Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-03 00:00:00

До Слов`янського міськрайонного суду надійшла позовна заява [PERSON] до державного реєстратора прав на нерухоме майно Слов`янської міської ради Донецької області Мицько Наталії Сергіївни, за участю третьої особи [PERSON] , про припинення права власності на нерухоме майно, яка мотивована тим, що 29.10.2004 року позивач набув у власність 13/100 часток нежитлових будівель, що складались з павільйону позначеному на плані літерою М, загальною площею 99,7 кв.м, за адресою: [ADDRESS] . В 2007 році позивач викупив земельну ділянку, на якій був розташований належний йому об`єкт нерухомого майна. Згодом належне йому майно зруйнувалось. В 2015 році позивач продав належну йому земельну ділянку [PERSON] . На момент продажу земельної ділянки об`єкт нерухомого майна був знищений. На теперішній час за позивачем досі зареєстровано право власності на зруйнований об`єкт нерухомості. Позивач звернувся до державного реєстратора про скасування державної реєстрації права власності у зв`язку з його знищенням, але йому було відмовлено. Просить суд припинити його право власності на 13/100 часток нежитлових будівель, що складались з павільйону позначеному на плані літерою М, загальною площею 99,7 кв.м, за адресою: [ADDRESS] , та скасувати державну реєстрацію права на вказане нерухоме майно. Відповідачем надано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що згідно з ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсним чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства. В судове засідання позивач [PERSON] , не з`явився, про час, дату та місце судового засідання повідомлений належним чином. Представник позивача, [PERSON] , в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву, відповідно до якої просила розглянути справу без її участі, на задоволенні позовних вимог наполягала. Відповідач - державний реєстратор прав на нерухоме майно Слов`янської міської ради Донецької області Мицько Н.С., відповідно до наданої заяви просила розглянути справу без її участі. Третя особа, [PERSON] , в судове засідання не з`явилася, про час, дату та місце судового засідання повідомлена належним чином. Дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно з витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП «БТІ» м. Слов`янська від 05.12.2004 року, [PERSON] на підставі договору дарування посвідченого приватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу Соловар В.І. від 29.10.2004 року за №3139, належить право власності на 13/100 часток нежитлових будівель за адресою: [ADDRESS] , що також підтверджується довідкою КП «БТІ» м. Слов`янська від 01.03.2021року. Відповідно до акту обстеження від 11.02.2021 року, проведеного експертом з технічної інвентаризації [PERSON] , при обстеженні земельної ділянки, розташованої у [ADDRESS] , виявлено, що нежитлова будівля - павільйон літ. «М», загальною площею 99,7 кв.м, що складає 13/100 частин нежитлових будівель - знесений (зруйнований часом) і на земельній ділянці ніяких будівель та споруд немає. Відповідно до довідки ФОП [PERSON] від 03.02.2015 року, на земельній ділянці (кадастровий номер 1414170500:01:003:0080), розташованій за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 0,0226 га, ніяких будівель та споруд немає. Відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки від 11.02.2015 року, [PERSON] продав [PERSON] земельну ділянку (кадастровий номер 1414170500:01:003:0080), розташовану за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 0,0226 га. Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Мицько Н.С. від 23.03.2021 року [PERSON] було відмовлено у скасуванні запису про право власності на 13/100 часток нежитлових будівель за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер майна 3553909 в Державному реєстрі прав. Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Частиною першою статті 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За змістом частин 1, 2 статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. У статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17.07.1997 року №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до статті 1 Конвенції Високі Договірні Сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією, права і свободи, визначені в розділі I цієї Конвенції. Зокрема, право на справедливий суд (стаття 6), право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла (стаття 8). Статтею 346 ЦК України передбачені підстави припинення права власності на майно, яке припиняється у разі: відчуження власником свого майна; відмови власника від права власності; припинення права власності на майно, яке за законом не може належати цій особі; знищення майна; викупу пам`яток культурної спадщини; примусового відчуження земельних ділянок приватної власності, інших об`єктів нерухомого майна, що на них розміщені, з мотивів суспільної необхідності відповідно до закону; звернення стягнення на майно за зобов`язаннями власника; реквізиції; конфіскації; припинення юридичної особи чи смерті власника. Згідно з положеннями статті 349 ЦК України право власності на майно припиняється в разі його знищення. У разі знищення майна, права на яке підлягають державній реєстрації, право власності на це майно припиняється з моменту внесення за заявою власника змін до державного реєстру. Аналіз зазначених норми дає підстави дійти висновку про те, що умовами для припинення права власності на знищене нерухоме майно згідно вимог статі 349 ЦК Украйни, є наявність встановленого факту знищення майна, а також відповідної заяви власника майна про внесення змін до державного реєстру. Документами, які підтверджують знищення майна, можуть бути матеріали технічної інвентаризації, що засвідчують факт знищення майна, довідки органів внутрішніх справ України, акт про пожежу, офіційні висновки інших установ або організацій, які відповідно до законодавства уповноважені засвідчувати факт знищення майна тощо. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові ВС від 17.01.2019 у справі № 708/254/18. Відповідно до ч.3 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Оскільки позивачем було доведено належними та допустимими доказами факт знищення майна, та враховуючи факт звернення власника майна про внесення змін до державного реєстру, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги необхідно задовольнити та визнати припиненим право власності позивача на 13/100 часток нежитлових будівель, що складались з павільйону позначеному на плані літерою М, загальною площею 99,7 кв.м, за адресою: [ADDRESS] , та скасувати державну реєстрацію права на вказане нерухоме майно. Аналізуючи надані по справі докази, у їх сукупності, суд приходить до переконання, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved