Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-11 00:00:00

Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області звернулося досуду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] суму надміру виплаченої пенсії. Свої вимоги мотивує тим, що [PERSON] , [INFO] , перебувала на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України Миколаївської областіта отримувала пенсію у зв`язку з втратою годувальника, обчислену відповідно до Закону № 1058. На виконання постанови правління ПФУ від 03.09.2018 №19-1 «Про проведення інвентаризації пенсійних справ» Позивачем проведено контрольну перевірку пенсійної справи Відповідача щодо правильності розрахунку пенсійної виплати. За результатами перевірки виявлено, що Відповідач продовжувала отримувати пенсію у зв`язку з втратою годувальника після досягнення нею 23 років, всупереч вимогам ст. 39 Закону №1058, що є наслідком рахункової помилки, у зв`язку з чим Позивач просить стягнути за період з 01.03.2019 року по 31.05.2019 року надміру виплачену суму пенсії у розмірі 5318,07 грн. та судові витрати. 02.03.2020 року ухвалою судді Центрального районного суду м. Миколаєва Чулупа О.С. відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін. На підставі розпорядження керівника апарату Центрального районного суду м. Миколаєва від 28.12.2020 року № 949 проведено повторний автоматизований розподіл судової справи. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.01.2021 року головуючим суддею по даній справі визначено суддю Черенкову Н.П. Справу передано судді Черенковій Н.П. 05.01.2021 року . Ухвалою від 05.01.2021 року суддею Черенковою Н.П. прийнято до свого провадження дану справу, ухвалено про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання. Сторони в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та постановити заочне рішення, що відповідає ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріли справи, оцінивши наявні у справі докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , перебувала на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Миколаївської області та отримувала пенсію у зв`язку з втратою годувальника, обчислену відповідно до Закону № 1058. Як вбачається з витягу Інтегрованої комплексної інформаційної системи (ІКІС) Пенсійного фонду України, на підставі рішенням ГУ ПФУ в Миколаївській області від 21.01.2019 року №948010146371, Відповідачу проведено перерахунок пенсії у зв`язку з втратою годувальника (продовження виплати пенсії у зв`язку з продовженням навчання), згідно довідки про навчання [PERSON] від 17.01.2019 року №69/20-35, виданої Миколаївською філією Київського національного університету культури і мистецтв до 30.06.2019 року та проведено індивідуально масовий перерахунок пенсії (у зв`язку зі зміною прожиткового мінімуму) з 01.03.2019 року по 30.09.2019 року в сумі 1772,69 грн. щомісячно. Як вбачається з копії паспорту Відповідача, [INFO] [PERSON] виповнилося 23 роки, при цьому згідно протоколу про виплату пенсії та довідці про розмір призначеної та фактично отриманої пенсії, [PERSON] здійснено виплату пенсії за період з 01.03.2019 року по 31.05.2019 року на загальну суму 5318,07 грн. 30.05.2019 року та 18.07.2019 року Позивачем направлено повідомлення на адресу Відповідача щодо можливості добровільно повернути помилково перераховані їй кошти, однак позивач дані вимоги добровільно не виконала. Відповідно до ст. 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні. Згідно п. 4.2 п.2 вищезазначеної статті передбачено, що непрацездатними членами сім`ї вважаються діти (у тому числі діти, які народилися до спливу 10 місяців з дня смерті годувальника) померлого годувальника, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали інвалідами до досягнення 18 років. Діти, які навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх навчальних закладах системи загальної середньої освіти, а також професійно-технічних, вищих навчальних закладах (у тому числі у період між завершенням навчання в одному із зазначених навчальних закладів та вступом до іншого навчального закладу або у період між завершенням навчання за одним освітньо-кваліфікаційним рівнем та продовженням навчання за іншим за умови, що такий період не перевищує чотирьох місяців), - до закінчення такими дітьми навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років, та діти-сироти - до досягнення ними 23 років незалежно від того, навчаються вони чи ні. Відповідно до ст. 38 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається на весь період, протягом якого член сім`ї померлого годувальника вважається непрацездатним згідно із частиною другою статті 36 цього Закону, а членам сім`ї, які досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, - довічно. Згідно статті 37, 39 Закону № 1058 пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається в розмірі: на одного непрацездатного члена сім`ї - 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника; на двох та більше непрацездатних членів сім`ї - 100 відсотків пенсії за віком померлого годувальника, що розподіляється між ними рівними частками. Дітям- сиротам пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається в розмірах, визначених частиною першою цієї статті, виходячи з розміру пенсії за віком кожного з батьків. Зміна розміру пенсії або припинення її виплати членам сім`ї здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому склалися обставини, що спричинили зміну розміру або припинення виплати пенсії, на всіх членів сім`ї, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, призначається одна спільна пенсія. На вимогу члена сім`ї із загальної суми пенсії виділяється його частка, яка виплачується окремо. Виділення частки пенсії провадиться з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому надійшла заява про виділення частки пенсії. Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно ч. ч. 1, 2 статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Частиною 1 статті 79 визначено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). За таких обставин, суд дослідивши та проаналізувавши докази у справі,

Outcome: approved