Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-23 00:00:00

І. Виклад позиції позивача та відповідача. Від 03.08.2020 року [PERSON] , [PERSON] (далі позивачі) звернулися до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач) з вимогою про поділ майна, що перебуває у спільній частковій власності. Позов обґрунтовують тим, що позивачам та відповідачці на праві спільної часткової власності належить квартира. Виникла необхідність в процедурі виділення в натурі частини нерухомого майна та продажу належних частин вказаного майна, але через особисті неприязні відносини можливості вирішити питання поза судовим шляхом не має, через що вимушені звернутись до суду. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. У судове засідання сторони не з`явилися, надіслали заяви про розгляд справи без їх участі, позивачами позовні вимоги підтримано, відповідачем позовні вимоги визнано (а.с. 28, 67). ІІІ. Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 13.08.2020 року відкрито провадження по справі (а.с. 26). Судом на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. Відповідно до договору купівлі-продажу від 28.07.2020 року [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на праві спільної часткової власності в долях 1/6, 1/6 та 2/3, відповідно, належить квартира, загальною площею 42,4 кв.м., житловою 28,8 кв.м., розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 15-16). На сьогоднішній день виникла необхідність в проведенні процедури виділення в натурі частини нерухомого майна та продажу належних вказаним особам частин вищезазначеної квартири. Через особисті непорозуміння та наявність конфлікту між співвласниками вказаного об`єкту можливості вирішити питання про виділення в натурі частини нерухомого майна мирним шляхом немає. За вищезазначених обставин позивачі не можуть отримати згоду від всіх співвласників нерухомого майна, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Враховуючи викладені обставини, позивачі звернулись до суду за для вирішення вказаного спірного питання. Згідно ст.ст. 316, 319, 321 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У відповідності зі ст. ст. 355, 356, 358 цього ж Кодексу майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб`єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади. Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Згідно ст. ст. 364, 366, 367 Кодексу співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ в натурі частки із спільного майна має наслідком зміну його призначення або проти цього заперечують інші співвласники, спір вирішується судом. Майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Згідно Інструкції Міністерства з питань житлово-комунального господарства України, від 18.06.2007, № 55 "Про затвердження Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна" об`єкти нерухомого майна, які підлягають технічній інвентаризації, відповідно до Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Держбуду України від 24.05.2001 N 127, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10.07.2001 за N 582/5773 (із змінами), а також єдині майнові комплекси, що належать на праві власності і розташовані на одній земельній ділянці, можуть бути поділені на самостійні об`єкти нерухомого майна. Поділ на самостійні об`єкти нерухомого майна провадиться відповідно до законодавства з наданням кожному об`єкту поштової адреси. Поділ на самостійні об`єкти нерухомого майна повинен відповідати умовам, що передбачені чинними будівельними нормами. При підготовці документів про поділ нерухомого майна БТІ проводять різноманітні дії, серед яких є відбір заяв всіх співвласників, підписи яких засвідчені нотаріально за відсутності нотаріально посвідченого договору чи рішення суду щодо порядку користування будинками, будівлями та спорудами. Розрахунок часток у спільній власності на об`єкти нерухомого майна виконується за заявами всіх співвласників об`єктів нерухомого майна. У разі невідповідності розмірів часток, указаних у правовстановлювальних документах, реальним часткам за згодою всіх співвласників здійснюється розрахунок відповідних часток нерухомого майна з метою отримання відповідних правовстановлюючих документів. За відсутності згоди всіх співвласників щодо зміни часток питання вирішується в судовому порядку. Окрім того, за час мешкання у вказаній квартирі позивачі здійснили її реконструкцію, зокрема двокімнатну квартиру загальною площею 42,4 кв.м., житловою 28,8 кв.м., було реконструйовано в однокімнатну квартиру загальною площею 29,9 кв.м., житловою 16,3 кв.м, що розташована за адресою: [ADDRESS] , та трикімнатну квартиру з улаштованим окремим входом загальною площею 65,7 кв.м., житловою 40,7 кв.м, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Вказана реконструкція відбулась за рахунок приєднання до спірного майна суміжної трикімнатної квартири [ADDRESS] , яка на підставі договору купівлі-продажу від 02 листопада 2012 року належить позивачам [PERSON] та [PERSON] на праві спільної часткової власності в рівних долях. Згідно технічних паспортів, виготовлених станом на 25.08.2020 року, зазначені вище квартири, утворені за результатами реконструкції спірного майна, мають: Квартира за адресою: [ADDRESS] має загальну площу 29,9 кв.м., житлову площу 16,3 кв.м. та складається з: - житлова кімната, площею - 16,3 кв.м.; - кухня, площею - 6,0 кв.м.; - санвузол, площею - 2,6 кв.м.; - коридор, площею - 4,1 кв.м.; - балкон, площею - 0,9 кв.м. Квартира за адресою: [ADDRESS] має загальну площу 65,7 кв.м., житлову площу 40,7 кв.м. та складається з: - житлова кімната, площею - 15,7 кв.м.; - житлова кімната, площею - 12,4 кв.м.; - житлова кімната, площею - 12,6 кв.м.; - кухня, площею - 6,4 кв.м.; - санвузол, площею - 2,1 кв.м.; - комора, площею - 4,8 кв.м; - комора, площею - 6,8 кв.м.; - коридор, площею - 4,9 кв.м. З метою реєстрації права власності на об`єкти, утворені в результаті реконструкції, позивачі звернулись до державного реєстратора із відповідними заявами про реєстрацію права власності. Втім, листом №77 від 19.08.2020 року та листом №78 від 19.08.2020 року в реєстрації права власності їм було відмовлено та роз`яснено, що для державної реєстрації права власності на реконструйовані об`єкти нерухомого майна державному реєстратору подається зокрема документ, що засвідчує прийняття в експлуатацію таких об`єктів (а.с.58-59). Також було повідомлено, що прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1) здійснюється шляхом реєстрації відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю поданої замовником декларації про готовність об`єкта до експлуатації. Враховуючи лист державного реєстратора позивачі звернулись до ДАБК виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеської області (далі - ДАБК) з відповідними документами. За результатами розгляду поданих документів, листами № 01-10/271 від 25.08.2020 року та № 01-10/272 від 25.08.2020 року ДАБК у реєстрації декларацій про прийняття в експлуатацію об`єктів їм було відмовлено (а.с. 60-63). Пунктом 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 30.03.2012 року "Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)" зазначено, що при вирішенні питання про відкриття провадження у справі за позовом про визнання права власності на самочинно збудовані об`єкти суд має звертати увагу чи зазначено у позовній заяві відповідно до вимог статті 119 ЦПК обставини щодо звернення позивача до інспекції державного будівельного архітектурного контролю про прийняття об`єкта до експлуатації та посилання на докази щодо зазначених обставин. У разі відсутності посилання на такі обставини або докази суд має відповідно до вимог статті 121 ЦПК залишити позовну заяву без руху та надати строк для усунення недоліків із наслідками, передбаченими частиною другою статті 121 ЦПК. З урахуванням чисельних звернень до органів державного архітектурно-будівельного контролю, питання прийняття реконструйованого об`єкта до експлуатації залишились невирішеними. За змістом ч. 1 ст. 376 ЦК України самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту; або з істотним порушенням будівельних норм і правил. Отже, самочинним є будівництво об`єкта нерухомого майна за наявності будь-якої з умов, зазначених у ній. Таким чином, відсутність дозволу на будівництво тягне визнання такого будівництва самочинним відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України. У розумінні ч. 1 ст. 376 ЦК України самочинним будівництвом є не тільки новостворений об`єкт, а й об`єкт нерухомості, який виник у результаті реконструкції, здійсненої без одержаного дозволу місцевих органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, розробленої та затвердженої в установленому порядку проектної документації, дозволу на виконання будівельних робіт, наданого органами архітектурно-будівельного контролю, оскільки в результаті таких дій об`єкт втрачає тотожність із тим, на який власником (власниками) отримано право власності . Поняття реконструкції об`єкта нерухомості міститься в пункті 3 Державних будівельних норм В.3.2-2-2009 Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт, затверджених наказом Міністерства регіонального розвитку і будівництва України від 22 липня 2009 року № 295, відповідно до якого реконструкція - це така перебудова будинку, наслідком якої є зміна кількості приміщень, їх площі, геометричних розмірів та функціонального призначення, заміна окремих конструкцій. Таким чином, норма ч. 1 ст. 376 ЦК України підлягає застосуванню й до випадків самочинної реконструкції об`єкта нерухомості, у результаті якої об`єкт набуває нових якісних характеристик (зміна конфігурації, площі та кількості приміщень, втручання в несучі конструкції, улаштування дверних прорізів у капітальних стінах тощо; розділ 3.4 Методичних рекомендацій № 146). При цьому за змістом ч. 1 ст. 376 ЦК України правила про самочинне будівництво і його наслідки поширюються на всі випадки будівництва (реконструкції) всіх типів будівель, споруд та іншого нерухомого майна. Згідно з ч. 2 ст. 376 ЦК України головним наслідком самочинного будівництва (реконструкції) є те, що в особи, яка його здійснила, не виникає права власності на нього, як на об`єкт нерухомості. У зв`язку із цим, норми ч. 3 ст. 376 ЦК України можуть бути підставою для задоволення позову про визнання права власності на самочинно збудований (реконструйований) об`єкт нерухомості лише тоді, коли було здійснено самочинне будівництво (реконструкцію) з додержанням архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних, протипожежних та інших норм і правил. Згідно звітів №42-08-20-ТЗ та №43-08-20-ТЗ від 28.08.2020 року про проведення технічного огляду утворених в результаті реконструкції квартир встановлено можливість іх надійної та безпечної експлуатації (а.с. 37-55). Листами управління архітектури та містобудування Чорноморської міської ради Одеської області №012-446 та №012-444 від 14.08.2020 року позивачам повідомлено про відповідність державним будівельним нормам квартир [ADDRESS] та [ADDRESS] (а.с. 56-57). Таким чином, враховуючи наявність позитивних висновків про додержання під час реконструкції об`єктів архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних, протипожежних та інших норм і правил, позовні вимоги підлягають задоволенню з підстав, зазначених у ч.3 ст. 376 ЦК України. V. Оцінка Суду. Відповідно до ч.2 ст.5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» якщо законодавством передбачено прийняття в експлуатацію об`єкта нерухомого майна, державна реєстрація прав на такий об`єкт проводиться після прийняття його в експлуатацію в установленому законодавством порядку. Частина 3 ст. 18 Закону України «Про основи містобудування» забороняє експлуатацію об`єктів, не прийнятих в експлуатацію в установленому законом порядку. Відповідно до змісту пп.1 п. «б» ч.1 ст. 31 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів у порядку, встановленому законодавством, відноситься до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад. Згідно вимог ст.ст. 5, 18 Закону України «Про основи містобудування» будівництво нерухомого майна повинно вестись згідно із затвердженим у встановленому порядку проектом, закінчені будівництвом об`єкти підлягають прийняттю в експлуатацію в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затверджений Постановою КМУ від 13.04.2011 року № 461 (у редакції Постанови КМУ від 08.09.2015 року № 750), введення в експлуатацію можливе на підставі рішення суду про визнання права власності на самочинно збудоване (реконструйоване) нерухоме майно. Частина 2 ст. 383 ЦК України передбачає, що власник квартири може на свій розсуд здійснювати зміни в житлі, за умови, якщо ці зміни не призведуть до порушень прав інших власників (співвласників) житла. Згідно ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання цього права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Право власності є непорушним. Згідно ст. 16 ЦК України - кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права, одним із способів якого є визнання права. Згідно ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 5 ст. 376 ЦК України, на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Враховуючи те, що згідно звітів про проведення технічного огляду квартир [ADDRESS] та [ADDRESS] встановлено технічну можливість надійної та безпечної їх експлуатації, вирішення питання щодо реєстрації права власності на вказані об`єкти можливе лише в разі визнання права власності на об`єкти в судовому порядку, що передбачено Порядком прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженим Постановою КМУ від 13.04.2011 року № 461. Згідно ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання цього права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Право власності є непорушним. Згідно ст. 16 ЦК України - кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права, одним із способів якого є визнання права. Згідно ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 5 ст. 376 ЦК України, на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Враховуючи те, що згідно звітів про проведення технічного обстеження вказаних об`єктів нерухомості встановлено технічну можливість їх надійної та безпечної експлуатації, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] , [PERSON] підлягає задоволенню.

Outcome: approved