Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-04 00:00:00

До суду звернулась [PERSON] з вказаним позовом, просила стягнути з відповідача на її користь, суму банківського вкладу (депозиту) у\~розмірі 2198,98 (дві тисячі сто дев»яносто вісім доларів США 98 центів),\~а\~також заборгованість по нарахованим процентам в сумі\~134\~дол. США. Позивач у судове засідання не прибула, просила розглянути справу за її відсутності, позов підтримала, про що надала письмову заяву. Представник відповідача у судове засідання не прибув повторно, про дату розгляду справи повідомлявся належним чином - засобами рекомендованого поштового зв'язку, про причини своєї неявки суд не повідомляв. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозвязку, обєктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяв по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом достовірно встановлено, що 12 січня 2015 року між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» в особі, начальника відділення № 32 [PERSON], який діяв на підставі Положення про відділення та Довіреності від 20 листопада 2014 року, посвідченої приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу [PERSON], за реєстровим № 988, укладений\~Договір-заява № 300131/154267/07-15 про банківський строковий вклад (депозит) «Блискуча сімка» в іноземній валюті\~(далі - Договір). На виконання п. 1 Договору 12.01.2015 року позивач внесла на депозитний рахунок № 2630.7.113956.006 грошові кошти в сумі\~2198,98 (дві тисячі сто дев»яносто вісім доларів США 98 центів),\~строком до 12.04.2015 року (вказаний факт підтверджується меморіальним валютним ордером № 17512 від 12.01.2015 року). Відповідно до п. 3 Договору вкладник має право отримувати суми процентів, нарахованих на Вклад, які відповідно до п. 1.1 Договору складають 8,20-10,0 процентів річних. 14.04.2015 року між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» в особі, начальника відділення № 32 [PERSON], який діяв на підставі Положення про відділення та Довіреності від 20 листопада 2014 року, посвідченої приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу [PERSON], за реєстровим № 988, укладена додаткова угода №1 до договору-заяви № 300131/154267/07-15 про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» в іноземній валюті\~на період з 15 квітня 2015 року по 14 жовтня 2015 року включно. Відповідно до п. 3 Договору вкладник має право отримувати суми процентів, нарахованих на Вклад, які відповідно до п. 1.1 Договору складають 7,6 процентів річних 09.11.2015 року [PERSON] звернулася до начальника відділення № 32 АТ «Банк «Фінанси та Кредит» [PERSON] з заявою про виплату тіла депозиту в розмірі 2198,98 (дві тисячі сто дев»яносто вісім доларів США 98 центів). Після закінчення строку станом на 16.12.2015 року депозитні кошти в розмірі 2198,98 дол. США та відсотки в розмірі 134,00 дол. США не були виплачені відповідачем позивачеві, незважаючи на неодноразові вимоги позивача. Таким чином, взяті на себе зобов'язання відповідач не виконує належним чином, що підтверджується випискою з особового рахунку. Станом на день розгляду справи борг відповідача перед позивачем по депозитному вкладу і процентам становить 2332,98 дол. США. Вказані суми банківського вкладу та процентів станом на день розгляду справи відповідачем позивачеві не сплачені. Відповідач не надав суду належних і допустимих доказів на спростування встановлених судом обставин. Згідно із частиною першою\~статті 1058 ЦК України\~за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Відповідно до\~статті 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність»\~вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Не повернення банком депозитного вкладу суперечить укладеному між сторонами договору та діючому законодавству, адже умови депозитного договору встановлюють обов'язок банка повернути вкладникові депозит. Відповідно до частин першої, другої\~статті 509 ЦК України\~зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно із частиною першою\~статті 1060 ЦК України\~договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Відповідно до ч. 2 ст. 1060 ЦК України\~за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. За договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від іншої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові цю суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, установлених договором. (п. 2.4. Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого\~Постановою Правління НБУ №516 від 03.12.2003 року. (далі -Положення від 03.12.2003 р. №516)). Згідно п. 1.2. Положення від 03.12.2003 р. №516, договір банківського вкладу (депозиту) укладається на умовах видачі вкладу (депозиту) на першу вимогу (вклад (депозит) на вимогу) або на умовах повернення вкладу (депозиту) зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад (депозит). Банки повертають вклади (депозити) та сплачують нараховані проценти у строки, що визначені умовами договору банківського вкладу (депозиту) між вкладником і банком. За договором банківського вкладу (депозиту) незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, розміщених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором (п. 3.3. Положення від 03.12.2003 р. №516). Відповідно до ч. 3\~ст. 1058 ЦК України, до відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу. Статтею 1074 ЦК України\~передбачено, що обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду у випадках, встановлених законом. Грошові кошти згідно договору депозиту належать позивачу на праві приватної власності. Відповідно до змісту\~ст. 41 Конституції України, ст.\~317,\~319,\~321 ЦК України\~власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до\~ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Європейський суд з прав людини у справі «Золотас проти Греції», зазначив наступне: «Суд зазначає, що на підставі\~статті 830 Цивільного кодексу, якщо особа, яка кладе суму грошей у банк, передає йому право користування нею, то банк має її зберігати і, якщо він використовує її на власну користь, повернути вкладнику еквівалентну суму за умовами угоди. Отже, власник рахунку може добросовісно очікувати, аби вклад до банку перебував у безпеці, особливо якщо він помічає, що на його рахунок нараховуються відсотки. Закономірно, він очікуватиме, що йому повідомлять про ситуацію, яка загрожуватиме стабільності угоди, яку він уклав з банком, і його фінансовим інтересам, аби він міг заздалегідь вжити заходів з метою дотримання законів і збереження свого права власності. Подібні довірчі стосунки невід'ємні для банківських операцій і пов'язаним з ними правом. Суд водночас нагадує, що принцип правової певності притаманний усій сукупності статей Конвенції і є одним з основоположних елементів правової держави (Nejdet Sahin і Perihan Sahin проти Туреччини, [ВП], № 13279/05, § 56, 20 жовтня2011 року)». Згідно зі ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело прав». Відмовляючись повернути суму коштів, які належать позивачу на праві власності, відповідач порушує положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст.1 Першого Протоколу, підписаного та ратифікованого Україною, яка у відповідності до ст.5 цього ж протоколу, є додатковою статтею Конвенції. Таке порушення виявилося в наступному: у ст.1 Протоколу №1 вказано, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Слід зазначити також, що укладаючи договір банківського вкладу, банк брав на себе певні ризики, а тому погіршення економічної ситуації в країні не є підставою для невиконання ним своїх договірних зобов'язань. Належним виконанням зобов'язання з боку відповідача є повернення коштів у валюті, визначеній у договорі банківського вкладу, а саме у доларах США, з огляду на наступне: Пленум Верховного Суду України в абз. 3 п. 14\~постанови від 18 грудня 2009 р. N 14 "Про судове рішення у цивільній справі"роз'яснив, що суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом (ч. 2\~ст. 192 ЦК, ч. 3\~ст. 533 ЦК,\~Декрет N 15-93). Враховуючи правову позицію Верховного Суду України викладену в постанові судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 24 вересня 2014 р. у справі N 6-145цс14, де зазначено, що грошове зобов'язання має бути виконане в гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. У силу положень статтей\~192,\~533 ЦК України\~та\~ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 р. N 15-93 "Про систему валютного регулювання і валютного контролю", вирішуючи спір про стягнення боргу за кредитним договором в іноземній валюті, суд повинен установити наявність у банку ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, а встановивши вказані обставини, - стягнути грошову суму в іноземній валюті. Згідно з\~ст. 360-7 ЦПК України\~висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої\~статті 355 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Згідно п. 1.6. «Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами», затвердженого\~постановою Правління НБУ №516 від 03.12.2003 року, Банк сплачує вкладнику суму вкладу (депозиту) і нараховані за ним проценти: - у національній валюті, якщо грошові кошти надійшли на вкладний (депозитний) рахунок у національній валюті; - у валюті вкладу (депозиту), якщо грошові кошти надійшли на вкладний (депозитний) рахунок в іноземній валюті, або на умовах та в порядку, передбачених договором, відповідно до заяви вкладника - в іншій іноземній чи в національній валюті; - у банківських металах, якщо вкладний (депозитний) рахунок відкритий у банківських металах, або на умовах та в порядку, передбачених договором, відповідно до заяви вкладника - у національній валюті. В даному випадку позивачем вносилися грошові кошти в іноземній валюті, в доларах США, і вона вимагала повернути грошові кошти у валюті вкладу, тобто в доларах США. Відповідно до п. 13 додатку 1 до [PERSON] банку України від 08.10.2001 року № 41-204/1948-6044 «Про перелік банків, які мають ліцензію на здійснення банківських операцій, банківську ліцензію або письмовий дозвіл на здійснення операцій з валютними цінностями» у ПАТ «Фінанси та Кредит» наявна ліцензія на здійснення валютних операцій. У зв'язку з наведеним суд вважає, що не суперечить чинному законодавству України стягнення заборгованості по договору банківського вкладу в іноземній валюті, так як саме вона надавалась за договором. З аналогічних підставі підлягає також стягненню заборгованість по процентам, згідно депозитного договору № 300131/154267/07-15 від 12.01.2015 року яка складає 49,86 дол. США та додаткової угоди від 14.04.2015 року 84,14 дол. США, а всього 134 дол. США На підставі встановлених обставин, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в межах заявлених вимог зі стягненням з відповідача на користь позивача зазначеного розміру заборгованості за договором банківського вкладу 2332,98 дол. США та на користь держави судовий збір 604,00 грн.(2332,98 дол. США х 25,89)) де 25,89 грн. курс НБУ національної валюти до 1 дол. США станом на 05.02.2016 року).

Outcome: approved