Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-28 00:00:00

Головний лікар Хмельницької обласної психіатричної лікарні № 1 (далі - ХОПЛ №1) звернувся до суду з заявою про госпіталізацію до психіатричного закладу в примусовому порядку [PERSON], посилаючись на те, що він страждає на психічний розлад, а лікування та обстеження хворого можливе тільки в умовах стаціонару. На обґрунтування заяви головний лікар ХОПЛ №1 зазначив, що [PERSON] страждає на маячний розлад, через що він виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для себе та оточуючих. 26.01.2018 [PERSON] був оглянутий комісією лікарів-психіатрів ХОПЛ №1, яка підтвердила обґрунтованість рішення про необхідність госпіталізації хворого та лікування в умовах стаціонару, однак під час обстеження [PERSON] не дав усвідомленої згоди на госпіталізацію до психіатричного закладу. В судовому засіданні представник лікарні заяву підтримав пославшись на обставини, викладені в заяві та пояснив, що у [PERSON] встановлений тяжкий психічний розлад, а тому його лікування можливе лише в стаціонарних умовах. [PERSON] в судовому засіданні заперечив проти госпіталізації до психіатричного закладу, вважаючи себе психічно здоровим. Прокурор не заперечує проти задоволення заяви про госпіталізацію хворого. Заслухавши пояснення представника лікарні, вислухавши думку прокурора, дослідивши матеріали справи, суд вважає заяву такою, що підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 14 Закону України "Про психіатричну допомогу" особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Судом встановлено, що [PERSON] страждає на маячний розлад. У хворого спостерігається порушення мислення та поведінки, емоційні розлади, тривожність та підозрілість. Під час обстеження хворий усвідомленої згоди на госпіталізацію в психіатричний стаціонар не дав у зв'язку з неможливістю дати таку згоду. Зазначене захворювання є тяжким, через що хворий виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для себе та оточуючих. Дані обставини підтверджуються: висновком комісії лікарів психіатрів ХОПЛ №1 від 26.01.2018, поясненнями представника лікарні, матеріалами медичної карти стаціонарного хворого № 603 від 26.01.2018, відтак існують підстави визначені ст.14 Закону України „Про психіатричну допомогу. Тому хворий потребує госпіталізації в психіатричний стаціонар в примусовому порядку. Крім того, допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON], яка є матір'ю [PERSON] показала, що її син неодноразово лікувався в психіатричному закладі, так протягом останнього часу поведінка сина змінилася, він став напруженим, агресивним, тривожним, підозрілим, конфліктним, свариться із нею та сусідами. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що [PERSON] є його племінником, поведінка останнього змінилася, він б'є свою матір, свариться з сусідами, агресивний, злісний, потребує лікування. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви головного лікаря ХОПЛ № 1 та госпіталізації [PERSON] в психіатричний стаціонар в примусовому порядку. В той же час, з урахуванням обставин справи, суд вважає, що строк госпіталізації [PERSON] до психіатричного закладу може бути обмежений двома місяцями. На підставі ст. 14, 17, 22 Закону України "Про психіатричну допомогу",

Outcome: approved