Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-07 00:00:00

І. Короткий зміст позовних вимог: 14.09.2020 року позивач звернулась до суду з позовом, вимоги якого уточнила (а.с. 31-32), та просить стягнути на її користь з Товариства з обмеженою відповідальністю «Рута і компанія» безпідставно отримані кошти у сумі 7500,00 грн. за невиконання умов укладеного між сторонами договору про надання послуг. В обґрунтування вимог позивач вказала, що між сторонами 03.09.2019 року був укладений договір про надання юридичних послуг №23. На виконання умов договору позивач сплатила відповідачу, в особі директора [PERSON] , вартість послуг в розмірі 7500,00 грн. Проте, виконання умов договору не відбулось, роботи, передбачені п. 1.3 та п. 3.2 договору не були виконані, позов щодо скасування рішення Зороківської сільської ради та державного акту на право власності на земельну ділянку, не був складений та поданий до суду, представництво інтересів позивача в суді [PERSON] не здійснювалось. Також договором передбачено, що в оплату послуг входить оплата судових витрат, однак позивач, як особа з інвалідністю другої групи, звільнена від сплати судового збору. Позивач також зазначає, що після укладення договору їй стало відомо, що [PERSON] не є адвокатом та позбавлена можливості здійснювати представництво її інтересів у суді. Тому позивач просить стягнути з відповідача сплачені кошти. ІІ. Процедура та позиції сторін Ухвалою суду від 18.09.2020 року позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу семиденний термін для усунення виявлених недоліків. 13.10.2020 року на виконання вимог ухвали суду про залишення позову без руху позивач подала заяву, в якій уточнила позовні вимоги (а.с. 31-32). 19.10.2020 року було відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Сторони не скористались своїм правом та після відкриття провадження у справі не подали до суду клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. 04.11.2020 року відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, в якому вказано, що відповідач позов не визнає та просить відмовити у його задоволенні за безпідставністю. Заперечення проти позову відповідач обґрунтовує тим, що у п. 3.1 договору №23 про надання юридичних послуг від 03.09.2019 року вказано, що замовник розраховується з виконавцем в момент підписання даного договору за наступну роботу у безготівковому або готівковому порядку. Згідно по 3.2 договору оплата послуг - 7500,00 грн є завдатком та в дану суму входить: складання процесуальних документів, оплата наданих замовнику консультацій в сумі 300,00 за кожну окремо. Представництво інтересів позивача у судах згідно вказаного договору у сумі 2000,00 грн оплачується окремо і є основною оплатою договору. За умовами п. 3.3 договору у разі розірвання договору замовником завдаток не повертається. На виконання умов договору про надання юридичних послуг відповідачем було складено позовну заяву про скасування рішення 26 сесії 5 скликання від 23.01.2009 року. Згідно ухвали Житомирського окружного адміністративного суду від 26.12.2019 року, до адміністративного суду у порядку, визначеному ст. 29 КАС України надійшов адміністративний позов [PERSON] до Вільської сільської ради в особі голови Бєлого П.В. про скасування рішення, на підставі якого 02.12.2019 року було відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду. 24.12.2019 року до суду надійшла заява [PERSON] про залишення позову без розгляду. Тому, виходячи із дій замовника, виконавець була позбавлена можливості виконати обов`язки щодо участі у судовому засіданні. В решті умови договору виконані у повному обсязі. Також відповідач вказує, що з моменту підписання договору №23 від 03.09.2019 року виконавцем було надано замовнику 10 консультацій вартістю по 300,00 грн, що в загальному становить 3000,00 грн. Зазначено, що [PERSON] є фахівцем в галузі права, що підтверджується копіями дипломів про здобуття вищої юридичної освіти, тому, виходячи з приписів ст. 19, 274 ЦПК України та в порядку КАС України, має право брати участь у судових засіданнях та представляти інтереси замовника. Виходячи з наведеного, відповідач заперечує щодо наведених позивачем обставин, оскільки всі умови, передбачені договором про надання юридичних послуг №23 від 03.09.2019 року, виконавцем виконано, що підтверджується ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду та актом про надання юридичних послуг у вигляді консультацій. 08.12.2020 року позивач подала відповідь на відзив, в якому також просила визнати поважними причинами пропуску строку для подання відповіді на відзив та долучити його до справи. Ухвалою суду від 10.12.2020 року позивачу продовжено строк для подання відповіді на відзив та прийнято його до матеріалів справи. У поданій відповіді на відзив позивач вказала, що заперечення проти позову, викладені відповідачем у відзиві на позовну заяву, є безпідставними. Вважає, що відповідач не надала докази, які б підтверджували, що вона виконала умови договору про надання послуг, згідно якого позивач сплатила 7500,00 грн. Зазначила, що відповідачем не доведено, що позивачу були надані результати робіт за договором про надання юридичних послуг, не доведено, що відповідач підготував та подав до суду позовну заяву про скасування Рішення сесії Зороківської сільської ради, державного акту на право власності на земельну ділянку; представництво інтересів позивача в суді [PERSON] не здійснювалось. Посилаючись на ст.ст. 903,906 ЦК України, вважає, що з відповідача підлягають стягненню грошові кошти в сумі 7500,00 грн. Інші заяви по суті справи до суду не надходили. ІІІ. Національне законодавство, що підлягає застосуванню Згідно з ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права уразі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. За правилами п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. В частинах першій, другій статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 629 ЦК договір є обов`язковим для виконання сторонами. Як визначено ч. 1 ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Статтею 638 ЦК України встановлено, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. У статтях 525, 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов забороняється. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства. За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ч. 1 ст. 901 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 1 ст. 906 ЦК України збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. ІV. Обставини, встановлені судом, докази на їх підтвердження, оцінка та мотиви суду Судом встановлено, що 03.09.2020 року між [PERSON] (замовник) та ТОВ «Рута і компанія» в особі директора Краснобокої О.В. (виконавець) укладено договір №23 про надання юридичних послуг (далі договір) (а.с. 7). За умовами договору, замовник доручає, а виконавець виконує слідуючу роботу та надає юридичні послуги. Під час підписання договору, досягнення сторонами всіх істотних умов, замовник проплачує виконавцю винагороду за надання послуг в межах, визначних договором (п. 1.1, 1.2 договору). Відповідно до п. 1.3 договору виконавець представляє інтереси замовника в різних інстанціях. Для цього замовник уповноважує виконавця від імені замовника розписуватися, отримувати документи, вирішувати будь-які питання, пов`язані з представництвом інтересів, для цього замовник наділяє виконавця всіма правами, наданими самому замовнику. За умовами укладеного між сторонами договору, серед іншого, виконавець уповноважений був здійсювати підготовку клопотань, заяв, позовних заяв, заяв, апеляційних та касаційних скарг для розгляду справ в судах загальної юрисдикції, виконавець мав право представляти інтереси заявника не лише в різних судових інстанціях, а й в інших державних органах - прокуратурі, органах місцевого самоврядування, відділах землеустрою, органах нотаріату, різних правоохоронних органах тощо. Згідно розділу 3 договору замовник розраховується з виконавцем з моменту підписання даного договору сторонами за наступну роботу в безготівковому або готівковому порядку. Зі змісту п. 3.2. договору вбачається, що оплата послуг 7500,00 грн.; -- представництво інтересів у судах, у вигляді складання процесуальних документів, консультацій, згідно договору складає 2000,00 грн.; -- оплата консультацій 300,00 грн. Пункт 3.3 договору передбачає оплату судових витрат. Договір вступає в силу з моменту підписання сторонами. У разі розірвання договору замовником завдаток виконавцем не повертається. Договір укладений строком на один рік. Сторонами по справі визнається і не оспорюється обставина, що позивач на виконання умов укладеного між сторонами договору сплатила відповідачу 7500,00 грн., що вбачається як зі змісту позовної заяви, так і зі змісту відзиву на позовну заяву, а тому на підставі ч. 1 ст. 82 ЦПК України вказана обставина не підлягає додатковому доказуванню. З матеріалів справи судом встановлено, що 07.11.2019 року до Черняхівського районного суду Житомирської області позивач [PERSON] подала позовну заяву до Вільської сільської ради про скасування рішення 26 сесії 5 скликання від 23.01.2009 року. В цей же день до Черняхівського районного суду Житомирської області позивачем було також подано і клопотання про забезпечення позову (а.с. 11-13). У відзиві на позовну заяву відповідач посилався на те, що даний позов і клопотання про забезпечення позову були складені на виконання умов договору про надання юридичних послуг від 03.09.2019 року. Позивач не надала суду докази того, що позовна заява і клопотання про забезпечення позову, які були подані до Черняхівського районного суду Житомирської області 07.11.2019 року, були підготовлені і складені іншою особою. З огляду на те, що договір про надання юридичних послуг був укладений сторонами 03.09.2019 року, позивач вказувала на те, що виконавець повинна була подати саме позов про скасування рішення Зороківської сільської ради, 07.11.2019 року до Черняхівського районного суду Житомирської області був поданий позов до Вільської сільської ради про скасування рішення 26 сесії 5 скликання від 23.01.2009 року, а тому суд критично ставиться до доводів позивача, що вказаний позов не був складений на виконання умов укладеного між сторонами договору. Доказів того, що даний позов від 07.11.2019 року був підготовлений іншою особою матеріали справи не містять. Зі змісту ухвали Житомирського окружного адміністративного суду, постановленої 02.12.2019 року у справі № 293/2000/19, до суду у порядку, визначеному ст. 29 КАС України (передача адміністративної справи з одного адміністративного суду до іншого), надійшла адміністративна справа за позовом [PERSON] до Вільської сільської ради про скасування рішення, яка була прийнята до провадження (а.с. 15). Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 26.12.2019 року, постановленою у справі № 293/2000/19, за наслідками розгляду адміністративної справи в письмовому провадженні позов [PERSON] до Вільської сільської ради про скасування рішення був залишений без розгляду за заявою позивача (а.с. 14). Таким чином, не знайшли свого підтвердження доводи позивача про те, що [PERSON] не здійснювала представництво інтересів позивача в суді, оскільки як вбачається зі змісту судових рішень розгляд позову здійснювався в письмовому позовному провадженні без проведення судового засідання і без виклику учасників судового розгляду. В позовній заяві позивач стверджувала, що [PERSON] приховала той факт, що вона не є адвокатом, а відтак позивачу не було відомо, що вона не може здійснювати представництво інтересів фізичної особи в судах. Договір про надання юридичних послуг № 23 від 03.09.2019 року не був укладений з [PERSON] , як з адвокатом, а укладений з юридичною особою - Товариством з обмеженою відповідальністю "Рута і компанія". Зі змісту вказаного договору взагалі не вбачається, що він укладений з метою надання послуг адвоката. Так само не заслуговують на увагу посилання позивача про те, що [PERSON] позбавлена можливості здійснювати представництво інтересів позивача у суді, оскільки не є адвокатом, з огляду на наступне. Частинами 1, 2 статті 60 ЦПК України передбачено, що представником у суді може бути адвокат або законний представник. Під час розгляду спорів, що виникають з трудових відносин, а також справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених у статті 61 цього Кодексу. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 57 КАС України представником у суді може бути адвокат або законний представник. У справах незначної складності та в інших випадках, визначених цим Кодексом, представником може бути фізична особа, яка відповідно до частини другої статті 43 цього Кодексу має адміністративну процесуальну дієздатність. Пунктом 4 частини 9 статті 171 КАС України визначено, що про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, в якій зазначаються за якими правилами позовного провадження (загального чи спрощеного) буде розглядатися справа. Аналогічну норму містить п. 4 ч. 2 ст. 187 ЦПК України. Таким чином, саме до повноважень суду при відкритті провадження по справі віднесено вирішення питання, в якому провадженні буде проводитися розгляд справи і про віднесення справи до категорії малозначної або незначної складності. У разі призначення розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження, представництво інтересів позивача в суді може здійснювати не лише адвокат, що передбачено приписами 1, 2 статті 60 ЦПК України та ч. 1, 2 ст. 57 КАС України. Укладений між сторонами договір про надання юридичних послуг не містить будь-яких умов, що договір укладається з адвокатом, як і не містить умов, який саме позов повинен бути складений виконавцем, до якої категорії справ він відноситься і в якому провадженні підлягає розгляду. З копії диплому, який видано 30.06.2009 року вбачається, що [PERSON] закінчила у 2009 році Київський національний університет імені Тараса Шевченка і отримала базову вищу освіту за напрямом підготовки «Право» та здобула кваліфікацію бакалавра права. Відповідно до диплому від 22.09.2017 року, [PERSON] закінчила у 2017 році Національну академію внутрішніх справ та здобула кваліфікацію: освітньо-кваліфікаційний рівень спеціаліста, спеціальність «Право». З урахуванням викладеного судом встановлено, що [PERSON] має юридичну освіту, а відтак може надавати юридичні послуги і може здійснювати представництво у справах, які відносяться до категорії малозначних спорів або незначної складності. Разом з тим, суд вважає за необхідне наголосити, що матеріали справи не містять доказів того, що між позивачем та [PERSON] була досягнута домовленість і укладена угода саме як з адвокатом. Зі змісту укладеного договору про надання юридичних послуг вбачається, що оплата послуг становить 7500,00 грн. Вказана сума була сплачена позивачем, що не заперечується відповідачем, про що зазначено судом вище. За правилами ч. 1 ст. 906 ЦК України завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Договір про надання юридичних послуг № 23 від 03.09.2019 року не містить умов, які визначають відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання договору про надання послуг. На підставі доказів, наданих позивачем, судом не встановлено, що відповідач допустив невиконання або неналежне виконання умов договору про надання послуг і що внаслідок такого невиконання позивачу завдані збитки саме з вини відповідача. Позивачем не спростовано належними і достатніми доказами пояснення відповідача, що на виконання умов договору ним було складено і подано позовну заяву про скасування рішення органу місцевого самоврядування, клопотання про забезпечення позову, позовна заява була залишена без розгляду за заявою самої позивачки, не заперечувала позивач і факти надання їй відповідачем консультацій з правових питань . Плата за послуги в розмірі 7500,00 грн. визначена умовами договору, який був підписаний сторонами і за виконання якого позивач сплатила вказані кошти. Договір про надання послуг не містить детального опису послуг, плата за виконання яких становить вказану вище суму, а відтак суд позбавлений можливості визначати її самостійно. Представник відповідача надала суду Акт виконаних робіт щодо надання юридичних послуг відповідно до договору №23 від 03.09.2019 року, який датований 30.10.2019 року і підписаний директором ТОВ «Рута і компанія» (а.с. 43), відповідно до якого нею виконано наступні роботи: надання консультацій замовнику з 03.09.2020 року по 30.10.2019 року в кількості 10 консультацій вартістю 300,00 грн за кожну; складання процесуальних документів: позовної заяви [PERSON] до Вільської сільської ради в особі голови Бєлого П.В. про скасування рішення 26 сесії 5 скликання від 23.01.2009 року та клопотання про забезпечення позову. Всього сплачено 7500,00 грн. Разом з тим, суд відхиляє вказаний акт як доказ, оскільки його складання не передбачено умовами укладеного між сторонами договору про надання послуг і даний акт не підписаний замовником за договором, тобто позивачем. Не заслуговують на увагу доводи позивача, що в суму 7500,00 грн. увійшли кошти на сплату судового збору, а позивач звільнена від його сплати, оскільки вона є інвалідом ІІ групи, з огляду на те, що умовами договору оплата послуг в розмірі 7500,00 грн є платою за послуги, що передбачено п. 3.2. договору, а необхідність оплати судових витрат визначена п. 3.3 договору, а відтак підстави вважати, що в суму 7500,00 включені витрати на оплату судового збору відсутні. Відповідно до ст. 12 Цивільного процесуального кодексу України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 78, 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, розподіл обов`язку доказування визначається предметом спору. За загальним правилом тягар доказування певних обставин покладається на сторону, яка посилається на ці обставини. Оцінюючи встановлені під час розгляду справи обставини, суд доходить висновку, що на підтвердження заявлених позовних вимог позивачем не надано суду жодних доказів, а саме не підтверджено доказами факт невиконання або неналежного виконання відповідачем - ТОВ "Рута і компанія" умов договору про надання юридичних послуг та нездійснення ним передбачених умовами договору дій, не підтверджено завдання збитків позивачу з вини відповідача. Надавши оцінку поданим сторонами по справі доказам на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності в їх сукупності та взаємозв`язку між собою, суд вважає, що заявлені позивачем вимоги є недоведеними, а тому відмовляє в задоволенні позову в повному обсязі. VI. Розподіл судових витрат Відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, у разі відмови у задоволенні позову судові витрати покладаються на позивача. Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», питання щодо розподілу судових витрат судом не вирішується.

Outcome: dismissed