Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-23 00:00:00

Позивач [PERSON], в інтересах якої діє законний представник [PERSON], звернулася 24.06.2016 року до суду з вищезгаданим позовом. В уточненій позовній заяві від 13.03.2017 року позивач просить встановити факт належності за життя [PERSON], яка померла [INFO] гаражу, який розташовано за адресою:[ADDRESS] та визнати за нею, позивачем, право власності на гараж в порядку спадкування за заповітом. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що [PERSON] її баба, померла [INFO]. За життя вона заповідала їй цегляний гараж [ADDRESS]. Після смерті баби вона звернулася до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, але їй було відмовлено у зв'язку з тим, що спадкодавець за життя не зареєструвала право власності на гараж відповідно до вимог чинного законодавства, тому вона звернулася до суду. Позивач [PERSON] та її законний представник [PERSON] в судовому засіданні присутніми не були, скориставшись правом представництва відповідно до ст.38 ЦПК України. Представник позивача [PERSON] (довіреність від 13.06.2016 року, дійсна до 13.06.2019 року) /а.с.9/ в судовому засіданні присутнім не був, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, уточнив позовну вимогу про встановлення факту, що має юридичне значення - встановити факт належності за життя [PERSON], яка померла [INFO] цегляного гаражу [ADDRESS] ; не заперечував проти заочного розгляду справи. Представник відповідача - Територіальної громади в особі Криворізької міської ради в судовому засіданні присутнім не був, про час та місце розгляду справи повідомлений, про причини неявки суд не повідомив. Представник відповідача - служби у справах дітей Виконкому Дзержинської районної у місті ради в судовому засіданні присутнім не був, про час та місце розгляду справи повідомлений, надав заяву про розгляд справи за відсутності представника відповідача. Зі згоди позивача, відповідно до умов ст. 224 ЦПК України, суд розглядає справу за відсутності представника відповідача з ухваленням заочного рішення. Дослідивши та перевіривши письмові докази по справі, суд вважає позов підлягає задоволенню з урахуванням наступного. За ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Постановою Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" від 31.03.1995 року № 5, встановлено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих майнових прав громадянина; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Оскільки, встановлення факту пов'язане з наступним вирішенням спору про право, суд розглядає справу в порядку позовного провадження. Як вбачається із матеріалів справи [PERSON] померла [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.10). За життя вона заповідала все належне їй майно [PERSON] [INFO], що підтверджується заповітом, посвідченим призваним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу А.М.Огняник 17.06.2008 року, зареєстровано в реєстрі за №1438 (а.с.11). Відповідно до ст. 1216, 1217 та 1220 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців) та здійснюється за заповітом, або за законом та відкривається внаслідок смерті цієї особи. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини не припинилися внаслідок його смерті. Згідно договору купівлі-продажу від 17.08.2000 року, укладеному між [PERSON] та [PERSON], остання придбала цегляний гараж [ADDRESS] (а.с.14). Договір підлягає реєстрації в Бюро технічної інвентаризації м.Кривого Рогу. Згідно довідки КП ДОР «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» № 147648 від 06.06.2016 року право власності на цегляний гараж [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на гараж, виданого 02.08.2000 р. комітетом Дзержинської райради м.Кривого Рогу згідно розпорядження №499/2 від 23.12.1983 року (а.с.79). З експлікації внутрішніх площ по плану житлового будинку вбачається, що цегляний гараж [ADDRESS] має загальну площу 19,6 кв.м: гараж - 16,4 кв.м, погреб 3,2 кв.м ( а.с.15). Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До об'єктів нерухомого майна, що підлягали державній реєстрації, відносяться: жилі будинки (домоволодіння), розташовані на земельній ділянці під окремим порядковим номером на вулиці, площі, провулку; нежилі будинки, дачі, садові будинки, гаражі, будівлі виробничого, господарського, соціально-побутового та іншого призначення, розташовані на окремих земельних ділянках; вбудовані в жилі будинки нежилі приміщення (як частини цього будинку); квартири в багатоквартирних будинках. Таким чином, за життя [PERSON] спірне нерухоме майно не зареєстровано в БТІ. Позивач після смерті баби [PERSON] звернулася до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак приватним Криворізького міського нотаріального округу Русавською Т.В., їй було відмовлено у зв'язку з тим, що спадкодавець за життя не зареєструвала належним чином договір купівлі-продажу (а.с.12). Оскільки встановлення факту, що має юридичне значення необхідно позивачу для отримання свідоцтва про право на спадщину , а можливості документально підтвердити зазначений факт у позасудовому порядку вона позбавлена, вимоги позивача знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, тому суд задовільняє зазначену вимогу позивача. Вирішуючи питання про визнання права власності на гараж суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка) ( ч.1 ст.1241 ЦК України). Відповідно до роз'яснень, які містяться у п. 23 постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляді не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Позивач 13.04.2016 року, в установлений законом строк після смерті баби [PERSON], звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, на підставі якої відкрито спадкову справу №22/2016. Інші особи з заявами про прийняття спадщини не зверталися. Спадкоємці, які б мали право на обов`язкову частину у спадщині, відповідно до вимог ст.1241 ЦК України відсутні. Заповіт від 17 червня 2008 року, складений [PERSON] на користь позивача, завірений у встановленому законом порядку, є чинним, не скасований, інші спадкоємці не виявлені, що вбачається з матеріалів спадкової справи. Таким чином, позивач є єдиним спадкоємцем, на якого складено заповіт, і який звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у строки, визначені ст. 1268, 1270 ЦК України. У зв'язку з тим, що позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, вона звернулася за захистом порушених прав до суду. Частиною 1ст. 11 ЦПК Українипередбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. З урахуванням наведених положень закону, право на спадщину мають особи, які її прийняли. Разом із тим свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Отже, нотаріусом відмовлено у видачу свідоцтва про право на спадщину, позивач в іншій спосіб, крім як звернутися з позовом до суду про визнання права власності в порядку спадкування, захистити своє порушене право не можє, суд вважає, що позовні вимоги про визнання за позивачем права власності на гараж у порядку спадкування після померлої [PERSON] ґрунтуються на чинному законодавстві. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, та враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, суд задовольняє позов. На підставі викладеного,

Outcome: approved