Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-11 00:00:00

І. Виклад позиції сторін. [PERSON] (надалі - позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (в подальшому - відповідач), третя особа:\~орган опіки\~та піклування\~Тячівської районної\~державної адміністрації\~ Закарпатської\~області, про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини. Позовні вимоги мотивує тим, що 25 листопада 1987 року у виконкомі Кривської сільської ради вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від даного шлюбу [INFO] у них народилася дочка [PERSON] . Подружнє життя між ними не склалося, оскільки вони не зійшлися характерами. На даний час їх шлюб носить форматний характер. Крім цього, просить визначити місце проживання дитини разом з нею. Просить шлюб між нею та відповідачем розірвати та визначити місце проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] , в [ADDRESS] . Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що згідний на розірвання шлюбу та на визначення місця проживання їх спільної дитини з позивачем, однак не згідний з підставами для розірвання шлюбу, які зазначені в позовній заяві. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, однак подали заяву про розгляд справи без їх участі, заявлені вимоги підтримують. Відповідач в судове засідання не з`явився, однак подав заяву про розгляд справи без його участі та в якій зазначив, що згідний на розірвання шлюбу та на визначення місця проживання їх спільної дитини з позивачем, однак не згідний з підставами для розірвання шлюбу, які зазначені в позовній заяві. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був належно повідомлений. ІІІ. Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 27 січня 2020 року справу за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: орган опіки та піклування Тячівської районної державної адміністрації Закарпатської області, про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини прийнято до розгляду та відкрито провадження у ній. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України в разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене та те, що сторони в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 25 листопада 2008 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим 25 листопада 2008 року виконкомом Кривської сільської ради Тячівського району Закарпатської області, актовий запис №14 (а.с. 4). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] народилася [INFO] , і її батьками зазначені сторони по справі. Із довідки виконкому Кривської сільської ради Тячівського району № 2 від 03 січня 2020 року вбачається, що [PERSON] та [PERSON] проживають в будинку [ADDRESS] (а.с. 7). V. Оцінка Суду. Згідно із частиною першою\~статті 110 Сімейного кодексу України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до\~статті 51 Конституції України, частини першої\~статті 24 СК\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Частиною другою\~статті 112 СК\~передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, спільне подружнє життя у сторін не склалося, вони припинили шлюбні стосунки і поновлювати їх не мають наміру, примирення і збереження сім`ї є неможливим. За таких обставин, враховуючи фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, беручи до уваги інші обставини життя подружжя, суд вважає, що збереження шлюбу є неможливим, суперечить інтересам одного з них, а тому вважає достатні підстави для його розірвання. Відповідно до ч. 2\~ст. 114 СК України\~у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно ст. 141 CK України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. А згідно до ст. ст. 160, 161 цього Кодексу місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. А місце проживання дитини, яка досягла десять років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними вирішується судом. При вирішенні спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Як встановлено в судовому засіданні, на час розгляду справи в суді малолітня [PERSON] проживає з позивачем. При цьому, позивач забезпечена належними умовами для проживання і здатна створити комфортні умови для проживання і виховання дитини. Жодних доказів, які б достовірно стверджували, що якась з сторін неналежно виконувала свої батьківські обов`язки чи ухилялася від їх виконання в судовому засіданні не наведено. У п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року № 16 "Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України" роз`яснено, що суди, вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (в тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, мають виходити із рівності прав та обов`язків батька й матері щодо своїх дітей, повинні постановити рішення, яке відповідало б інтересам дітей. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей. Крім того, згідно з принципом 6 Декларації прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Зазначені вище положення закону повинні бути застосовані у кожній конкретній справі, виходячи з її обставин та інтересів дітей. Оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, суд, при вирішенні спору щодо місця проживання дитини, бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, їх вік, стан здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. З урахуванням наведеного, беручи до уваги те, що малолітня [PERSON] проживає разом з матір`ю, умови їх проживання, а також те, що відповідач не заперечує проти проживання доньки з позивачем, суд вважає, що в інтересах дитини позов слід задовольнити. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ч. 1, та ч.2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог.\~ Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно положень ч. 1\~ст.142 ЦПК України\~у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічне положення щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, також передбачено ч. 3 ст. 7 Закону України "Про судовий збір". Оскільки відповідачем позов визнано під час підготовчого судового засідання до початку розгляду справи по суті, позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову, що становить 840 гривні 80 копійок. Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в користь позивача понесені ним судові витрати - судовий збір в розмірі 840 гривні 80 копійок. На підставі викладеного, ст.ст. 24, 105, 110, 112-114, 150, 141, 160-161 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved