Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-12 00:00:00

ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості та вказав, що відповідно до укладеного договору б/н від 19.06.2008 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 5040 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п.3.2, п.3.3 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", «Правилами користування платіжною карткою», "Тарифами Банку" які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/ складає між [PERSON] і банком договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. У звязку з порушенням зобовязань за кредитним договором станом на 30.06.2015 року заборгованість відповідача становить 21498,57 грн., а саме: 4931,99 грн. заборгованість за кредитом; 12098,90 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3205,84 грн. заборгованість за пенею та комісією; 250 грн.-штраф (фіксована частина); 1011,84 грн. штраф (процентна складова). Тому позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитом та судові витрати. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, в подальшому подали до суду заяву про уточнення позовних вимог та слухання справи за відсутності представника позивача, уточненні позовні вимоги підтримала. Згідно заяви про уточнення позовних вимог позивач зменшив позовні вимоги та просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по відсоткам за договором б/н від 04.07.2008 року, нарахованих на прострочену заборгованість по кредиту за період з 20.07.2012 року по 20.07.2015 року в сумі 5361,07 грн. В обгрунтування уточнених позовних вимог позивач вказав, що згідно з умовами Кредитного договору б/н від 04.07.2008 року позичальник зобов'язаний здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) в розмірі та в строки, визначені Тарифами та щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом. Отже основними вимогами банку за кредитним договором до боржника є повернення наданих кредитних коштів та отримання відсотків за їх користування. Позивач свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, однак позичальник взяті на себе зобов'язання за договором належним чином до сьогодні не виконав і розмір його простроченої заборгованості по кредиту становить 4931,99грн. Розрахунок відсотків здійснюється до повного погашення заборгованості за кредитом, на суму залишку заборгованості за кредитом. Отже, датою 06/12 (останній день строку дії карти) визначено кінцеву дату для здійснення позичальником останнього щомісячного платежу по погашенню кредиту в розмірі та строки, встановлені Тарифами при відсутності порушень по сплаті простроченої заборгованості, а не кінцевий термін спливу виконання своїх грошових зобов'язань за кредитним договором та припинення зобов'язань в цілому. У випадку неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором та наявності простроченої заборгованості по кредиту, зобов'язання сплати відсотків за час фактичного користування кредитними коштами у позичальника виникає щомісячно, тим самим, позовна давність за вимогами кредитора про повернення процентів за користування кредитом, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу, а тому позивач просить позов задоволити. Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечив, подавши заяву про застосування строку позовної давності за вимогами банку, та просив відмовити в їх задоволенні. В подальшому в судове засідання не зявився повідолмлявся про час та місце слухання справи у встановленому законом порядку. Заслухавши відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що 04.07.2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого на даний час є позивач, та [PERSON] було укладено кредитний договір б/н, згідно якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 5040 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Кредит надано відповідно до Умов і Правил надання банківських послуг (далі - Умови) та Тарифів банку, з якими [PERSON] був ознайомлений, про що свідчить його підпис у заяві про надання кредиту. Вказані обставини підтверджуються: заявою [PERSON] від 04.07.2008 року, Тарифами та порядком погашення по кредиту. Згідно ч.1\~ст.634 Цивільного кодексу України\~договором про приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст.ст.\~526,\~527,\~530 ЦК України\~зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У звязку з порушенням зобовязань за кредитним договором станом на 30.06.2015 року заборгованість відповідача становить 21498,57 грн., а саме: 4931,99 грн. заборгованість за кредитом; 12098,90 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3205,84 грн. заборгованість за пенею та комісією; 250 грн.-штраф (фіксована частина); 1011,84 грн. штраф (процентна складова), що підтверджується розрахунком заборгованості наданим позивачем. Виходячи з наявного в матеріалах справи розрахунку позивача за період з 20.07.2012 року по 20.07.2015 року відповідачу нарахована до сплати заборгованість по відсоткам за договором б/н від 04.07.2008 року в сумі 5361,07грн., нарахована на прострочену заборгованість по кредиту в сумі 4931,99 грн.. Пунктом 2 розділу 1 Умов та правил надання банківських послуг встановлено, що кредитним лімітом (кредитом, кредитною лінією) є розмір грошових коштів, наданих банком клієнту в строк, визначений в договорі, на умовах платності та зворотності (повернення). Відповідно до пунктів 3.1.1, 5.4. розділу II Умов та правил надання банківських послуг строк дії картки вказано на лицевій стороні картки (місяць і рік) і вона дійсна до останнього календарного дня вказаного місяця. Строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця, вказаного на картці. Згідно довідки ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» за кредитним договором б/н на [PERSON] була видана картка №4149605376677290, яка була відкрита 22.06.2008р. і термін її дії - 06/12. Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідача, останній платіж за договором було сплачено відповідачем 08.06.2011 року, після того жодних проплат не було. Відповідно до\~статті 256 ЦК України\~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четвертастатті 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Відповідно до\~статті 253 ЦК України\~перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та пята\~статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Статтею 266 ЦК України\~передбачено, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що за договором про надання банківських послуг (при отриманні позичальником кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким установлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (стаття 257 ЦК України) стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в\~\~повному обсязі\~не після закінчення строку дії договору, а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту(ст.261 ЦК україни). Відповідно до умов договору, укладеного сторонами\~\~кінцевий термін виконання кредитного зобов'язання відповідає строку дії картки. Строк дії картки в договорі визначений до червня 2012 року. Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідача за кредитом в сумі 4931,99 грн. виникла з 31.01.2011 року, останній платіж за договором було сплачено відповідачем 08.06.2011 року, після того жодних проплат не було. У зв'язку з чим, позовна давність щодо заявлених у даній справі вимог банку спливла 30.06.2015 року, а позов у даній справі заявлено позивачем 20.07.2015 року. Аналогічна позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 06 листопада 2013 року (справа №6-116цс13), від 19 березня 2014 року (справа № 6-14цс14), від 19 березня 2014 року (справа №6-20цс14), від 22 жовтня 2014 року № 6-127цс14, які згідно зі\~ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів. Згідно частин 3, 4\~ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що заява відповідача щодо застосування строку позовної давності підлягає задоволенню, і в задоволенні позовних вимог позивача слід відмовити. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed