Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-08 00:00:00

Орган опіки та піклування Слов`янської міської ради Донецької області, що діє в інтересах малолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] , звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] за участю третьої особи: Слов`янського міського центру соціальних служб, про відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав та стягнення аліментів, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] . Відомості про батька [PERSON] , [INFO] , - [PERSON] , записані відповідно до частини першої статті 135 Сімейного Кодексу України. Згідно Листа, наданого Слов`янським міським центром соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді від 27 листопада 2020 року № 630, за повідомленням КНП СМР «Міської клінічної лікарні м.Слов`янська» фахівцем було здійснено візит в КЛПЗ «Пологовий будинок» до породіллі [PERSON] , яка [INFO] народила хлопчика. Під час бесіди було з`ясовано, що жінка проживає зі співмешканцем [PERSON] , [INFO] , який є безробітним, в орендованій квартирі за адресою: [ADDRESS] . Зі слів породіллі, вона позбавлена батьківських прав на двох дітей, зі співмешканцем мають шкідливі звички, в орендованій квартирі не створені належні умови для новонародженої дитини. Згідно висновку оцінки потреб сім`ї [PERSON] від 27 листопада 2020 року, наданого центром соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, жінка має небезпечну хворобу, на двох дітей позбавлена батьківських прав, втратила паспорт, має негативні стосунки з рідними. Дитина потребує дитячої суміші. Згідно акту проведення оцінки рівня безпеки дитини від 31 березня 2021 року, новонароджена дитина [PERSON] , [INFO] , не зареєстрований в ДРАЦС, не має свідоцтва про народження дитини. Паспорт у громадянки [PERSON] (з її слів) відсутній. До служби у справах дітей Слов`янської міської ради неодноразово надходять телефонні звернення, в яких вказувалося, що громадянка [PERSON] постійно перебуває у стані алкогольного сп`яніння, залишає дитину. В квартирі антисанітарія. Згідно акту обстеження умов проживання від 31 березня 2021 року, складеного службою у справах дітей Слов`янської міської ради за адресою: [ADDRESS] , умови проживання незадовільні. В квартирі брудно, всі предмети побуту занедбані. В усіх кімнатах обідрані шпалери. Нагорнута купа невипраного одягу, постільної білизни. [PERSON] не має постійного місця проживання. На момент відвідування та обстеження умов проживання дитини, як власник квартири, так і [PERSON] перебували у стані алкогольною сп`яніння. Соціальні виплати не отримує, народження дитини не зареєстроване. Мати дитини зловживає спиртними напоями. 31 березня 2021 року службою у справах дітей разом з ювенальною превенцією було вилучено дитину з подальшим влаштуванням до КНП "Обласна дитяча лікарня м.Слов`янська". [PERSON] , [INFO] , знаходився у лікарні до 14 квітня 2021 року. 14 квітня 2021 року виконкомом Слов`янської міської ради було прийнято рішення про влаштування дитини до сім`ї патронатного вихователя [PERSON] . Згідно листа служби у справах дітей Лиманської міської ради від 20 квітня 2021 року №01-19/562, на обліку служби у справах дітей Лиманської міської ради з 11 грудня 2014 року по 25 лютого 2015 року перебували малолітні діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Мати дітей - [PERSON] , рішенням Краснолиманського міського суду Донецької області від 18 листопада 2014 року позбавлена батьківських прав відносно своїх дітей. Малолітні [PERSON] , [PERSON] зняті з обліку, у зв`язку з усиновленням. Відповідно до інформації відділу надання адміністративних послуг виконавчого комітету Лиманської міської ради від 16 квітня 2021 року, [PERSON] , [INFO] , на території Лиманської ОТГ не зареєстрована. Згідно рішення виконавчого комітету Слов`янської міської ради від 14 квітня 2021 року №397 «Про влаштування дитини в сім`ю патронатного вихователя [PERSON] », малолітнього [PERSON] , [INFO] , було влаштовано в сім`ю патронатного вихователя. Мати малолітнього, [PERSON] , [INFO] , самоусунулася від виконання батьківських обов`язків щодо виховання, утримання малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] . Не створила належних умов для розвитку малолітньої дитини, дитина виховується без догляду, в антисанітарних умовах, в родині виникають загрози для життя для здоров`я малолітнього, мати перебуває постійно у стані алкогольного сп`яніння, що непокоїть та може призвести до загрози для життя та здоров`я малолітнього. Враховуючи необхідність вирішення питання щодо подальшої долі дитини, надання їй соціального захисту та подальше її оформлення, орган опіки та піклування Слов`янської міської ради, просить суд ухвалити рішення, яким: - відібрати без позбавлення батьківських прав у громадянки [PERSON] , [INFO] , її малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . - стягнути з [PERSON] , [INFO] , на утримання малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення повноліття на особовий рахунок дитини відкритий у відділенні ПАТ «Державний Ощадний Банк України». Представник позивача Органу опіки та піклування Слов`янської міської ради Донецької області - Щука О.В., яка діє на підставі Довіреності № 29/03-2043 від 21 травня 2021 року в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. 09 червня 2021 року до суду надала Заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про дату, час місце розгляду справи. 09 червня 2021 року до суду надала Заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала у повному обсязі, не заперечувала проти їх задоволення. Представник третьої особи - Слов`янського міського центру соціальних служб, в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. 09 червня 2021 року до суду надала Заяву про розгляд справи у її відсутності, а також вказала, що вимоги позивача підтримує в повному обсязі. Суд, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги Органу опіки та піклування Слов`янської міської ради Донецької області до [PERSON] , за участю третьої особи: Слов`янського міського центру соціальних служб, про відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав та стягнення аліментів, підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В судовому засіданні встановлено, що матір`ю [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 01 квітня 2021 року Слов`янським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (а.с.6). Як вбачається з Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України, відомості про батька [PERSON] , [INFO] , внесено відповідно до частини першої статті 135 Сімейного Кодексу України (а.с.8). Згідно Листа, наданого Слов`янським міським центром соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді від 27 листопада 2020 року № 630, за повідомленням КНП СМР «Міської клінічної лікарні м.Слов`янська» фахівцем було здійснено візит в КЛПЗ «Пологовий будинок» до породіллі [PERSON] , яка [INFO] народила хлопчика. Під час бесіди було з`ясовано, що жінка проживає зі співмешканцем [PERSON] , [INFO] , який є безробітним, в орендованій квартирі за адресою: [ADDRESS] . Зі слів породіллі, вона позбавлена батьківських прав на двох дітей, зі співмешканцем мають шкідливі звички, в орендованій квартирі не створені належні умови для новонародженої дитини (а.с.9). Згідно Висновку оцінки потреб сім`ї [PERSON] від 27 листопада 2020 року, наданого центром соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, жінка має небезпечну хворобу, на двох дітей позбавлена батьківських прав, втратила паспорт, має негативні стосунки з рідними. Дитина потребує дитячої суміші (а.с.10). Згідно Акту проведення оцінки рівня безпеки дитини від 31 березня 2021 року, новонароджена дитина [PERSON] , [INFO] , не зареєстрований в ДРАЦС, не має свідоцтва про народження дитини. Паспорт у громадянки [PERSON] (з її слів) відсутній. До служби у справах дітей Слов`янської міської ради неодноразово надходять телефонні звернення, в яких вказувалося, що громадянка [PERSON] постійно перебуває у стані алкогольного сп`яніння, залишає дитину. В квартирі антисанітарія (а.с.11-13). Згідно Акту обстеження умов проживання від 31 березня 2021 року, складеного службою у справах дітей Слов`янської міської ради за адресою: [ADDRESS] , умови проживання незадовільні. В квартирі брудно, всі предмети побуту занедбані. В усіх кімнатах обідрані шпалери. Нагорнута купа невипраного одягу, постільної білизни. [PERSON] не має постійного місця проживання. На момент відвідування та обстеження умов проживання дитини, як власник квартири, так і [PERSON] перебували у стані алкогольною сп`яніння. Соціальні виплати не отримує, народження дитини не зареєстроване. Мати дитини зловживає спиртними напоями (а.с.14). Згідно Листа служби у справах дітей Лиманської міської ради від 20 квітня 2021 року №01-19/562, на обліку служби у справах дітей Лиманської міської ради з 11 грудня 2014 року по 25 лютого 2015 року перебували малолітні діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Мати дітей - [PERSON] , рішенням Краснолиманського міського суду Донецької області від 18 листопада 2014 року позбавлена батьківських прав відносно своїх дітей. Малолітні [PERSON] , [PERSON] зняті з обліку, у зв`язку з усиновленням (а.с.15). Відповідно до інформації відділу надання адміністративних послуг виконавчого комітету Лиманської міської ради від 16 квітня 2021 року, [PERSON] , [INFO] , на території Лиманської ОТГ не зареєстрована (а.с.16). Згідно Рішення виконавчого комітету Слов`янської міської ради від 14 квітня 2021 року №397 «Про влаштування дитини в сім`ю патронатного вихователя [PERSON] », малолітнього [PERSON] , [INFO] , було влаштовано в сім`ю патронатного вихователя (а.с.19). Відповідно до Висновку про стан здоров`я, фізичний і розумовий розвиток дитини КНП «Обласна дитяча лікарня м. Слов`янська» від 13 квітня 2021 року, у [PERSON] , [INFO] , наявні інші уточнені ураження нервової системи (а.с.18). Відповідно до Висновку органу опіки та піклування Слов`янської міської ради від 21 травня 2021 року, позивач вважає, що у [PERSON] , [INFO] , доцільно відібрати без позбавлення її батьківських прав малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] (а.с.5). Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. За правилами статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до вимог ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч.1 ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ч.4 ст.155 Сімейного кодексу України - ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ч. 1 ст. 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Згідно п. 8 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого Постановою КМУ № 866 від 24 вересня 2008 року, якщо виникла безпосередня загроза життю або здоров`ю дитини, орган опіки та піклування, якому стало відомо про це, приймає рішення про негайне відібрання дитини у батьків або осіб, які їх замінюють. На підставі рішення … виконавчого органу міської, районної у місті ради служба у справах дітей разом з уповноваженим підрозділом органів Національної поліції, представниками закладу охорони здоров`я вживають заходів до відібрання дитини у батьків та тимчасово влаштовують її відповідно до пункту 31 цього Порядку. Якщо протягом року після прийняття судом рішення про відібрання дитини у батьків не усунені причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, служба у справах дітей за місцем походження дитини, позбавленої батьківського піклування, зобов`язана вжити заходів до позбавлення батьків їх батьківських прав. За роз`ясненнями, наданими у п.п.16, 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Суд має право вирішити питання про відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав та передати органу опіки та піклування (якщо цього потребують інтереси дитини), без визначення при цьому конкретного закладу. Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (Мамчур проти України, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). У рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначається, що «хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини». Відповідно до основних сформованих принципів суспільства, задекларованих у міжнародному праві та національному законодавстві, діти мають право на особливе піклування і допомогу, внаслідок своєї фізичної і розумової незрілості, потребують спеціальної охорони і піклування, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження. Враховуючи наведене, позбавлення батьківських прав є винятковим заходом, який застосовується при наявності негативного впливу батьків (одного з батьків) на розвиток дитини. Позбавлення батьківських прав завжди є результатом протиправної, винної поведінки. Відібрання ж дитини не пов`язується з протиправною поведінкою: загроза життю та здоров`ю дитини може бути результатом психічної хвороби, відкритої форми туберкульозу чи інших небезпечних хвороб, скрутних житлових умов тощо. Відібрання дитини можливе тоді, коли умови проживання дитини суд оцінить як небезпечні для неї. Оцінювання умов проживання дитини є виключно компетенцією суду. Батьки, від яких відібрана дитина, не втрачають щодо неї прав та обов`язків, обумовлених походженням. Вони надалі залишаються носіями обов`язку щодо виховання дитини, мають право на особисте її виховання та спілкування з ними. Проте та обставина, що дитина передана іншій особі або начальному закладу, означає, що саме їх напрямок та умови виховання одержали перевагу над тим, що здатні створити батьки, й з цим напрямком батьки повинні будуть узгоджувати свою поведінку. Відтак, основними підставами для відібрання дитини є ухилення батьків від виконання своїх обов`язків з виховання дитини; жорстоке поводження з дитиною; захворювання батьків на хронічний алкоголізм або їх наркотична залежність; будь-які види експлуатації дитини, примус її до жебракування та бродяжництва тощо. Інші випадки охоплюють ситуації, коли залишення дитини у батьків є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Така небезпека може випливати не лише із поведінки батьків, а й із їх особистих негативних звичок (демонстрація та заохочення у дитини розпусної поведінки). Для відібрання дитини від батьків достатня наявність ризику лише для життя, здоров`я або лише для морального виховання. Варто враховувати й ступінь небезпеки для кожної окремо взятої дитини, враховуючи її фізичний та психічний розвиток. Таким чином, суд констатує безумовне право батьків на виховання