Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-06 00:00:00

Позивач [PERSON], звернувся до суду з позовом до Випасненської сільської ради, [PERSON], [PERSON], [PERSON], про визнання недійсними рішення Випасненської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області № 981-VІ від 22.10.2014 року, відповідно до вимог ст. ст. 3, 4, 5, 81, 90, 155 ЗК України, ст. 321 ЦК України, уточнивши свої позовні вимоги 22.04.2016 року остаточно просить суд: визнати недійсним рішення Випасненської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області шостого скликання № 981-VІ від 22.10.2014 року, яким внесені зміни до рішення сільської ради від 16.10.1997 року № 58 «Про заяву гр. [PERSON]», а саме першим пунктом рішення якого викладено в такій редакції - «Дати дозвіл гр. [PERSON] на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність загальною площею 0,2391 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських споруд і будівель за адресою: [ADDRESS]» . Свої вимоги обґрунтовує тим, що рішенням виконавчого комітету Випасненської сільської ради народних депутатів від 16.10.1997 року № 58 передано [PERSON] у приватну власність земельну ділянку загальною площею 0,25 га для обслуговування житлового будинку та господарських споруд в [ADDRESS]. Відповідно до приписів рішення виконавчого комітету Випасненської сільської ради народних депутатів 16 жовтня 1997 року №58 виникли правовідносини, пов'язані із реалізацією передбаченого ст. 121 Земельного кодексу України права на безоплатну передачу йому земельної ділянки загальною площею 0,25 га із земель комунальної власності територіальної громади села Випасне для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, тобто дане рішення є актом одноразового застосування та вичерпує свою дію фактом його виконання. Одержавши у власність зазначену ділянку він збудував на ній житловий будинок та господарські прибудови, а також виділив землю для городу, на якому вирощував городину. За використання саме 0,25 га землі він надавав плату у встановленому законом порядку. Протягом більше як 2 років між ним та його сусідами йде спір за межі між домогосподарствами, так як твердих меж між ними немає, а кордон між ними умовний, що давало кожному із сусідніх землекористувачів помилкове право претендувати на частку його земельної ділянки. Так, сусід [PERSON] , земельна ділянка якого розташована зліва від земельної ділянки позивача по [ADDRESS] в с. Випасне Білгород-Дністровського району Одеської області і якому надана земельна ділянка в розмірі 0,25 га фактично має ділянку більше ніж йому виділено - 0,26 га; сусіди [PERSON] та [PERSON], земельні ділянки яких розташовані справа від його земельної ділянки в [ADDRESS] яким надана земельна ділянка в розмір 0,25 га фактично мають ділянку більш, ніж виділена - 0,2960 га. Вирішити спір між сусідами мирним шляхом не надається можливим, оскільки фізична особа-підприємець [PERSON], яка займається вимірами земельних ділянок, виміряла його земельну ділянку по умовній межі, яку указали їй [PERSON] і [PERSON], яка на їх розсуд розділяє їх земельні ділянки. Із замірів [PERSON] вийшло, що він нібито володіє ділянкою розміром не 0,25 га, а 0,2391 га, що суперечить рішенню виконкому Випасненської сільради № 58 від 16.10.1997 року про надання [PERSON] земельної ділянки розміром 0,25 га, та фактичним даним. Голова Випасненської сільради також став на сторону відповідачів, замість того, щоб вирішити спір між [PERSON] та сусідами, як того вимагає п.5 ст. 33 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні», діючи в угоду сусідів, запросив його до сільської ради, де запропонував написати заяву, у якій зазначити, що в дійсності [PERSON] володіє земельною ділянкою розміром не 0,25 га, а меншою - 0,2391 га і нібито просить дати дозвіл на оформлення земельної ділянки в менших розмірах. В той же день, 22.10.2014 року, голова сільради [PERSON], виніс заяву [PERSON] на слухання сільської ради шостого скликання, яка була призначена на той же день, без участі самого [PERSON] при розгляді вказаного питання, затвердив підписавши рішення шостого скликання Випасненської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області № 981-VІ. В цьому рішенні було вказано: «Внести зміни до рішення сільської ради від 16.10.1997 року № 58 «Про заяву гр. [PERSON]», а саме перший пункт рішення викласти в такій редакції - «Дати дозвіл гр. [PERSON] на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність загальною площею 0,2391 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських споруд і будівель за адресою: [ADDRESS]», цим самим і були порушені та будуть порушені в майбутньому його права, оскільки він не відмовлявся від частки землі як того вимагає п. а ст. 140 ЗК України, крім того рішення прийнято з порушенням Конституції України, норм Земельного та Цивільного Кодексів, а отже він просить визнати його недійсним. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити з підстав, визначених у позові. Відповідач [PERSON] та представник відповідача [PERSON] з позовними вимогами позивача не згодні, в останньому судовому засіданні в судових дебатах просили суд повернутися до з'ясування обставин справи та дослідження доказів та зупинити провадження по цій справі до вирішення іншої справи у апеляційному суді. Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду від 05.11.2018 року відмовлено відповідачам у прийняти нових доказів та клопотань про заміну неналежного відповідача на належного та зупинення провадження по справі. Відповідачі по справі [PERSON], [PERSON] у судове засідання не з'явились, про день, час та місце слухання справи повідомлялись належним чином, про причину неявки суду не сповістили. Представник Мологівської сільської ради, як правонаступник відповідача Випасненської сільської ради /на підставі рішення Мологівської сільської ради «Про добровільне об'єднання територіальних громад» від 29.08.2017 року № 256-VІІ/ в судове засідання не з'явився, надавши заяву, згідно якої просить розглядати справу без представника сільської ради та винести законне та обґрунтоване рішення. Вислухавши пояснення позивача та його представника, відповідача [PERSON], представника відповідача [PERSON] - [PERSON], дослідивши матеріали справи, ретельно перевіривши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 16 жовтня 1997 року виконавчим комітетом Випасненської сільської ради народних депутатів було винесено рішення № 58 « Про заяву гр. [PERSON]», відповідно до якого передано [PERSON] у приватну власність для обслуговування житлового будинку та господарських будов земельну ділянку площею 0,25 га, розташовану за адресою: с. Випасне [ADDRESS] Білгород-Дністровського району Одеської області /л.с.8/. Землекористувачами суміжних земельних ділянок є відповідачі по справі. Так, відповідно до свідоцтва про право власності від 27.05.2008 року, за [PERSON] було визнано право власності на 1/2 частку в спільному майні, придбаному подружжям за час шлюбу. Спільне сумісне майно, право власності на яке в зазначеній частці посвідчується свідоцтвом про право власності за [PERSON] складається з: житлового будинку з господарськими спорудами під номером [ADDRESS] та складається в цілому з: глинобитного житлового будинку, зазначеного під літерою «А», житловою площею 50,5 кв.м., загальною площею 89,1 кв.м. та надвірних споруд під літерами «Б» - літньої кухні, «В», «Д» - сараїв, «Г» - вбиральні, №1-4, 1 - споруд, розташованих на земельній ділянці площею 6000 кв.м. 17.07.2008 року дане свідоцтво було зареєстровано та КП «Білгород-Дністровське БТІ» було надано витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно (т.1 а.с.73). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 27.05.2008 року, за [PERSON] було визнано право власності на 1/4 частину майна [PERSON], який помер [INFO] року. Спадкове майно, на яке в указаній частці видано це свідоцтво складається з: 1/2 частини житлового будинку з господарськими спорудами під номером [ADDRESS] та складається в цілому з: глинобитного житлового будинку, зазначеного під літерою «А», житловою площею 50, 5 кв.м., загальною площею 89,1 кв.м. та надвірних споруд під літерами «Б» - літньої кухні, «В», «Д» - сараїв, «Г» - вбиральні, № 1-4, 1 - споруд, розташованих на земельній ділянці площею 6000 кв.м. 17.07.2008 року дане свідоцтво було зареєстровано та КП «Білгород-Дністровське БТІ» було надано витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно. 17.07.2008 року дане свідоцтво було зареєстровано та КП «Білгород-Дністровське БТІ» було надано витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно (т.1 а.с.74-75). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 29.11.2014 року, спадкоємцем 3/4 часток майна [PERSON], який помер [INFO] року є його дочка [PERSON]. Спадщина, на яку в указаній частці видано це свідоцтво, складається з 1/2 частки житлового будинку під номером [ADDRESS], що належала померлому на підстав свідоцтва про право власності на житловий будинок. Житловий будинок складається з: глинобитного житлового будинку, зазначеного під літерою «А», житловою площею 50, 5 кв.м., загальною площею 89,1 кв.м. та надвірних споруд під літерами «Б» - літньої кухні, «В», «Д» - сараїв, «Г» - вбиральні, № 1-4, 1 - споруд. 29.11.2014 року дане свідоцтво було зареєстровано та було надано витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі. Крім того, 29.11.2014 року було складено витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за [PERSON] права власності на 3/8 частки в будинку під номером [ADDRESS] (т.1 а.с.78-80). У відповідності до листа № 141/зем від 27.04.2015 року виконавчого комітету Випасненської сільської ради повідомлено, що дійсно [PERSON] проводив оплату за користування земельною ділянкою загальною площею 0,25 га для обслуговування житлового будинку та господарських споруд в с. Випасне по [ADDRESS]. Дійсно користувачі земельної ділянки в [ADDRESS] проводили плату за користування земельною ділянкою загальною площею 0,25 га для обслуговування житлового будинку та господарських споруд. Заборгованість по платі за користування земельною ділянкою загальною площею 0,25 га для обслуговування житлового будинку та господарських споруд в с. Випасне по [ADDRESS] у гр.. [PERSON] немає. На даний час плата спроваджується за користування земельною ділянкою площею 0,25 га, так як підстав про зміну площі (відповідних рішень сільської ради) немає. Також зазначено, що в [ADDRESS] відповідно до записів по господарської книги значиться земельна ділянка загальною площею 0,60 га, в т.ч. 0,25 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських споруд і будівель в [ADDRESS], яка передана у власність гр. [PERSON] згідно рішення сільської ради від 16.10.1997 року № 58 та 0,35 га для ведення особистого селянського господарства в с. Випасне по вул. Октябрській, яка також передана йому у власність згідно рішення сільської ради від 26.06.2002 року № 29 ХХІV. Тобто вся ділянка, яка значиться за даним господарством надана у власність відповідно до вищевказаних рішень. Заборгованості по платі за користування даним земельними ділянками немає /т.1 а.с.115-116/. Згідно листа № 3276/17-07 від 20.05.2015 року Білгород-Дністровської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС в Одеській області, [PERSON] згідно даних Білгород-Дністровської ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області користується земельною ділянкою площею 0,25 га за адресою: Білгород-Дністровський район, с. Випасне (присадибна земельна ділянка). Заборгованості по платі за землю перед бюджетом станом на 19.05.2015 року відсутня /т.1.а.с.114/. Проте, листом № 41 від 14.04.2014 року фізична особа-підприємець [PERSON] повідомила сільському голові Випасненської сільської ради про проведення на підставі заяв [PERSON] та [PERSON] контрольного обміру суміжних земельних ділянок по [ADDRESS] та по [ADDRESS] для будівництва і обслуговування жилих будинків, господарських будівель і споруд (присадибні ділянки) у зв'язку з конфліктною ситуацією, яка виникла. Так, зазначено, що рішеннями Випасненської сільської ради від 19.06.1997 року № 27 та від 16.10.1997 року № 58 гр. [PERSON] та [PERSON] передано у власність земельні ділянки площею по 0,25 га кожному для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) по [ADDRESS] та [ADDRESS]. В результаті обміру підраховано площу земельних ділянок, виготовлено плати. Підрахована площа фактично становить 0,2597 га - на [ADDRESS] ([PERSON].) та 0,2391 га на [ADDRESS] ([PERSON].) с. Випасне. Матеріали обміру направлено на сесію Випасненської сільської ради на розгляд і прийняття відповідних рішень /т.1 л.с.11/. Позивач у своєму позові зазначає, що голова Випасненської сільради замість того, щоб вирішити спір між [PERSON] та сусідами, як того вимагає п.5 ст. 33 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні»,діючи в угоду сусідів, запросив позивача до сільської ради, де запропонував написати заяву, у якій зазначити, що в дійсності [PERSON] володіє земельною ділянкою розміром не 0,25 га, а меншою - 0,2391 га і нібито просить дати дозвіл на оформлення земельної ділянки в менших розмірах. На підставі вищевикладеного, 22.10.2014 року на шостому скликанні Випасненської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області було винесено рішення № 981-VІ «Про внесення змін до рішення сільської ради від 16.10.1997 року № 58 «Про заяву гр. [PERSON]». В цьому рішенні було вказано: «Внести зміни до рішення сільської ради від 16.10.1997 року № 58 «Про заяву гр. [PERSON]», а саме перший пункт рішення викласти в такій редакції - «Дати дозвіл гр. [PERSON] на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність загальною площею 0,2391 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських споруд і будівель за адресою: [ADDRESS]» /т.1 л.