Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-19 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача на її користь неустойку за прострочення сплати аліментів в сумі 21170,02 грн. за період з грудня 2014 року по 01 травня 2019 року. На обґрунтування позовних вимог зазначає, що від шлюбу із [PERSON] , вона має неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . На підставі рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 30 березня 2015 року з відповідача утримуються аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття. Протягом виконання рішення суду [PERSON] не виплачує аліменти зовсім. Згідно довідки Головного територіального управляння юстиції у Дніпровський області Дніпровського відділу Державної виконавчої служби м.Кам`янське заборгованість по аліментам станом на 30 квітня 2019 року становить 69665,95 гривень. Розмір пені за період з грудня 2014 року по 01.05. 2019 року складає 21170,02 гривень. Процесуальні дії у справі. Відповідно до ч.4 ст.19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Відповідно до ст.274 ч. 1 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27 серпня 2019 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.(а.с.14) Заяви (клопотання) учасників справи. 10 жовтня 2019 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву про стягнення неустойки (пені) за прострочення слати аліментів в якому зазначено, що відповідач [PERSON] не ухилявся і не ухиляється від сплати аліментів. У період з 25 листопада 2014 року по 25 березня 2019 року він перебував під вартою у слідчому ізоляторі у зв`язку з застосуванням до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою при виконанні кримінального провадження (номер в ЄРДР 12014040800002555). Перебуваючи під вартою він не мав можливості працювати та отримувати дохід, а отже і виплачувати аліменти на утримання дитини. Позивачці, його колишній дружині, всі ці обставини добре відомі. Законодавством передбачена державна допомога на такий випадок, що визначено у Порядку призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 22 лютого 2006 р. № 189. Відповідно до п.2 Порядку, тимчасова допомога призначається у разі, коли, зокрема, стосовно одного з батьків здійснюється кримінальне провадження або він перебуває на примусовому лікуванні, у місцях позбавлення волі, якого визнано в установленому порядку недієздатним, а також перебуває на строковій військовій службі. Йому невідомо чи отримувала Позивач цю допомогу на дитину. Проте наявність можливості отримання такої допомоги свідчить про те, що перебуваючи у слідчому ізоляторі він не мав роботи та доходу. Щойно звільнившись з-під варти, він одразу намагався зв`язатись зі своєю дружиною та дитиною, але Позивач змінила номер телефону та адресу проживання. Також він одразу звернувся до Дніпровського ВДВС міста Кам`янське, де отримав реквізити для переказу коштів, але гроші не може переказати, оскільки закінчився строк дії банківської картки Позивача, вона є не активною. Реквізитів нової не надано. На поштове відділення він також не має можливості переводити кошти, оскільки не знає фактичного місця проживання Позивача з дитиною. За адресою: [ADDRESS] , яка зазначена в матеріалах виконавчого провадження, вона не проживає. Він декілька разів приїздив за вищевказаною адресою, але позивача там не було. Позивач сама свідомо створила всі умови для того, щоб після звільнення він не спілкувався з дитиною, та не міг її матеріально забезпечувати . Хоча відповідач зараз не має стабільного доходу, але має бажання та намір забезпечувати свою доньку та спілкуватись з нею. Сподівається зустрітись з Позивачем в суді та одержати можливість врегулювати вказані питання. А наразі, як зазначили у відділі ВДВС він буде сплачувати кошти на їх рахунок, йому надали реквізити до того моменту поки державний виконавець не розшукає Стягувача і зазначить про необхідність надання нових реквізитів. Вважає, що заборгованість зі сплати аліментів утворилась з незалежних від нього причин. Немає його вини у тому, що судовий розгляд кримінальної справи тривав 4,5 роки і весь цей час він перебував під вартою.(а.с.39-40) Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі, надала пояснення аналогічні обгрунтуванню позову, наполягала на його задоволенні. Пояснила, що адресу свого проживання вона не змінювала. Позов про стягнення аліментів вона подала ще до того, як відповідач був заарештований. Вважає, що обов`язки відповідача по сплаті аліментів на утримання доньки могли взяти на себе його батьки. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, пояснила, що [PERSON] у період з 25 листопада 2014 року по 25 березня 2019 року перебував під вартою у слідчому ізоляторі, у зв`язку з застосуванням до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою при виконанні кримінального провадження, та не мав можливості працювати та отримувати дохід, а отже і виплачувати аліменти на утримання дитини. Вважає, що заборгованість зі сплати аліментів утворилась з незалежних від відповідача причин. Немає його вини у тому, що судовий розгляд кримінальної справи тривав 4,5 роки і весь цей час він перебував під вартою. Просила відмовити у задоволенні позову. звернула увагу на те, що виконавчий лист був виданий лише 23.06.2015 року. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази у справі за принципами встановленими ст.89 ЦПК України, вважає що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст.4 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1. ст.13 ЦПК України). Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони знаходились у зареєстрованому шлюбі з 17 січня 2014 року. Рішенням Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 07 квітня 2017 року шлюб між сторонами було розірвано. після розірвання шлюбу змінено [PERSON] її прізвище " [PERSON] " на дошлюбне " [PERSON] ".(а.с.11) Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження. (а.с.9) Відповідно\~до копії\~свідоцтва про\~шлюб серії\~ [NUMBER] ,\~ між\~ [PERSON] \~та [PERSON] \~11\~січня 2019 року\~у Виконавчому\~комітеті Придніпровської\~сільської ради\~Кобеляцького району\~Полтавської області,\~ було укладено шлюб , про що зроблено актовий запис № 01. (а.с.9) Згідно довідки про заборгованість по аліментам № 7698 від 14.05.2019 року встановлено, що згідно виконавчого листа № 209/6724/14-ц який виданий 23.06.2015 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська були стягнуті аліменти з [PERSON] на користь [PERSON] , на утримання доньки, [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до повноліття дитин. Заборгованість по аліментам нарахована згідно ст.71 ЗУ «Про виконавче провадження», відповідно до середньої заробітної плати по місту за період з 01.12.2014 року по 30.04.2019 року складає 69665,95 гривень.(а.с.10) \~ \~ \~ \~Відповідно до вироку Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 25 березня 2019 року [PERSON] визнано винуватим у скоєнні кримінального правопорушення , передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України 2001 року, та призначено йому покарання у вигляді 4 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України 2001 року призначене покарання поглинуто покаранням за вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 10 жовтня 2018 року та призначено [PERSON] остаточне покарання у вигляді 8 років 6 місяців позбавлення волі з відбуванням покарання у кримінально-виконавчій установі , обчислюючи строк покарання з 25 листопада 2014 року. Запобіжний захід [PERSON] у вигляді тримання під вартою скасувано, звільнено його з-під варти в залі судового засідання. Зараховано [PERSON] строк попереднього ув`язнення з 25 листопада 2014 року по 25 березня 2019 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.(а.с.43-45) \~ \~ \~ \~Відповідно до довідки № 4/5-3-33-19,3-34 від 10.04.2019 року виданої відділом по контролю за виконанням ДУ виконання покарань (№4) в тому, що згідно архівних даних, [PERSON] , [INFO] , знаходився під вартою в установі з 27.11.2014 року по 25.03.2019 року (вибув до ІТТ та був звільнений з зали суду).(а.с.46) \~ \~ \~ \~Відповідно до пояснень [PERSON] наданих начальнику Дніпровського ВДВС м.Кам`янське ГТУЮ у Дніпропетровській області Кабаченко І.М. від 11.04.2019 року, останній зобов`язався щомісячно сплачувати алімент.(а.с.49) Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом. Порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду передбачений ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження». Відповідно до приписів цієї статті розмір заборгованості зі сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення у порядку, встановленому Сімейним кодексом України, а суд вирішує питання заборгованості лише у разі спору про її розмір. Частиною 3 ст. 195 Сімейного кодексу України передбачено, що якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості і не працював на час визначення її розміру, вона обчислюється виходячи з середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. В силу ч.4 ст.195 Сімейного кодексу України розмір заборгованості за алиментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору судом. За правилами ст.196 Сімейного Кодексу України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Пунктом 22 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що передбачена ст.196 Сімейного кодексу відповідальність платника аліментів за прострочення їх слати у виді неустойки (пені) настає за наявності вини цієї особи. В судовому\~засіданні представником\~відповідача сума\~заборгованості не\~оспорюється,\~остання не\~заперечує,\~що вона\~існує,\~пояснила,\~що відповідач\~готовий її\~сплачувати,\~але враховуючи,\~що \~ [PERSON] \~у період з 25 листопада 2014 року по 25 березня 2019 року перебував під вартою у слідчому ізоляторі, у зв`язку з застосуванням до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою при виконанні кримінального провадження та не мав можливості працювати та отримувати дохід, а отже і виплачувати аліменти на утримання дитини. Хоча відповідач зараз не має стабільного доходу, але має бажання та намір забезпечувати свою доньку та спілкуватись з нею. Таким чином відсутні правові підстави звернення до суду визначені ст. 15,16 Цивільного кодексу України , так як в даному випадку відсутній спір щодо пред`явлених вимог, а дане питання повинно вирішуватися державним виконавцем в рамка Закону Ураїни « Про виконавче провадження». Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Оцінівши надані докази у їх сукупності надавши їм належну правову оцінку, суд дішов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є не доведеними та такими, що задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed