Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом та просила суд визнати за нею право власності на 1/4 частину квартири [ADDRESS] , загальною площею 56,8 кв.м, в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] . В обґрунтування\~позову зазначила,\~що позивач\~є громадянкою\~України,\~але з\~2000\~року її\~постійним місцем\~мешкання є\~Німеччина місто Дюссельдорф. Раніше позивач мешкала в м. Харкові у квартирі [ADDRESS] . Трикімнатна квартира, яка розташована за адресою: [ADDRESS] була приватизована позивачем, її матір`ю [PERSON] , чоловіком позивача [PERSON] та сином [PERSON] . На їхнє ім`я органом приватизації науково-виробничого об`єднання «Турбоатом» було видано 03 березня 1997 року свідоцтво про право власності на житло на підставі розпорядження № 860 від 20 лютого 1997 року, яке зареєстроване в КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» 11.03.1997 року за реєстровим номером В-28005. У свідоцтві про право власності на житло від 03.03.1997 року, виданого відділом приватизації НПО «Турбоатом» на квартиру [ADDRESS] на ім`я [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] загальна площа квартири вказана 80,7 кв.м. Проте, у зв`язку з уточненням поточної інвентаризації квартири від 24.10.2018, загальна площа квартири склала 80,9 кв.м. Дана похибка у розмірах виникла у зв`язку з тим, що техніком були використані нові технічні засоби обстеження. Із нового технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] вбачається, що квартира 3-кімнатна, загальною площею 80,9 кв.м., житловою 56,8 кв.м. [INFO] 2001 [INFO] у ФРГ м. Дюссельдорф померла мати позивача [PERSON] , [INFO] , уродженка м. Херсон, громадянка України. Після її смерті, залишилась ј частина квартири [ADDRESS] , єдиною спадкоємицею першої черги є позивач, так як на момент смерті померла була вдовою [PERSON] , померлого [INFO] . У результаті приватизації квартири [ADDRESS] , частки співвласників стали складати ј [PERSON] , ј [PERSON] , ј [PERSON] , ј [PERSON] . У зв`язку з тим, що на момент смерті матері, ще не був прийнятий Закон України «Про міжнародне приватне право», позивач по діючому законодавству України, у 6-ти місячний строк, а саме: 24 жовтня 2001 року, звернулася у Першу Харківську державну нотаріальну контору про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] . Крім того, позивач вступила у фактичне керування та розпоряджання спадковим майном, зберігає та у належному стані, сплачує весь час квартирну плату та комунальні послуги. Щорічно приїжджає до м. Харків та декілька неділь мешкає у квартирі. На даний час, виникла необхідність оформити своє законне право на спадщину документально. Позивач звернулася до Першої Харківської державної нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право власності у порядку спадкування по закону після смерті матері, однак 22 червня 2018 року отримала Постанову про відмову у здійсненні нотаріальних дій з посиланням, що місцем відкриття спадщини є постійне місце проживання спадкодавця [PERSON] , а саме Німеччина м. Дюссельдорф, де вона померла, тому видати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно в м. Харкові неможливо. Нотаріус відмовляє позивачу в оформленні спадщини на підставі ст.\~71\~Закону України\~«Про міжнародне\~приватне право» спадкування нерухомого майна регулюється правом держави, на території якої знаходиться це майно, а майна, яке підлягає державній реєстрації в Україні, - правом України. Тому позивач вимушена звернутись до суду, оскільки інакше не може реалізувати своє законне право на спадкове майно. Представник позивача адвокат Усова В.Л. в своїй заяві до суду просила позов задовольнити, справу розглянути в її відсутність. Відповідач в судове засідання не з`явився, але надіслав заяву, в якій просив справу розглянути в його відсутність, так як він не заперечує проти задоволення позову. Визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує права чи свободи інших осіб, а тому приймається судом. Суд, дослідивши письмові матеріали, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що [INFO] народилася позивач [PERSON] , яка є громадянкою України та мешкає з 2000 року у м. Дюссельдорф, Німеччина, що підтверджується копією закордонного паспорту на імя [PERSON] (а.с. 27) Відповідно до свідоцтва про право власності на житло квартира, яка розташована за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON] та членам сімї : [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , видане свідоцтво Відділом приватизації науково-виробничого об`єднання «Турбоатом» 03 березня 1997 року на підставі розпорядження № 860 від 20 лютого 1997 року (а.с. 5) та яке зареєстроване в КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» 11.03.1997 року за реєстровим номером В-28005 (а.с. 7-8). У свідоцтві про право власності на житло від 03.03.1997 року, виданого відділом приватизації НПО «Турбоатом» на квартиру [ADDRESS] на ім`я [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] загальна площа квартири вказана 80,7 кв.м. Проте, у зв`язку з уточненням поточної інвентаризації квартири від 24.10.2018, загальна площа квартири склала 80,9 кв.м. Дана похибка у розмірах виникла у зв`язку з тим, що техніком були використані нові технічні засоби обстеження. Із нового технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] вбачається, що квартира 3-кімнатна, загальною площею 80,9 кв.м., житловою 56,8 кв.м. [INFO] 2001 [INFO] у ФРГ м. Дюссельдорф померла мати позивача [PERSON] , [INFO] , уродженка м. Херсон, громадянка України, що підтверджується свідоцтвом про смерть № 2993/2001 та його перекладом на українську мову (а.с. 11-12). На підтвердження прийняття спадщини позивач [PERSON] подала заяву 24.10.2001 до Першої Харківської державної нотаріальної контори (а.с. 9) Після смерті матері позивача, залишилась ј частина квартири [ADDRESS] , єдиною спадкоємицею першої черги є позивач [PERSON] , так як на момент смерті померла була вдовою [PERSON] , померлого [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] (а.с. 17) Відповідач по справі [PERSON] є співвласником квартири [ADDRESS] , а також є онуком спадкодавця [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , де батьками значаться [PERSON] та [PERSON] , та свідоцтвом про народження [PERSON] , де батьки позивача: [PERSON] та [PERSON] (а.с.18,23). Встановлено, що нотаріусом Першої Харківської державної нотаріальної контори Цукановою О.В. 22 червня 2018 року ухвалено Постанову про відмову у здійсненні нотаріальних дій з посиланням, що місцем відкриття спадщини є постійне місце проживання спадкодавця [PERSON] , а саме Німеччина м. Дюссельдорф, де вона померла, тому видати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно в м [ADDRESS] Харкові неможливо (а.с. 10). Згідност. 1217 Цивільного кодексу України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За правилами ст.\~1218\~Цивільного кодексу\~України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Зі змісту ч. 1ст.\~1222\~ЦК України слідує, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Відповідно до вимог ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. На підставі ст. 1221 ЦК України, п.1.12 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця відповідно до ст. 29 ЦК України. Позивач [PERSON] проживала в м. Дюссельдорф Німеччина, але при цьому мала майно на території України житловий будинок [ADDRESS] . Якщо спадкодавець, якому належало майно на території України мав останнє місце проживання на території іноземної держави, місце відкриття спадщини визначається на підставі Закону України «Про міжнародне приватне право». Згідно ст.\~71\~Закону України\~«Про міжнародне\~приватне право» спадкування нерухомого майна, що підлягає державній реєстрації регулюється правом держави, на території якої знаходиться це майно, а майно, яке підлягає державній реєстрації в Україні, - правом України. Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 При вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5Прикінцевих та перехідних положень ЦК. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житло. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. У відповідності до ч.1ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008р.№ 7 у разі смерті співвласника приватизованого будинку (квартири) частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними (частина друга статті 370, частина друга статті 372 ЦК) ( 435-15 ). Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. Для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду\~України "Про\~судову практику\~у справах\~про спадкування"\~від 30.05.2008р.№\~7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги позивача знайшли своє підтвердження наданими суду письмовими доказами та вимоги щодо визнання права власності по закону за [PERSON] на ј частину квартири [ADDRESS] після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] підлягають задоволенню повністю.

Outcome: approved