Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-01 00:00:00

Заступник прокурора Київського району міста Харкова звернувся до суду в інтересах неповнолітньої [PERSON] до Харківського національного університету міського господарства імені [PERSON] про зобовязання проведення перерахунку стипендії та її сплати. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що з 01.09.2014 року по теперішній час [PERSON] є студентом Харківського національного університету міського господарства імені [PERSON], яку наказом ректора інституту № 1070-03 зараховано на навчання поза конкурсом відповідно до вимог ст. 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», як дитину шахтаря. Позивач зазначає, що відповідно до порядку призначення і виплати стипендій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2004 р. N 882 соціальні стипендії виплачуються раз на місяць на підставі нормативно-правових актів на отримання державних пільг і гарантій для окремих категорій громадян. Вивченням особової справи [PERSON] встановлено, що на момент вступу до Харківського національного університету міського господарства імені [PERSON] її батько [PERSON] мав стаж роботи шахтарем під землею тривалістю більше 15 років, що підтверджується довідкою управління Пенсійного фонду України в м. Шахтарську та Шахтарського району Донецької області № 5393/09 від 04.07.2014 про наявність підземного стажу та копією трудової книжки, які додаються до позову. За таких обставин, як вказує позивач, [PERSON] відповідно до п.7 ст. 3, ч.2 ст.62, пп. 12 п.2 розділу XV Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про вищу освіту», ч. 1 ст. 5, ч. 3 ст.10 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» має право на отримання соціальної стипендії у розмірі прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб. Посилаючись на результати перевірки позивач вказує, що що адміністрацією Харківського національного університету міського господарства імені [PERSON], всупереч вимогам чинного законодавства, с Позивач вказує, що зазначені дії призвели до утворення заборгованості по виплаті стипендії [PERSON] за період з жовтня 2014 року по квітень 2015 року на загальну суму 2600,59 грн. За вказаних обставин, заступник прокурора Київського району м. Харкова звернувся до суду в інтересах неповнолітньої [PERSON] за захистом порушених прав та законних інтересів. В судовому засіданні представник позивача [PERSON], яка діє на підставі перевірених судом повноваженнях, підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити в повному обсязі на підставах, викладених в позовній заяві. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON], яка діє на підставі перевірених судом повноваженнях, не визнала позовні вимоги, заперечувала проти їх задоволення в повному обсязі, пояснивши, що нарахування та виплата стипендії [PERSON] здійснювалось відповідно до вимог чинного законодавства України, зокрема на підставі Закону України «Про вищу освіту», постановами Кабінету Міністрів України від 12 липня 2004 року за № 882 «Порядок призначення і виплати стипендій» (зі змінами), № 165 «Деякі питання стипендіального забезпечення» (зі змінами). Суд, заслухавши думки присутніх сторін, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, обєктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до наступного. Відповідно до ст. 121 Конституції України на прокуратуру, як на єдину систему, покладається представництво інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених законом. Згідно з ч.2 ст. 45 ЦПК України з метою представництва інтересів громадянина або держави в суді прокурор в межах повноважень, визначених законом, звертається до суду з позовною заявою. Відповідно до ст. 36-1 Закону України «Про прокуратуру» та ст. 45 ЦПК України представництво прокуратурою інтересів громадянина та держави у суді полягає у здійсненні прокурорами від імені держави процесуальних та інших дій, спрямованих на захист у суді інтересів держави або громадянина у випадках, передбачених законом. Підставою представництва в суді інтересів громадянина є його неспроможність через фізичний стан, недосягнення повноліття, похилий вік, недієздатність або обмежену дієздатність самостійно захистити свої порушені чи оспорюванні права або реалізувати процесуальні повноваження. Підставою звернення прокурора до суду з цією заявою в інтересах неповнолітньої [PERSON] є не спроможність останньої через недосягнення повноліття самостійно захистити право на отримання стипендії, яке передбачено Законом України «Про підвищення престижності шахтарської праці». Судом встановлено, що [PERSON] є студентом Харківського національного університету міського господарства імені [PERSON], яку наказом ректора інституту № Харківського національного університету міського господарства імені [PERSON] 1070-03 зараховано на навчання поза конкурсом відповідно до вимог ст. 