Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-28 00:00:00

Позивач [PERSON] пред'явила до суду позов до відповідача [PERSON], в якому просить збільшити розмір аліментів, які стягуються із відповідача на її користь на неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], із 500 гривень до 1500 гривень, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що з 08 жовтня 2005 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 грудня 2013 року. Від шлюбу 21 січня 2006 року народилась дочка [PERSON] . На підставі рішення Тернопільського міськрайоного суду Тернопільської області від 09 жовтня 2013 року з відповідача стягуються на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO] в розмірі 500 гривень щомісячно, однак, на даний час, вказаний розмір аліментів є недостатнім для належного утримання неповнолітньої дочки [PERSON], яка часто хворіє та періодично перебуває на стаціонарному лікуванні. При цьому вказує, що відповідач офіційно не працевлаштований, проте, періодично їздить на заробітки,тому спроможний сплачувати аліменти у більшому розмірі для забезпечення достатнього та гармонійного розвитку дитини. З цих підстав просить позов задовольнити. У підготовче судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, подавши заяву про розгляд справи за її відсутності, згідно якої позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити. Відповідач [PERSON] у підготовче судове засідання не з'явився, подавши заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав та не заперечив щодо збільшення розміру аліментів із 500 гривень до 1500 гривень,щомісячно, на дочку [PERSON]. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Судом установлено: З 08 жовтня 2005 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 грудня 2013 року. Від шлюбу сторін 21 січня 2006 року народилась дочка [PERSON], що стверджується актовим записом №217 Відділу реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України, яким 03 лютого 2006 року видане свідоцтво про народження серії [NUMBER]. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 жовтня 2013 року з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], у розмірі 500 гривень щомісячно, починаючи з 09 вересня 2013 року до досягнення дитиною повноліття. Як убачається із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого 15 лютого 2018 року, позивач [PERSON] зареєструвала шлюб із [PERSON], змінивши прізвище на [PERSON], (актовий запис №218 Тернопільського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області). Згідно викладених у позові обставин, розмір аліментів які сплачує відповідач в сумі 500 гривень щомісячно є недостатнім для належного утримання неповнолітньої дочки [PERSON], яка часто хворіє та періодично перебуває на стаціонарному лікуванні. Зокрема, стороною позивача надано копію виписки з медичної картки №52-і [PERSON], [INFO], виданої комунальним некомерційним підприємством «Тернопільська міська дитяча комунальна лікарня», з якої вбачається, що [PERSON], [INFO] знаходилась на лікуванні в інфекційно-діагностичному відділенні ТМДКЛ з 10 січня 2018 року по 18 січня 2018 року з діагнозом гострий ринофаринголаринготрахеобронхіт. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із наступного. Статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом ст. 141 Сімейного кодексу України батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Згідно із ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно із ч. 3 ст. 18 1 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За положеннями ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" № 3 від 15.05.2006 року відповідно до ст. 192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них… У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Згідно ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» установлено, що у 2018 році прожитковий мінімум дітей віком від 6 до 18 років становить: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень. Частиною 2 статті 184 Сімейного кодексу України передбачено, розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Проаналізувавши встановлені обставини справи, беручи до уваги те, що встановлений рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 жовтня 2013 року розмір аліментів на дочку [PERSON], [INFO] у сумі 500 гривень, щомісячно, на даний час є незначним та не достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, зважаючи на визнання позову відповідачем, суд приходить до переконання, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення шляхом стягнення із відповідача [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на неповнолітню дочку [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 гривень, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання чинності рішення суду і до досягнення дитиною повноліття. Вимогами ст.141 ЦПК України передбачено, що судові витрати, пов'язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі наведеного та

Outcome: approved