Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-30 00:00:00

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний на підставі рішення Маневицького районного суду Волинської області від 20.11.2014 року. Відповідач є батьком [PERSON] ( [INFO] ). Дочка проживає з позивачкою. Зважаючи на те, що батько дитини практично від її народження самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, а саме: не турбується про її фізичний і духовний розвиток, не цікавиться здоров`ям та її навчанням, підготовкою до самостійного життя, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, ніколи не вітає зі святами та днями народження. Позивачка звернулась до суду з даним позовом та просить його задовольнити, позбавивши батьківських прав відповідача стосовно його дочки. Також, просить стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати. Позивачка позов підтримала та пояснила суду про обставини, що описані вище. Надала суду висновок органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав. Відповідач не з`явився в судове засідання. Згідно до положень ЦПК України про порядок повідомлення особи про час та місце судового засідання відповідач є належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду даної цивільної справи. Крім того, на веб-сайті суду розміщується список справ, що призначені судом до розгляду, і така інформація є відкритою, загальнодоступною та зрозумілою; і при бажанні відповідач мав можливість отримати інформацію про дату і час розгляду справи. Від сторони не надходили заяви про відкладення розгляду справи чи про слухання справи без його участі. Відзив на позов до суду не подав. Судом враховується практика ЄСПЛ, зокрема позиція, викладена у справі "Пономарьов проти України", в межах якої Суд зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Також враховуються висновки у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії", де зазначено: заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Суд наголошує, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін чи учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Суд вважає, що справу можливо розглянути на підставі наявних доказів, участь сторін у справі не є обов`язковою. Тому суд вважає за можливе застосувати положення ЦПК України щодо можливості проведення заочного розгляду справи. Представник органу опіки та піклування підтримала висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] . Заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Як встановлено\~в судовому\~засіданні,\~ [PERSON] та\~ [PERSON] перебували\~в зареєстрованому\~шлюбі.\~Відповідач є\~батьком неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Протягом семи років відповідач з донькою не спілкувався, не цікавився дитиною; не відвідував шкоду, де навчається донька, тобто ухиляється від виконання обов`язків з її виховання; не піклувався та не піклується про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Отже, при розгляді справи були підтверджені доводи позивачки про те, що відповідач не цікавляться життям дитини, не приділяє увагу її вихованню. Відповідно до висновку служби у справах дітей Луцької міської ради, служба вважає за доцільне позбавити відповідача батьківських прав стосовно його неповнолітньої доньки, оскільки відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. При прийнятті рішення суд зважає на положення діючого законодавства. Позивачка покликався\~на положення\~ч.1-3\~ст.\~150\~СК України\~(батьки\~зобов`язані піклуватися\~про здоров`я\~дитини,\~її фізичний,\~духовний та\~моральний розвиток). На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Суд погоджується з тими доводами, які були наведені позивачкою. Обов`язки та права батьків щодо виховання дитини є основними серед всього комплексу батьківських прав та обов`язків, які закріплені сімейним законодавством. Всі інші права та обов`язки батьків щодо їхніх дітей покликані забезпечувати належне виконання батьками свого основного обов`язку - виховувати дитину. Стаття 150 СК України визначає, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Батьки зобов`язані також піклуватися про фізичний розвиток дитини, який, в свою чергу, тісно пов`язаний зі здоров`ям дитини. Обов`язку батьків піклуватися про духовний розвиток дитини кореспондує право дитини на духовний розвиток, яке включає в себе: право на освіту; право на прояв своїх здібностей; право на свободу світогляду і віросповідання; право на свободу літературної, художньої, наукової і технічної творчості. Таким чином, батьки мають сприяти одержанню дитиною належної освіти, прояву нею своїх здібностей, розширенню її світогляду, її самовизначенню щодо сповідання певної релігії або не сповідання ніякої, її зайняттям літературною, художньою, науковою, технічною творчістю. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. За положеннями ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно Сімейного законодавства України, обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним. Закон не передбачає яких-небудь спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей. В судовому засіданні було встановлено, що відповідач не виконує положення ст. 150 СК України, положення інших законодавчих актів щодо обов`язків з виховання та утримання дитини. А згідно до ч. 6 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Стаття 164 СК України передбачає підстави для позбавлення судом батьківських прав батьків щодо їх дітей, і такі обставини знайшли своє підтвердження при розгляді справи. Зважаючи на наведене суд дійшов висновку, що заявлений позов про позбавлення батьківських прав підлягає до задоволення, оскільки він є обґрунтованим і доведеним. Суд вважає, що до спірних правовідносин підлягають до застосування норми законодавства, на які покликався позивач; і у суду немає підстав для їх незастосування. Розподіл судових витрат між сторонами відбувається за правилами статті 141 ЦПК України. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved