Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-30 00:00:00

До Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області звернуся [PERSON] з вказаним позовом в якому зазначив, що 15 червня 1963 року відділом комунального господарства виконавчого комітету [PERSON] міської ради депутатів трудящих було видано свідоцтво про право особистої власності на домоволодіння, яке розташоване за адресою: м. Хмельницький (Лезнево), вул.. Маяковського 34/1 (теперішня Профспілкова 54). Вказаним свідоцтвом було посвідчено право особистої власності на вказане домоволодіння [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в рівних частках кожному відповідно. 18 квітня 1951 року [PERSON] народила доньку [PERSON], батьком якої є [PERSON], шлюб з яким зареєстрований не був. 11 листопада 1957 року між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб, який був розірваний 09.03.1978 року. Від шлюбу вони мали спільну дитину сина [PERSON] 26 жовтня 1973 року померла [PERSON] Після її смерті спадщину, до складу якої входила 1/5 частина вищезазначеного домоволодіння, успадкувала її донька - [PERSON], про що останній 25.02.1988 року нотаріусом було видано свідоцтво про право на спадщину за законом. Таким чином станом на 25.02.1988 рік власниками зазначеного будинку були: [PERSON], [PERSON], [PERSON] по 1/5 частині кожний та [PERSON]Д, 2/5 частини відповідно. Також 14.01.1999 року [PERSON] був виданий державний акт серії ХМ №18183, яким посвідчено її право власності на дві земельні ділянки площами 0,0508 га для ведення особистого селянського господарства та площею 0,0886 га для обслуговування житлового будинку, які розташовані за адресою: м. Хмельницький, вул.. Профспілкова, 54. 16 грудня 2004 року [PERSON] померла. Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входило 2/5 частини житлового будинку з надвірними спорудами, та дві земельні ділянки площею 0,0508 га для ведення особистого селянського господарства і площею 0,0886 га для обслуговування житлового будинку, які розташовані за адресою: м. Хмельницький, вул.. Профспілкова, 54. На час відкриття спадщини разом з [PERSON] постійно проживала її донька [PERSON], яка відповідно до положень ст..1268 ЦК України прийняла спадщину. За своє життя [PERSON] спадщину належним чином не оформила, право власності на спадкове майно не зареєструвала. 27 вересня 2008 року [PERSON] померла. Після її смерті відкрилася спадщина до складу якої входить 3/5 частини житлового будинку з надвірними спорудами (2/5 частини фактично успадковані після смерті [PERSON] та 1/5 частина належна згідно свідоцтва від 15.06.1963 року) та дві земельні ділянки площею 0,0508 га для ведення особистого селянського господарства і площею 0,0886 га для обслуговування житлового будинку, які розташовані за адресою: м. Хмельницький, вул.. Профспілкова, 54. За життя [PERSON] заповіт не залишила, а отже спадкування здійснюється за законом. Він як син померлої, є спадкоємцем за законом першої черги, прийняв спадщину після смерті матері, про що у встановлені законом строки подав до нотаріуса відповідну заяву про прийняття спадщини. Іншими спадкоємцями першої черги, які прийняли спадщину після смерті матері, є її донька [PERSON] та син [PERSON] Оформити свої спадкові права у нотаріальному порядку він не може, оскільки відсутні правовстановлюючі на житловий будинок №54 по вул.. Профспілковій у м. Хмельницькому, за матірю. За таких обставин, з урахуванням поданої заяви про збільшення розміру позовних вимог просив суд встановити факт постійного проживання [PERSON] яка померла 27.09.2008 року спільно із своєю матірю [PERSON], яка померла 16.12.2004 року, на час відкриття спадщини після смерті останньої за адресою: м. Хмельницький, вул.. Профспілкова. 54; визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на 1/5 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований у м. Хмельницькому, по вул.. Профспілковій, 54, що належав померлим [PERSON] та [PERSON]; визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на 1/3 частину земельних ділянок площею 0,0886 га для ведення особистого селянського господарства та площею 0,0508 га для обслуговування житлового будинку, які розташовані у м. Хмельницькому по вул. Профспілковій, 54, які належали померлій [PERSON] В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, просили його задовольнити. Надали суду пояснення, аналогічні викладеним у позові. Відповідач [PERSON] позов не визнала, просила відмовити у його задоволенні. Зазначила, що [PERSON] не має морального права на спадкування після смерті матері. Він не підтримував стосунки ні з матірю ні з ними після її смерті; не приймає участі у догляді за будинком, підтриманні його у належному стані. Крім того зазначила, що [PERSON] ніколи не був зареєстрованим як син їх матері [PERSON] і остання його своїм сином не визнавала. Таким чином спадкоємцями після смерті матері є вона та її рідний брат [PERSON] Відповідач [PERSON] заперечив проти задоволення позову, просив відмовити у його задоволенні. Надав пояснення, аналогічні поясненням відповідача [PERSON] Представник [PERSON] міської ради проти задоволення позову в частині вимог до [PERSON] міської ради заперечила. Зазначила, що жодних прав та законних інтересів позивача [PERSON] міською радою не порушуються у звязку з чим, за наявності інших спадкоємців, які прийняли спадщину, міська рада є неналежним відповідачем у даній справі. Вислухавши пояснення позивача та його представника, відповідачів та представника [PERSON] міської ради, перевіривши матеріали спадкової справи, судом встановлені наступні обставини. В судовому засіданні встановлено, що на підставі рішення виконавчого комітету [PERSON] міської Ради депутатів трудящих №169 від 12 червня 1963 року [PERSON] міським відділом комунального господарство 15 червня 1963 року було видано свідоцтво про право особистої власності на домоволодіння, яким посвідчено право власності на житловий будинок №34/1 по вул.. Маяковського у м. Хмельницькому за [PERSON], [PERSON], [PERSON] [PERSON] та [PERSON] у рівних частках кожному. Право власності за вказаними особами на вказане домоволодіння було зареєстровано у реєстровій книзі №69 15.06.1963 року. Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № витягу 00016881519 від 15.07.2016 року встановлено, що 11 листопада 1957 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту [PERSON] ХМРУЮ у Хмельницькій області був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] (після реєстрації шлюбу [PERSON]) [PERSON], актовий запис №19. 09 березня 1978 року вказаний шлюб був розірваний, що було зареєстровано Міським відділом ДРАЦС Горлівського МУЮ у Донецькій області (актовий запис №159). 26 жовтня 1973 року [PERSON] померла. Після її смерті відкрилася спадщина, яку прийняла її донька [PERSON], яка проживала за адресою: [INFO]. 18 лютого 1988 року [PERSON], як спадкоємиці померлою [PERSON], зам. ст. державного нотаріуса [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно яке складається з 1/5 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд, що розташоване у м. Хмельницькому, вул.. Профспілкова, 54. Право власності на вказане спадкове майно за [PERSON] було зареєстровано 18.02.1988 року в реєстрі за № 2-640. Також встановлено, що на підставі рішення виконкому [PERSON] міської ради від 10.11.1994 року №113 [PERSON] був виданий державний акт на право приватної власності на землю серія ХМ №8163, яким посвідчено право власності останньої на земельну ділянку площею 0,1394 га, що розташована на території [PERSON] міської ради вул. Профспілкова, 54. Згідно плану зовнішніх меж вказана земельна ділянка складається з двох ділянок: №1 площею 0,0866 га яка передана для обслуговування житлового будинку та №2, площею 0,0508 га, яка передана для ведення підсобного господарства. 18 грудня 2004 року [PERSON] померла, що підтверджено свідоцтвом про смерть серія І-БВ № 285442, яке видане повторно [PERSON] відділом ДРАЦС Головного ТУЮ у Хмельницькій області. Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входило 2/5 частини житлового будинку, з відповідною частиною надвірних споруд, а також право власності на земельну ділянку що розташована за адресою: м. Хмельницький вул. Профспілкова 54 (згідно державного акту серія ХМ №8163, який виданий 10.11.1994 року). При цьому суд звертає свою увагу на наступне. У відповідності до ч.ч. 1, 3, 4\~ст. 6 ЗК України\~(в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), громадяни України мають право на одержання у власність земельних ділянок, у тому числі для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка). Передача земельних ділянок у власність громадян провадиться місцевими Радами народних депутатів відповідно до їх компетенції за плату або безплатно. Безплатно земельні ділянки передаються у власність громадян для будівництва та обслуговування будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), в тому числі земельні ділянки, що були раніше надані у встановленому порядку громадянам для цієї мети, у межах граничного розміру, визначеного\~статтею 67 цього Кодексу. Згідно до ч.ч. 1, 2\~ст. 30 ЗК України\~(в редакції Закону від 13 березня 1992 року), який був чинним на час виникнення спірних правовідносин, при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими обєктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі та споруди. При переході права власності громадян на жилий будинок і господарські будівлі та споруди до кількох власників, а також при переході права власності на частину будинку в разі неможливості поділу земельної ділянки між власниками без шкоди для її раціонального використання земельна ділянка переходить у спільне користування власників цих обєктів. Аналогічні положення містяться в нині чинних\~ст. 120 ЗК України та ст. 377 ЦК України. Як розяснив Пленум Верховного Суду України у підпункті ґ пункту 18\~постанови від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», при переході права власності на будівлі та споруди за цивільно-правовими угодами, укладеними до 1 січня 2002 року, згідно з положеннями чинної до цієї дати статті 30 ЗК до набувача від відчужувача переходить належне йому право власності або право користування земельною ділянкою, на якій розташовані будівлі та споруди, якщо інше не передбачалось у договорі відчуження. Після 31 грудня 2001 року в таких випадках право власності на земельну ділянку або її частини могло переходити відповідно до статті 120 ЗК 2001 року на підставі цивільно-правових угод, а право користування\~на підставі договору оренди, укладених відповідно відчужувачем або набувачем. До особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду після 31 грудня 2003 року, згідно зі статтею 377 ЦК, а з часу внесення змін до статті 120 ЗК Законом України від 27 квітня 2007 року № 997-V і згідно зі статтею 120 ЗК, переходило право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором; а якщо договором це не було визначено, до набувача переходило право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для її обслуговування. В разі переходу права власності на будівлі та споруди до кількох осіб право на земельну ділянку визначалось пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено в договорі відчуження останніх, а при переході права власності на будівлі та споруди до фізичних або юридичних осіб, які не могли мати у власності земельні ділянки, до них переходило право користування земельною ділянкою. З 1 січня 2010 року до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача) відповідно до статті 377 ЦК і статі 120 ЗК в редакції Закону України від 5 листопада 2009 року № 1702-VI. Виходячи зі змісту ст. 30 ЗК України (в редакції Закону від 13 березня 1992 року), при переході права власності на житловий будинок, у тому числі у разі будівництва особами на земельній ділянці житлового будинку, у його набувачів відповідно виникає право власності на земельну ділянку. В учасників спільної власності на житловий будинок виникає право спільної власності на земельну ділянку. Аналогічне право в учасників спільної власності на житловий будинок виникає при приватизації земельної ділянки, на якій останній знаходиться. Таку правову позицію висловив Верховний Суд України в постанові від 9 грудня 2015 року (справа № 6-814цс15). На час приватизації [PERSON] земельної ділянки площею 0,0886 га, призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована по вул. Профспілкова, 54 у м. Хмельницькому (10.11.1994 року), це домоволодіння складалося з одного житлового будинку (літ А1 загальною площею 71,7 кв.м), які перебували у спільній частковій власності [PERSON] - 2/5 частин, [PERSON], [PERSON], [PERSON] по 1/5 частині відповідно. Отже, під час передачі Радою земельної ділянки у приватну власність громадян (для обслуговування житлового будинку площею 0,0866 га) [PERSON] набула право на її 2/5 частки, [PERSON], [PERSON], [PERSON] на 1/5 частки земельної ділянки відповідно кожний. Таким чином до складу спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON] входило 2/5 частки житлового будинку, який розташований по вул.. Профспілковій 54 (колишня Маяковського 34/1); 2/5 частки на земельну ділянку площею 0,0866 га, яка передана для обслуговування вказаного житлового будинку та на земельну ділянку площею 0,0508 га, яка передана для ведення особистго підсобного господарства. Відповідно до приписів статей 1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені (ч.ч. 1, 2\~ст. 1225 ЦК України). Відповідно до частин 1, 2, 3, 5 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно відповіді завідувача Першої [PERSON] державної нотаріальної контори №2769/01-16 від 25.10.2016 року встановлено, що спадкова справа після смерті [PERSON]Д, 16.12.2004 року не заводилася. Згідно довідки, виданої комітетом самоорганізації населення мікрорайону Лезнево [PERSON] міської ради народних депутатів №1102 від 29.11.2016 року встановлено, що [PERSON] проживала спільно зі своєю матірю [PERSON] на момент смерті останньої за адресою: м. Хмельницький, вул.. Профспілкова, 54. Вказане підтверджено актом посвідченим головою комітету самоорганізації населення мкр. Лезнево №1101 від 29.11.2016 року. Факт спільного проживання [PERSON] разом з [PERSON] на час її смерті за вищевказаною адресою визнали та не заперечували відповідачі у справі. За таких обставин суд вважає за можливе встановити вказаний факт, а саме що [PERSON] проживала разом зі своєю матірю [PERSON] за адресою: м. Хмельницький, вул.. Профспілкова 54, станом на час смерті останньої. Таким чином [PERSON], відповідно до положень ч.3 ст.1268 ЦК України прийняла спадщину після своєї матері [PERSON] Відповідно до ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Приписами статті 1297 ЦК України визначено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім'я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців. Згідно ст.. 1299 ЦК України (в реакції станом на час виникнення спірних правовідносин якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов'язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна (стаття 182 цього Кодексу). Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна. Отже системний аналіз вказаних норм права свідчить про те, що законодавець розмежовував поняття "виникнення права на спадщину" та "виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини", і пов'язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268\~ЦК\~незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 1297\~ЦК\~встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов'язку у виді втрати права на спадщину. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297\~ЦК) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК). Аналогічні розяснення містяться у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування». 27 вересня 2008 року померла [PERSON] За своє життя [PERSON] заповіту не складала, у звязку з чим спадкування після її смерті здійснюється за законом. Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є її діти: [PERSON], [PERSON] та [PERSON], що підтверджено свідоцтвами про народження сторін, в яких [PERSON] зазначена їх матірю. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яку прийняли її діти: [PERSON] (позивач у справі), [PERSON] і [PERSON] (відповідачі у справі), шляхом подачі у встановлені законом строки заяв до нотаріальної контори про прийняття спадщини. До складу спадщини після смерті [PERSON] входить 3/5 частки житлового будинку з надвірними будівлями, який розташований за адресою: м. Хмельницький вул.. Профспілкова 54 (1/5 частка належна їй відповідно до свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 15.06.1963 року + 2/5 частики успадкована після смерті [PERSON]Д.) 3/5 частики земельної ділянки площею 0,0866 га, яка надана для обслуговування житлового будинку по вул.. Профспілковій 54 у м. Хмельницькому та земельна ділянка площею 0,0506 га для ведення особистого підсобного господарства. Відповідно до ч.1 ст.1278 ЦК України частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. За таких підстав суд вважає що заявлений позивачем позов підлягає частковому задоволенню та за ним, у порядку спадкування за законом після [PERSON], яка померла 27.09.2008 року слід визнати право власності на 1/5 частину житлового будинку з надвірними будівлями, який розташований за адресою: м. Хмельницький, вул.. Профспілкова 54, 1\\5 частину земельної ділянки (загальною площею 0,0866 га) для обслуговування житлового будинку та на 1/3 частину земельної ділянки (загальною площею 0,0508 га) для ведення особистого підсобного господарства. Стосовно доводів відповідачів про те, що [PERSON] не рідним сином [PERSON], а отже прав на спадкування після її смерті не має суд зазначає наступне. Відповідно до положень ст..1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Статтею 1261 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно представленого позивачем свідоцтва про народження (запис поновлено) [PERSON] народився 18 травня 1981 року та його батьками записані: [PERSON] (батько) та [PERSON] (мати). Згідно представленої довідки №120/01-08 від 03.03.2016 року [PERSON] народився 18.05.1981 року у [PERSON] пологовому будинку. Мати [PERSON]. Крім того, постановою [PERSON] окружного адміністративного суду від 06.06.2016 року, яке набуло чинності 29.06.2016 року, був задоволений позов [PERSON] та зобовязано [PERSON] міський територіальний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області внести зміни до актового запису про народження [PERSON] №1 від 25.01.2016 року доповнивши відомостями про батьків у графі «прізвище, імя по батькові громадянство батька» зазначити «[PERSON], громадянин України», у графі «прізвище, імя, по батькові, громадянство матері» зазначити «Хрустальова Валентина Сергіївна». Жодних належних та допустимих доказів того, що позивач не є рідним сином [PERSON] відповідачами не надано. Крім того, суд звертає свою увагу на, те що під час розгляду вищезазначеної справи [PERSON], будучи допитним в якості свідка, стверджував про те, що [PERSON] є його рідним братом. Також суд не приймає до уваги й доводи відповідачів про те, що [PERSON] не має спадкувати після смерті [PERSON], оскільки це б суперечило її волі, у звязку з тим, що жодних доказів того, що за життя [PERSON] позбавила [PERSON] права на спадкування після своєї смерті у встановленому законом порядку в матеріалах справи відсутні і такі докази відповідачами не представлені. Також відповідачами не представлені доказі про наявність підстав, передбачених ст..1224 ЦК України для усунення [PERSON] від спадкування після смерті [PERSON] Стосовно заявлених позивачем вимог до [PERSON] міської ради, суд зазначає, що такі вимоги заявлені безпідставно, оскільки у даному випадку, зважаючи на наявність спадкоємців, які прийняли спадщину, [PERSON] міська рада є неналежним відповідачем у справі. На підставі викладеного,

Outcome: partial