Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] та просить стягнути з відповідача 64622,99 грн. та судові витрати. Свої вимоги мотивує тим, що рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 20.03.2012 року стягнуто з [PERSON] на його користь 151620 грн. боргу та 1520 грн. судового збору, а всього 153140 грн. Дане судове рішення набрало законної сили. 06.06.2012 року Залізничним відділом державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа, виданого Залізничним районним судом м.Львова 27.04.2012 року. У зв'язку із зміною місця реєстрації боржника, відділом державної виконавчої служби Дубровицького районного управління юстиції 26.03.2014 року відкрито виконавче провадження з виконання вищевказаного виконавчого листа. Однак відповідач грошове зобов'язання у розмірі 153140 грн., яке виникло на підставі рішення суду, не виконав. Внаслідок несплати відповідачем належних коштів, він поніс втрати від інфляції у розмірі 51608,18 грн. та за період з 01.07.2012 року по 28.02.2015 року нараховано 3% річних, що складає 13014,81 грн. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився. Про розгляд справи відповідач був повідомлений через засоби масової інформації, про що свідчать оголошення в газеті "Вісті Рівненщини" від 22.05.2015 року №20 та газеті "Урядовий кур'єр" від 23.05.2015 року №91, однак у судове засідання не з'явився та не повідомив причини неявки. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, оскільки у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Вислухавши представника позивача, дослідивши докази по справі, суд позов задовольняє з наступних підстав. Судом встановлено, що на виконанні у відділі державної виконавчої служби Дубровицького районного управління юстиції перебуває виконавчий лист про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] боргу у сумі 153140 грн. (а.с.2). Статтею 549 ЦК україни встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч.2 ст.549 ЦК України), а пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 ЦК України). Згідно ч.1 ст.550 ЦК україни право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Відповідно пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення виконання зобов'язання й до того дня, доки зобов'язання не буде виконано. Частиною 2 ст.625 ЦК України передбачено обов'язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно розрахунку, наданого позивачем у змісті позовної заяви, 3% річних за період з 01.07.2012 року по 28.02.2015 року становить 13014,81 грн. та сума інфляції становить 51608,18 грн. Оскільки даний розрахунок боргу відповідачем не спростований, то суд погоджується з ним. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що є всі підстави для задоволення позовних вимог.

Outcome: approved