overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-18 00:00:00

В липні 2019 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 02 червня 2016 року між позивачем та [PERSON] укладено договір позики №43929 в електронній формі. За умовами п.1.1. договору позикодавець надає позичальникові грошові кошти в сумі 1 201,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути позику та сплатити проценти за користування позикою. Пунктом 1.3 договору встановлено, що позика надається строком на 30 днів. 25 червня 2019 року відповідно до п.1.4 договору на картковий рахунок відповідача перерахована сума позики в розмірі 1201,00 грн. Таким чином позивачем умови договору виконані, в той час як відповідач отримані грошові кошти в передбачені строки не повернув, внаслідок чого утворилась заборгованість зі сплати основного боргу, процентів та прострочених процентів, яка станом на 01 липня 2019 року становить 51 843,55 грн.. Тому просив стягнути з відповідача вказану заборгованість та понесені судові витрати. Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "ВЕЛЛФІН" в судове засідання представника не направив, просив розглянути справу без його участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, відзив на позов не подав, клопотань до суду не направив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Дослідивши письмові докази по справі суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору позики №43929 в електронній формі відповідач отримав позику в розмірі 1201,00 гривень, що підтверджується копіями: договору позики №43929 від 02 червня 2016 року, договору про організацію переказу грошових коштів №ВП-180516-3, правил надання грошових коштів у вигляді позики ТОВ "ВЕЛЛФІН", інформаційного листа вих.№4039-ВП від 25 червня 2019 року, свідоцтва про реєстрацію фінансової установи (а.с.35-43, 46-50, 14-34, 45, 13). З довідки-розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 01 липня 2019 року заборгованість відповідача за договором позики №43929 від 02 червня 2016 року становить 51843,55 гривень, з яких: 1201,00 грн. - заборгованість за основною сумою позики, 25678,56 грн. - заборгованість за відсотками, 24963,99 грн. - заборгованість за простроченими відсотками (а.с.44). Підстав вважати, що наданий розрахунок заборгованості невірний немає, оскільки відповідачем він не спростований. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне позов задовольнити. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені судові витрати в сумі 1921,00 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-06 00:00:00

\~ \~ \~ \~В липні 2021 року позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просить визнати договір купівлі-продажу № 1133 частини житлового будинку [ADDRESS] , який був укладений між [PERSON] , з одного боку, та [PERSON] , з іншого боку, та зареєстрований Товарною біржею "Нерухомість - Південь" 30.09.1997 року, дійсним. \~ \~ \~ \~В обгрунтування позову вказав, що дана угода була виконана сторонами повністю. \~ \~ \~ \~На теперішній час йому стало відомо, що вищезазначений договір купівлі продажу нерухомого майна необхідно в судовому порядку визнати дійсним. Сторони при укладені договору купівлі продажу керувалися ч. 2 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», відповідно до якої угоди, які зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню, тому позивач вважав, що договір укладено згідно вимог чинного на той час законодавства. \~ \~ \~ \~На підставі вищевикладеного позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом. \~ \~ \~ \~Сторони в судове засідання не з`явилися. \~ \~ \~ \~Позивач надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив розглядати справу без його участі, проти заочного розгляду справи не заперечував. \~ \~ \~ \~Відповідач про день та час розгляду справи повідомлений, про причини своєї неявки суду не повідомив. \~ \~ \~ \~Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, був належним чином та своєчасно повідомлений про час та місце судового засідання, будь - яких заяв від нього не надходило, причина його неявки суду не відома. \~ \~ \~ \~Враховуючи те, що від відповідача заперечення та заява про розгляд справи у його відсутність не надходила, то суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відповідності до положень ст. 280-282 ЦПК України, на підставі наявних в справі доказів. \~ \~ \~ \~Суд, дослідивши надані суду письмові докази по справі, знаходить позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи із такого. \~ \~ \~ \~Згідно до ст.ст. 47, 227 ЦК УРСР (в редакції ЦК 1963р.), які діяли на момент виникнення правовідносин між сторонами, коли одна із сторін повністю виконала угоду, що вимагає нотаріального посвідчення, а інша сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд має право на вимогу сторони, що виконала угоду, визнати її дійсною. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що 30.09.1997 року [PERSON] , з однієї сторони, та [PERSON] , з другої сторони, уклали договір № 1133 купівлі - продажу нерухомого майна - частини житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~Вказаний договір купівлі продажу був посвідчений 30.09.1997 року на Товарній біржі "Нерухомість-Південь" в Журналі реєстрації біржових угод із нерухомістю за № 1133, зареєстрований 27.03.1998 року в Миколаївському КП «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» за № 2496. \~ \~ \~ \~Однак через невідповідність даного договору вимогам закону, позивач позбавлений можливості розпорядитися належним йому майном. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного, суд вважає за можливе, відповідно до норм ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР задовольнити позовні вимоги. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-29 00:00:00

В липні місяці 2016 року, позивач звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів, зазначивши, що вона з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Чорнобаївського районного суду від 03 серпня 2012 року розірвано. Від даного шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: сина - [PERSON], [INFO] та сина - [PERSON], [INFO], які проживають разом з матір"ю, позивачкою по справі та перебувають на її утриманні. Сама позивачка не взмозі виконати обов"язок утримати дітей, так як отримує невелику заробітну плату. Враховуючи, що Вони з відповідачем проживають окремо, діти потребують матеріальної допомоги, яку останній не надає їй в добровільному порядку позивач змушена була звернутись до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів в розмірі 1/3 частини його заробітку /всіх доходів/, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судове засідання позивачка не з»явилася надала суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутності, підтримала позовні вимоги та не заперечує стосовно заочного проведення розгляду справи. Належним чином повідомлений відповідач (через видання газети ,,Черкаський Край,,) в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, клопотань щодо відкладення розгляду справи на іншу дату від нього до суду не надходило тому, суд прийняв рішення про заочний розгляд справи та проводив його у відповідності до вимог ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що заявлений позов підлягає до повного задоволення з наступних підстав. Судом встановлено фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Сторони тривалий час разом не проживають, подружніх стосунків не підтримують. Діти знаходяться на утриманні позивачки, що підтверджено довідкою сільської ради . Факт родинних стосунків відповідача та дітей - підтверджено в судовому засіданні свідоцтвом про їх народження /а.с. - 4, 7/, де в графі батько зазначено прізвище, ім'я та по батькові відповідача. Судом встановлено, що діти сторін дійсно потребують матеріальної підтримки . У відповідності до ст.180 С.К України, батьки зобов'язані утримувати дітей, а ч.3 ст.181 цього ж кодексу визначено, що в разі не досягнення батьками домовленості між собою по питанню способу виконання обов"язку по утриманню дитини, аліменти стягуються з відповідної сторони за рішенням суду. Змістом ст.ст.182 та 183 С.К України, визначені обставини, що повинні враховуватися судом при визначенні розміру аліментів та порядок встановлення самого розміру аліментів. В даному випадку, відповідач являється фізично здоровим, інших непрацездатних членів сім"ї на утриманні не має і може надавати матеріальну підтримку дітям в розмірі визначеному судом, що являється підставою для задоволення позову. Розмір аліментів, що підлягає стягненню з відповідача, суд встановлює в 1/3 частці від заробітку (доходу) батька. Судовий збір підлягає стягненню з відповідача в сумі 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-19 00:00:00

В листопаді 2013 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 24 квітня 2012 року між відповідачем та ПАТ "ЕНЕРГОБАНК" був укладений договір № 02-035151-01 про видачу та обслуговування кредитної міжнародної пластикової картки VISA, відповідно до якого банк відкриває держателю картковий рахунок у гривнях та випускає кредитну картку, а також виконує розрахункове обслуговування платіжних операцій. Відповідно до тарифів була встановлена стандартна процентна ставка за користування кредитом у розмірі 35% річних. Банк свої зобов'язання виконував належним чином, а відповідач свої зобов'язання не виконав і станом на 15 листопада 2013 року у нього перед банком існує заборгованість в сумі 146296,48 гривень. Просив стягнути з відповідача як заборгованість за кредитним договором на загальну суму 146296 гривень 48 копійок. Представник позивача Колянчук А.І. в судовому засіданні позов підтримав повністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 07 березня 2012 року між ПАТ "ЕНЕРГОБАНК" та [PERSON] був укладений договір № 00-035151-01 про видачу та обслуговування кредитної міжнародної пластикової картки VISA, за умовами якого банк надав відповідачу кредит шляхом відкриття відновлювальної кредитної лінії в межах кредитного ліміту, розмір якого становив 37000 гривень та міг бути збільшений або зменшений за заявою відповідача або за рішенням банку, а відповідач зобов'язаний був вчасно та в повному обсязі погашати банку суму боргових зобов'язань, що підтверджується копією договору з додатками (а.с.6-14). Відповідно до виписки по особовим рахункам з 01 березня 2012 року по 20 листопада 2013 року (а.с.22-36) банк свої зобов'язання виконав, здійснював та виконував розрахункове обслуговування платіжних операцій, здійснених з використанням кредитної картки, а відповідач свої зобов'язання не виконував, внаслідок чого утворилась заборгованість на суму 146296,48 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.15-21). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне, позов задовольнити частково, стягнути з відповідача на користь позивача заборговану суму по кредитному договору в розмірі 146296,48 грн. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача також необхідно стягнути понесені судові витрати в сумі 1462,96 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-21 00:00:00

В листопаді 2014 року ПАТ "Дельта Банк" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту в сумі 20 659,77 грн., посилаючись на те, що відповідач прострочив сплату по кредитному договору. В судове засідання представник позивача не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності з зазначенням згоди на заочний розгляд справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи вважається таким, що повідомлений належним чином, відповідно до абз.5 ч.5 ст.74 ЦПК України, причину неявки суду не повідомив, тому відповідно до ст.169 ч.4, 224 ЦПК України суд проводить заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 03.02.2011 року [PERSON] уклав з ПАТ «Дельта Банк» кредитний договір №004-22504-030211, згідно якого йому було відкрито кредитну лінію на суму 15 000 грн. Відповідач не виконує належним чином зобов'язання за кредитним договором та допустив заборгованість по сплаті кредиту, яка станом на 08.10.2014 року складає 20 659,77 грн. Вказані обставини підтверджуються: кредитним договором №004-22504-030211 від 03.02.2011 року; тарифами; анкетою позичальника; анкетою клієнта; копією паспорта позичальника, розрахунком заборгованості. Відповідно до ст.1054 ЦК України "За кредитним договором банк, або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти". Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідач умови кредитного договору не виконує, що є підставою для стягнення позики. Судові витрати становлять 243,60 грн. і відповідно вимог ст.88 ЦПК України підлягають до стягнення з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-24 00:00:00

В листопаді 2014 року ПАТ "Дельта Банк" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту в сумі 20 659,77 грн., посилаючись на те, що відповідач прострочив сплату по кредитному договору. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково в розмірі 20622,15грн. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 03.02.2011 року [PERSON] уклав з ПАТ «Дельта Банк» кредитний договір №004-22504-030211, згідно якого йому було відкрито кредитну лінію на суму 15 000 грн. Відповідач не виконує належним чином зобов'язання за кредитним договором та допустив заборгованість по сплаті кредиту, яка станом на 08.10.2014 року складає 20 622,15 грн. Вказані обставини підтверджуються: кредитним договором №004-22504-030211 від 03.02.2011 року; тарифами; анкетою позичальника; анкетою клієнта; копією паспорта позичальника, розрахунком заборгованості. Відповідно до ст.1054 ЦК України "За кредитним договором банк, або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти". Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідач умови кредитного договору не виконує, що є підставою для стягнення позики. Визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Судові витрати становлять 243,60 грн. і відповідно вимог ст.88 ЦПК України підлягають до стягнення з відповідача пропорційно до суми задоволеного позову, а саме 213,14грн.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-18 00:00:00

В листопаді 2014 року ПАТ "Дельта Банк" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту в сумі 3 857,74 грн., посилаючись на те, що відповідач прострочила сплату по кредитному договору. В судове засідання представник позивача не з'явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності з зазначенням згоди на заочний розгляд справи. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про день та час слухання справи повідомлена належним чином, відповідно до абз.5 ч.5 ст.74 ЦПК України, причину неявки суду не повідомила, тому відповідно до ст.169 ч.4, 224 ЦПК України суд проводить заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 05.08.2011 року [PERSON] уклала з ПАТ «Дельта Банк» кредитний договір № 003-22000-050811, згідно якого їй було відкрито кредитну лінію на суму 2 000 грн.. Сплату по кредиту відповідач провела частково та допустила заборгованість по сплаті кредиту, яка станом на 08.10.2014 року складає 3 857,74 грн.. Вказані обставини підтверджуються: кредитним договором № 003-22000-050811 від 05.08.2011 року; тарифами; анкетою позичальника; анкетою клієнта; копією паспорта позичальника, розрахунком заборгованості. Відповідно до ст.1054 ЦК України "За кредитним договором банк, або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти". Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідач умови кредитного договору не виконує, що є підставою для стягнення позики. Судові витрати становлять 243,60 грн. і відповідно вимог ст.88 ЦПК України підлягають до стягнення з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-18 00:00:00

В листопаді 2014 року позивач Публічне акціонерне товариство акціонерний комерційний банк "Новий" звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за договором № 3063408/05 від 06.08.2008 року в сумі 5000,00 грн., посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору № 3063408/05 від 06.08.2008 року [PERSON] встановлено кредитний ліміт у розмірі 5000,00 грн., строком з 06.08.2008 року по 06.08.2010 рік. Факт встановлення ліміту овердрафту у сумі 5000,00 грн., підтверджується розпорядженням від 08 серпня 2008 року. Відповідач порушив зобов'язання за кредитним договором та станом на 22.10.2014 р. виникла заборгованість на суму 5122,38 грн.. Представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, просив задовольнити позов в повному обсязі та проти заочного рішення не заперечує. Відповідач, який належним чином був повідомлений про слухання справи, до суду не з'явився. Суд дослідив документи, які були надані до суду. Суд приходить до наступного: 06.08.2008 року Публічне акціонерне товариство акціонерний комерційний банк "Новий" з [PERSON] уклало договір № 3063408/05 від 06.08.2008 року в сумі 5000,00 грн., що відповідно до укладеного договору [PERSON] встановлено кредитний ліміт у розмірі 5000,00 грн., строком з 06.08.2008 року по 06.08.2010 рік. Факт встановлення ліміту овердрафту у сумі 5000,00 грн., підтверджується розпорядженням від 08 серпня 2008 року. Згідно умов укладеного договору договір складається з заяви позичальника та умов надання кредитного ліміту фізичним особам. Відповідно до п.1.3 договору кредиту, позичальник зобов'язаний за користування кредитним лімітом сплачувати позивачу плату у розмірі 24,00 % річних. Пунктом 1.2 кредитного договору встановлено, що починаючи з другого місяця дії цього договору, сума доступного кредитного ліміту щомісячно зменшується на 8,33 % від суми початкового ліміту, встановленого п. 1.1 цього договору. Згідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідач порушив зобов'язання за кредитним договором та станом на 22.10.2014 р. виникла заборгованість на суму 5122,38 грн., що підтверджується розрахунком. Судові витрати підлягають стягненню з Відповідача, на підставі ст.. 88 ЦПК України. Тому позов підлягає повному задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-16 00:00:00

В листопаді 2015 року [PERSON] звернулась до суду з заявою, в якій просить встановити факт належності їй правовстановлюючого документа - Державного акта на право власності на землю серії [NUMBER], який виданий громадянці України [PERSON], у тому, що їй передається у власність земельна ділянка площею 0,04 га та кадастровий номер, присвоєний земельній ділянці під час її державної реєстрації. Заявники та представник зацікавленої особи в судове засідання не з'явились. Згідно наданих заяв, просять справу слухати без їх участі. Заявник вимоги заяви підтримує в повному обсязі. Представник зацікавленої особи позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Дослідивши докази, суд дійшов висновку про те, що заява підлягає задоволенню повністю, виходячи з наступного. 25 лютого 1997 року видано державний акт серії [NUMBER] про право приватної власності на земельну ділянку площею 0,04 гектарів в межах згідно з планом на ім'я [PERSON], на підставі рішення VI сесії 22 скликання Воскресенської селищної ради народних депутатів від 11 квітня 1996 року. Разом з цим, в тексті своєї заяви заявник вказує, що при видачі державного акту було допущено описку в написанні її прізвища. Так, з паспортних даних заявника вбачається, що її прізвище "[PERSON]". Разом з цим, з довідки № 13 від 30 червня 2014 року вбачається, що [PERSON] є членом СТ "Калинка" та їй належить на праві приватної власності в [ADDRESS] що знаходиться на території Воскресенської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області. Відповідно до ст. 256 ЦПК України, факт належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті встановлюється в судовому порядку. Отже, оскільки ім'я та по батькові заявника співпадають з ім'ям та по батькові особи, на ім'я якої видано державний акт про право приватної власності на землю, обставинами справи підтверджується, що державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER], який виданий громадянці України [PERSON] належить [PERSON], суд вважає заяву такою, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved