Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-20 00:00:00

Позивач [PERSON] 20.08.2018 звернувся до Солом`янського районного суду міста Києва із зазначеною позовною заявою до відповідача в якій просить: визначити йому спосіб виховання та спілкування з його малолітнім сином [PERSON] , [INFO] шляхом зустрічей, а саме: -1 (перша) та 3 (третя) неділя кожного місяця дитина [PERSON] проживає у позивача з п`ятниці з 17-00 год. до неділі 18-00 год.; -канікулярні та святкові дні дитина [PERSON] , [INFO] , проживає порівну , як з матір`ю так і з позивачем, [PERSON] ; -визначити спосіб спілкування та виховання з його малолітнім сином [PERSON] , [INFO] , шляхом проведення спільного відпочинку з ним протягом десяти днів в червні, липні, серпні, один раз кожного року. Обґрунтовуючи підстави звернення до суду позивач посилається на наступне. [PERSON] (позивач) перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] (відповідач). Від шлюбу мають малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 27.10.2017 по цивільній справі №756/8253/16-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] , треті особи: Служба у справах дітей Солом`янської районної у м. Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей та сім`ї Бучанської міської ради про визначення місця проживання дитини, місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] , визначено з відповідачем. На даний час малолітня дитина постійно проживає з матір`ю, яка протягом останнього року стала чинити позивачу перешкоди у спілкуванні з його сином. Він не має змоги займатися вихованням сина, оскільки йому не відчиняють двері, не пояснюючи причини. На прохання позивача, щодо вирішення даного питання мирним шляхом, відповідач не погоджується, не пояснюючи причин. Крім того, у зв`язку з тим, що відповідач не бажає розмовляти з [PERSON] , він не в змозі дізнатися про стан здоров`я своєї дитини, як вона почувається, як розвивається. На сьогоднішній день, позивач працює в ТОВ «Прогрес-1» з грудня 2016 року по теперішній час на посаді заступника директора. На роботі характеризується позитивно. На час перебування сина з ним, останній регулярно проходив огляд у стоматолога, про що свідчить медична картка СПД « [PERSON] ». Протягом 2016-2017 навчальних років успішно відвідував курс з малювання в художній школі «Artstatus» та заняття з англійської мови згідно з освітньою програмою «Memrise». Протягом 2017 року дитина регулярно відвідувала заняття з плавання у Велнес-центрі «Пуща». Також, його син у 2016-2017 навчальному році відвідував підготовчу групу в Київській дитячій музичній школі № 7 ім. І. Н. Шамо, де проводилися заняття з музичної грамоти, хору та співів, в результаті успішно здав вступні іспити до 1-го класу скрипки. Крім того, [PERSON] перебував на літніх змінах денного англомовного інноваційного табору «ДЕК Дей Кемп» з 5 червня по 29 липня 2017року і в результаті пройшов вступне тестування до школи DEC life school. Позивач до кримінальної відповідальності не притягувався, судимості не має та у розшуку не перебуває, негативної інформації щодо правопорушень, скарг, порушень громадського порядку відносно нього немає. [PERSON] має достатній дохід. Враховуючи викладені обставини, позивач просить позов задовольнити та визначити йому спосіб виховання та спілкування з його малолітнім сином [PERSON] , [INFO] , шляхом зустрічей, а саме: 1 (перша) та 3 (третя) неділя кожного місяця дитина [PERSON] проживає у позивача з п`ятниці з 17-00 год. до неділі 18-00 год.; канікулярні та святкові дні дитина [PERSON] , [INFO] , проживає порівну, як з матір`ю так і з позивачем, [PERSON] ; визначити спосіб спілкування та виховання з його малолітнім сином [PERSON] , [INFO] , шляхом проведення спільного відпочинку з ним протягом десяти днів в червні, липні, серпні, один раз кожного року. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 20.08.2018 зазначену цивільну справу передано в провадження судді Солом`янського районного суду м. Києва Кушнір С.І. Ухвалою суду від 23.10.2018 року відкрито загальне позовне провадження в цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , 3-я особа Служба у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної у м. Києві державної адміністрації, про встановлення способів участі у вихованні дитини та встановлення графіка зустрічей з дитиною та призначено підготовче судове засідання. 12 грудня 2018 року до суду було подано відзив, в якому представник відповідача [PERSON] просить позов задовольнити частково. Визначити спосіб участі позивача у вихованні дитини - [PERSON] , [INFO] , шляхом встановлення наступного графіку: кожна 1 (перша) і 3 (третя) неділя кожного місяця з 12-ї до 16-ї години у присутності матері, в решті позовних вимог відмовити. В обґрунтування викладеної позиції зазначає, що позивач не брав участі в матеріальному забезпеченні дитини під час шлюбу, та не надає матеріальної допомоги відповідачу в утриманні дитини після розірвання шлюбу. Отже, відповідач самостійно виховує і матеріально забезпечує дитину від її народження. Згідно з Наказом Солом`янського районного суду м. Києва від 25.05.2018 по справі №760/13523/18 позивач повинен сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 22 травня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Не дивлячись на встановлений наказом Солом`янського районного суду м. Києва від 25.05.2018 обов`язок щодо сплати аліментів, а також на зобов`язання утримувати дитину до досягнення нею повноліття, встановлене ст. 180 Сімейного кодексу України, позивач ніколи не виконував і зараз не виконує свій обов`язок щодо утримання дитини. Відповідач утримує дитину самотужки. Після розірвання шлюбу (тобто з 30.03.2011) позивач тривалий час був відсутній, з дитиною не спілкувався, і життям дитини ніяк не цікавився. Майже п`ять років жодного візиту позивача до дитини, жодного телефонного дзвінка, жодного привітання з Днем народження з боку позивача, не кажучи вже про відсутність від нього матеріальної допомоги на утримання дитини. Наприкінці 2015 року позивач раптово знов з`явився в житті відповідача та її сім`ї. Жодних перешкод у спілкування позивача з дитиною відповідач не чинила, не дивлячись на те, що за тривалий час відсутності позивача дитина вiдвикла від нього і сприймала його як чужу людину. У квітні 2016 року позивач силою забрав у матері дитину і одразу почав налаштовувати дитину проти матері і проти проживання з матір`ю. Позивач припинив водити дитину на заняття спортом, мотивуючи це тим, що це їй не потрібно. Відповідач могла бачитися з дитиною виключно з дозволу позивача та в його присутності. І це відбувалося тільки тоді, коли дитини хворіла або коли треба було готувати їжу. У цих випадках позивач або сам був присутній в квартирі ( [ADDRESS] ), або зачиняв відповідача у квартирі з дитиною. Щоразу, при таких зустрічах, позивач ображав та принижував відповідача в присутності дитини. Позивач застосовував до дитини фізичну силу. Дитина і до цього часу має панічний страх перед батьком. Страх, що батько його поб`є. Проживання з Позивачем мало негативні наслідки: восьмирічна дитини погладшала на 10 кг, мала значні медичні ускладнення та психологічні проблеми. Підтвердженням цьому є довідка Дитячої клінічної лікарні Печерського району м. Києва від 22.09.2017 та виписки з медичної картки дитини з медичними рекомендаціями, які були зроблені після проведення поглибленого медичного огляду дитини. Результатом медичного огляду стало те, що дитина була узята на диспансерний облік з приводу: дискінезії жовчовивідних шляхів, глистяної інвазії, хронічного тозиліту, викривлення перегородки, скаліотичної постави. Рекомендовано повторний огляд через 1 місяць, дієтичний стіл, дробне харчування на фоні проведеного лікування, контроль ваги з дозованими регулярними фізичними навантаженнями з перебуванням на свіжому повітрі до 3 годин щоденно, потребує корекційної роботи з психологом. Починаючи з вересня 2017 року відповідачу довелося докласти значних зусиль і коштів для того, щоб відновити фізичне здоров`я. Психологічне здоров`я дитини і досі ще повністю не відновлено. Дитина продовжує зустрічатися з психологом. 3 вересня і до початку літа 2018 року позивач не виявляв бажання спілкуватися з дитиною, він жодного разу не приїздив до дитини, не телефонував, не виявляв жодного інтересу до її здоров`я, навчання, розвитку тощо. Дитина боїться того, що позивач знову примусить її жити з батьком. І з боку позивача знову матиме місце застосування фізичної сили до дитини. Позивача не цікавить ні почуття дитини, ні її інтереси, ні потреби. Так, з 23 по 28 травня 2018 року дитина мала їхати у складі хорового колективу Київської середньої спеціалізованої музичної школи-інтернату імені Лисенка, де дитина навчається, до Угорщини для участі в міжнародному фестивалі «ALBA REGIA 2018». Тривалий час і відповідач, і керівництво школи, і приватний нотаріус Діброва О.С спілкувалися з позивачем, намагаючись переконати його надати нотаріальний дозвіл на виїзд дитини у складі колективу закордон. Однак, позивач дозвіл так і не надав. Хоровий колектив поїхав, а дитина залишилася у пригніченому стані, розуміючи, що його батько свідомо зробив все для того, щоб не пустити дитину закордон. Після цього випадку відповідачу довелося відновити зустрічі з психологом, щоб вивести дитину з цього пригніченого стану. Таким чином, спілкування з позивачем несе реальну загрозу для фізичного і психічного здоров`я дитини. Не дивлячись на вищезазначені обставини, Відповідач хоче, щоб дитина спілкувалася з батьком і у них складалися нормальні дружні стосунки. Разом з тим, Позивач при визначені його участі у вихованні дитини має зважати на інтереси дитини та з повагою ставитися до матері дитини. Крім того, Позивач має погоджувати своє спілкування з дитиною з відповідачем як матір`ю, з якою постійно проживає дитина. Спілкування позивача з дитиною має здійснюватися за обов`язкової присутності при цьому матері (відповідача), що викликано виключно інтересами дитини. Ухвалою суду від 15.01.2019, занесеної до протоколу судового засідання, до участі у справі було залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Службу у справах дітей та сім`ї Бучанської міської ради Київської області. 14 березня 2019 року ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва, занесеною до протоколу судового засідання було закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач та представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили позов задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві. Відповідач та представник відповідача [PERSON] , в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову з підстав, викладених у відзиві. Представник третьої особи - Служби у справах дітей Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації просила врахувати думку дитини при ухваленні рішення. Представник третьої особи - Служби у справах дітей та сім`ї Бучанської міської ради в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, подав до суду заяву про розглдяд справи у його відсутність. Дослідивши матеріали справи‚ оцінивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до наступного висновку. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (стаття 15 ЦК України). Частиною 1 ст. 2 СК України врегульовано сімейні особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, між батьками та дітьми, усиновлювачами та усиновленими, між матір`ю та батьком дитини щодо її виховання, розвитку та утримання. Відповідно до ч. 7 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, у томі числі і спілкуватися зі своїм батьком, бабусею та дідусем. Відповідно до ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно зі ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність з виховання, навчання і розвитку дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно вимог ст. 15 вказаного Закону, дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів . Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом буде визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі, коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. Дані положення законодавства повністю знайшли відображення і з Положеннями Конвенції ООН " Про права дитини" від 20 листопада 1989 року. Згідно вимог ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони в шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. На підставі ст. 151 ч.ч.1,3 СК України, батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства. Стаття 52 Конституції України вказує на те, що форми та методи виховання дитини не повинні суперечити Конституції України, Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, Декларації з прав дитини від 20.11.1959 року та Закону України «Про охорону дитинства». За вимогами ст.153 СК України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Судом встановлено, що сторони мають сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві 02.12.2008. Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 27.10.2017 у справі № 756/8253/16-ц, яке залишено без змін постановою Апеляційного суду міста Києва від 12 лютого 2018 року, позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , треті особи: Служба у справах дітей Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей та сім`ї Бучанської міської ради про визначення місця проживання дитини задоволено. Визначено місця проживання [PERSON] , [INFO] з матір`ю [PERSON] . [PERSON] , [INFO] , на даний час проживає з матір`ю. Наказом Солом`янського районного суду м. Києва від 25.05.2018 по справі №760/13523/18 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини - [PERSON] в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 22 травня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття. З листів Служби у справах дітей та сім`ї Бучанської міської ради від 14 березня 2018 року № 20-07/56, Служби у справах дітей Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації від 27.02.2018 № 108/24/В-226-589 вбачається, що позивачем було подано заяви щодо чинення перешкод у спілкуванні з його малолітнім сином, [PERSON] , 2008 р. н. У письмових поясненнях, наданих Службі у справах дітей Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації від 20.02.2018 [PERSON] пояснила, що [PERSON] не цікавиться життям сина, не з`являється у школі, не відвідує батьківських зборів, та звернень відносно встановлення порядку зустрічей з сином від позивача не надходило. Також встановлено, що рішенням Виконовчого комітету Бучанської міської ради Київської області від 04.09.2018 № 457 за заявою позивача визначено [PERSON] , який проживає в [ADDRESS] , години спілкування з його малолітнім сином, [PERSON] , [INFO] , що проживає окремо від нього, разом з матір`ю [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , а саме: систематичні побачення перші і треті вихідні дні місяця, за місцем проживання дитини, починаючи з 10:00 год. до 18:00 год. включно, за умови попередньої домовленості з матір`ю дитини [PERSON] .. Можлива зміна днів та годин спілкування - за домовленістю між батьками. Окрім того, батьку надається можливість брати дитину на 10 днів в червні, липні, серпні, один раз щороку, в літній період, та на 1 тиждень в зимовий канікулярний період - з метою оздоровлення та відпочинку. Орган опіки та піклування Бучанської міської ради у своєму висновку від 19.11.2019 зазначив, що вважає за доцільне, щоб малолітній [PERSON] , 2008 р. н., спілкувався з батьком, [PERSON] , за таким графіком: систематичні побачення перші і треті вихідні дні місяці, за місцем проживання дитини, починаючи з 10:00 год. до 18:00 год. включно, за умови попередньої домовленості з матір`ю дитини [PERSON] . Можлива зміна днів та годин спілкування - за домовленістю між батьками. Окрім того, батьку надається можливість брати дитину на 10 днів в червні, липні, серпні, один раз щороку, в літній період, та на 1 тиждень в зимовий канікулярний період - з метою оздоровлення та відпочинку, який затверджено рішенням виконавчого комітету Бучанської міської ради № 766 від 19.11.2019. 21 січня 2020 року за зверненням [PERSON] було переглянуто висновок органу опіки та піклування Бучанської міської ради, затвердженого рішенням виконавчого комітету Бучанської міської ради від 19.11.2019 № 766. У зв`язку з чим, органом опіки та піклування Бучанської міської ради було надано висновок про те, що вважає за доцільне, щоб малолітній [PERSON] , 2008 р. н., спілкувався з батьком, [PERSON] , за таким графіком: систематичні побачення перші і треті вихідні дні місяці, за місцем проживання дитини, починаючи з 10:00 год. до 18:00 год. включно, за умови попередньої домовленості з матір`ю дитини [PERSON] та у її присутності. Можлива зміна днів та годин спілкування - за домовленістю між батьками. Окрім того, батьку надається можливість брати дитину на 10 днів в червні, липні, серпні, один раз щороку, в літній період, та на 1 тиждень в зимовий канікулярний період - з метою оздоровлення та відпочинку, який затверджено рішенням виконавчого комітету Бучанської міської ради № 33 від 21.01.2020. З грудня 2016 року по теперішній час позивач працює заступником директора ТОВ «Прогрес-1» та має постійний дохід. За місцем роботи [PERSON] характеризується позитивно. Мешканці будинку [ADDRESS] повідомили, що конфліктів та сварок з гр. [PERSON] у них не виникало, алкогольними напоями даний громадянин не зловживає, громадський порядок та спокій не порушує (характеристика, надана Оболонським управлінням поліції від 08.11.2016). Згідно відповіді на адвокатський запит № 39 від 30.01.2018, наданої начальником Шевченківського УП ГУ НП у м Києві Приступою Г. Л., [PERSON] в державному розшуку не перебуває, ухвала суду про надання дозволу на обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою не надходила на виконання. Свідок [PERSON] , в судовому засіданні зазначила, що позивач є другом сім`ї, знає його 10 років. Вказала, що у 2017 році позивач мешкав з дитиною, вони часто бачились. [PERSON] добре ставиться до дитини, син був завжди доглянутий. Виконує належним чином батьківські обов`язки, під час перебування у батька дитина відвідувала додаткові заняття. Зазначила, що позивач хвилюється з-приводу ситуації, яка склалася щодо спілкування з сином. Свідок [PERSON] , в судовому засіданні пояснила, що працювала прибиральницею у позивача, приходила до нього 1 раз на тиждень. Позивач проживає по [ADDRESS] . Протягом 3 років жив сам, а потім в квартирі став мешкати син [PERSON] . Зазначила, що між батьком та сином добрі стосунки. Позивач доглядав за дитиною, водив до школи, їздили на екскурсії. [PERSON] виконує добре батьківські обов`язки. Зі слів позивача знає, що йому перешкоджають спілкуватись з сином, бо [PERSON] не бере телефон. Крім того, в судовому засіданні, було проведено опитування сина - [PERSON] , у присутності представника органу опіки та піклування. [PERSON] зазначив, що з батьком бачиться не часто, він рідко приїжджає до школи. Висловив бажання зустрічатись та проводити час з батьком. Відповідно до ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до ст. 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов`язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини. У випадку вчинення перешкод того із батьків, з ким проживає дитина, тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. При встановленні судом перешкод з боку того з батьків з ким проживає дитина, тому з батьків, який проживає окремо, суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини. За змістом ч. 2 ст. 159 СК України суд визначає способи у вихованні дитини (періодичні чи систематичні, побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Одним із принципових положень, закріплених у Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, є те, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до статей 3, 18 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно принципу 6 Декларації прав дитини, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків, і принаймні в атмосфері любові, моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлученою зі своєю матір`ю. Відповідно до ч.4, 5 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, орган опіки та піклування подає письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, в також на підставі інших документів, які стосуються справи. Однак, згідно з ч. 6 ст. 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Орган опіки і піклування може визначити місце зустрічі батька з дитиною (за місцем проживання когось із них чи іншої особи), періодичність та тривалість їх. Висновок органу опіки і піклування має базуватися на достовірній інформації про усі фактичні обставини, які можуть мати істотне значення та ретельному їх з`ясуванні. Такий висновок є рекомендаційним, тому суд може постановити інше рішення, ніж пропонує орган опіки та піклування. Орган опіки та піклування, надаючи висновок щодо визначення часу спілкування дитини з батьком визначив необхідність присутності матері під час зустрічей батька з дитиною. Відповідно до висновку психоемоційного стану дитини [PERSON] , наданого Центром практичної психології МГЦ "РОЗРАДА" від 13.11.2019 року, зважаючи на особистісні риси дитини, а саме: установка на запобігання конфліктам, підвищена ранимість до критичних зауважень з боку оточуючих, схильність при невдачах давати депресивні реакції, потяг до перебільшення своєї провини в тому, що сталося, вважать, що присутність матері під час зустрічей з батьком, як визнаного дитиною гаранта безпеки, буде доречно. З матеріалів справи вбачається наявність непорозуміння сторін щодо участі у вихованні дитини. Разом з тим, національні і європейські норми права визначають право дитини, яка розлучається з одним із батьків, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти. З врахуванням того, що між сторонами склалися неприязні стосунки, визначення зустрічей батька з сином у присутності матері, не призведе до відновлення теплих батьківських стосунків, а також не забезпечить дитині нормального психологічного стану під час таких зустрічей. Негативний вплив на психоемоційний стан малолітнього та його розвиток можуть спричинити конфлікти, які виникають між його батьками на ґрунті неприязних стосунків, мимовільним свідком яких є дитина. Таким чином, уникнути впливу на малолітнього [PERSON] указаних психотравмуючих факторів можливо шляхом установлення побачень батька з сином без присутності матері. Суд вважає за доцільне проведення побачень дитини з батьком у запропонованому органом опіки та піклування порядку без присутності матері, оскільки особисті конфліктні відносини між сторонами не повинні порушувати інтереси дітей, спричиняти на них негативний вплив. Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 06.05.2020 у справі № 487/2621/17-ц. Позивач має постійне місце роботи, забезпечений житлом, позитивно характеризується як за місцем роботи, так і за місцем проживання. У свою чергу, відповідач не надала суду належних та допустимих доказів того, що позивач зловживає алкогольними напоями, застосовує фізичну силу щодо дитини та належно не виконує обов`язки по догляду за дитиною. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за доцільне встановити позивачу порядок зустрічей з сином у формі зустрічей першу та третю суботу кожного місяця з 10 години до 20 години, першу та третю неділю кожного місяця з 10 години до 20 години - без присутності матері, спільний відпочинок протягом десяти днів влітку кожного року. Такий спосіб участі батька у спілкуванні з дитиною не зашкодить йому, а навпаки дозволить максимально повно урахувати інтереси дитини, повністю відповідатиме можливості дитини у повній мірі сприймати піклування кожного із батьків про його здоров`я, фізичний та духовний розвиток і дасть змогу урівноважити його психоемоційний стан. Згідно вимог ст.ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, на основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, приймаючи до уваги, недоведеність негативного впливу батька на сина, наявність конфліктних ситуацій між батьком та матір`ю, суд вважає, що позовні вимоги про визначення способів участі у вихованні дитини та встановлення графіка зустрічей з дитиною є обґрунтованими та відповідають нормам чинного законодавства. Виходячи з викладеного вище, суд приходить до часткове задоволення позову [PERSON] до [PERSON] , 3-і особи Служба у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної у м. Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей та сім`ї Бучанської міської ради Київської області про визначення способів участі у вихованні дитини та встановлення графіка зустрічей з дитиною.

Outcome: partial