Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулися до суду з позовними вимогами (з урахуванням уточнення та зменшення позовних вимог), якими просить суд визнати за нею як за спадкоємцями за законом першої черги після смерті чоловіка [PERSON], померлого 09.11.2013 року, право власності на: 1/2 частину житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: Одеська область, м.Ізмаїл, вул. Бєлінського, буд. № 93, та 1/2 частину транспортного засобу марки «ИЖ 2715», 1999 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER], кузов ХТК271500Т0600764, мотивуючи тим, що приватним нотаріусом їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у звязку з тим, що право власності на спадковий будинок не зареєстровано у встановленому законом порядку та відсутністю технічного паспорту на транспортний засіб. 26.05.2016 року відповідач [PERSON] звернулися до суду із зустрічними позовними вимогами, якими просить суд визнати за нею як за спадкоємцем за законом першої черги після смерті батька [PERSON], померлого 09.11.2013 року, право власності на: 1/2 частину житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: Одеська область, м.Ізмаїл, вул. Бєлінського, буд. № 93; 1/2 частину транспортного засобу марки «ИЖ 2715», 1999 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER], кузов ХТК271500Т0600764. Позивач та представник позивача за первісним позовом в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, наполягали на їх задоволенні та визнали зустрічні позовні вимоги [PERSON], не заперечували проти їх задоволення. [PERSON] надала заяву про розгляд справи за її відсутності, визнання первісного позову та підтримання зустрічного позову. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов наступного. Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу нерухомого майна від 13.11.1997р., який зареєстровано Одеською Товарною Біржею у відповідності до ст. 15 Закону України «Про товарні біржі», [PERSON] є власником житлового будинку з надвірними спорудами по вул. Бєлінського, 93 в м. Ізмаїлі Одеської області (а.с. 12-13). Згідно технічного паспорту на житловий будинок, виданого 25.05.1997 року Ізмаїльським МБТІ, по вул. Бєлінського, № 93 в м. Ізмаїлі Одеської області знаходиться житловий будинок (а.с. 9-11). Відповідно до довідки комунального підприємства «Ізмаїльське міжміське бюро технічної інвентаризації» №700 від 12.05.2016р. житловий будинок, що розташований за адресою: м.Ізмаїл Одеської області, вул. Бєлінського, № 93, належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 13.11.1997р. №2532. З вказаного листа також вбачаться, що зазначений будинок не належить до самочинного будівництва (а.с.81). Згідно листів Територіального Сервісного Центру №5144 Регіонального Сервісного Центру в Одеській області МВС України №158 від 01.03.2016р., №31/15/5144-71зі від 06.05.2016р. згідно бази даних на імя [PERSON] зареєстровано 13.12.2006р. транспортний засіб марки «ИЖ 2715», державний номер [NUMBER], кузов ХТК271500Т0600764, свідоцтво про реєстрацію ТЗ серії ВНС №002639, 1999 р.в. (а.с. 20, а.с.50). Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ЖД № 362738 від 06.02.2014 року, виданого повторно Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, [PERSON] помер 09.11.2013 року (а.с. 5). Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить: житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Бєлінського, буд. № 93: транспортний засіб марки «ИЖ 2715», 1999 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER], кузов ХТК271500Т0600764. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно із ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. За життя спадкодавець [PERSON] заповіту не залишав, що підтверджено Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 42887381 від 09.02.2016 року, згідно якої інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені [PERSON], відсутня (а.с. 17). Осіб, які мають право на обовязкову частку у спадщині, після смерті [PERSON], відповідно до ст. 1241 ЦК України, немає. Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] являються: його дружина [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про укладення шлюбу серії ІІІ-ЖД №292786 від 22.09.1990р.; дочка [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії І-ЖД №136091 від 25.03.1998р.(а.с. 6). [PERSON], [PERSON] спадщину після смерті чоловіка/батька [PERSON] прийняли фактично, оскільки на день смерті спадкодавця, час відкриття спадщини, постійно проживали та були зареєстровані зі спадкодавцем за однією адресою: вул.Бєлінського, 93, м. Ізмаїл Одеської області (а.с. 7-8). 09.02.2016 року позивач та відповідач звернулися до приватного нотаріуса Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області [PERSON] із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], що підтверджено відповідною заявою (а.с. 15). Письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області [PERSON] № 02-14/148 від 14.03.2016 року сторонам було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними спорудами № 93 по вул. Бєлінського в м. Ізмаїлі Одеської області, у звязку з тим, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. В якості правовстановлюючого документу позивачами наданий договір купівлі-продажу, посвідчений Одеською товарною біржею 13.11.1997р. №2532, який не посвідчений нотаріально. Також, позивачам відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на транспортний засіб марки у звязку з відсутністю технічного паспорту на транспортний засіб (а.с. 14). Відповідно до п.п. 4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів. Спадкоємець повинен надати нотаріусу правовстановлюючий документ, що підтверджує право власності спадкодавця на нерухоме майно. Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Згідно п. 3.1 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Відповідно до ст. 316 Цивільного Кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON], [PERSON] прийняли спадщину після померлого [PERSON] фактично, оскільки на день смерті спадкодавця, час відкриття спадщини, проживали та були зареєстровані зі спадкодавцем за однією адресою, осіб, які мають право на обовязкову частку у спадщині після смерті [PERSON], немає. З огляду на встановлене позивачі обґрунтовано вимагають визнання за ними права власності на спадкову власність. Відповідно до вимог ст.ст. 10, 11, 59, 60, 61 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved