Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-30 00:00:00

із позовною заявою про визнання за заповітом права власності на спадкове майно, а саме: на земельну ділянку загальною площею 4,8923 га, з яких: рілля 1,8465 га, сіножать 0,2500 га, пасовище 2,7958 га, у межах згідно з планом, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІІІ-ЧН № 013302, розташовану на території Данівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, у суд звернулася [PERSON] до Данівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області. В матеріалах справи міститься: - заява позивача про розгляд справи за її відсутності та підтримання позовних вимог; - заява за підписом сільського голови Данівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області про розгляд справи за відсутності представника ради та визнання позовних вимог; - заява Відділу Держгеокадастру у [PERSON] районі Чернігівської області за відсутності представника та не заперечення щодо задоволення вимог позивача. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України в разі визнання позовних вимог відповідачем суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України з причин неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, обєктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, суд дійшов наступних висновків. При судовому розгляді цивільної справи встановлено, що [PERSON] помер 27 квітня 2015 року, згідно копії свідоцтва про смерть І-ЕЛ № 252033. Після померлого [PERSON] залишилось спадкове майно, а саме вищевказані земельні ділянки. Після смерті [PERSON] [PERSON] районною державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа, згідно з якою: -16 серпня 2007 року [PERSON] залишив заповіт, відповідно до якого все своє майно де б воно не було і з чого б не складалось заповідала [PERSON]; -06 липня 2015 року [PERSON] подала заяву про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON]. Відповідно до довідки, виданої Виконавчим комітетом Данівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області 04 листопада 2015 року, [PERSON] проживав та був зареєстрований за адресою: [INFO] та на день смерті проживав один. Таким чином, [PERSON] прийняла спадщину в установленому законом порядку після смерті [PERSON], що підтверджується матеріалами справи. Тобто, [PERSON] є єдиною, хто прийняв спадщину після смерті [PERSON]. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 Про судову практику у справах про спадкування розяснено, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. 09 січня 2002 року на імя [PERSON] на підставі рішення 19 сесії 23 скликання Данівської сільської ради від 16 квітня 2001 року було виготовлено та видано державний акт на право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Згідно зі ст. ст. 81, 126 ЗК України право власності громадяни України набувають на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності, прийняття спадщини. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. У відповідності до ст. 152 ч.3 п. "а" ЗК України -" захист прав громадян та юридичних осіб здійснюється шляхом визнання прав". При розробленні технічної документації щодо встановлення меж земельної ділянки та внесенні до автоматизованої системи відомостей про земельні ділянки, належні [PERSON] на підставі: - Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІІІ-ЧН № 013302, було встановлено, що фактично загальна площа земельної ділянки становить 4,8923 га, з яких: рілля 1,8465 га (кадастровий номер 7422082400:88:107:0001), сіножать 0,2500 га (кадастровий номер 7422082400:88:080:0001), пасовище 2,7958 га (кадастровий номер 7422082400:88:149:0001). Відповідно до п. 2 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 17 жовтня 2012 року, відомості Державного земельного кадастру є офіційними і вважаються об'єктивними та достовірними, якщо інше не доведено судом, тому суд вважає, що саме в витягах з Державного земельного кадастру більш повно та достовірно визначено площі земельних ділянок. Згідно з витягами з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 31 липня 2015 року за земельними ділянками (кадастрові номери: 7422082400:88:107:0001, 7422082400:88:080:0001, 7422082400:88:149:0001) відомості про обмеження у користуванні не зареєстровані. Таким чином, суд дійшов висновку, що за позивачем в порядку спадкування підлягає визнанню право власності на згадані вище земельні ділянки.

Outcome: approved