Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-17 00:00:00

Завідуючий 4 відділенням Полтавської обласної клінічної психіатричної лікарні ім. О.Ф. Мальцева [PERSON] звернувся до суду із заявою про визнання госпіталізації недієздатної [PERSON] до психіатричного закладу доцільною. Заява обґрунтована тим, що 06 січня 2017 року о 15 год. 45 хв. за направленням лікаря-психіатра ППНД [PERSON], госпіталізована [PERSON] [INFO], з діагнозом: шизофренія, параноїдна форма, галюцинаторний синдром, стадія загострення. В приймальному відділенні оглянута черговим лікарем [PERSON], яка підтвердила необхідність стаціонарного лікування. Зважаючи на наявність у хворої тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона не може забезпечити свої основні життєві потреби на рівні, що забезпечує життєдіяльність, лікування хворої можливе тільки в стаціонарних умовах, лікар просив суд винести рішення про визнання госпіталізації недієздатної [PERSON] до психіатричного закладу та стаціонарного лікування доцільною. В судовому засіданні лікар заяву підтримала в повному обсязі, пославшись на обставини,викладені в заяві. Просила її задовольнити. Прокурор в судовому засіданні заяву підтримав, проти її задоволення не заперечує. Суд, заслухавши пояснення лікаря, думку прокурора, вивчивши докази у справі, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що рішенням Київського районного суду м.Полтави від 06 жовтня 2009 року, яке набрало законної сили 19 жовтня 2009 року, [PERSON] визнана недієздатною, її опікуном призначено [PERSON] (а.с.4). Як встановлено судом, хвора [PERSON] з діагнозом: шизофренія, параноїдна форма, галюцинаторно-параноїдний синдром, стадія загострення поступила в психіатричну лікарню 06 січня 2017 року. Як вбачається з матеріалів заяви лікаря, [PERSON] психічно хворіє з 1996 року. В клінічній картині захворювання параноїдна симптоматика, афективні порушення, неадекватності в поведінці. В звязку з загостренням захворювання багаторазово лікувалася в даній лікарні, останні раз в 2013 році. Пенсіонується як інвалід II групи , яка встановлена безтерміново. Раніше мали місце дві суїцидальні спроби. В амбулаторних умовах підтримуюче лікування приймає не регулярно. Опікун - її матір [PERSON] - померла 26 грудня 2016 року. Стан хворої погіршився кілька тижнів тому, коли почало відмічатися безсоння, була дратівливою, конфліктною, вдарила сестру, нікого не підпускала до матері, зачинилася в своїй квартирі. 09 січня 2017 року [PERSON] оглянута комісією лікарів-психіатрів, якою їй встановлено діагноз: шизофренія, параноїдна форма, галюцинаторний синдром, епізодияний перебіг з помірно вираженим дефектом особистості по змішаному типу, загострення. Зважаючи на наявність у хворої тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона не може забезпечити свої основні життєві потреби на рівні, що забезпечує життєдіяльність, лікування хворої можливе тільки в стаціонарних умовах, комісією зроблений висновок про доцільність госпіталізації [PERSON] Крім пояснень осіб, які беруть участь в судовому засіданні, зазначене підтверджується письмовими доказами висновком комісії лікарів-психіатрів, рішенням Київського районного суду м.Полтави від 06 жовтня 2009 року. Відповідно до ст.13 Закону України Про психіатричну допомогу особа, визнана у встановленому законом порядку недієздатною, госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна. Рішенням Конституційного суду України від 1 червня 2016 року № 2-рп/2016 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення третього речення частини першої статті 13 Закону України "Про психіатричну допомогу" (справа про судовий контроль за госпіталізацією недієздатних осіб до психіатричного закладу) визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення третього речення частини першої статті 13 Закону України "Про психіатричну допомогу" від 22 лютого 2000 року № 1489-III з наступними змінами у взаємозвязку з положенням частини другої цієї статті стосовно госпіталізації особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю. Оскільки [PERSON] хворіє на тяжкий психічний розлад, внаслідок чого вона не може забезпечити свої основні життєві потреби на рівні, що забезпечує життєдіяльність, лікування хворої можливе тільки в стаціонарних умовах, враховуючи висновок комісії лікарів-психіатрів, суд вважає за необхідне поміщення [PERSON] до психіатричного стаціонару визнати доцільним. За таких обставин суд приходить до висновку, що заява лікаря-психіатра підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved