Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про збільшення стягнення аліментів та додаткових витрат на лікування дитини. Свій позов мотивує тим, що з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, від даного шлюбу у них народилась дитина донька [PERSON], [INFO]. Відповідно до рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 06 червня 2017 року з [PERSON] в користь позивача [PERSON] ухвалено стягувати аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до суду - 17.05.2017 року до досягнення дитиною повноліття. Вказує, що з моменту постановлення рішення значно зросла потреба у коштах на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], крім того в умовах збільшення рівня цін та прожиткового мінімуму на дітей, недостатньо для їх матеріального утримання, що ставить позивача у скрутне матеріальне становище. Також зазначає, що дитина перебуває на лікуванні у стоматолога з приводу корекції паталогії прикусу. Загальна сума лікування за 2 (два) роки орієнтовно буде складати 20000 грн., на даний момент виплачено 7250 (сім тисяч двісті п'ятдесят) грн. На підставі наведеного, просить збільшити розмір аліментів та стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 2500 гривень щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, а також стягнути додаткові витрати на дитину у розмірі 10000 гривень. Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 23.10.2018 року даний позов прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) сторін. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. 27.11.2018 року відповідачем по справі [PERSON] до суду подав відзив на позовну заяву, відповідно до якого зазначив, що він вчасно та без затримки сплачує аліменти, що стверджується копіями квитанцій доданими до відзиву. Крім того, вважає позов безпідставним та необґрунтованим, так як позивач не в повній мірі довела витрати на лікування дитини. Також відзив мотивує тим, що [PERSON] категорично відмовляється надавати побачення з дитиною, з цього приводу він звернувся до органу опіки та піклування про надання йому часу, місця побачень з дитиною, всупереч тим перешкодам, які чинить позивач. Вказує, що збільшення стягнення аліментів та додаткових витрат на лікування дитини поставить його в скрутне матеріальне становище, так як він на даний момент не працюючий, та проходить лікування. Зазначає, що проживає разом з матір'ю [PERSON], [INFO], яка перебуває на його утриманні, а тому просив відмовити в задоволені позову про збільшення стягнення аліментів та додаткових витрат на дитину. 05.12.2018 року позивач по справі [PERSON] подала до суду відповідь на відзив, у якому остання вказала, що відповідач [PERSON] вводить суд в оману, так як не підтвердив, що [PERSON], [INFO], перебуває на його утриманні. Вказує що відповідач посилається на рішення Конституційного суду України, що «у державних і комунальних закладах охорони здоров'я медична допомога надається безоплатно», а тому він має право скористатись Конституційною нормою на безоплатну медичну допомогу шляхом звернення в інтересах дочки до лікаря стоматолога - ортодонта з приводу корекції патології прикусу і в такому разі не буде необхідності стягувати частину коштів з відповідача. Мотивує свою відповідь тим що її матеріальне становище погіршилось, а сума стягуваних аліментів із відповідача є занадто мізерною, так як не вистачає коштів на утримання дочки та її лікування. Стверджує що відповідач в повній мірі не піклується і не цікавиться розвитком дитини, не забезпечує її необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, що негативно впливає на фізичний розвиток дитини та не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі. Просить суд позов задовольнити в повному об'ємі. Дослідивши письмові докази у справі, суд прийшов до наступного висновку. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу (далі -СК) України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду аліменти присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Як вбачається з копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 06.12.2004 року [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO] /а.с. 10/. Відповідно до рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 06.06.2017 року з відповідача в користь позивача ухвалено стягувати аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1000 грн. 00 коп. щомісячно до досягнення дитиною повноліття /а.с.8/. Також, згідно рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 06.06.2017 року шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 23.04.2004 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції Волинської області за актовим записом № 210 - розірвано /а.с.9/. Судом встановлено, що донька [PERSON], [INFO], проживає з матір'ю - [PERSON], та фактично перебуває на утриманні останньої. Разом з тим, в судовому засіданні було встановлено, що малолітня [PERSON], [INFO] перебуває на лікуванні у лікаря - стоматолога - ортодонта з приводу корекції патології прикусу, загальна сума лікування на 2 (два) роки орієнтовно буде складати 20000 грн., на даний момент оплачено 7250 грн., що підтверджується довідкою №3 від 26.09.2018 року /а.с.11/. Згідно ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно п. п. 3 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім'ї. Під зміною сімейного стану розуміється з'явлення у сім'ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов'язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров'я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров'я платника аліментів. Разом з тим, із змісту позовних вимог вбачається, що безумовною підставою звернення позивача [PERSON] до суду з позовом про збільшення розміру аліментів є внесення змін в чинне законодавство щодо розміру стягуваних аліментів. У відповідності із змінами, внесеними до ч. 2 ст. 182 СК України Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту прав дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів" від 17.05.2017 року, який набрав чинності 08.07.2017 року, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Однак, зміна закону, яким встановлюється мінімальний розмір аліментів не є підставою для збільшення розміру аліментів передбачених статтею 192 СК України та ухвалення нового судового рішення, оскільки цей розмір встановлюється законом, а не судовим рішенням. Зокрема, не передбачено перегляду судом визначеного рішенням суду розміру аліментів в зв'язку з такими змінами і Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року № 2037-VIII. Разом з тим, у разі примусового виконання рішення про стягнення аліментів, збільшення мінімального розміру аліментів є підставою для автоматичного визначення державним виконавцем розміру аліментів з урахуванням такого збільшення з моменту набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту прав дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів" від 17.05.2017 року, тобто з 08.07.2017 року за відповідною постановою державного виконавця. Таке збільшення має відбуватись в автоматичному порядку, без жодних звернень стягувача аліментів. Щодо вимоги про стягнення додаткових витрат на дитину, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», до передбаченої ст. 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Згідно правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду України від 24.02.2016 року по справі №6-1296цс15, виходячи з аналізу ст. 185 СК України, додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв'язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров'я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат (на лікування, на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо). Разом з тим, додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна із сторін зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд не бере до уваги довідку лікаря стоматолога-ортодонта [PERSON] від 26.09.2018 року про оплату лікування корекції патології прикусу, оскільки до вказаної довідки не додано належних та допустимих доказів понесених витрат у вигляді чеків на придбання ліків, доказів щодо спеціального медичний догляду чи санаторно-курортного лікування тощо. З огляду на положення ст. 185 СК України позивач не довела суду, які саме додаткові витрати вона понесла на утримання дитини, викликаних особливими обставинами З огляду на викладене, оцінивши належність та допустимість доказів, а також достатність, взаємозв'язку їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Outcome: dismissed