Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Свій позов мотивує тим, що з [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі. На даний час нею подано до суду позов про розірвання шлюбу. Від даного шлюбу у них народилась одна спільна дитина: син [PERSON], [INFO]. Інша дитина позивачки - [PERSON], [INFO], усиновлений відповідачем відповідно до рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02.09.2015 року. Вказує, що відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, сини знаходяться на її утриманні. Зазначає, що оскільки відповідач зобов'язаний надавати допомогу на утримання неповнолітніх дітей, уточнивши позовні вимоги, просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 2 000 гривень на кожну дитину щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви до суду до досягнення старшою дитиною повноліття, а також стягнути витрати на правову допомогу в розмірі 800 грн. Позивач та її представник в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримали. Відповідач та його представник в судовому засіданні та письмовому відзиві позов визнав частково. Зазначає, що тимчасово не працює у зв'язку з погіршенням стану здоров'я через отриману мінно-вибухову травму в зоні АТО, сталий дохід відсутній. Виходячи з принципу рівності прав батьків щодо дітей та необхідності забезпечення суми не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, погоджується сплачувати аліменти в сумі 2 000 гривень щомісячно. Щодо відшкодування витрат на правову допомогу заперечує, посилаючись на недоведеність отримання таких послуг саме позивачкою (договір про надання правової допомоги укладений між адвокатом та іншою особою - [PERSON]; відсутній акт здавання-приймання наданих послуг). Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши письмові докази у справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 21 листопада 2014 року, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луцького міського управління юстиції Волинської області, актовий запис № 1767 (а.с. 5). Від даного шлюбу у них є двоє дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с.3-4). Згідно ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 184 СК України передбачено, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 № 2037-VIII, який набрав чинності 08.07.2017 року , внесено зміни до ч. 2 ст. 182 СК України, відповідно до якої мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік» з 1 січня 2018 року прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років становить 1 492 гривень, від 6 до 18 років становить 1860 гривень; з 1 липня 2018 року прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років становить 1 559 гривень, від 6 до 18 років становить 1944 гривень; з 1 грудня 2018 року прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років становить 1 626 гривень, від 6 до 18 років становить 2027 гривень. Положеннями ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» поняття прожиткового мінімуму визначено як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Аналізуючи зазначені норми закону, суд виходить з того, що батьки дитини повинні забезпечити для дитини утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоров'я та розвитку дитини, а кожен з батьків повинен надати дитині утримання у розмірі не меншому половини цього прожиткового мінімуму щомісячно. Тобто, забезпечення батьками такого прожиткового мінімуму забезпечує мінімальні потреби дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України слідує, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. При визначенні розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей суд врахував стан здоров'я та матеріальне становище дітей; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, стягувача аліментів, а також те, що у відповідача на утриманні інших осіб немає. Відповідач не надав доказів, які б вказували на існування істотних обставин, що унеможливлюють сплату ним аліментів на утримання спільних з позивачкою дітей, та спростовують встановлені судом фактичні обставини. З врахуванням вищенаведеного, суд вважає за можливе визначити розмір аліментів на утримання дітей: сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1 400 гривень, [PERSON] [INFO] 1 400 гривень щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви до досягнення старшою дитиною повноліття. Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до обов'язкового негайного виконання. Згідно положень ч.6 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", тому судовий збір в сумі 704,80 грн. слід стягнути з відповідача на користь держави. Позовні вимоги щодо стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу не підлягають до задоволення у зв'язку з недоведеністю та документальним не підтвердженням позивачем факту їх понесення.

Outcome: partial