Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-12 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, в якій посилається на те, що [INFO] в м. Львові померла його мати [PERSON] , [INFO] , після її смерті залишилась спадщина у вигляді однієї другої частини квартири по [ADDRESS] . Він є єдиним спадкоємцем за заповітом щодо майна матері після її смерті. Інших спадкоємців, які б звертались до нотаріуса щодо оформлення спадкових справ після смерті матері [PERSON] чи претендували на спадщину немає. Зазначає, що підставою звернення до суду є невідповідність фактичного місця проживання спадкодавця на день смерті з місцем його реєстрації, через що заявник не має змоги документально оформити спадщину, хоча фактично вступив у володіння та управління спадковим майном, так як на момент відкриття спадщини постійно проживав разом із спадкодавцем і відповідно до вимог ч.3\~ст.1268 ЦК України\~вважається таким, що прийняв спадщину. На підставі вищевикладеного та із посиланням на вимоги ст.ст.\~293,294,\~315-319 ЦПК України\~просить постановити рішення яким встановити факт постійного проживання [PERSON] із спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини, [INFO] . Представник заявника [PERSON] \~та адвокат Якібчук П.П. в судове засідання не з`явилися, належно та вчасно були повідомлені про день, час, місце розгляду справи. До матеріалів справи адвокат Якібчук П.П. додав заяву про слухання справи у їх відсутності, заявлені вимоги підтримує повністю, просить заяву задоволити. Представник заінтересованої особи\~представник П`ятої Львівської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у відсутності їх представника. Суд розглянув справу у відсутності учасників справи на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання звукозаписувальними технічними засобами, що відповідає положенням ч.2\~ст.247 ЦПК України. Суд, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно зі статтею 293\~ЦПК України окреме провадження\~це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У частині четвертій статті 315\~ЦПК України передбачено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи\~залишає заяву без розгляду. Судом встановлено, що [PERSON] звернувся до суду в порядку окремого провадження із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем\~ [PERSON] , яка є матір`ю заявника, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.8 копії спадкової справи № 695/2019). Факт відкриття спадщини підтверджується свідоцтвом про смерть [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с.25). Крім іншого у свідоцтві про смерть зазначено, що [PERSON] померла у м. Львів. Те, що [PERSON] на день смерті проживав без реєстрації у будинку своєї матері в [ADDRESS] підтверджується актом ТзОВ «Сихівська управляюча компанія» від 12.11.2019 №100 (а.с.9). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне їй на праві власності квартиру [ADDRESS] (а.с.8). [PERSON] зазначив, що з 2013 року до дня смерті спадкодавиці [PERSON] , що була його матір`ю, проживав із нею, однак внаслідок відсутності доказів його постійного проживання за вказаною адресою, нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті матері. Будучи допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] надали покази, що вони були сусідами померлої [PERSON] та заявника [PERSON] .. Останній доводиться сином [PERSON] .. Вони проживали постійно разом в [ADDRESS] . [PERSON] за життя доглядав за своєю матір`ю, оскільки та була похилого віку та потребувала постійного догляду за нею. Інших родичів у [PERSON] не було, оскільки її син [PERSON] помер [INFO] . Після смерті [PERSON] його син [PERSON] здійснив її поховання та провів поточний ремонт у квартирі. Відповідно до частини третьої статті 1268\~ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Отже, для підтвердження прийняття спадщини має значення встановлення факту постійного проживання спадкоємця за законом чи заповітом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. У своїй ухвалі № 505/2085/14-ц від 14.09.2016 року Вищий спеціалізований суд з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшов висновку - «якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. З наведених підстав колегія суддів погоджується із висновками апеляційного суду про те, що відсутність реєстрації спадкоємця за останнім місцем проживання спадкодавця сама по собі не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини ч. 3 ст. 1268 ЦК України підтверджуються достатністю інших належних і допустимих доказів.» Аналогічні правові висновки містяться в ухвалі Верховного Суду України № 6-7165св09 від 03 листопада 2010 року, рішенні Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6048327св14 від 11 листопада 2015 року, ухвалі Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6-20158св15 від 21 жовтня 2015 року, а також постанови ВС від 10.01.2019 у справі № 484/747/17. Згідно з частиною першою статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України). Частиною першою статті 1297ЦК\~України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Однак відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296ЦК України). Таким чином, спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку. Згідно з частиною першою статті 4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно роз`яснень, що містяться у п. 2Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року №7, виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому розглядаються заяви про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до п. 23 цієї ж постанови, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Отже для підтвердження прийняття спадщини має значення встановлення факту постійного проживання спадкоємця за законом чи заповітом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Згідно з п. 3.22 Глави 10 "Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України", затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року за №296/5, у разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем може бути: довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем. Таким чином у випадку, якщо спадкоємець фактично постійно проживав із спадкодавцем на момент відкриття спадщини, проте у його паспорті відсутня відмітка про реєстрацію місця проживання разом із спадкодавцем, а також відсутні докази, визначені п. 3.22 Глави 10 "Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України", спадкоємець має право звернутися до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Суд, проаналізувавши зібрані та дослідженні докази в їх сукупності вважає, що є всі підстави для встановлення факту постійного проживання [PERSON] із спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини. Встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем має для заявника юридичне значення та є необхідним для оформлення ним спадкових прав, а так як законом не визначено іншого порядку встановлення даного факту, то суд вважає, що заява підставна та підлягає задоволенню.

Outcome: approved