Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-23 00:00:00

В провадженні Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області знаходиться цивільна справа за позовом Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі територіального відокремленого безбалансового відділення I типу № 10003/0293 філії - Дніпропетровське обласне управління АТ "Ощадбанк" до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування заявленого позову позивач посилався на те, що 13 жовтня 2003 року між позивачем та відповідачем - [PERSON], як позичальником був укладений кредитний договір № 435 про надання кредиту в сумі 20 000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 22 % річних, терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 12 жовтня 2004 року. Відповідно до умов кредитного договору відповідач - [PERSON] зобов'язався повернути отриманий кредит, сплатити відсотки за кредитним договором у строки обумовлені у договору, а у випадку неналежного виконання зобов'язань, на першу вимогу банку сплатити штрафні санкції. В якості забезпечення виконання зобов'язань відповідачем - [PERSON] перед позивачем по поверненню кредиту, сплати відсотків за користування кредитом і сум штрафних санкцій, був укладений договір поруки № 435/1 між позивачем та відповідачем - [PERSON] та відповідачем - [PERSON] Згідно договору поруки відповідачі несуть солідарну відповідальність перед позивачем. Позивач зазначає, що договір набуває чинності з моменту його підписання та діє до повного виконання сторонами взятих на себе зобов'язань. Строк дії договору не закінчився, договір не розірваний та не змінений. Позивачем на адресу відповідачів направлялася вимога погасити заборгованість за кредитним договором, однак зобов'язання не виконувалися. Тому позивач змушений звертатися до суду та вимагає від відповідачів сплатити заборгованість по кредитному договору в розмірі 62 512 грн. 70 коп., що складається з наступного: - прострочена заборгованість по кредиту - 19 250 грн.; - прострочена заборгованість по відсоткам - 24 465 грн. 25 коп.; - заборгованість по пені нарахованій по кредиту та відсоткам - 15 778 грн. 91 коп.; - 3% річних за несвоєчасну сплату процентів - 733 грн. 96 коп.; - 3 % річних за несвоєчасне погашення основного боргу - 577 грн. 50 коп.; - втрати від інфляції за рахунок несвоєчасної сплати процентів - 955 грн. 37 коп.; - втрати від інфляції за рахунок несвоєчасного погашення основного боргу - 751 грн. 71 коп. та стягнути судові витрати. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, враховуючи пояснення до позовної заяви надані до суду 09.01.2014 року (а. с. 57-60). Відповідач - [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином. Відповідачем до суду надана письмова заява та клопотання про застосування строку позовної давності. Відповідач - [PERSON] в судовому засіданні заперечила проти позову, зазначивши, що позивачем пропущено трирічний строк позовної давності для звернення до суду із вимогою про стягнення заборгованості за вказаним кредитним договором, оскільки строк дії договору закінчився 12.10.2004 року. Щодо отримання коштів, укладення та підписання кредитного договору та договору поруки відповідач не заперечувала, пояснивши те, що кредит був отриманий для розвитку ФГ «Степове», однак через скрутне матеріальне становище підприємства та неврожай не було змоги в подальшому виконувати кредитні зобов'язання. Сплату по кредиту відповідачі здійснювали відповідно до фінансових можливостей. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. У відповідності до ст. 5 ЦК України, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом'якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Під час укладення кредитного договору діяв ЦК України (в ред. 1963) року, правовідносини, які виникли між сторонами діють до ухвалення судового рішення та не протирічать нормам ЦК України, що набрав чинності з 1 січня 2004 року. Так згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У судовому засіданні встановлено, що згідно умов кредитного договору № 435 від 13.10.2003 року позивач надав відповідачеві - [PERSON] кредитні кошти у сумі 35 000 грн., починаючи з 12 листопада 2003 року по 12 жовтня 2004 року, зі сплатою відсотків в розмірі 22 % на рік. Погашення заборгованості повинно проводитися щомісячно у період до 30 числа кожного місяця. Відповідач - [PERSON] зобов'язався повернути отриманий кредит, сплатити відсотки за кредитним договором (а. с. 16-20). Кошти в сумі 20 000 грн. за вказаним кредитним договором надійшли до відповідача - [PERSON], що підтверджується видатковим касовим ордером № 435 від 17.10.2003 року (а. с. 15). Статтями 191, 192 ЦК України (в ред. 1963 року) встановлено, що за договором поруки поручитель зобов'язується перед кредитором іншої особи відповідати за виконання нею свого зобов'язання в повному обсязі або в частині. В разі невиконання зобов'язання боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо інше не встановлено договором поруки. Поручитель відповідає в тому ж обсязі, як і боржник, зокрема, відповідає за сплату процентів, за відшкодування збитків, за сплату неустойки, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно ч. 1 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Відповідачем - [PERSON] укладено договір поруки № 435/1 між позивачем та відповідачем - [PERSON] Згідно договору поруки відповідачі несуть солідарну відповідальність перед позивачем (а. с. 21-22). Згідно ст. ст. 161, 162 ЦК України (в ред. 1963 року), який діяв на час укладення кредитного договору передбачено, що зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, акту планування, договору, а при відсутності таких вказівок - відповідно до вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання і одностороння зміна умов договору не допускається, за винятком випадків, передбачених законом. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до розрахунку заборгованості [PERSON] за кредитним договором № 433 від 13 жовтня 2003 року загальна сума заборгованості за кредитним договором становить - 62 512 грн. 70 коп. (а. с. 8-13). Статтею 257 ЦК України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ч. 5 ст. 261 ЦК України, за зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Пунктом 8.1 кредитного договору встановлено, що договір набуває чинності з моменту його підписання та діє до повного виконання сторонами взятих на себе зобов'язань по цьому договору (а. с. 19). Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Посилання відповідачів щодо пропуску строку позовної давності є необґрунтованими, оскільки заборгованість за договором не погашена, зобов'язання по поверненню кредиту та інших платежів не виконано. Строк дії кредитного договору не закінчився, його не розірвано та не змінено. Відповідно до ст. ст. 178, 179, 180 ЦК України (в ред. 1963 року), виконання зобов'язань може забезпечуватися згідно з законом або договором неустойкою (штрафом, пенею), заставою і поручительством. Неустойкою (штрафом, пенею) визнається визначена законом або договором грошова сума, яку боржник повинен сплатити кредиторові в разі невиконання або неналежного виконання зобов'язання, зокрема в разі прострочення виконання. Угода про неустойку (штраф, пеню) повинна бути укладена в письмовій формі. Недодержання письмової форми тягне недійсність угоди про неустойку (штраф, пеню). У відповідності до ст. ст. 212-214 ЦК України в (ред. 1963 року), боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання, відповідає перед кредитором за збитки, завдані простроченням, і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір процентів. У зв'язку із тим, що відповідачі в порушення умов кредитного договору в обумовлений строк до 12 жовтня 2004 року не повернули кошти та проценти за його користування, у позивача обґрунтовано виникло право стягувати належні йому кошти з відповідачів, через порушення зобов'язання. Стосовно суми заборгованості, відповідач - [PERSON] заперечень не мала, як не мала заперечень в судовому засіданні і проти розрахунку заборгованості виконаного банком. Згідно ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Судом встановлено, що відповідачі не виконували належним чином зобов'язань за кредитним договором, позовні вимоги законні та обґрунтовані, тому підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір в розмірі 625 грн. 70 коп. (а. с. 1), тому витрати по справі слід стягнути з відповідачів. На підставі викладеного,

Outcome: approved