Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з зазначеним позовом, в якому вказала, що з 2003 року вона користується житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами, який складається з: літ. «А»- житловий будинок, літ. «Б»- літня кухня, літ. «В»- сарай, літ. «Е»- вбиральня, «№1»-паркан, літ. «№2»-паркан, літ. «3»-ворота, літ. «№І»-замощення, літ. «К»- колодязь, розташований за адресою: м. Пологи, вул. Карла-Маркса, 536. Право власності на даний житловий будинок та господарські будівлі на сьогодні по документам зареєстровано за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 15.01.2002 року, що підтверджується довідкою КП "Імпульс" Пологівської районної ради від 05.09.2014 року. До теперішнього часу у неї не виникала потреба в реєстрації права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами на своє імя, враховуючи норми чинного законодавства, щодо оформлення у власність земельної ділянки під житловим будинком та господарськими будівлями та спорудами, а саме для отримання свідоцтва про право власності на земельну ділянку для розміщення житлового будинку та господарських будівель та споруд, потрібен технічний паспорт та правовстановлюючий документ на житловий будинок та господарські будівлі та споруди. З часу користування житловим будинком та господарськими будівлями та спорудами, проводить в ньому капітальні та поточні ремонти, слідкує за прилеглою територією, відкрито та безперешкодно користується зазначеним житловим будинком. Прохає суд визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: м. Пологи Запорізької області, вул. К.Маркса,536, за набувальною давністю. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, на вимогах позову наполягає. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав заяву про визнання позову та розгляд справи без його участі. Представник третьої особи Пологівської міської ради в судове засідання не зявився, але подав до суду заяву, про визнання позову та розгляд справи без його участі. Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, дійшов до наступного. З 2003 року позивач [PERSON] користується житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами, який складається з : літ. «А»-житловий будинок, літ. «Б»- літня кухня, літ. «В»- сарай, літ. «Е»- вбиральня, «№1»-паркан, літ. «№2»-паркан, літ. «3»-ворота, літ. «№І»-замощення, літ. «К»- колодязь, розташований за адресою: м. Пологи, вул. Карла-Маркса, 536. Право власності на даний житловий будинок та господарські будівлі на сьогодні по документам зареєстровано за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 15.01.2002 року, що підтверджується довідкою КП "Імпульс" Пологівської районної ради від 05.09.2014 року. На протязі всього часу вона добросовісно, безперервно володіє та відкрито користується даним нерухомим майном, доглядає за ним, проводить в ньому поточний та капітальний ремонти. За весь час ніяких претензій щодо володіння чужим майном до позивача [PERSON] ніхто не предявляв. Згідно ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом пяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність). Відповідно до п.8 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України, правила ст. 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти і розпоряджатися своєю власністю, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним. Статтею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого права, при цьому, охоронюваний законом інтерес треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом обєктивного і прямо не опосередкований у субєктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним обєктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечить Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загально правовим засадам. Стаття 16 ЦК України визначає способи захисту цивільних прав , одним з яких є визнання відповідного права. Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованих Законом України від 17.07.1997 року №475/97ВР, кожна фізична особа або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Враховуючи те, що позивач [PERSON] відкрито, безперервно володіє та користується житловим будинком та господарськими будівлями та спорудами, який складається з: літ. «А»-житловий будинок, літ. «Б»- літня кухня , літ. «В»- сарай, літ. «Е»- вбиральня, «№1»-паркан, літ. «№2»-паркан, літ. «3»-ворота, літ. «№І»-замощення, літ. «К»- колодязь, розташований за адресою: м. Пологи Запорізької області, вул. Карла- Маркса, 536 з 2003 року є підставою для визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, за набувальною давністю. На підставі викладеного, ст.328, 344 ЦК України, ст. ст. 15, 57, 79, 81, 88, 212, 215 ЦПК України, суд,

Outcome: approved