Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-14 00:00:00

Позивач [PERSON], в інтересах якого діє його представник [PERSON], звернувся до суду з позовом до Бориславського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівської області, у якому просить скасувати арешт: номер обтяження 11122325, зареєстровано 10 вересня 2015 року Коцко У.В. на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження № ВП 48581339 від 31 серпня 2015 року державного виконавця ВДВС Бориславського МУЮ у Львівській області Волянського А.Л. вид обтяження - Арешт нерухомого майна, обтяжувач - ВДВС Бориславського МУЮ; номер обтяження 16987395 дата реєстрації 20 жовтня 2016 року державний реєстратор Добош Г.В., постанова про арешт боржника № ВП 52697043 від 20 жовтня 2016 року видана Бориславським МВДВС ГТУЮ у Львівській області, рішення про державну реєстрацію № 31948586 від 20 жовтня 2016 року; номер обтяження 11406143, зареєстровано 20 липня 2011 року на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження № ВП 27577663 від 13 липня 2011 року державного виконавця ВДВС Бориславського МУЮ у Львівській області Федитником А.Р., обтяжувач - ВДВС Бориславського МУЮ; виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна вищевказані записи. В обґрунтування позову посилається на те, що за позивачем [PERSON] числяться вищевказані обтяження. 28.09.2018 позивач звернувся з заявою до відповідача з проханням щодо зняття арешту з майна. У відповідь на заяву йому було надано письмову відповідь від 05.10.2018, якою відмовлено у знятті арешту з майна, посилаючись на те, що виконавчі провадження, в рамках яких вносились дані записи, завершені (повернуті стягувачу) на підставі п.2 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (що був чинний до 2016р.), що не є підставою для звільнення майна боржника з-під арешту. Крім того, позивачу було повідомлено, що у Бориславському міському відділі ДВС відсутні відкриті виконавчі провадження, стороною яких є [PERSON] Позивач просить задовольнити позовні вимоги на підставі положень ст. ст.319 ч.1, 321, 391 ЦК України, ч.5 ст.60 Закону "Про виконавче провадження". У судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, хоча був належно повідомлений про час та місце розгляду справи. 03.12.2018 до суду надійшла заява представника позивача - [PERSON], який діє на підставі довіреності від 02.10.2017, про розгляд справи у відсутності позивача та його представника, позовні вимоги підтримують, проти ухвалення заочного рішення не заперечують. Відповідач Бориславський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівської області не направив у судове засідання представника, хоча був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, причин неявки не повідомили, відповідач не подав до суду відзив на позовну заяву. Враховуючи неявку відповідача в судове засідання та відсутність заперечень представника позивача щодо проведення заочного розгляду справи, суд відповідно до вимог ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в ч. 2 цієї ж статті визначено способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом. Відповідно до п.5 ч.3 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» (№ 606-XIV) державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку. Згідно з ч.ч.1-4 ст. 57 зазначеного Закону, арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом, у тому числі, винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Постановами, передбаченими частиною другою цієї статті, може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети. Згідно з інформацією з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об'єкта нерухомого майна щодо суб'єкта, за позивачем [PERSON] числяться обтяження - арешти нерухомого майна. Зокрема, 10 вересня 2015 року державним реєстратором Коцко У.В. зареєстровано на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження № ВП 48581339 від 31 серпня 2015 року державного виконавця ВДВС Бориславського МУЮ у Львівській області Волянського А.Л. вид обтяження - Арешт нерухомого майна (все нерухоме майно), обтяжувач - ВДВС Бориславського МУЮ, номер запису про обтяження 11122325. Крім цього, за номером запису про обтяження 16987395 за позивачем [PERSON] числиться обтяження - арешт нерухомого майна (все нерухоме майно): дата реєстрації 20 жовтня 2016 року державний реєстратор Добош Г.В., постанова про арешт боржника № ВП 52697043 від 20 жовтня 2016 року, видана Бориславським МВДВС ГТУЮ у Львівській області, рішення про державну реєстрацію № 31948586 від 20 жовтня 2016 року. Крім цього, за номером запису про обтяження 11406143 за позивачем [PERSON] числиться обтяження - арешт нерухомого майна (невизначене майно, все нерухоме майно): зареєстровано 20 липня 2011 року на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження № ВП 27577663 від 13 липня 2011 року державного виконавця ВДВС Бориславського МУЮ у Львівській області Федитника А.Р., обтяжувач - ВДВС Бориславського міського управління юстиції. 28.09.2018 представник позивача - [PERSON] звернувся з заявою до відповідача з проханням щодо зняття арешту з майна позивача. Листом Бориславського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області № 01-19/2420 від 05.10.2018 було відмовлено позивачу у знятті арешту з майна, посилаючись на те, що виконавчі провадження, в рамках яких вносились вищевказані записи про обтяження, завершені (повернуті стягувачу) на підставі п.2 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (що був чинний до 2016 року), що не є підставою для звільнення майна боржника з-під арешту. Так, згідно з п.2 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV, що був чинний до 2016 року, виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. Крім того, вказаним листом позивачу було повідомлено, що станом на день надання вищевказаної відповіді у Бориславському міському відділі державної виконавчої служби відсутні відкриті виконавчі провадження, стороною яких є [PERSON] Враховуючи, що відповідні виконавчі провадження, у межах яких вносилися записи про обтяження №11122325, №16987395 та №11406143, є завершені, зокрема, виконавчі документи повернуті стягувачеві на підставі п.2 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV, а також оскільки у Бориславському міському відділі державної виконавчої служби відсутні відкриті виконавчі провадження, стороною яких є [PERSON], суд дійшов висновку, що є підстави для зняття арешту з майна за рішенням суду на підставі ч.5 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» (№ 1404-VIII), що чинний на час розгляду вказаної справи судом. Суд вважає, що наявність вищевказаних обтяжень (арештів всього нерухомого майна) позбавляє можливості позивача реалізувати свої права, встановлені законодавством. Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Відповідно до ст. ст. 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За змістом ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 цього Кодексу встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Порядок зняття арешту з майна визначений ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» (№ 1404-VIII), що чинний на час розгляду вказаної справи судом. Згідно вказаної статті: у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини (ч.2 ст.59 Закону). Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв'язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону (ч.4 ст.59 Закону). У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду (ч.5 ст.59 Закону). З урахуванням обставин справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для застосування частини п'ятої вказаної статті. Враховуючи вищевикладене та те, що виконавчі провадження завершені, чинного виконавчого провадження щодо позивача як боржника немає, що підтверджується копією листа відповідача № 01-19/2420 від 05.10.2018, доказів, які б заперечували вищенаведене представником відповідача суду не надано, тому суд вважає, що продовження дії арешту на майно позивача порушує його права щодо володіння, користування та розпоряджання майном. Таким чином, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення у повному обсязі позову щодо скасування арешту (записи про обтяження №11122325, №16987395 та №11406143) та виключення з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна відповідних записів. При зверненні до суду із даним позовом позивачем було оплачено судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп. У відповідності до ст.141 ЦПК України, оскільки позовні вимоги задоволені, - з відповідача підлягає стягненню в користь позивача сума оплаченого судового збору.

Outcome: approved