Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-06 00:00:00

В поданій позовній заяві орган опіки та піклування в особі Ізяславської райдержадміністрації зазначає, що малолітні діти [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], на даний час перебувають в Хмельницькому спеціалізованому будинку дитини «Берізка». Мати [PERSON] не здійснює догляд за малолітніми дітьми, їх здоров'ям не цікавиться, залишає на тривалий час постійне місце проживання, схильна до зловживання алкоголем, не створює необхідних умов для проживання, розвитку та виховання дітей. За період часу з якого малолітні діти знаходяться в будинку дитини, мати в загальному 20 разів навідувала їх, але здоров'ям та розвитком їх не цікавилась, матеріальної допомоги не надавала. Батько дітей записаний у свідоцтві про їх народження зі слів матері на підставі ч. 1 ст. 135 СК України. В зв'язку з цим звертаються до суду із вказаним позовом. В судому засіданні представник позивача [PERSON], просить позбавити батьківських прав [PERSON], щодо малолітніх дітей: дочки [PERSON], сина [PERSON] та передати їх під нагляд до Хмельницького спеціалізованого будинку дитини «Берізка». Також просить стягнути аліменти з відповідача на користь малолітніх дітей в розмірі по 100 грн. на кожну дитину щомісячно, до досягнення ними повноліття. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечила та пояснила, що на даний час навчається та отримує стипендію. Проживає в с. Топори окремо від батьків із співмешканцем, який їздить на заробітки. В будинку поступово роблять ремонт, допомагають з городніми роботами батькам, подальшому мають намір вести своє господарство. Представники третіх осіб вважають за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав. Вислухавши пояснення представника позивача, думку прокурора, відповідача, представників третіх осіб, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення по слідуючих підставах. Відповідно до свідоцтв про народження Серії [NUMBER], Серії [NUMBER], матір'ю дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], являється [PERSON]. Батько дітей, [PERSON] записаний у свідоцтві про їх народження зі слів матері на підставі ч. 1 ст. 135 СК України, що стверджується витягами з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження від 29.04.2015 року та 29.12.2015 року. Відповідно до актів обстеження умов проживання від 23 грудня 2015 року та 17 травня 2015 року, а саме будинку в с. Топори Ізяславського району, де зареєстровані малолітні діти, умови проживання для останніх незадовільні. Для виховання та розвитку дітей належних умов не створено, з продуктів харчування є тільки картопля в обмеженій кількості, в кімнатах безлад, не прибрано, постільної білизни не має. Також, будинок знаходиться у занедбаному стані, обсипається штукатурка, вікна та двері практично без фарби. На подвір'ї росте бур'ян, розкидане сміття, присадибна ділянка не обробляється. Мати дітей бродяжить, за місцем проживання не з'являється. На даний час, діти перебувають у Хмельницькому спеціалізованому будинку дитини «Берізка», а саме: [PERSON], [INFO], з 30.04.2015 року, а [PERSON], [INFO] з 29.12.2015 року. За період їх перебування в даному закладі, мати [PERSON] навідувала їх загалом 20 разів, та під час відвідувань приносила підгузки, печиво, сік, цукерки (інформація Хмельницького спеціалізованого будинку дитини «Берізка» № 590 від 19.05.2016р.). Згідно висновку органу опіки та піклування від 27.05.2016 року, [PERSON] доцільно позбавити батьківських прав відносно дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON]., [INFO], та стягнути аліменти на їх утримання. Як вбачається з характеристики Топорівської сільської ради від 16.05.2015 року, [PERSON] характеризується задовільно, не належно виконує батьківські обов'язки, схильна до вживання алкоголю, бродяжить, вихованням дітей не займається. В житловому будинку не створено належні умови для проживання дітей, антисанітарний стан. Батько відповідачки [PERSON], допитаний судом в якості свідка, пояснив суду, що він допомагає для дочки в облаштуванні житлового будинку, а також продуктами харчування. Просить дати можливість для відповідачки виправитися. Відповідно до ч. 2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Частиною 1 ст. 152 СК України визначено, що право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно до ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно п.2 ч.1 статті 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно п.п.15,16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Разом з тим, п. 18 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, передбачено у виняткових випадках при доведенні винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням їх характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконання ним батьківських обов'язків. Ухвалюючи таке рішення, суд має право вирішити питання про відібрання дитини у відповідача і передачу органам опіки та піклування (якщо цього потребують її інтереси), але не повинен визначити при цьому конкретний заклад. Слід зазначити, що під час розгляду справи, 17 серпня 2016 року спеціалістами служби у справах дітей Ізяславської РДА було повторно здійснено обстеження умов проживання [ADDRESS], та встановлено, що умови проживання задовільні. В кімнатах побілено, пофарбовано вікна. З меблів є: ліжко, диван, дитяче ліжечко, шафа. З продуктів харчування: кусочок сала і половина кролячого м'яса, одне відро картоплі. Присадибна ділянка не оброблена. В господарстві нічого не утримується. Також, відповідно до інформації Хмельницького спеціалізованого будинку дитини «Берізка» № 910 від 17.08.2016 року, за весь час перебування дітей у даному закладі, мати навідували їх загалом 21 раз (останнє відвідування 29.07.2016 року), під час відвідувань приносила печиво, сік та цукерки. Вказане свідчить проте що, відповідачка [PERSON] намагається змінити своє ставлення до дітей, створити їм належні умови проживання, а саме нею враховані попередні недоліки неохайності будинки (здійснено побілку кімнат, пофарбовано вікна), щомісячно намагається відвідувати дітей у дитячому спеціалізованому закладі, приносить їх продукти харчування. Також відповідачка відвідувала дитину і під час розгляду цивільної справи у суді. Таким чином, суд не погоджується з висновком органу опіки та піклування, який вважав доцільним позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітніх дітей. Частина 6 ст. 19 Сімейного Кодексу України передбачає можливість суду не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Згідно ст. 170 Сімейного Кодексу України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. У судовому засіданні встановлено, що відповідач ухиляється від своїх батьківських обов'язків по вихованню й матеріальному утриманню малолітніх дітей, не забезпечує належним чином законних прав дітей на нормальні умови життя. Відповідач працездатна, навчається, має постійне місце проживання, тому має реальну можливість виконувати батьківські обов'язки. З урахуванням роз'яснень п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, та виходячи зі встановлених обставин, суд вважає за необхідне відібрати малолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO] у матері [PERSON] Згідно ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Як встановлено в судовому засіданні відповідач має нерегулярний, мінливий дохід, тому суд вважає за доцільне визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, та за можливе стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дітей в розмірі по 100 (сто) грн. на кожну дитину щомісячно. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: partial