Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з даним позовом про визнання за нею, як за спадкоємцем за законом, права власності на 1/6 частину житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд, розташованого в [ADDRESS], загальною вартість 406486 грн. на суму 67747,66 грн., після смерті чоловіка [PERSON], який помер [INFO], посилаючись на те, що нотаріусом їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, просить їх задовольнити з підстав наведених в позові. Представник відповідача Скала-Подільської селищної ради в зал судового засідання не прибув, в поданій до суду заяві просить справу слухати у його відсутності, позовні вимоги визнав повністю. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази по справі суд вважає, що позов слід задовольнити частково виходячи з наступного. З доданих до матеріалів справи виписки з погосподарських книг № 6 за 1991 - 1995 рр. та довідки №442 від 30.03.2018 р. наданих Скала-Подільською селищною радою видно, що спірне домоволодіння по [ADDRESS], особовий рахунок [NUMBER] відносилося до колгоспного двору. Членами даного двору станом на 15 квітня 1991 року (день набрання чинності Законом України "Про власність") були [PERSON] - голова двору, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Згідно чинних на той час ст.ст.120, 123 ЦК (1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві спільної власності, розмір долі члена двору встановлювався виходячи з рівності долей всіх членів двору. Відповідно до п.6 «а» постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включаються перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба). Отже, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], на відповідній правовій основі набули право, кожен зокрема, на 1/6 частину домоволодіння, яке розміщене по вул.Горболівка,19 в с.Іванків Борщівського району Тернопільської області, однак у визначеному законом порядку не оформили право власності на свою частину домоволодіння. Згідно технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок №19 по вул.Горболівка с.Іванків виданого КП Борщівським районним бюро технічної інвентаризації його інвентаризаційна вартість становить 406486 грн. Рішенням шістнадцятої сесії двадцять першого скликання Іванківської сільської ради від 26 жовтня 1993 року «Про передачу безоплатно у приватну власність земельних ділянок жителям села Іванків згідно поданих заяв», [PERSON] передано безоплатно у приватну власність земельну ділянку загальною площею 0,57 га, в тому числі 0,32 га для ведення особистого підсобного господарства та 0,25 га для обслуговування житлового будинку. [INFO] в с.Іванків Борщівського району Тернопільської області помер [PERSON] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER], видане Іванківською сільською радою Борщівського району Тернопільської області 01 серпня 1998 року). Як вбачається з довідки №440 від 30.03.2018 року виданої виконкомом Скала-Подільської селищної ради Борщівського району Тернопільської області, [PERSON], який помер [INFO], на праві власності належала частина житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS], особовий рахунок[NUMBER] Борщівського району. Заповіт [PERSON] не складав. Протягом шести місяців в управління спадковим майном вступила дружина [PERSON], так як проживала разом з спадкодавцем та вели спільне господарство. За даними виконавчого комітету вищевказане майно під забороною та арештом не перебуває. Малолітніх, неповнолітніх, обмежено дієздатних спадкоємців у [PERSON] немає. 23.03.2018 року позивач [PERSON] звернулася до Борщівської державної нотаріальної контори по питанню оформлення спадщини на майно померлого чоловіка [PERSON], однак її було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно через відсутність правовстановлюючих документів та рекомендовано звернутися в суд для встановлення належності вказаного майна померлому та наступної належності їй, як спадкоємцю за законом (відмова приватного нотаріуса Борщівської державної нотаріальної контори №286/01-16 від 23.03.2018 року). 27.04.2001 року [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за законом, після смерті чоловіка [PERSON], на спадкове майно земельну частку (пай) в розмірі 1,92 га в умовних кадастрових гектарах, що знаходиться в колективній власності КСП «Маяк» с.Іванків, на підставі сертифікату серія [NUMBER]. Позивач [PERSON] є дружиною спадкодавця [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про одруження серія [NUMBER] від 28.03.1964 року. Окрім позивача [PERSON]. інших спадкоємців, які б заявили свої права щодо спадкового майна померлого [PERSON] не має. Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Таким чином, суд вважає, що [PERSON] як спадкоємець за законом, має право на спадщину і за нею слід визнати право власності на 1/6 частину житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель та споруд, розташованого у [ADDRESS], до складу якого входить, згідно технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок, житловий будинок, 1967 року побудови, зазначений під літерою «А»; господарська будівля, 1988 року побудови, під літерою «Б», сарай, 1988 року побудови, під літерою «В», підвал, 1988 року побудови; господарська будівля, 1975 року побудови, під літерою «Г»; тамбур, 1987 року побудови, під літерою «г»; навіс, 1987 року будови, під літерою «г-1»» вбиральня, 1987 року побудови, під літерою «Д»; сарай 1990 року побудови, під літерою «Є»; навіс, 1990 року побудови, під літерою «є», огорожі, ворота, відмостка, криниця, замощення, після смерті чоловіка [PERSON], який помер [INFO]. Що стосується позовної вимоги в частині визнання права власності за позивачем [PERSON] після смерті, [INFO], [PERSON], на навіс, який зазначений в характеристиці будинку, господарських будівель та споруд під літерою «Е», 2000 року побудови слід відмовити, оскільки даний навіс був побудований після смерті спадкодавця, а тому не входить до складу спадкового майна . На підставі ст.ст. 16, 25, 26, 328, 392, 1217, 1218, 1220, 1223, 1261, 1268 ЦК України,

Outcome: partial