Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-10 00:00:00

В своїй позовній заяві [PERSON], просила суд визнати за нею право власності на 8,8\\100 частин від будинковолодіння, що знаходиться у [ADDRESS]. У зустрічній позовній заяві [PERSON], просив суд ухвалити рішення, яким припинити право власності [PERSON], на 8,8\\100 частин від будинковолодіння, визнати за ним право власності на 8,8 \\100 частин від будинковолодіння, що знаходиться у [ADDRESS]. [PERSON], в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала в повному об'ємі, зустрічний позов не визнала. Суду пояснила, що вона та відповідачі є рідними між собою. [INFO] померла їхня мати [PERSON], а [INFO] помер батько [PERSON] Батьки були власниками житлового будинку та господарських споруд по [ADDRESS]. 28 березня 2003 року батьки відчужили 56/100 вказаного домоволодіння, тому на день смерті обоє були власниками 44/100 домоволодіння, що знаходиться в [ADDRESS]. [PERSON], звертався в суд з позовом про визнання за ним права власності на спадкове майно і рішенням Рожнятівського районного суду від 24 квітня 2013 року за ним визнано право власності на 35,2/100 частини спадкового будинковолодіння що знаходиться в [ADDRESS]. Відповідачі [PERSON], та [PERSON], відмовилися від своєї частки в користь брата [PERSON], а [PERSON], відмовилася від своєї частки в спадщині в її користь, а отже їй повинна належати 8.8/100 частини спадкового майна. Оскільки, на 8.8/100 частини спадкового домоволодіння, що залишилось після смерті батьків, право власності не оформлено, просить визнати за нею право власності на це майно. Не бажає, щоб [PERSON], було присуджено належну їй частку, оскільки бажає передати цю частку своєму синові, який є власником 56/100 даного домоволодіння. У судовому засіданні [PERSON], первинний позов визнав, а свій позов підтримав пояснивши, що він не заперечує право [PERSON], на 8,8/100 частин спірного будинковолодіння. Однак, просить її частку припинити, оскільки дана частка є надто мала спільне користування будинком є неможливим. Всі кімнати будинку більшого розміру, тому реальний розподіл спадкової частини будинковолодіння, що належить відповідачці, є неможливим, і відповідно зазначена частка не може бути виділена в натурі. Через неприязні відносини, що склались між ними, спільне володіння і користування майном є неможливим, а з огляду на те, що відповідачка має свою власну квартиру, в якій і проживає, то припинення права на її частку у спільному майні не завдасть жодної шкоди її інтересам. Згідний з визначеним експертом грошовим еквівалентом частки [PERSON], гроші внесені на депозитний рахунок суду, просить визнати за ним право власності на спірну частку будинку. Відповідачі [PERSON], [PERSON], в судовому засіданні стосовно позовних вимог [PERSON], не заперечили, згідні щоб за нею було визнано право власності на 8,8/100 частин будинковолодіння. Відповідачка [PERSON], в судове засідання не прибула подала суду заяву, в якій позов [PERSON] визнала, справу просила розглянути в її відсутності. Третя особа [PERSON] в судове засідання не прибув, однак в минулих судових засіданнях позовні вимоги [PERSON], підтримав, згідний щоб за нею було визнано право власності на 8,8/100 частин будинковолодіння. Позовні вимоги [PERSON], вважає безпідставними, бажає щоб частка матері належала йому. Вислухавши учасників процесу, вивчивши матеріали справи суд, вважає, що позови підлягають до задоволення з таких підстав. За змістом ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень ,крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, сприяє здійсненню прав сторін. Згідно ст.57 ЦПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема, звуко-і відеозаписів, висновків експертів. Згідно зі ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов"язків (спадщина) від фізичної особи, яка померла ( спадкодавця), до інших осіб ( спадкоємців). Згідно ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов"язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за законом або заповітом. Відповідно до ч.2 ст. 1274 ЦК України, спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця за законом не залежно від черги. Постановою нотаріуса №314/02-31 від 16 травня 2014 року(а.с.10) підтверджено, що [PERSON], відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Судом встановлено, що [PERSON], успадкував 35,2/100 частини будинковолодіння, що знаходиться в [ADDRESS]. [PERSON], має право на 8.8/100 частини спадкового домоволодіння, що залишилось після смерті батьків, оскільки на це майно право власності не оформлено, а інші спадкоємці відмовилися від своєї частки., на яку вона має право. У зв"язку з цим, за нею слід визнати право власності на 8,8\\100 частин від будинковолодіння, що знаходиться у [ADDRESS] Згідно висновку експерта № 1417 від 30 грудня 2014 року виділити дольову частку 8,8/100 в натурі неможливо, її вартість становить 21135 (двадцять одна тисяча сто тридцять п"ять) гривень (а.с.54-85). Тобто судом встановлено,що спірна частка як річ є неподільною, і в порівнянні з часткою домоволодіння, що належить [PERSON].є менш значною. Також, судом встановлено з пояснень сторін, що вони перебувають у неприязних стосунках, а [PERSON] має на праві власності житло по [ADDRESS]. У зв»язку з наведеним,суд вважає, що в разі припинення права [PERSON]на частку у будинку, таке припинення не завдасть істотної шкоди її інтересам та членам її сім»ї, тобто вони не будуть позбавлені житлової площі. Згідно п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України»Про судову практику застосування судами законодавства,що регулює право власності громадян на житловий будинок» від 04.04.1991 р.№ 7(зі змінами від 25.12.1992 р.,від 04.06.1993 р. та від 25.05.1998 р.)виділ у натурі частки будинку,що є спільною частковою власністю,можливий,якщо кожній зі сторін(співвласнику) може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом(квартиру).В окремих випадках суд,враховуючи конкретні обставини справи,може й за відсутності згоди власника,що виділяється,зобов»язати решту учасників спільної власності сплатити йому грошову компенсацію за належну частку з обов»язковим наведенням відповідних мотивів. [PERSON] стверджує про те, що право приватної власності є непорушним, однак положення ч.4 ст.41 Конституції України про те, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності та що право приватної власності є непорушним,не виключає можливості застосування судом щодо даного спору ст.365 ЦК України,яка дозволяє суду при вирішенні спору між учасниками спільної часткової власності про володіння,користування і розпорядження спільним майном за певних умов залишати останнє в натурі за одним із них,а іншим присудити грошову компенсацію за частку в ньому,оскільки в даному разі йдеться не про протиправне позбавлення права власності,а про вирішення спору між співвласниками у визначених законом межах. Згідно ст. 365 ЦК України, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Аналізуючи представлені сторонами в підтвердження та заперечення позову докази,які наведені вище,суд вважає за можливе і необхідне припинити право власності [PERSON] належну їй частку в будинку,а право власності на неї визнати за [PERSON] та стягнути з нього на користь [PERSON] 21135 гривень компенсації вартості частки . Позивачка стверджує в судовому засіданні, що вона з оцінкою частки не згідна, вважає її заниженою, однак на призначення іншої експеризи, яка на її думку може дати іншу,більш високу вартість категорично відмовляється. Тому суд бере до уваги висновок про вартість частки, яка вказана у висновку СБТЕ. Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до ст.88 ЦПК України. На підставі ст.ст.346,365, 1261 ЦК України,

Outcome: approved