Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-10 00:00:00

Заявниця 21.11.2018 року звернулася до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання на території України, заінтересовані особи: Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області, Приморський районний відділ у м. Одесі Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, зазначаючи, що вона народилася [INFO] в місті Одеса, усе своє життя провела на території України, отримувала освіту, 06.11.1971 року вийшла заміж за [PERSON] , з 04.06.1975 року працювала в Одеському виробничому об`єднанні тяжкого кранобудування ім. Січневого повстання (ВАТ «ХК КРАЯН») по 10.05.1995 року, 13.12.1986 року вийшла заміж вдруге за [PERSON] . Крім того, з 19.06.1987 року по 10.06.1998 рік проживала за адресою [ADDRESS] . Позивачка зазначає, що намагалась самостійно вирішити питання свого документування. Так, 24.04.2018 року, стала на облік у КУ «Одеський міський центр обліку бездомних громадян» та 05.06.2018 року звернулася до Приморського РВ у м. Одесі ГУ ДМС в Одеській області. За результатом звернення позивачу було надано Довідку про те, що встановлено особу, проте не встановлено належності до громадянства України. Додатково, у своєму листі від 04.07.2018 року, Приморський РВ повідомив, що відмову в оформленні паспорта вмотивовано тим, що не було підтверджено факт проживання на момент 24.08.1991 року, або на момент 13.11.1991 року. Таким чином, остання змушена звернутись до суду із становлення зазначеного факту в судовому порядку. Ухвалою суду від 26.11.2018 року заяву було залишено без руху та надано заявниці строк на усунення недоліків. 11.12.2018 року представником заявниці було подано заяву, якою усунуто недоліки, встановлені в ухвалі суду від 26.11.2018 року та надано уточнену заяву (а.с.46-49). Ухвалою від 22.12.2018 року заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі з призначенням засідання на 25.02.2019 року. 06.12.2018р. у зв`язку з розглядом іншої справи розгляд справи відкладено на 30.01.2019р. 15.01.2019р. на адресу суду найшов відзив на заяву з боку ГУ ДМС України в Одеській області, за яким просили заяву залишити без розгляду оскільки на їх думку спір повинен розглядатися в порядку позовного провадження. В судове засідання 25.02.2019р. з`явились заявниця - [PERSON] , представник заявниці - Шевчук К .М .- адвокат за дорученням, та представник заінтересованої особи - [PERSON]. Представник ГУ ДМС в Одеській області просив прийняти наданий до суду відзив та підтримав обставини викладенні в відзиві на заяву. Представник заявника зазначив, що відзив не отримували, та необхідний час для ознайомлення. Розгляд справи відкладено на 11.04.2019р. У судове засідання, призначене 11.04.2019 року сторони по справі з`явились, заявниця та її представник підтримали заяву та просили задовольнити її, також надали суду відповідь ГУ ДМС України в Одеській області, з якої вбачається необхідність подати документи, у тому числі рішення суду про встановлення факту постійного проживання на території України. При цьому заявниця пояснила що проживала в останнє поки не помер її чоловік Сухенко у нього вдома, але після його смерті його родичі більш не впустили до житла, де також і залишились усі документи, і тому у неї не залишилось навіть будь-якого житла, тому поки вона знайшла тимчасове житло і намагається поновити всі свої документи, в тому числі і паспорт. Представник заінтересованої особи, наголосив про, те що має місцем спір про право, тому просив залишити заяву без розгляду. Суд, вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, докази в їх сукупності, приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заяви. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності не оспорюваних прав. Згідно ч. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Судом встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] , про що 13.01.1954 року складено відповідний актовий запис №67, мати: [PERSON] . Місце державної реєстрації: Другий Малиновський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , що видано повторно 20.07.2018р.(а.с.5). Відповідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00021111812 від 02.10.2018 року, відомості про дружину: Дошлюбне прізвище - [PERSON] , чоловік: [PERSON] , прізвище після реєстрації шлюбу [PERSON] , ім`я по батькові [PERSON] , актовий запис №1101 від 06.11.1971 року. Відповідно актового запису №435 від 19.06.1984 року шлюб розірвано. Відповідно до повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб №00020706679 від 04.08.2018 року, вбачається, що 13.12.1986 року зареєстрований актовий запис №1565 про шлюб з чоловіком [PERSON] , [INFO] , відповідно якого відомості про дружину: Дошлюбне прізвище [PERSON] , Прізвище після реєстрації шлюбу [PERSON] , місце проживання [ADDRESS] , працює :м. Одеса, ПО ім. «Январського повстання» - сверлильниця , постійно проживає з 1953р., паспорт [NUMBER] , вид. внутр..справ Іллічівського райвиконкому м.Одеси 13.04.1977р. Відповідно актового запису №338 від 28.04.1998 шлюб розірвано.(а.с.19-20). Згідно довідки №1076 від 23.04.2018 року ЖКС «Чорноморський» дільниця №7 [PERSON] була зареєстрована за адресою [ADDRESS] з 19.06.1987 року та була знята з реєстрації за рішенням суду 10.06.1998 року.(а.с.23). Відповідно особової картки №426 підприємства Одеського виробничого об`єднання тяжкого кранобудування ім. Січневого повстання , [PERSON] [INFO] , має спеціалізацію «штамповшиця» загальний стаж роботи з 06.07.1971 року, домашня адреса [ADDRESS] , одружена, пропрацювала до 23.05.1994р., що надано Департаментом архівної справи та діловодства Одеської міської ради з справ з кадрових питань. Відповідно записки про прийом від 02.06.1975 року [PERSON] направлена до механічного цеху за професією уч. сверловщик. Також на підтвердження цього надано наказ №360-н від 09.06.1975 року. про прийом та перевід на роботу Згідно бухгалтерських відомостей підприємства ім. Січневого повстання, де працювала заявниця за грудень, листопад , жовтень, вересень , серпень, липень 1991 року [PERSON] отримувала заробітну плату.(а.с.14-16). Судом також встановлено, що [PERSON] видано посвідчення №916 КУ «Одеським міським центром обліку бездомних громадян» [PERSON] дійсно перебуває на обліку в центрі з 24.04.2018р. , та також зареєстрована за адресою [ADDRESS] про зо свідчить довідка №9016 (а.с.27). згідно довідки від 04.07.2018р. №4880 вбачається, що заявниця зверталась до Приморського РВ у м.Одесі ГУ ДМС України в Одеській області. З відповіді Приморського РВ у м.Одесі ГУ ДМС України в Одеській області від 04.07.2018р.№5115/4624 зазначено про рекомендацію звернутися до Приморського РВ у м.Одесі ГУ ДМС України в Одеській області. Суду також надана лист ГУ Державної міграційної служби України в Одеській області від 06.03.2019р. [PERSON] за якою надано перелік документів для набуття громадянства України, в якому також вказано про необхідність надати судове рішення про встановлення юридичного факту. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України ( 24.08.1991 року) постійно проживали на території України. Про належність до громадянства України таких осіб може свідчити наявність у паспортах громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24.08.1991 року чи 13.11.1991 року. Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час. Відповідно до пп. а, б п.7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, громадяни колишнього СРСР, які не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР» встановлення належності до громадянства України стосується: а) громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордон та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року; б) осіб, які за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року не досягли повноліття і батьки яких належать до категорій, зазначених у підпункті "а" цього пункту. Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно п. 44 Порядку у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. Згідно п. 10 Порядку для встановлення відповідно до пунктів 1 та 2 частини першої статті 3 Закону належності до громадянства України особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року не досягла повноліття та проживала в Україні разом із батьками (одним із них) або іншим її законним представником, подає серед іншого судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи в неповнолітньому віці на території України за станом на 24 серпня 1991 року або факту її проживання в неповнолітньому віці в Україні за станом на 13 листопада 1991 року. Саме зважаючи на положення п. 10 Порядку, суд вважає помилковими твердження представника заінтересованої особи про неможливість вирішення питання щодо встановлення факту постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року у порядку окремого провадження та не вбачає наявності спору про право у справі, що розглядається. Враховуючи викладене, встановлені у справі обставини, суд вважає, що наявні у справі докази є достатніми для встановлення юридичного факту постійного проживання [PERSON] , [INFO] , уродженки м. Одеси, за станом 24 серпня 1991 року. Враховуючи викладене та

Outcome: approved