Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-10 00:00:00

Національна академія внутрішніх справ звернулася до Вінницького районного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про відшкодування витрат за період навчання, мотивуючи його тим, що наказом ректора Київського національного університету внутрішніх справ від 22.07.2005 №76 дск [PERSON] з 01.09.2005 року зараховано курсантом першого курсу денної форми навчання Київського національного університету внутрішніх справ. 29.10.2007 року між КНУВС, комплектуючим органом - УМВС України у Вінницькій області та [PERSON] було укладено договір №Вн-82 про підготовку фахівця за державним замовленням та його працевлаштування, згідно якого [PERSON] навчався за рахунок коштів державного бюджету і після закінчення навчання, повинен відпрацювати за місцем розподілу не менше як три роки, а у разі відмови від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ протягом перших трьох років після закінчення навчання - відшкодувати фактичні витрати за період навчання. З 01.09.2005 року по 19.06.2009 року відповідно до умов договору відповідач у період навчання у КНУВС за державним замовленням за напрямком «Правознавство» перебував на державному забезпеченні харчуванням, речовим майном, грошовим утриманням та житлом із наданням відповідних комунальних послуг. Наказом НАВС від 1.06.2009 року за № 467 відповідачу присвоєно кваліфікацію юриста та видано диплом спеціаліста. Після здобуття вищої освіти відповідно до умов договору відповідач направлений для подальшого проходження служби до УМВС України у Вінницькій області. Наказом УМВС України у Вінницькій області від 15.02.2011 року № 28о/с [PERSON] звільнено з органів внутрішніх справ за порушення дисципліни, тобто до спливу встановленого 3 - річного терміну перебування на службі по закінченню навчання. Оскільки відповідача звільнено з ОВС за порушення дисципліни до закінчення 3-річного терміну перебування на службі після навчання, відповідно до п. 3.1 договору на відповідача покладено обов'язок відшкодувати НАВС витрати на навчання. Відповідач був звільнений з органів внутрішніх справ до закінчення трирічного терміну перебування на службі після навчання, а тому не виконав умови договору. Витрати пов'язані з його утриманням у вищому навчальному закладі склали 19 616 грн. 81 коп., тому позивач звернувся до суду з даним позовом та просив суд стягнути з [PERSON] вищевказані витрати, у зв'язку із його навчанням, а також судові витрати по сплаті судового збору. В судове засідання представник позивача Романенко О.Є. не з`явився, однак 12.02.2014 року через канцелярію суду надав заяву, в якій просить справу розглянути без його участі, також зазначив, що позов підтримує в повному обсязі, просить його задоволити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке повернулося до суду з відміткою Укрпошти "за зазначеною адресою не проживає", а також рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке повернулося до суду з відміткою Укрпошти "за закінченням терміну зберігання". Про причини неявки суд не повідомив, заяв та клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Суд, врахувавши те, що відповідач зареєстрований у встановленому законом порядку за адресою зазначеною у позовній заяві та повістки надсилались судом за даною адресою, вважає, що відповідач належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивача суд ухвалює провести розгляд справи у відсутність відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше як за заявою осіб, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів, тобто кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що відповідно до наказу ректора Київського національного університету внутрішніх справ від 22.07.2005 №76 дск, відповідач [PERSON] з 01.09.2006 року зараховано на навчання на 1 курс навчально - наукового інституту підготовки кадрів кримінальної міліції Київського національного університету внутрішніх справ (а.с. 11). 29.11.2007 року між Київським національним університетом внутрішніх справ в особі ректора Моісеєва Є.М., УМВС України у Вінницькій області в особі начальника Поліщука В.К. та [PERSON] було укладено договір №Вн-82 про підготовку фахівця у Київському національному університеті внутрішніх справ за державним замовленням на денній формі навчання, згідно якого [PERSON] навчався за рахунок коштів державного бюджету і після закінчення навчання, повинен відпрацювати за місцем розподілу не менше як три роки, а у разі відмови від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ протягом перших трьох років після закінчення навчання - відшкодувати фактичні витрати за період навчання (а.с.9, 10). З 01.09.2005 року по 19.06.2009 рік у відповідності з підписаним договором відповідач у період навчання у КНУВС за державним замовленням за напрямком «Правознавство» перебував на державному забезпеченні харчуванням, речовим майном, грошовим утриманням та житлом із наданням відповідних комунальних послуг. Відповідно до наказу КНУВС від 19.06.2009 №467 [PERSON] присвоєно кваліфікацію юриста за спеціальністю «Правознавство» та видано диплом спеціаліста (а.с.12). Після здобуття вищої освіти відповідно до умов договору відповідач направлений для подальшого проходження служби до УМВС України у Вінницькій області. Як вбачається з витягу із наказу УМВС України у Вінницькій області від 15.02.2011 року № 28о/с [PERSON] звільнено з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил за п.64 «є» за порушення дисципліни (а.с.13), тобто до спливу встановленого 3-річного терміну перебування на службі по закінченню навчання. Порядок відшкодування курсантами та випускниками витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах передбачено п.2 затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.03.2007 №313 «Порядку відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ», відповідно до якої відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов'язаних з: грошовим, продовольчим, речовим забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та у зворотному напрямку; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. Згідно ч. 1, 2 п. 5 Порядку витрати у повному обсязі відшкодовуються за період, що перевищує строк строкової служби (1 рік), а за період, що зараховується в строк військової служби - лише витрати, що складають різницю між витратами на утримання курсанта та витратами на утримання військовослужбовця. Згідно довідки про розрахунок фактичних витрат, пов'язаних з утриманням лейтенанта міліції [PERSON] в КНУВС за період з 01.09.2005 року по 19.06.2009 року витрати пов'язані з його утриманням у вищому навчальному закладі складають 19616 грн. 81 коп., з яких витрати на грошове забезпечення - 6279 грн. 98 коп., витрати на харчування - 9486 грн. 00 коп., витрати на речове забезпечення - 1359 грн. 42 коп., витрати на оплату комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв - 2491 грн. 00 коп. Згідно п.14 Порядку працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням, затвердженого Постановою КМУ від 22 серпня 1996 р. N 992, у разі неприбуття молодого фахівця за направленням або відмови без поважної причини приступити до роботи за призначенням, звільнення його з ініціативи адміністрації за порушення трудової дисципліни, звільнення за власним бажанням, звільнення із служби за контрактом військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу у зв'язку з набранням законної сили обвинувальним вироком суду або рішенням суду про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного корупційного правопорушення, через службову невідповідність, у зв'язку з позбавленням військового звання в дисциплінарному порядку, за порушення дисципліни,систематичне невиконання умов контракту військовослужбовцем, особою рядового і начальницького складу, протягом трьох років випускник зобов'язаний відшкодувати у встановленому порядку до державного бюджету вартість навчання та компенсувати замовникові всі витрати. Згідно статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Врахувавши те, що відповідач був працевлаштований за направленням на роботу, але звільнився за порушення дисципліни не пропрацювавши трьох років, суд дійшов висновку, що відповідачем порушено взяті на себе зобов'язання, тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача слід стягнути на користь позивача 229 грн. 40 коп. судового збору.

Outcome: approved