Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-03 00:00:00

В серпні 2019 року позивач звернулась до суду з цим позовом, в якому просила постановити рішення, яким визнати за нею в порядку спадкування право на земельну частку (пай), площею 2,5114 умовних кадастрових гектар, що розташована на території Слободо - Межирівської сільської ради Жмеринського району Вінницької області, після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Стислий виклад позицій позивача та заперечень відповідача. Підставами звернення до суду стало те, що [INFO] померла бабуся позивача по лінії матері - [PERSON] , після смерті якої залишилась спадщина, що складається з права на земельну частку (пай) на території Слободо - Межирівської сільської ради Жмеринського району Вінницької області та родинні відносини позивача з якою підтверджуються відповідними документами. [INFO] померла мати позивача [PERSON] . Відповідно до інформації органів Держгеокадастру на ім`я покійної бабусі був виданий сертифікат на земельну частку (пай) серії [NUMBER] , площею 2,37 умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, даний сертифікат був виданий на підставі розпорядження Жмеринської райдержадміністрації та зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 75. Позивач вказала, що даного сертифіката в своєму розпорядженні вона не має через його втрату, принаймні в документах померлої його оригінал відсутній через його втрату. За час свого життя покійна [PERSON] не встигла оформити спадкові права та здійснити державну реєстрацію права власності на зазначену землю і отримати на своє ім`я державний акт на право власності на земельну ділянку. Померла [PERSON] постійно проживала та була зареєстрована в селі Слобода - Межирівська Жмеринського району Вінницької області та згідно запису в погосподарській книзі разом зі спадкодавцем проживали та були зареєстровані дочка [PERSON] та онучка [PERSON] . Також позивач зазначила, що спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась. Відповідно до заповіту мати позивача на випадок своєї смерті все своє майно заповідала позивачу, яка прийняла спадщину після смерті [INFO] своєї матері шляхом подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини за заповітом. Інших заяв від спадкоємців не надходило, в свою чергу сестри позивача відмовились від прийняття спадщини після смерті [PERSON] та не претендують на неї. В той же час до складу спадкового майна, що перейшло у спадок позивачу не було включену вищевказану земельну ділянку, що належала померлій [PERSON] через втрату сертифікату на земельну частку (пай) серії [NUMBER] від 17.07.1997 року та неможливості отримати його дублікат із - за відсутності передбаченої чинним законодавством процедури, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 18.07.2019 № 192/02-31. За наявності вищевикладених обставин позивач змушена звернутись до суду з вищевказаною позовною заявою про визнання права на земельну ділянку в порядку спадкування. 04.10.2019 представник позивача [PERSON] та позивач [PERSON] в судове засідання не з`явились. Представник позивача [PERSON] у заздалегідь поданій заяві просив розгляд справи проводити у його відсутність та відсутність позивача, позовні вимоги підтримав та просив задовільнити. Представник відповідача Слободо - Межирівської сільської ради Жмеринського району Вінницької області належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, що підтверджується поштовим повідомленням, що повернулось на адресу суду (а.с.) в судове засідання не з`явився клопотання про відкладення розгляду справи, заперечення проти позову та відзив на позовну заяву до суду не подав. Представник відповідача Жмеринської районної державної адміністрації Вінницької області належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, клопотання про відкладення розгляду справи, заперечення проти позову та відзив на позовну заяву до суду не подав. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, [PERSON] та [PERSON] в наданій до суду заяві просили розгляд справи проводити у її відсутність, проти задоволення позовних вимог [PERSON] до Слободо - Межирівської сільської ради Жмеринського району Вінницької області, Жмеринської районної державної адміністрації про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування не заперечували. Оскільки сторони надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, то їх неявка в судове засідання, згідно з ч. 3 ст.211 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Процесуальні дії, заяви та клопотання. 05.08.2019 ухвалою судді відкрито провадження в справі, у приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу витребувано належним чином завірену копію спадкової справи після померлої [INFO] [PERSON] справа призначена до підготовчого судового засідання на 29.08.2019. 13.08.2019 надійшла витребувана судом копія спадкової справи. 29.08.2019 ухвалою суду підготовче судове засідання закрито, справа призначена до судового розгляду на 04.10.2019. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, посилання на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] батьками [PERSON] , [INFO] зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с.12). Як вбачається з копії свідоцтва про шлюб, після укладення шлюбу [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с.13). Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] померла [INFO] в с. Слобода - Межирівська Жмеринського району Вінницької області (а.с.14). Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] батьками [PERSON] , [INFO] , зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с.15). Після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] », що вбачається з копії Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя від 23.07.2019 року № 00023459330 (а.с.16). Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] померла [INFO] в с. Слообода - Межирівська Жмеринського району Вінницької області (а.с.17). Відповідно до копії заповіту 15.09.2009 року посвідченого секретарем Слободо - Межирівської сільської ради Жмеринського району Вінницької області [PERSON] на випадок своєї смерті заповідала своє майно дочці [PERSON] (а.с.18). Як вбачається з копії листа Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області Відділ у Жмеринському районі сертифікат на земельну частку (пай) серії [NUMBER] площею - 2,37 умовних кадастрових га без визначення меж цієї земельної ділянки, вартістю 7254 грн., зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 75 від 07.08.1997 року с. Слобода -Межирівська КСП «Мир» виданий розпорядженням Жмеринської райдержадміністрації № 171 від 19.07.1997 на ім`я [PERSON] Вартість земельної ділянки становить 59087,60 грн. (а.с.19). Згідно довідки виконавчого комітету Слободо - Межирівської сільської ради Жмеринського району Вінницької області від 13.03.2019 № 120 [PERSON] , яка померла [INFO] , постійно до дня своєї смерті проживала та була зареєстрована в с. Слобода - Межирівська Жмеринського району Вінницької області, на час відкритя спадщини з нею були зареєстровані та проживали дочка [PERSON] та онучка [PERSON] (а.с.20). Відповідно до копії довідки приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Ткачук М.В., спадкоємцем за заповітом, який був посвідчений секретарем Слободо - Межирівської сільської ради Жмеринського району Вінницької області 15.09.2009 за яким було заповідано все майно [PERSON] є [PERSON] , [INFO] , яка подала заяву про прийняття спадщини за заповітом 01.06.2019 за № 56 (а.с.21). Як вбачається з копії Витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину)/ Витягу зі спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) за вказаними параметрами [PERSON] (а.с.22,23). [PERSON] та [PERSON] відмовились від прийняття спадщини після смерті баби та не претендують на неї. За продовженням строку в судові органи звертатись не будуть, що вбачається з копій заяв до нотаріальної контри, 22.07.2019 посвідчених секретарем Слоюодо - Межирівської сільської ради Жмеринського району Вінницької області (а.с.24 -28). Згідно копії газети «Наша газета », 24.05.2019 р. № 21 (395) було опубліковано оголошення, а саме «втрачено сертифікат на зем. частку (пай) серії [NUMBER] на ім`я [PERSON] , вважати недійсним». (а.с.30). Постановою приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Ткачук М.В. від 18.07.2019 № 192/02-31 позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну частку (пай), розташовану на території Слободо - Межиріської сільської ради Жмеринського району Вінницької області, яка належала померлій [INFO] [PERSON] на підставі сертифікату на земельну ділянку (пай) у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів (а.с.31). Як вбачається з копії спадкової справи після смерті [PERSON] , 08.08.2019 позивач [PERSON] звернулась з заявою про прийняття спадщини після смерті матері, якою при житті залишено заповіт. На підставі заяви [PERSON] приватним нотаріусом видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , що складається із земельної ділянки, площею 2,5125 га, що розташована на території Слободо - Межирівської сільської ради Жмеринського району Вінницької області та яка належала [PERSON] ьна підставі Державного акту на право власності. Інші спадкоємці відсутні (а.с.46-60). Вказані докази суд приймає до уваги, так як вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані в порядку встановленому законом і ніким не оспорюються. До вищевказаних цивільних правовідносин, слід застосовувати нормативно-правові акти на час їх виникнення. Згідно з ст. 549 ЦК УРСР (в редакції 1963 р.), визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Як достовірно встановлено в судовому засіданні, позив прийняв спадщину у відповідності до ст. 549 ЦК УРСР, шляхом вступу в фактичне володіння та управління спадковим майном. Згідно з п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року ( 561-12) , Указу Президента України від 08.08.1995 N 720/95 (720/95) "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" та відповідні норми ЦК УРСР (1540-06). У цьому разі слід ураховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25.10.2001 (2768-14) сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Згідно з положеннями ст. 5 ЗК України ( в редакції 1990 р.), який діяв на час виникнення правовідносин, земля може належати громадянам на праві колективної власності. Кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частинами шостою і сьомою статті 6 цього Кодексу. Право на земельну частку може бути передано у спадщину в порядку і на