Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-21 00:00:00

В липні 2015 року позивач звернулася до Центрального районного суду м.Миколаєва із позовом, в якому, посилаючись на те, що вона перебувала з Публічним акціонерним товариством "Український професійний банк" у трудових відносинах. Відповідачем позивачу було запропановано звільнитися за угодою сторін, мотивуючи свою пропозицію тим, що позивачу своєчасно буде виплачена заборгованість по заробітній платі. У судове засідання сторони не з'явились, від позивача надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, вказала, що на задоволенні позову наполягає, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день слухання справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не сповістив. Справа розглядалася судом у порядку заочного провадження з дотриманням вимог ст.ст. 224-226 ЦПК України. Суд, перевіривши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Судом встановлено, що у період з 05 грудня 2013 року по 23 червня 2015 року позивач працювала у ПАТ "Український професійний банк" на посаді старшого економіста Миколаївського відділення тимчасово на час відсутності основного працівника, згідно запису у трудовій книжці. /а.с.5/ 23 червня 2015 року позивача було звільнено з підприємства за угодою сторін на підставі п.1 ст.36 КЗпП України, згідно запису у трудовій книжці. /а.с.5/ При звільненні позивач повного розрахунку в частині виплати їй заробітної плати та грошової компенсації за 29 календарних днів невикоритсаної щорічної відпустки неотримала. Згідно розрахункового листа, [PERSON] при звільненні до виплати наразхована заробітна плата у розмірі 1092,29 грн. та грошова компенсація за 29 календарних днів невикористаної щорічної відпустки у розмірі 4989,53 грн. /а.с. 8/. Згідно із ч. 1 ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до ч.2 цієї статті при наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Установивши під час розгляду справи про стягнення середньої заробітної плати за час затримки розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, якщо він не був у цей день на роботі, - наступного дня після предявлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності у цьому своєї вини. Відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Відповідно до ч.1, ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи за зверненням фізичних осіб в межах заявлених нами вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості та кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.3 ст.60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Таким чином, суд доходить висновку про обґрунтованість вимог позивача та необхідність їх задоволення шляхом стягнення з відповідача невиплаченої заробітної плати у розмірі1092,29 грн. та грошової компенсації за 29 календарних днів невикористаної щорічної відпустки у розмірі 4989,53 грн. Оскільки позивача було звільнено 23.06.2015 року, та до дати постановлення рішення 22.07.2015р. повного розрахунку вона не отримала, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за весь період затримки розрахунку, що має бути обчислено виходячи з середньоденного заробітку позивача та строку такої затримки: 143,73 грн. (середньоденна заробітна плата - а.с. 7)*29 днів затримки=4168,17 грн. За викладених обставин, відповідно до положень ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved