Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до Олександрівського районного у місті Запоріжжя відділу реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Запорізькій області про внесення інформації про національність «німець» в актові записи РАЦСу про народження дитини та укладення шлюбу. В обгрунтування позовних вимог [PERSON] вказує на те, що поточні записи в актах цивільного стану не містять вказівки на його національність. В позасудовому порядку внести відповідні доповнення йому не вдалось. У внесенні доповнень Олександрівським районним у місті Запоріжжя відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області йому було відмовлено відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 10 листопада 2010 року № 1025 (зі змінами) Про затвердження зразків актових записів цивільного стану, описів та зразків бланків свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану, згідно якої бланки актових записів цивільного стану та бланки свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану не передбачають фіксацію відомостей про національність та не мають графи національність, а органи державної реєстрації актів цивільного стану не мають повноважень визначати належність громадян до будь-якої національності та змінювати затверджені вищевказаною постановою Кабінету Міністрів України бланки/актових записів цивільного стану та бланки свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану. За національністю він вважає себе німцем. Його дід - [PERSON] - був німцем, про що свідчить запис в архівній довідці, а також у свідоцтві про народження матері позивача. Відповідно до статті 3 Конституції України кожна особа, яка належить до національної меншини, має право вільно вирішувати, вважатися їй, чи не вважатися такою, і таке рішення або здійснення прав у зв`язку з ним не повинно зашкоджувати такій особі. Відповідно до статті 4 Закону України "Про національні меншини в Україні" відносини, які виникають з приводу реалізації громадянами прав і свобод, пов`язаних з їх належністю до національних меншин, регулюються Конституцією України, цим Законом, прийнятими на їх підставі іншими законодавчими актами, а також міжнародними договорами України. Згідно статті 11 Конституції України держава сприяє консолідації та розвиткові української нації, її історичної свідомості, традицій і культури, а також розвиткові етнічної, культурної, мовної та релігійної самобутності всіх корінних народів і національних меншин України. Згідно з приписами частини другої статті 300 ЦК України фізична особа має право на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства. За змістом статей 11, 18 Закону України "Про національні меншини в Україні" громадяни мають право вільно обирати та відновлювати національність. Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається. Будь-яке пряме чи непряме обмеження прав і свобод громадян за національною ознакою забороняється й карається законом. Статтею 3 Рамкової конвенції про захист національних меншин, ратифікованої Законом України від 09.12.1997 №703/97-ВР, кожна особа, яка належить до національної меншини, має право вільно вирішувати, вважатися їй, чи не вважатися такою, і таке рішення або здійснення прав у зв`язку з ним не повинно зашкоджувати такій особі. Внесення змін до зазначених записів актів цивільного стану йому необхідне з метою збереження свого етнічного німецького походження та подальшого впорядкування документів для реалізації особистих прав та отримання можливості користуватися окремими пільгами та гарантіями, передбаченими діючим законодавством Німеччини для громадян колишніх радянських республік німецького походження. Посилаючись на вищенаведені обставини, [PERSON] просить суд, зобов`язати Олександрівський районний у місті Запоріжжя відділ реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області до актового запису про народження дитини, [PERSON] , № 1854 від 10 серпня 2010 року, складеного Відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, внести доповнення про національність батька «німець»; актового запису про укладення шлюбу № 639 від 01 липня 2015 року, між [PERSON] та [PERSON] , складеного Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, внести доповнення про національність чоловіка «німець». Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 01 березня 2019 року по справі відкрите провадження, ухвалено справу розглядати за правилами загального позовного провадження з повідомлення мсторін. Справу призначено у підготовче судове засідання на 24.04.2019 року на 15 год.\~00\~хв. Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 24 квітня 2019 року справу призначено до судового розгляду на 30.05.2019 року на 15 год. 00 хв. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав, наполягав на задоволенні позовних вимог. У судовому засіданні представник відповідача Олександрівського районного у місті Запоріжжя відділу реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Запорізькій області Каптюх В.М. просила в задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, вичивши надані докази, дійшов наступних висновків. Відповідно до положень ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справ або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом вивчено та оголошено в судовому засіданні копії письмових доказів, наданих позивачем: висновок № 156/17.2-.05.06-85 про відмову у внесенні змін до актового запису цивільного стану від 07.22.2018 року; паспорт [NUMBER] , виданого 06.04.2018 МЗС Росії 38005 ; тимчасова посвідка на постійне проживання серії [NUMBER] , видана 29.01.2013 Оболонським РВ ГУДМС України в м. Києві; свідоцтво про народження дитини [NUMBER] , видане 10.08.2010 Оболонським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві; свідоцтво про шлюб [NUMBER] , видане 01.07.2015 Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області; свідоцтво про народження заявника [NUMBER] , видане 08.05.1979 міським відділом запису актів громадянського стану міста Ухти Республіки Комі Російської Федерації; свідоцтво про народження матері ДК № [NUMBER] , видане 22.05.1956 Іра-Йольським відділом запису актів громадянського стану Ухтинського району Республіки Комі Російської Федерації; довідка про шлюб батьків заявника № 1884, видана 08.08.2017 територіальним відділом запису актів громадянського стану міста Ухти Міністерства юстиції Республіки Комі Російської Федерації; архівна довідка. Статтями 1, 4 Закону України «Про національні меншини в Україні», Україна гарантує громадянам республіки незалежно від їх національного походження рівні політичні, соціальні, економічні та культурні права і свободи, підтримує розвиток національної самосвідомості й самовиявлення. Усі громадяни України користуються захистом держави на рівних підставах. При забезпеченні прав осіб, які належать до національних меншин, держава виходить з того, що вони є невід`ємною частиною загальновизнаних прав людини. Відносини, які виникають з приводу реалізації громадянами України прав і свобод, пов`язаних з їх належністю до національних меншин, регулюються Конституцією України, цим Законом, прийнятими на їх підставі іншими законодавчими актами, а також міжнародними договорами України. Чинним українським законодавством жодний документ, що посвідчує особу громадянина, його національності не визначає, факт належності особи до певної національності не має юридичного значення, а тому цей факт не може бути встановлений в судовому порядку. Суд, зауважує, що внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав відповідно до частини першої статті 22 Закону України „Про державну реєстрацію актів цивільного стану, та також згідно з пунктом 2.15.9 розділу II Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 № 96/5, за наслідками перевірки зібраних документів у разі виявлення, що під час державної реєстрації акту цивільного стану були допущені помилки (перекручення, пропуск відомостей, окремих слів або граматичні помилки чи вказані неправильні відомості). Після встановлення вказаних обставин, орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану. Тобто, чинне законодавство України не передбачає фіксації відомостей про національність у будь-якому документі, у тому числі, який ідентифікує особу (свідоцтво про державну реєстрацію актів цивільного стану, паспорт, паспортний документ тощо). Мушенко [PERSON] звернувся до суду в порядку цивільного судочинства, не погодившись з відмовою відповідача у внесенні змін до актового запису цивільного стану. Метою позовних вимог є встановлення факту належності позивача [PERSON] до певної національності, що було ним підтверджено в судовому засіданні. З огляду на правомірність дій відповідача, а також на висловлену Верховним Судом України позицію в узагальнені «Судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01 січня 2012 року, відповідно до якої не можуть бути встановлені в судовому порядку факти щодо належності особи до певної національності, в позові слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed