Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Суворовського районного суду м. Одеси з позовом до Одеської обласної ради, третя особа Департамент охорони здоров`я Одеської обласної державної адміністрації про визнання незаконним рішення щодо його звільнення та про поновлення на роботі, а саме просив суд: - визнати незаконним та скасувати рішення Одеської обласної ради за № 987-VІІ «Про звільнення [PERSON] з посади головного лікаря комунального некомерційного підприємства «Одеський обласний лікарсько-фізкультурний диспансер» Одеської обласної ради». - поновити його ( [PERSON] ) на посаді головного лікаря комунального некомерційного підприємства «Одеський обласний лікарсько-фізкультурний диспансер» Одеської обласної ради». Позивач обґрунтував свої вимоги тим, що він на підставі контракту від 09 лютого 2018 року, укладеного між ним та Одеською обласною державною адміністрацією, обіймав посаду головного лікаря комунального некомерційного підприємства «Одеський обласний лікарсько- фізкультурний диспансер» Одеської обласної ради». Як зазначає позивач, 29 червня 2019 року із офіційного Інтернет сайту Одеської обласної ради він випадково дізнався, що 19 червня 2019 року, Одеською обласною радою було прийняте рішення за № 987-VІІ «Про звільнення [PERSON] з посади головного лікаря комунального некомерційного підприємства «Одеський обласний лікарсько-фізкультурний диспансер» Одеської обласної ради». Вищевказане рішення позивач вважає незаконним та таким що порушує його трудові права як громадянина передбачені та гарантовані ч.6, статті 43 Конституції України в частині захисту від незаконного звільнення. Так позивач зокрема зазначив, що він був звільнений с посиланням на пункт який в укладеному із ним контракті взагалі відсутній. Його ( [PERSON] ) звільнення відбулося під час перебування на стаціонарному лікуванні. Під час підготовки та ухвалення оскаржуваного рішення, з боку відповідача було порушено Реґламент Одеської обласної ради; Підставою для його (позивача) звільнення стали результати перевірки КП «Одеський обласний лікарсько-фізкультурний диспансер» Одеської обласної ради», яка була проведена з порушенням вимог діючого законодавства України. В судове засідання з`явився представник позивача [PERSON] - [PERSON] , позовні вимоги підтримав та просив задовольнити у повному обсязі. В судове засідання представник відповідача Одеської обласної ради не з`явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена судом належним чином, про що в матеріалах справи є письмові докази ( арк.сп.256); Представник відповідача Одеської обласної ради була присутньою у інших судових засіданнях по даній справі, позовні вимоги не визнала, та заперечувала проти їх задоволення. В судове засідання представник третьої особи Департаменту охорони здоров`я Одеської обласної державної адміністрації не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений судом належним чином ( арк.сп.262-261); До суду надійшли письмові заперечення від представника відповідача Одеської обласної ради, просить суд в задоволенні вищевказаного позову відмовити з наступних підстав: Так, стороною відповідача було зазначено, що КНП «Одеський обласний лікарсько-фізкультурний диспансер» Одеської обласної ради» здійснює свою діяльність, зокрема, на підставі Статуту, затвердженого рішення обласної ради від 22 вересня 2017 року № 511 -VII. Повноваження головного лікаря підприємства визначені контрактом від 09 лютого 2018 року. Пунктом 3.10. Статуту встановлено, що підприємство може надавати платні послуги в порядку і межах, встановлених чинним законодавством. Калькуляції та зразки договорів (контрактів) на такі послуги повинні бути узгодженими з органом управління (Департаментом охорони здоров`я Одеської обласної державної адміністрації) та уповноваженим органом власника (управлінням обласної ради з майнових відносин). Також підпунктом б) пункту 5.3. контракту встановлено, що керівник достроково звільняється з посади, а контракт розривається відповідно до рішення Власника (обласної ради), зокрема, у разі одноразового грубого порушення Керівником законодавства чи обов`язків, передбачених контрактом та статутом, в результаті чого для установи (закладу) настали значні негативні наслідки (нанесено збитки, виплачено штрафні санкції і т.п.). Перелік платних послуг, які надаються в державних і комунальних закладах охорони здоров`я та вищих медичних навчальних закладах затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 вересня 1996 року № 1138. Однак, комісією, яка створена Департаментом охорони здоров`я Одеської обласної державної адміністрації для комплексної перевірки підприємства, встановлено, що: - \~ \~ \~ \~підприємством не затверджено положення про платні послуги; - \~ \~ \~ \~перелік існуючих на підприємстві платних послуг не відповідає переліку платних послуг, які дане підприємство може надавати - \~ \~ \~ \~порушення у веденні кадрового діловодства та медичної документації. Представник відповідача зазначив, що перед тим, як приступити до розрахунку вартості платних послуг та до безпосереднього їх надання, на підприємстві повинно бути затверджене Положення про платні послуги, яке має містити: загальні положення (нормативні акти, згідно з якими підприємство надає платні послуги, назви підрозділів чи посади лікарів, які їх надають, підстави, які дають право надавати медичні послуги); перелік платних медичних послуг; вартість платних послуг (визначається порядок формування тарифів на платні медичні послуги, назви складових, які входять у їх вартість); способи оплати наданих медичних послуг; розподіл та