Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-04 00:00:00

В вересні 2019 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Свої позовні вимоги обґрунтовувала тим, що при її звільненні відповідачем не було дотримано положення ст..42 КЗпП України, тобто не враховані її переваги на залишення на роботі. Відповідачем надано відзив на позовну заяву, з якого вбачається, що позов не визнає, в його задоволенні просить відмовити, посилаючись на дотримання всіх норм закону при звільненні позивача. В судовому засіданні позивач позов підтримала і просила суд його задовольнити. Представник відповідача позов не визнав, в його задоволенні просив відмовити. Судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Згідно з наказом від 01.02.2013 року № 19-к [PERSON] переведена на посаду електромонтера ТП 5-го розряду КП «Чернігівське тролейбусне управління». Відповідно до наказу від 06.06.2019 року № 399 «Про скорочення штату працівників та внесення відповідних змін до штатного розпису» на КП «Чернігівське тролейбусне управління» скорочуються дві посади електромонтера з устаткування ТП служби енергогоподарства. Наказом від 11.06.2019 року №407 працівників КП «Чернігівське тролейбусне управління», у тому числі позивача, попереджено про наступне вивільнення. [PERSON] було запропоновано іншу посаду, а саме кондуктор громадського транспорту, від якої вона відмовилась. Наказом(розпорядженням) №140-к від 16.08.2019 року [PERSON] , за згодою профспілкового комітету, звільнено з займаної посади за п.1 ст.40 КЗпП України за скороченням штату. Позивач вважає наказ про своє звільнення незаконним, оскільки не були враховані її переваги на залишення на роботі, а саме її тривалий безперервний стаж роботи на підприємстві, який складає 42 роки. Як вбачається з матеріалів справи на підприємстві КП «Чернігівське тролейбусне управління» до проведення скорочення існувало 12 посад електромонтера з устаткування ТП Служби енергогосподарства, після скорочення залишилось 10 посад електромонтера з устаткування ТП, з яких 6 посад залишено з рівнем кваліфікації 5 розряд, однаковою робочою інструкцією електромонтера тягової підстанції 5-го розряду. Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Згідно із частиною першою статті 3 та статтею 4 КЗпП України трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, регулюються законодавством про працю, яке складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього. Відповідно до частини першої статті 21 КЗпП України трудовий договір - це угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках , зокрема, змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Відповідно до пункту третього статті 64 ГК України підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис. Факт змін в організації виробництва і праці, зокрема скорочення чисельності та штату працівників на підприємстві відповідача не заперечувався сторонами під час розгляду справи. Відповідно до частини першої статті 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Відповідно до частини першої статті 42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається: 1) сімейним - при наявності двох і більше утриманців; 2) особам, в сім`ї яких немає інших працівників з самостійним заробітком; 3) працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації; 4) працівникам, які навчаються у вищих і середніх спеціальних учбових закладах без відриву від виробництва; 5) учасникам бойових дій, постраждалим учасникам Революції Гідності, особам з інвалідністю внаслідок війни та особам, на яких поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", а також особам, реабілітованим відповідно до Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років", із числа тих, яких було піддано репресіям у формі (формах) позбавлення волі (ув`язнення) або обмеження волі чи примусового безпідставного поміщення здорової людини до психіатричного закладу за рішенням позасудового або іншого репресивного органу; 6) авторам винаходів, корисних моделей, промислових зразків і раціоналізаторських пропозицій; 7) працівникам, які дістали на цьому підприємстві, в установі, організації трудове каліцтво або професійне захворювання; 8) особам з числа депортованих з України, протягом п`яти років з часу повернення на постійне місце проживання до України; 9) працівникам з числа колишніх військовослужбовців строкової служби, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової служби за призовом осіб офіцерського складу та осіб, які проходили альтернативну (невійськову) службу, - протягом двох років з дня звільнення їх зі служби. 10) працівникам, яким залишилося менше трьох років до настання пенсійного віку, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат. Перевага в залишенні на роботі може надаватися й іншим категоріям працівників, якщо це передбачено законодавством України. Отже, при вивільненні працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці в першу чергу підлягає оцінці кваліфікація та продуктивність праці працівників, що підлягають скороченню. І лише за умови рівноцінності кваліфікації та продуктивності праці перевагу на залишення на роботі мають працівники, перелічені у частині другій статті 42 КЗпП України. За змістом статті 42 КЗпП України коло працівників, серед яких визначаються особи, які мають переважне право на залишення на роботі, та які не мають такого права, стосується всіх працівників, які займають таку ж посаду. При визначенні працівників з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці використовуються ознаки, які в сукупності характеризують виробничу діяльність працівників: наявність певної освіти, стаж і досвід роботи, ставлення до роботи, якість виконуваної роботи тощо. Доказами більш високої продуктивності праці можуть бути: виконання значно більшого обсягу робіт порівняно з іншими працівниками, які займають аналогічну посаду чи виконують таку ж роботу, накази про преміювання за високі показники у роботі тощо. Як вбачається з матеріалів справи на залишених після скорочення1 0 посадах електромонтера ТП 6 працівників мають рівну кваліфікацію, яку мала і позивач до звільнення. Меншу продуктивність працю позивача відповідачем не доведено. Навпаки, позивачем вказується на те, що її неодноразово було заохочено за сумлінну працю, дисциплінарні стягнення відсутні. Разом з тим, перевага на залишення на роботі при однаковій кваліфікації і продуктивності праці була надана працівникам, які мали менший ніж позивач безперервний трудовий стаж на підприємстві. Одже, суд вважає, що звільнення позивача відбулось з порушенням норм Кодексу законів про працю України і позивач підлягає поновленню на роботі. Середньоденна заробітна плата позивача становить 415,73 грн (8483,58+8977,03):42 роб.дні), у період з 16.08.2019 року по 05.12.2019 року кількість робочих днів становить 79 дня, отож з відповідача на користь позивача необхідно стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 32842,67 грн., вказаний середній заробіток без врахування податків та інших обов`язкових платежів. Відповідно до частини 141 ЦПК України, із відповідача підялгає стягненню судовий збір.

Outcome: approved