Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-17 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулась до суду із заявою, в якій просила встановити факт проживання однією сім`єю [PERSON] з [PERSON] з 03.10.1995 року по день його смерті - [INFO] . Свої вимоги мотивує тим, що з жовтня 1995 року [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, як подружжя, мали спільний бюджет, підтримували подружні стосунки та вели спільне господарство. Зазначає, що 25.12.2012 ркоу [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] було приватизовано по 1/3 частині квартири [ADDRESS] . Вказує, що [INFO] [PERSON] помер. 29.01.2019 року заявниця звернулась до приватного нотаріуса КМНО Рижкової С.С. із заявою про прийняття спадщини за законом після померлого [PERSON] . Проте, з метою оформлення прав на спадкове майно, виникла необхідність встановлення факту проживання однією сім`єю спадкодавця - [PERSON] та [PERSON] без шлюбу. Провадження у справі відкрито ухвалою від 23.04.2019 р. В судовому засіданні заявник та її представник підтримали заяву в повному обсязі, просили її задовольнити та ухвалити відповідне рішення, надали пояснення аналогічні викладеним в заяві. Додали, що інших спадкоємців, в т.ч. дітей, батьків, сестер та братів, у померлого немає. Заінтересована особа - приватний нотаріус КМНО округу Рижкова С.С. в судове засідання не з`явилась, через канцелярію суду подала заяву, в якій просила розглянути справу без її участі та прийняти рішення у відповідності до вимог закону. Представник заінтересованої особи - Київської міської ради, залученої до участі в справі в судовому засіданні 17.09.2019 р. (із занесенням до протоколу судового засідання), в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, причну неявки до суду не повідомив. Суд, вислухавши пояснення заявника та її представника, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи дійшов таких висновків. Судом встановлено, що [INFO] в селі Нові Безрадичі Обухівського району Київської області помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації смерті Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 19507 від 27.11.2018 року. Як вбачається з матеріалів справи, 05.06.1991 р. між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданого Подільським відділом ЗАГС м. Києва, актовий запис № 250 від 07.10.1993 року. 03.10.1995 року шлюбу між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданого Відділом реєстрації актів громадського стану Подільського району м. Києва, актовий запис № 447 від 03.10.1995 року. 29.01.2019 року [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса КМНО Рижкової С.С. з заявою про прийняття спадщини за законом. Звертаючись до суду, заявник просила встановити факт проживання однією сім`єю її та [PERSON] та [PERSON] з 03.10.1995 року по 16 листопада 2018 року, посилаючись на те, що шлюб було розірвано формально, але вони продовжували жити однією сім`єю як чоловік та жінка. Чинним законодавством України встановлено, що "сім`єю" на відміну від "шлюбу" є проживання осіб, пов`язаних спільним побутом, та у яких є взаємні права та обов`язки один до одного. При цьому, необхідно звернути увагу, що для існування сім`ї не існує спеціального порядку реєстрації. Статтею 8 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено право кожного на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. При цьому органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Також ст. 12 Конвенції встановлено і право на шлюб. Відповідно до ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно із ч. 1, 2 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами;2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Таким чином, при з`ясуванні наявності чи відсутності підстав вважати, що [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім`єю, підлягають встановленню в сукупності такі факти, як спільне проживання, спільний побут, наявність взаємних прав та обов`язків. За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів та показами свідків. Відповідно до Свідоцтва про право власності № 338 від 25.12.2012 року, виданого Віддіом з питань майна комунальної власності Подільської районної в м. Києві державної адміністрації, вбачається, що квартира [ADDRESS] , належить направі спільної власності [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в рівних долях. Суд приймає до уваги покази вказаних свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які підтвердили, що [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім`єю, вели спільне господарство, оскільки у суду не має підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками. Дані про заінтересованість свідків в результаті розгляду справи відсутні, їх показання об`єктивно підтверджуються та не суперечать іншим наданим доказам. Згідно із ч. 2, 4 ст. 3 Сімейного кодексу України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. При цьому суд враховує таке. Як роз`яснено у п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 р. № 7, при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До числа спадкоємців четвертої черги не входить особа, яка хоча і проживала спільно зі спадкодавцем, але перебувала у зареєстрованому шлюбі з іншою особою. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них права на спадкування за законом у першу чергу на підставі статті 1261 ЦК України. Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України визначено, що Цивільний кодекс Українизастосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли та продовжують існувати після набрання ним чинності. Виходячи із принципу незворотності дії у часі, встановленого ч. 1 ст. 58 Конституції України та ст. 5 ЦК України, на правовідносини, що виникли раніше дія вказаних нормативних актів не поширюється. Інститут спільного проживання осіб як чоловіка і жінки, який породжує юридичні наслідки, передбачений Цивільним кодексом 2004 року і такий факт може бути встановлений лише з 01 січня 2004 року. Отже, вимоги про встановлення періоду проживання заявника з [PERSON] до 01.01.2004 р. не засновані на законі, а тому в цій частині не підлягають задоволенню. Статтею 1264 ЦК України визначено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Отже, встановлення факту проживання заявника зі спадкодавцем [PERSON] має правове значення для заявника, оскільки зумовлює виникнення у неї спадкових прав. За таких обставин, на основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінюючи їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо та достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд дійшов висновку, що заява підлягає частковому задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: partial