умовах, передбачених цивільним законодавством щодо успадкування майна, та статутом відповідного колективного підприємства. За відсутності спадкоємців переважне право на земельну частку мають члени цих підприємств, кооперативів і товариств. Згідно з положеннями ст. 6 цього Кодексу, однією із підстав набуття права власності на земельні ділянки - одержання їх у спадщину. Відповідно до ч. 1 ст. 22 цього Кодексу, право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Відповідно до ст. 23 цього Кодексу, право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. Державний акт на право колективної власності на землю видається колективному сільськогосподарському підприємству, сільськогосподарському кооперативу, сільськогосподарському акціонерному товариству із зазначенням розмірів земель, що перебувають у власності підприємства, кооперативу, товариства і у колективній власності громадян. До державного акта додається список цих громадян. Форми державних актів затверджуються Верховною Радою України. Відповідно до Указу Президента України від 08.08.1995 N 720/95 (720/95) "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям", зокрема: п. 2. Право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю; п.5. Видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією; п.6. У разі виходу власника земельної частки (паю) з колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства за його заявою здійснюється відведення земельної ділянки в натурі в установленому порядку і видається державний акт на право приватної власності на цю земельну ділянку. Після видачі громадянинові державного акта на право приватної власності на земельну ділянку сертифікат на право на земельну частку (пай) повертається до районної державної адміністрації. Згідно з ч. 2 ст. 9 ЦК УРСР, правоздатність громадянина виникає в момент його народження і припиняється з смертю. Згідно з ст. 560 ЦК УРСР, спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину. Свідоцтво про право на спадщину видається також державною нотаріальною конторою при переході спадкового майна до держави (статті 534, 553, 555 цього Кодексу). Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 561 ЦК УРСР, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям за законом після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини. При спадкоємстві як за законом, так і за заповітом свідоцтво може бути видане і раніше закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини, якщо в державній нотаріальній конторі є дані про те, що, крім осіб, що заявили про видачу свідоцтва, інших спадкоємців немає. Згідно абзацу 2 п. 8 Перехідних положень ЗК України від 25.10.2001, члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств та працівники державних і комунальних закладів освіти, культури та охорони здоров`я, розташованих на території відповідної ради, а також пенсіонери з їх числа, які на час набрання чинності цим Кодексом не приватизували земельні ділянки шляхом оформлення права на земельну частку (пай), мають право на їх приватизацію в порядку, встановленому статтями 25 та 118 цього Кодексу. В сільськогосподарських акціонерних товариствах право на земельну частку (пай) мають лише їх члени, які працюють у товаристві, а також пенсіонери з їх числа. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду. У разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) аналогічного порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Такої позиції притримується Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в узагальненні судової практики розгляду цивільних справ про спадкування № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013. У постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» 30.05.2008 № 7 роз`яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Зазначається, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають (абзац 2, 3 п. 23). Отже, якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, то у цьому випадку виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Відповідно до висновків Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених в узагальненні судової практики розгляду цивільних справ про спадкування від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватись, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку (п. 3.1.). У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені в ч. 2 цієї Статті, перелік яких є необмежений. На аналогічні норми законодавства посилалась і позивач у своєму позові. Відповідно до статей 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до положень частини 1 статті 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Суд вважає, що позивачем обрано правильний спосіб захисту про визнання права на земельну частку (пай) після смерті баби, яка за життя набула права на земельну частку (пай), отримала сертифікат, який був втрачений, і законом не передбачено способу видачі його дубліката на померлу. Позивачем в підтвердження заявлених вимог надано належні та допустимі докази, яких достатньо суду, що б дійти висновку про наявність обставин справи, які входять до предмету доказування і, відповідно, щодо задоволення позову. Судові витрати слід залишити за позивачкою, як вона того просила. На підставі викладеного,

Outcome: approved