Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-03 00:00:00

Комунальний заклад охорони здоров'я «Харківська обласна клінічна психіатрична лікарня № 3» (далі за текстом КЗОЗ «Харківська обласна клінічна психіатрична лікарня № 3») звернувся до суду з заявою про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу на підставі Закону України «Про психіатричну допомогу», посилаючись на те, що останній страждає на тяжкий психічний розлад в формі шизофренії, параноїдної форми з безперервним типом перебігу та стійким емоційно-вольовим дефектом змішаного типу, внаслідок якого на теперішній час має місце загострення галлюцинаторно-параноїдної та афективної симптоматики, що обумовлює невпорядковану поведінку хворого, його агресію та ворожість, спрямовану на оточуючих, імпульсивність, відсутність критики до свого стану, внаслідок чого пацієнт є соціально небезпечним для оточуючих (мають місце напливи слухових галюцинацій, маячні ідеї відношення, відсутність сну, невпорядкована поведінка, агресія до матері, яка є опікуном, оточуючих, відмова від прийму ліків), не може себе самостійно обслуговувати. В судовому засіданні лікар-психіатр [PERSON], яка також представляла інтереси КЗОЗ «Харківська обласна клінічна психіатрична лікарня № 3», що діяла на підставі довіреності, підтримала доводи заяви та просила її задовольнити на підставі наявних в матеріалах справи документів і медичних висновків. Прокурор Кучерова М.В. проти госпіталізації [PERSON] до психіатричного закладу не заперечувала, посилаючись на наявність для цього законних підстав. Законний представник [PERSON] - [PERSON] проти задоволення заяви не заперечувала. Суд, вислухавши думку осіб, що беруть участь у справі, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку про задоволення заяви з огляду на наступне. Судом встановлено, що рішенням Київського районного суду м. Харкова від 10 грудня 2009 року [PERSON] визнано недієздатним та призначено над ним опікуном [PERSON] За змістом ч. 1 ст. 13 Закону України «Про психіатричну допомогу», особа, визнана у встановленому законом порядку недієздатною, госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна. Частиною другою вказаної статті встановлено, що госпіталізація особи у випадках, передбачених частиною першою цієї статті, здійснюється за рішенням лікаря-психіатра. Судовим розглядом встановлено, що на підставі відомостей про поведінку [PERSON], які надійшли від його опікуна [PERSON], 18 серпня 2011 року о 17 годині 00 хвилин останнього, за рішенням лікаря-психіатра [PERSON], госпіталізовано до КЗОЗ «Харківська обласна клінічна психіатрична лікарня № 3». В той же час, рішенням Конституційного Суду України від 01 червня 2016 року № 2-рп/2016, положення третього речення частини першої статті 13 Закону У країни "Про психіатричну допомогу" від 22 лютого 2000 року № 1480-ІІІ з наступними змінами у взаємозв'язку з положенням частини другої цієї статті стосовно госпіталізації особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним). Конституційний Суд України зазначив, що до моменту законодавчого врегулювання питання забезпечення судового контролю за госпіталізацією до психіатричного закладу недієздатної особи на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра така госпіталізація можлива лише за рішенням суду. Згідно акту психіатричного огляду недієздатної особи, госпіталізованої до психіатричної лікарні, від 25 липня 2016 року за № 12/6198, складеного лікарською комісією КЗОЗ «Харківська обласна клінічна психіатрична лікарня № 3», [PERSON] страждає на тяжкий психічний розлад в формі шизофренії, параноїдної форми з безперервним типом перебігу та стійким емоційно-вольовим дефектом змішаного типу. На теперішній час має місце загострення галлюцинаторно-параноїдної та афективної симптоматики, що обумовлює невпорядковану поведінку хворого, його агресію та ворожість, спрямовану на оточуючих (напливи слухових галюцинацій, маячні ідеї відношення, відсутність сну, невпорядкована поведінка, агресія до матері, яка є опікуном, оточуючих, відмова від прийму ліків), імпульсивність, відсутність критики до свого стану, внаслідок чого пацієнт є соціально небезпечним для оточуючих, не може себе самостійно обслуговувати, потребує примусової госпіталізації до психіатричного стаціонару згідно ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» та відповідно до рішення Конституційного Суду України від 01 червня 2016 року № 2-рп/2016 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України окремих положень статті 13 Закону України "Про психіатричну допомогу". Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви Комунального закладу охорони здоров'я «Харківська обласна клінічна психіатрична лікарня № 3» та необхідність госпіталізації [PERSON] до психіатричного закладу. Слід зауважити, що госпіталізація [PERSON] до психіатричного закладу за рішенням суду не є примусовою, виходячи з наступного. Відповідно до статті 14 Закону України «Про психіатричну допомогу», якою визначено підстави для госпіталізації особи до психіатричного закладу в примусовому порядку,особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є недієздатним, що виключає можливість отримання його усвідомленої згоди на госпіталізацію до психіатричного закладу. Також встановлено, що саме на підставі відомостей про поведінку [PERSON], які надійшли від його опікуна [PERSON], недієздатного госпіталізованого до психіатричного закладу, тобто госпіталізацію проведено за згодою його законного представника. З огляду на те, що процесуальним законодавством не передбачено порядок розгляду заяви про надання психіатричної допомоги в добровільному порядку, судом застосовується положення ст. 282 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved