Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з вимогою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивує тим, що 14 липня 2009 року в відділі реєстрації актів цивільного стану Монастириського районного управління юстиції Тернопільської області сторони зареєстрували шлюб, актовий запис №34. Від даного шлюбу дітей не мають. Після реєстрації шлюбу, та на протязі спільного проживання, взаємовідносини між сторонами поступово погіршувались. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, такими як повага до дружини, піклування про створення в сім'ї доброзичливої морально - психологічної атмосфери, не розуміє та не хоче розуміти сутності проблем, що виникають в сім'ї. З його ініціативи в сім'ї постійно виникали конфлікти, крім того, траплялися випадки коли відповідач застосовував фізичну силу до позивача. Свідками конфліктів неодноразово ставали діти позивача від першого шлюбу, що негативно впливає на їх психологічний стан. На протязі тривалого періоду часу сторони спільно не проживають, відповідач влаштовує життя на свій особистий розсуд, спільне господарство не ведеться, а тому вважає, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, суду подала заяву про розгляд справи у її відсутності, свої позовні вимоги підтримує повністю, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про день, час та місце розгляду справи через засоби масової інформації, а саме, газету "Свобода" №101 (2935) від 10 грудня 2014 року, про причини неявки суд не повідомив, заперечення проти позову суду не представив. Тому суд вважає за можливе розгляд справи проводити у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Згідно з ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів, а тому суд, дослідивши матеріали справи не вбачає підстав для відкладення справи і вважає можливим розглянути її на підставі наявних в матеріалах справи доказів з винесенням заочного рішення. Відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд дійшов висновку про задоволення вимог позивача з наступних підстав. Судом встановлено, що 14 липня 2009 року в відділі реєстрації актів цивільного стану Монастириського районного управління юстиції Тернопільської області, сторони зареєстрували шлюб, актовий запис №34, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданого 14 липня 2009 року. Від даного шлюбу дітей у сторін немає. Сімейні відносини між сторонами фактично припинені, подальше спільне життя й збереження родини неможливе. Спір про поділ майна між сторонами по справі відсутній. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України (далі - СК України), шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Згідно з частиною 3 ст. 109 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи те, що шлюбні відносини сторони не підтримують, сумісне проживання остаточно припинено, позивач миритися не бажає і збереження шлюбних відносин суперечить її інтересам, суд приходить до переконання, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] необхідно розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, а тому позовна вимога [PERSON], щодо відновлення її дошлюбного прізвища "[PERSON]" підлягає задоволенню.

Outcome: approved