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», як дитину шахтаря. Відповідно до п. 7 ст. 3 Закону України «Про вищу освіту» формування і реалізація державної політики у сфері вищої освіти за безпечується шляхом надання особам, які навчаються у вищому навчальному закладі, пільг і соціальних гарантій у порядку, встановленому законодавством. Згідно з ч.2 ст. 62 Закону України "Про вищу освіту" особи, які навчаються у вищому навчальному закладі за денною формою навчання, за рахунок коштів державного та місцевого бюджетів мають право на отримання стипендій у встановленому законодавством порядку. Частиною 1 ст. 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» передбачено, що особам, батьки яких мають стаж підземної роботи не менш як 15 років або які загинули в наслідок нещасного випадку на виробництві чи стали інвалідами І або II групи, гарантується виплата стипендії за рахунок коштів державного бюджету в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб. У відповідності до ч. 3 ст. 10 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» Закони України та інші нормативно -правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, до приведення їх у відповідність із цим Законом діють у частині, що не суперечить цьому Закону. Законом України "Про Державний бюджет на 2014 рік" встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб у сумі 1218 грн. На момент вступу до Харківського національного університету міського господарства імені [PERSON] її батько [PERSON] мав стаж роботи шахтарем під землею тривалістю більше 15 років, що підтверджується довідкою управління Пенсійного фонду України в м. Шахтарську та Шахтарського району Донецької області № 5393/09 від 04.07.2014 про наявність підземного стажу та копією трудової книжки, які були досліджені під час судового розгляду. Таким чином, [PERSON], відповідно до п.7 ст. 3, ч.2 ст.62, пп. 12 п.2 розділу XV Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про вищу освіту», ч. 1 ст. 5, ч. 3 ст.10 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» має право на отримання соціальної стипендії у розмірі прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб. Адміністрацією Харківського національного університету міського господарства імені [PERSON], всупереч вимогам чинного законодавства України, з жовтня 2014 року по квітень 2015 року [PERSON] стипендія нараховувалася наступним чином: в жовтні листопаді 2014 року в розмірі 803 грн., в грудні 2014 року 820,52 грн., в січня 2015 року 834,39 грн., в лютому 2015 року 857,75 грн., в березні 2015 року 881,84 грн., в квітні 2015 року 924,91 грн. та була нижчою за рівень прожиткового мінімуму, що підтверджується довідкою вказаного університету про нарахування стипендії. Зазначені дії відповідача призвели до утворення заборгованості по виплаті стипендії [PERSON] за період з жовтня 2014 року по квітень 2015 року на загальну суму 2600,59 грн. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, як такі, що відповідають діючому законодавству України, тобто ч.1 ст. 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» якою передбачено, що особам, батьки яких мають стаж підземної роботи не менш як 15 років або які загинули в наслідок нещасного випадку на виробництві чи стали інвалідами І або II групи, гарантується виплата стипендії за рахунок коштів державного бюджету в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб. Суд не погоджується з доводом представника відповідача проте, що при нарахуванні стипендії конкретний розмір пільги для зазначеної категорі ї осіб, під яку підпадає [PERSON] встановлюється Постановою Кабінету Міністрів України за № 882 та Постановою Кабінету Міністрів Українивід 5 березня 2008 р. № 165 «Деякі питання стипендіального забезпечення» в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 25.07.2012 № 703. [PERSON] при нарахуванні їй стипендії,\~\~підпадає під дію Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», обмежень для дії цього Закону на цей час не встановлено, в подальшому при нарахуванні їй стипендії необхідно користуватися вказаним Законом. За таких обставин, суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача на користь [PERSON] заборгованість по виплаті їй соціальної стипендії за період з жовтня 2014 року по квітень 2015 року в розмірі 2600,59 грн. Разом з тим, позовні вимоги в частині зобовязання відповідача проводити в подальшому виплату стипендії [PERSON] в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб суд вважає не відповідають положенням ст. 15 ЦК України, про те, що кожна особа має право на захист свого цивільного права лише у разі його порушення, невизнання або оспорювання, або на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Стаття 1 ЦПК України передбачає, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. За ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Таким чином, закон не передбачає захист судом цивільних прав та інтересів на майбутнє, якщо на день розгляду справи вони ще не порушені і спору з цього приводу не виникло. У звязку з чим суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог в цій частині. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а якщо позов удоволений частково, судові витрати присуджуються позивачу пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Виходячи з цього, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судові витрати, а саме судовий збір в розмірі 243,60 грн. На підставі наведеного,

Outcome: partial