Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-09 00:00:00

Позивач [PERSON]звернувся до Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області з позовом до Комунального некомерційного підприємства "Дрогобицька міська лікарня №1"Дрогобицької міської [PERSON] про поновлення на роботі і стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що після закінчення у червні 1993 року навчання у Львівському державному медичному інституті він з серпня 1993 року по серпень 1996 року працював лікарем - інтерном у Дрогобицькій центральній міській лікарні, а з грудня 1996 року по 17 квітня 2018 року працював у цій лікарні (яка у подальшому була перейменована в комунальне некомерційне підприємство «Дрогобицька міська лікарня №1» Дрогобицької міської ради), зокрема з 07.09.1997 року працював лікарем-ургентного хірурга на 0,25 ставки, з 10.04.2001 року працював на цій же посаді на 0,5 ставки, з 11.03.2003 року працював на посаді 0,75 ставки лікаря-хірурга приймального ургентного відділу та з 01.11.2008 року по 17.04.2018 року працював на повну ставку лікарем-хірурга-ургентного даного медичного закладу. 17.04.2018р. він був викликаний у відділ кадрів комунального некомерційного підприємства «Дрогобицька міська лікарня №1» Дрогобицької міської ради, де йому було вручено трудову книжку та повідомлено, що він звільнений із займаної посади лікаря-ургентного хірурга на підставі пункту 1 частини 1 статті 40 КзПП, тобто у зв»язку із скороченням штату працівників. Проте, у порушення частини 2 статті 47 КзПП йому відповідачем не було видано копії наказу про його звільнення з роботи у день звільнення та копію такого наказу він отримав лише 15.05.2018 року у відділі кадрів Дрогобицької міської лікарні №1 на його прохання. Також лише у цей день, 15.05.2018р. йому у відділі кадрів лікарні були надані копії інших документів, які б свідчили про скорочення штату працівників та підставність його звільнення. Однак, ознайомившись з цими документами, він вважає, що його звільнення з займаної посади було проведено з істотним порушенням вимог трудового законодавства, оскільки у відповідача не було жодних законних підстав для прийняття рішення про його звільнення в зв»язку із скороченням штату працівників та не було дотримано встановленої законодавством процедури розірвання трудового договору з ним із ініціативи власника, зокрема, у зв»язку із скороченням штату працівників, оскільки згідно наказу відповідача №1-в від 09.01.2018 року на підставі путівки №6932 від 09.10.2017року факультету післядипломної освіти Львівського національного медичного університету він у період з 10.01. по 08.02.2018 року проходив курси удосконалення ПАЦ (передатестаційного циклу) на вказаному факультеті післядипломної освіти на кафедрі хірургії та ендоскопії, що також підтверджується посвідченням про відрядження. Після закінчення цих курсів йому було видано свідоцтво №104528 від 08.02.2018 року та посвідчення про проходження підвищення кваліфікації, згідно яких йому рекомендовано присвоїти вищу кваліфікаційну категорію за спеціальністю «хірургія». З 10.02.2018 року по 13.04.2018 року він був відсутній на роботі у зв»язку з отриманою травмою, що підтверджується листками непрацездатності АДП №206795 від 10.02.2018р., АДП №207834 від 01.03.2018р., АДП №239747 від31.03.2018р. Після закінчення строку перебування на лікарняному 16.04.2018 року він вийшов на роботу та продовжив виконання своїх трудових обов»язків. Однак, 17 квітня 2018 року він був запрошений на засідання профспілкового комітету Дрогобицької міської лікарні №1, де перед цим засіданням у цей самий день керівництвом лікарні він був повідомлений, що на цьому засіданні буде розглядатися подання адміністрації лікарні на погодження про звільнення його з роботи у зв»язу із скороченням штатної чисельності. Перед засіданням профспілкового комітету головний лікар лікарні також усно вперше запитав його, чи згідний, щоб його перевели на четверть ставки УЗД. При цьому, до засідання профспілкового комітету, до 17.04.2018 року його ніхто раніше не повідомляв у встановленому законом порядку про його можливе вивільнення із роботи у цій лікарні та з цього приводу йому жодних письмових повідомлень не вручалось. У подальшому, під час засідання 17.04.2018 року профспілкового комітету присутні на засіданні члени профкому заперечили його звільнення із займаної посади, мотивуючи це тим, що за останній час на нього не поступало скарг від хворих, доповідних ні від завідувача хірургічного відділення, ні від завідувача