Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-26 00:00:00

Позивач, [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить суд стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 з усіх видів заробітку але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення ним повноліття. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що з 28.07.2007 року перебувала у шлюбі з відповідачем. Від даного у них народився син [PERSON], який проживає із позивачкою та перебуває повністю на її утриманні. Зазначає, що з моменту народження дитини відповідач ухиляється від утримання дитини, не піклується про його здоров'я, виховання, фізичний та духовний розвиток. На прохання позивачки про надання матеріальної допомоги відповідач не реагує, за таких обставин вона змушена звернутися до суду із даним позовом. В судовому засіданні позивач та її представник - адвокат Попелишин Т.М. позовні вимоги підтримали та просили задовольнити, надали доповнення до позовної заяви. Згідно поданих доповнень встановлено, що син [PERSON] проживає із позивачкою та знаходиться на її утриманні. Також вказують, що [PERSON] працює інспектором в державній установі Держприродспоживслужби у Волинській області, а його заробітна плата становить близько 6500грн. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав. Згідно ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд не приймає визнання позову відповідачем у справі, якщо його дії суперечать інтересам інших осіб. Суд приймає визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання відповідає вимогам закону, інтересам сторін по справі та не суперечить правам та інтересам інших осіб. Дослідивши письмові матеріали справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Як вбачається із матеріалів справи 28.07.2007 року був укладений шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що видано свідоцтво серії [NUMBER]. Від даного шлюбу у сторін народився син [PERSON], [INFO], що стверджується копією свідоцтва серії [NUMBER] Із довідки №97 від 07.11.2017р. ТСКБ-48 встановлено, що [PERSON] проживає у [ADDRESS]. Разом із нею проживає її син [PERSON] 2009р.н. Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. 17.05.2017 року Президент України підписав ЗУ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів", згідно якого внесено зміни до законодавчих актів України, згідно якого ч.2 ст. 182 СК України викладено в такій редакції: "Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку". В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] інших дітей, крім спільних з позивачкою немає, на стан здоров'я не скаржився, непрацездатних дружину, батьків та дітей не утримує. При винесені рішення про визначеня розміру аліментів суд бере до уваги надану згоду відповідача платити аліменти, санкцію ст. 182 СК України, яка передбачає, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Outcome: approved