Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-16 00:00:00

В листопаді 2016 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітної дитини. Позовні вимоги мотивовано тим, що 23 вересня 2011 року позивач зареєструвала з відповідачем шлюб у Петриківській сільській раді Тернопільського району Тернопільської області. Від шлюбу сторони мають двох дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які на даний час проживають з позивачем. Позивача зазначає, що [PERSON] сплачує їй аліменти на утримання старшого сина в розмірі ? від усіх доходів, на підставі рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 25.12.2015 року. Наразі [PERSON] знаходиться в дикретній відпустці, тому не працює, а відповідач може і зобовязаний надавати їй матеріальну допомогу на утримання дочки, проте не здійснює цього. Враховуючи вищевикладене, [PERSON] звернулася до суду з даним позовом та просить присудити кошти на утримання (аліменти) дитини [PERSON], [INFO], та стягнути їх з батька [PERSON] в розмірі ? частини від усіх видів його доходів щомісячно, починаючи із дня предявлення цього позову і до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Також просить допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежу за один місяць. В судове засідання позивач не з'явилася, надавши суду заяву з проханням розглядати справу за її відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач позов визнав та не заперечив проти його задоволення. Додатково пояснив, що шлюб між ними не розірваний. Вислухавши пояснення позивача відповідача, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З відміток, зроблених в паспортах громадян України, (позивача та відповідача), вбачається, що 23 вересня 2011 року Петриківською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області було зареєстровано шлюб між [PERSON] до [PERSON] (а.с.3-4, 6-7). Наразі шлюб між сторонами не розірвано. З свідоцтва про народження серії 1-АМ № 350840, виданого 25.10.2016 року Вінницьким міським відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, судом встановлено, що сторони по справі є батьками [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Відповідно до довідки ОСББ «Європейське-39» № 036 від 26.10.2016 року, судом встановлено, що донька [PERSON] зареєстрована та проживає разом з позивачем за адресою: [ADDRESS] (а.с. 8). Відповідно до положень ст.ст. 1-3 Конвенції ООН "Про права дитини" в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Згідно ч. 2 ст. 51 Конституції України, батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Виходячи з положень вищевказаної статті, утримання дитини є рівною мірою обовязком як матері, так і батька. А тому, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти на утримання доньки. Визначаючи розмір аліментів, які слід стягнути з відповідача на утримання дитини, суд виходить з положень ст.ст. 181, 182 СК України. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 СК України) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Виходячи із наведеного, суд вважає, що відповідач може і повинен надавати матеріальну допомогу дитині. Так, судом враховується, що донька сторін проживає разом із позивачем [PERSON], відповідач [PERSON] є працездатною особою, тимчасово не працюючий, також має на утриманні неповнолітнього сина. Виходячи із вищевикладеного, засад розумності і справедливості, а також забезпечення інтересів неповнолітньої [PERSON], суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходів) відповідача, щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття, починаючи з 02.11.2016 року. Згідно ст. 88 ЦПК України, з відповідача в дохід держави слід стягнути - 551,20 грн. судового збору. У відповідності до ст. 367 ЦПК України, суд допускає рішення в частині стягнення аліментів до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved