Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-05 00:00:00

В березні 2014 року орган опіки та піклування виконком Бердичівської міської ради пред'явив в суді вказаний позов. Просить позбавити відповідачку батьківських прав відносно [PERSON] та стягувати аліменти в розмірі 300 гривень щомісячно. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що [PERSON] ніде не працює, фактично існує на допомогу, яку отримує на дитину як мати-одиначка. В помешканні, де проживає дитина, брудно, в будинку постійно збираються сторонні особи для розпиття спиртних напоїв. Матір не турбується про стан здоров'я сина, не забезпечує належних умов для проживання, виховання та розвитку дитини, своєю асоціальною та аморальною поведінкою надає негативний приклад для наслідування хлопчиком згубних звичок. З 17.08.2012 сім'я [PERSON] перебуває під соціальним супроводом Бердичівського міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді. Згідно наказу служби у справах дітей від 08.05.2013 №56, малолітній [PERSON] взятий на облік, як дитина, що опинились в складних життєвих обставинах у зв'язку з ухиленням матері від виконання батьківських обов'язків. Відповідачка свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками, умисно та винно ігнорує зауваження та рекомендації працівників відповідних органів і служб, зокрема Бердичівського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді та служби у справах дітей, щодо зміни своєї поведінки та свого ставлення щодо виховання та розвитку малолітнього сина [PERSON] З 06.02.2014 по 04.03.2014 малолітній [PERSON] перебував в дитячому відділенні Бердичівської міської лікарні. Відповідачка відвідала сина лише 01.03.2014. За направленням від 03.03.2014 №213 служби у справах дітей Житомирської облдержадміністрації, малолітнього [PERSON] поміщено до комунальної установи «Обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей «Сонячний дім» Житомирської обласної ради, у зв'язку з потребою дитини у проходженні соціально-психологічної реабілітації, де дитина перебуває в даний час. Згідно листа від 04.03.2014 №478 Бердичівської ЦМЛ, [PERSON] з 16.10.2013 перебуває на диспансерному обліку в наркологічному диспансерному відділенні з діагнозом - хронічний алкоголізм. З 16.10.2013 р. по 28.10.2013 вона проходила курс лікування на денному стаціонарі наркологічного диспансерного відділення. Після лікування на прийом до лікаря не з'являється. В судовому засіданні представник позивача Осіпова В.М. позов підтримала з підстав, вказаних у позовній заяві. Відповідачка позов не визнала. Пояснила, що вона дійсно певний час вживала алкогольні напої, а тому не виконувала належно своїх батьківських обов'язків. Погодилася з обставинами вказаними у позовній заяві. Однак в даний час вона не вживає алкоголю, оскільки пройшла лікування шляхом кодування на один рік. Із [PERSON], який на неї негативно впливав, вона не проживає. В будинку вона створила належні умови для дитини. Вона відвідує [PERSON] в центрі „Сонячний дім" двічі на тиждень. З того часу як [PERSON] знаходиться в центрі, він постійно місяць хворіє. Вона періодично відвідує сина в лікарні. Їй видано направлення з центру зайнятості на працевлаштування у кафе „Нептун". Вона там проходить випробування прибиральницею. Вона в повній мірі усвідомила свою негативну поведінку, виправилася, за запевнила, що в подальшому такого не допустить. Її дитина це сенс для життя. Вона забезпечить сина належним доглядом та вихованням. Прокурор Манаєва В.В. позов не підтримала, вважає що дитина має бути залишена з матір'ю. Суд, дослідивши докази, вважає, що позов не підлягає задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] є матір'ю [PERSON], [INFO]. Відомості про батька дитини зазначені зі слів матері, відповідно до ч.3 ст. 135 СК України ( а.с. 13). З матеріалів справи вбачається та не заперечено відповідачкою, що періодично з кінця 2012 року до лютого 2014 року [PERSON] періодично зловживала алкогольними напоями. Сім'я перебувала під соціальним супроводом ( а.с. 15, 16, 18). Постановою судді від 24.04.2013 року [PERSON] було притягнуто до відповідальності за неналежне виконання батьківських обов'язків ( а.с. 20) З характеристики на дитину з ДНЗ вбачається, що [PERSON] зловживає алкогольними напоями. В період коли мати дитини не вживала алкоголь, дитина була доглянута ( а.с. 29). Орган опіки та піклування - виконком Бердичівської міської ради надав суду висновок, яким вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав щодо [PERSON] (а.с. 6-10). Свідок [PERSON], яка працює старшим оперуповноваженим сектору кримінальної міліції у справах дітей Бердичівського МВ в судовому засіданні показала, що на протязі останніх трьох років вона в силу виконання свої посадових обов'язків відвідувала [PERSON], яка зловживала спиртними напоями. На дії [PERSON] від її матері надходили скарги. Коли [PERSON] зловживала спиртним дитина була з її матір'ю. Свідок [PERSON], вихователь дитячого навчального закладу № 28 пояснила, що вона є вихователем у групі, яку відвідує син відповідачки. [PERSON] в з кінця грудня 2013 року по лютий 2014 року періодично зловживала спиртними напоями. [PERSON] в цей час був брудний та дуже збуджений. Коли [PERSON] не вживала алкоголь, вона належно виконувала свої обов'язки по вихованню сина. Свідок [PERSON], яка працювала фахівцем з соціальної роботи Бердичівського міського центру соціальної служби дітей молоді та спорту з 02.09.2012 року по 30 квітня 2014 року пояснила, що сім'я [PERSON] перебувала під соціальним супроводом з 17 вересня 2012 року у зв'язку із зловживанням [PERSON] алкогольними напоями. Матері надавалися відповідні консультації щодо належного виконання батьківських обов'язків, працевлаштування, запобігання конфліктності. Робота давала позитивний результат, але на нетривалий час. Відповідачка періодично вживала алкогольні напої. Їй було запропоновано медичне лікування. З січня 2013 року [PERSON] стала проживали з [PERSON], з яким періодично вживала алкогольні напої. Останній застосовував до неї фізичне насильство. Дитина періодично проживала з бабусею. 