Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей. Свій позов мотивує тим, що з відповідачем вона перебувала у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Рожищенського районного суду Волинської області від 03.11.2020 року розірвано. Від спільного подружнього життя в них народилося троє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . На даний час діти перебувають на її утриманні. Відповідач не приймає належної участі у вихованні дітей та не дає достатньої матеріальної допомоги. Самостійно забезпечити дітей усім необхідним вона не має можливості, так як її робота є сезонною. Разом з тим, зазначає, що відповідач офіційно не працевлаштований, однак за станом здоров`я може надавати матеріальну допомогу, інших дітей на утриманні не має. Враховуючи викладене, просить суд постановити рішення, яким стягувати з [PERSON] на свою користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей - сина [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , дочки [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі по 1200 грн. на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно до досягнення дітьми повноліття. 11.01.2021 року від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого останній позовні вимоги визнав частково. Вказує, що дійсно шлюб між ним та позивачкою розірваний, однак вони проживають разом. Твердження позивача про те, що він не приймає належної участі у вихованні дітей, не заслуговують на увагу, оскільки він постійно здійснює догляд за дітьми, коли остання на роботі. Тобто дбає про своїх дітей, приймав та продовжує приймати участь у їх вихованні та матеріальному забезпеченні. Крім того, вказує, що є інвалідом 2-ї групи пожиттєво, з доходів отримує лише пенсію по інвалідності, розмір якої становить 1712 грн., за кордоном на заробітках ніколи не був, оскільки за станом здоров`я йому протипоказана важка фізична праця, також є ВІЛ інфікований, постійно потребує терапії для підтримки здоров`я, на які затрачає значні кошти. Покликаючись на викладене, вважає, що справедливим буде стягування з нього аліментів на утримання дітей в розмірі 1/3 частки від його доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. В судовому засідання позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала з підстав викладених в позовній заяві, просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] та представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнали частково з підстав викладених у відзиві. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 08 травня 2011 року перебували в шлюбі, який рішення Рожищенського районного суду Волинської області від 03.11.2020 року розірвано (а.с.4). В шлюбі в сторін народилося троє дітей: син [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] . Батьками дітей згідно зазначених свідоцтв є [PERSON] та [PERSON] (а.с.5, 6, 7). В судовому засіданні встановлено, на даний час сторни та їх неповнолітні діти зареєстровані та проживають разом за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою про склад сім`ї №2963 від 09.12.2020, виданою Рожищенською міською радою Рожищенського району (а.с.10). Зі змісту позовної заяви про стягнення аліментів слідує, що між сторонами не досягнуто згоди щодо участі відповідача в утриманні дітей, у зв`язку з чим в останніх існує спір з даного приводу. Статтею 8 ЗУ «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до положень Постанови №3 Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними та чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховуються судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, що відповідає приписам ч.3 ст.181 СК України. Згідно ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. З пояснень сторін, матеріалів справи, зокрема Довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААБ №691683 судом встановлено, що відповідач [PERSON] є інвалідом 2-ї групи довічно (а.с.21). Згідно даної довідки останньому протипоказані фізичні навантаження. Відповідно до довідки про доходи від 05.01.2021 року вбачається, що відповідач перебуває на обліку в Рожищенському об`єднаному управлінні ПФУ у Волинській області і отримує пенсію по інвалідності, розмір якої за період з липня 2020 року по грудень 2020 року становить 10329 грн. (а.с.22). Вищевказані обставини сторонами не заперечуються. Частиною 2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно до ч.1, ч.2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Аліменти слід присудити у твердій грошовій сумі відповідно до заяви одержувача аліментів. При визначенні розміру стягнення аліментів суд приймає часткове визнання відповідачем вимоги про стягнення аліментів, який зазначає про свою спроможність надати утримання дітям, однак у меншому розмірі. Крім цього суд враховує, що відповідач є інвалідом другої групи, інших неповнолітніх дітей на утриманні немає. Також суд приймає до уваги нормативно встановлену величину прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку (від 6 до 18 років - 2395 грн.). Стан здоров`я дітей не має таких особливостей, що істотним чином впливали б на розмір аліментів. Обов`язок утримувати дітей покладено на обох батьків. Таким чином, суд вважає за необхідне стягувати з [PERSON] в користь [PERSON] аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі по 1200 грн. на кожну дитину щомісячно. Відповідно до ст.191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. На підставі п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити дане рішення суду до негайного виконання у межах сплати платежу аліментів за один місяць. Згідно до ч.ч.1, 2 ст.141 ЦПК Українисудовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Крім того, згідно положень ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір", а відповідач звільнений від сплати судового збору на підставі п.9 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір", тому судовий збір компенсуються за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: approved