Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-13 00:00:00

В провадженні Уманського міськрайонного суду Черкаської області знаходиться цивільна справа запозовом [PERSON] до Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» Черкаська регіональна філія про стягнення грошової компенсації за невикористану відпустку. [PERSON] звернулася до суду з позовом до Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» Черкаська регіональна філія про стягнення грошової компенсації за невикористану відпустку в розмірі 2278,58 грн. Позовні вимоги вона мотивує тим, що з 03 листопада 2008 року по 23 червня 2016 року вона працювала в ДП «Центр державного земельного кадастру» Черкаська регіональна філія на посаді техніка-землевпорядника Уманського міськрайонного виробничого відділу, про що міститься запис у трудовій книжці. 23 червня 2016 року її було звільнено відповідно до п. 5 ст. 36 КЗпП (переведення працівника за його згодою на інше підприємство, в установу, організацію або перехід на виборну посаду) в порядку переведення на посаду інженера-землевпорядника міськрайонного відділу ДП «Черкаський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою». У зв'язку з тим, що нею не була використана відпустка, заборгованість з виплати компенсації за невикористану відпустку становить 2278,58 грн., що підтверджується довідкою № 32 від 25.07.2017 року. Тому вона просить суд стягнути вказану заборгованість. Справа надійшла до суду у вересні 2017 року та відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.09.2017 року дану цивільну справу визначено до розгляду судді Денисюк І.І. 25 вересня 2017 року відповідно до ухвали Уманського міськрайонного суду відкрито провадження у цивільній справі та було призначено справу до судового розгляду. Згідно розпорядження від 05 березня 2018 року (№ 278/18) за підписом керівника апарату Уманського міськрайонного суду, проведено повторний автоматизований розподіл даної справи, оскільки у судді Денисюк І.І. закінчився термін відрядження в Уманському міськрайонному суді Черкаської області. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05 березня 2018 року - справу передано для розгляду судді Уманського міськрайонного суду Мазуренко Ю.В., яку вона прийняла до свого провадження. Позивач [PERSON], будучи належним чином, відповідно до вимог ЦПК України, повідомлена про місце, дату та час проведення судового засідання, в судове засідання не з'явилася. Однак, на адресу суду подала заяву, в якій розгляд справи просила проводити у її відсутність, позов підтримує та просить його задовольнити. Представник відповідача, будучи належним чином, відповідно до вимог ЦПК України, повідомлений про місце, дату та час проведення судового засідання, в судове засідання не з'явився. Однак, на адресу суду подав заяву, в якій розгляд справи просив проводити у його відсутність. Вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. [PERSON] перебувала у трудових відносинах з Державним підприємством «Центр державного земельного кадастру» Черкаська регіональна філія, оскільки з 03 листопада 2008 року по 23 червня 2016 року вона була прийнята та працювала на посаді техніка-землевпорядника Уманського міськрайонного виробничого відділу, що підтверджується відомостями, які містяться у трудовій книжці, виданій на ім'я [PERSON], дата заповнення якої «09 березня 1973 року» та наказом директора Черкаської регіональної філії «Центру державного земельного кадастру при державному комітеті України по земельних ресурсах № 138 від 03 листопада 2008 року. Відповідно до наказу директора Черкаської регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» № 185-к від 23 червня 2016 року [PERSON] було звільнено з посади інженера-землевпорядника Уманського міськрайонного виробничого відділу 23 червня 2016 року у порядку переведення для подальшої роботи в Державному підприємстві «Черкаський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою», відповідно п. 5 ст. 36 КЗпП України. Відповідно до наказу директора Державного підприємства «Черкаський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» № 71-к від 23 червня 2016 року [PERSON] було прийнято на посаду інженера-землевпорядника Уманського відділу ДП «Черкаський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» з посадовим окладом згідно штатного розпису з 24 червня 2016 року. Відповідно до довідки № 32, виданої 25.07.2017 року ДП «Центр державного земельного кадастру» Черкаська філія, [PERSON] дійсно працювала в ДП «Центр державного земельного кадастру» Черкаської регіональної філії з 03.11.2008 року по 23.06.2016 року на посаді техніка-землевпорядника Уманського міськрайонного виробничого відділу та при її звільненні, у зв'язку з відсутністю коштів, не нарахована та не виплачена компенсація за відпустку в кількості 22 календарних днів, що становить 2278,58 грн. Згідно з положеннями ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Стаття 13 ЦПК України визначає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно ч.2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Законодавство про оплату праці ґрунтується на Конституції України і складається з Кодексу Законів про працю України, Закону України "Про колективні договори і угоди", Закону України "Про підприємства в Україні" та інших актів законодавства України. Питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначається КЗпП України, Законом України «Про оплату праці» та іншими нормативно-правовими актами. Відповідно до положень ст. 83 КЗпП України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи. У разі переведення працівника на роботу на інше підприємство, в установу, організацію грошова компенсація за не використані ним дні щорічних відпусток за його бажанням повинна бути перерахована на рахунок підприємства, установи, організації, куди перейшов працівник. За бажанням працівника частина щорічної відпустки замінюється грошовою компенсацією. При цьому тривалість наданої працівникові щорічної та додаткових відпусток не повинна бути менше ніж 24 календарних дні. Відповідно до положень ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 23 постанови «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» від 24 грудня 1999 року, № 13 що розглядаючи спори про виплату грошової компенсації за невикористану відпустку, необхідно виходити з того, що згідно зі ст. 83 КЗпП вона може бути стягнена на вимогу працівника за всі дні невикористаної ним основної й додаткової щорічної відпустки, тільки в разі звільнення його з роботи. Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення грошової компенсації за невикористану відпустку підлягає до задоволення. Крім того, в зв'язку із задоволенням позову та звільненням [PERSON] від сплати судового збору на підставі п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», з відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі передбаченому п.1 ч.1 ст.4 вказаного Закону, за ставкою, яка діяла на момент звернення до суду, тобто 21.09.2017 року, в сумі 640 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved