Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-25 00:00:00

Підстава позову (позиція позивача): представник КС «Вигода» звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь Кредитної спілки «Вигода» 1 342 134,01 грн. заборгованості за договором споживчого кредиту № І40052 від 19 лютого 2018 року, а саме: 1 132 347,90 грн. основної суми (тіло кредиту) та 209 786,11 грн. - процентів за користування кредитом. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 19 лютого 2018 між КС "Вигода" та [PERSON] було укладено договір споживчого кредиту № І40052, відповідно до якого кредитодавець зобов`язався надати позичальнику грошові кошти у кредит в сумі 1 200 000,00 грн., а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти, на умовах, передбачених договором. Згідно з п. 1.4 кредитного договору, кредит надавався строком на 60 місяців, тобто з 19.02.2018 до 19.02.2023. Звернув увагу, що позивач перерахував на вказаний відповідачем рахунок грошові кошти в розмірі 1 200 000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 8349 від 20.02.2018. Так, відповідно до графіку розрахунків № 1 від 20.02.2018, відповідач зобов`язувався щомісячно до 20 числа кожного місяця сплачувати кредит з періодичною сплатою процентів і відтермінуванням сплати основної суми кредиту на 7 місяців з подальшою сплатою процентів і основної суми кредиту «рівними долями», за якими передбачається незмінна (однакова) сума платежу протягом наступного строку дії договору. При цьому, питома вага процентів, які нараховуються на залишок основної суми, з кожним наступним платежем зменшується, а питома вага суми кредиту зростає. З моменту отримання грошових коштів відповідач здійснював платежі по кредитному договору з порушенням графіку розрахунків. Відповідно до заяв відповідача на підставі Кредитного договору 30.03.2019 та 29.08.2019 йому було надано транші на суму 1000 грн. та 500 грн. відповідно, що підтверджується видатковим касовим документом № 469 від 30.03.2019 та видатковим касовим документом № 678 від 29.08.2019, у зв`язку з цим між сторонами було укладено графік розрахунків №2 від 30.03.2019 та графік розрахунків №3 від 29.08.2019, відповідно змінено періодичність та розміри платежів відповідача з повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом. Так, відповідно до графіку розрахунків №3 від 29.08.2019, відповідач зобов`язувався з 15.09.2019 до 19.02.2023 здійснювати періодично до 15 числа щомісячно платежі в розмірі 45 137, 67 грн., які включають в себе повернення основної суми кредиту та проценти за користування кредитом, при цьому питома вага процентів, які нараховуються на залишок основної суми, з кожним наступним платежем зменшується, а питома вага суми кредиту зростає. Відповідач й надалі порушував графік розрахунків, не здійснивши планові платежі 15.09.2019 на суму 186 053,59 грн., що включав у себе 157 792,56 грн. заборгованих відсотків та 15.10.2019 на суму 45 137,67 грн. Відтак позивачем 25.10.2019 було вручено відповідачу вимогу про дострокове (протягом 60 календарних днів з моменту отримання вимоги) повернення частини позики, що залишилась до сплати процентів. Окрім цього зазначив, що 12.11.2019 позивачем було зупинено нарахування відсотків по кредиту. Відтак заборгованість відповідача станом на 12.11.2019 становить 1 342 134,01 грн., з них 1 132 347,90 грн. - тіло кредиту та 209 786,11 грн. заборгованість зі сплати процентів по кредиту. Відповідач заборгованість у повному обсязі у вказаній у вимозі строк не погасив, сплативши 16.12.2019 лише 15 000 грн. 14.07.2020 позивачем відповідачу повторно було надіслано вимогу вих. № 126 про погашення заборгованості за кредитним договором. Відповідач вимогу отримав, що підтверджується повідомленням про вручення рекомендованого поштового відправлення, проте відповідь на претензію не надав, грошові кошти не сплатив. Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем за кредитним договором становить 1 342 134,01 грн., з яких тіло кредиту в сумі 1 132 347,90 грн. та заборгованість по сплаті процентів у сумі 209 786,11 грн. У зв`язку з цим, позивач змушений звернутися з позовом до суду. В судовому засіданні представник позивача Бабій О.О. позовні вимоги підтримала, покликаючись на обставини, зазначені у позовній заяві. Позиція відповідача: Відповідач в судовому засіданні позов визнав, вказав, що борг може бути погашений за рахунок заставного майна. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії та рішення у справі. Ухвалою судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 21.08.2020 відмовлено в задоволенні заяви про забезпечення позову. Ухвалою судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 09.09.2020 відкрито провадження у справі. Суд, заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов слід задоволити, з наступних підстав. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 11 роз`яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, котрі мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку усіх доказів. Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені певні обставини. Відповідно до договору споживчого кредиту № І40052 від 19.02.2018, такий укладено між КС «Вигода» та [PERSON] . Останній отримав кредит в сумі 1 200 000,00 грн. та зобов`язувався повернути кредит та сплатити проценти на умовах, передбачених договором, в розмірах та терміни, встановлені умовами кредитного договору /а.с. 6-10/. Відповідно до графіку розрахунків №1 від 20.02.2018, між КС «Вигода» та [PERSON] встановлено періодичність та розміри платежів позичальника з повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом /а.с.11-12/. Відповідно до заяви на отримання кредиту, 19 лютого 2018 [PERSON] звернувся до КС «Вигода» з заявою, з метою отримання споживчого кредиту в розмірі 1 200 000,00 грн., терміном 60 місяців /а.с. 15/. Відповідно до платіжного доручення № 8349 від 20.02.2018, [PERSON] перераховано кредит, згідно договору № І40052 від 19.02.2018 у розмірі 1 206 000,00 грн. /а.с.17/. Відповідно до розрахунку сум, що стягуються від 19.08.2020, заборгованість [PERSON] складає 1 342 134,01 грн., з яких тіло кредиту в сумі 1 132 347,90 грн. та заборгованість по сплаті процентів у сумі 209 786,11 грн. /а.с.24/. 25.10.2019 КС «Вигода» за вих. №147 скеровано [PERSON] вимогу про сплату заборгованості по кредиту /а.с.25/. 14.07.2020 КС «Вигода» за вих. №126 повторно скеровано [PERSON] вимогу про сплату заборгованості по кредиту /а.с.26/. Відповідно до карточки платежів по гривневому кредиту до договору кредиту № І40052 від 19.02.2018, [PERSON] отримав кредит у розмірі 1 200 000 грн., порядок виплати по 42 547 грн. рівними частинами із зазначенням терміну, строком 60 місяців, річний процент 32,00 %, планова дата закриття кредиту 19.02.2023 /а.с. 27-28/. Відповідно до розрахунку сум, що стягуються від 19.08.2020, заборгованість [PERSON] по кредиту станом на 19.08.2020 становить: залишок основної суми - 1 132 347,90 грн., проценти за користування кредитом - 209 786,11 грн., а всього заборгованість становить 1 342 134,01 грн. /а.с. 51/. Норми права, які застосовує суд при вирішенні спірних правовідносин. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки. Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він, зокрема, не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом; особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання; відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Відповідно до п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 "Про судове рішення у цивільній справі", згідно з частиною першою статті 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов`язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. У зв`язку з цим при задоволенні позову про стягнення грошових сум суди повинні зазначати в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню, цифрами і словами у грошовій одиниці України - гривні. Стаття 526 ЦК України визначає, що зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 1050 ЦК України, - якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Відповідно до ч.4 ст.16 Закону України «Про споживче кредитування» у разі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та / або процентів найменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - щонайменше на три календарні місяці кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, якщо таке право передбачено договором про споживчий кредит. У Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року, надано роз`яснення, щодо обрання способу захисту порушених боржником прав кредитодавця, а саме в п. 29 Постанови зазначено, що передбачене статтею 1050 ЦК право кредитодавця вимагати від позичальника дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, є самостійним. Реалізація такого права жодним чином не залежить від пред`явлення кредитодавцем вимог про розірвання кредитного договору відповідно до положення статті 651 ЦК. Мотивована оцінка доказів, наданих сторонами та висновки суду за результатами позову. В судовому засіданні встановлено, що 19.02.2018 між КС «Вигода» та відповідачем [PERSON] було укладено договір споживчого кредиту № І40052, відповідно до якого останній отримав кредит в сумі 1 200 000,00 грн. Відповідно до пункту 1.4 даного договору, строк дії договору 60 місяців з 19 лютого 2018 року до 19 лютого 2023 року. Пунктом 3.1. договору споживчого кредиту встановлено, що сума процентів за користування кредитом розраховується в розмірі 32 % річних від суми залишку кредиту за кожень день користування кредитом. Окрім цього, в судовому засіданні встановлено, що відповідно до договору споживчого кредиту № І40052, сторони домовились, що погашення кредиту та процентів за користування кредитом здійснюватиметься згідно графіка платежів. Однак боржник [PERSON] за період користування кредитом з 19.02.2018 до 14.07.2020 здійснив два платежі на загальну суму 1500 грн., зокрема 1 платіж внесено 30.03.2019 у сумі 1000, 00 грн., 2 платіж внесено 29.08.2019 у сумі 500, 00 грн., а відтак станом на 19.08.2020 у нього виникла заборгованість в розмірі 1 342 134,01 грн., а саме 1 132 347,90 грн. - основного боргу та 209 786,11 грн. - процентів за користування кредитом. Також відповідно до п. 8.1 договору споживчого кредиту № І40052 кредитодавець має право вимагати від позичальника повернення суми кредиту, процентів за користування кредитом, інших платежів передбачених договором в повному обсязі та дострокового повернення кредиту. У зв`язку з наведеним, позивач скористався своїм правом щодо стягнення заборгованості відповідно до даного договору та дострокового повернення кредиту. Відповідно до постанови Великої палати Верховного суду від 27.03.2019 у справі № 521/21255/13-ц направлення повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту стосується загального порядку досудового врегулювання цих спорів. Ненаправлення такого повідомлення кредитором не може свідчити про відсутність порушення його прав, а як наслідок, кредитор може вимагати їх захисту через суд - виконати боржником обов`язок з дострокового повернення кредиту. Суд звертає увагу, що голова правління КС «Вигода» Мокрицький Ю.Т. звертався до [PERSON] з вимогами щодо сплати заборгованості за кредитом, згідно встановленого графіку в договорі споживчого кредиту № І40052 від 19.02.2018, однак останній кредит та відсотки за користування кредитом не сплатив. Отже, враховуючи наведене, в ході судового розгляду встановлено, що відповідач [PERSON] в порушення вимог договору споживчого кредиту № І40052, не виконав взятих на себе зобов`язань, позаяк ним не представлено суду будь-яких доказів щодо здійснення інших платежів, крім 30.03.2019 у сумі 1000, 00 грн. та 29.08.2020 у сумі 500, 00 грн.,в рахунок виконання боргових зобов`язань щодо погашення нарахованої станом на 19.08.2020 заборгованості за споживчим кредитним договором від 19.02.2018. Відтак, суд приходить до висновку, що заявлена заборгованість за договором споживчого кредиту та по процентах за користування кредитом на загальну суму 1 342 134,01 грн., яка складається із заборгованості по тілу кредиту в розмірі 1 132 347,90 грн. та заборгованість по відсотках в розмірі 209 786,11 грн., підлягає стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача. Оскільки, позовні вимоги підлягають до повного задоволення, то з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати в розмірі 20 132,01 грн. згідно платіжного доручення № 17906 від 04.08.2020.

Outcome: approved