Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-27 00:00:00

ПАТ КБ ПриватБанк звернулось до [PERSON]з названим позовом, в якому просило стягнути з останнього заборгованість за кредитним договором №б/н від 06.07.2010 року в розмірі 40 292 грн. 18 коп. та відшкодувати сплачені судові витрати. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначав, що відповідно до укладеного між сторонами 06.07.2010 року Договору №б/н, [PERSON] отримав кредит в розмірі 4 200 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг складає між ним та Банком договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Відповідно до Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. При порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 гривень + 5% від суми позову. Вказує, що відповідач [PERSON] зобовязання за вказаним договором належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 28.02.2017 року виникла заборгованість в сумі 40 292 грн. 18 коп., яка складається з наступного: - 3 761 грн. 19 коп. заборгованість за кредитом; - 31 136 грн. 12 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом; - 3 000 грн. заборгованість за пенею та комісією; - 500 грн. штраф (фіксована частина); - 1 894 грн. 87 коп. штраф (процентна складова). Представник позивача в судове засідання не зявився, в письмовому клопотанні просив справу розглядати у їх відсутність, просить позовні вимоги задовольнити, з підстав зазначених в позові, не заперечуючи проти заочного розгляд справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, надав заяву про розгляд справи у його відсутність. При вирішенні позову, поклався на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] підписала Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, згідно якої отримав картку «Універсальна. 55 днів пільгового періоду». Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг складає між ним та Банком договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Відповідно до Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. При порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 гривень + 5% від суми позову. З розрахунку заборгованості за договором № б/н від 06.07.2010 року вбачається, що станом на 28.02.2017 року [PERSON] має заборгованість за кредитом в 40 292 грн. 18 коп., яка складається з наступного: - 3 761 грн. 19 коп. заборгованість за кредитом; - 31 136 грн. 12 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом; - 3 000 грн. заборгованість за пенею та комісією; - 500 грн. штраф (фіксована частина); - 1 894 грн. 87 коп. штраф (процентна складова). Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства (ст. 526 ЦК України). Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 ЦК України). Особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 614 ЦК України). Згідно ст. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК, якщо інше не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. ст. 1049, 1050 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Враховуючи наведене в сукупності, те, що [PERSON] належним чином не виконує обов'язки щодо сплати кредиту та процентів за користування кредитом, суд знаходить, що з [PERSON] на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" слід стягнути: 3 761 грн. 19 коп. заборгованості за кредитом, 31 136 грн. 12 коп. заборгованості по процентам за користування кредитом, задовольнивши позов в цій частині. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). Відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, При порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 гривень + 5% від суми позову. Позивач нарахував відповідачу штрафні санкції відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 гривень штраф (фіксована частина), 1 894 грн. 87 коп. штраф (процентна складова) та одночасно 3 000 грн. заборгованості за пенею та комісією. За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15. При вирішенні питання про стягнення одного із видів неустойки, а саме або штрафних санкцій в сумі 2 394 грн. 87 коп., або 3 000 грн. заборгованості за пенею та комісією, то суд виходить з того, що в розрахунку заборгованості в одній колонці зазначена сума комісії та пені. Однак із розрахунку не вбачається за яку кількість днів розрахована пеня, скільки в цій сумі саме пені, а скільки комісії, то 3 000 грн. заборгованості за пенею та комісією не підлягає стягненню з відповідачки, тому позов в цій частині задоволенню не підлягає. Враховуючи наведене в сукупності, те, що сума позову зменшилась на 3 000 грн., суд знаходить, що з [PERSON] на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" слід стягнути штрафні санкції відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: а саме 500 грн. штрафу (фіксована частина), 1 744 грн. 87 коп. штрафу (5% від суми позову). З [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» належить стягнути судовий збір пропорційно задоволеним вимогам.

Outcome: partial