Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-08 00:00:00

Лікар-психіатр 4-А відділення Полтавської обласної клінічної психіатричної лікарні ім. О.Ф. Мальцева [PERSON] звернувся до суду із заявою про визнання госпіталізації недієздатної [PERSON] до психіатричного закладу за згодою опікуна доцільною. Заява обґрунтована тим, що 10.06.2004 року о 10 год. 10 хв. госпіталізована за направленням лікаря-психіатра швидкої медичної допомоги [PERSON] [PERSON], [INFO], мешканка [ADDRESS] з діагнозом: шизофренія, параноїдна форма, загострення. В приймальному відділенні оглянута черговим лікарем [PERSON], яка підтвердила необхідність стаціонарного лікування. Враховуючи беземісійний перебіг захворювання, наявність стійкої маячної симптоматики, неадекватностей в поведінці, а також неспроможність самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, що забезпечує життєдіяльність, необхідність продовження стаціонарного лікування, лікар просив суд винести рішення про визнання госпіталізації недієздатної [PERSON] до психіатричного закладу за згодою опікуна доцільною. В судовому засіданні представник лікарні [PERSON] заяву підтримала в повному обсязі, пославшись на обставини,викладені в заяві. Просила її задовольнити. Прокурор в судовому засіданні заяву підтримав, проти її задоволення не заперечує. Суд, заслухавши думку прокурора, вивчивши докази у справі, приходить до наступних висновків. Рішенням Київського районного суду м.Полтави від 19 червня 2009 року, яке набрало законної сили, [PERSON] визнана недієздатною, її опікуном призначено Полтавську обласну клінічну психіатричну лікарню ім.О.Ф.Мальцева в особі головного лікаря (а.с.5). Як встановлено судом, хвора [PERSON] з діагнозом: шизофренія, параноїдна форма, загострення поступила в психіатричну лікарню 10 червня 2004 року за направленням лікаря-психіатра швидкої медичної допомоги [PERSON] Як вбачається з матеріалів заяви лікаря, [PERSON] психічно хворіє з 1980 року. В дебюті захворювання порушення сну, зниження працездатності, маячна симптоматика, неадекватності в поведінці. Багаторазово госпіталізувалася в звязку з загостренням хвороби. Захворювання протікає несприятливо. Сформувався стійкий постпроцесуальний дефект особистості змішаного типу. На даний час в клінічній картині маячні ідеї різнопланового характеру, афективні розлади, неадекватності в поведінці. В силу дефектного стану, неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, що забезпечує життєдіяльність. Дана госпіталізація обумовлена погіршенням психічного стану: порушився сон, стала конфліктною, дратівливою, висловлювала маячні ідеї на адресу родичів, відмовлялася від прийому ліків, намагалася втекти з дому. В ПОКПЛ була доставлена машиною швидкої допомоги. Хвора самотня, соціальні звязки втрачені. Мала сина, який помер. 08 вересня 2016 року [PERSON] оглянута комісією лікарів-психіатрів, якою їй встановлено діагноз: шизофренія, параноїдна форма, параноїдний синдром, безперервний перебіг з дефектом особистості змішаного типу (а.с.3) Враховуючи беземісійний перебіг захворювання, наявність стійкої маячної симптоматики, неадекватності в поведінці, а також неспроможність самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, що забезпечує життєдіяльність, комісією зроблений висновок про доцільність госпіталізації [PERSON] Крім пояснень осіб, які беруть участь в судовому засіданні, зазначене підтверджується письмовими доказами висновком комісії лікарів-психіатрів, рішенням Київського районного суду м.Полтави від 19 червня 2010 року, заявою опікуна хворої [PERSON] Відповідно до ст.13 Закону України Про психіатричну допомогу особа, визнана у встановленому законом порядку недієздатною, госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна. Рішенням Конституційного суду України від 1 червня 2016 року № 2-рп/2016 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення третього речення частини першої статті 13 Закону України "Про психіатричну допомогу" (справа про судовий контроль за госпіталізацією недієздатних осіб до психіатричного закладу) визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення третього речення частини першої статті 13 Закону України "Про психіатричну допомогу" від 22 лютого 2000 року № 1489-III з наступними змінами у взаємозвязку з положенням частини другої цієї статті стосовно госпіталізації особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю. Оскільки [PERSON] хворіє на тяжкий психічний розлад, враховуючи безремісійний перебіг її захворювання, наявність стійкої маячної симптоматики, неадекватності в поведінці, а також неспроможність самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, що забезпечує життєдіяльність, враховуючи висновок комісії лікарів-психіатрів, заяву опікуна, суд вважає за необхідне поміщення [PERSON] до психіатричного стаціонару визнати доцільним. За таких обставин суд приходить до висновку, що заява лікаря-психіатра підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved