Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання за нею права власності на 1/2 частину жилого будинку з надвірними будівлями вартістю 104155 грн., розташованого на вулиці [ADDRESS]. Спірне майно було придбано сторонами 15.09.2005 року за договором купівлв-продажу. Свої вимоги [PERSON] мотивувала тим, що з 25.10.2003 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, яким було розірвано за рішенням Красноградського районного суду від 04.11.2013 року. За період шлюбу вони з відповідачем купили будинок за адресою: [ADDRESS]. Позивач вважає, що житловий будинок є спільною сумісною власністю подружжя, тому просить визнати за нею право власності на 1/2 частину домоволодіння за адресою: [ADDRESS], а іншу частину будинку просить відповідача подарувати сину [PERSON],[INFO]. Позивач [PERSON] до суду не прибула, направила письмову заяву, в якій позовні вимоги уточнила та просила визнати за нею право власності на 1/2 частину домоволодіння. Від інших позовних вимог відмовилася. Судове засідання проводити у її відсутність і не стягувати з [PERSON] судові витрати. Відповідач в судове засідання не з'явився, направив до суду заяву, в якій уточнений позов визнав і просив розглянути справу без нього. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що сторони вступили до шлюбу 25.10.2003 року, який зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Красноградського РУЮ, актовий запис № 183. Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно КПТІ "Інвентаризатор" від 29.09.2005 року за [PERSON] зареєстровано право власності на домоволодіння, що знаходиться в [ADDRESS]. Підставою виникнення права власності є договір купівлі -продажу житлового будинку від 15.09.2005 року між [PERSON] та [PERSON], посвідченого 15.09.2005 року державним нотаріусом Красноградської державної нотаріальної контори. Відповідно до ст.60, ч.1 ст.61 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Згідно ч.1 ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Стаття 69 СК України передбачає, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно до вимог ч.1 ст.71 СК України майно, що є об"єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, визнання відповідачем пред"явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved