Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-16 00:00:00

В січні 2019 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його доньки [PERSON] , [INFO] . Свої вимоги мотивувала тим, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 2010 року, який відповідно до рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 19.04.2012 року був розірваний. Від спільного життя мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Після розлучення відповідач самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, з донькою не спілкується взагалі, участі у вихованні дитини не приймає, будь-якої матеріальної допомоги не надає. Відповідно до рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 24.04.2012 року з відповідача стягнуто аліменти на утримання доньки у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17.02.2012 року до досягнення донькою повноліття, тобто до [INFO] . Однак [PERSON] не сплачує аліменти на утримання доньки та згідно довідки заборгованості по аліментах станом на 01.03.2019 року має заборгованість у розмірі 17996,06 грн. Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Посилаючись на дані обставини, просила задовольнити позов, позбавивши відповідача батьківських прав. Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 23.01.2019 року позовна заява була залишена без руху, та надано строк на усунення недоліків. Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 12.02.2019 року відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 27.03.2019 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду. Позивач [PERSON] в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала у повному обсязі та надала пояснення з підстав зазначених в позові., просила позов задовольнити у повному обсязі та не заперечувала проти ухвалення по справі заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином -поштою, рекомендованим листом з повідомленням про вручення ( а.с. 51), причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи або слухання справи у його відсутність суду не надав, не подав відзив. Представник третьої особи - служби у справах дітей Роздільнянської районної державної адміністрації Самсій О. В ., яка діяла на підставі довіреності№ 445/1/15/01-37 від 20.02.2018 року, в судовому засіданні не заперечувала щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] відносно його неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку з неявкою відповідача та не повідомленням ним про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 223 ЦПК України, суд зі згоди позивача вважає за можливе розглядати справу в заочному порядку та ухвалити заочне рішення, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (AlimentariaSandersS.A. v. Spain). Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнова проти України»). Заслухавши пояснення позивача, представника третьої особи, свідків, вивчивши матеріали справи, перевіривши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 2010 року, який розірвано рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 19.04.2012 року ( а.с.10). Від шлюбу в них народилася донька [PERSON] , [INFO] , батьком якої, згідно свідоцтва про народження, виданого 17.09.2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Роздільнянського районного управління юстиції Одеської області, на підставі актового запису № 271, є відповідач [PERSON] ( а.с. 7). Також судом встановлено, що [PERSON] не виконує свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, вихованням доньки не займається і взагалі не приймає участі у її житті та вихованні, матеріальної допомоги не надає. Згідно Рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 24.04.2012 року з [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17.02.2012 року до досягнення донькою повноліття, тобто до [INFO] . ( а.с.43). Однак, [PERSON] зазначені аліменти не сплачує, у зв`язку з чим виникла заборгованість станом на 01.03.2019 року у розмірі 17996,06грн., що підтверджується розрахунком заборгованості по аліментах ( зворотній бік а.с.30). Як було встановлено у судовому засіданні, відповідач не допомагає матеріально забезпечувати доньку, тому всі витрати на виховання дитини несе позивачка. Крім того, згідно заяви відповідача [PERSON] , [INFO] , яка посвідчена приватним нотаріусом Роздільнянського районного нотаріального округу Одеської області Івановою А.Й. 17.04.2019 року та зареєстрована в реєстрі за №339, [PERSON] , дав згоду на усиновлення своєї малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , громадянином України [PERSON] , [INFO] . ( а.с.52) Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Також судом, встановлено, що з 30.11.2013 року позивач перебуває в зареєстрованому шлюбі Філоненко , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , актова запис 287 (а.с.44). Відповідно до довідки № 2659, виданої виконавчим комітетом Роздільнянської міської ради від 02.08.2018 року, неповнолітня [PERSON] , [INFO] проживає з матір`ю [PERSON] та з вітчимом, [PERSON] , та з сестрою - [PERSON] , 2014 року народження за адресою: [ADDRESS] (а.с.13 ). Згідно характеристики на ученицю 2-А класу Роздільнянської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №4 Одеської області виданої директором школи встановлено, що [PERSON] навчається в даній школі з першого класу, вітчим [PERSON] і мати систематично цікавляться навчанням та поведінкою дитини в школі, допомагають у підготовці до навчання та організовують активний відпочинок дитини поза школою. ( а.с.9) Відповідно до довідки, виданої «Роздільнянським районним центром первинної медико-санітарної допомоги» від 12.09.2018 року, встановлено, що [PERSON] , [INFO] з народження стоїть на обліку, протягом всіх років супроводжує свою доньку [PERSON] , [INFO] до лікувального закладу матір [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] )(а.с.8). Згідно акту обстеження умов проживання від 15.03.2019 року малолітньої [PERSON] , [INFO] , яка проживає з матір`ю [PERSON] та з вітчимом, [PERSON] , та з сестрою - [PERSON] , 2014 року народження за адресою: [ADDRESS] - для виховання та розвитку дитини є всі необхідні речі. (а.с.42). Питання щодо позбавлення [PERSON] , [INFO] батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , розглядалося на засіданні районної комісії з питань захисту дитини 31.10.2018 року, де було прийнято рішення надати висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . ( а.с.33,34 ) Факти ухилення [PERSON] від виконання батьківських обов`язків відносно доньки [PERSON] , [INFO] . повністю підтверджуються матеріалами справи, а також поясненнями свідків [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які суду пояснили, що відповідач [PERSON] не приймає участі у вихованні дитини, не сплачує аліменти на її утримання близько семи років, з дитиною не спілкується і навіть не відвідує її на день народження. Крім цього свідки зазначили, що бачуть його рідко у місті та він завжди перебуває у нетверезому стані. Вихованням дитини займається позивач та її чоловік [PERSON] .. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються Державою. В ст.150 СК України зазначено, що батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Оскільки відповідач [PERSON] тривалий час не цікавиться життям доньки, не приймає участі у її вихованні та утриманні, не піклується про фізичний та духовний розвиток, навчанням та підготовку до самостійного життя, суд приходить до висновку, що відповідач повністю та умисно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. При прийнятті рішення по справі судом також береться до уваги, що Європейський суд з прав людини (Справа "Савіни проти України" (Заява N 39948/06) у своєму рішенні від 18.12.2008 року наголошував, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав і основних свобод людини. Крім того діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили (ст.114 наведеного вище Закону). Такі ж положення містяться у Конвенції ООН про права дитини, де зазначено, що дитині для повного та гармонійного розвитку необхідно зростати в сімейному оточенні. Згідно зі статтею 9 Конвенції Держави-сторони дбають про те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи за судовим рішенням визначають відповідно до застосовного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в інтересах дитини. Вирішення такого питання може бути необхідним у тому чи іншому випадку, коли, наприклад, батьки жорстоко поводяться з дитиною чи не піклуються про неї. При цьому всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у вирішенні такого питання та викладати свою позицію. Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними-установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно з п. 16 Постанови №3 Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. За таких обставин, проаналізувавши надані докази в їх сукупності, та приділяючи першочергову увагу якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, враховуючи самоусунення відповідача від виховання дитини та умисне невиконання ним батьківських обов`язків, суд вважає, що вимоги позивача про позбавлення [PERSON] , [INFO] батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved