Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою про встановлення факту смерті та визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що 04 вересня 2015 року помер її батько [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді 15 штук акцій ВАТ «Мотор Січ». Вона є спадкоємцем батька першої черги. Коли позивач збирала необхідні необхідні документи для прийняття спадщини, то у шафі знайшла розписку від [PERSON] про отримання ним від батька відступної в розмірі 2000 грн. та передачі в рахунок сплати боргу 15 штук акцій ВАТ «Мотор Січ». Оскільки на папірці було зазначено номер відповідача, вона йому зателефонувала та дізналась, що батько за життя заборгував відповідачу грошові кошти в розмірі 10000 грн., а коли вчасно не зміг повернути борг, то надав відступну. Акції відповідачу не потрібні, а потрібні гроші і він би міг йому назад повернути в обмін на суму боргу в розмірі 8000 грн. Вона звернулась до нотаріальної контори для прийняття спадщини, однак їй пояснили, що свідоцтво про смерть батька не встановленого зразка, а, окрім цього, вона пропустила строк звернення до нотаріуса для прийняття спадщини. Тому вона вимушена звернутися до суду для встановлення факту смерті батька та визначення їй додаткового строку для прийняття спадщини. Просила встановити факт смерті батька та визначити їй додатковий строк в два місяці для прийняття спадщини. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, про день, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з підстав, зазначених позивачем у позовній заяві. Відповідно до\~ст.17 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Заява про державну реєстрацію смерті подається не пізніше трьох днів з дня настання смерті або виявлення трупа, а в разі якщо неможливо одержати документ закладу охорони здоров'я або судово-медичної установи, - не пізніше п'яти днів. Державна реєстрація смерті за заявою, поданою у строки, визначені частиною другою цієї статті, та до закінчення одного року з дня настання смерті, проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі встановлення у судовому порядку факту смерті. Відповідно до п.8 ч.1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 257 1 ЦПК України (в редакції на дату звернення до суду) заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Відповідно до роз'ясень, даних в п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] помер 04.09.2015 року, у віці 63 роки у м. Сніжне Донецької області. З огляду на викладене, суд вважає доведеним факт смерті [PERSON] і визначає датою його смерті 04.09.2015 року та місцем смерті м. Сніжне Донецької області. Приписами п.8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України\~встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті, а відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Згідно зі ст. 14 ЦПК України, рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв'язку із встановленим судом фактом. В разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану орган державної реєстрації актів громадянського стану провадить відповідний запис на підставі рішення суду. Встановлення даного факту, що має юридичне значення, необхідно заявнику для державної реєстрації смерті та прийняття спадщини. На підставі викладеного, а також враховуючи те, що законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, суд приходить до висновку про задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території, що надасть їй можливість отримати свідоцтво про смерть видане відповідним державним органом України та отримати спадщину. Згідно копії свідоцтва про народження, 10.10.1986 року народилась [PERSON], батьком якої записано [PERSON]. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно до вимог ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Викладені обставини дають підстави вважати, що позивач пропустила строк, встановлений для прийняття спадщини, з поважних причин, а тому їй необхідно його подовжити. На підставі викладеного, у відповідності зі ст.ст.3, 7, 82, 215 ЦПК України, ст.ст. 1268, 1269, 1272 ЦК України, ст.13 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", суд

Outcome: approved