Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-02 00:00:00

Позивач, [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить суд стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дочки [PERSON], 06.11.2015р. в розмірі 1000,00грн., щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що з перебуває у шлюбі з відповідачем, який згідно рішення Сокальського районного суду від 19.12.2017р. розірвано. Від даного шлюбу у сторін народилася дочка [PERSON], 06.11.2015р.н., яка проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні. Позивач самостійно важко забезпечити нормальний рівень життя та соціального розвитку дитини. Відповідач коштів на утримання доньки не надає, хоча має таку можливість, оскільки офіційно працює. Посилаючись на норми Сімейного кодексу України позивач просить стягувати з відповідача аліменти в судовому порядку. В судове засідання позивач не прибула, однак надала суду заяву в якій просить розгляд справи проводити у її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задоволити. Відповідач в судове засідання не прибув проте надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги визнає про стягнення аліментів на утримання доньки визнає. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Як встановлено із матеріалів справи сторони перебували у шлюбі з 05.06.2015 року, що стверджується копією свідоцтва про шлюб серії І-СГ №249663. Із оглянутої копії свідоцтва про народження серії І-СГ №477291 вбачається, що [PERSON] народилася 06.11.2015 року, її батьками записані: [PERSON] та [PERSON] Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. 17.05.2017 року Президент України підписав ЗУ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів", згідно якого внесено зміни до законодавчих актів України, згідно якого ч.2 ст. 182 СК України викладено в такій редакції: "Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку". При визначенні розміру аліментів на утримання дитини суд враховує те, що батьки в рівних частинах несуть обов'язок по утриманню дитини, а в даному випадку виключно позивачка здійснює догляд і утримання дитини, а тому, з урахуванням вимог ст. 182 Сімейного Кодексу України суд вважає , що розмір стягуваних аліментів з відповідача на користь позивачки на утримання малолітньої дитини слід визначити в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. У відповідності до ст. 84 Сімейного Кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. При вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд виходить з положень ст. 84 Сімейного Кодексу України, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», та беручи до уваги стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров'я та матеріальне становище отримувача аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; сімейний стан платника аліментів, наявність у платника аліментів зобов'язань зі сплати аліментів на дитину за рішенням суду, наявність нерегулярного, мінливого, невизначеного доходу. Спроможність батька дитини надавати допомогу на утримання дружини, з якою проживає дитина до досягнення нею трьох років, з урахуванням його матеріального, сімейного становища, стану здоров'я є однією з обов'язкових умов стягнення аліментів на утримання дружини. В судовому засіданні встановлено, що донька проживає із матірю (Довідка про склад сімї №888 від 22.02.2018р. видана КП «Сокальжитлокомунсервіс»), відповідач офіційно працевлаштований та враховуючи, що відповідач інших дітей, крім спільних з позивачкою немає, на стан здоров'я не скаржився, непрацездатних дружину, батьків та дітей не утримує, дав свою згоду на стягнення аліментів, тому суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

Outcome: approved