Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-28 00:00:00

В липні 2015 року [PERSON] звернулась з позовом до Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат», третя особа - Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу тавідшкодування моральної шкоди, в якому просила суд встановити факт її сумісного проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу з [PERSON], [INFO], в період з грудня 2013 року по день його смерті - [INFO], а також стягнути з Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на її користь відшкодування за спричинену моральну шкоду в розмірі 1 210 140,00 гривень, без утримання податку з доходів фізичних осіб. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що з грудня 2013 року по березень 2015 року вона та [PERSON] проживали однією сім'єю в квартирі [ADDRESS], вели спільний побут, мали взаємні права та обв'язки. [INFO] у зв'язку з наїздом транспортного засобу ( електровозу) під час виконування своїх службових обов'язків загинув [PERSON]. З часу смерті [PERSON] вона переносить моральні страждання, душевні переживання, оскільки мали плани на майбутнє, він був годувальником їх родини. Вважає, що їй підприємством спричинена моральна шкода в розмірі 1 210 140,00 гривень, так як [PERSON] був би живий, міг би пропрацювати на підприємстві відповідача до пенсії ( 50 років) , то 3735,00 грн. х 27 років = 1 210 140,00 грн. ( середньомісячна номінальна заробітна плата помножена на час праці до пенсії). В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити. Представник відповідача Колесніченко І.В. в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, вказавши, що вважає позовні вимоги [PERSON] незаконними та необґрунтованими оскільки позивачкою не доведено належними та допустимими доказами факт проживання однією сім'єю з [PERSON] без реєстрації шлюбу, до того ж вважає , що ПАТ «Кривбасзалізрудком» протиправних дій відносно [PERSON], які б знаходились в причинному зв'язку з настанням смерті не вчиняло, тому не може відповідати за шкоду, яка була заподіяна безпосередньо [PERSON], а також іншими конкретно визначеними особами. Представник третьої особи Мороз Н.Ю. в судовому засіданні заперечувала проти позовних вимог в повному обсязі, пояснивши, що позивачкою не доведено факт проживання однією сім'єю з [PERSON] без реєстрації шлюбу, а отже вона не маэ права на відшкодування моральної шкоди. Вислухавши в судовому засіданні пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Суд встановив, що [PERSON], [INFO] працював на підприємстві ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат», шахта «Октябрьська», [INFO] загинув під час виконання робіт на підприємстві ( а.с. 7-8). Актом проведення спеціального розслідування нещасного випадку, від 10 квітня 2015 року за формою Н- 5, встановлено що [INFO] [PERSON] загинув на підприємстві, особами дії або бездіяльність яких призвела до настання нещасного випадку є працівники відповідача, в тому числі і загиблий [PERSON] (а.с.9-16). Вказані обставини підтверджуються також актом форми Н-1 «Про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом» № 12-61 від 20.04.2015 року (а.с. 17-23). Відповідно до довідки № 42 від 25.03.2015 року довідково-інформаційної служби "НОВАКОМ" за адресою квартира [ADDRESS] зареєстровані [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (знято з реєстрації після смерті 20.03.2015 року) (а.с. 25). Вказані обставини сторонами по справі не оспорювались. Так, в позові [PERSON] просила суд встановити факт її проживання з [PERSON], померлим [INFO], однією сім'єю без реєстрації шлюбу в період з грудня 2013 року по день його смерті. Дослідивши надані суду докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню, зокрема суд вважає встановленим факт спільного проживання позивача з [PERSON], померлим [INFO] однією сім'єю без реєстрації шлюбу в період з грудня 2013 року до [INFO], при цьому суд виходить з пояснень допитаних в судовому засіданні свідків: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], які підтвердили факт постійного сумісного проживання [PERSON] та [PERSON] в квартирі, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]., підтвердили вказані свідки і спільний побут вказаних осіб та наявність взаємних прав та обов'язків. Представник відповідача не спростував покази вищевказаних свідків поза розумним сумнівом. Так, факт не звернення [PERSON] до третьої особи, та відомості акту за формою Н-5 розслідування про знаходження на утриманні [PERSON] лише бабусі [PERSON], не спростовують факту спільного проживання позивача з [PERSON], померлим [INFO] однією сім'єю без реєстрації шлюбу, оскільки звернення до Фонду є правом позивача та позивачем (в межах позовних вимог) не ставиться питання про знаходження на утриманні загиблого. Виходячи з положень ст. 3 СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Подружжя вважається сім'єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв'язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Враховуючи встановлені обставини, зважаючи на те, що Сімейний кодекс України набрав чинності 01 січня 2004 року, суд знаходить доведеним та обґрунтованим факт проживання [PERSON] та [PERSON], померлого [INFO], однією сім`єю без реєстрації шлюбу та вважає за доцільне встановити даний факт за період часу з грудня 2013 року по [INFO]. У судовому засіданні також встановлено, що відповідно до розділу 10 акту форми Н-1 «Про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом» № 12-61 від 20.04.2015 року та розділу 6 Акту форми Н-5 «Спеціального розслідування нещасного випадку» від 20.04.2015 року нещасний випадок, внаслідок якого загинув [PERSON], стався внаслідок невиконання посадовими особами відповідача та загиблим вимог законодавства в частині створення на робочих місцях безпечних умов праці, здійснення належного контролю за підлеглими при виконанні ними правил безпеки вибухових робіт. Результатами розслідування вина загиблого у нещасному випадку, який стався з ним встановлена (а.с. 22). Внаслідок смерті [PERSON] , [PERSON] завдано моральної шкоди, яка полягає в наступному: моральні і страждання які вона пережила в день смерті [PERSON] визвали в неї шок, нервове потрясіння у зв'язку із втратою близької їй людини, втратила сенс до життя. [PERSON] був єдиним годувальником їх родини. Звістка про загибель [PERSON] завдала їй глибоких моральних переживань, тривалий час після його смерті вона перебувала у напруженому психічному стані, думки про його втрату не залишають її навіть до теперішнього часу. З вини відповідача, які порушували норми з безпеки праці та не забезпечили безпечні умови роботи, позивачу була спричинена моральна шкода, а саме втрата близької їй людини. У зв'язку з цим змінився образ і якість життя позивача, що завдає їй моральних страждань. Відповідно до вимог статей 1,3, частини четвертої статті 43, частин першої та другої статті 46 Конституції України, Україна, як соціальна держава, зміст і спрямованість діяльності якої визначають права і свободи людини тв. Їх гарантії, проголосила право громадян на належні, безпечні і здорові умови праці, соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника. Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Згідно із ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка завдала, за наявності її вини. Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю ( ч.1 ст.1168 ЦК України). Внаслідок смерті [PERSON] позивачу спричинена моральна шкода, яка полягає у душевних та психічних стражданнях, яких вона зазнала у зв'язку зі смертю близької людини, що призводить до порушення її звичайного способу життя та вимагає від неї додаткових зусиль для його організації. Частиною 3 ст. 23 ЦК України передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно роз'яснень п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р. (з подальшими змінами) "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, тяжкість завданої травми, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили. Аналізуючи зібрані в справі докази, в їх сукупності, суд вважає позовні вимоги [PERSON] до відповідача Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю працівника на виробництві, що підлягають задоволенню частково, беручи до уваги конкретні обставини по справі, порушення вимог законодавства про охорону праці самим загиблим, обсяг фізичних та моральних страждань позивача, їх інтенсивність та довготривалість, істотність вимушених змін у її життєвих стосунках, наслідків, що наступили, суд вважає, що належною компенсацією спричиненої позивачу моральної шкоди є сума в розмірі 50 000 грн. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. У зв'язку з вищевикладеним, суд вважає необхідним судові витрати покласти на відповідача.

Outcome: partial