Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-01 00:00:00

АТ «Мегабанк» 21.05.2019р. звернулось в суд із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором на загальну суму 40 867,91грн. та стягнення судових витрат. В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що відповідно до укладеного договору №102-902-850-2-18-Г від 20.09.2018 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 25 933,61грн. на строк з 20.09.2018р. до 19.09.2019р. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15,00% річних. АТ «Мегабанк» повністю виконав свої зобов`язання згідно кредитного договору, надавши [PERSON] кредитні кошти у розмірі 25 933,61грн., що стверджується особистим підписом відповідача в заяві на видачу готівки від 20.09.2018р. Відповідачка в порушення умов договору, своєчасно та у повній сумі не сплачувала щомісячні платежі за період з 01.11.2018р. по 30.04.2019р. включно, що стверджується банківськими виписками з особових рахунків відповідача № [NUMBER] , № [NUMBER] . № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] , - за період з 20.09.2018р. по 06.05.2019р. Внаслідок чого в неї виникла заборгованість, що станом на 06.05.2019р. становить 40 867,91грн., з яких заборгованість за тілом кредиту - 23 885,27грн., заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками - 1 227,55грн., комісія - 4 084,55грн., штраф - 11670,12 грн. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили. Копія позовної заяви з додатками скерована відповідачці за вказаною у матеріалах справи адресою рекомендованим листом з повідомленням про вручення, який вона отримала 22.07.2019р. У встановлений строк відзиву на позов не подано. Враховуючи наведене, суд зі згоди позивача вирішує справу на підставі наявних у справі доказів відповідно до ст. 280 ЦПК України. Згідно ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких мотивів. Судом встановлено, що відповідно до №102-902-850-2-18-Г від 20.09.2018 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 25 933,61грн. на строк з 20.09.2018р. до 19.09.2019р. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15,00% річних. Згідно ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Позивач свої обов`язки перед позичальником виконав, надавши відповідачу кредит в розмірі 26 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. В порушення зазначених норм закону та умов договору відповідачка своєчасно та у повній сумі не сплачувала щомісячні платежі за період з 01.11.2018р. по 30.04.2019р. включно, що стверджується банківськими виписками з особових рахунків відповідача № [NUMBER] , № [NUMBER] . № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] , - за період з 20.09.2018р. по 06.05.2019р. В результаті цього утворилась заборгованість. Виходячи з положень ст.ст.1050, 612 ЦК України відповідач прострочив виконання зобов`язання за кредитним договором, оскільки він прострочив повернення чергових частин кредиту та сплати щомісячних відсотків. Згідно наданого банком розрахунку станом на 06.05.2019р. заборгованість [PERSON] становить 40 867,91грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 23 885,27грн., заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками - 1 227,55грн., комісія - 4 084,55грн., штраф - 11670,12 грн. Суд вважає, що вимоги позивача про стягнення заборгованості за тілом кредиту - 23 885,27грн. та заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками - 1 227,55грн. ґрунтуються на законі, а отже, за відсутності будь - яких заперечень зі сторони відповідача, підлягають задоволенню в повному обсязі. Щодо вимог про стягнення з відповідачки комісії у розмірі 4 084,55грн., суд дійшов висновку, що у задоволенні позову в цій частині слід відмовити, виходячи з такого. Згідно правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 16 листопада 2016 року у справі N 6-1746цс16, положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" з подальшими змінами у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору. Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року N 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо). Обслуговування кредиту є супутньою послугою, за надання якої можливе встановлення комісії, встановивши в кредитному договорі сплату щомісячної комісії за обслуговування кредиту, позивач не зазначив, які саме послуги за вказану комісію надаються позивачу. Вимоги про стягнення заборгованості за комісією задоволенню не підлягають, оскільки позивачем у позовній заяві не обґрунтовано законності таких вимог. Таким, чином, вимога банку про стягнення комісії в даному спорі є безпідставною. Щодо вимоги про стягнення 11 6702,12грн. штрафу, то така також не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (штрафу, пені). Згідно ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. У п.6.3. Кредитного договору від 20.09.2018р. передбачено в разі порушення строків сплати ануїтентних платежів або комісійної винагороди на понад 90 днів сплату Позичальником Кредитодавцеві штрафу у розмірі 45% від суми Кредиту. Статті 549 ЦК України чітко визначено порядок обчислення штрафу і пені : у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання та у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання відповідно. До грошових зобов`язань, яким є зобов`язання з погашення кредиту, застосовується неустойка у виді пені, а не штрафу. Суд враховує висновки Конституційного Суду України, зроблені у рішенні від 10.11.2011р. по справі №1-26/2011. Так Конституційний Суд України вважає, що держава, встановлюючи законами України засади створення і функціонування грошового та кредитного ринків, має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і охоронюваними законом правами та інтересами споживачів їх кредитних послуг. Держава, як вказується у цьому рішенні, забезпечує особливий захист більш слабкого суб`єкта економічних відносин ( споживача) а також фактичну, а не формальну рівність сторін у цивільно-правових відносинах, шляхом визначення особливостей договірних правовідносин у сфері споживчого кредитування та обмеження дії принципу свободи цивільного договору. Конституційний Суд України у своєму рішенні вказав, що дія положень статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів", яка передбачає такі права споживача, зокрема право споживача протягом певного терміну відкликати згоду на укладення договору про надання споживчого кредиту без пояснення причин, не бути примушеним під час виконання кредитного договору сплачувати платежі, встановлені на незаконних засадах; та інші, поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту. Отже, суд вважає, що сплата штрафу у відсотках від суми Кредиту встановлена у Кредитному договорі на незаконних засадах . Тому у стягненні 11 670,12грн. штрафу суд відмовляє. Таким чином, заборгованість по тілу кредиту у розмірі 23 885,27грн. та заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками у розмірі 1 227,55грн. підлягають стягненню з відповідачки в користь позивача в примусовому порядку, у стягненні комісії та штрафу слід відмовити. Крім цього, з відповідачки підлягають стягненню на користь позивача судові витрати по справі. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд робить висновок, що позов підлягає до часткового задоволення.

Outcome: partial