Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-04 00:00:00

В березні 2020 р. позивач [PERSON] , інтереси якого представлені адвокатом Шморгуном Р.М., звернувся до суду з позовом, в якому просить виселити відповідача [PERSON] із квартири [ADDRESS] , без надання іншого житлового приміщення, усунувши перешкоди в користуванні квартирою. Позов мотивний тим, що позивач є власником квартири [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом отриманого після смерті сестри - [PERSON] . Зазначає, що позивач, хотів отримати доступ до квартири [ADDRESS] , проте, у вхідних дверях квартири замінені замки і позивач позбавлений права доступу до квартири, так як на даний час в квартирі проживає знайома померлої сестри - [PERSON] , яка відмовилась відчинити двері квартири та передати ключі. Вказує, що позивач неодноразово намагався потрапити до вказаної квартири для з`ясування підстав проживання в ній відповідачки, але двері у цих випадках ніхто не відчинив. Відповідачка відмовляється добровільно виселитись та звільнити квартиру. У зв`язку із цим, представник позивача просив усунути перешкоди у користуванні квартирою шляхом виселення без надання іншого жилого приміщення. Провадження у справі відкрито ухвалою від 22.04.2020 р. з призначенням розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відзив на позов відповідачем не поданий, заявлено клопотання про зупинення провадження у даній справі до розгляду справи № 758/3937/21 за її позовом до [PERSON] про усунення від спадкування. Ухвалою від 22.02.2021 р. за клопотанням сторони позивача з Подільського УП ГУ НП в місті Києві витребувано копії матеріалів відносно розгляду заяви [PERSON] від 30.08.2020 р. В судовому засіданні представники позивача підтримали позовні вимоги в повному обсязі, просили їх задовольнити з підстав, наведених у позові, надали пояснення, аналогічні викладеним в позові. Відповідач в судовому засіданні заперечила проти позову, просила відмовити позивачу в задоволенні позову з підстав того, що нею направлено до Подільського районного суду м. Києва позовну заяву про усунення [PERSON] від спадкування та повідомила, що ключі від вхідних дверей спірної квартири знаходяться у неї. Суд, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, яким надана оцінка в їх сукупності, дійшов таких висновків. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] , згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 30.01.2020 року, виданого державним нотаріусом Першої київської державної нотаріальної контори за реєстром № 18-89, на праві власності належить позивачу у справі - [PERSON] , [INFO] , громадянину Російської Федерації, після смерті його рідно сестри [PERSON] , яка померла [INFO] . В вересні 2019 р. дружина позивача - [PERSON] зверталась до Подільського УП ГУ НП у м. Києві щодо смерті сестри її чоловіка, вказану заяву від 09.09.2019 року зареєстровано до журналу вхідної кореспонденції за №К-2613. На вказану заяву Подільським УП ГУ НП у м. Києві було надано відповідь позивачу 04.10.2019 року. Відповідно до довідки від 20.09.2020 року Подільського УП ГУ НП у м. Києві про розгляд матеріалу по заяві гр. [PERSON] , ЄО № 34716 від 30.08.2020 року, проведеною перевіркою встановлено, що [INFO] гр. [PERSON] померла в лікарні. Займалась похоронами гр. [PERSON] немов би знайома гр. [PERSON] , у якої знаходяться всі документи та ключі від квартири. Коли гр. [PERSON] звернувся до громадянки [PERSON] з приводу документів по смерті гр. [PERSON] та ключів від квартири гр. [PERSON] почала уникати зустрічі. На даний час гр. [PERSON] змінила замки у вхідних дверях квартири та не віддає документи на квартиру. Відповідач [PERSON] , [INFO] , з 19.08.2008 р. має постійне зареєстроване місце проживання за адресою: [ADDRESS] , що підтверджено її паспортом та інформацією з органу ДМС України. Будь-яких документів на підтвердження свого права користування вищевказаною спірною квартирою не надала. Вказані обставини дають суду підстави дійти висновку, що відповідач перешкоджає позивачу, як власнику вищевказаної квартири, користуватись своїм нерухомим майном. В частині 1 ст.316 ЦК України визначено поняття права власності - це право особи на річ (майно) яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно частини 1 ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до частини 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Крім цього, відповідно до частини 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Ст.391 ЦК України визначено, що власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За змістом частини 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 9 Житлового Кодексу України ніхто не може примусово бути позбавлений житла, безпідставно виселений із нього або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. У разі порушення цих прав, статтями 3, 4 ЦПК України передбачено право на судовий захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 "Про судову практику в справах про захист власності та інших речових прав", власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та може вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, проте при здійсненні своїх прав та виконанні обов"язків власник не може завдавати шкоди правам, свободам інших осіб, інтересам суспільства і зобов"язаний додержуватися моральних засад суспільства. З урахуванням положень ст.13, ч.3 ст.16, ст. 319 ЦК України, у разі вчинення, зокрема, наведених дій суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу. Як роз`яснено в п.33 вказаної Постанови відповідно до положень ст.ст. 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Доводи відповідача про те, що нею подано позов до [PERSON] про усунення останнього від спадкування даної квартири, суд не приймає до уваги, оскільки на час розгляду справи [PERSON] є належним власником вищевказаної квартири, правовстановлючий документ якого на право власності цією квартирою не визнаний недійсним. Більш того, на час розгляду справи за даними ЄДРСР провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про усунення від спадкування (справа № 758/3937/21) не відкрито, а тому суд не вбачає підстав і для зупинення провадження у справі за даним позовом [PERSON] до [PERSON] . Відповідно до положень ст.150 ЖК України та ст.383 ЦК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно ст.1 Першого протоколу до Конвенції з прав людини зазначає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Виходячи з положень статей 16, 391 ЦК України, власник має право звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право. Матеріалами справи достеменно встановлено, що позивач є власником квартири, відповідач має зареєстроване в установленому законом порядку зареєстроване місце проживання за іншою адресою, а тому вона забезпечена житлом і у разі її виселення не набуде статус безхатченка. Крім того, в судовому засіданні відповідач не надала жодного документа на підтвердження свого права користування вищевказаною квартирою, що належить позивачу на праві власності. Позивач з відповідачем спільним побутом не пов`язаний, вони не є членами однієї, право відповідача на користування чужим майном не підтверджено жодним доказом, тобто, право відповідача на проживання у квартирі судом не встановлені. Проте, новим власником будинку є позивач і відповідно до ст.391 ЦК України він має право вимагати від відповідача усунути перешкоди у користуванні власністю шляхом виселення останньої із належного позивачу на праві власності квартири без надання відповідачу іншого житлового приміщення. За таких обставин, на основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінюючи їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо та достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки є обґрунтованими, заснованими на законі на знайшли своє повне підтвердження в ході судового розгляду. На підставі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем при подачі позову та розгляді справи судовий збір в загальному розмірі 1 294,00 грн., підтверджений відповідними квитанціями (840,0 грн. - за позовну заяву, 454,0 грн. - за заяву про витребування доказів.) На підставі викладеного, ст.ст.15, 16, 316, 317, 319, 321, 383, 391, 396 ЦК України, ст.ст.9, 150 ЖК України,

Outcome: approved