Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просив суд, визнати договір житлового найму [PERSON] квартири №16 (без опалення), що складається із однієї кімнати житловою площею 14,28 кв.м, у будинку [ADDRESS], припиненим з 03.10.2008 року у зв'язку із закінченням річного терміну цього договору, встановленого законом. Свої вимоги позивач [PERSON] обґрунтовує тим, що згідно витягу з розпорядження Приморської районної адміністрації Одеської міської ради від 02.10.2007 року №1960 «Про взяття на квартирний облік та надання житлової площі громадянам», відповідачці [PERSON], керівнику гуртової роботи ЗШ №117 був виданий ордер на ізольовану квартиру №16 (без опалення), що складається із однієї кімнати житловою площею 14,28 кв.м, будинку [ADDRESS], одинокій, для тимчасового мешкання, без зняття з квартирного обліку, згідно п.54 «Правил обліку громадян, потребуючих поліпшення житлових умов та надання їм житлових приміщень в Україні». Позивач вважає, що жилі приміщення з фондів житла для тимчасового проживання відповідно до ст.132-1 ЖК УССР надаються громадянам, які втратили житло внаслідок звернення стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення, у порядку, встановленого цим Кодексом; також жилі приміщення надаються біженцям та громадянам, які вимушені залишити жиле приміщення внаслідок його аварійного стану, стихійного лиха або з інших підстав, які загрожують стану та безпеці відповідного жилого приміщення, у порядку, встановленого законом. Також позивач вважає, що інших підстав для надання житла для тимчасового проживання ЖК УССР не містить. Позивач зазначає, що відповідно до п.5 Постанови КМУ №422 від 31.03.2004 року «Про затвердження Порядку формування фондів житла для тимчасового проживання та Порядку надання і користування житловими приміщеннями з фондів житла для тимчасового проживання» житлові приміщення з фондів житла для тимчасового проживання надаються громадянам на строк до одного року з можливістю продовження цього строку у разі неспроможності їх набути альтернативне місце проживання. Після закінчення встановленого строку тимчасового проживання громадяни зобов'язані звільнити надане житлове приміщення. У зв'язку з даною Постановою, [PERSON] вважає, що Приморська районна адміністрація Одеської міської ради вже п'ять років як мала забезпечити [PERSON] іншим приміщенням для постійного проживання в порядку поліпшення житлових умов. Далі позивач зазначив, що у разі неспроможності змінити місце проживання, громадянин повинен за місяць до закінчення строку договору найму житлового приміщення звернутися до виконавчого органу сільської, селищної, міської ради із заявою про продовження цього строку. Продовження строку проживання у житлових приміщеннях з фондів житла для тимчасового проживання здійснюється у тому ж порядку, що і надання цього житла. Однак відповідачка не зверталася до Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про продовження строку договору найму житлового приміщення, у зв'язку з чим позивач вважає, що річний строк договору житлового найму сплив та не був продовжений, а договір житлового найму [PERSON] квартири №16 (без опалення), що складається із однієї кімнати житловою площею 14,28 кв.м, у будинку [ADDRESS], припиненим. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав в повному обсязі та просив суд його задовольнити. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позов [PERSON] не визнала, просила у задоволені позовних вимог відмовити, надала заперечення, в яких зазначила, що на підставі розпорядження Приморської районної адміністрації Одеської міської ради від 02.10.2007 року №1960 [PERSON], як керівнику гуртової групи СЗШ №117 був виданий ордер на ізольовану квартиру [ADDRESS]. У жовтні 2007 року нею отримано ордер на вищевказану квартиру, але у зазначену квартиру до теперішнього часу не вселилася, у зв'язку з тим, що сусіди [PERSON] та її чоловік [PERSON] перешкоджають у користуванні належною їй житловою площею. Представник Приморської районної адміністрації Одеської міської ради у судове засідання з'явився, позов не визнав, просив у задоволенні позову відмовити. Дослідивши матеріали справи, заслухавши сторони, суд вважає що позов [PERSON] не підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що на підставі розпорядження Приморської районної адміністрації Одеської міської ради від 02.10.2007 року №1960 «Про взяття на квартирний облік та надання житлової площі громадянам», відповідачці [PERSON], керівнику гуртової роботи ЗШ №117 був виданий ордер на ізольовану квартиру №16 (без опалення), що складається із однієї кімнати житловою площею 14,28 кв.м, будинку [ADDRESS], одинокій, для тимчасового мешкання, без зняття з квартирного обліку, згідно п.54 «Правил обліку громадян, потребуючих поліпшення житлових умов та надання їм житлових приміщень в Україні». Підставою для видання розпорядження є протокол громадської комісії по житловим питанням та заява [PERSON] У жовтні 2007 року відповідачка отримала ордер на квартиру [ADDRESS], але до теперішнього часу в вищевказану квартиру не вселилася, у зв'язку з тим, що сусіди [PERSON] та позивач по справі [PERSON] перешкоджають їй у користуванні зазначеною житловою площею. Згідно з ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (стаття 10 ЦПК України). Згідно із ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог та заперечень, надавши докази відповідно до вимог статей 57-60 ЦПК України. Згідно ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнанні сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. За змістом ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Серед основних прав і свобод людини і громадянина Конституція України проголошує право на житло. Тобто право на житло - це одне із найважливіших соціально-економічних прав громадян України, оскільки воно стосується основ життя людини. Відповідно до ст.25 Загальної декларації прав людини «Кожна людина має право на такий життєвий рівень, включаючи їжу, одяг, житло, медичний догляд і необхідне соціальне обслуговування, що є необхідним для підтримки здоров'я й добробуту її самої та її родини». Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом свого охоронюваного законом інтересу. Як розтлумачив Конституційний Суд України у своєму рішенні № 18-рп/2004 від 01 грудня 2004 року поняття "охоронюваний законом інтерес", що вживається в частині першій ст.4 ЦПК України та інших законах України у логічно-смисловому зв'язку з поняттям "права", треба розуміти як прагнення до користування конкретними матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом цивільного захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загально-правовим засадам. Представником позивача в судовому засіданні не було доведено, який охоронюваний законом інтерес позивача був порушений відповідачем, а тому суд також вважає за необхідне в задоволенні позову відмовити повністю. За таких обставин, суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON], третя особа: Приморська районна адміністрація Одеської міської ради, про визнання договору житлового найму припиненим задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed