виплачена. Відповідно до ч.4 ст.19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Відповідно до ст.274 ч. 1 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 09 липня 2018 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, письмово просила суд провести розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення .(а.с.54). Представник ДП "Артемвугілля" в судове засідання не зявився, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином. (а.с.53) Своїм правом надати суду заяву про розгляд справи за його відсутності не скористався та не повідомив суд про причини неявки у засідання. Відзив на позовну заяву не подав. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у звязку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 28 серпня 2018 року судом винесено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, дав оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, обєктивному та всебічному зясування обставин справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [PERSON] працювала в структурному підрозділі Державного підприємства «Артемвугілля» - в Управлінні матеріально-технічного постачання та допоміжних виробництв, на посаді оператора електрозвязку з 01 квітня 2009 року. Була звільнена з підприємства 30 вересня 2014 року за власним бажанням по догляду за дитиною до 14 - річного віку, що підтверджується копією трудової книжки (а.с.37-39). Згідно розрахункових листків ДП «Артемвугілля» позивачу були нараховані до виплати наступні суми коштів: заробітна плата в червні 2014 року за 19 робочих днів в розмірі 2142,73 грн.; заробітна плата в липні 2014 року за 9 робочих днів в розмірі 875,13 грн.; в серпні - відпускні та компенсація в розмірі 1691 грн.; у вересні 2014 року - заробітна плата за 1 робочий день та компенсація за відпустку в розмірі 149,12 грн.; у жовтні 2014 року (після звільнення) було нараховано до виплати 778,93 грн. (а.с. 90-92). Рішенням Дніпровського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12 січня 2016 року у справі № 209/4473/15-ц задоволено частково позовні вимоги [PERSON] до Державного підприємства «Артемвугілля» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку, відшкодування моральної шкоди. Стягнуто з Державного підприємства «Артемвугілля» (ЄДРПОУ 32270533, що розташоване за адресою: 84130 Донецька область, місто Святогірськ, вулиця Куйбишева, 66) на користь [PERSON], [INFO], ІПН [NUMBER], яка мешкає за адресою: Дніпропетровська область, місто Дніпродзержинськ, вулиця Павла Морозова, буд.100, заборгованість по заробітній в сумі 3494, 77 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01 жовтня 2014 року по 22 грудня 2015 року в сумі 33304,02 грн., на відшкодування заподіяної моральної шкоди - 500,00 грн, а всього 37298,79 грн. (тридцять сім двісті дев'яносто вісім гривень 79 копійок). Судове рішення набрало законної сили 27 березня 2016 року. (а.с.48-51) Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. В добровільному порядку відповідач рішення суд не виконав, у звязку з чим [PERSON] отримала 19.04.2016 року виконавчий лист № 209/4473/15-ц 2/209/143/16 для предявлення в державну виконавчу службу з метою примусового виконання рішення суду. Згідно листа Слов'янського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Донецькій області № 14.19-20/11727 від 02.04.2018 року виконавчий лист № 209/4473/15-ц 2/209/143/16 виданий 19.04.2016 року Дніпровським районним судом м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області 04.01.2018 року державним виконавцем направлено до Державної казначейської служби України. Результат розгляду листа невідомий. Відповіді на теперішній час з Державної казначейської служби України на адресу відділу ДВС не надходило. (а.с.44-45) Відповідно до листа Державної казначейської служби України №5-13/3243-8942 від 31.05.2018 року, позивача [PERSON] повідомлено, що відповідно до прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» заборгованість за рішеннями суду, пов'язаними з трудовими правовідносинами підлягає виконанню у другу чергу. (а.с.46-47). Відповідно до ст.34 Закону України «Про оплату праці» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. За ст.2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати» передбачено компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Відповідно до частини першої статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобовязаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Згідно із частиною першою статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. За змістом статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Конституційний Суд України в рішенні від 22 лютого 2012 року №4-рп/2012 щодо офіційного тлумачення положень статті 233 КЗпП України у взаємозв'язку з положеннями статей 117, 237-1 цього Кодексу розяснив, що за статтею 47 КЗпП України роботодавець зобовязаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про проведення розрахунку. Непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Аналіз наведених норм матеріального права з урахуванням висновків, що викладені в Рішенні Конституційного Суду України від 22 лютого 2012 року №4-рп/2012, дає підстави вважати, що невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже, працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку. Таким чином, невиконання рішення суду про стягнення на користь звільненого працівника невиплаченої заробітної плати є підставою для покладення на власника або уповноважений ним орган відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, за весь період невиплати цієї заробітної плати, оскільки вимоги звільненого працівника щодо її виплати є трудовим спором і регулюються нормами трудового права. Аналогічна правова позиція висловлена в Постанові ВСУ від 14.12.2016 року у справі №6-788цс16. Таким чином, ДП «Артемвугілля» не виконав зобовязання щодо виплати належної заробітної плати [PERSON], належних сум при звільненні працівника та середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати при звільненні працівника, які були стягнуті рішенням Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12 січня 2016 року у справі №209/4473/15-ц. Строк затримки виплати належних сум позивачу становить 620 днів (з 23 грудня 2015 р. по 14 червня 2018 р.). В рішенні Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12 січня 2016 року у справі №209/4473/15-ц судом було встановлено, що середньоденна заробітна плата позивача складала 107 грн. 78 коп. Відтак, середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про стягнення заробітної плати та середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати при звільненні працівника, який підлягає виплаті відповідачем позивачу складає 66823,60 гривень (107,78 грн. х 620 днів = 66823,60 грн.). Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позовна вимога є підставною та підлягає до задоволення. Відповідно до ч.1 ст.141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі у справах про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати. Згідно приписів пп.1 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою - підприємцем ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Враховуючи, що позивача звільнено від сплати судового збору, суд дійшов висновку, що з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 704,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved