Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-18 00:00:00

Заявник [PERSON] просить встановити факт смерті його батька [PERSON], померлого 04.01.2015 року на тимчасово окупованій території у місті Севастополь, оскільки медичне свідоцтво про його смерть, серії 67 № 01877, видане 16.12.2015 року Севастопольською міською лікарнею №1 ім. М.І. Пірогова, є недійсним на території України та не створює правових наслідків відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України». В судове засідання заявник не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав повноваження представнику. Представник заявника в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, заявлені вимоги підтримав у повному обсязі, просив заяву задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився - про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надійшла заяви про розгляд справи у його відсутність. За приписами ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі, якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутністю осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних мотивів. Відповідно дост.17 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Заява про державну реєстрацію смерті подається не пізніше трьох днів з дня настання смерті або виявлення трупа, а в разі якщо неможливо одержати документ закладу охорони здоров'я або судово-медичної установи, - не пізніше п'яти днів. Державна реєстрація смерті за заявою, поданою у строки, визначені частиною другою цієї статті, та до закінчення одного року з дня настання смерті, проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі встановлення у судовому порядку факту смерті. Судом встановлено, що заявник [PERSON] є сином [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження VI-УР №1093425, виданого 25.06.1969 року Севастопольським міським бюро ЗАГС, яке складено російською мовою та в графі батько вказано "Лаврик Валентин Петрович" (арк. справи 5). Заявник підтверджує факт смерті [PERSON] медичним свідоцтвом про смерть серії 67 №01877 від 01877, в якому зазначено, що [PERSON], [INFO], помер 04.01.2015 року о 23-20 год. в Севастопольській міській лікарні № 1 ім. М.І. Пірогова. Заявник звертався до відділу державної реєстрації актів цивільного стану Суворовського районного управління юстиції у м. Херсоні з питання реєстрації смерті [PERSON]П та видачі йому свідоцтва про смерть. Однак, у зв'язку з невідповідністю наявного медичного свідоцтва про смерть виданого на тимчасово окупованій території зразку документів відповідно до вимог законодавства України, йому було відмовлено в реєстрації смерті та отриманні свідоцтва про смерть. Приписами п.8 ч. 1ст. 256 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті, а відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Згідно зі ст. 14 ЦПК України, рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв'язку із встановленим судом фактом. В разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану орган державної реєстрації актів громадянського стану провадить відповідний запис на підставі рішення суду. Встановлення даного факту, що має юридичне значення, необхідне заявнику для державної реєстрації смерті, отримання свідоцтва про смерть та для оформлення спадкових прав після смерті батька. Суд сприймає надане заявником медичне свідоцтво про смерть серії 67 №01877 від 16.12.2015 р., як носій конкретної інформації факту смерті [PERSON], при цьому не може визнати вказане лікарське свідоцтво належним та допустимим доказом, оскільки відповідно до ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України, є недійсним і не створює правових наслідків, але суд бере до уваги, що не прийняття по суті рішення по даній справі може вплинути на права і обовязки заявника. З огляду на викладене, суд вважає доведеним факт смерті [PERSON] визначає датою його смерті 04 січня 2015 року та місцем смерті місто Севастополь. З огляду на викладене, суд вважає, що дійсно для проведення державної реєстрації смерті особи є обєктивні перешкоди. З метою захисту прав і свобод громадян України, яким є заявник, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення заяви, оскільки законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, що надасть можливість отримати заявником свідоцтво про смерть, виданого державним органом України. Відповідно до ст. 257-1 ЦПК України, ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною радою України, підлягає негайному виконанню, оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Outcome: approved