Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-29 00:00:00

В грудні 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: Святошинська районна в місті Києві державна адміністрація про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до розпорядження представника Президента України у Ватутінському районі м. Києва Ватутінської районної державної адміністрації №556 від 27.05.1994 року, [PERSON] був виданий ордер на житлове приміщення №28622 серії Б на право на зайняття житлового приміщення на сім`ю з п`яти осіб, площею 53,78 кв.м. у чотирьох кімнатній квартирі [ADDRESS] . Позивач зазначає, що [INFO] [PERSON] помер, вказана квартира не приватизована та в ній зареєстровані [PERSON] - дочка, [PERSON] -син , [PERSON] - дочка та відповідачка - [PERSON] . Позивач зазначає, що з січня 2008 року [PERSON] не проживає у квартирі. Враховуючи вищевикладене, просить суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме чотирьох кімнатною квартирою [ADDRESS] . 04.12.2020 року ухвалою суду відкрито провадження у справі (а.с. 29-30). 14.04.2021 року ухвалою суду закрито підготовче провадження у справі та справу призначено до судового розгляду (а.с.51). У судове підготовче засідання, яке було призначено на 14.04.2021 року, судове засідання, яке було призначено на 30.09.2021 року відповідач не з`явилася, при цьому повідомлена про розгляд справи належним чином, причини її неявки суду невідомі (а.с.35). Позивач та її представник у судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце судового розгляду повідомлялися належним чином. До суду надійшла заява від представника позивача про розгляд справи без його участі (а.с. 80). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалили заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховується судом і рішення Конституційного Суду України від 13.12.2011 року №17-рп/2011 згідно яких у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вказаної в матеріалах справи (зокрема позовній заяві) яка відповідає місцю реєстрації відповідача, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене йому належним чином. Суд, дослідивши письмові докази та оцінивши досліджені докази в сукупності, встановив наступні правовідносини. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених прав, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що Держадміністрацією Ватутінського району м. Києва видано ордер на житлове приміщення №28622 [PERSON] , на квартиру, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , яка видана на підставі розпорядження Представника Президента Україна. Склад сім`ї: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с. 7). Судом встановлено, що згідно акту "ЖЕД-6"від 25.05.2020 р. встановлено, що [PERSON] , [INFO] у квартирі за адресою [ADDRESS] не проживає (а.с. 8). Судом встановлено, що згідно акту" ЖЕД-6" від 26.04.2020 р. встановлено, що [PERSON] , [INFO] у квартирі за адресою [ADDRESS] не проживає (а.с. 9). Судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] (а.с. 14). Судом встановлено, що згідно довідки Чернігівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №7 від 09.12.2020 року №150 [PERSON] , [INFO] навчалась з 31.01.2010 року по 30.07.2020 року в Чернігівській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів №7 Чернігівської міської ради Чернігівської області (а.с. 41). Судом встановлено, що згідно листа Житлово-експлуатаційної дільниці №6 від 22.03.2021 року №123 [PERSON] ні її законний представник [PERSON] , з будь-якими заявами в тому числі і щодо вчинення перешкод в користуванні спірної житлової площі зі скаргами, повідомленнями, не звертались (а.с. 42). Судом встановлено, що згідно листа Святошинського УП ГУ НП у м. Києві в поточному році громадянка [PERSON] , [INFO] та громадянка [PERSON] , [INFO] до Святошинського УП із заявами чи повідомленнями не звертались (а.с. 43). Відповідно до ст. 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання та проживання членів своєї сім`ї. У Конституції України закріплено основні правові принципи регулювання відносин власності, головних із яких є принцип рівного визнання й захисту усіх форм власності (статті 13, 14 Конституції України). Відповідно до ст. 13 Конституції України власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству. У такій редакції конституційна норма не лише покладає на власника обов`язки, а й орієнтовно вказує на його зобов`язання. Основоположні принципи здійснення повноважень власника сформульовані у статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що набрала чинності для України з 11.09.1997 року та є складовою її правової системи, відповідно до вимог ст. 9 Конституції України. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Під право володіння власністю визнається юридично забезпечена можливість фактичного панування власника над майном, не пов`язана з використанням його властивостей. Право користування власністю - це юридично забезпечена можливість власника добувати з належного йому майна корисні властивості. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, ст. ст. 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; ст. 405 ЦК України), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Відповідно до ст. 64 ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Згідно зі ст. 71 ЖК України При тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 107 ЖК України у разі вибуття наймача та членів його сім`ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім`я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім`ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] не проживала в квартирі в період з 31.01.2020 року по 30.07.2020 рік, згідно довідки Чернігівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №7, вона навчалась у зазначеній вище школі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на відповідача у разі задоволення позову. На підставі вищевикладеного, відповідно до ст. ст. 12, 13, 76, 78, 81, 89, 133, 141, 229, 235, 259, 263, 264, 265, 268, 280-283, 353, 355, 356 ЦПК України, ст. ст. 317, 319, 391 ЦК України, ст. ст. 64, 71, 72, 107 ЖК України, суд

Outcome: approved