Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до Бистрицької сільської ради Березнівського району Рівненської області, треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: відділ містобудування та архітектури Березнівської районної державної адміністрації, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], в якому просить суд визнати бездіяльність Бистрицької сільської ради про влаштуванню проїзду до і по вулиці Надслучанська в селі Бистричі Березнівського району Рівненської області, де розташований будинок позивачки, неправомірною та зобовязати Бистрицьку сільську раду привести у відповідність до генерального плану забудови села Бистричі Березнівського району проїзд до і по вулиці Надслучанська в селі Бистричі Березнівського району Рівненської області, де розташований будинок позивача. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що будинок позивачки розташований на вулиці Надслучанська в с. Бистричі Березнівського району, паралельно центральній вулиці Надслучанська в с. Бистричі. Рішенням Бистрицької сільської ради від 18 липня 2014 року № 342 затверджено діючий генеральний план с. Бистричі, відповідно до якого передбачено проїзд до будинків та землеволодінь по вулиці Надслучанська в с. Бистричі Березнівського району. По сьогоднішній день, як такого проїзду до і по вулиці Надслучанська, де розташований будинок позивачки, немає, оскільки вулицю пересікають суміжні земельні ділянки жителів села Бистричі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], жителів вулиці Надслучанська с. Бистричі Березнівського району і які не бажають надавати частки земельних ділянок під вулицю. Зазначає, про бездіяльність сільського голови, який хоч і не відмовляє у виділенні проїзду до оселі позивачки, але разом з тим не витребовує з незаконного користування земельні ділянки виділених під вулицю, самовільно захвачені, і зайняті під огороди громадянами с.Бистричі. Посилаючись на ст. 10, 24-26, 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст. 3, 12 Закону України «Про планування та забудову територій» позивач вважає неправомірною бездіяльність субєкта владних повноважень Бистрицької сільської ради щодо незабезпечення проїзду до домоволодінь на вулицю Надслучанська в с. Бистричі Березнівського району. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у позові. Представник відповідача [PERSON] землевпорядник Бистрицької сільської ради, визнала звернуті до сільської ради позовні вимоги та пояснила, що за наявності судового рішення у сільської ради будуть правові підстави для облаштування проїзду до вул. Надслучанська в с. Бистричі. Представник третьої особи відділу містобудування та архітектури Березнівської районної державної адміністрації, в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи без його участі. Третя особи [PERSON] та представник третьої особи [PERSON] [PERSON] позов не визнали, зазначають, що для позивача є можливість використовувати іншу дорогу для підїзду до свого домоволодіння. Представник третьої особи [PERSON] адвокат [PERSON] в задоволенні позову [PERSON] просить відмовити, вважає його безпідставним, оскільки позивачем обрано неправильний спосіб захисту порушеного права відповідно до ст. 16 ЦК України. Суд, заслухавши пояснення позивача та її представника, представника відповідача, третіх осіб та їх представників, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Рішенням Бистрицької сільської ради VI скликання від 18 липня 2014 року затверджено генеральний план забудови с. Бистричі Березнівського району, згідно якого передбачено проїзд до будинків і землеволодінь позивача по вул. Надслучанській (Набережній), яка розташована паралельно центральній вулиці села - вул. Надслучанській. Фактично вулицю Надслучанську (Набережну) пересікають суміжні земельні ділянки третіх осіб, що створює для позивача незручності щодо проїзду до належного їй будинковолодіння. Рішенням Бистрицької сільської ради від 22 червня 2006 року № 19 "Про розгляд звернень громадян" на підставі звернення [PERSON] та листа відділу земельних ресурсів "Про відбиття проїзної дороги до житлового будинку жительки с. Бистричі [PERSON]С." було зобов'язано громадян згідно списку (Додаток № 1), до числа яких входять й треті особи по справі, до 15 вересня 2006 року зібрати урожай овочів, картоплі та звільнити земельні ділянки у вказаних в рішенні розмірах. На час розгляду судом справи проїзд до домоволодіння позивача шляхом влаштування дороги по вул. Набережній за рахунок земель, що перебувають у володінні третіх осіб, не влаштовано. Даний спір з приводу бездіяльності Бистрицької сільської ради по влаштуванні