Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-15 00:00:00

В січні 2015 року до суду звернувся позивач з позовом до [PERSON], в якому ставить питання про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором у сумі 7981 грн. 12 коп. Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] було укладено кредитний договір № DOBIF411051094 від 16.10.2012 року, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 6716 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до умов договору [PERSON] повинен був щомісяця, починаючи з місяця отримання кредиту, частково погашати суму зобов'язання згідно графіку погашення кредиту. Оскільки відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, Банк відповідно до цього нарахував заборгованість за кредитом у сумі 4297 грн. 81 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом у сумі 0 грн. 60 коп., заборгованість по комісії за користування кредитом у сумі 282 грн. 06 коп., пеню за несвоєчасність виконання зобов'язань за кредитним договором у сумі 2544 грн. 41 коп., а також штрафи відповідно до п. 5.3 умов та правил надання банківських послуг, де 500 грн. штраф (фіксована частина), 356 грн. 24 коп. штраф (процентна складова). Відповідно до розпорядження Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02.09.2014 року № 27/0/38-14 дана позовна заява підлягає розгляду Дзержинським міським судом Донецької області. Представник позивача в судове засідання не з'явилася, надавши суду письмову заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутності, заявлені вимоги підтримує повністю, проти розгляду справи на підставі ст. 224 ЦПК України не заперечує. Належно повідомлений через засоби масової інформації - газету «Донбасс від 13.02.2015 року» відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих причин, заяву про причини неявки або про розгляд справи у його відсутності суду не надавав, тому суд розглядав справу на підставі ст. 224 ЦПК України заочно. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Між сторонами по справі виникли цивільно-правові відносини на підставі договору кредитування, які регулюються Цивільним кодексом України. Відповідно до ст.ст. 1054, 1049 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін та погоджені ними. При цьому згідно ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Так, відповідно до договору № DOBIF411051094 від 16.10.2012 року, оформленого шляхом підписання [PERSON] заяви позичальника (а.с. 7; 8; 9-12), він отримав споживчий кредит у сумі 6716 грн., із зобов'язанням сплати відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12% на рік. Однак, в порушення умов договору [PERSON] не сплачував суми кредиту, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість. У зв'язку з цим суд зазначає, що відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Крім цього, відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором, зокрема сплата комісії банку, пені, штрафу. Відповідно до умови надання споживчого кредиту фізичним особам при порушенні позичальником будь - якого із зобов'язань, передбачених заявою та п.п. 3.2.2, 3.2.3 даних умов, має право нарахувати, а позичальник зобов'язується сплатити банку пеню в розмірі 0,15% (п. 5.1.) від суми простроченого платежу, але не менше 1 грн. за кожний день прострочки платежу (а.с. 12). Відповідно до п. 5.3. при порушенні позичальником строків платежів по будь - якому з грошових зобов'язань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості (а.с. 12). Суд перевіривши розрахунок заборгованості за кредитним договором № DOBIF411051094 від 16.10.2012 року, укладеного між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] встановив, що станом на 20 листопада 2014 року утворилась заборгованість на загальну суму 7981 грн. 12 коп., з них 4297 грн. 81 коп. - заборгованість за кредитом, 0 грн. 60 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 282 грн. 06 коп. - заборгованість по комісії за користування кредитом, 2544 грн. 41 коп. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, штрафи відповідно до п. 5.3 умов та правил надання банківських послуг, де 500 грн. штраф (фіксована частина), 356 грн. 24 коп. штраф (процентна складова) (а.с. 2; 6). Згідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу. Отже, заборгованість, яка виникла внаслідок прострочення виконання грошового зобов'язання повинна бути стягнена з відповідача [PERSON] Таким чином, суд вважає позовні вимоги повністю доведеними, тому підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved