Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Деснянського районного суду міста Києва із позовною заявою до відповідачів [PERSON] , [PERSON] про визначення часток у праві спільної сумісної власності. Позовну заяву обґрунтовує тим, що позивач звернулась до П`ятнадцятої київської державної нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини. Однак, стало відомо, що в правовстановлюючому документі на квартиру [ADDRESS] , а саме договорі дарування, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Довнар О.В. від 13.10.1995 р. № 7942, вказані співвласники [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] без визначення часток у спільному майні. Оскільки, [PERSON] , [PERSON] померли, то визначити частку у праві спільної сумісної власності в досудовому порядку неможливо. На підстав викладеного, позивач просить визнати частки в спільній сумісній власності у квартирі [ADDRESS] , між всіма співвласниками квартири порівну по 1/5 часток кожному. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 27.05.2021 року відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 28.07.2021 року, яка занесена до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В судове засідання позивач, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце судового розгляду справи не з`явився. Письмові матеріали справи містять письмове клопотання про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги викладені у позовні заяві підтримує у повному обсязі. Від відповідачів [PERSON] , [PERSON] на адресу Деснянського районного суду м. Києва надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги визнають, проти задоволення позову не заперечують. Судом на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 12, ч. ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що спірним житловим приміщенням є квартира [ADDRESS] . Як вбачається з копії технічного паспорта, квартира [ADDRESS] має такі показники: загальна площа - 53,8 кв.м., житлова площа - 30,0 кв.м. (а.с.47). З копії договору дарування від 13.10.1995 р., який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Довнар О.В. за реєстром №7942 вбачається, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] належить квартира [ADDRESS] на праві спільної сумісної власності без визначення розміру часток. З копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 25.03.2013 р. вбачається, що [PERSON] помер [INFO] (а.с.9). З копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 12.11.2012 р. вбачається, що [PERSON] померла [INFO] (а.с.10). Згідно ч. 2 ст. 355 ЦК України майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Пункт 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.95 року N 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" передбачає що частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними. Відповідно до положень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N 7 "Про судову практику у справах про спадкування", у разі смерті співвласника частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними. Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. Враховуючи вищезазначені положення законодавства, оскільки частка у квартирі, яка належала померлим [PERSON] , [PERSON] на праві спільної сумісної власності на даний час не визначена, а не визначення часток не дає можливості позивачу реалізувати своє право на спадкування, суд приходить висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню. За таких обставин суд вважає, що розмір часток у спільній сумісній власності на квартиру [ADDRESS] , яка належить [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , становить по 1/5 частки кожному. На підставі викладеного,

Outcome: approved