Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-15 00:00:00

Заступник керівника Білоцерківської місцевої прокуратури звернувся до суду в інтересах держави в особі Білоцерківської міської ради, Білоцерківської міської лікарні №2 з позовом до [PERSON] про стягнення витрат, понесених закладом охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілої від злочину [PERSON] в розмірі 4335,68 грн., мотивуючи свої вимоги тим, що ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13.03.2017 року відповідача звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушень КК України у зв'язку із примиренням із потерпілою. Даною ухвалою суду встановлено, що 23.01.2017 року близько 10 години 20 хвилин, [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER] під час заправки вказаного автомобіля з газової колонки № 6 на АЗК №5 ТОВ «ЛюксвенРітейл» по вул.Першотравневій 10/28 м.Біла Церква, допустив порушення вимог п.2.3 (б) Правил дорожнього руху, згідно якого: «для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов'язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатись від керуванням цим засобом у дорозі», п.10.1 Правил дорожнього руху, згідно якого: «перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху» проявив бездіяльність, був неуважним до дорожньої обстановки, не переконався, що це буде безпечно та не створить небезпеки іншим учасникам руху, розпочав рух автомобілем до закінчення заправки, що призвело до самовільного від*єднання заправного газового крану від виносного заправного пристрою газової установки, в результаті чого оператор заправної станції [PERSON] отримала тілесні ушкодження у вигляді синця правої нирки, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, так як для повного зрощення перелому необхідно тривалий строк - більше ніж 3 тижні. У зв'язку з отриманими внаслідок злочину тілесними ушкодженнями [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні в Білоцерківській міській лікарні № 2 з 23.01.2017 року по 01.02.2017 року (9 ліжко-днів) і вартість такого перебування в вищевказаному закладі охорони здоров'я становить 4335,68 грн., які прокурор просить стягнути з відповідача на користь держави в особі Білоцерківської міської лікарні №2, оскільки, добровільно вказані витрати [PERSON] не відшкодовані. В судовому засіданні прокурор заявлені позовні вимоги підтримав і просить їх задовольнити з підстав, зазначених у позові. Представник Білоцерківської міської ради, Міського фінансового управління Білоцерківської міської радив судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, заявлений прокурором позов підтримує і просить його задовольнити. Представник Білоцерківської міської лікарні № 2 в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, заявлений прокурором позов підтримує і просить його задовольнити. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з*явилась, про причини неявки суду не повідомила. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, суду повідомив, що ним сплачено потерпілій [PERSON] 10 000 гривень компенсації. Вважав, що в цю суму увійшли витрати на лікування у лікарні. Заслухавши прокурора, відповідача, встановивши обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги, з'ясувавши характер взаємовідносин сторін, визначившись щодо правовідносин, зумовлених встановленими фактами, а також щодо правових норм, якими врегульовані ці правовідносини, дослідивши усі докази по справі, розглядаючи позов в межах заявлених вимог, суд вважає за необхідне задовольнити позов. Судом встановлено, що 23.01.2017 року близько 10 години 20 хвилин, [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER] під час заправки вказаного автомобіля з газової колонки № 6 на АЗК №5 ТОВ «ЛюксвенРітейл» по вул.Першотравневій 10/28 м.Біла Церква, допустив порушення вимог п.2.3 (б) Правил дорожнього руху, згідно якого: «для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов'язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатись від керуванням цим засобом у дорозі», п.10.1 Правил дорожнього руху, згідно якого: «перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху» проявив бездіяльність, був неуважним до дорожньої обстановки, не переконався, що це буде безпечно та не створить небезпеки іншим учасникам руху, розпочав рух автомобілем до закінчення заправки, що призвело до самовільного від*єднання заправного газового крану від виносного заправного пристрою газової установки, в результаті чого оператор заправної станції [PERSON] отримала тілесні ушкодження у вигляді синця правої нирки, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, так як для повного зрощення перелому необхідно тривалий строк - більше ніж 3 тижні. У зв*язку з отриманими тілесними ушкодженнями, [PERSON] з 23 січня 2017 року по 01 лютого 2017 року находилась на стаціонарному лікуванні в Білоцерківській міській лікарні №2, що підтверджується довідкою, виданою лікарнею 01.06.2017 року № 03-05/954. Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13.03.2017 року відповідача звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушень КК України у зв'язку із примиренням із потерпілою. Ухвала суду набрала законної сили 20.03.2017 року. Відповідно до п.6 ст.82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов*язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ч. 1 ст. 1206 Цивільного кодексу України особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладу охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину. Тобто на особу, яка вчинила злочин, крім загального обов'язку відшкодувати шкоду потерпілому від цього злочину, покладається також обов'язок відшкодувати закладу охорони здоров'я витрати на лікування потерпілого. За змістом наведеної норми права відповідальність за відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, може покладатися на винного при заподіянні шкоди як умисними, так і необережними діями. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.07.1995 року № 11 "Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат" питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16.07.1993 року. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебуває на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка-розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16.07.1993 року "Про порядок обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання" сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми витрати за місяць (в якому проводилося лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентарю та обладнання. Згідно із статутом Білоцерківської міської лікарні № 2, її створено відповідно до наказу № 487 від 16.12.1988 року Київського обласного управління охорони здоров*я, рішення виконкому Білоцерківської міської Ради №459 від 13.12.1988 року, комунальної форми власності. Розрахунок витрат наданий суду відповідає вартості 1 ліжко-дня у Білоцерківській міській лікарні №2. Судом спростовується твердження [PERSON], що ним вже сплачена зазначена сума особисто [PERSON], про що є у наявності нотаріально завірена заява, оскільки в заяві зазначено, що 10 000 гривень - це компенсація за нанесену шкоду та завдані збитки у зв*язку із ДТП та відсутнє будь-яке зазначення про відшкодування витрат на стаціонарне лікування [PERSON] Таким чином, суд вважає позов прокурора обґрунтованим і таким що підлягає задоволенню, оскільки, відповідач позов визнав та дійсно вчинив злочин внаслідок якого потерпіла [PERSON] перебувала на лікуванні в Білоцерківській міській лікарні №2, що знайшло своє підтвердження в судовому засіданні. З огляду на досліджені докази і документи в їх сукупності, враховуючи, що Білоцерківська міська лікарня №2 є лікувальним закладом, що фінансуються за рахунок бюджету м.Біла Церква, суд дійшов висновку, що стягнуті із відповідача кошти підлягають зарахуванню до місцевого бюджету на рахунок відкритий державним казначейством. Крім того у відповідності до ст. 141 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача судові витрати. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved