Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-07 00:00:00

В березні 2020 року ФОП [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом посилаючись на те, що 25 жовтня 2012 року між Фізичною особою-підприємцем [PERSON] , як орендарем, та уповноваженою особою від співвласників [PERSON] , як орендодавцем, було укладено договір оренди землі, за умовами якого орендодавець передала Орендарю у строкове, платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, що знаходиться в спільній частковій власності, площею 66,5032 га (всього 27 часток), що розташована на території Бургунської сільської ради Бериславського району Херсонської області, строком на 27 років, починаючи від дня його державної реєстрації. Державну реєстрацію Договору проведено у Відділі Держкомзему у Бериславському районі, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 25 жовтня 2012 року за №652060004002757. Згідно з пунктом 8 Договору його укладено на 27 (двадцять сім) років, починаючи з моменту його державної реєстрації. Після закінчення строку Договору орендар має переважне право на поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії Договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію. Строк дії зазначеного Договору спливає 25 жовтня 2039 року. За умовами п.43 Договору б/н від 25.10.2012 року договір набирає чинності після підписання сторонами та державної реєстрації. Відповідно до п. 39 Договору від 25.10.2012 року розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається. Але, до закінчення дії вищезазначеного Договору, 01.01.2018 року між [PERSON] та ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» було укладено новий договір оренди землі, за яким [PERSON] передав ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» в строкове платне користування спірну земельну ділянку площею 4,9686 га, що розташована на території Бургунської сільської ради Бериславського району Херсонської області та має кадастровий номер 6520680200:02:001:0110. Строк користування земельною ділянкою за цим договором встановлено 10 (десять) років. Жодних вимог про дострокове розірвання Договору оренди землі від 25.10.2012 року ФОП [PERSON] від [PERSON] не отримував. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 28.02.2020 року, земельна ділянка, кадастровий номер 6520680200:02:001:0110, площею 4,9686 га передана в оренду, орендарем якої є ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» на підставі Договору оренди землі №400378 від 01.01.2018 року, державним реєстратором Розковерко О.С. Милівської сільської ради Бериславського районну Херсонської області, було винесено рішення №43878481 від 06.11.2018 року про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Оскільки, на даний час на одні і ті самі земельні ділянки оформлені документи, які підтверджують право оренди, і надають обом суб`єктам господарювання право приступати до обробки земельних ділянок та отримувати з них врожай, [PERSON] вважає, що укладений між [PERSON] та ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» Договір оренди землі №400378 від 01.01.2018 року порушує його права та суперечать вимогам законодавства. Вважають, що під час реєстрації договору оренди між ТОВ ЮТС-АГРОПРОДУКТ» та [PERSON] , державним реєстратором Милівської сільської ради Бериславського району не були дотримані вимоги законодавства, що регулює порядок реєстрації договорів оренди земельних ділянок та всупереч вимог закону державний реєстратор не здійснив запити до відповідних органів, з метою перевірки наявності же зареєстрованих прав на вищезазначену земельну ділянку, що в свою чергу привело до існування подвійної реєстрації прав оренди земельної ділянки та суттєвого порушення прав позивача, які підлягають судовому захисту. В зв`язку з чим позивач просить суд визнати недійсним договір оренди землі №400378 від 01.01.2018 року, земельної ділянки площею 4,9686 га, кадастровий номер 6520680200:02:001:0110, яка розташована на території Бургунської сільської ради Бериславського району Херсонської області, укладений між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЮТС- АГРОПРОДУКТ»; скасувати рішення Державного реєстратора Милівської сільської ради Бериславського району Херсонської області Розковерко Олександра Сергійовича № 43878481 від 06.11.2018 року про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки площею 4,9686 га, 6520680200:02:001:0110, розташованої на території Бургунської сільської ради Бериславського району Херсонської області, прийнятого на підставі Договору оренди землі №400378 укладеного 01 січня 2018 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЮТС-АГРОПРОДУКТ»; стягнути з відповідачів на користь [PERSON] 4204,00 грн. витрат по сплаті судового збору та 6000 гривень витрат, понесених на професійну правничу допомогу. Ухвалою суду від 10.04.2020 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. Ухвалою суду від 11.08.2020 року справу було призначено до судового розгляду по суті. Представник позивача адвокат Ільїна Т.А в судове засідання не з`явилася, заявою просила розглянути справу за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягала, з підстав викладених в позовній заяві, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Представник третьої особи ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» в судове засідання не з`явився, заявою просив розглянути справу за їх відсутності, щодо задоволення позовних вимог поклався на розсуд суду. Відповідачі [PERSON] та державний реєстратор відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Милівської сільської ради Бериславського району Розковерко О.С. про час та місце судового засідання повідомлялися належним чином, про що свідчать повідомлення. Причину своєї неявки не повідомили, відзив на позов не подали. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено такі факти та відповідні ним правовідносини. За положеннями ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Положенням ст.5 ЦПК України визначено, що суд, здiйснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Перелiк способів захисту цивiльних прав та iнтересiв мiститься в статтi 16 ЦК України. Цей перелiк не є вичерпним i суд може захистити цивiльне право або інтерес iншим способом, що встановлений законом або договором. Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначення умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з ч. 1 ст. 792 ЦК України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Частиною 2 цієї статті Кодексу встановлено, що відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Відповідно до положень ст. 13 Закону України Про оренду землі , договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності (ст. 93 ЗК України). Згідно ч. І ст.14 Закону України Про оренду землі , договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Відповідно до ч. 1 ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однією із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ч. 4 ст. 124, ст. 125 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Судом встановлено, що група громадян в особі уповноваженої особи [PERSON] , дали згоду на передачу земельної ділянки яка належить громадянам на правах спільної часткової власності згідно державного акту ХС №021471, в оренду [PERSON] , що підтверджується протоколом загальних зборів співвласників земельної ділянки відповідно до державного акту на право власності на землю ХС №021471. На підставі чого 25 жовтня 2012 року між групою громадян, які вказані в додатку №1 до договору оренди землі, в особі уповноваженої особи - [PERSON] з однієї сторони, та фізичною особою підприємцем [PERSON] було укладено Договір оренди земельної ділянки площею 66,5032 га, в тому числі землі, що перебувають в стадії меліоративного будівництва, всього 27 часток за винятком 8:37 часток, із земель приватної власності громадян - співвласників державного акта на право спільної часткової власності на земельну ділянку за умовами якого орендодавець передав, а орендар прийняв в строкове платне користування земельну ділянку, сільськогосподарського призначення, на підставі державного акту на право спільної часткової власності на земельну ділянку серії ХС №021471, виданий на підставі розпорядження голови Бериславської державної адміністрації від 08.02.2005 року, №52, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі від 18.04.2005 року за №00429, які знаходяться в адміністративних межах Бургунської сільської ради Бериславського району Херсонської області (кадастровий номер 6520680200:02:031:0002). Згідно вказаного договору, зокрема п. 8, він укладений строком на 27 років. Після закінчення строку договору, орендар має переважне право поновлення його на новий строк. Згідно п. 43 договору, він набирає чинності після підписання сторонами та їх державної реєстрації. 25.10.2012 року даний договір оренди землі був зареєстрований у Відділі Держкомзему у Бериславському районні, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 25 жовтня 2012 року за №652060004002757. Згідно листа відділу Держкомзему у Бериславському районні Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області №К-15/0-0.19-5/133-20 від 30.01.2020 року, земельні ділянки за кадастровими номером 6520680200:02:001:0107, 6520680200:02:001:0108, 6520680200:02:001:0109, 6520680200:02:001:0110, 6520680200:02:001:0111, 6520680200:02:001:0112, 6520680200:02:001:0113, утворились шляхом поділу земельної ділянки за кадастровим номером 6520680200:02:031:0002. З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №202285984 від 28.02.2020 року, вбачається, що земельна ділянка кадастровий номер 6520680200:02:001:0110, що розташована на території Бургунської сільської ради Бериславського району Херсонської області, землі сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, належна на праві власності [PERSON] , передана в оренду Товариству з обмеженою відповідальністю "ЮТС-АГРОПРОДУКТ", на підставі договору оренди землі №400378 від 01.01.2018 року, укладеним строком на 10 років, державним реєстратором Милівської сільської ради Бериславського району Херсонської області Розковерко Олександром Сергійовичем, було винесено рішення №43878481 від 06.11.2018 року про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. З вказаної інформаційної довідки вбачається, що [PERSON] , 01.01.2018 року було укладено договір оренди земельної ділянки з ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ». . Таким чином, з 06.11.2018 року, тобто з дня прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень вище зазначеного договору, [PERSON] є орендодавцем однієї і тієї земельної ділянки, орендарями якої одночасно є ФОП [PERSON] та ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ». Відповідно ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом та має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ст. 35 Закону України Про оренду землі спори, пов`язані з орендою землі, вирішуються у судовому порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону України Про оренду землі, орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону. Пунктами 36-40 договору оренди, укладеного 25.10.2012 року між ФОП [PERSON] та уповноваженою особою [PERSON] , передбачено зміна умов договору і припинення його дії. Зокрема, згідно п. 39, розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається. В судовому засіданні встановлено, що договір оренди землі від 25.10.2012 року, не був розірваний чи скасований, його дія, як вбачається зі змісту договору, не припинена, а відтак [PERSON] не мав правових підстав укладати договір оренди на ту ж земельну ділянку з іншим орендарем. Отже, суд вважає, що відповідно до положень п. в ст.152 ЗК України та ст.ст. 203, 215 ЦК України підлягає визнанню недійсним оспорюваний договір оренди землі, оскільки при його укладенні було порушено вимоги діючого законодавства, земельні ділянки правомірно перебували в оренді іншого орендаря. Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. Відповідно до ст.4 ЦПК України та ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. В ч.2 ст.16 ЦК України передбачені способи захисту цивільних прав та інтересів, а саме: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Згідно з ч.3 ст.215 ЦК якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). В п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними роз`яснено, що відповідно до статей 215 та 216 ЦК вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину. В даному випадку, позивач не є стороною договору оренди від 06.11.2018 року, але разом з тим позивач, як орендар цієї ж земельної ділянки, має право на оспорювання цього договору, оскільки цей правочин порушує його переважне право на використання спірної земельної ділянки. Такий правовий висновок було зроблено Верховним Судом України в постанові від 23.11.2016 року у справі № 6-2540цс16. А тому, обраний позивачем спосіб захисту його прав узгоджується з нормами діючого законодавства та встановленими по справі обставинами. Як наслідок недійсності правочину, представник позивача просить суд скасувати державну реєстрацію оспорюваного договору оренди. Відповідно до ч.2 ст.26 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Частиною першою статті 216 ЦК України встановлено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. Відповідно до вимог частини п`ятої статті 6 Закону України Про оренду землі , статті 4 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації в ДРРПНМ. Частиною другою статті 26 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень передбачено, що у разі скасування на підставі рішення суду документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, до ДРРПНМ вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. З системного аналізу вищенаведених норм слідує, що у разі недійсності договору оренди земельної ділянки в орендаря за таким договором не виникає право оренди земельної ділянки, з огляду на що підлягає скасуванню державна реєстрація права оренди цього орендаря, здійснена в ДРРПНМ на підставі такого договору. У зв`язку з тим, що оспорюваний договір визнаний недійним, вимоги позивача в частині скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію вказаного договору оренди землі також підлягають задоволенню. Крім того, представник позивача просить суд стягнути з відповідачів на користь позивача судові витрати, які складаються із сплаченого судового збору в сумі 4 204 грн. та витрат на професійну правничу допомогу в сумі 6000 грн. Згідно зі ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволення позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема у разі задоволення позову, на відповідача. Відповідно до ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. На підтвердження понесених витрат за надання правничої допомоги представник позивача надала договір про надання правової допомоги № 8/20 від 29.01.2020 року; акт виконаних робіт, розрахунок суми гонорару за правову допомогу; квитанцію до прибуткового касового ордеру №8/20 про сплату 6000 грн. витрат. Як зазначено в даному розрахунку, на попередню консультацію щодо характеру спірних правовідносин; складання договору про надання правової допомоги витрачено 1 годину, для вивчення матеріалів справи та судової практики витрачено 1 годину, підготовка позовної заяви та документів до Бериславського районного суду Херсонської області витрачено 2 години, представництво інтересів клієнта в суді (судові засідання 13.05.2020 року, 10.06.2020 року, 11.08.2020 року, 08.09.2020 року) витрачено 2 години. Закон України Про судоустрій і статус суддів встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд. Відповідно до статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі Баришевський проти України (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі Двойних проти України (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі Меріт проти України (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму. Судом встановлено, що витрати позивача на професійну правничу допомогу були неминучими. Проте, суд вважає, що розмір витрат на оплату послуг адвоката в розмірі 6000 гривень є завищеним, оскільки адвокат жодного разу не була присутня в судових засіданнях. З урахуванням викладеного та положень ч.ч. 4, 5 ст.137 ЦПК України, суд приходить до висновку про зменшення витрат на професійну правничу допомогу та вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 4000 гривень. За таких обставин стягненню з відповідачів на користь позивача підлягають витрати на професійну правничу допомогу в сумі 4000 гривень та судовий збір в сумі 4204 гривень.

Outcome: approved