Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-17 00:00:00

В грудні 2019 року [PERSON] звернулася до суду з зазначеним позовом до Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що у травні 2018 року ПАТ КБ "Приватбанк" звернувся до Ізюмського районного суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитом на підставі того, що 26.01.2011 року між сторонами був укладений договір про позику 3800 грн у вигляді встановленого ліміту зі сплатою 30% на рік. Термін повернення відповідав строку дії картки. Суд першої інстанції відмовив у задоволенні позову, мотивуючи тим, що позивач пропустив строк позовної давності. Позивачем було подано апеляційну скаргу та Харківський апеляційний суд частково задовольнив позов, і в організації, де вона працює, почали по постанові виконавчої служби автоматично знімати кошти з заробітної плати та перераховувати на користь банку. Нею було подано касаційну скаргу до Касаційного цивільного суду у складі Верховного суду України та оскаржено рішення апеляційного суду. Верховний суд у своєю постановою від 28.08.2019 вирішив, що апеляційний суд м. Харкова зробив помилкові висновки та виніс не вірне рішення, тому скасував рішення апеляційне рішення та залишив в силі рішення суду першої інстанції. У зв`язку з тим, що за рішенням апеляційного суду на користь банку стягнуто 5359.30 грн, вона оплатила судовий збір за касаційну скаргу у сумі 3559.24 грн, тобто вона понесла матеріальні збитки у сумі 8918.54 грн. Також було завдано крім матеріальної і моральну шкоду, яку позивач оцінює у 50000 гривень. З урахуванням вищевикладеного, просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду в сумі 8918.54 грн. та моральну шкоду в розмірі 50000 грн. Сторони в судове засідання не з`явилися. Частиною 5 статті 279 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалу суду від 20.12.2019 року про відкриття провадження у справі в порядку спрощеного провадження отримав представник відповідача 26.12.2019 року, про що свідчить зворотне поштове повідомлення, наявне в матеріалах справи, що відповідає вимогам ст. 130 Цивільного процесуального кодексу України. У судове засідання не з`явився, заяву із запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного провадження та відзиву на позов, у встановлений судом строк, не подав. Про причини неявки суд не повідомив, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. (ч. 8 ст. 178 ЦПК України). Відповідно до частин 2-6 статті 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, серед іншого, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). З огляду на предмет позову, зокрема, те що дана справа є малозначною справою і ціна позову не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, яка підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Обставини справи, що згідно частини третьої статті 274 ЦПК України, мають значення для вирішення питання про можливість розгляду справи в порядку спрощеного провадження, також свідчать про наявність підстав для розгляду цієї справи в спрощеному порядку. Оскільки предметом позову є стягнення грошової суми, розмір якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб та характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Матеріалами справи встановлено, що рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 30.07.2018 року в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Комерційного Банку «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено. Постановою Харківського апеляційного суду від 22.10.2018 року апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - задоволено. Рішення Ізюмського районного суду Харківської області від 30.07.2018 року скасовано, ухвалено нове рішення, яким позовну заяву Публічного акціонерного товариства банк «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 26 січня 2011 року в сумі 90034,30 гривень, яка складається з: 2687,16 гривень - заборгованість за кредитом; 86247,14 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом та 1100 гривень - пені. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Стягнуто з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» судові витрати у вигляді судового збору за подання позовної заяви в сумі 1762 гривень та за подання апеляційної скарги в сумі 2643 гривень. Постановою Верховного Суду від 28.08.2019 року касаційну скаргу [PERSON] задоволено частково. Постанову Харківського апеляційного суду від 22.10.2018 року скасовано, рішення Ізюмського районного суду Харківської області від 30.07.2018 року залишено в силі. 13.02.2019 року старшим державним виконавцем Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Барвінківському, Борівському, Ізюмському районах та місту Ізюм Головного територіального управління юстиції у Харківській області Думенко Ю.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. В повідомленні Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Барвінківському, Борівському, Ізюмському районах та місту Ізюм Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 20.11.2019 № 38307 зазначено, що згідно даних, що містяться у АСВП, у період з 13.02.2019 по 25.07.2019 по виконавчому провадженню № 58357492 з виконання виконавчого листа № 623/1362/18 від 01.11.2018, виданого Ізюмським міськрайонним судом Харківської області про стягнення з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» в сумі 90034,30 грн. з заробітної плати боржника утримано 5990,24 грн, які розподілені наступним чином: 5390,30 грн. перераховано на користь ПАТ КБ «ПриватБанк»; 535,94 перераховано як виконавчий збір; 95,00 грн. перераховано як витрати виконавчого провадження. За подання касаційної скарги на постанову Харківського апеляційного суду від 22.10.2018 року [PERSON] було сплачено судовий збір у сумі 3559,24 грн., що підтверджується копією платіжного документу від 01.02.2019 року. Тобто позивач понесла матеріальні збитки у сумі 8918,54 грн. Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення завданої матеріальної шкоди в сумі 8918,54 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Стосовно вимог про стягнення моральної шкоди суд приходить до наступного. Позивач вказує, що було завдано крім матеріальної і моральну шкоду, яку позивач оцінює у 50000 гривень, обґрунтовуючи тим, що банк здійснив протиправні дії, чим наніс моральних збитків, а саме незаконно зняв кошти з метою шахрайським шляхом отримати незаконну вигоду у вигляді 98937,66 грн. Також банк сповістив до організації, де вона працює, про те, що начебто порушила закон та відмовляється платити заборгованість, суттєво постраждав її авторитет серед підлеглих. Тобто мало місце приниження честі та гідності та ділової репутації. Також після винесення помилкового рішення Харківським апеляційним судом 22.10.2018 вона перенесла морально-психологічний зрив, який перейшов у розлад здоров`я, внаслідок чого була змушена звернутися до лікувального закладу до лікарів ендокринологу та кардіологу. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до п.5 Постанови Пленуму ВСУ №4 від 31.03.1995 року до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних ш фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Також згідно із п.9 Постанови Пленуму ВСУ №4 від 31.03.1995 року розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Згідно консультаційних висновків вбачається, що 28.10.2018 [PERSON] зверталась до лікарів ендокринолога та кардіолога. При визначені розміру відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу, суд враховує вимоги розумності і справедливості, характер та тривалість заподіяння позивачу душевних страждань та вважає, що позовні вимоги про стягнення моральної шкоди підлягають частковому задоволенню, а саме: на суму 1000,00 грн. Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до положень ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Таким чином, позовна заява [PERSON] підлягає частковому задоволенню. Судові витрати понести за рахунок держави.

Outcome: partial