06 березня 2014 року сім'я знята з обліку з негативним результатом. Свідок [PERSON], медсестра Бердичівської ЦМЛ пояснила, що в кінці липня 2012 року до лікарні надійшло повідомлення, що [PERSON] веде аморальний спосіб життя та не доглядає належно за сином [PERSON]. Вона разом з соціальним працівником відвідувала матір дитини. З матір'ю були проведені профілактичні бесіди. У лютому 2014 року вона разом з соціальним працівником відвідувала відповідачку. [PERSON] перебувала у нетверезому стані, на обличчі були сліди побиття. Було виявлено, що дитина захворіла, а тому [PERSON] було поміщено до лікарні у стаціонарне відділення. До серпня 2012 року відповідачка належним чином піклувалася про сина, приводила на профілактичні огляди, дитині робилися щеплення за графіком. Свідок [PERSON], сусідка відповідачки пояснила, що в січні 2013 року відповідачка почала вживати алкогольні напої, в будинку почали збиратися сумнівні компанії, за дитиною не було належного догляду. Два роки тому вона повідомила міліцію про поведінку відповідачки, оскільки об 11 годині ночі дитина була на вулиці, а бабуся дитини була в лікарні. Вона дитину забрала до себе. Вже два місяці як відповідачка не вживає алкогольні напої, вона не бачить співмешканця з яким проживала [PERSON]. [PERSON] змінила свою поведінку. Свідок [PERSON], мати відповідачки пояснила, що [PERSON] хороша мати, однак через те, що стала проживати з [PERSON], почала вживати алкогольні напої. Зараз вона не вживає алкоголь, відвідує сина в центрі, працює, допомагає їй. Її не слід позбавляти батьківських прав. Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, зокрема, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною або ж є хронічними алкоголіками або наркоманами. Згідно з п. п. 15, 16, 18 роз'яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (зі змінами) позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, м Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. Дослідивши докази, суд вбачає факт нехтування відповідачкою своїми батьківськими обов'язками щодо сина в період з серпня 2012 року по лютий 2014 року. Причиною цьому, на переконання суду, було те, що [PERSON] вживала алкогольні напої та співмешкала з [PERSON], який на неї негативно впливав. Таку поведінку [PERSON] суд розцінює, як ухилення її від виховання дитини, що тривало з кінця 2012 року до лютого 2014 року, оскільки ці дії настали із свідомого нехтування відповідачкою своїми обов'язками. Доведено в судовому засіданні і той факт, що відповідачка страждала на хворобу- хронічний алкоголізм, що є самостійною підставою для позбавлення батьківських прав. Поряд з тим, з досліджених у судовому засідання доказів вбачається, що з 12 березня 2014 року, тобто ще до відкриття провадження у даній справі відповідачка пройшла сеанс лікування від алкогольної залежності методом кодування терміном на один рік до 12 березня 2015 року ( а.с. 51). В судовому засіданні відповідачка пояснила, що вона не буде вживати алкогольні напої і за необхідності ще закодується. Відповідачка систематично відвідувала сина в лікарні. З довідок з Центральної дитячої міської лікарні вбачається, що [PERSON], який з 04 березня 2014 року перебуває в обласному центрі соціально-психологічної реабілітації дітей „Сонячний дім" з 25 березня по 04 квітня, з 08 квітня по 18 квітня, з 25 квітня по 05 травня перебував на стаціонарному лікуванні ( а.с. 52, 60). З довідки обласного центру соціально-психологічної реабілітації дітей „Сонячний дім" вбачається, що [PERSON] двічі на тиждень відвідує сина в закладі ( а.с. 53). Відповідачка вживає заходів для працевлаштування ( а.с. 23). З фотознімків помешкання, де проживає [PERSON] вбачається, що в будинку прибрано, в дитини є окреме місце, іграшки ( а.с. 54-57). З матеріалів Бердичівського МВ досліджених у судовому засіданні вбачається, що 31 березня 2014 року [PERSON] зверталася до міліції з заявою прийняти міри щодо її колишнього співмешканця [PERSON] З висновку за результатами заяви [PERSON] вбачається, що остання заперечує проти того, щоб [PERSON] приходив до неї, не бажає з ним співмешкати, оскільки він негативно на неї впливає. З [PERSON] проведено профілактичну бесіду. Таким чином суд вважає, що [PERSON] виправила свою неналежну поведінку щодо виховання сина, та вжила заходів з метою подолання хвороби - хронічний алкоголізм. Згідно ст. 3 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1989 року передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно з Принципом 6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року передбачено , що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під піклуванням і під відповідальністю своїх батьків та в будь-якому випадку в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості. Малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли наявні виняткові обставини, розлучатися зі своєю матір'ю. З поведінки відповідачки у судовому засіданні вбачається, що остання любить сина і вживає всіх заходів, щоб забезпечити дитину необхідним доглядом та вихованням. Зважаючи на ставлення матері до виконання своїх батьківських обов'язків на час розгляду справи, діючи в інтересах дитини, суд не вважає за необхідне позбавляти відповідачку батьківських прав відносно сина [PERSON]. Оскільки суд відмовляє в задоволення позову про позбавлення батьківських прав, відсутні підстави для задоволення позову про стягнення аліментів. Відповідно до ч.4 ст. 88 ЦПК України витрати по сплаті судового збору в розмірі 487,2 грн. компенсувати за рахунок держави.

Outcome: dismissed