Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом і просить стягнути з відповідачки [PERSON] матеріальну шкоду у розмірі 82 842 грн. , а також моральну шкоду у розмірі 30 000 грн, а всього просить стягнути 112 842 грн. Посилається в позові на те, що він є власником квартири [ADDRESS] . 09.02.2020 сталося залиття належній йому на праві власності квартири по зазначеній вище адресі про що 14.02.2020 складено акт комісією житлово-експлуатаційної дільниці № 903 КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва». Позивач зазначає, що відповідно до складеного акту залиття квартири сталося з вини власника квартири [ADDRESS] , оскільки причиною залиття стало пошкодження шарового крану гарячого водопостачання кухонного стояка квартири [ADDRESS] , який мешканцями замінено самовільно з чавунного на шаровий без погодження з обслуговуючою організацією. Внаслідок залиття власнику квартири [ADDRESS] було завдано матеріальної шкоди, для визначення розміру якої був складений ТОВ « Аелєкон» звіт про оцінку вартості матеріального збитку від 17 березня 2020 року . Відповідно до вказаного Звіту розмір матеріальної шкоди, завданої власнику квартири [ADDRESS] внаслідок її залиття, становить 79 392 грн, витрати у зв`язку із залученням експерта оцінювача по складанню звіту становлять 3450 грн. Позивач вважає, що шкода, спричинена належному йому на праві власності майну, а саме квартирі [ADDRESS] повинна бути відшкодована відповідачкою, оскільки спричинена її винними діями через недбале, халатне ставлення до наявних в квартирі, якою вона користується мереж та комунікацій, а тому просить стягнути 82 842 грн. Крім того, позивач просить стягнути з відповідачки моральну шкоду у розмірі 30 тис. грн., посилаючись на те, що у зв`язку з непридатністю квартири до проживання внаслідок залиття, він зазнає тяжких емоційних хвилювань, перебуває у стані стресу, змушений заощаджувати кошти на вирішення питання щодо відновлення стану квартири та на захист своїх прав. З урахуванням наведеного просить стягнути 82 842 грн матеріальної шкоди, 30 000 тис. грн. -моральної шкоди, а також сплачений судовий збір у розмірі 1128,43 грн. Відповідно до Ухвали Солом`янського районного суду м. Києва від 08 липня 2020 року у справі відкрито спрощене позовне провадження, відповідачці направлено копію ухвали про відкриття провадження та копію позовної заяви з копіями доданих до неї документів. Одночасно визначено відповідачці 30 денний строк із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі на подання відзиву на позов у порядку, передбаченому ст.178 ЦПК України. Відповідно до Ухвали Солом`янського районного суду м. Києва від 22 вересня 2020 року здійснено перехід з розгляду справи в порядку спрощеного провадження без повідомлення ( виклику) до розгляду справи в порядку спрощеного провадження з викликом сторін. Позивач в судове засідання не з`явився, будучи повідомленим належним чином про місце, день та час судового розгляду. Від представника позивача [PERSON] надійшла заява 02.02.2021 у якій він просив розгляд справи провести без його участі та участі позивача. Позовні вимоги представник позивача підтримав у повному об`ємі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідачка у судове засідання неодноразово не з`являлася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином у порядку, визначеному ч.1 ст.130 ЦПК України. Про причину неявки суд до відома не ставила. Судові повістки, що направлялися на її адресу за зареєстрованим місцем проживання, поверталися до суду без вручення з відмітками поштового відділення про повернення у зв`язку з закінченням встановленого терміну зберігання. Відповідно до п.п.91, 99, 101 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету міністрів України № 270 від 05 березня 2009 року інформація про надходження реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу надсилається адресату у вигляді смс-повідомлення за номером мобільного телефону, зазначеним на поштовому відправленні, поштовому переказі, а у разі відсутності номера мобільного телефону - шляхом вкладення до абонентської поштової скриньки бланку повідомлення встановленого зразка. Рекомендовані листи з позначкою "Судова повістка", рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час видачі у приміщенні об`єкта поштового зв`язку вручаються адресату, а у разі його відсутності - будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, який проживає разом з ним. У разі відсутності адресата або повнолітніх членів його сім`ї до абонентської поштової скриньки адресата вкладається повідомлення про надходження зазначеного реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу. У разі, коли адресата неможливо повідомити про надходження реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу за номером телефону, зазначеним відправником у поштовій адресі, до його абонентської поштової скриньки вкладається повідомлення про надходження такого поштового відправлення, поштового переказу. Відповідно до ч.ч.3, 9 ст.130 ЦПК України якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, які проживають разом з нею. У такому випадку особа, якій адресовано повістку, вважається належним чином повідомленою про час, дату і місце судового засідання, вчинення іншої процесуальної дії. У разі відмови адресата одержати судову повістку особа, яка її доставляє, робить відповідну помітку на повістці і повертає її до суду. Особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою. Виходячи з цього, порядку повідомлення адресата про надходження судової повістки, неявка адресата за її отриманням у поштовому відділенні є відмовою від її отримання, а тому повідомлення відповідачки про час розгляду справи суд вважає належним. Згідно зі ст.178 ЦПК України відповідачці був наданий строк для надання відзиву на позовну заяву. Станом на день ухвалення рішення у справі відповідачка своїм правом не скористалася, відзив на позовну заяву не подала. Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з цього, беручи до уваги думку представника позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Від представника третьої особи- Комунального підприємства « Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» надійшли письмові пояснення у яких комунальне підприємство позовні вимоги підтримало у повному обсязі. В обґрунтування пояснень представник третьої особи послався на те, що будинок [ADDRESS] перебуває у господарському віданні комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва», відповідно до акту комісійного обстеження працівників житлово-експлуатаційної дільниці № 903 комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва » від 14.02.2020 залиття квартири, що належить на праві власності позивачу, сталося в зв`язку з пошкодженням шарового крану гарячого водопостачання кухонного стояка в квартирі [ADDRESS] , який було мешканцями квартири замінено самовільно з чавунного на шарів без погодження з обслуговуючою організацією. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] на підставі Договору купівлі-продажу від 08 грудня 2017 року є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 214764554 від 02 липня 2020 року. 09 лютого 2020 року сталося залиття належної позивачу квартири [ADDRESS] , про що 14 лютого 2020 року комісією ЖЕД-903 був складений Акт про залиття. Згідно з даним Актом причиною залиття є пошкодження шарового крану гарячого водопостачання кухонного стояка в квартирі [ADDRESS] , який було мешканцями замінено самовільно з чавунного на шаровий без погодження з обслуговуючою організацією . Відповідно до змісту Акту під час обстеження квартири [ADDRESS] виявлені сліди залиття, які на момент обстеження знаходяться в вологому стані, а саме: - кімната-16,0 кв.м: стеля - гіпсокартон з водоемульсійним фарбуванням-1,8кв.м, між стелею та стіною багет-1м.п.; стіни шпалери рельєфні-2,7 кв.м, підлога ламінат- 1,4 кв.м; - кімната - 14,7 кв.м.: між стелею та стіною багет- 1 м.п. ; стіни шпалери рельєфні-1,5 кв.м; - коридор -6,1 кв.м.: між стелею та стіною багет-1,2 м.п; виявлено пошкодження лиштви дверей в кімнату. Відповідно до частин 1, 2 ст.1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За правилами ст.1192 ЦК України урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. При цьому обов`язок доказування наявності шкоди та її розміру покладається на позивача, а на відповідача - відсутність його вини в заподіянні шкоди. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч.ч.1, 2 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. За змістом ч.1 ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до ч.1 ст.3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» оцінка майна, майнових прав - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону і є результатом практичної діяльності суб`єкта оціночної діяльності. Відповідно до ст.7 Закону оцінка майна проводиться у випадках, встановлених законодавством України, міжнародними угодами, на підставі договору, а також на вимогу однієї з сторін угоди та за згодою сторін. Проведення оцінки майна є обов`язковим у випадку визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом. Частинами 1 та 3 ст.12 Закону визначено, що звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності. Акт оцінки майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна, здійсненої суб`єктом оціночної діяльності - органом державної влади або органом місцевого самоврядування самостійно. Якщо процедурами з оцінки майна для складання акта оцінки майна передбачене попереднє проведення оцінки майна повністю або частково суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання, звіт про оцінку такого майна додається до акта оцінки майна. Акт оцінки майна підлягає затвердженню керівником органу державної влади або органу місцевого самоврядування. Відповідно до Звіту про оцінку розміру матеріального збитку, завданого залиттям квартири [ADDRESS] від 17 березня 2020 року, складеного оцінювачем Закір`яровою В.В. , розмір матеріального збитку без урахування фізичного зносу становить 80234 гр.,а з урахуванням фізичного зносу - 79392 грн. Матеріали справи свідчать про те, що Звіт про оцінку розміру матеріального збитку , складений оцінювачем Закір`яровою В.В. , яка має свідоцтво про реєстрацію у Державному реєстрі оцінювачів , видане Фондом державного майна України 28 квітня 2021 року № 9228, а також мА. Кваліфікаційне свідоцтво оцінювача № 8149 від 24.12.2011, видане Фондом державного майна України. Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є власником особового рахунку квартири [ADDRESS] , що підтверджується листом Комунального підприємства « Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м.Києва» від 13.05.2020 № 38-11679/03, у якому будинок [ADDRESS] перебуває на праві господарського відання відповідно до розпорядження Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації від 06.05.2015 № 279. При цьому згідно з інформацією, яка міститься у листі комунального підприємства квартира [ADDRESS] по зазначеній вище адресі є неприватизованою, а відтак відповідно до ст.4 ЖК України відноситься до державного житлового фонду. Відповідно до ст.61 ЖК України користування жилими приміщеннями у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення, в силу чого відповідачка є наймачем житлового приміщення в квартирі [ADDRESS] . Відповідно до ст.177 ЖК України громадяни зобов`язані забезпечувати схоронність жилих приміщень, бережно ставитися до санітарно-технічного та іншого обладнання, до об`єктів благоустрою, додержувати правил утримання житлового будинку і при домової території, правил пожежної безпеки, додержувати чистоти і порядку в під`їздах, кабінах ліфтів, на сходових клітках і в інших місцях загального користування. Виходячи з цього, суд вважає обґрунтованими твердження позивача щодо того, що про порушення його прав здійснено саме відповідачкою, оскільки залиття квартири позивача відбулось саме внаслідок дій відповідача, що підтверджується належними та допустимими доказами вини відповідача, як наймача квартири [ADDRESS] , у зв`язку із чим, суд приходить до висновку про наявність передбачених законом підстав для покладення на відповідачку обов`язку відшкодувати завдані позивачу залиттям квартири збитки. Відповідно до ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Згідно з п.1 ч.2, ч.3 ЦК України збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Враховуючи, що позивачем підтверджено належним доказом спричинення йому збитків, завданих внаслідок залиття квартири, у розмірі 79 392 грн, суд вважає, що вимоги про стягнення з відповідачки матеріальної шкоди у зазначеному розмірі підлягають задоволенню. Відповідно до квитанції № Т695-НК1В-Е381-1ХВО від 07.03.2020 позивачем за проведення оцінки з визначення розміру збитків сплачено 3450 грн, у зв`язку із чим понесені матеріальні збитки підлягають стягненню з відповідачки. З урахуванням наведеного, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню 79 392 грн - матеріальний збиток, завданий внаслідок залиття квартири, а також понесені витрати з проведення оцінки розміру матеріального збитку у сумі 3450 грн, а всього підлягає стягненню з відповідача на користь позивача 82842 грн - відшкодування матеріальної шкоди. Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я тощо. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. За змістом ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями або бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. В пункті 3 постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. В абзаці 2 пункту 5 вище приведеної постанови Пленуму зазначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. При цьому у спорах про відшкодування шкоди діє презумпція заподіювача шкоди, згідно з якою саме відповідач доводить відсутність своєї вини у завданні шкоди. Позивач довів завдану йому шкоду, протиправність дій відповідача, як наймача квартири, з вини якої мало місце залиття належної йому квартири, а також причинний зв`язок між ними. Враховуючи тривалість вимушених змін у житті позивача, тривале знаходження в стані стресу та зниження якості проживання, виходячи з вимог розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що в рахунок відшкодування моральної шкоди достатнім і необхідним буде стягнення з відповідача на її користь моральної шкоди у розмірі 10000 грн. В решті вимог про стягнення моральної шкоди, суд вважає необхідним відмовити. Питання судових витрат суд вирішує в порядку ст.141 ЦПК України.

Outcome: partial