ургентно-приймального відділення про невиконання мною функціональних обов»язків. Наведене підтверджується протоколом засідання профспілкового комітету Дрогобицької міської лікарні №1 №47 від 17.04.2018р. За результатом розгляду 17.04.2018 року засідання профспілкового комітету Дрогобицької міської лікарні №1 члени профспілкового комітету одноголосно прийняли рішення про відмову в дачі погодження на його звільнення і таку свою відмову в погодженні звільнення профспілковий комітет належно обгрунтував. Незважаючи на те, що профспілковий комітет Дрогобицької міської лікарні №1 відмовив у погодженні його звільнення у зв»язку із скороченням штатної чисельності, керівництво даного медичного закладу всупереч вимогам частини 1 статті 43 КзПП, яка передбачає, що розірвання трудового договору з ініціативи власника у цьому випадку допускається лише за згодою первинної профспілкової організації, незаконно звільнило його з займаної посади та з роботи у лікарні на підставі наказу №34-к від 17.04.2018 року у зв»язку із скороченням штату працівників. Під час підготовки оскарження свого незаконного звільнення із роботи, після отримання 15.05.2018 року в адміністрації Дрогобицької міської лікарні №1 копії наказу №34-к від 17.04.2018 року про його звільнення та інших наведених нижче документів ним були встановлені інші істотні порушення трудового законодавства, що беззаперечно свідчать про незаконність його звільнення та істотне порушення вимог трудового законодавства при проведенні такого звільнення. Так, з наданих йому, 15.05.2018 року відповідачем копій наказу відділу охорони здоров»я виконавчих органів Дрогобицької міської ради №251 від 19.12.2017 року «Про погодження штатних розписів комунальних некомерційних підприємств охорони здоров»я міст Дрогобича і Стебника», розпорядження міського голови міста Дрогобича від 19.12.2017 року №695-р «Про затвердження штатного розпису комунальних некомерційних підприємств закладів охорони здоров»я» вбачається, що були погоджені та відповідно затверджені штатні розписи Дрогобицької міської лікарні №1 станом на 01.01.2018 року - 552,25 штатних одиниць і станом на 19.03.2018р. - 538 штатних одиниць. У цей самий день, 19.12.2017 року, не провівши належного дослідження щодо порівняння кваліфікації та продуктивності праці усіх медичних працівників Дрогобицької міської лікарні №1, відповідач приймає наказ №180 від 19.12.2017 року «Про скорочення штатної чисельності КНП «ДМЛ №1» ДМР», який вже передбачає виведення зі штатного розпису з 19.03.2018 року серед інших 2,25 ставки посад лікаря-хірурга-ургентного, створює комісію по скороченню та передбачає, що начальнику відділу кадрів у термін до 19.01.2018 року повідомити під розписку працівників, які підлягають скороченню. Згідно протоколу №2 від 12.01.2018 року засідання комісії по скороченню вбачається, що завідувачем відділень дано завдання визначитися з персоналом поіменно, які підлягають скороченню (стаття 42 КзПП) і при скороченні переважне право надати працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. Згідно пунктів 1,1.6 наказу №20 від 15.01.2018 року Дрогобицької міської лікарні №1 №20 від 15.01.2018р. «Про скорочення штатної чисельності та можливе вивільнення працівників, посади, яких підлягають скороченню» наказано начальнику відділу кадрів у термін до 19.01.2018 року повідомити в письмовій формі під розписку працівників, посади яких підлягають скороченню, зокрема, лікарів-хірургів- ургентних [PERSON], [PERSON], [PERSON], однак, жоден з вказаних документів, з якими він ознайомився лише 15.05.2018 року, не передбачає провести безпосереднє скорочення займаної ним посади, а передбачає лише повідомлення його, як і інших лікарів-хірургів-ургентів [PERSON] і [PERSON] про можливе вивільнення у зв»язку із скороченням. Поряд з цим, жоден з наданих йому відповідачем 15.05.2018 року документів не пояснює причини скорочення саме посад лікарів-хірургів-ургентних серед великої кількості інших лікарів медичного закладу, зокрема, з порівнянням кваліфікації та продуктивності праці усіх лікарів Дрогобицької міської лікарні №1, та він переконаний, що його кваліфікація та продуктивність праці є значно вищою ніж інших лікарів медичного закладу. Крім цього, при ознайомленні з наданими йому відповідачем 15.05.2018 року повідомленням Дрогобицької міської лікарні №1 від 15.01.2018 року на його прізвище за підписом головного лікаря лікарні про те, що його повідомлено, що з 19.03.2018р. його посада підлягає скороченню, а також з актом від 18.01.2018 року про відмову від ознайомлення, що його посада буде вивільнена з штатного розкладу з 19.03.2018 року згідно скороченням штатних посад (такий акт підписаний комісією у складі [PERSON], [PERSON] і [PERSON]Б.). Крім того, він не отримував вказаного повідомлення і ніхто не повідомляв його, зокрема 18.01.2018 року (як вказано в акті) про можливе скорочення з займаної посади. Беручи до уваги, що у період з 10.01. по 08.02.2018 року, зокрема, станом на 15 і 18 січня 2018 року він знаходився у відрядженні на курсах удосконалення ПАЦ факультету післядипломної освіти Львівського національного медичного університету, відповідачем істотно порушені вимоги статті 49-1 КзПП щодо попередження його про наступне вивільнення з роботи у медичному закладі, що свідчить про незаконність мого звільнення із займаної посади, фальсифікацію документів щодо мого звільнення та істотне порушення при цьому вимог трудового законодавства. Крім цього, з вказаного повідомлення про його вивільнення від 15.01.2018 року вбачається, що його посада підлягає скороченню з 19.03.2018 року, однак, оскільки він 16.04.2018 року вийшов на роботу після тимчасової відсутності у зв»язку з захворюванням, то відповідно до частини 2 статті 40 КзПП на підставі вказаного повідомлення про скорочення від 15.01.2018 року міг бути звільнений у зв»язку із скороченням 16.04.2018 року, а оскільки у цей день, 16.04.2018 року він виконував покладені на нього трудові обов»язки і у цей день не був звільнений відповідачем з роботи, то згідно вимог трудового законодавства він міг (за наявності підстав) бути звільнений з займаної посади з ініціативи власника у зв»язку із змінами в організації виробництва і праці лише у випадку попередження його про таке звільнення не пізніше ніж за 2 місяці після 16.04.2018 року. Також з наказу №34-к від 17.04.2018 року вбачається, що підставою прийняття рішення про звільнення його з займаної посади з 17.04.2018 року є наказ №40 від 19.03.2018р. «Про скорочення штатної чисельності та затвердження штатного розкладу КНП «Дрогобицька міська лікарня №1». Ознайомившись з вказаним наказом, копію якого він отримав лише - 15.05.2018 року, ним було встановлено, що лише 19.03.2018 року відповідачем було прийнято рішення про виведення зі штатного розпису 13,75 ставок медичних працівників, зокрема - 2,25 ставки лікаря- хірурга-ургентного. При цьому, у цьому наказі зазначено, що такі ставки виводяться зі штатного розпису лікарні з 19.03.2018 року, а тому незрозуміло, по якій причині, з порушенням вимог трудового законодавства він був звільнений з займаної посади саме з 17.04.2018 року, оскільки жодного письмового повідомлення про звільнення його з посади, зокрема з 17.04.2018 року у порушення вимог ст.49-2 КзПП не отримував та у випадку звільнення працівників з посад на підставі наказу №40 від 19.03.2018р. у зв»язку із скороченням штатної чисельності таке звільнення (за наявності законних підстав) могли бути не раніше 19.05.2018 року. Зазначив, що на порушення відповідачем вимог ч.3 ст.49-2 КзПП, яка передбачає, що одночасно з попередженням про звільнення у звязку із змінами в організації виробництва і праці власник пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації, тобто така робота повинна бути запропонована особі не пізніше, ніж за 2 місяці. З цього приводу наголошує, що до 17.10.2018р. (часу розгляду його питання про звільнення на засіданні профспілкового комітету) йому жодного разу ніхто з представників відповідача не пропонував іншої роботи у Дрогобицькій міській лікарні №1. Про порушення відповідачем вимог ч.3 ст.49-2 КзПП також свідчить надана йому лише 15.05.2018 року згадана вище копія листа-повідомлення від 15.01.2018 року без дати про його можливе звільнення у зв»язку із скороченням, оскільки у цьому листі навіть не вказано, які посади йому пропонуються. Відповідачем були істотно порушені вимоги ст.42 КзПП України, частина 1 і 2 якої передбачають, що при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці, а при рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається зокрема працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації. Перш за все, що жоден з наданих йому відповідачем 15.05.2018 року документів не пояснює причини скорочення саме посад лікарів-хірургів-ургентних (зокрема згідно наказу відповідача №40 від 19.03.2018р.) серед великої кількості інших лікарів медичного закладу, зокрема, з порівнянням кваліфікації та продуктивності праці усіх лікарів Дрогобицької міської лікарні №1. Поряд з цим, порівнянням кваліфікації та продуктивності праці 12 ургентних хірургів згідно довідки, наданої начальником відділу кадрів Дрогобицької міської лікарні №1, вбачається, що його кваліфікація є значною вищою кваліфікації інших 5 лікарів-хірургів-ургентів. Зокрема, як було вказано вище він працює у Дрогобицькій міській лікарні №1 з грудня 1996 року, має першу кваліфікаційну категорію зі спеціальністю хірургія (посвідчення №26 від 01.06.2012 року) та згідно свідоцтва №104528 від 08.02.2018 року йому рекомендовано присвоїти вищу кваліфікаційну категорію. Поряд з цим лікарі-хірурги-ургенти [PERSON] (працює з 14.03.2006 року), [PERSON] (працює з 01.12.2008 року), [PERSON] (працює з 01.07.2010 року), [PERSON] (працює з 17.10.2016 року) мають нижчу - другу кваліфікаційну категорію, що свідчить про їх меншу кваліфікацію. Згідно пунктів 1, 1.6 наказу №20 від 15.01.2018 року Дрогобицької міської лікарні №1 №20 від 15.01.2018 року «Про скорочення штатної чисельності та можливе вивільнення працівників, посади, яких підлягають скороченню» передбачено повідомити про можливе скорочення інших лікарів-хірургів-ургентів [PERSON] і [PERSON], які мають нижчу кваліфікацію, не звільнені з займаних посад, а передбачено лише його звільнення. Поряд з цим, інший лікар-хірург-ургент [PERSON], який також має першу кваліфікаційну категорію, працює у Дрогобицькій міській лікарні №1 з 10.10.2001 року, тобто з менш тривалим безпосереднім стажем у цьому медичному закладі. Щодо продуктивності праці, то він переконаний, що його продуктивність праці є не менша за інших 11 лікарів- хірургів-ургентів, чого також не заперечували медичні працівники. 17.04.2018 року на засіданні профспілкового комітету Дрогобицької міської лікарні №1. Крім цього, про його більш високу кваліфікацію, ніж частини інших лікарів-хірургів-ургентів свідчать також той факт, що крім того, що він має першу кваліфікаційну категорію зі спеціальністю хірургія та йому рекомендовано присвоїти вищу кваліфікаційну категорію, йому також присвоєно звання лікаря за спеціальністю судинна хірургія (сертифікат спеціаліста №89129 від 01.12.2015 року, посвідчення про проходження підвищення кваліфікації до диплому №КД-002631), йому присвоєно звання лікаря- спеціаліста за спеціальністю ультразвукова діагностика (сертифікат спеціаліста №101088 від 26.06.2017 року та посвідчення про проходження підвищення кваліфікації), а також у жовтні 2017 року він отримав сертифікати спеціаліста №001942 і ОТ №2181 від 28.10.2017 року про проходження мастер-класів Plasmolifting в неврології та відновлювальній медицині, а також у в ортопедії та травматології. Наведене вище свідчить про його більш високу кваліфікацію та більш тривалий безперервний стаж роботи у Дрогобицькій міській лікарні №1 ніж вказаних вище лікарів-хірургів-ургентів, що також підтверджує про його незаконне звільнення з роботи на підставі оскаржуваного наказу №34-к від 17.04.2018 року. Про упередженість та незаконність його звільнення з займаної посади згідно оскаржуваного наказу також свідчить подання Дрогобицької міської лікарні №1 голові профкому від 30.03.2018 року за №445 (з яким він ознайомився лише 15.05.2018 року), в якому взагалі не зазначені мотиви його звільнення та не пояснюється, з яких саме підстав він лікар-хірург-ургент з більш високою кваліфікацією і більш тривалим безперервним стажем роботи у цьому медичному закладі ніж частина інших лікарів, які займають ці ж посади, підлягаю звільненню у зв»язку із скороченням штату працівників. Поряд з цим відмітив, що при звільненні його з роботи у Дрогобицькій міській лікарні №1 відповідачем і профспілковим комітетом даного медичного закладу було порушено вимоги частини 5 статті 43 КзПП, яка передбачає, що виборний орган первинної профспілкової організації повідомляє власника або уповноважений ним орган про прийняте рішення у письмовій формі в триденний строк після його прийняття, оскільки після прийняття 17.04.2018 року рішення профспілкового комітету про непогодження мого звільнення, керівництво Дрогобицької міської лікарні №1 в цей самий день, безпідставно не погодившись з рішенням профспілкового комітету, звільнило його з займаної посади на підставі наказу №34-к від 17.04.2018 року, що вкотре свідчить про упереджене ставлення відповідача до питання дотримання моїх трудових прав. Таким чином, його звільнення з посади лікаря-хурурга-ургентного Дрогобицької міської лікарні №1 на підставі наказу №34-к від 17.04.2018 року відповідачем було здійснено незаконно, всупереч вимогам ст.ст. 40, 42, 43, 47, 49- 2 КзПП України, а також без згоди первинної профспілкової організації. А тому у нього виникла необхідність звернутися до суду. В судовому засіданні позивача підтримав заявлені позовні вимоги, пославшись на обставини, викладені в позовній заяві. Представники відповідача - [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні заявлені вимоги не визнали, просять в задоволені заявлених позовних вимог відмовити, пославшись на обставини, викладені у письмовому поясненні. Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно\~ст.12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.\~\~Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1\~ст.81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.І ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 5 ЦПК України закріплено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Статтями\~263, 264 ЦПК України\~передбачено, що рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин, чи слід позов задовольнити або в позові відмовити, як розподілити між сторонами судові витрати, чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення, чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються нормами трудового законодавства, а саме\~Кодексом законів про працю України. В пункті 18\~постанови Пленуму Верховного Суду України N 9 від 6 листопада 1992 року "Про практику розгляду судами трудових спорів"\~(далі Постанова № 9 від 06.11.1992 року) розяснено, що при розгляді справ про поновлення на роботі судам необхідно з'ясувати, з яких підстав проведено звільнення працівника згідно з наказом (розпорядженням) і перевіряти їх відповідність законові. Матеріалами справи встановлено та сторонами не оспорюється, що [PERSON] перебував у трудових відносинах з КНП «Дрогобицька міська лікарня №1» Дрогобицької міської ради з грудня 1996р. по 17.04.2018р., зокрема з 07.09.1997р. працював лікарем-ургентного хірурга на 0,25 ставки, з 10.04.2001 року працював на цій же посаді на 0,5 ставки, з 11.03.2003 року працював на посаді 0,75 ставки лікаря-хірурга приймального ургентного відділу та з 01.11.2008 року по 17.04.2018 року працював на повну ставку лікарем-хірурга-ургентного даного медичного закладу. Не оспорюється той факт, що наказом №34-К від 17.04.2018р. був звільнений з посади лікаря-хірурга-ургентного з 17.04.2018р. відповідно до пункту 1 частини 1 статті 40 КзПП України у зв»язку із скороченням штату працівників. Відповідно до п.1 ч.1, ч.2\~ст. 40 КЗпП України\~трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Звільнення допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу. Відповідно до ч.1\~ст.49-2 КЗпП України\~про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Стаття 235 КзПП України передбачає, що у разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Працівник вважається звільненим з роботи без законних підстав тоді, коли не доведено наявності обставин, за якими його звільнено, або коли не доведено вчинення ним дій, за які його звільнено, або коли за такі дії закон не передбачає можливості звільнення. Якщо власник або уповноважений ним орган порушив чинні правила щодо звільнення працівника з роботи, він підлягає поновленню на роботі. Особливо це стосується випадків, коли йдеться про звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу. Суд має перевірити, чи дотримано порядок звільнення працівника з мотивів, які послужили підставою для розірвання трудового договору, викладених власником або уповноваженим ним органом у наказі про звільнення. Як вбачається з наказу №34-к від 17.04.2018року «Про скорочення штатної чисельності КНП «ДМЛ №1» ДМР, у звязку з оптимізацією підприємств, повязаного з цим скорочення чисельності і штату працівників прийнято рішення про скорочення з займаної посади [PERSON], лікаря-хірурга-ургентного, яку займав позивач. З таким наказом позивач не ознайомлений, останньому не було видано копії наказу та відповідно Наказ №34-к від 17.04.2018року останній отримав наказ 15.05.2018р. у відділі Дрогобицької міської лікарні №1. У пункті 19\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів»\~судам розяснено, що розглядаючи трудові спори, повязані зі звільненням за п. 1 ч. 1\~ст. 40 КЗпП України, суди зобовязані зясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення. Згідно із ч.3 ст.49-2 КЗпП України, одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. Відповідно до ч.2 ст.40 КЗпП, звільнення з підстав, зазначених у п.1 ст.40\~КЗпП допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу. У відповідності до ч.2 ст.40 КЗпП України, звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу. Як встановлено судом, 17.04.2018р. на засіданні профспілкового комітету Дрогобицької міської ради міської лікарні №1, члени профкому заперечили звільнення [PERSON] із замайної посади, що підтверджується Протоколом засідання профспілкового коміткту Дрогобицької міської лікарні №1 за №47 від 17.04.2018р. Крім того, відповідно до наказу Відділу охорони здоров»я виконавчих органів Дрогобицької міської ради №251 від 19.12.2017 року «Про погодження штатних розписів комунальних некомерційних підприємств охорони здоров»я міст Дрогобича і Стебника», розпорядження міського голови міста Дрогобича від 19.12.2017 року №695-р «Про затвердження штатного розпису комунальних некомерційних підприємств закладів охорони здоров»я» вбачається, що були погоджені та відповідно затверджені штатні розписи Дрогобицької міської лікарні №1 станом на 01.01.2018 року - 552,25 штатних одиниць і станом на 19.03.2018р. - 538 штатних одиниць та відповідно до якого Дрогобицькою міською лікарнею №1 було видано Наказ за №180 від 19.12.2017 року «Про скорочення штатної чисельності КНП «ДМЛ №1» ДМР», який вже передбачає виведення зі штатного розпису з 19.03.2018 року серед інших 2,25 ставки посад лікаря-хірурга-ургентного. Відповідно до ч. 1\~ст.235 КЗпП України\~у разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. З огляду на ці обставини суд вважає, що наказ Директора-головного лікаря [PERSON] №34-к від 17 квітня 2018 року про звільнення [PERSON] з посади лікаря-хірурга-ургентного з некомерційного підприємства «Державна міська лікарня №1» Дрогобицької міської ради у звязку із скороченням штату працівників п.1\~ст. 40 КЗпП України, виданий з недотриманням п.1 ч.1\~ст.40 КЗпП України\~та порушує права позивача. З метою відновлення законності та поновлення порушених прав належить визнати незаконним та скасувати цей наказ в частині звільнення позивача, а також поновити позивача [PERSON] на роботі у некомерційному підприємстві «Дрогобицька міська лікарня №1» Дрогобицької міської ради на посаді лікаря-хірурга-ургентного. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, підлягає негайному виконанню (ч. 5\~ст. 235 КЗпП України). Крім того, відповідно до ч. 2\~ст. 235 КЗпП України, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Відповідно до абз. 3 п. 32\~постанови Пленуму Верховного суду України №9 від 11.1992 «Про практику розгляду судами трудових спорів», у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв'язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи, невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні календарні місяці роботи. Так,\~Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100\~було затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати (далі - Порядок), який згідно п. 1 застосовується, зокрема, у випадках вимушеного прогулу та інших випадках, коли згідно з чинним законодавством виплати провадяться виходячи із середньої заробітної плати. З урахуванням цих норм, зокрема абзацу 3 пункту 2 Порядку, середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана виплата, тобто дню звільнення працівника з роботи. Відповідно до пункту 5 розділу IV Порядку основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з пунктом 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - календарних днів за цей період. Після визначення середньогодинної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньогодинної заробітної плати на кількість робочих годин у розрахунковому періоді. Так, згідно довідки КНП «ДМЛ №1» Дрогобицької міської ради» №138 від 10.10.2018 року, середнього динна з/п : 422,45/12.=35,4542; працівник не працював з 18.04.2018р. по 10.10.2018р., що згідно норм тривалості робочого часу на 2018р. становить: -Квітень 2018р. -69,3год. х 35,4542=2456,98 грн.; -Травень 2018р.- 154 год. х 35,4542=5459,95 грн.; -Червень 2018р.-154год. х 35,4542=5459,95 грн.; -Липень 2018р- 169,4год. х 35,4542=6005,94 грн. -Серпень 2018р.-169,4 год. х 35,4542=6005,94 грн.; -Вересень 2018р.-154год. х 35,4542=5459,95грн.; -Жовтень 2018р.-61,6год. х 35,4542=2183,98грн., загальна сума становить 33032,69грн. За таких обставин, позовні вимоги щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу підлягають задоволенню в розмірі 33032,69 грн. Відповідно до п. 6\~ст.264 ЦПК України\~під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно вимог\~ст.141 ЦПК України\~з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави в сумі 704,80грн.

Outcome: approved