Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-17 00:00:00

Позивач 06.03.2020 року звернулась до суду з позовом, в якому просила стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму передбаченого для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дати пред`явлення позову та до досягнення 23 років. Позов мотивовано тим, що вона є донькою відповідача. [INFO] їй виповнилося 18 років. Вона навчається на І курсі факультету адвокатури (контракт) Національного університету "Одеська юридична академія" на денній формі навчання, самостійно працювати та отримувати заробітну плату не має можливості, стипендію не отримує, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 15.04.2020 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження, та призначено судове засідання щодо розгляду справи по суті. Позивач в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини не явки суду не відомі, відзив до суду не подавав. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд ухвалив провести заочний розгляд справи, постановивши заочне рішення. За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини справи та відповідні ним правовідносини. [PERSON] народилась [INFO] , батьками є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 07.02.2002 року (арк. справи 2). Рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 02.02.2012 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Рішення набрало законної сили 12.02.2012 року (арк. справи 4). [PERSON] досягла повноліття, але продовжує навчання у Національному університеті "Одеська юридична академія" з 01 вересня 2019 року, термін закінчення навчання 30 червня 2023 року, що підтверджено довідкою № ВК-5 від 03.03.2020 року; навчається на денній формі навчання (арк. справи 6). Статтею 199 СК України визначено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітню дитину в твердій грошовій сумі та (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Частиною 1статті 182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;інші обставини, що мають істотне значення. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 20 Постанови від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Таким чином, у зазначеній нормі права законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років із можливістю батьків надавати таку матеріальну допомогу. Відповідачем не надано суду відомостей щодо місця роботи, отримання заробітку, тощо. В даному випадку суд виходить з того, що повнолітня донька відповідача потребує матеріальної допомоги на навчання та відповідач має можливість її надавати, доказів наявності у нього захворювань, перебування на обліку в лікарнях, наявності тяжких або хронічних захворювань суду не надано. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що відповідач має реальну можливість надавати матеріальну допомогу своїй доньці на навчання з врахуванням усіх обставин по справі в розмірі 1/4 частини свого доходу, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Крім того, задоволенню не підлягають вимоги щодо мінімального розміру аліментів, оскільки обмеження у 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку встановлюється при стягненні аліментів на неповнолітню дитину. Таке обмеження при стягненні аліментів на повнолітню дитину законом не встановлена, а позивачем не доведена. Згідно норм статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Крім того, в силу ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь держави 840 грн. 80 коп. судового збору, оскільки при поданні позовної заяви позивач була звільнена від сплати. Підстави для негайного виконання судового рішення відсутні. Заходи забезпечення позову судом не застосовувалися. Рішення в повному обсязі складене 18 серпня 2020 року.

Outcome: partial