дітей, однак, вважає, що у даному випадку неможливо надати перевагу саме цьому праву, оскільки воно суперечить інтересам дітей, які мають першочергове значення при вирішенні справи. Суд вважає доведеним той факт, що мати [PERSON] належним чином не виконує батьківських обов`язків щодо належного виховання та розвиту дитини. З наявних у справі письмових доказів встановлено, що мати залишає дитину вдома саму, зловживає алкогольними напоями, не здійснює догляд за дитиною. Умови проживання та виховання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , незадовільні, у квартирі антисанітарія, брудно, всі предмети побуту занедбані, в усіх кімнатах обідрані шпалери, нагорнута купа невипраного одягу, постільної білизни, мати не має постійного місця проживання, мешкає на орендованій квартирі разом зі співмешканцем, який також зі слів сусідів часто перебуває у стані алкогольного сп`яніння, внаслідок чого дитина була вилучена з подальшим влаштуванням до КНП "Обласна дитяча лікарня м.Слов`янська", де [PERSON] , [INFO] , знаходився до 14 квітня 2021 року. 14 квітня 2021 року виконкомом Слов`янської міської ради було прийнято рішення про влаштування дитини до сім`ї патронатного вихователя [PERSON] . Відтак, залишення дитини з матір`ю є небезпечним для її здоров`я і морального виховання. Відібрання дитини у батьків це санкція за невиконання батьківських обов`язків. Ця санкція є більш м`якою, порівняно з іншими, зокрема із позбавленням батьківських прав. Відібрання дитини не є крайнім і незворотним заходом. Згідно з вимогами ч.3 ст. 170 СК України, якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини. Отже, відповідач не позбавлена можливості змінити своє відношення та ставлення до виконання батьківських обов`язків та звернутись в суд із позовом про повернення їй дитини. Враховуючи вищенаведене, наявності неналежних умов проживання, неодноразове реагування державних органів за наслідком неналежного виконання батьківських обов`язків щодо малолітньої дитини, суд вважає, що залишення [PERSON] у матері є безумовно небезпечним для його життя, здоров`я і морального виховання. Більше того, суд вважає, що у даному випадку, відібрання дитини від матері без позбавлення батьківських прав сприятиме захисту інтересів дитини з метою унеможливлення негативного розвитку дитини, а також її недогляду за сином, враховуючи її вік, що є неприпустимим. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Згідно ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідачем [PERSON] обставин, що викладені у позовній заяві, спростовано не було та відповідних доказів суду не надано. Суд вважає, що позивачем доведено доцільність вжиття до відповідача такого заходу відповідальності як відібрання дитини без позбавлення її батьківських прав. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд вважає, що позов слід задовольнити та відібрати без позбавлення батьківських прав у громадянки [PERSON] , [INFO] , її малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] та передати малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , Органу опіки і піклування Слов`янської міської ради для вирішення питання щодо його влаштування. Згідно ч. 4 ст. 170 СК України при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач по справі є матір`ю малолітнього [PERSON] , [INFO] , тому зобов`язана утримувати його до досягнення повноліття. Підстави для звільнення відповідача від обов`язку утримувати свою дитину, передбачені ст. 188 СК України, відсутні. Стаття 181 СК України визначає способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти та утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. В зазначеному випадку позивач просить стягнути аліменти саме у частці від доходу відповідача. Визначаючи розмір аліментів на малолітніх дітей, суд керується вимогами ст. 182 СК України, при цьому суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дітей, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, стан здоров`я та матеріальне становище дитини; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , підлягають задоволенню. Розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, повинен складати 1/4 частину всіх видів доходу відповідача, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, які необхідно перераховувати на особовий рахунок, відкритий на дитину в ПАТ «Державний Ощадний Банк України». Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі задоволення позову інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Отже, оскільки позивач при зверненні до суду із даним позовом звільнений від сплати судового збору відповідно до п. 14 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір», враховуючи вимоги ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908 гривень 00 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: approved