Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-25 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту того, що вона має приналежність до польської національності, що є підставою для внесення змін до її актового запису про народження із зазначенням національності її матері «полька». Свою заяву обґрунтувала тим, що [INFO] народилася її мати [PERSON] , яка за національністю «поляка», оскільки її мати [PERSON] , баба [PERSON] та дід [PERSON] по лінії матері були поляками. [INFO] року вона народилася у м. Новомосковськ Дніпропетровської області. Однак, з невідомих їй причин у її актовому записі про народження національність її матері [PERSON] була вказана, як «українка», а не «полька». Чому так сталось не може пояснити їй і мати каже, що тоді не звернула на це уваги. Дізнавшись про цю помилку, вона звернулась до відділу державної реєстрації із заявою про внесення змін до актового запису про її народження в частині зазначення національності матері «полька». Однак у внесенні таких змін їй було відмовлено та рекомендовано звернутися до суду. Так, наявність вказаної помилки позбавляє її можливості ідентифікувати свою національність. Вона має право на визначення своєї національності, а тому просить суд в особі держави визнати за нею таке право. Ухвалою суду від 18 березня 2019 року відкрито провадження та призначено справу до судового розгляду. Представник заявника у судовому засіданні заявлені вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні. Заінтересована особа Новомосковський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області у судове засідання явку свого представника не забезпечив, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутності та в якій зокрема зазначила, що за національністю є полькою та не заперечує проти внесення змін щодо її національності в актовому записі про народження її доньки [PERSON] Заслухав думку представника заявника, врахувавши нижченаведені фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин, оцінку доказів та аргументів, суд прийшов до такого. [INFO] народилася мати заявника [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження Серія [NUMBER] (а.с.16). Як вбачається з копії свідоцтва про народження та свідоцтва про одруження, батьки матері заявника [PERSON] (заінтересованої особи) - [PERSON] та [PERSON] за національністю були «поляками», оскільки народились в с. Переволока Бучацького району Тернопільської області, яке за територіальною приналежністю тоді відносилось до території Республіки Польщі (а.с.18). Відповідно до архівної довідки державного архіву Тернопільської області Тернопільської обласної державної адміністрації № Г-137/04-11 від 26.11.2018, у документах архівного фонду Окружні виборчі комісії по виборах депутатів до польського Сейму і Сенату у списках виборців по Сейму гміни Переволоки Бучацького повіту Тернопільського воєводства ) сучасного Борщівського району Тернопільської області) за 1930 рік значаться: [PERSON] та [PERSON] , які є прабабкою та прадідом заявника та відповідно бабою та дідом матері заявника. Також викладене слідчить, що останні були громадянами Польщі, оскільки приймали участь у виборах до сейму Республіки Польщі, а відповідно відносились до «польської» національності. Отже, підсумовуючи вищевикладене, суд приходить висновку про доведеність належності заявника до «польської» національності, оскільки батьки її матері, прабаба та прадід по лінії матері, а відповідно і сама матір заявника за національністю «поляки». Однак, як вбачається в свідоцтві про народження заявника національність її матері була вказана «українка», а не «полька». Так, заявниця зверталася до Новомосковський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області за внесенням змін до її актового запису про народження щодо зазначення національності її матері «полька», однак такі зміни внесені не були, а їй рекомендовано було звернутися до суду. Як установлено судом заявниця є членом у Дніпропетровського обласного Союзу поляків з 2018 року, сповідує польську культуру та традиції в зв`язку з тим, що є полькою, також є парафіянином римо-католицького костелу (церкви) у м. Павлоград. Як зазначено у листі Дніпропетровського обласного союзу поляків № 02 від 14 березня 2019 року, відповідно до польської культури і національних польських традицій та звичаїв польської національності, національність визначається за походженням від батьків. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Статтею 11 Закону України «Про національні меншини в Україні» громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. Статтею 3 Рамкової конвенції про захист національних меншин, яка ратифікована Законом України №703/97-ВР від 9 грудня 1997 року "Про ратифікацію Рамкової конвенції Ради Європи про захист національних меншин" визначено, що кожна особа, яка належить до національної меншини, має право вільно вирішувати, вважатися їй, чи не вважатися такою, і таке рішення або здійснення прав у зв`язку з ним не повинно зашкоджувати такій особі. Особи, які належать до національних меншин, можуть здійснювати права і свободи, що випливають з принципів, проголошених в зазначеній Рамковій конвенції, одноосібно та разом з іншими. Частиною 1 статті 11 вказаної Конвенції визначено, що сторони зобов`язуються визнавати за кожною особою, яка належить до національної меншини, право використовувати своє прізвище (по батькові) та ім`я мовою меншини, а також право на їх офіційне визнання, відповідно до умов, передбачених у їх правових системах. У статті 1 Угоди про принципи співробітництва між Україною та Республікою Польща по забезпеченню прав національних меншин визначено, що для досягнення цілей цієї Угоди під національними меншинами (надалі "меншини") маються на увазі відповідно: - групи громадян України, які є поляками за національністю, та які виявляють почуття національної самосвідомості, єдності зі своїм етносом, - групи громадян Республіки Польща, які є українцями за національністю та які виявляють почуття національної самосвідомості, єдності зі своїм етносом. Відповідно до статті 3 згаданої Угоди, кожна із Сторін враховує у своїй політиці законні інтереси меншин, вживає законодавчі, адміністративні та інші необхідні заходи для зберігання, розвитку їх етнічної, мовної, культурної та релігійної самобутності, недопущення на своїй території будь-якої дискримінації осіб за ознакою їх приналежності до меншини, а також будь-яких спроб асиміляції меншин проти їх волі. Статтею 3 Рамкової конвенції Ради Європи Про захист національних меншин (ратифікованої Законом України № 703/97-ВР від 09 грудня 1997 року) передбачено, що кожна особа, яка належить до національної меншини, має право вільно вирішувати, вважатися їй чи не вважатися такою, і таке рішення або здійснення прав у зв`язку з ним не повинно зашкоджувати такій особі. Відповідно до статті 300 Цивільного кодексу України, фізична особа має право на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства. Отже, враховуючи, що відповідними документами підтверджений той факт, що матір заявника за національністю «полька», то зважаючи на передбачене ст. 11 Закону України «Про національні меншини» право заявника вільно обирати і відновлювати національність, яке залежить від волевиявлення особи і не пов`язане з обов`язковою вимогою перебування обох батьків цієї особи у одній національності, суд вважає, що є достатні підстави для встановлення факту приналежності заявника до польської національності та внесення про це відповідних змін до її актового запису про народження.

Outcome: approved