с. 159/. Задля повного та об'єктивного розгляду справи, 29.09.2016 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області було винесено ухвалу, відповідно до якої витребувано з Випасненської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області документи, які стали підставою для прийняття рішення Випасненської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області шостого скликання №981-VІ від 22.10.2014 року, яким внесені зміни до рішення сільської ради від 16.10.1997 року № 58 «Про заяву гр. [PERSON]» /т.1 л.с.138/. Листом № 302/зем від 19.10.2016 року надіслані на виконання ухвали Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 29.09.2016 року копії документів, які стали підставою для прийняття рішення Випасненської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області шостого скликання №981-VІ від 22.10.2014 року, яким внесені зміни до рішення сільської ради від 16.10.1997 року № 58 «Про заяву гр. [PERSON]» /т.1 л.с.158-165/. Таким чином, по суті підставою для винесення відповідного рішення стали заява [PERSON] та акт комісії з питань регулювання земельних відносин та охорони навколишнього природного середовища при виконкомі Випасненської сільської ради /т.1 .с.160,164/. Проте, у заяві [PERSON] від 22.10.2014 року, йдеться про те, що йому рішенням від 16.10.1997 року № 58 Випасненської сільради було передано у власність земельну ділянку, проте зазначається, що рішенням ФОП [PERSON] виготовила кадастровий план земельної ділянки, в результаті якої встановила, що площа його земельної ділянки складає 0,2391 га, що майже на 0,01 га менше переданої у власність відповідно до рішення сільради. [PERSON] вказує у своїй заяві, що [PERSON] навіть таких розмірів ділянки не погоджує, а тому він просить голову Випасненської сільської ради надати відповідну відповідь згідно цієї заяви. Щодо акту комісії з питань регулювання земельних відносин та охорони навколишнього природного середовища при виконкомі Випасненської сільської ради від 28.10.2013 року, то у висновку комісії зазначається саме про порушення прав [PERSON], де вказано [PERSON] терміново прибрати теплиці та парники на відстань 2 метрів від межі земельної ділянки гр. [PERSON] та надалі зберігати добро сусідні відносини. Комісія з питань регулювання земельних відносин та охорони навколишнього природного середовища при виконкомі Випасненської сільської ради рекомендувала [PERSON] звернутись в землевпорядну організацію для контрольного обміру своєї земельної ділянки для визначення фактичної площі земельної ділянки. Відповідно до ч. 2 ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Згідно ст.78 ЗК України встановлено, що право власності на землю-це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками; право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них; земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності. Згідно з ч. 1 ст. 83 ЗК України землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами регламентовано статтею 118 ЗК України. Згідно ч. 2 ст. 373 ЦК України, право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону, відповідно до п. п. "а","б" ч.1 ст. 81 ЗК України, громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі придбання за договором купівлі-продажу, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами, безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності, а згідно ч.2 ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч.2 ст.328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Правомірність набуття позивачем права власності на спірну земельну ділянку шляхом безоплатної передачі із земель комунальної власності підтверджується рішенням Випасненської сільської ради № 58 від 16.10.1997 року. Право власності на земельну ділянку відповідно до ст.140 ЗК України може бути припинено за підставами: добровільна відмова власника від права на земельну ділянку; смерть власника земельної ділянки за відсутності спадкоємця; відчуження земельної ділянки за рішенням власника; звернення стягнення на земельну ділянку на вимогу кредитора; відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності та для суспільних потреб; конфіскація за рішенням суду. Доказів вчинення позивачем, як власником будь-яких дій, визначених вказаною статтею, суду не подавалось. Згідно пункту 7 та частини 2 пункту 21 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 3 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» земельні відносини, суб'єктами яких є фізичні чи юридичні особи, органи місцевого самоврядування, органи державної влади, а об'єктами - землі у межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї), регулюються земельним і цивільним законодавством на принципах забезпечення юридичної рівності прав їх учасників, забезпечення гарантій прав на землю (стаття 1 ЦК, статті 2 , 5 Земельного кодексу України; далі - ЗК). Захист судом прав на землю у цих відносинах здійснюється способами, визначеними статтями 16, 21, 393 ЦК, статтею 152 ЗК, у тому числі шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування. Частиною 2 ст. 152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом; визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав;' визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів (ч.3 ст.152 ЗК). Пунктом 34 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», встановлена виключна компетенція міської ради вирішення питань відповідно до закону регулювання земельних відносин. Відповідно до ч. 1 ст. 21 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Згідно з ч. 10 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 16 ЦК України є, зокрема, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. В процесі розгляду справи відповідачі [PERSON] та [PERSON] в якості обґрунтування своїх заперечень проти позову посилались на лист № 545/зем від 11.12.2015 року Випасненської сільської ради, згідно якого повідомлено, що відповідно записів по господарської книги 1970-1973 років за гр. [PERSON] в [ADDRESS] значилась земельна ділянка площею 0,23 га. В цій же книзі площу безпідставно виправлено на 0,25 га. На даний час за вищевказаним господарством рахується площа 0,25 га. Рішенням Випасненської сільської ради № 58 від 16.10.1997 року дану земельну ділянку передано у власність. Разом з тим, архівним відділом Білгород-Дністровської районної державної адміністрації на письмовий запит сільської ради надано витяг, де вказано що загальна площа земельної ділянки складає 0,18 га /т.1 л.с.81/. Проте, посилання відповідачів на вказаний вище лист судом до уваги не приймається з підстав того, що документи, про які йдеться у листі Випасненської сільської ради не були підставою для прийняття спірного рішення Випасненської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області шостого скликання №981-VІ від 22.10.2014 року, яким внесені зміни до рішення сільської ради від 16.10.1997 року № 58 «Про заяву гр. [PERSON]». Більш того, матеріали справи не містять жодних доказів того, що дійсно мало місце безпідставне та незаконне виправлення площі земельної ділянки, що передавалась позивачу у по господарській книзі, ані звернення до правоохоронних органів з приводу вчинення злочину, ані заведення кримінального провадження матеріали справи не містять. Витяг, про який зазначається у листі, де вказано що загальна площа земельної ділянки складає 0,18 га, що наданий на письмовий запит сільської ради архівним відділом Білгород-Дністровської районної державної адміністрації також відсутній у матеріалах справи. Згідно ч.ч.1,4 ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ч.1 ст.55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно ч.1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Стаття 153 ЗК України визначає, що власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України. Згідно з ч. 2 ст. 158 Земельного Кодексу України, виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадяни. Статтею 16 ЦК України зазначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів. За таких обставин, у сенсі правового регулювання даних правовідносин, прийнявши до уваги, що рішення Випасненської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області шостого скликання №981-VІ від 22.10.2014 року, яким внесені зміни до рішення сільської ради від 16.10.1997 року № 58 «Про заяву гр. [PERSON]» суттєво порушує права позивача щодо вільного володіння, розпорядження та користування земельної ділянки, що була передана йому на законних підставах шляхом безоплатної передачі з комунальної власності рішенням № 58 від 22.10.1997 року -17 років назад, крім того оспорюване рішення Випасненської сільської ради безпідставно зменшує площу земельної ділянки позивача, тим самим звужуючи права позивача, без наявних підстав, що передбачені ст. 140 ЗК України, без належних доказів необхідності винесення оскаржуваного рішення, у відсутність необхідних документів для його прийняття, таким чином суд дійшов висновку про те, що вказаний акт органу місцевого самоврядування є незаконним та таким, що порушує права [PERSON], а отже позовні вимоги [PERSON] до Випасненської сільської ради, [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання недійсними рішення Випасненської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області № 981-VІ від 22.10.2014 року є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved