Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-12 00:00:00

В лютому 2021 року представник позивача Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», в особі філії - Головного управління по місту Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просив суд стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором в розмірі 22 952 грн. 24 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2270 грн. В обґрунтування позовних вимог вказував, що 07 квітня 2020 року між сторонами укладено договір у вигляді заяви про приєднання № 537340011/070420 до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки), відповідно до умов якого, останній отримав кредит у розмірі 20000 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 38 % річних. АТ "Ощадбанк" стверджувало, що [PERSON] не дотримується умов кредитного договору, не сплачує кредит, проценти за користування ним у розмірі та порядку, визначеному договором. У зв`язку з цим позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість за договором від 07 квітня 2020 року у розмірі 22952 грн. 24, яка складається з : 19 886 грн. 16 коп. - загальна сума основної заборгованості, 2917 грн. 41 коп. - заборгованість по сплаті відсотків, комісія - 112 грн. 93 коп., 3 % річних на суму простроченого кредиту - 24 грн. 45 коп. та 3 % відсотка річних на суму нарахованих та несплачених процентів у розмірі 11 грн. 29 коп. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12 лютого 2021 року головуючим суддею у даній цивільній справі визначено суддю Шролик І.С . Ухвалою Оболонського районного суду від 26 лютого 2021 року відкрито спрощене позовне провадження та призначено справу до розгляду. Позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. 02 березня 2021 року від представника позивача - Потапчук Я.В. на електронну адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи без їх участі, а також зазначено, що не заперечують проти заочного розгляду справи. Відповідач в судові засідання призначені на 22 березня 2021 року та 13 квітня 2021 року не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Копія позовної заяви та ухвала суду про відкриття спрощеного позовного провадження надсилалась відповідачу на адресу зареєстрованого місця проживання: [ADDRESS] (а.с 25). Конверт повернувся з відміткою «за зазначеною адресою не проживає». Клопотання про відкладення розгляду справи, до суду відповідач не надіслав, про причину неявки суд не повідомив, відзив та інші заяви з процесуальних питань від нього до суду не надходили. Відповідно до ч. 8 ст.178 ЦПК України в разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін у справі за наявними матеріалами справи та ухвалити заочне рішення відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи. В зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Судом встановлено, що 07 квітня 2020 року між Акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі територіально відокремленого без балансового відділення № 10026/0177 філії - Головного управління по місту Києву та Київській області та [PERSON] укладено договір у вигляді заяви про приєднання та заяви про встановлення відновлювальної кредитної лінії № 537340011/070420 до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки), відповідно до умов якого, останній отримав кредит у розмірі 20000 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 38 % річних. Згідно п. 3.1 заяви шляхом підписання цієї заяви про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку клієнт беззастережно приєднується до ДКБО фізичних осіб. Згідно п. 5.1.4 заяви процентна ставка за кредитом є фіксованою та складає 0,001 відсотків річних за користування кредитними коштами протягом Грейс-періоду у випадку безготівкового розрахунку за товари та послуги з використанням платіжної картки. Згідно п. 5.1.6 комісійна винагорода за обслуговування використаної частини встановленого кредиту складає 2.99 відсотків від використаної частини встановленого кредиту та сплачується щомісячно. Відповідно до Додатку № 1 до основного договору (ДКБО), плата за перевищення витратного ліміту по поточному рахунку (овердрафт) становить 38 відсотків річних. Згідно з наданим банком розрахунком заборгованість відповідача за кредитним договором № 9927472 від 07 квітня 2020 року станом на 11 грудня 2020 рокус тановить 22 952 грн. 24 коп., яка складається з наступного: 19 886 грн. 16 коп. - заборгованість за основним боргом (кредитом), відсотки за користування кредитом - 2917 грн. 41 коп., комісія - 112 грн. 93 коп, 3 % річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) - 24 грн. 45 коп. та 3 % річних на суму нарахованих та несплачених відсотків - 11 грн. 29 коп. (а.с. 15-16). Між сторонами виник спір стосовно не належного виконання відповідачем, як позичальником, взятих на себе кредитних зобов`язань. За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За приписами ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Право АТ "Ощадбанк" вимагати дострокове повернення кредиту за договором від 07 квітня 2020 року у випадку невиконання позичальником умов договору передбачено п. п. 1.23 договору. З аналізу норм ст. ст. 1048, ч. 2 ст. 1050 ЦК України вбачається, що пред`явленням вимоги до позичальника є як направлення йому вимоги про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором, так і пред`явлення до нього позову. Позивач реалізував своє право на дострокове стягнення усієї заборгованості за кредитним договором 07 квітня 2020 року шляхом пред`явлення позову до суду. Стаття 13 ЦПК України встановлює, що суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Саме на позивача покладено процесуальний обов`язок довести заявлені позовні вимоги. У зв`язку з тим, що відповідачем не надано до суду заперечень проти позову, доказів в підтвердження того, що ним належним чином виконувалися умови кредитного договору, суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення заборгованості за кредитним договором є обґрунтованими, такими, що підлягають задовленню. Судом перевірений розрахунок заборгованості наданий представником позивача, який суд вважає вірним. Повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором від 07 квітня 2020 року в сумі 22 952 грн. 24, яка сккладається з: 19 886 грн. 16 коп. - загальна сума основної заборгованості, 2917 грн. 41 коп. - заборгованість по сплаті відсотків, комісія - 112 грн. 93 коп., 3 % річних на суму простроченого кредиту - 24 грн. 45 коп. та 3 % відсотка річних на суму нарахованих та несплачених процентів у розмірі 11 грн. 29 коп. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, беручи до уваги те, що понесені позивачем судові витрати пов`язані з розглядом справи, їх розмір є обґрунтованим та доведеним. З урахуванням ціни позову, та розміру задоволених позовних вимог згідно ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2270 грн. (а.с. 1). На підставі викладеного,

Outcome: approved