Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-09 00:00:00

Позивач Акціонерне товариство "БАНК КРЕДИТ ДНІПРО" звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову позивач посилався на ту обставину, що сторони уклали кредитний договір №22033000227954 від 21.11.2019 року, згідно з яким відповідач отримав кредит у розмірі 297920,00 грн з кінцевою датою погашення 21.11.2024 року. Умовами договору передбачено обов`язок позичальника погашати боргові зобов`язання за кредитом шляхом здійснення щомісячних ануїтетних (рівномірних) платежів згідно з графіком, у розмірі 10903,87 грн. Однак, в порушення умов договору, відповідач станом на 20.11.2020 року має заборгованість у розмірі 374436,90 грн, з яких: 276371,54 грн залишок строкового кредиту; 0,09 грн залишок нарахованих строкових відсотків; 17606,72 грн залишок простроченого кредиту; 20,15 грн залишок прострочених відсотків; 80438,40 грн залишок прострочених комісій. Оскільки відповідач прострочив повернення чергової частини боргу, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість у вказаному розмірі за кредитним договором та судові витрати у розмірі 3448,57 грн. У судове засідання представник позивача не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справу повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суд не повідомив, відзиву не надав. На підставі ч.1 ст.280 ЦПК України, суд, постановивши ухвалу про заочний розгляд справи, розглянув справу на підставі наявних у справі доказів. Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. У судовому засіданні встановлено, що між сторонами: Акціонерним товариством "БАНК КРЕДИТ ДНІПРО" та [PERSON] укладено кредитний договір №22033000227954 від 21.11.2019 року, згідно з яким відповідач отримав кредит у розмірі 297920,00 грн з кінцевою датою погашення 21.11.2024 року. За умовами кредитного договору, відповідач зобов`язувався здійснювати щомісячні ануїтетні ( рівномірні) платежі згідно з графіком, у розмірі 10903,87 грн. За перерахованим графіком погашення станом на 20.11.2020 року [PERSON] має залишок простроченого кредиту 17606,72 грн, залишок строкового кредиту 276371,54 грн, залишок прострочених комісій 80438,40 грн, залишок прострочених відсотків 20,15 грн та залишок нарахованих строкових відсотків 0,09 грн. Отже загальна заборгованість становить 374436,90 грн. Доказів щодо сплати грошових коштів за кредитним договором, та які б спростовували зазначений розрахунок заборгованості, відповідач суду не надав. Отже, між сторонами виникли кредитні правовідносини, тому при вирішенні вказаного спору суд керувався умовами кредитного договору та ст.526 ЦК України, відповідно до якої зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. ст. 627-629, 638 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами і є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. (ст. 526 ЦК України). За вимогами ч. 2 ст. 1050 ЦК України, у разі, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків. У відповідності до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив зобов`язання, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Указані положення регламентовані ст.ст. 610-612 ЦК України. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив зобов`язання, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За умовами договору, укладеного сторонами, відповідач зобов`язувався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Однак, в порушення вказаних умов, має залишок простроченого кредиту, прострочених відсотків та прострочених комісій. Оскільки договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, тому наявне прострочення повернення чергової частини надає позикодавецю право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків. Відтак, позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 374436,90 грн (триста сімдесят чотири тисячі чотириста тридцять шість гривень 90 копійок) є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Щодо позовної вимоги про стягнення суми судових витрат, суд керувався вимогами ч.1 ст.141 ЦПК України, за якими судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається із платіжного доручення №2124 від 18.12.2020 року позивач при подачі позовної заяви сплатив судовий збір у розмірі 3448,57 грн (три тисячі чотириста сорок вісім гривень). Оскільки позовні вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі, суд стягує з відповідача суму судових витрат у вказаному розмірі. Враховуючи вищевикладене, на підставі ст.ст.526, 527, 610-612, 627- 629,638 ЦК України,

Outcome: approved