Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-25 00:00:00

В лютому 2015 року позивач [PERSON] (далі позивач) звернулась до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач), у якому просила стягувати з відповідача на свою користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини усіх видів доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітнього сина [PERSON], який проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Зазначила, що відповідач сплачує недостатню суму допомоги на утримання сина, а тому змушена звернутися до суду з позовом. В судовому засіданні позивач позов підтримала та пояснила, що відповідач надає недостатню суму аліментів на утримання сина, що становить менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Зазначила, що дитина часто хворіє та потребує додаткових витрат на лікування. Оскільки, відповідач має додатковий дохід просила стягнути з нього аліменти на утримання сина [PERSON], в розмірі 1/3 частини усіх видів доходів щомісячно. Відповідач в судовому засіданні пояснив, що має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 26 % від його заробітку. Через канцелярію суду подав письмові заперечення, у яких зазначив, що має незначні доходи, які не дають можливості сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі 1/3 частини всіх видів доходів щомісячно, оскільки перебуває в другому шлюбі та має на утриманні малолітнього сина [PERSON], [INFO] та дружину [PERSON], яка перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною. Тому просив позов [PERSON] задовольнити частково, стягнувши з нього аліменти на утримання сина - [PERSON] в розмірі 26 % від всіх видів доходів щомісячно. Заслухавши думку сторін, вивчивши матеріали справи, суд встановив наступні факти. Сторони [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітнього [PERSON], [INFO] (а.с.3). Дитина проживає з позивачем, що підтверджується довідкою ОСББ «Шевченко 103» № 7 від 24.02.2015 року (а.с.4). Домовленості про утримання дитини в досудовому порядку сторонами не досягнуто. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач перебуває у шлюбі з [PERSON] та має на утримані малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.18,19). Згідно довідки про доходи ТОВ «Вендіно-Захід» № 66 від 14.04.2015 року заробітна плата відповідача, який працює на посаді - представник торгівельний, за останні 12 місяців складає 15 664, 48 грн. (а.с. 22). Згідно частини другої статті 51 Конституції України та статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ч.1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч. 2 вказаної статті, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2015 рік" встановлено у 2015 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня - 1176 гривень, з 1 грудня - 1330 гривень та для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, зокрема дітей віком до 6 років: з 1 січня 2015 року -1032 гривень, з 1 грудня - 1167 гривень. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. В судовому засіданні відповідач пояснив, що на даний час, після відрахування обов'язкових платежів отримує заробітну плату в розмірі 1 200 грн. від сплати аліментів не ухилявся, оскільки відповідно до договору укладеного з позивачем, відповідач з 15.12.2011 р. по 15.12.2014 р. на місяць сплачував на утримання сина [PERSON] та позивача аліменти в розмірі 600 грн. Крім того, по закінченню дії договору відповідач сплатив позивачу в січні та лютому 2015 року по 300 грн. та 350 грн., що не заперечувалося позивачем. Позивач в судовому засіданні посилалася на наявність у відповідача додаткового виду доходу, однак доказів на підтвердження вказаних обставин суду не надала і клопотань не заявляла. Остання також пояснила, що працює неповний робочий день та отримує заробітну плату близько 1350 грн. на місяць. Суд не може прийняти до уваги доводи позивача про часті хвороби дитини і необхідність з цих підстав стягувати аліменти в розмірі 1/3 частини від заробітку відповідача, так як вони не підтверджуються належними доказами. Крім того, позивач не позбавлена можливості стягнути з відповідача кошти витрачені у зв'язку з хворобою дитини в якості додаткових витрат. Беручи до уваги необхідність врегулювання виниклих між сторонами аліментних правовідносин на принципах справедливості, сумлінності і розумності, рівності батьків щодо обов'язку по утриманню дитини, враховуючи розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, розмір заробітної плати позивача 1350 грн. та заробіток відповідача, його сімейний та матеріальний стан, а також те, що відповідач позов визнав в розмірі, який перевищує 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а саме 312 грн., суд стягує з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] у розмірі 26 % від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30 % встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того, відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір оскільки позивач в силу закону звільнений від їх сплати.

Outcome: partial