Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-06 00:00:00

В листопаді 2013 року позивачка звернулась до суду з позовною заявою, що була уточнена 01 липня 2014 року, в якій просила постановити рішення, яким стягнути з відповідача на її користь суму боргу в розмірі 3 868 грн. 43 коп., моральну шкоду в розмірі 29 033 грн., витрати на надання правової допомоги в розмірі 1500 грн. та судові витрати. В обґрунтування своїх вимог позивачка вказала, що 28 грудня 2010 року [PERSON] від [PERSON] було отримано грошові кошти в сумі 3000 грн. в рахунок оплати юридичних послуг з питання приватизації земельної ділянки [ADDRESS]. 08 липня 2013 року на адресу відповідача була направлена претензія, в якій позивачка просила повернути їй грошові кошти в сумі 3000 грн., однак грошові кошти відповідачем повернуті не були. [PERSON] зобов'язувався приватизувати на ім'я [PERSON] земельну ділянку [ADDRESS] протягом 3 місяців, тобто до 01 квітня 2011 року. Однак, вказане зобов'язання відповідачем виконано не було. На теперішній час грошові кошти відповідачем не повернуті, сума боргу з урахуванням пені, індексу інфляції та 3 % річних складає 3 868 грн. 43 коп. Крім того, внаслідок порушення відповідачем своїх зобов'язань щодо повернення грошових коштів у разі невиконання своїх зобов'язань, позивачці була завдана моральна шкоду, яку вона оцінила в 29 033 грн. У зв'язку з цим позивачка була змушена звернутися до суду з заявою про стягнення з відповідача вищевказаної суми грошей. В судове засідання представник позивача не з`явився, надав суду заяву з проханням розглядати справу в його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. У судове засідання відповідач не з'явився, був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1212 ЦК України - особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Як встановлено в судовому засіданні, 27 грудня 2010 року [PERSON] передала [PERSON] грошові кошти, а саме 3 000 грн. в рахунок оплати юридичних послуг останнього по приватизації земельної ділянки [ADDRESS], що підтверджується розпискою [PERSON] від 27 грудня 2010 року (а.с.9). До теперішнього часу земельна ділянка [ADDRESS] не приватизована. Своїх зобов'язань [PERSON] не виконав, а отже відповідач безпідставно отримав від [PERSON] грошові кошти в сумі 3000 грн., які станом на день розгляду справи позивачці не повернув. Тому суд вважає необхідним задовольнити даний позов в частині стягнення з [PERSON] безпідставно отриманих від [PERSON] коштів в розмірі 3000 грн. Що стосується вимог [PERSON] щодо стягнення з [PERSON] пені, індексу інфляції та 3% річних від суми боргу за час прострочення зобов'язання, то дані вимоги задоволенню не підлягають, оскільки правовідносини, що виникли між [PERSON] та [PERSON] з договору, не пов'язані з простроченням виконання грошового зобов'язання та сплатою суми боргу, а тому на них не розповсюджується норма щодо санкцій за невиконання грошового зобов'язання. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Що стосується позовних вимог [PERSON] щодо стягнення з відповідача моральної шкоди в сумі 29 033 грн., то вони також задоволенню не підлягають з наступних підстав. Суди розглядають спори про відшкодування фізичній або юридичній особі моральної шкоди коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України або випливає з її положень, а також у випадках передбачених Цивільним кодексом України та іншим законодавством, яким встановлено відповідальність за заподіяння моральної шкоди. Наслідки порушення даного договору про надання юридичної допомоги не передбачають відшкодування моральної шкоди, а тому відсутні правові підстави для задоволення вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди. Також, вимоги позивача щодо відшкодування витрат на правову допомогу задоволенню не підлягають по наступним підставам. Відповідно до ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Правовідносини між адвокатом або фахівцем у галузі права та клієнтом визначаються цивільно-правовою угодою. Права та обов'язки адвоката визначені Законом України "Про адвокатуру", Правилами адвокатської етики тощо. Частиною першою статті 12 Закону України "Про адвокатуру" визначено, що оплата праці адвоката здійснюється на підставі угоди між громадянином чи юридичною особою і адвокатським об'єднанням чи адвокатом. Як вбачається з матеріалів справи позивачем на підтвердження оплати витрат на правову допомогу надано квитанцію № 05/13 від 23.07.2013 року (а.с.36), у якій зазначено, що ТОВ «Ваше право» від [PERSON] отримано 1 500 грн. Однак з квитанції не можливо встановити по якій справі надавалася правова допомога, та в яких питаннях. Крім того, згідно ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. А позивачем не надано доказів щодо відпрацьованих годин особою, яка надавала правову допомогу. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідача на користь позивачки слід стягнути судові витрати по справі у розмірі 297 грн. 38 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial