Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-12 00:00:00

В листопаді 2014 року до суду звернувся [PERSON] з вказаним позовом до [PERSON], в якому просив здійснити поділ спільного майна подружжя, визнавши за ним право власності на квартиру [ADDRESS], а за його дружиною [PERSON] визнати право власності на автомобіль КІА «CARENS», 2008 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], № шасі [NUMBER]. Зазначив, що 27 жовтня 1995 року року він зареєстрував шлюб з [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб. За час шлюбу ними було набуто таке майно: квартира [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу від 09 серпня 2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу [PERSON] та автомобіль КІА «CARENS», 2008 року випуску. Також за час шлюбу ними було набута побутова техніка та меблі, поділ яких вже здійснено. Що стосується поділу квартири та автомобіля виникли суперечки, хоча між ними існувала домовленість, що квартира [ADDRESS] перейде у власність позивача, а вказаний автомобіль перейде у власність відповідача. Незважаючи на таку домовленість [PERSON] відмовляється оформляти належним чином договір поділу майна подружжя, у зв'язку з чим він вимушений звернутися до суду з вказаним позовом. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, посилаючись на підстави і обставини, викладені в позовній заяві. Позивач в судове засідання не з'явився, просив справу розглянути без його участі та позовні вимоги задовольнити. Відповідач в судовому засідання позов визнала, пояснила, що дійсно між нею та [PERSON] була домовленість про добровільний поділ спільно набутого майна, але в неї не має ні часу ні коштів оформляти належним чином договір поділу спільного майна подружжя. Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, вивчивши письмові матеріали справи, встановив наступне. 27 жовтня 1995 року року між сторонами по справі був зареєструваний шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. За час шлюбу ними було набуто таке майно: квартира [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу від 09 серпня 2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу [PERSON] та автомобіль КІА «CARENS», 2008 року випуску. Також за час шлюбу ними було набута побутова техніка та меблі, поділ яких вже здійснено. Що стосується поділу квартири та автомобіля між сторонами по справі виникли суперечки, хоча існувала домовленість, що квартира [ADDRESS] перейде у власність позивача, а вказаний автомобіль перейде у власність відповідача. Не зважаючи на таку домовленість [PERSON] відмовляється оформляти належним чином договір поділу майна подружжя. Суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з огляду на наступне. Статею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Статтею 63 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Частиною 1 ст.69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Суб'єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. Частинами 1, 2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року N 11, сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов'язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім'ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об'єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Поділу підлягає усе майно, що є у спільній сумісній власності. Відповідно до ч. 3 ст. 368 Цивільного Кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 2 ст. 372 Цивільного кодексу України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Outcome: approved