Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Кодимської міської ради Одеської області про визнання в порядку спадкування права власності на житловий будинок, що розташований в [ADDRESS] , вказуючи, що будинок належав [PERSON] , яка померла [INFO] . Спадкоємцем після смерті [PERSON] був її син [PERSON] , який спадщину прийняв, але не оформив належним чином. [INFO] [PERSON] помер. Позивач являється спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] та прийняв спадщину однак оформити в позасудовому порядку не може, оскільки на будинок відсутні правовстановлюючі документи (будинок побудований в 60-х роках минулого століття). В зв`язку з цим позивач просив визнати за ним право власності на спадкове майно. В підготовче засідання позивач не з`явився, заявивши в позовній заяві клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити. Представник Кодимської міської ради Подільського району Одеської області в підготовче засідання також не з`явився, надавши до суду заяву, в якій визнав позов та просив розглянути цивільну справу у його відсутність. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились, враховуючи положення ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши та оцінивши письмові докази в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків. Як встановлено судом, [INFO] померла [PERSON] . Ця обставина підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.8). З матеріалів справи встановлено, що [PERSON] належав житловий будинок [ADDRESS] , збудований в 60-х роках минулого століття. Пунктом 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України визначено, що правила книги шостої Цивільного кодексу України може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 01 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців. Згідно роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30 травня 2008 року п. 1 у разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні норми ЦК УРСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Відповідно до ст. 525 ЦК УРСР, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Як встановлено судом, спадщина після смерті [PERSON] відкрилася [INFO] , тобто до [INFO] , а тому необхідно застосовувати норми ЦК УРСР 1963 року. Положеннями частин 1 та 2\~ст. 549 ЦК УРСР\~(1963 р.) визначено, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Стаття 548 ЦК УРСР (1963 р.) передбачає, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. [PERSON] прийняв спадщину після смерті [PERSON] , вступивши в управління та володіння спадковим майном, що підтверджується довідкою Сербівської сільської ради Кодимського району Одеської області №753 від 10.07.2020 року (а.с.22). Відповідно до ст.560 ЦК УРСР спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину. [PERSON] свідоцтво про право на спадщину після смерті [PERSON] не отримав і [INFO] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 27.11.2019 року (а.с.9). За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч. 3 ст. 1222, ч. 1 ст. 1220 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1269 цього ж Кодексу спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Крім того, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.1 ст.1270 ЦК України). У відповідності до положень ч. 1 ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що за час свого життя [PERSON] склав заповіт. Ця обставина свідчить про те, що після його смерті спадкування здійснювалось за законом. Позивач [PERSON] \~є сином\~спадкодавця [PERSON] та спадкоємцем першої черги за законом. Ці обставини підтверджуються копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 28.09.1972 року (а.с.6). Зі змісту листа державного нотаріуса Кодимської районної державної нотаріальної контори Налдіної М.М. №756/02-14 від 10.09.2021 року встановлено, що [PERSON] подав до нотаріальної контори заяву про прийняття ним спадщини та заведена спадкова справа №68/2020. Ця обставина вказує на те, що [PERSON] прийняв спадщину після смерті батька [PERSON] у встановленому законом порядку. Відповідно до ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Пленум Верховного Суду України в п. 23 постанови "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008 року роз`яснив, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. Із зазначеного вище листа державного нотаріуса Кодимської районної державної нотаріальної контори встановлено також, що 12.09.2020 року [PERSON] видано свідоцтва про право на спадщину за законом, зареєстровані в реєстрі за №1105 та №1106 на житловий будинок, розташований по [ADDRESS] та на земельну ділянку згідно державного акта серії І-ОД №072716, які належали [PERSON] , померлому [INFO] . У видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок [ADDRESS] , який належав [PERSON] та був успадкований [PERSON] було відмовлено в зв`язку з відсутністю необхідних правовстановлюючих документів. Ця обставина підтверджується листом №766/02-14 від 09.09.2020 року (а.с.13). Відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на спадкове майно відповідно до п.2 Глави 7, п.1 Глави 13 розділу І та п/п.4.12 п.4 Глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~наказом Міністерства юстиції №296/5 від 22 лютого 2012 року, є підставою для відмови у вчиненні нотаріусом відповідної нотаріальної дії - відмови у видачі спадкоємцеві свідоцтва про право на спадщину. Із матеріалів справи встановлено, що будинок [ADDRESS] , який ввійшов до складу спадкового майна, було збудовано в 60-х роках минулого століття. Отже, право власності на будинок набуто до 01 січня 2004 року у визначеному Цивільним кодексом УРСР порядку. Відповідно до абз.3 п.23\~постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»\~у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Верховний Суд\~у складі\~колегії суддів\~Другої судової\~палати Касаційного\~цивільного суду\~в постанові\~від 22.09.2021\~року,\~у справі\~№227/3750/19\~також вказав,\~що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа має право звернутися до суду за правилами позовного провадження. При цьому, способом захисту прав спадкоємця є визнання за ним права власності на спадкове майно в судовому порядку, оскільки існують перешкоди для оформлення спадщини в нотаріальному порядку. Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ в інформаційному листі від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» вказав, що у разі спадкування жилого будинку, побудованого до 2004 року та щодо якого відсутні правовстановлюючі документи, за рішенням суду може бути визнано право власності в порядку спадкування при наявності виписки з погосподарської книги, технічного паспорту на будинок. Таким чином, при відсутності правовстановлюючого документа на спадкове майно, позивач [PERSON] позбавлений можливості оформити своє право на прийняту спадщину шляхом одержання в нотаріальній конторі відповідного свідоцтва про право на спадщину, тому належним способом захисту його порушеного спадкового права є визнання за ним в судовому порядку права власності на будинок. З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача [PERSON] підлягають задоволенню. Крім того, відповідач визнав позов у повному обсязі, і таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, що з урахуванням положень ч.4\~ст.206 ЦПК України, надає суду підстави для задоволення позову.

Outcome: approved