Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із вищевказаною позовною заявою, посилаючись на те, що згідно договору купівлі-продажу від 28.12.2012 року він набув у власність квартиру [ADDRESS]. В даній квартирі зареєстрований він та члени його сім"ї. Рішенням Згурівської селищної ради Київської області № 112.1-15-24 від 26.11.2004 року затверджено технічну документацію з видачі громадянам державних актів на право приватної власності на земельні ділянки в смт. Згурівка, Київської області. На підставі вказаного рішення селищної ради іншим співвласникам багатоквартирного будинку [ADDRESS] було видано державні акти на право власності на земельні ділянки для будівництва та обслуговування цього ж багатоквартирного будинку. Рішення селищної ради не відповідає вимогам законодавства України. Відповідно до вимог ч.ч. 2,3 ст. 42 Земельного кодексу України у разі приватизації громадянами багатоквартирного жилого будинку відповідна земельна ділянка може передаватись безоплатно у власність або у користування об'єднанню власників. Порядок використання земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні житлові будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначається співвласниками. Відповідно до ст. 88 Земельного кодексу України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності здійснюється за згодою всіх співвласників згідно з договором, а в разі недосягнення згоди - в судовому порядку. З вищезазначеним погоджується голова Згурівської селищної ради [PERSON] в своєму листі № 02-28-285/15 від 01.11.2015 року. Зі змісту ухвали колегії судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області від 02 листопада 2015 року у справі № 365/257/15-ц ухваленою за результатами розгляду цивільної справи за апеляційною скаргою [PERSON] на рішення Згурівського районного суду від 07 серпня 2015 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів: Відділ Держземагенства у Згурівському районі Київської області, Згурівська селищна рада Київської області про визнання недійсним та скасування Державних актів на право власності на земельні ділянки, вбачається, що колегія суддів апеляційного суду погоджується з доводами позивача про те, що передача земельної ділянки (її частини) під багатоквартирним житловим будинком, у власність одного із співвласників будинку (власника окремої квартири) не відповідає вимогам законодавства України. Рішення Згурівської селищної ради Київської області № 112.1-15-24 від 26.11.2004 року порушує, в тому числі його право, як співвласника земельної ділянки вищевказаного багатоквартирного житлового будинку. Позивач позбавлений можливості вільно обслуговувати частину даного житлового будинку, яка перебуває у його власності та прибудинкові будівлі, можливості вільного під'їзду до житлового будинку. Враховуючи вищевикладене, позивач [PERSON] просить суд визнати незаконним та скасувати рішення Згурівської селищної ради Київської області № 112.1-15-24 від 26.11.2004 року в частині затвердження технічної документації, на підставі якої виготовлено державні акти серії [NUMBER] та серії [NUMBER], і додаток № 1 до даного рішення. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] - [PERSON] позовну заяву підтримав повністю. Представник відповідача Згурівської селищної ради Грищук М.Ф. спочатку позовні вимоги визнавав повному обсязі, мотивуючи тим, що рішення про передачу земельних ділянок відповідачам є незаконним. В подальшому позовні вимоги не визнав. Не визнання позову обгрунтовував тим, що позивач є власником квартири і не є власником багатоквартирного будинку. Тільки власники (співвласники) багатоквартирних будинків мають право на користування земельними ділянками, в тому числі на праві власності з цільовим призначенмя для будівництва та обслуговування будинку. Позивач не набув статусу співласника багатоквартирного будинку, а тому його право не виникло, а тому не може бути порушеним. Відповідачка [PERSON] позовні вимоги не визнала. Заперечення проти позову обґрунтовувала тим, що позивачем не доведено, що оскаржуване рішення Згурівської селищної ради порушує його права та інтереси, перешкоджає йому володіти, користуватись чи розпоряджатись своєю власністю, а саме житловою квартирою [ADDRESS] В позивача відсутні будь-які докази, що він є землекористувачем земельної ділянки, яка передана у спільну сумісну (часткову) власність (користування). Відсутні послання і на відповідне рішення компетентного органу про виділ вказаної території (ділянки) в загальне користування. Відсутні і докази про виділ її в натурі, розміри та конфігурацію ділянки. Позивач не набув правового становища у спірних земельних правовідносинах. Оскільки він не є власником або користувачем прибудинкової території або їх частини, тобто він не є суб'єктом подачі позову. На підтвердження права власності на квартиру позивач посилається на договір купівлі-продажу від 28.12.2012 року, який відповідно до його умов мав бути зареєстрований в КП КОР «Яготинське БТІ», підтвердження чого позивач не надав. Позивачем не надано відповідної містобудівної та землевпорядної документації, яка б свідчила, що земельна ділянка біля будинку по [ADDRESS] є прибудинковою територією багатоквартирного житлового будинку. Будинок по [ADDRESS] має статус одноповерхового житлового будинку, право власності на який зареєстровано поквартирно. Об"єднання співвласників не створене, вказаний будинок на жодному балансі не рахується. Рішенням Конституційного суду України від 16.04.2009 року № 7-рп/2009 визначено, що нормативні правові акти органу місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому вони не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання. В судове засідання відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] повторно не з"явились, про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Відповідачкою [PERSON] до суду були подані заяви та заперечення проти позову підписані від імені відповідачів [PERSON], [PERSON], проте жодних документів підтверджуючих її повноваження як представника відповідачів [PERSON] до суду не надала. Суд визнав можливим розглядати справу без участі відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], оскільки у справі є достатньо матеріалів про права і правовідносини сторін. Дослідженими в судовому засіданні матеріалами цивільної справи № 365/257/15-ц та іншими письмовими доказами у справі встановлено, що позивач [PERSON] є власником квартири [NUMBER] в багатоквартирному житловому будинку [ADDRESS], що встановлено з копії договору купівлі-продажу квартири (а.с.10). Рішенням Згурівського районного суду Київської області від 07 серпня 2015 року в позові [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів: Відділ Держземагенства у Згурівському районі Київської області, Згурівська селищна рада Київської області про визнання недійсним та скасування Державних актів на право власності на земельні ділянки відмовлено, ухвалою колегії судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області від 02 листопада 2015 року рішення Згурівського районного суду Київської області від 07 серпня 2015 року залишено без змін (копія рішення суду - а.с.7-8, копія ухвали апеляційного суду - а.с.5-6). Позивачу було відмовлено у передачі у власність земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлового будинку та ведення особистого селянського господарства по [ADDRESS], що встановлено з копії листа голови Згурівської селищної ради [PERSON] № 02-28-285/15 від 01.11.2015 року (а.с.9). Рішенням Згурівської селищної ради Київської області № 112.1-15-24 від 26.11.2004 року затверджено технічну документацію з видачі громадянам державних актів на право приватної власності на земельні ділянки в смт. Згурівка Київської області, в тому числі відповідачам [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] передано у власність земельні ділянки по [ADDRESS], що встановлено з копії рішення селищної ради з додатком (а.с.46-48). Відповідно до положення ст. 42 ЗК України (в редакції, яка діяла до внесення змін Законом України від 14 травня 2015 року № 417-VIII) земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території державної або комунальної власності, надаються в постійне користування підприємствам, установам і організаціям, які здійснюють управління цими будинками. У разі приватизації громадянами багатоквартирного жилого будинку відповідна земельна ділянка може передаватися безоплатно у власність або надаватись у користування об'єднанню власників. Порядок використання земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначається співвласниками. Розміри та конфігурація земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначаються на підставі проектів розподілу території кварталу, мікрорайону та відповідної землевпорядної документації. Згідно ч.1 ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Положеннями ч. 1 ст. 3 ЦПК України передбачається, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Положеннями ч. 1 ст. 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч. 2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. В силу ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Відповідно до ч. 3 ст. 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом , зокрема, визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Згідно ч. 1 ст. 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Оцінюючи добуті в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову необхідно відмовити повністю, виходячи з наступного. Суд погоджується з доводами позивача, про те, що передача земельної ділянки (її частини) під багатоквартирним будинком у власність власників однієї окремо взятої квартири, а не об''єднанню всіх співвласників будинку (власникам усіх квартир будинку), не відповідає законодавчим вимогам. Приймаючи рішення про необхідність судового захисту цивільних прав чи інтересів, суд насамперед виходить з того чи має позивач таке право або інтерес, а також з того чи були вони порушені. В ході судового розгляду позивачем [PERSON] до суду не надано доказів набуття ним у власність земельної ділянки (її частини) по [ADDRESS] або перебування вказаної земельної ділянки (її частини) у його законному володінні чи користуванні. Відповідно позивачем не було доведено і в чому саме полягає порушення його прав прийняттям рішення Згурівської селищної ради Київської області № 112.1-15-24 від 26 листопада 2004 року. За даних обставин, позивач не є суб"єктом оскарження законності рішення Згурівської селищної ради Київської області № 112.1-15-24 від 26 листопада 2004 року, а тому суд не знаходить підстав для задоволення позову та визнання недійсними (скасування) вказаного рішення селищної ради. Спосіб захисту прав обраний позивачем, а саме вимога про скасування рішення сесії Згурівської селищної ради про затвердження технічної документації без оскарження правовстановлених документів - державних атків на право власності на земельні ділянки серії [NUMBER] та серії [NUMBER], в разі її задоволення не створить для позивача умов на відновлення порушених прав. Державні акти на право приватної власності на земельні ділянки відповідачів видані на підставі оспорюваного рішення селищної ради, тому вирішення питання законності рішення безпосередньо впиває на правомірність видачі державних актів. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed