Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-29 00:00:00

В грудні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» (далі - ПАТ "Альфа-Банк") звернулось до суду з позовом, в якому просило стягнути з відповідача - [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 500942373 від 23.05.2014 року станом на 11.12.2015 року 40 897,91 грн., яка складається з: 25 339,69 грн. по тілу кредиту, 4 774,71 грн. - по відсоткам, 8 383,51 грн. - по комісії, 2 400,00 грн. - штраф, мотивуючи свої вимоги наступним. Так, між ПАТ "Альфа-Банк" та відповідачем [PERSON] 23 травня 2014 року укладено кредитний договір № 500942373, згідно якого Банк надав відповідачу грошові кошти в сумі 25 839,03 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15,99 відсотків річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 26.05.2019 року. Позивач стверджує, що свої зобов`язання виконав на відміну від відповідача. Станом на 11.12.2015 року у відповідача перед позивачем утворилася заборгованість за вищезазначеним кредитним договором на суму 40 897,91 грн., з яких заборгованість за кредитом - 25 339,69 грн., заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 4 774,71 грн., по комісії - 8 383,51 грн., штраф - 2 400,00 грн. (а.с.13) В судове засідання представник позивача не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, окремо зазначив, що позовні вимоги підтримує та проти винесення заочного рішення не заперечує (а.с. 25) Відповідач будучи належним чином повідомленим відповідно до положень ст.74 ЦПК України в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином відповідно до положень ст.74 ЦПК України (а.с. 33, 40, 42) Зважаючи на те, що двічі належним чином повідомлений відповідач в судове засідання не з`явився, а представник позивача наполягає на розгляді справи та проти винесення заочного рішення не заперечує, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку заочного провадження на підставі наявних доказів згідно до положень ст.224-226 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Згідно ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження, 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, 4) яка правова норма підлягає застосування до цих правовідносин. Судом встановлено, що 23 травня 2014 року між ПАТ «Альфа-Банк» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір №500942373, відповідно до умов якого Банк зобов`язався надати клієнту кредит в сумі 25 839,03 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15,99 відсотків річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 26.05.2019 року. (а.с. 6-8) Відповідач свої зобов'язання за умовами укладеного договору не виконує. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Позивач виконав взяті на себе зобов'язання в повному обсязі, а відповідач, всупереч умовам Кредитного договору, не здійснює платежі для погашення суми заборгованості по кредиту та нарахованим процентам, чим порушує взяті на себе договірні зобов'язання. Згідно зі ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Судом встановлено, що договір сторонами укладений в письмовій формі, зазначено його розмір та умови надання кредиту. Статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Сплата заборгованості по кредиту, відсотках та пені обумовлена договором і підлягає стягненню, оскільки відповідач своєчасно не погасив суму кредиту та відсотки за користування кредитом. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідач, не сплативши у вказаний в договорі строк кредит, порушив вимоги ст. 530 ЦК України відповідно до якої, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), тобто згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов?язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов?язання. Відповідно до ч. 1 ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов?язання. Як вбачається з представленого позивачем розрахунку відповідач свої зобов`язання з повернення тіла кредиту та відсотків не виконав, відтак утворилася заборгованість, яка станом на 11.12.2015 року становить: 25 339,69 грн. - заборгованість за кредитом, 4 774,71 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 8 383,51 грн. - по комісії, а також штраф - 2 400,00 грн., загальна сума складає 40 897,91 грн. (а.с. 13) В свою чергу, суд зважає на те, що відповідач своїм правом з`явитися в суд і спростувати доводи позивача не скористався, свій контррозрахунок суду не представив, відтак суд виходить з наданого розрахунку позивача і приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та їх слід задовольнити. Згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума сплачених ним судових витрат. На підставі викладеного та

Outcome: approved