Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] районної державної адміністрації, Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області, третя особа без заявлення самостійних вимог: приватний нотаріус [PERSON] районного нотаріального округу Миколаївської області про скасування державної реєстрації речового права на нерухоме майно та визнання права на земельну частку (пай) в порядку успадкування за заповітом, посилаючись на те, що на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 21.03.2017р. за реєстровим № 193, на земельну ділянку розміром 4,8375га у межах території Царедарівської сільської ради Доманівського району Миколаївської області, що належала спадкодавцю [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЖ №867199, виданого [PERSON] РДА 02.06.2009р. та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів за №010901300016, кадастровий номер 4822785200:07:000:0063 та зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 21.03.2017р. за №: 19545428 він є власником даного нерухомого майна. Однак, [PERSON]не може використовувати належну йому земельну ділянку за призначенням з тих підстав, що при виготовлені Додатку 1 до Розпорядження голови [PERSON] РДА від 28.11.2008р. №553 була допущена помилка, а саме: в Списку громадян, яким передаються земельні ділянки (паї) у власність на території, у т.ч. Царедаріської сільської ради, вказано номер земельної ділянки 584 - [PERSON], всього ріллі 4,87га. Згідно Технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку [PERSON], їй відведена ділянка за № 397 площею 4,84га відповідно до нумерації, яка визначена Проектом землеустрою щодо організації території земельних ділянок (паїв) членів КСП ім.Щорса Царедарівської сільської ради Доманівського району Миколаївської області. При цьому, в Інформаційній довідці зазначено, що земельна ділянка № 397 [PERSON] була відведена помилково, так як згідно протоколу загальних зборів членів КСП ім.Щорса від 25.09.2004р. їй запроектована земельна ділянка № 296. Земельна ділянка №397 вже належить [PERSON] згідно Державного акту, зареєстрованого 07.11.2005р. за №01050300392 на підставі розпорядження [PERSON] РДА від 18.03.2005р. №124 відповідно до Проекту землеустрою. Враховуючи технічну помилку, допущену посадовими особами при виготовленні Додатку 1 до розпорядження голови РДА від 28.11.2008р. №553, виникла накладка земельних ділянок, а саме: земельна ділянка №397 з кадастровим номером 4022785200:07:000:0063 площею 4,8375га накладається на частину земельної ділянки №396, (яка об'єднує ділянки №396 та №397), загальною площею 9,67га. Оскільки право власності на помилково відведену земельну ділянку №397 зареєстроване, а власнику видані правовстановлюючі документи на вказану земельну ділянку, то розпорядження №553 від 28.11.2008р. вважається реалізованим, і внесення до нього змін не є доцільним і не буде підставою для вчинення дій щодо зміни місця розташування земельної ділянки на місцевості. У зв"язку з неможливість вирішити спірне питання в адміністративному порядку, позивач звернувся до суду для вирішення спору в судовому порядку. Позивач [PERSON] та його представник за договором [PERSON] в підготовчому судовому засіданні та в ході судового розгляду позовні вимоги підтримали та наполягали на їх задоволенні. Представник позивача уточнив позовні вимоги і просив повністю скасувати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане 21.03.2017р. та оскільки Державний акт виданий на іншу земельну ділянку, визначену помилково, , втратив чинність, визнати за [PERSON] право на земельну частку (пай) за № 296 в порядку успадкування за заповітом. Представники відповідача [PERSON] районної державної адміністрації за дорученням [PERSON]та [PERSON],в підготовчому судовому засіданні та в ході судового розгляду, змінили свою думку, викладену у відзиві на позовну заяву та пояснили, що не заперечують проти задоволення позовної заяви , так як дійсно при виготовлені розпорядження була допущена помилка в номері земельної ділянки. Представник Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області у судове засідання не зявився, в письмовому відзиві на позовну заяву, просить справу розглядати у їх відсутність та вважають,що Головне Управління Держгеокадастру є неналежним відповідачем, так як управління не надає адміністративних послуг щодо державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Третя особа без заявлення самостійних вимог- приватний нотаріус [PERSON], в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи належним чином була повідомлена. Заслухавши пояснення позивача та його представника, представників відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що розпорядженням [PERSON] РДА №553 від 28.11.2008р. «Про передачу у власність земельних ділянок(паїв) громадянам України (7чоловік) та складання державних актів на право власності на земельні ділянки в межах території [PERSON] селищної ради, Володимирівської, Маринівської, Мостівської, Богданівської, Царедарівської сільських рад» прийнято рішення передати у власність земельні ділянки (паї) громадянам України згідно додатку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва у розмірах, відповідно до Проектів організації території земельних ділянок.; виділити громадянам України в натурі (на місцевості) земельні ділянки, визначені Проектами організації території земельних ділянок (паїв) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в межах території [PERSON] селищної, Володимирівської, Маринівської, Мостівської, Богданівської, Царедарівської сільських рад згідно додатку. Відповідно до Додатку 1, а саме: Списку громадян, яким передаються земельні ділянки (паї) у власність на території Царедарівської сільської ради [PERSON] передати земельну ділянку № 584 розміром 4,87 га.. 17.08.2009р. [PERSON] за життя, на випадок смерті, розпорядилася власним майном і заповіла земельну ділянку розміром 4,84 га, що розташована в межах території Царедарівської сільської ради Доманівського району, належної їй на праві власності згідно Державного акту, виданого [PERSON] РДА 02.06.2009р., [PERSON], що підтверджується копією заповіту, посвідченого секретарем Царедаровської сільської ради 17.08.2009р. Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого приватним нотаріусом [PERSON] 21.03.2017р. на підставі заповіту [PERSON], померлої 25.04.2016р., спадкоємцем земельної ділянки площею 4,8375 га, розташованої в межах території Царедарівської сільської ради Доманівського району, кадастровий номер 4822785200:07:000:0063 є [PERSON]. Згідно Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 21.03.2017р. за № 19545428 [PERSON] здійснив державну реєстрацію права власності на земельну ділянку , кадастровий номер якої 4822785200:07:000:0063. Відповідно до копії Державного акту на право власності на земельну ділянку, серії ЯЖ №867199 від 02 червня 2009р.- [PERSON] на підставі розпорядження [PERSON] районної державної адімністрації від 28.11.2008р. №553 була власником земельної ділянки площею 4,84 га, розтавшованої в межах території Царедарівської сільської ради Доманівського району, Миколаївської області, кадастровий номер 4822785200:07:000:0063. Під час користування належною на праві власності спірною земельною ділянкою позивачем було виявлено, що посадовими особами при виготовленні Додатку 1 до розпорядження голови РДА від 28.11.2008р. №553, допущено технічну помилку, що потягло неможливість користуватися та розпоряджатися спадковим майном за заповітом. Відповідно до інформаційної довідки [PERSON] відділу Головного управління Держгеокадастру № 158/112-18 від 20.02.2018р.- Державний акт на ім"я [PERSON], виданий на підставі розпорядження [PERSON] РДА від 28.11.2008р.ю №553 шляхом реалізації сертифікату на право на земельну частку(пай) серії МК № 0081319, зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку(пай) 02.09.2006р. за № 354 на ім"я [PERSON] та успадкованого [PERSON], про що у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) вчинено запис від 28.10.2008р. за № 354. Згідно Технічної документації із землеустрою, [PERSON] відведена земельна ділянка за № 397 площею 4,84 га відповідно до нумерації, яка визначена Проектом землеустрою щодо організації території земельних ділянок (паїв) членів КСП ім.Щорса Царедарівської сільської ради Доманівського району Миколаївської області. При цьому, зазначена земельна ділянка № 397 [PERSON] відведена помилково , оскільки ця ділянка входить до складу іншої ділянки загальною площею 9,67 га (ділянки №396 і №397), на яку раніше виданий державний акт на ім'я [PERSON], зареєстрований 07.11.2005р. за №010501300392 на підставі розпорядження [PERSON] РДА від 18.03.2005р. №126 відповідно до Проекту землеустрою щодо організації території земельних ділянок (паїв) членів КСП ім.Щорса(402 чол.) Царедарівської сільської ради Доманівського району Миколаївської області. Таким чином, виникла накладка земельних ділянок, а саме: земельна ділянка №397 з кадастровим номером 4022785200:07:000:0063 площею 4,8375га накладається на частину земельної ділянки №396, (яка об'єднує ділянки №396 та №397), загальною площею 9,67га. Слід зауважити, що відповідно до протоколу загальних зборів по розподілу земельних часток(паїв) від 28.09.2004року членів КСП ім.Щорса Царедарівської сільської ради Доманівського району Миколаївської області, за рішенням загальних зборів- Бадяшиній Г.П. розподілені земельні ділянки під №№297,296. В підготовчому судовому засіданні та в ході судового розгляду представник [PERSON] райдержадміністрації погодився з припущенням ними помилки при визначені нумерації земельної ділянки [PERSON] Частиною 1 статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ст. 152 Земельного кодексу України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Відповідно до пункту «б» частини першої статті 12 Земельного Кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу. Відповідно до частини першої статті 116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Приписами ст.155 ЗК України визначено, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Відповідно до ст.393 ЦК України правовий акт органу державної влади або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Відповідно до ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Оскільки, помилка в нумерації земельної ділянки, виділеної [PERSON] при розподілу земель КСП ім.Щорса, відбулася при виготовлені Державного акту про право власності на земельну ділянку, який втратив силу з моменту реєстрації права власності на дану земельну ділянку за [PERSON], а [PERSON] успадкував земельну ділянку на підставі заповіту [PERSON], в якому вона виразила свою волю про передачу у спадщину земельної ділянки, суд вважає, що спадкоємець за заповітом успадкував право на земельну частку(пай) за номером 296 площею 5,42 га, належної спадкодавці на підставі рішення загальних зборів. Площа земельної ділянки визначена Проектом землеустрою щодо організації території земельних ділянок (паїв) членам КСП ім.Щорса, про що свідчить викопіювання розроблене [PERSON] відділом ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області. Таким чином, уточнені в судовому засіданні представником позивача позовні вимоги підлягають задоволенню. Оскільки позов підлягає задоволенню, то, відповідно до ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у рішенні в порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого при поданні позову. Так як, відповідач визнав позов до початку судового розгляду по суті, позивачеві підлягає поверненню з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 2119,30 грн. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні просили не стягувати з [PERSON] райдержадміністрації судові витрати. Однак, відповідно до ст.141 ЦПК України при винесені судового рішення, суд зобов"язаний вирішити питання про розподіл судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: approved