Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-14 00:00:00

До Приморського районного суду м. Одеси 11.08.2020 року надійшла позовна заява [PERSON] до КП ЖКС «Порто-Франківський» про поновлення на роботі. В обґрунтування позовної заяви зазначено, що з серпня 2018 року позивач працює робітником з комплексного прибирання виробничої дільниці №6 КП ЖКС «Порто-Франківський». В останніх числах червня 2020 року начальник виробничої дільниці №6 Кукурудза Р.С. повідомив [PERSON] , що у останнього розпочалась відпустка за два роки тривалістю 44 дні і що позивач на роботу з 26 червня 2020 року може не виходити. 15 липня 2020 року позивач прийшов до бухгалтерії за виплатою відпускних, проте в бухгалтерії йому повідомили, що з 01.06.2020 року він звільнений відповідно до наказу від 01.06.2020 року. Позивач повідомляє, що ніколи бажання звільнитись за припиненням трудового договору не виявляв, домовленості про своє звільнення з роботодавцем не укладав і з наказом про своє звільнення ознайомився лише 15 липня 2020 року. Вважає, що відповідач звільнив його без законної на те підстави та зобов`язаний поновити [PERSON] на раніше займаній посаді та виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 13.08.2020 року позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк на усунення недоліків. 20.08.2020 року до Приморського районного суду м. Одеси було подано заяву позивача про усунення недоліків позовної заяви. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 25.08.2020 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. У підготовче судове засідання 04.11.2020 року, 26.01.2021 року сторони не з`явились, повідомлялись належним чином. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 26.01.2021 року закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду по суті. У судове засідання 16.03.2021 року сторони не з`явились, повідомлялись належним чином. У судове засідання 27.04.2021 року з`явились позивач, представник позивача та представник відповідача. Позивач позовну заяву підтримав у повному обсязі, відповідач позовну заяву не визнав та надав до матеріалів справи копію заяви [PERSON] про звільнення за власним бажанням від 28.05.2020 року. 08.06.2021 року справа не розглядалась у зв`язку з перебуванням судді на семінарі. У судове засідання 08.07.2021 року сторони не з`явились, повідомлялись належним чином. У судове засідання 15.09.2021 року з`явились представник позивач та представник відповідача, позивач позовну заяву підтримав у повному обсязі, просив задовольнити, відповідач просив у задоволенні позовної заяви відмовити. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, приходить до наступного. Судом встановлено, що 01 серпня 2018 року [PERSON] принято на роботу на посаду працівника комплексного прибирання виробничої дільниці №6 відповідно до наказу керівника КП «ЖКС «Порто-Франківський» №144/5-л від 01.08.2020 року про прийняття на роботу. 28 травня 2020 року [PERSON] керівнику КП «ЖКС «Порто-Франківський» подано заяву про звільнення за згодою сторін з 01.06.2020 р. Заява погоджена керівником КП «ЖКС «Порто-Франківський». 01 червня 2020 року [PERSON] звільнено з посади робітник з комплексного прибирання та утримання будинків з прилеглими територіями за угодою сторін в порядку п. 1 ст. 36 КЗпП України на підставі заяви з компенсацією за невикористану відпустку 44 календарних дні на підставі наказу керівника КП «ЖКС «Порто-Франківський» №75/26-л про припинення трудового договору від 01.06.2020 р. Позивач вважає, що бажання звільнитись за припиненням трудового договору не виявляв, з наказом про звільнення ознайомився лише 15 липня 2020 року, з огляду на що просить суд поновити його на посаді робітника з комплексного прибирання виробничої дільниці №6 КП «ЖКС «Порто-Франківський» та стягнути з КП «ЖКС «Порто-Франківський» на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно з п. 1 ст. 36 КЗпП України підставою припинення трудового договору є угода сторін. При домовленості між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом про припинення трудового договору за п. 1 ст. 36 КЗпП України (за угодою сторін) договір припиняється в строк, визначений сторонами. Анулювання такої домовленості може мати місце лише при взаємній згоді про це власника або уповноваженого ним органу і працівника. Відповідно до ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню. Згідно з ч. 3 ст. 40 КЗпП України не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці. Це правило не поширюється на випадок повної ліквідації підприємства, установи, організації. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1, 5-6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При вирішенні позовних вимог суд бере до уваги, що заява [PERSON] про звільнення за згодою сторін була написана позивачем власноручно, що не оскаржено в судовому засіданні. Отже, на момент видачі наказу №75/26-л від 01.06.2020 р. між роботодавцем та працівником було досягнуто згоди щодо припинення трудового договору у визначену в заяві дату, а саме 01.06.2020 року. До правовідносин, що виникли між сторонами, суд вважає за необхідне застосувати наступні норми закону, а саме. Згідно зі ст. 21 КЗпП України, трудовий договір - це угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, дотримуючись внутрішнього трудового розпорядку, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Однією з підстав припинення трудового договору є, зокрема, угода сторін (п. 1 ст. 36 КЗпП України). У разі домовленості між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом про припинення трудового договору за п. 1 ст. 36КЗпП України (за угодою сторін) договір припиняється в строк, визначений сторонами. Пунктом 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.92 року N 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" визначено, що за домовленістю між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом про припинення трудового договору за п. 1 ст. 36 КЗпП (за згодою сторін) договір припиняється в строк, визначений сторонами. Анулювання такої домовленості може мати місце лише при взаємній згоді в цьому власника або уповноваженого ним органу і працівника. Отже, при розірванні трудового договору за угодою сторін, обов`язковою умовою є волевиявлення обох сторін трудового договору та додержання таких умов: сторони не мають претензій один до одного, сторони не повинні виконувати будь - які додаткові дії, між ними досягнута домовленість про дату і основу припинення відносин. Так, написавши власноручно заяву від 28.05.2020 року про звільнення з 01.06.2020 року за угодою сторін, позивач проявив своє волевиявлення щодо його звільнення з займаної посади. Видавши 01.06.2020 року наказ №75/26-л про звільнення [PERSON] 01.06.2020 року, відповідач тим самим підтвердив згоду на звільнення позивача за угодою сторін. Зазначене свідчить, що між сторонами існувала домовленість щодо припинення трудового договору за взаємною згодою. Аналізуючи зібрані у справі докази, суд вважає доведеним, що в момент видачі спірного наказу про звільнення волевиявлення позивача на припинення трудового договору було вільним. Суду не надано належних і допустимих доказів тому, що написання позивачем заяви про звільнення суперечило його волевиявленню та не було добровільним, почеркознавча експертиза заяви про звільнення позивачем не заявлялась, тоді як стороною відповідача надано докази того, що звільнення [PERSON] відбулося за його власноруч написаною заявою, за його власним волевиявленням, на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП, за відсутності будь-якого тиску з боку підприємства. Тобто, позивачем було власноручно написано та в подальшому подано відповідачу заяву про звільнення з посади за угодою сторін, начальником виробничої дільниці КП «ЖКС «Порто-Франківський» Кукурудза Р.С. було погоджено цю заяву, керівником КП «ЖКС «Порто-Франківський» Рязановою А.Ф. було прийнято цю заяву, про що свідчить її резолюція на заяві, що вказує на досягнення між сторонами домовленості та наявність добровільного волевиявлення обох сторін про дату та підстави припинення трудового договору. З цих підстав. суд вважає доведеним, що сторони дійсно домовилися про припинення трудового договору 01.06.2020 року, про що був виданий відповідний наказ про звільнення позивача згідно з п. 1 ст. 36 КЗпП. За таких обставин, суд не знаходить підстав для поновлення [PERSON] на роботі і стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. У відповідності до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч. 1 ст. 188ЦПК України похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги). Оскільки позовна вимога [PERSON] про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу є похідною від вимоги про поновлення на роботі, яка не підлягає задоволенню, тому у суду відсутні підстави для задоволення похідної позовної вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Аналізуючи зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог [PERSON] до КП ЖКС «Порто-Франківський» про поновлення на роботі слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed