Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача [PERSON] завдану внаслідок ДТП матеріальну та моральну шкоду у розмірі 10 476,88 грн. та 100 000 грн. відповідно. Обґрунтовуючи свої вимоги посилається на те, що відповідач 07 липня 2013 року близько 22:57 год., керуючи технічно справним автобусом «Богдан» дн [NUMBER], який надежить [PERSON], рухаючись у лівій смузі проїзної частини вул. Бальзака зі сторони вул. Каштанова у м. Києві та виїхавши на регульоване перехрестя із вул. Драйзера на зелений сигнал світлофора, продовжив рух з одночасним виконанням маневру повороту ліворуч, не надавши дорогу мотоциклісту «Патріотмото MARLBORO" дн [NUMBER] (водій [PERSON]) та скоїв зіткнення з останнім. Причиною ДТП є порушення відповідачем вимог п.п. 2.3 (б), 10.1, 16.6 ПДР України, що призвело до травмування, внаслідок чого потерпілий отримав тілесні ушкодження, в результаті яких сталася смерть [PERSON], а щодо відповідача було порушено кримінальну справу за ч. 1 ст. 286 КК України. Завдано і моральну шкоду, яка полягає в тривалих стражданнях. Відповідач відмовляється добровільно відшкодувати завдані збитки. 29 жовтня 2013 року ухвалою Деснянського районного суду м. Києва провадження по справі зупинено до набрання законної сили вироком Деснянського районного суду м. Києва від 15 жовтня 2013 року. 13 січня 2014 року провадження по справі відновлено. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі, посилаючись на викладене в позові. Відповідач в судовому засіданні, призначеному на 22 жовтня 2013 року, позов визнав, однак зазначив, що вирок суду не набрав законної сили, який він має намір оскаржувати в апеляційному порядку. По справі оголошено перерву для витребування вироку, а в подальшому - зупинено провадження по справі. В судове засідання, призначене на 27 січня 2014 року, відповідач не з»явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо відомостей про права та відносини сторін, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності відповідача відповідно до ст.ст. 224-227 ЦПК України та на підставі матеріалів справи постановити заочне рішення, про що не заперечував представник позивача. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку щодо задоволення позову з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено наступне. 07 липня 2013 року близько 22:57 год., відповідач [PERSON], керуючи технічно справним автобусом «Богдан» дн [NUMBER], рухаючись у лівій смузі проїзної частини вул. Бальзака зі сторони вул. Каштанова у м. Києві та виїхавши на регульоване перехрестя із вул. Драйзера на зелений сигнал світлофора, продовжив рух з одночасним виконанням маневру повороту ліворуч, не надавши дорогу мотоциклісту «Патріотмото MARLBORO" дн [NUMBER] (водій [PERSON]) та скоїв зіткнення з останнім. Причиною ДТП є порушення відповідачем вимог п.п. 2.3 (б), 10.1, 16.6 ПДР України, що призвело до травмування потерпілого, внаслідок чого останній отримав тілесні ушкодження, в результаті яких сталася смерть [PERSON] Порушення відповідачем правил безпеки дорожнього руху при керуванні транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілому підтверджується і висновками судів. Вироком Деснянського районного суду м. Києва від 15 жовтня 2013 року [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, і призначено йому покарання у вигляді трьох років позбавлення волі з позбавленням права керуванням транспортними засобами строком на три роки. Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 03 грудня 2013 року вище зазначений вирок залишено без змін. Тобто, володільцем джерела підвищеної небезпеки на момент ДТП був відповідач, який на відповідній правовій підставі керував транспортним засобом. Згідно з ч. 2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, використання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч. 5 даної статті особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Тобто, зазначеною нормою закону встановлено відповідальність володільця джерела підвищеної небезпеки за шкоду, яка стала наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини в цьому його володільця. Виходячи зі змісту ч. 5 цієї статті, не допускається звільнення особи, відповідальної за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки від обов'язку відшкодувати шкоду у зв'язку з необережністю (в тому числі і грубою) потерпілим. Згідно з ч. 1 ст. 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров"я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (доход), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно - курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду, тощо. Суд вважає, що позивачем понесені обґрунтовані витрати, які пов?язані зі зверненням до: - КМКБ СМЕ за видачу необхідних документів - 267,50 грн.; - ритуальної служби СКП Київський Крематорій - 1 560,20 грн.; - ПР КП «Лілея» на організацію поховання - 1 699 грн.; - на придбання продуктів харчування для поминального обіду - 506,18 грн.; - ФОП [PERSON] за організацію поминального обіду - 6 444 грн. Всього на загальну суму 10 476,88 грн. Тобто, квитанції та товарні чеки є письмовими доказами, що відповідають положенням ч. 2 ст. 57 ЦПК України. (а.с.12-16) Будь - яких доказів на їх спростування суду не подано. Щодо вимоги про відшкодування моральної шкоди то згідно з п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України в разі, якщо моральної шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки вона також відшкодовується незалежно від вини особи, яка її завдала. Доводи про спричинення моральної шкоди позивач пов"язує з душевними стражданнями, яких вона зазнала у зв'язку з протиправними діями відповідача, які призвели до смерті її сина, порушенні нормальних життєвих зв'язків, додаткових зусиль для організації подальшого свого життя. Вона є матір»ю одиначкою, а її син був єдиною опорою та надією. При вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди, яку позивач оцінює у 100 000 грн., суд враховує вище викладене, ступінь вини та,

Outcome: partial