Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом до відповідача ПАТ КБ «Приватбанк», Коростенського відділення ПАТ КБ «Приватбанк» , в якому просить визнати недійсним споживчий кредитний договір у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку від 17.06.2009 року в розмірі 7 тисяч гривень відкритий на ім`я [PERSON] . Свої вимоги обґрунтовує тим, що 17 червня 2009 року Коростенське відділення ПАТ КБ «Приватбанк» Житомирського РУ відкрило до договору б/н кредитну лінію у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку із оплатою відсотків та надало споживчий кредит у розмірі 7000 гривень [PERSON] . На момент укладення договору [PERSON] неодноразово проходила курс лікування в Житомирській психіатричній лікарні, не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. Представник позивач адвокат Крейдін С.О. підтримав позовні вимоги з підстав, викладених в позовній заяві, просить їх задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчать розписки про отримання судової повістки. Представник Ат КБ "Приватбанк" Ляхов надав заяву про розгляд справи без його участі, просить відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки за даним договором відсутня заборгованість. Суд задовольняє позовні вимоги, виходячи з таких підстав. Відповідно до положень ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства , його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі , встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно з ч.ч.2,3ст.41 ЦК України недієздатна фізична особа не має права вчиняти будь-якого правочину. Правочин від імені недієздатної фізичної особи та в її інтересах вчиняє опікун. Із матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що [PERSON] страждає хронічним психічним захворюванням у вигляді шизофренії, параноїчної форми, визнана інвалідом 2 групи. Рішенням Коростенського міськрайонного суду від 14 червня 2016 року визнана недієздатною та над нею встановлено опіку, визнано опікуном [PERSON] . 17 червня 2009 року Коростенське відділення ПАТ КБ «ПриватБанк» Житомирського РУ відкрило кредитну лінію у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку із оплатою відсотків та надало споживчий кредит в розмірі 7000 гривень [PERSON] (а.с. 9). Остання кошти банку не повернула на час подачі позову. За таких обставин банк уклав правочин, який не є дрібним побутовим , із особою, яка в момент вчинення правочину не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними. Дана обставина підтверджується висновком судово - психіатричної експертизи ( 59-60). Згідно роз`яснень п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» необхідно розмежовувати види недійсності правочинів : нікчемні правочини - якщо їх недійсність встановлена законом (ч.1ст.219, ч.1ст.220, ч.1ст.224 ЦК України тощо), та оспорювані - якщо їх недійсність прямо не встановлена законом , але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність на підставах, встановлених законом (ч.2ст.222, ч.2ст.223,ч.1ст.225 ЦК України тощо). Нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом. Оспорюваний правочин може бути визнаний недійсним лише за рішенням суду. На день укладення кредитного договору ( 17.06.2009 року) [PERSON] не була визнана недієздатною і над нею не було призначено опікуна, який би міг схвалювати або не схвалювати такі її дії. У відповідності до вимог ст.225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи. Пленум Верховного Суду України в постанові №9 від 06.11.2009 року"Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" в п. 16 роз`яснив, що правила статті 225 ЦК України поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала в такому стані , коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Згідно висновку судово-психіатричної експертизи від 13.02.2018 року [PERSON] станом на день укладання кредитного договору страждала на психічне захворювання у вигляді шизофренії, параноїчної форми, безперервного типу перебігу, яке почалось у неї в 1981 році. З приводу даного захворювання має 2 групу інвалідності. В момент укладання кредитного договору 17.06.2009 року [PERSON] не могла усвідомлювати наслідки укладання цього договору за рахунок ступеню вираженості наявних у неї психічних розладів у сфері мислення, емоцій, волі, критики. При укладанні спірного договору 17.06.2017 року [PERSON] була не здатна прогнозувати наслідки власних дій в зв`язку з наявністю у неї хронічного психічного захворювання та вираженого апато - дисоціативного дефекту, який сформувався у неї внаслідок даного захворювання. Таким чином, суд приходить до висновку , що укладений 17 червня 2009 року між ПАТ «КБ «Приватбанк» та [PERSON] кредитний договір є недійсним. На підставі викладеного та

Outcome: approved