Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з даним позовом та посилається на те, що з 23.11.2006 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] від якого мають сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 20.07.2010 року шлюб між ними розірвано, дитину залишено проживати з матір`ю . Вказує, що згідно рішення Коломийського міськрайонного суду від 02.05.2018 р. з відповідача стягуються аліменти на утримання неповнолітнього [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно до досягнення ним повноліття. Вважає, що на сьогоднішній день сума стягуваних аліментів є недостатньою для матеріального утримання дитини. Витрати на утримання сина суттєво збільшилися, ціни на продукти харчування, одяг значно зросли. Також постійно потрібні кошти на придбання підручників, шкільного приладдя , оплату харчування в їдальні, ліки . Зазначає, що на даний час працює медичною сестрою та отримує мінімальну заробітну плату. Відповідач участі в житті дитини не бере, сплачує аліменти частково в розмірі 500 грн. [PERSON] являється фізичною особою-підприємцем, здійснює підприємницьку діяльність по продажу металочерепиці, монтажу дахів, має значні доходи та його матеріальне становище дозволяє належно утримувати сина. Окрім того є фізично здоровою особою, інших осіб на утриманні не має Просить збільшити визначений вищезгаданим рішенням суду розмір аліментів та стягувати з відповідача на утримання сина аліменти в розмірі 2500 гривень щомісячно з індексацією відповідно до закону , починаючи з дня подачі позовної заяви до досягнення ним повноліття. Крім того, вказує, що відповідач ухилявся від сплати аліментів визначених рішенням суду, тому в нього виникла заборгованість, яка станом на 01.02.2018 становила 24 099 грн. Враховуючи, що сума неустойки (пені) за порушення відповідачем [PERSON] аліментних зобов`язань перевищує 100 % заборгованості по даному аліментному зобов`язанню, тому згідно положення ст.. 196 СК України, відповідно до котрої у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості, то просить стягнути з відповідача пеню в межах наявної заборгованості по аліментах - 24 099 грн. . Позивач в попередньому судовому засідання підтримала вимоги позову. В судове засідання позивач та її представник не з`явилися, представник подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, просить позовні вимоги задовольнити. Відповідач подав до суду заперечення котрого підтримав в попередньому судовому засіданні посилаючись на те, що позивач звернулась до суду безпідставно, оскільки предмет спору відсутній. Вказує, що за рішенням суду він систематично сплачує на користь відповідача [PERSON] встановлену суму аліментів. Несвоєчасне надходження до [PERSON] аліментів пов`язане не з його несвоєчасною оплатою коштів, а з несвоєчасним перерахуванням коштів на рахунок позивача державною виконавчою службою. Підстав вважати про допущення ним прострочення сплати аліментів немає, тому відсутні підстави для сплати пені Зазначає, що приймав та в подальшому буде приймати участь у вихованні та утриманні сина. Доводи позивача щодо його значних доходів є надуманими , оскільки упродовж тривалого часу він не може влаштуватись на постійну роботу, підробляє на будовах, перепродує будівельні матеріали. Стабільних та значних доходів не отримує. Згідний сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі 1300 грн. щомісячно. В судове засідання відповідач не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Враховуючи пояснення сторін, беручи до уваги подані сторонами докази, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 23.11.2006 року.(а.с.10) Від даного шлюбу у них народився син [PERSON] . [INFO] , що стверджується копією свідоцтва про народження (а.с.11 ). Також встановлено, що 25.12.2012 р.шлюб між сторонами розірвано. Згідно рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 14.09.2010 року з відповідача стягувались аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] в розмірі 330 грн до досягнення повноліття. Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 02.05.2018 року присуджено стягувати з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього [PERSON] щомісячно у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн до досягнення ним повноліття.(а.с. 12-14) На виконання згаданого рішення судом видано 03.07.2019 р. виконавчий лист.(а.с.15) На даний час у позивача погіршився матеріальний стан, суми аліментів в розмірі 1000 грн. не вистачає для утримання сина та забезпечення його належними умовами для життя та духовного розвитку. Згідно ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно дост. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідност. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Крім того ст. 182 СК України передбачає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суми прожиткового мінімуму на 2020 рік встановлено Законом України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" і для дітей віком від 6 до 18 років становить 2218 грн., де прожитковий мінімум - це вартісна величина достатня для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Відповідно до ч.1ст. 192 Сімейного кодексу Українирозмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тобто, законодавець не обмежує право сторони в справі про зміну розміру аліментів звернутися у суд тільки з підстав зміни матеріального стану чи стану здоров`я, а вказує і на інші випадки передбачені Кодексом. На думку суду, на даний час розмір раніше стягнутих аліментів є недостатнім, оскільки в силу свого віку дитина, природньо потребує більших витрат на матеріальне забезпечення, розвиток, освіту та інше, що тягне і відповідну зміну матеріального становища матері. З часу присудження аліментів істотно зріс і прожитковий мінімум для дитини відповідного віку. Матеріальне становище позивача також погіршилося у зв`язку з інфляційними процесами у державі, подорожчанням продуктів харчування та товарів загального вжитку, що є загальновідомим фактом. Відповідно до ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч. 2 ст. 6 Конвенції про права дитини). Частиною 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Суд вважає, що стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини в сумі 1000 грн. щомісячно не відповідає половині прожиткового мінімуму, який з урахуванням постійного зростання цін на продукти харчування, ліки та речі першої необхідності, не забезпечує мінімальні потреби дітей, достатні для їхнього повноцінного розвитку. Враховуючи вищенаведене, беручи до уваги майновий стан сторін по справі, що відповідач не має стабільних доходів, що відповідно до ст. ст. 180, 181 СК України зобов`язаний надавати утримання своїй неповнолітній дитині до досягнення ним повноліття, а також встановлений законом мінімальний розмір аліментів на дитину, враховуючи, що позивачем не надано суду доказів про можливість відповідача сплачувати аліменти на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 2500 грн. щомісячно, суд доходить висновку, що позов в цій частині слід задовольнити частково та змінити розмір аліментів стягуваних щомісячно з [PERSON] на утримання неповнолітнього [PERSON] із твердої грошової суми в розмірі 1000 гривень щомісячно на тверду грошову суму в розмірі 1 500 гривень щомісячно, до досягнення ним повноліття. Відповідно до ч.2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Щодо вимоги про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини , суд встановив. Згідно розрахунку заборгованості складеного головним державним виконавцем Коломийського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Фокін О.Г. , станом на 01.02.2020 року за період з липня 2010 року по січень 2020 року загальна сума заборгованості боржника [PERSON] зі сплати аліментів за виконавчим листом №2-1680, виданим 14.09.2010 р. Коломийським міськрайонним судом становить 24099, 00 грн. (а.с.16-17). Згідно із статтею 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. За правовою природою аліментні зобов`язання - це періодичні платежі, які боржник зобов`язаний сплачувати щомісяця і несвоєчасна сплата яких передбачає настання негативних наслідків матеріального характеру у вигляді стягнення неустойки (пені). В постанові від 25.04.2018 року по справі №572/1762/15-ц Верховний Суд зазначає, що неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: p = (A1 х 1% х Q1) + (A2 х 1% х Q2) + ……. (An х 1% х Qn),де: p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. Суд погоджується з розрахунком позивача по вищевказаній формулі, неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітнього [PERSON] та зауважує, що пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення . Оскільки відповідач, всупереч вимогам ст.12, 13 ЦПК України, не надав належних та допустимих доказів відсутності його вини щодо несплати аліментів у повному обсязі, суд вбачає наявність підстав для стягнення пені. Суд не приймає посилання відповідача на систематичну сплату ним аліментів, оскільки з розрахунку заборгованості чітко видно оплачені ним суми та періоди (а.с.16-17) Також не приймає до уваги посилання щодо несвоєчасного надходження до [PERSON] аліментів , як безпідставні, та вважає, що у виникненні заборгованості є вина відповідача, оскільки будучи обізнаним про свій обов`язок щомісячно сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини , зобов`язання належним чином не виконував. Відповідач вказує, що заборгованість по сплаті аліментів відсутня та представляє суду розрахунок заборгованості по аліментах від 23.09.2020 р.(а.с.46-48), однак як видно з наданого розрахунку у червні останній сплатив 32 194,20 грн., тобто під час розгляду справи в суді, а заборгованість позивачем нарахована станом на 01.02.2020 , відповідно остання як одержувач аліментів звернулася з вимогою про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, що не суперечить чинному законодавству. Відповідно до ч.2 ст. 196 СК України розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. За таких обставин, беручи до уваги матеріальний стан відповідача, відсутність у нього постійного місця роботи, нестабільність доходів, суд вважає, заможливе зменшити розмір неустойки (пені) та вважає, що з відповідача слід стягнути пеню за прострочення сплати останнім аліментів на утримання дитини в сумі 20 000 грн. Згідно з п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3«Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. З урахуванням ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 1681,60 грн.( за дві позовні вимоги позивача яка звільнена від сплати судового збору ) На підставі наведеного та ст. ст. 180, 181, 182, 184,192, 196 СК України,

Outcome: partial