дороги розглядався Березнівським районним судом Рівненської області в порядку адміністративного судочинства (справа № 555/705/15-а). Постановою Березнівського районного суду Рівненської області від 28 січня 2016 року визнано протиправною бездіяльність Бистрицької сільської ради Березнівського району щодо невжиття заходів для виділення проїзду до вулиці Надслучанська і по вулиці Надслучанській в с. Бистричі, як це передбачено генеральним планом забудови с. Бистрині Березнівського району Рівненської області, який має пролягати понад будинками [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Зобов'язано Бистрицьку сільську раду Березнівського району Рівненської області привести у відповідність до генерального плану забудови с. Бистричі Березнівського району Рівненської області, передбачений генеральним планом забудови с. Бистричі Березнівського району Рівненської області проїзд до вулиці Надслучанська і по вулиці Надслучанській в с. Бистричі Березнівського району Рівненської області понад будинками [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 22 березня 2016 року постанову Березнівського районного суду Рівненської області від 28 січня 2016 року скасовано. Прийнято нове рішення, яким провадження у справі закрито. Закриваючи провадження у справі колегія суддів зазначила, що за наявності рішення № 50 від 15.10.1996 року про передачу земельних ділянок у власність перелічених осіб, обраний позивачами спосіб захисту порушеного права шляхом пред'явлення позову до Бистрицької сільської ради не сприяє фактичному захисту порушеного права, оскільки назване рішення про передачу земельних ділянок у власність не скасоване та є чинним. Незважаючи на пред'явлення позову до Бистрицької сільської ради, фактично предметом спору у даній справі є спір щодо права користування та облаштування дороги загального користування за рахунок земель, які відповідно до обумовленого вище рішення передані у власність перелічених осіб. Відтак, між сторонами фактично виник приватно-правовий спір, який не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства. Також колегія суддів зазначає, що захист судом прав на землю у цих відносинах здійснюється способами, визначеними статтями 16, 21, 393 ЦК, статтею 152 ЗК, у тому числі шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування. За положенням ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Так, способи захисту цивільних прав та інтересів передбачені ст. 16 ЦК України, за положеннями якої під способами захисту суб'єктивних цивільних прав є закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Особа, законний інтерес або право якої порушено, може скористатися способом захисту, який прямо передбачений нормою матеріального права або може скористатися можливістю вибору між декількома способами захисту, якщо це не заборонено законом. Якщо ж спеціальні норми не встановлюють конкретних заходів, то особа має право обрати спосіб із числа передбачених ст. 16 ЦК з урахуванням специфіки порушеного права й характеру правопорушення. При цьому, особа, право якої порушено, може скористатися відповідно до ст. 16 ЦК України, не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частиною 2 ст. 16 ЦК встановлено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Отже, діюче законодавство передбачає застосування конкретного способу захисту цивільного права, яке залежить як від змісту суб'єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Під час розгляду і вирішення цивільної справи суд визначає спосіб захисту виходячи із закону, який регулює конкретні правовідносини, характеру порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб. Як видно із справи, обраний позивачаем спосіб захисту порушеного права, що зазначений в позовній заяві, не передбачений ч. 2 ст. 16 ЦК України, не є ефективним та конкретним способом захисту порушеного права, не відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення, та наслідкам спричиненим порушенням, не сприяє фактичному захисту порушеного права, про що зазначив також Житомирський апеляційний адміністративний суд в ухвалі від 22 березня 2016 року по справі № 555/705/15-а. Вказана обставина є підставою для відмови в задоволенні позову. Щодо визнання позову Бистрицькою сільською радою Березнівського району, суд зазначає наступне. Згідно ч. 3 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 р. «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Суд вважає, що визнання позову відповідачем не є безумовною підставою для задоволення позову, оскільки воно суперечить закону та порушує прав, свободи та інтереси третіх осіб.

Outcome: dismissed