Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-27 00:00:00

До суду звернувся позивач [PERSON] з вимогою до відповідача [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП у розмірі 208 604,97 грн., витрати на проведення експертизи - 5000 грн. та, відповідно, понесені витрати на правову допомогу і судовий збір - 3 500 грн. та 2 136, 05 грн. Вимоги позову обґрунтовуються тим, що 02.07.2018 о 16.30 сталося ДТП за участю транспортного засобу «Фольксваген» д/н [NUMBER] під керуванням [PERSON] , який порушив правила дорожнього руху та здійснив зіткнення з транспортним засобом «Форд» д/н [NUMBER] (водій [PERSON] ). Згідно з постановою Подільського районного суду м. Києва від 16 листопада 2018 року подія сталася з вини відповідача, останнього притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП. На виконання вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» цивільно - правова відповідальність відповідача на момент настання дорожньо - транспортної пригоди була застрахована у ПрАА СК «Інтер-Поліс». Відповідно до Полісу ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 100 000 грн., франшиза 500 грн. Розмір страхового відшкодування, який здійснила страхова компанія становить 99 500 грн. Відповідно до Висновку експертного дослідження, вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача складає 308 104, 97 грн., тому простять стягнути різницю у розмірі 208 604, 97 грн. та витрати на проведення експертизи - 5000 грн. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 28 листопада 2019 року позовну заяву передано до Деснянського районного суду м. Києва. Протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями, справу передано на розгляд судді Саламон О.Б. 31 січня 2020 року. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 04 лютого 2020 року позов залишено без руху. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 13 лютого 2020 року відкрито провадження по справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Без повідомлення (виклику) учасників справи. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 04 травня 2020 року постановлено здійснювати розгляд справи в судовому засіданні з викликом осіб. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 22 червня 2020 року призначено автотоварознавчу експертизу. Відповідач скористався правом надання відзиву, додаткових пояснень на позовну заяву, у відповідності з яким вимоги позову вважає безпідставними та необґрунтованими, при цьому саме сторона відповідача просила призначити автотоварознавчу експертизу. Посилається на те, що на момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована та страховик здійснив виплату страхового відшкодування, про що не заперечує і позивач у позовній заяві. Особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), що передбачено чинним законодавством. Зазначає про відсутність доказів на підтвердження розміру шкоди та щодо недоведеності вимог позивача зважаючи на відсутність у матеріалах справи належних та допустимих доказів, які б підтверджували розмір завданих позивачу збитків. В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, просили розглядати за їх відсутності, вимоги позову підтримують у повному обсязі, посилаючись на викладене в ньому. Представник відповідача надав також заяву про розгляд справи за його відсутності, при цьому заперечував щодо позову у повному обсязі. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено. 02 липня 2018 року о 16.30 год. сталося ДТП за участю транспортного засобу «Фольксваген» д/н [NUMBER] під керуванням [PERSON] , який порушив правила дорожнього руху та здійснив зіткнення з транспортним засобом «Форд» д/н [NUMBER] (водій [PERSON] ), що призвело до механічних пошкоджень обох автомобілів. Згідно з постановою Подільського районного суду м. Києва від 16 листопада 2018 року, подія сталася з вини відповідача, якого притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до Висновку експертного дослідження, вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача складає 308 104, 97 грн. Вбачається, що внаслідок ДТП автомобіль «Форд» д/н [NUMBER] отримав механічні пошкодження. На виконання вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» цивільно - правова відповідальність відповідача на момент настання дорожньо - транспортної пригоди була застрахована у ПрАТ СК «Інтер-Поліс». Відповідно до Полісу ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 100 000 грн., франшиза 500 грн. Розмір страхового відшкодування, який здійснила страхова компанія становить 99 500 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України "шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку". Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України "шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою". Згідно зі ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. За змістом ст. ст. 9, 22-31, 35, 36 Закону настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Статтею 1194 ЦК України встановлено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Страховик зобов`язаний виконати свої зобов`язання згідно з укладеними ним договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Страховою компанією ПрАТ СК «Інтер-Поліс» прийнято рішення про виплату страхового відшкодування у розмірі 99 500 грн. за договором обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у зв`язку з настанням страхового випадку, що стався 02 липня 2018 року. Тобто, страховиком сплачено на рахунок позивача суму страхового відшкодування, що не потребує доказуванню у відповідності до ст. 82 ЦПК України. Зазначена обставина підтверджена матеріалами справи та не заперечувалась сторонами. Законодавець передбачив випадок, коли страхової виплати недостатньо для повного відшкодування шкоди статтею 1194 ЦК України, в якій зазначено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Статтею 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що, шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду (абз. 1 та 3 п. 4 постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки»). При визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого вартості такого майна (у разі відшкодування збитків) (п.14 постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки»). Отже, законодавством України чітко передбачено обов`язок відшкодування шкоди, як витрат, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. При цьому, тягар доказування розміру шкоди покладається на потерпілого. Проте, як вбачається із змісту позову, позивач ототожнює поняття «майнова шкода (реальні збитки)» та «відновлювальний ремонт». Статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Згідно з п. 2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (надалі - Методика), вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу (далі - КТЗ), з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості). Відповідно до п. 8.3 Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості. Як вбачається зі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу Ford Mustang, ДНЗ [NUMBER] , vin-номер [NUMBER] , рік його випуску - 1997, строк його експлуатації на момент ДТП складав 21 рік. У відповідності до п. 7.41. Методики, значення коефіцієнта фізичного зносу для складників КТЗ зі строком експлуатації понад 12 років значення ЕЗ приймається рівним 0,7. Відновлювальний ремонт (або ремонт) - це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин. Складова частина КТЗ (складник) - деталь, складова одиниця чи комплектувальний виріб, які відповідають вимогам конструкторської документації (пункт 1.6 Методики). Таким чином, відновлювальний ремонт це складова, яка враховується при визначенні розміру матеріальної шкоди (збитків), проте не є визначальною. Отже, якщо для відновлення пошкодженого в ДТП транспортного засобу ремонт здійснюється методом заміни складових частин, що були пошкоджені, на нові, відшкодовується не повна вартість цих складових частин, а з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників аварійно пошкодженого транспортного засобу. Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 22.03.2017 у справах №910/3650/16 та №910/32969/15, а також у постановах Верховного суду від 06.02.2018 по справі №910/3867/16, від 01.02.2018 по справі №910/22886/16. Тому пред`явлення позивачем вимоги про виплату страхового відшкодування в розмірі повної вартості відновлювального ремонту без урахування коефіцієнта фізичного зносу є неправомірним. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12 березня 2018 року по справі № 910/5001/17. Як вбачається із висновку №03/09 експертизи по визначенню матеріального збитку від 26 листопада 2018 року, що доданий до позову, вступна частина не містить інформації про конкретну дорожньо-транспортну пригоду внаслідок якої було завдано збитків розмір яких визначався. ДТП за участю транспортного засобу відповідача відбулося 02 липня 2018 року. При цьому, огляд пошкоджень транспортного засобу було здійснено експертом лише 25 вересня 2018 року, фактично через кілька місяців після дорожньо-транспортної пригоди за участю відповідача. За таких умов, встановлені висновком №03/09 експертизи по визначенню матеріального збитку від 26 листопада 2018 року пошкодження можуть мати джерело відмінне від ДТП, що сталося за участю відповідача. Відтак, доданий до позову висновок експерта є неналежним доказом. Ухвалою суду від 22 червня 2020 року зупинено провадження по справі до проведення судової автотоварознавчої експертизи. 13 листопада 2020 року до суду надійшов висновок Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру від 05 листопада 2020 року, в результаті чого провадження було поновлено. Як вбачається із висновку Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру від 05 листопада 2020 року по питанню 1, ринкова вартість транспортного засобу «Ford Mustang SVT Cobra», реєстраційний номер [NUMBER] , станом на дату ДТП - 02.07.2018, складала 201 068,10 грн. В свою чергу, висновком № 4 згаданої експертизи встановлено, що вартість відновлювального ремонту без урахування коефіцієнту фізичного зносу транспортного засобу «Ford Mustang SVT Cobra», реєстраційний номер [NUMBER] складає 292 228,76 грн. За змістом ч. 30.1. статті 30 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Як вбачається із висновків Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру від 05.11.2020 №13-3/594, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу «Ford Mustang SVT Cobra», реєстраційний номер [NUMBER] перевищують його вартість до дорожньо-транспортної пригоди, а відтак зазначений автомобіль вважається фізично знищеним. Як зазначено ч. 30.2. ст. 30 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. За таких умов, спростовуються доводи позивача про наявність підстав для стягнення із відповідача вартості відновлювального ремонту транспортного засобу «Ford Mustang SVT Cobra», реєстраційний номер [NUMBER] , що випливає із наявних у справі доказів та приписів Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Разом з тим, абз. 1 та 3 пункту 4 постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз`яснено, що саме потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду. Аналогічної позиції дотримується Верховний Суд у постановах від 24 березня 2021 року по справі №450/3002/17; від 16 грудня 2020 року по справі №465/986/19; від 01 вересня 2020 року по справі № 357/6237/19-ц. Згідно зі ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ч.ч.1,6 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, визначена у зазначеній вище експертизі сума підтверджує вартість пошкодженого транспортного засобу до ДТП, у вчиненні якої визнано винуватим відповідача, але відсутні відомості для визначення вартості пошкодженого транспортного засобу після цього ДТП (ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»), отже, неможливо встановити вартість транспортного засобу після ДТП та відповідно вирахувати різницю між фактичним розміром шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) згідно зі ст. 1194 ЦК України. Аналогічної позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 24 березня 2021 року по справі №523/3212/19. Якщо ТЗ вважається фізично знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю ТЗ до та після ДТП, а також витрати на евакуацію ТЗ з місця ДТП. Для повного відшкодування завданої шкоди і страховиком, і винним водієм судам необхідно встановити ринкову вартість автомобіля до ДТП та вартість деталей, вузлів та агрегатів фізично знищеного ТЗ після ДТП. Аналогічної позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 01 серпня 2018 року у справі № 363/2222/16-ц. В той час, як встановлено ч.ч.3 та 4 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. За змістом ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Як констатовано ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При з`ясуванні, якими доказами кожна сторона буде обґрунтовувати свої доводи чи заперечення щодо невизнаних обставин, суд повинен виходити з принципу змагальності цивільного процесу, за яким кожна сторона несе обов`язки щодо збирання доказів і доказування тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Таким чином, тягар доказування покладається виключно на особу, яка посилається на ту чи іншу обставину. Беручи до уваги вищевказане, суд дійшов висновку про недоведеність вимог позивача зважаючи на відсутність у матеріалах справи належних та допустимих доказів, які б підтверджували розмір завданих позивачу збитків, тому відмовляє у задоволенні позову у повному обсязі.

Outcome: dismissed