Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-29 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог: [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , Державного реєстратора Надвірнянської міської ради Шаніної Л.С. про скасування запису про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку. В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що він є власником земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,26 га., що знаходиться в [ADDRESS] , що підтверджується державним актом серії РІ № 191133 на землю від 30.01.2003, та його реєстрацією в Книзі записів державних актів на право власності на землю за № 968. Водночас його земельну ділянку рішенням Краснянської сільської ради № 689-27/2015 від 09.10.2015 в нього незаконного вилучено і в цей же день рішенням Краснянської сільської ради № 690-27/2015 від 09.10.2015 надано [PERSON] дозвіл на розробку проекту землеустрою. В подальшому рішенням Краснянської сільської ради № 24-2/2015 від 27.12.2015 було затверджено проект землеустрою та передано у власність дану земельну ділянку [PERSON] , який на їх підставі виробив рішення держреєстратора Мисюк Ю.І. про державну реєстрацію прав, та було внесено 08.02.2016 запис № 13190511 в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно, за яким [PERSON] став власником спірної земельної ділянки площею 0,26 га для ведення особистого селянського господарства за адресою [ADDRESS] , за кадастровим № 2624082701:01:006:0038. Вилучення в нього земельної ділянки він оскаржив в судовому порядку, і рішенням Надвірнянського районного суду від 24.03.2017 рішення Краснянської сільської ради від 09.10.2015 та від 27.12.2015 визнано незаконними, та визнано державну реєстрацію права власності на земельну ділянку за [PERSON] недійсною. Однак рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області від 15.06.2017 змінено рішення Надвірнянського районного суду в частині визнання недійсною державної реєстрації права власності на земельну ділянку за [PERSON] , та в цій частині ухвалено нове рішення про відмову в позові, а в іншій частині рішення суду залишено без змін. В ході розгляду даної справи ним 25.07.2016 подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірну земельну ділянку, однак ухвалою суду від 25.07.2016 відмовлено в забезпеченні позову. Цим скористався [PERSON] , який ще в ході розгляду первинного позову 04.03.2017 подарував спірну земельну ділянку своїй родичці [PERSON] (номер запису про право власності № 19316303 від 04.03.2017, вчиненого державним нотаріусом Шушкевич С.М.), а та в свою чергу 26.07.2017 продала її [PERSON] (номер запису про право власності № 21568864 від 26.07.2017, здійсненого приватним нотаріусом Кузнєцовою Н.М.). Всі ці правочини скоєно скритно від нього, як первинного власника, всупереч його волі та рішенню Надвірнянського районного суду від 24.03.2017. В зв`язку з цим за його повторним позовом рішенням Надвірнянського районного суду від 08.05.2019 визнано недійсними: договір дарування спірної земельної ділянки, кадастровий № 2624082701:01:006:0038, укладений між [PERSON] та [PERSON] від 04.03.2017, послідуючий договір купівлі-продажу земельної ділянки, кадастровий № 2624082701:01:006:0038, укладений між [PERSON] та [PERSON] від 26.07.2017, і витребувано земельну ділянку площею 0,2600 га., кадастровий номер 2624082701:01:006:0038, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться в [ADDRESS] , з незаконного володіння [PERSON] в його користь. Дані обставини встановлені рішеннями Надвірнянського районного суду від 24.03.2017 та від 08.05.2019, і відповідно ст. 82 ЦПК України звільняються від доказування. В наслідок цього за єдино чинним державним актом про право приватної власності на землю від 30.01.2003 він залишається власником земельної дітянки площею 0,26 га для ведення особистого селянського господарства, розташованої за адресою: [ADDRESS] , який було зареєстровано Краснянською сільською радою в Книзі записів державних актів на право власності на землю за № 968. На виконання вказаних судових рішень 11.01.2020 він подав заяву про скасування реєстраційних записів права власності за [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] та здійснення реєстрації свого права власності на дану земельну ділянку. Однак державний реєстратор Надвірнянської міської ради Шаніна Л.С. 11.02.2020скасувала тільки державну реєстрацію права власності за [PERSON] , здійснену державним нотаріусом Шушкевич С.М. на підставі договору дарування від 04.03.2017, і державну реєстрацію права власності за [PERSON] , здійснену приватним нотаріусом Кузнєцовою Н.М. на підставі посвідченого договору купівлі-продажі від 26.07.2017, та своїм рішенням № 50670694 від 16.01.2020 відмовила у скасуванні державної реєстрації за [PERSON] , оскільки на дану земельну ділянку наявні зареєстровані суперечності між його заявою і вже зареєстрованими речовими правами, та що в судових рішеннях не вказано про необхідність реєстрації права власності за ним. Таким чином на даний час залишились суперечності між судовими рішеннями Надвірнянського районного суду від 24.03.2017, від 08.05.2019, та не скасованого державним реєстратором Шаніною Л.С. записом № 13190511 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, за яким [PERSON] числиться власником земельної ділянки площею 0,26 га, кадастровий № 2624082701: 01:006:0038, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства по адресу [ADDRESS] . В даному випадку він має чинний по даний час державний акт серії РІ № 191133 на право приватної власності на землю від 30.01.2003, та рішення Надвірнянського районного суду від 08.05.2019, за яким витребувано земельну ділянку площею 0,2600 га., кадастровий номер 2624082701:01:006:0038, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться в [ADDRESS] в його користь, які є реальним підтвердженням його права власності на дану земельну ділянку та повернення даної земельної ділянки йому. Факт переходу прав на земельну ділянку визначено судовим рішенням Надвірнянського районного суду від 08.05.2019, за яким витребувано земельну ділянку в його користь. В зв`язку з цим залишення державної реєстрації права власності на земельну ділянку за [PERSON] суперечить вимогам Закону, рішенням Надвірнянського районного суду та його інтересам. Стислий виклад позицій сторін: Представник позивача-адвокат Романко В.М. в судовому засіданні позовні вимоги позивача підтримав повністю з підстав, зазначених в позовній заяві, просив суд постановити рішення, яким скасувати записи в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 13190511 від 08.02.2016 про державну реєстрацію права власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0,26 га, розташовану в [ADDRESS] , кадастровий номер 2624082701:01:006:0038, та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати. Також просив зобов`язати державного реєстратора Надвірнянської міської ради Шаніну Л.С. здійснити в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно скасування цих записів, і зареєструвати право власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0,26 га, розташовану в [ADDRESS] , кадастровий номер 2624082701:01:006:0038, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства. Представник відповідача [PERSON] -адвокат Романишин Д.М. в судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнав. Зазначив, що в даному випадку між сторонами відстній спір про право, оскільки право позивача щодо спірної земельної ділянки вже визначене судовими рішеннями. Тому [PERSON] не може бути належним відповідачем по даній справі. При цьому зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач оскаржує рішення державного реєстратора про відмову у скасуванні державної реєстрації права власності на земельну ділянку за [PERSON] . Оскільки державний реєстратор Надвірнянської міської ради Шаніна Л.С., рішення якої оскаржується позивачем, є посадовою особою органу місцевого самоврядування, даний позов не може розглядатись в порядку цивільного судочинства, а повинен розглядатись в порядку адміністративного судочинства Окружним адміністративним судом. Тому просить в задоволенні позовних вимог відмови. Відповідач державний реєстратор Надвірнянської міської ради Шаніна Л.С. в судове засідання не з`явилась, однак від неї поступила заява, в якій просить дану справу розглядати в її відсутності. Процесуальні дії у справі: Ухвалою судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 06.02.2020 по даній справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 12.06.2020 по даній справі закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. Фактичні обставини, встановлені судом: Судом встановлено, що позивачу [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 0,2600 га, розташована в [ADDRESS] , цільове призначення-для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 2624082701:01:006:0038, яка була йому виділена та ним приватизована на підставі рішення Краснянської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області від 28.03.2002, в зв`язку з чим [PERSON] був виданий державний акт на право приватної власності на землю серія РІ № 191133 від 30.01.2003, та про що зроблений запис в книзі записів державних актів на право власності на землю № 968. Рішенням Краснянської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області від 09.10.2015 року «Про вилучення земельної ділянки гр. [PERSON] » земельну ділянку площею 0,2600 га землі для ведення особистого селянського господарства без згоди позивача було вилучине в останнього у фонд земель запасу Краснянської сільської ради Надвірнянського району. Рішенням Краснянської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області від 09.10.2015 «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в с. Красна гр. [PERSON] » надано відповідачу [PERSON] дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0.2600 га за рахунок земель запасу сільської ради, тобто спірної земельної ділянки. Рішенням Краснянської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області від 27.12.2015 «Про затвердження проекту землеустрою та передачу у власність земельної ділянки гр. [PERSON] » затверджено проект землеустроющодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0.2600 га за рахунок земель запасу сільської ради та передано у власність дану земельну ділянку відповідачу [PERSON] 08.02.2016 року дана земельна ділянка зареєстрована за відповідачем [PERSON] у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (форма власності: приватна), запис № 13190511 (а.с. ). Дані обставини встановлені рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 14.03.2017 № 348/823/16-ц під час розгляду справи за позовом [PERSON] до Краснянської сільської ради, [PERSON] , відділу державної реєстраціі Надвірнянської міської ради про визнання рішень від 09.10.2015 та від 27.12.2015 Краснянської сільської ради незаконними, а державну реєстрацію права власності на земельну ділянку від 10.02.2016 недійсною, та зустрічним позовом [PERSON] до Краснянської сільської ради, [PERSON] про визнання рішення від 28.03.2002 Краснянської сільської ради незаконним, а державного акту на право приватної власності на землю серії РІ №191133 недійсним. Вказаним рішенням суду позов [PERSON] задоволено частково. Визнано рішення від 09.10.2015 та від 27.12.2015 Краснянської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області незаконними. Визнано недійсною державну реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 0,2600 га, розташовану в [ADDRESS] , цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства від 10.02.2016 № 28166243 [PERSON] . В зустрічному позові [PERSON] відмовлено за спливом позовної давності(а.с. 12-15). Рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області від 15.06.2017 апеляційну скаргу [PERSON] задоволено частково. Рішення Надвірнянського районного суду від 24.03.2017 змінено в частині визнання недійсною державної реєстрації права власності на земельну ділянку за [PERSON] та відмови у задоволенні зустрічного позову за спливом строку позовної давності. В цій частині ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову про визнання недійсною державної реєстрації права власності на земельну ділянку за [PERSON] відмовлено. У задоволенні зустрічного позову [PERSON] до Краснянської сільської ради Надвірнянського району, [PERSON] про визнання рішення Краснянської сільської ради Надвірнянського району незаконним, визнання державного акту на право приватної власності на землю недійсним відмовлено. В іншій частині рішення суду залишено без змін (а.с. 16-20). Як вбачається з копії Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухове майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 94498375 від 14.08.2017, згідно договору дарування земельної ділянки від 04.03.2017 [PERSON] подарував спірну земельну ділянку [PERSON] (номер запису про право власності № 19316303 від 04.03.2017, вчиненого державним нотаріусом Шушкевич С.М.). Згідно договору купівлі-продажу від 26.07.2017 [PERSON] продала спірну земельну ділянку [PERSON] (номер запису про право власності № 21568864 від 26.07.2017, здійсненого приватним нотаріусом Кузнєцовою Н.М.) (а.с. 21-23). Рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 08.05.2019, ухваленим по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] про визнання договору дарування і договору купівлі-продажу недійсними та витребування в натурі нерухомого майна, позов [PERSON] задоволено. Визнати недійсними: - договір дарування земельної ділянки, укладений 04.03.2017 між [PERSON] і [PERSON] щодо безоплатної передачі у власність [PERSON] земельної ділянки площею 0,2600 га, кадастровий номер 2624082701:01:006:0038, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться в с. Красна по Шевченка, посвідчений державним нотаріусом Надвірнянської районної державної нотаріальної контори Шушкевич С.М., зареєстрований в реєстрі за № 513; - договір купівлі-продажу, укладений 26.07.2017 між [PERSON] та [PERSON] щодо передачі у власність [PERSON] земельної ділянки площею 0,2600 га, кадастровий номер 2624082701:01:006:0038, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться в [ADDRESS] , продаж вчинено за 89036 грн., посвідчений приватним нотаріусом Надвірнянського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Кузнєцовою Н.М., зареєстрований в реєстрі № 662. Витребувано земельну ділянку площею 0,2600 га, кадастровий номер 2624082701:01:006:0038, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться в [ADDRESS] , з незаконного володіння [PERSON] (а.с. 7-11). Вказане судове рішення в апеляційному порядку не оскаржувалось та набрало законної сили 19.06.2019. Як вбачається зі змісту даного рішення [PERSON] є власником спірної земельної ділянки. На виконання судових рішень від 14.03.2017 та від 08.05.2019 [PERSON] 11.01.2020 звернувся до реєстратора з заявою про скасування реєстраційних записів права власності за [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] та здійснення реєстрації свого права власності на спірну земельну ділянку. Згідно копій витягів з Державного реєстру речових прав на нерухове майно про реєстрацію права власності № 195949314 від 11.01.2020 та № 195947449 від 11.01.2020 вбачається, що державним реєстратором Надвірнянської міської ради Шаніною Л.С. 11.01.2020 внесено до реєстру відомості про скасування записів про державну реєстрацію права власності на спірну земельну ділянку за [PERSON] , здійснену державним нотаріусом Шушкевич С.М. на підставі договору дарування від 04.03.2017, та державну реєстрацію права власності за [PERSON] , здійснену приватним нотаріусом Кузнєцовою Н.М. на підставі посвідченого договору купівлі-продажі від 26.07.2017 (а.с. 25-26). Рішенням від 16.01.2020 за № 50670694 державним реєстратором Надвірнянської міської ради Шаніною Л.С. відмовлено у скасуванні державної реєстрації права власності на спірну земельну ділянку за [PERSON] , оскільки на дану земельну ділянку наявні зареєстровані суперечності між заявленими [PERSON] і вже зареєстрованими речовими правами, та що в судових рішеннях не вказано про необхідність реєстрації права власності за заявником (а.с. 24). Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права: Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.ст. 76, 81 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення позовних вимог та з`ясувавши фактичні обставини справи, дійшов наступних висновків. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Згідно ч. 2 ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.04р. № 1952-ІV речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації, відповідно до цього закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно ст. 6 Закону визнано вичерпний перелік органів та суб`єктів, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав, згідно якого до них нале\-жать: виконавчі органи місцевих рад, міських, районних державних адмі\-ністрацій, акредитовані суб`єкти та державні реєстратори прав на нерухоме майно, до яких за ст.10 належать: громадяни, що перебувають у трудових відносинах з суб`єктом державної реєстрації прав, нотаріуси та державні, приватні виконавці. Відповідно ст. 26 даного Закону в разі скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування рішень та записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому пп "а"п. 2 ч.б статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Уразі скасування судом документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав до 1 січня 2013 року, або скасування записів про державну реєстрацію прав, інформація про які відсутня в Державному реєстрі прав, запис про державну реєстрацію прав вноситься до Державного реєстру прав та скасовується. Внесення змін до записів Державного реєстру прав, зупинення реєстраційних дій, внесення запису про скасування державної реєстрації прав або скасування рішення державного реєстратора здійснюються у порядку, передбаченому для державної реєстрації прав (крім випадків, коли такі дії здійснюються у порядку, передбаченому статтею 37 цього Закону). Процедура скасування записів в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно здійснюється із дотриманням вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» , Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ від 25.12.2015 №1127, а також щодо технічної можливості скасування запису - пункту 51 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 № 1141 , який визначає, що внесення записів про скасування державної реєстрації прав здійснюється за заявою особи, заінтересованої у внесенні відповідних записів, а також у порядку, передбаченому статтею 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Згідно ч. 1 ст. 27 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі: п.8) державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право власності на землю, державного акта на право власності на земельну ділянку або державного акта на право постійного користування землею, виданих до 1 січня 2013 року; п. 9) рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Таким чином суд зазначає що, державний акт серії РІ № 191133 на право приватної власності на землю від 30.01.2003р. та рішення Надвірнянського районного суду від 08.05.19р. за яким витребувано земельну ділянку площею 0,2600 га., кадастровий номер 2624082701:01:006:0038, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться по [ADDRESS] в користь [PERSON] є чинними по даний час та підтверджують його права власності на дану земельну ділянку та повернення її у його володіння. Рішення суду є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно, зареєстроване у цьому реєстрі за відповідачем. Такі ж висновки викладені в постановах ВП ВС від 14.11.18р. (справа № 183/1617/16), від 29.05.19р. (справа № 3 67/2022/15-ц) та від 04.09.18р. (справа № 915/127/18). Згідно з пунктом 35 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затв. Постановою КМУ від 25.12.15р. № 1127 реєстрація прав може бути здійснена за рішенням суду, що набрало законної сили, та державна реєстрація прав на підставі рішень судів проводиться виключно державним реєстратором, визначеним законом, без подання заяви заявником. Особливості державної реєстрації речових прав на земельні дідянки визначає п. 81, яка передбачає державну реєстрація права власності на земельну ділянку, реєстрацію якого проведено до 1 січня 2013 р. відповідно до законодавства, що діяло на момент його набуття, проводиться за умови наявності відповідних відомостей про зареєстровані права в Державному земельному кадастрі. Державна реєстрація права власності на земельну ділянку, реєстрацію якого не проведено до 1 січня 2013 р. відповідно до законодавства, що діяло на момент його набуття, проводиться за умови встановлення факту переходу прав від особи, відомості про яку містяться в Державному земельному кадастрі, до особи, що заявляє свої права. Факт переходу прав визначено судовим рішення Надвірнянського районного суду від 08.05.19р. за яким витребувано земельну ділянку в користь [PERSON] . В зв`язку з чим, залишення державної реєстрації права власності на земельну ділянку за [PERSON] , суперечить вимогам цього Закону, рішенням Надвірнянського районного суду. Відповідно до постанови ВП ВС від 04.09.2018 справа № 823/2042/16, належним відповідачем по справах про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації права, має бути особа право чи обтяження якої зареєстровано, спір носить приватно правовий характер і по суті є спором про цивільне право осіб, власність яких було зареєстровано в різний час та за вимогами різного законодавства. Доводи представника відповідача [PERSON] про те, що між сторонами наявний публічно-правовий спір, а тому ця справа підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства суд вважає необгрунтованим з наступних мотивів та передбачених законом підстав. Відповідно до частини другої статті 2 КАС України (тут і далі - у редакції, чинній на час прийняття оскаржуваних рішень) до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження. Згідно п. 1 ч. 1 статті 3 КАС України справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторні є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб`єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. У відповідності до частини другої статті 4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення. Пунктом 1 частини другої статті 17 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Наведені норми узгоджуються з положеннями статей 2, 4 та 19 КАС України (у редакції, чинній з 15.12.2017), якими визначено завдання та основні засади адміністративного судочинства, зміст публічно-правового спору та справи, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів. Велика Палата Верховного Суду неодноразово висловлювала правові позиції щодо правил віднесення спорів до адміністративної юрисдикції, які полягають в наступному. «До компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності такого суб`єкта, прийнятих або вчинених ним при здійсненні владних управлінських функцій. Разом з тим неправильним є поширення юрисдикції адміністративних судів на той чи інший спір тільки тому, що відповідачем у справі є суб`єкт владних повноважень, а предметом перегляду - його акт індивідуальної дії. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин. Водночас приватно правові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, зазвичай майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень. Згідно з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними в постанові від 04 вересня 2018 року у справі № 823/2042/16, якщо позивач не був заявником стосовно оскаржених ним реєстраційних дій, які були вчинені за заявою іншої особи, такий спір є спором про цивільне право незалежно від того, чи здійснено державну реєстрацію прав на нерухоме майно з дотриманням державним реєстратором вимог законодавства та чи заявляються, окрім вимог про скасування оспорюваного рішення, запису в державному реєстрі прав, вимоги про визнання недійсними правочинів, на підставі яких прийнято спірне рішення, здійснено оскаржуваний запис. Натомість до юрисдикції адміністративного суду належить спір, який виник між двома (кількома) суб`єктами стосовно їх прав та обов`язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб`єкт законодавчо уповноважений владно керувати поведінкою іншого суб`єкта, а останній, відповідно, зобов`язаний виконувати вимоги та приписи такого суб`єкта владних повноважень (постанова Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 914/2006/17). Спір, що розглядається, не є спором між учасниками публічно-правових відносин, оскільки реєстратор, вносячи до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно оскаржуваний запис, не мав публічно-правових відносин саме з позивачем. Оскаржуваний запис про державну реєстрацію права власності стосувався реєстрації права іншої особи, а не позивача. Належним відповідачем у такому спорі має бути особа, реєстрацію речового права якої оскаржує позивач. Участь державного реєстратора, який вніс відомості щодо наявності речового права на спірну земельну ділянку в іншої особи, як співвідповідача, у разі якщо позивач вважає його винним у порушенні його прав, не змінює приватноправового характеру цього спору. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України. За правилами ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами. Згідно ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, спричинених неправомірними, на думку особи, рішеннями, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язаний з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів.». Такі висновки щодо застосування норм процесуального права у подібних правовідносинах викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018р. у справі №826/1656/18 та від 14.11.2018р. у справі №826/7619/16. У справі, що розглядається виникнення спірних правовідносин обумовлено незгодою позивача з рішенням реєстратора про відмову у скасуванні державної реєстрації права власності на спірну земельну ділянку за [PERSON] , оскільки на дану земельну ділянку наявні зареєстровані суперечності між заявою [PERSON] і вже зареєстрованими речовими правами, та що в судових рішеннях не вказано про необхідність реєстрації права власності за заявником . Таким чином, предметом розгляду в цій справі є не стільки дії та рішення державного реєстратора як суб`єкта, наділеного владно-управлінськими функціями, скільки права власності на змельну ділянку та витребуванння її з чужого володіння, що свідчить про приватноправовий, а не публічно-правовий характер спірних правовідносин. Враховуючи суть спірних правовідносин та суб`єктний склад сторін у справі, суд дійшов висновку, що зазначена категорія спору не належить до юрисдикції адміністративних судів. Цей спір має вирішуватися в порядку цивільного судочинства, оскільки спірні правовідносини спрямовані на захист цивільного права позивача. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес, тощо. У відповідності до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). З матеріалів справи вбачається, що позивачем [PERSON] про зверненні до суду з даним позовом сплачено судовий збір в сумі 840,80 грн., що підтверджується квитанцією № ПН1372067 від 03.02.2020. Доказів про понесення позивачем інших судових витрат, стороною позивача не надано. При цьому позивачем заявлено вимогу про стягнення судових витрат з відповідача [PERSON] . Однак позивачем не доведено, що понесені ним судовові витрати у вигляді сплаченого судового збору підлягають стягненню з відповідача [PERSON] , оскільки матеріалами справи не доведено належним чином, що порушення прав позивача відбулось саме в результаті неправомірних дій відповідача [PERSON] . Тому взадоволенні вимоги позивача про стягнення з відповідача судових витрат слід відмовити. Висновок суду: Враховуючи встановлені обставини суд дійшов висновку, що є всі правові підстави для скасування запису обтяження на вказане позивачем майно. Позов [PERSON] до [PERSON] , Державного реєстратора Надвірнянської міської ради Шаніної Лілії Степанівни про скасування запису про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку необхідно задовільнити частково та скасувати записи в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 13190511 від 08.02.2016 про державну реєстрацію права власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0,26 га по [ADDRESS] , кадастровий номер 2624082701:01:006:0038, а також зобов`язати державного реєстратора Надвірнянської міської ради Шаніну Лілію Степанівну внести запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо скасування запису за № 13190511 від 08.02.2016 про державну реєстрацію права власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0,26 га по [ADDRESS] , кадастровий номер 2624082701:01:006:0038, та зареєструвати за [PERSON] право власності на земельну ділянку площею 0,26 га по [ADDRESS] , кадастровий номер 2624082701:01:006:0038, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства. В задоволенні вимоги про стягнення з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] судових витрат необхідно відмовити.

Outcome: dismissed