Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-11 00:00:00

До суду з вказаним позовом звернувся [PERSON], посилаючись на те, що [INFO] року помер його батько [PERSON], спадщину після смерті якого прийняв він - спадкоємець за заповітом. До спадкового майна спадкодавця належить земельна ділянка, кадастровий номер [NUMBER], розташована на території Сухоярської сільської ради Ставищенського району Київської області, площею 2,7838 га, цільове призначення - ведення товарного сільськогосподарського виробництва, право на яку посвідчувалося державним актом на право власності на земельну ділянку на бланку серії [NUMBER], виданим на підставі розпорядження Ставищенської райдержадміністрації від 27 липня 2005 року №290, який був зареєстрований 16 січня 2006 року в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010634900105. Другий примірник державного акту зберігається в архіві Держземагенства в Ставищенському районі Київської області. Враховуючи, що державний акт на земельну ділянку був втрачений, 30 вересня 2016 року за №74 (93989) в газеті «Сільські обрії» було опубліковане відповідне оголошення. Приватний нотаріус Христинівського нотаріального округу Черкаської області Осика Л.М. відмовила йому (позивачу) у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність правовстановлюючого документа на земельну ділянку. Позивач просить суд визнати за ним право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на вищевказану земельну ділянку. В судове засідання позивач та її представник не прибули, представник позивача [PERSON] подала до суду заяву з проханням розглядати справу у її та позивача відсутність, з зазначенням, що позовні вимоги вона підтримує. Представник відповідача Ставищенської РДА в судове засідання не прибув, до суду РДА подала заяву з проханням розглядати справу у відсутність представника адміністрації (а.с. 36). Представник третьої особи Відділу Держгеокадастру в Ставищенському районі Київської області в судове засідання не прибув, про час і місце розгляду справи третя особа повідомлена належним чином, до суду подала заяву, відповідно до якої проти задоволення позовних вимог не заперечує, справу просить розглядати у відсутність їх представника (а.с. 37). Третя особа [PERSON] подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність із зазначенням, що проти задоволення позовної заяви не заперечує. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, виходячи з наступного Матеріалами спадкової справи (а.с. 43-53) встановлено, що 27 січня 2014 року в Сухоярській сільській раді Ставищенського району Київської області [PERSON] склав заповіт, яким заповів все своє майно [PERSON]. Заповіт посвідчено секретарем виконкому Сухоярської сільської ради [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за № 3, що підтверджується копією заповіту (а.с. 47). [INFO] року в с. Вікторівка Христинівського району Черкаської області помер [PERSON] (а.с. 45), спадщину після смерті якого прийняв його син [PERSON], як спадкоємець за заповітом, відповідно до ст. ст. 1223 ч. 1, 1269 ч. ч. 1, 2, ст. 1270 ч. 1 ЦК України, подавши заяву про прийняття спадщини приватному нотаріусу м. Христинівка Черкаської області Осика Л. М. за місцем відкриття спадщини у встановлений шестимісячний строк (а. с. 43). Після смерті [PERSON] спадкоємцем за правом представлення відповідно до ст. 1266 ЦК України є його внучка [PERSON] (третя особа), яка подала заяву про прийняття спадщини (а.с. 44). Проте як вбачається із вказаної заяви батько останньої [PERSON] (син спадкодавця [PERSON]) помер [INFO] року, тобто до смерті спадкодавця [PERSON], Оскільки відповідно до змісту ч. 1ст. 1241 ЦК України право на обов'язкову часту незалежно від змісту заповіту мають лише малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки, які були в живих на час смерті спадкодавця, а [PERSON] - батько [PERSON] не був в живих на час смерті спадкодавця [PERSON], [PERSON] не набула право на обов'язкову частку в спадщині після смерті [PERSON] До спадкового майна померлого [PERSON] належить право власності на земельну ділянку, кадастровий номер [NUMBER], розташовану на території Сухоярської сільської ради Ставищенського району Київської області, площею 2,7838 га, цільове призначення - ведення товарного сільськогосподарського виробництва, право на яку посвідчувалося державним актом на право власності на земельну ділянку на бланку серії [NUMBER], виданим на підставі розпорядження Ставищенської райдержадміністрації від 27 липня 2005 року №290, який був зареєстрований 16 січня 2006 року в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010634900105. Другий примірник державного акту зберігається в архіві Держземагенства в Ставищенському районі Київської області, що підтверджується копією вказаного державного акта (а.с.10) та витягом з Державного земельного кадастру на земельну ділянку (а. с. 11-13). Згідно висновку експерта-оцінювача ПП „Експерт ВМ" від 30 листопада 2016 року оціночна вартість даної земельної ділянки становить 47 324, 6 грн. (а.с. 16). Вищевказаний державний акт на земельну ділянку, виданого на ім'я спадкодавця [PERSON], був втрачений, про що 30 вересня 2016 року в газеті «Сільські обрії» за №74 (93989) було опубліковане відповідне оголошення (а.с. 14). Приватний нотаріус Христинівського нотаріального округу Черкаської області Осика Л.М. 16 листопада 2016 року за №1198/02-31 відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищевказану земельну ділянку через відсутність правовстановлюючого документу - державного акту на право власності на вказану земельну ділянку (а.с. 23). Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 182 ЦК України передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації, а порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість і підстави відмови в ній установлюються законом. Відповідно до ст. 2 Закону „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Як встановлено ч.1, ч. 5 статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 125 Земельного Кодексу України право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно статті 79 Земельного Кодексу України земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. Законодавством також встановлено, що межі земельних ділянок визначаються в технічній документації із землеустрою та в натурі (на місцевості). У відповідності до вимог статті 79-1 Земельного Кодексу України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об'єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Земельна ділянка може бути об'єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. Відповідно п. „а" ч. 1 ст. 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання прав. Таким чином, враховуючи що після смерті 12.08.2014 року [PERSON] право на спадщину за заповітом на вищевказану земельну ділянку набув позивач, та враховуючи, що вказана земельна ділянка внесена до Державного земельного кадастру і може у відповідності до статті 79-1 Земельного Кодексу України бути об'єктом цивільних прав, що підтверджується витягом з державного земельного кадастру про земельну ділянку (а. с. 11-13), проте позивач через відсутність (втрату) державного акта на земельну ділянку не може отримати свідоцтво про право на спадщину на дане майно, - позов підлягає задоволенню, за позивачем слід визнати право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] на вищевказану земельну ділянку. Оскільки Ставищенська РДА до пред'явлення позову про визнання права на спадщину за законом та під час розгляду справи не оспорювала цього права, відповідно до змісту ст. 88 ЦПК України на неї не може бути покладений обов'язок по відшкодуванню судових витрат.

Outcome: approved