використання коштів за надані платні медичні послуги (зазначаються і обґрунтовуються видатки, на які будуть спрямовані кошти за надані платні послуги). Натомість, головним лікарем підприємства виданий наказ від 26 січня 2018 року № 21 «Про введення в дію платних послуг», яким був затверджений склад лікарсько-консультативної комісії з проведення диспансерного огляду, встановлення діагнозу, обґрунтованості видачі допуску (не допуску) особам до зайняття фізичною культурою і спортом, а також перелік платних послуг, які будуть надаватися підприємством, та категорії населення, яким проходження медичного огляду надається на безоплатній основі. На думку представника відповідача, здійснені позивачем дії не відповідають вказаним вище вимогам законодавства, оскільки підприємство є закладом третього рівня надання медичної допомоги, проведення медичних обстежень належить безпосередньо до функцій закладів охорони здоров`я, які надають медичну допомогу першого та другого рівня. Зазначені вище порушення головним лікарем комунального некомерційного підприємства «Одеський обласний лікарсько-фізкультурний диспансер» Одеської обласної ради» Пастернаком І.О. вимог чинного законодавства стали підставою для прийняття рішення про його звільнення. 27.09.2019р. від представника позивача [PERSON] [PERSON] до суду надійшла письмова відповідь на відзив від 09.08.2019р. в якому зазначено, що з твердженнями представника відповідача не згодні посилаючись на наступне. Як зазначає. представник позивача КНП " Одеський обласний лікарсько-фізкультурний диспансер " - є неприбутковим закладом охорони здоров`я, унітарним комунальним підприємством, що діє на підставі Статуту та на основі комунальної власності територіальних громад, сіл, селищ, міст, області. Власником КНП «ООЛФД» ООР» є Одеська обласна рада. Відповідно до ч.1 ст. 104 Цивільного кодексу України (далі - ЦКУ) юридична особа припиняється в результаті передання всього майна, прав?та обов`язків іншим юридичним особам - правонаступникам (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або в результаті ліквідації. 16 червня 2017 року на сесії Одеської обласної ради у зв`язку із необхідністю приведення діяльності Комунальної установи «Одеський обласний лікарсько-фізкультурний диспансер» у відповідність з Концепцією реформи фінансування системи охорони здоров`я України, схваленої розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 року № 1013-р було прийнято рішення про припинення КУ «Одеський обласний лікарсько-фізкультурний диспансер» шляхом її перетворення на комунальне некомерційне підприємство «Одеський обласний лікарсько-фізкультурний диспансер» Одеської обласної ради». Представник позивача посилається на позицію Конституційного суду України, викладену у Рішенні Конституційного суду України від 29 травня 2002 року по справі № 1-13/2002 щодо офіційного тлумачення терміну «безоплатність медичної допомоги» зокрема, але не виключно в комунальних закладах, Підприємство надає спеціалізовану безоплатну медичну допомогу громадянам у повному обсязі, задовольняючи потреби у збереженні або відновленні здоров`я жителів Одеської області, а також юридичних осіб всіх форм власності та фізичних осіб в рамках договірних взаємовідносин. З урахуванням зазначеної офіційної позиції Конституційного Суду України безоплатність медичної допомоги зокрема у комунальних закладах охорони здоров`я не виключає такої можливості фінансування цієї галузі за рахунок розвитку позабюджетних механізмів залучення додаткових коштів, у тому числі і шляхом створення лікарняних кас (спілок, фондів), діяльність яких має бути врегульована законом. Джерелами таких додаткових надходжень на фінансування галузі охорони здоров`я в цілому можуть бути і встановлені законом офіційні прямі платежі населення за медичні послуги другорядного значення, і відомчі асигнування на утримання медичних закладів, і надходження від проведення благодійних акцій і заходів, і кошти міжнародних програм гуманітарної допомоги, і пожертвування громадських, релігійних благодійних організацій та меценатів, і страхові внески роботодавців у системі обов`язкового державного медичного страхування, і фінансування компаній-організаторів \~ \~ \~ \~добровільного медичного страхування, і ресурси нагромаджувальних програм територіальних громад, і державні медичні позики тощо. Відповідно до п. 3.10 Статуту Підприємства, Підприємство може надавати платні послуги в порядку і межах, встановлених чинним законодавством. Калькуляції та зразки договорів (контрактів) на такі послуги ювинні бути узгодженими з органом управління та уповноваженим органом власника. В умовах обмеженого фінансування та з метою оптимізації надання спеціалізованої медичної допомоги Підприємство в своїй діяльності користується нормами Постанови Кабінету Міністрів України від 17.09.1996 року за №1138, якою затверджено перелік платних послуг, які надаються в державних і комунальних закладах охорони здоров`я та вищих медичних навчальних закладах, при цьому залишаючи пріоритетним надання безоплатних послуг для: \~ \~ \~ \~дітей-вихованців ДЮСШ, ШВСМ, СДЮШОР, ЦОП державної та комунальної форми власності; заслужених тренерів України; майстрів спорту України, в тому числі міжнародного класу; кандидатів в майстри спорту; олімпійських чемпіонів; спортсменів інваспорту; дітей-спортсменів шкіл-інтернатів; дітей сиріт; дітей з багатодітних сімей; учасників Антитерористичної операції, а з 30 квітня 2018 року - учасників Операції Об`єднаних Сил та їх дітей. Відповідно до п. 8 зазначеного вище Положення за № 1138, зокрема, але не виключно комунальними медичними закладами платно надаються періодичні профілактичні медичні огляди. Представник позивача зазначив, що Підприємство має статус лікувально-профілактичного закладу відповідно до Наказів МОЗ № 273 від 14.09.1998року та за № 385 від 28.10.2002 року. Відповідно до п. 1 Наказу Міністерства молоді та спорту за № 3139 від 25.07.2017року затверджено перелік закладів охорони здоров`я, які мають право на проведення медичних оглядів та надання медичного допуску особам до занять ффичною культурою і спортом, до яких відноситься КНП «ООЛФД» ООР». Відповідно до п. 1 Положення про лікарсько- фізкультурний диспансер, затвердженого Наказом МОЗ України 17.06.2014року за № 401 - диспансер є закладом охорони здоров`я державної та комунальної форм власності, призначеним для проведення медичного забезпечення осіб, які займаються фізичною культурою і спортом, а також надання лікувально- консультативної допомоги зазначеним особам та іншим верствам населення для відновлення здоров`я і працездатності засобами лікувальної фізкультури. Згідно п. 2 вказаного наказу, диспансер також надає комплекс профілактичних заходів спортсменам та особам, які займаються фізичною культурою. Зазначене вище дає змогу вказати, що відповідно до Положення за № 1138, підприємство має право здійснювати профілактичні медичні огляди. Перелік та вартість медичних послуг, який надається Підприємством на виконання п. 3.10 Статуту Підприємтва встановлюється на підставі затверджених Начальником управління обласної ради з майнових відносин тарифів на послуги з охорони здоров`я, погоджених з Директором Департаменту охорони здоров`я ОДА та складається з переліку медичних послуг, які Підприємство має право надавати згідно чинного законодавства України. Перелік тарифів на послуги з охорони здоров`я (медичний огляд) узгоджений 25.05.2019 року та містить також карточку розрахунку тарифу Медичної процедури (послуги) для кожної медичної процедури з затвердженого переліку. Таким чином, платні послуги надаються Підприємством за погодженням Департаменту охорони здоров`я та у розмірі, встановленим управлінням обласної ради з майнових відносин тарифів на послуги з охорони здоров`я. Керівництвом КНП «ООЛФД`ООР» затверджене положення «Про платні послуги». Слід зазначити, що будь-яке погодження зі сторони Департаменту охорони здоров`я або Управління з майнових відносин Одеської обласної ради положення про платні послуги чинним законодавством не передбачено, як і не передбачено й його затвердження Підприємством. Незважаючи на вказане, на виконання вимог Довідки про проведення перевірки, Підприємство повідомило Департамент охорони здоров`я ОДА листом № 173 від 18.06.2019 року про затвердження положення про платні послуги. Однак будь-якої відповіді або заперечення щодо надання платних послуг на підставі положення отримано не було. На думку представника позивача з боку Департаменту охорони здоров`я були вчинені порушення, а саме: - 23 січня 2019 року Департаментом проведено незаконну перевірку, на підставі наказу Одеської обласної державної адміністрації від 29 грудня 2018 року, яким перевірка планувалась на 08 січня 2019 року. В результаті проведеної перевірки департаментом була надана довідка, яку Підприємство отримало через 2 місяці, а саме 26 березня 2019 року. Надання вказаної довідки суперечить Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», Постанові КМУ «Деякі питання проведення перевірок органів державного нагляду», якими передбачено, що єдиним документом який складається в результаті перевірки є акт перевірки, який складається і підписується комісією в останній день перевірки; - тарифи, узгоджені Департаментом разом з Управлінням з майнових відносин, є затвердженими після проведення перевірки, а саме 27 травня 2019 року, що підтверджує факт правомірності надання платних послуг підприємством та спростовує викладене у відзиві на позовну заяву; - на виконання довідки Департаменту про проведення перевірки, Підприємством затверджено Положення про платні послуги, яке не передбачено чинним законодавством, і яке, до речі не використовується жодним медичним закладом Одеської області. Таким чином Департамент застосовує окремі вимоги до Підприємства, які не грунтуються на вимогах чинного законодавства. Крім іншого, навіть після затвердження, вказане Положення з боку Департаменту жодним чином не погоджується або не спростовується; - якщо взяти до уваги викладене у відзиві, то Положення про платні послуги затверджене з боку Підприємства до звільнення головного лікаря, а саме 18 червня 2019 року, що не може бути підставою звільнення. Суд, вивчивши матеріали справи, вислухавши сторони по справі, вважає, про те, що позовні вимоги є обґрунтованими, доказаними, тому підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, про те, що 09.02.2018 року між [PERSON] та Одеською обласною державною адміністрацією в особі голови обласної адміністрації Степановим М.В. укладений контракт, згідно із яким [PERSON] на підставі відповідного рішення обласної ради від 22 вересня 2017 року № 517- VII приймається на посаду головного лікаря комунального некомерційного підприємства «Одеський обласний лікарсько-фізкультурний диспансер» Одеської обласної ради», що розташований за адресою: 65012, м. Одеса, 2-й Куліковський провулок, 4, і є об`єктом права спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області, правління яким здійснює Одеська обласна рада (арк.сп.15-21); Згідно із п.1.2 Контракту на підставі контракту виникають трудові відносини між Керівником і Наймачем. Відповідно до п.п. 1.3., 1.4, 1.5 Контракту, керівник є повноважним представником Підприємства під час реалізації прав та виконанні обов`язків, передбачених законодавством України, статутом Підприємства та цим контрактом. Керівник діє на засадах єдиноначальності. Керівник підзвітний та підконтрольний Власнику та Наймачеві в особі Департаменту охорони здоров`я Одеської обласної державної адміністрації (далі - орган управління) у всіх питаннях статутної, фінансової, організаційно-господарської діяльності Підприємства, забезпечення збереження та ефективності використання її майна. Відповідно до наказу Департаменту охорони здоров`я Одеської обласної державної адміністрації за № 30 від 18.01.2019року, вбачається про те, що були внесені зміни до п. 1 наказу Департаменту охорони здоров`я Одеської обласної державної адміністрації від 29.12.2018 року за №164, затвердивши дату проведення комплексної перевірки 23.01.2019 року - 24.01.2019року. Доповнено склад комісії для проведення комплексної перевірки роботи комунального некомерційного підприємства «Одеській обласний лікарсько- фізкультурний диспансер» Одеської обласної ради», який міститься в матеріалах справи (арк.сп.23); З матеріалів справи вбачається, про те, що на підставі наказів Департаменту охорони здоров`я Одеської обласної державної адміністрації від 29 грудня 2018 року за № 164 та від 18.01.2019року за № 30 проведено комплексну перевірку комунального некомерційного підприємства «Одеський обласний лікарсько-фізкультурний диспансер» Одеської обласної ради, що підтверджується довідкою про проведення комплексної перевірки комунального некомерційного підприємства «Одеський обласний лікарсько-фізкультурний диспансер» Одеської обласної ради (арк.сп.70-83). Відповідно до\~письмового висновку\~комісії вбачається\~про те,\~що робота КНП «Одеський обласний лікарсько-фізкультурний диспансер» Одеської обласної ради в частині надання медичної допомоги визнана задовільною, в частині фінансово-економічної діяльності визнана, як незадовільна, зокрема виявлені грубі порушення у наданні платних послуг населенню міста Одеси та Одеської області. Для усунення виявлених недоліків: 1.Зупинити надання платних послуг в КНП «Одеський обласний лікарсько-фізкультурний диспансер» Одеської обласної ради до затвердження порядку надання платних послуг Департаментом охорони здоров`я облдержадміністрації; 2. \~ \~ \~ \~Підготувати проект положення про КНП «Одеський обласний лікарсько-фізкультурний диспансер» Одеської обласної ради та надати на затвердження до Департаменту охорони здоров`я облдержадміністрації; 3.Провести розрахунки вартості платних послуг з обов`язковим урахуванням хронометражу робочого часу та надати на погодження до Департаменту охорони здоров`я облдержадміністрації та Управління обласної ради з майнових відносин Одеської обласної ради; 4. \~ \~ \~ \~Внести зміни до Статуту КНП «Одеський обласний лікарсько- фізкультурний диспансер» Одеської обласної ради та надати проект статуту для погодження з Департаментом охорони здоров`я облдержадміністрації та Управління обласної ради з майнових відносин Одеської обласної ради; 5.Усунути та врахувати в подальший роботі недоліки виявлені у ведені кадрового діловодства, дотримуватись Правил організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 22.06.2015 №1000/5 та Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників (зі змінами), затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерством соціального захисту населення від 29.03.1997 №58; 6.КНП «Одеський обласний лікарсько-фізкультурний диспансер ООР», про проведену роботу з усунення недоліків та врахування рекомендацій наданих комісією при перевірці відзвітувати до Департаменту в термін до 05.04.2019р. Дана довідка була складена та підписана Головою комісії - Заступником директора Департаменту - начальник управління координації реформ Департаменту охорони здоров`я Одеської обласної державної адміністрації [PERSON] В [PERSON] , Співголовами комісії: Головою постійної комісії з питань охорони здоров`я та соціальної політики Одеської обласної ради [PERSON] .; Головою постійної комісії з питань управління майном спільної власності територіальних громад області Одеської обласної ради Юрко О.І.; Секретар - Начальник медичного управління Департаменту охорони здоров`я Одеської обласної державної адміністрації [PERSON] ., та іншими членами комісії ( арк.сп.70-84); Із матеріалів справи вбачається, а також спростовується твердження представника відповідача Одеської обласної\~ради \~про викладені в довідці обставини, а саме те, про те, що підприємством не затверджено положення про платні послуги, оскільки 27.05.2019року перелік тарифів на послуги з охорони здоров`я, що надає КНП «Одеський обласний лікарсько-фізкультурний диспансер» Одеської обласної ради», який узгоджений з Директором Департаменту охорони здоров`я Одеської обласної державної адміністрації [PERSON] та начальником управління з майнових відносин Одеської обласної ради [PERSON] В [PERSON] ., а також затверджені головним лікарем КНП «Одеський обласний лікарсько-фізкультурний диспансер» Одеської обласної ради» - Пастернаком І.О. (арк.сп.106). Суд, вважає правомірною позицію позивача [PERSON] та його представника, про те, що з метою надання спеціалізованої медичної допомоги Підприємство в своїй діяльності користується нормами Постанови Кабінету Міністрів України від 17.09.1996 року за №1138, якою затверджено перелік платних послуг, які надаються в державних і комунальних закладах охорони здоров`я та вищих медичних навчальних закладах, при цьому залишаючи пріоритетним надання безоплатних послуг для: \~ \~ \~ \~дітей-вихованців ДЮСШ, ШВСМ, СДЮШОР, ЦОП державної та комунальної форми власності; заслужених тренерів України; майстрів спорту України, в тому числі міжнародного класу; кандидатів в майстри спорту; олімпійських чемпіонів; спортсменів інваспорту; дітей-спортсменів шкіл-інтернатів; дітей сиріт; дітей з багатодітних сімей; учасників Антитерористичної операції, а з 30 квітня 2018 року - учасників Операції Об`єднаних Сил та їх дітей. Відповідно до п. 8 зазначеного вище Положення за № 1138, зокрема, але не виключно комунальними медичними закладами платно надаються періодичні профілактичні медичні огляди. В суді віднайшли своє підтверджені обставини про те, що КНП «ООЛФД» є єдиною у реґіоні спеціалізованою установою, що підтверджується статусом лікувально-профілактичного закладу відповідно до Наказів МОЗ за № 273 від 14.09.1998 року та за № 385 від 28.10.2002 року. Крім того, відповідно до п. 1 Наказу Міністерства молоді та спорту за № 3139 від 25.07.2017року затверджено перелік закладів охорони здоров`я, які мають право на проведення медичних оглядів та надання медичного допуску особам до занять фіичною культурою і спортом, до яких в межах м. Одеси та Одеської області відноситься КНП «ООЛФД» ООР». Відповідно до п. 1 Положення про лікарсько- фізкультурний диспансер, затвердженого Наказом МОЗ України 17.06.2014року за № 401, диспансер є закладом охорони здоров`я державної та комунальної форм власності, призначеним для проведення медичного забезпечення осіб, які займаються фізичною культурою і спортом, а також надання лікувально- консультативної допомоги зазначеним особам та іншим верствам населення для відновлення здоров`я і працездатності засобами лікувальної фізкультури. Згідно п. 2 вказаного наказу, диспансер також надає комплекс профілактичних заходів спортсменам та особам, які займаються фізичною культурою. Зазначене вище дає змогу вказати, що відповідно до Положення № 1138, підприємство має право здійснювати профілактичні медичні огляди. Перелік та вартість медичних послуг, який надається Підприємством на виконання п. 3.10 Статуту Підприємтва встановлюється на підставі затверджених Начальником управління обласної ради з майнових відносин тарифів на послуги з охорони здоров`я, погоджених з Директором Департаменту охорони здоров`я ОДА та складається з переліку медичних послуг, які Підприємство має право надавати згідно чинного законодавства України. Перелік тарифів на послуги з охорони здоров`я (медичний огляд) узгоджений 25.05.2019 року та містить також карточку розрахунку тарифу Медичної процедури (послуги) для кожної медичної процедури з затвердженого переліку. Таким чином, платні послуги надаються Підприємством за погодженням Департаменту охорони здоров`я та у розмірі, встановленим управлінням обласної ради з майнових відносин тарифів на послуги з охорони здоров`я. Судом встановлено про те, що КНП «Одеській обласний лікарсько- фізкультурний диспансер» Одеської обласної ради» неодноразово повідомляло начальника Управління Обласної ради з майнових питань Лунгула В.В. про надання підприємством платних послуг, а перелік тарифів на медичні послуги був узгоджений та затверджений з Департаментом охорони здоров`я облдержадміністрації та Управління Обласної ради з майнових питань від 27.02.2018року, що підтверджується листом за № 40 від 12.02.2018року (арк.сп.198); листом за № 201 від 12.10.2018року (арк.сп.125-126); листом за № 88 від 21.05.2019року (арк.сп.144-146), узгодженим переліком тарифів на медичні послуги від 27.02.2018року (арк.сп.170); Крім того, КНП «Одеській обласний лікарсько- фізкультурний диспансер» Одеської обласної ради» направляло до Департаменту охорони здоров`я обласної державної адміністрації лист за № 46 від 20.02.2018року, в якому просило погодити типовий договір про надання медичних послуг КНП «Одеській обласний лікарсько- фізкультурний диспансер» Одеської обласної ради» (арк.сп.196). Згідно відповіді на вищевказаний лист, Департамент охорони здоров`я обласної державної адміністрації повідомив головного лікаря КНП «Одеській обласний лікарсько- фізкультурний диспансер» Одеської обласної ради» про те, що типовий договір про надання платних медичних послуг не потребує погодження Департаменту охорони здоров`я обласної державної адміністрації (арк.сп.197). Судом досліджена пояснювальна записка до проекту рішення Одеської обласної ради «Про звільнення [PERSON] з посади головного лікаря комунального некомерційного підприємства «Одеський обласний лікарсько-фізкультурний диспансер» Одеської обласної ради» з якої вбачається наступне (арк.сп.218-219): Комунальним некомерційним підприємством «Одеський обласний лікарсько-фізкультурний диспансер» не затверджено положення про платні послуги. Натомість виданий наказ Підприємства від 26.01.2018року за №21 «Про введення в дію платних послуг» (далі Наказ), який затверджений керівником закладу, що не відповідає законодавству. Не проведені розрахунки вартості платних послуг з обов`язковим урахуванням хронометражу робочого часу. Також виявлені грубі порушення у наданні платних послуг населенню міста Одеси та Одеської області. Перелік платних послуг в закладі не відповідає переліку платних послуг, який може надавати заклад відповідно до постанови КМУ від 17.09.1996 №1138 «Про затвердження переліку платних послуг, які надаються в державних і комунальних закладах охорони здоров`я та вищих медичних навчальних закладах». На момент перевірки 20.03.2019 року в комунальному некомерційному підприємстві «Одеський обласний лікарсько-фізкультурний диспансер» діяли тарифи, затвердженні 27.02.2018 року, що суперечить постанові КМУ від 27.12.2017року за №1075 «Про затвердження Методики розрахунку вартості послуги з медичного обслуговування». Ініційовано перед головою Одеської обласної ради (Власник) розірвання трудових відносин з головним лікарем комунального некомерційного підприємства «Одеський обласний лікарсько-фізкультурний диспансер» Одеської обласної ради» Пастернак І.О. згідно з п.5.2.6 контракту «у разі одноразового грубого порушення Керівником законодавства чи обов`язків, передбачених контрактом та статутом Установи, в результаті чого для установи настали значні негативні наслідки (нанесено збитки, виплачено штрафні санкції і т.п.)» п.5.2.і «у разі виявлення контрольно-ревізійним управлінням в Одеській області суттєвих порушень, про, що складено відповідний акт», а також п.8 статті 36, та п. 3 ст, 40 Кодексу законів про працю України у разі систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, з працівником розривається трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу. 19.06.2019р. Одеською обласною радою було прийняте рішення за № 987-VІІ «Про звільнення [PERSON] з посади головного лікаря комунального некомерційного підприємства «Одеський обласний лікарсько-фізкультурний диспансер» Одеської обласної ради» відповідно до пункту 20 частини першої статті 43 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», рішення обласної ради від 22 вересня 2006 року № 73-У «Про майно спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області, управління яким здійснює обласна рада», враховуючи результати комплексної перевірки комунального некомерційного підприємства «Одеський обласний лікарсько-фізкультурний диспансер» Одеської обласної ради», проведеної Департаментом охорони здоров`я та управлінням фізичної культури і спорту Одеської обласної державної адміністрації, постійною комісією обласної ради з питань охорони здоров`я та соціальної політики із залученням депутатів Одеської обласної ради, а також головою депутатської фракції політичної партії «Довіряй ділам», обласна рада вирішила звільнити [PERSON] з посади головного лікаря комунального некомерційного підприємства «Одеський обласний лікарсько-фізкультурний диспансер» Одеської обласної ради» з підстав передбачених підпунктом і п. 5.3 Контракту. відповідно до п.8 ч.1 ст. 36 КЗпПУ (а.с.22-23). Разом із тим, судом враховано, що наведені вище відомості перевірки КНП «ООЛФД»» оформлені у вигляді довідки від 26.03.2019року. Враховуючи вищевикладене, суд вважає про те, що вищевказана довідка не може бути підставою для її розгляду відповідачем Одеською обласною радою, в якості підстави для звільнення позивача [PERSON] Ч.2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. У відповідності\~до ч.1\~Закону України\~«Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» визначено сферу застосування Закону як заходи державного нагляду (контролю) - планові та позапланові заходи, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом; Відповідно до ч.3 ст.24 Господарського кодексу України - КНП «Одеський обласний лікарсько-фізкультурний диспансер» - є суб`єктом господарювання комунального сектору економіки. Абзац 15 ст.3 вказаного Закону визначає презумпцію правомірності діяльності суб`єкта господарювання у разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів допускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків суб`єкта господарювання та/або повноважень органу державного нагляду (контролю); Відповідно до ч.2 ст. 7 Закону «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» - на підставі наказу (рішення, розпорядження) оформляється посвідчення (направлення) на проведення заходу державного нагляду (контролю), яке підписується керівником органу державного нагляду (контролю) (головою державного колегіального органу) або його заступником (членом державного колегіального органу) із зазначенням прізвища, ім`я та по батькові і засвідчується печаткою. При тому, передбачених законом посвідчень або направлень з боку уповноваженого органу оформлено не було. За імперативним\~приписом ч.6\~ст.\~7\~Закону «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» -\~за результатами\~здійснення планового\~або позапланового\~заходу посадова\~особа органу\~державного нагляду\~(контролю)\~складає акт,\~який повинен\~містити такі\~відомості: дату складення акта; тип заходу (плановий або позаплановий); форма заходу\~(перевірка,\~ревізія,\~обстеження,\~огляд тощо); предмет державного нагляду (контролю); найменування органу державного нагляду (контролю), а також посаду, прізвище, ім`я та по батькові посадової особи, яка здійснила захід; найменування юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи - підприємця, щодо діяльності яких здійснювався захід. Посадова особа органу державного нагляду (контролю) зазначає в акті стан виконання вимог законодавства суб`єктом господарювання, а в разі невиконання - детальний опис виявленого порушення з посиланням на відповідну вимогу законодавства. В останній день перевірки два примірники акта підписуються посадовими особами органу державного нагляду (контролю), які здійснювали захід, та суб`єктом господарювання або уповноваженою ним особою, якщо інше не передбачено законом. Якщо суб`єкт господарювання не погоджується з актом, він підписує акт із зауваженнями. Зауваження суб`єкта господарювання щодо здійснення державного нагляду (контролю) є невід`ємною частиною акта органу державного нагляду (контролю). У разі відмови суб`єкта господарювання підписати акт посадова особа органу державного нагляду (контролю) вносить до такого акта відповідний запис. Один примірник акта вручається керівнику чи уповноваженій особі суб`єкта господарювання - юридичної особи, її відокремленого підрозділу, фізичній особі - підприємцю або уповноваженій ним особі в останній день заходу державного нагляду (контролю), а другий зберігається в органі державного нагляду (контролю). Оформлення підсумків перевірок саме у формі акту, також прямо визначено і профільними нормативами, такими як наказ Міністерства охорони здоров`я України від 03.11.2017року за № 1366 «Про затвердження уніфікованої форми акта, складеного за результатами проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо додержання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері господарської діяльності з медичної практики, що підлягає ліцензуванню». При тому, з боку відповідача така вимога закону дотримана не була, а замість акту що мав містити наведені вище відомості була складена «довідка», яка а ні за формою, а ні за змістом діючим законодавством не передбачена, що на думку суду виключає можливість застосування такого засобу фіксації проведеної перевірки, що обґрунтовано виключаю і можливість застосування такого документу, як підставу для прийняття оскаржуваного рішення Одеської обласної ради. Також суперечить вимогам діючого законодавства і відомості щодо змісту проведеної 26.03.2019року перевірки КНП «ООЛФД», виходячи із того, що предмет перевірки не відповідає «Критеріям за якими оцінюються ступень ризику від проведення господарської діяльності з медичної практики», затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 18.12.2018 за № 1163. Дослідивши обставини спору та наявні в справі докази, суд також приходить до висновку про те, що діяльність КНП «Одеський обласний лікарсько-фізкультурний диспансер» в частині надання окремих платних послуг здійснюється згідно нормам Постанови Кабінету Міністрів України від 17.09.1996 р №1138, цілком відповідає Статуту підприємства (п. 3.10) та проводиться на підставі затверджених Начальником управління обласної ради з майнових відносин тарифів на послуги з охорони здоров`я, погоджених з Директором Департаменту охорони здоров`я ОДА та складається з переліку медичних послуг, які Підприємство має право надавати згідно чинного законодавства України. Перелік тарифів на послуги з охорони здоров`я (медичний огляд) узгоджений 25.05.2019 року. Крім того, судом встановлено невідповідність змісту довідки від 26.03.2019року фактичним обставинам в частині твердження, щодо надання КНП «Одеський обласний лікарсько-фізкультурний диспансер» в частині надання платних послуг без затверджено положення про платні послуги та за тарифами, які не відповідають вимогам постанови КМУ від 27.12.2017 ррку за №1075 в частині порядку (методики) їх розрахунку. Водночас, стороною позивача суду були надані докази з яких вбачається, що перелік тарифів на медичні послуги був узгоджений та затверджений з Департаментом охорони здоров`я облдержадміністрації та Управління Обласної ради з майнових питань від 27.02.2018року, що підтверджується листом за № 40 від 12.02.2018року (арк.сп.198); листом за № 201 від 12.10.2018року (арк.сп.125-126); листом за № 88 від 21.05.2019року (арк.сп.144-146); узгодженим переліком тарифів на медичні послуги від 27.02.2018року (арк.сп.170). Також судом встановлено, що наявність в медичному закладі «положення про платні послуги», порядку його затвердження про яке зазначається у вказаних вище довідці про результати перевірки КНП та пояснювальній записці Одеської обласної ради - не передбачено жодним законодавчим або нормативним актом. При тому позивач, як головний лікар на таку необґрунтовану вимогу Департаменту охорони здоров`я затвердив «Положення про платні послуги» від 18 червня 2019 року. Відповідно до п. 8 ч.1 ст. 36 КЗпПУ підставами припинення трудового договору є: підстави, передбачені контрактом. Згідно п. 5.3 Контракту між позивачем та Одеською обласною державною адміністрацією керівник достроково звільняється з посади, а цей контракт розривається відповідно до рішення Власника з наступних підстав: а) у разі систематичного невиконання керівником без поважних причин обов`язків. покладених на нього цим контрактом, статутом та законодавством; б) у разі одноразового порушення Кервіником законодавства чи обов`язків, передбачених контрактом чи статутом. в результаті чого для підприємства настали значні негативні наслідки ( нанесено збитки. виплачено штрафні санкції і т.п.) в) у разі невиконання Підприємством затвердженого фінансового плану, статутних завдань, у тому числі узгодженого органом управління порядку використання доходу, зобов`язань перед бюджетом та Пенсійним фондом щодо сплати обов`язкових платежів, страхових внесків, а також невиконання Підприємством зобов`язань щодо виплати заробітної плати працівникам чи недотримання графіка погашення заборгованості із заробітної плати; г) у разі неподання на узгодження органу управління річного фінансового плану Підприємства; ґ) за поданням службових осіб органів державного нагляду за охороною праці у разі систематичних порушень вимог чинного законодавства з питань охорони праці; д) у разі порушення порядку здійснення розрахунків в іноземній валюті; е) у разі невиконання рішень Власника, розпоряджень обласної державної адміністрації, наказів галузевого управління та інших нормативно- правових актів; є) у разі незатвердження фінансового плану та непогодження відповідним органом планів роботи, кошторисів, калькуляцій, договорів, які відповідно до законодавства, статуту Підприємства та цього контракту повинні бути узгодженими; ж) у разі виявлення Державною аудиторською службою України суттєвих порушень, про що складено відповідний акт. з) у разі порушення законодавства з питань публічних закупівель та бюджетного законодавства, що призвело до порушення встановленого порядку використання коштів. Разом із тим, підпункту «і» пункту 5.3. зазначеного контракту не існує, а відтак звільнення позивача відбулося з підстав не передбачених договором між працівником [PERSON] та наймачем в особі в голови Одеської обласної державної адміністрації. З матеріалів справи вбачається, що рішення Про звільнення [PERSON] з посади головного лікаря комунального некомерційного підприємства «Одеський обласний лікарсько-фізкультурний диспансер» Одеської обласної ради» винесено 19.06.2019 року, однак, згідно листа непрацездатності та довідки КНП «Одеський обласний лікарсько-фізкультурний диспансер» Одеської обласної ради» - [PERSON] перебував з 19.06.2019року на лікарняному (арк.сп. 13,14). Відповідно до ч.4 ст. 40 КЗпП України - не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його непрацездатності (окрім випадків визначених п.5 ч.1, ст. 40 КЗпП. Крім того, суд приймає до уваги, що в оскаржуваному рішенні «Про звільнення [PERSON] , з посади головного лікаря комунального некомерційного підприємства «Одеський обласний лікарсько-фізкультурний диспансер» Одеської обласної ради» від 19.06.2019 року, в якості підстави звільнення позивача [PERSON] , з займаної посади вказується п. п. і) п. 5.3 Контракту. Судом встановлено, що даний підпункт (п.п. і) п. 5.3 Контракту) відсутній в контракті, який був укладений 09.02.2018 року між [PERSON] та Одеською обласною державною адміністрацією. При розгляді справи, суд не знайшов підтвердження порушення позивачем [PERSON] чи систематичного невиконання ним без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку (п. 3 ст. 40 КЗпП України). Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Відповідно до п.3 ч.1 ст.40 КЗпП трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення. У справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, суди з`ясовують, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за п.п. 3, 4, 7, 8 ст. 40 і п. 1 ст. 41 КЗпП України, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені ст.ст.147-1, 148, 149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника. Аналіз указаних норм трудового права дає підстави для висновку про те, що у справах, в яких оспорюється незаконне звільнення, саме роботодавець повинен довести, що звільнення відбулося без порушення законодавства про працю (постанова Верховного Суду від 24 квітня 2019 року по справі № 296/576/17, провадження № 61-46199св18). Відповідно до ч. 1 ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню. Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Процесуальні гарантії, викладені у ст.6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків. Таким чином, стаття 6 Конвенції втілює « право на суд », в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів ( рішення від 21 лютого 1975 року у справі « Голдер проти Сполученого Королівства » ( Colder v. the United Kingdom ), п. п. 28 - 36. Series A № 18 ). Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати вирішення « спору судом ». Згідно ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Суд застосовує норми права інших держав у разі, коли це передбачено законом України чи міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною. П.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Як слідує зіст.55 Конституції Українитаст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, у тому числі трудових. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Способи захисту визначені ст. 16 ЦК України та КЗпП України. Відповідно до ст.43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений ст.5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також у збереженні роботи. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування . Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. При таких обставинах, позовні вимоги [PERSON] до Одеської обласної ради, третя особа Департамент охорони здоров`я Одеської обласної державної адміністрації про визнання незаконним рішення щодо звільнення та поновлення на роботі підлягають задоволенню. Відповідно до п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання зокрема як розподілити між сторонами судові витрати. Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати,пов`язані з розглядом справи,покладаються: у разі задоволення позову на відповідача; уразі відмовив позові-на позивача; уразі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.79 рішення Європейського суду з прав людини (справа «Білуха проти України» від 09.11.2006 р. (Заява №33949/02), відповідно до прецедентної практики Суду заявник має право на відшкодування витрат, тільки якщо буде доведено, що вони були необхідні та фактично понесені, а також є обґрунтованими за розміром. Так, судом встановлено, що позивач за заявлені вимоги про визнання незаконним рішення щодо звільнення та поновлення на роботі був звільнений від сплати судового збору на підставі п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», якою встановлено, що позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі. Отже, позивач був звільнений від сплати судового збору за пред`явлення позову, як за вимогою немайнового характеру. Відповідно до п.п. 2 п.1 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» № 3674-VI від 8.07.2011 р., за подання фізичною особою позовної заяви немайнового характеру стягується судовий збір у розмірі 0,4 % розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. На підставі викладеного та

Outcome: approved