Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-07 00:00:00

Зміст спірних правовідносин. Виклад позиції позивача та відповідачів. Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , треті особи на стороні позивача: приватний нотаріус Новоукраїнського районного нотаріального округу Українська Н.М., відділ державної реєстрації актів цивільного стану Новоукраїнського РУЮ Кіровоградської області про визнання батьківства. Вказуючи, що в період з 1996 року по 2000 рік його мати [PERSON] проживара та вела спільне господарство з [PERSON] , без реєстрації шлюбу. Від спільного проживання у них народився син - позивач. Однак в актовому записі про його народження та в свідоцтві про народження зазначено батьком [PERSON] , з яким його мати перебувала в зареєстровані шлюбі, який розірвала лише в 2006 році. Після чого [PERSON] мав намір внести зміни в актовий запис про народження сина, однак у зв`язку з відсутністю паспорта не мав такої змоги. [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті залишилось спадкове майно у вигляді земельної ділянки. Заповіту за життя [PERSON] не склав. Позивач звернувся до приватного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті батька, однак остання відмовила йому у вчиненні нотаріальних дій, оскільки не підтверджено родинні стосунки з спадкодавцем. Інші спадкоємці відсутні. З метою оформлення спадкових прав після смерті батька, позивач просить суд визнати батьківство [PERSON] відносно нього як сина, та внести відповідні зміни в актовий запис про його народження. Позивач [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що завжди знав свого рідного батька [PERSON] , який помер [INFO] , йомувідомо, що останній не записаний його батьком в свідоцтві про народження так як мати на час його народження перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . За життя померлий батько говорив, що складе на його ім`я заповід, однак не міг цього зробити за відсутності паспорта. На даний час не може оформити спадщину після смерті рідного батька, тому просить позовні вимоги задовольнити. Представник позивача адвокат Ковальчук А.С в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просили позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явились надіслали до суду письмові пояснення з обставин справи, в яких зазначили, що померлий [PERSON] дійсно доводиться рідним батьком позивача [PERSON] , в поясненнях вказали про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги (а.с. 65, 66, 84, 91, 93). Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю та не заперечив проти їх задоволення, пояснивши, що позивач дійсно є сином його брата [PERSON] та його родинна визнавала та визнає а також не заперечують, щоб земельна ділянка перейшла у спадок позивачу. Заяви, клопотання учасників справи та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 05.06.2019 року відкрито загальне позовне провадження у справі. Ухвалою від 23.07.2019 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. Приватний нотаріус Українська Н.М. в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву, про розгляд справи без її участі. Рішення по справі залишила на розсуд суду. Представник третьої особи відділу РАЦС Ютиш В.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, зазначивши, що у разі задоволення позову необхідно зазначити актовий запис до якого необхідно внести зміни. Пояснення свідків: Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що проживав в с. Трудолюбівка по сусідству з [PERSON] та його дружиною [PERSON] , та йому відомо, що вони проживали як подружжя в період з 1996 року по 2000 рік і вних народився син [PERSON] , якого померлий [PERSON] визнавав як сина. Свідок [PERSON] суду пояснила, що доводиться однокласницею [PERSON] з якою підтримувала дружні відносини, та їй відомо, що остання проживала з 1996 року по 2000 рік в с. Трудолюбівка разом з [PERSON] , вели спільне господарство та в них народився син. [PERSON] в цей час проживав в м. Олександрія Кіровоградської області. Свідок [PERSON] поснила, що доводиться рідною матір`ю позивача та народила його від [PERSON] з яким проживала в цивільному шлюбі разом з 1996 року по 2000 рік в с. Трудолюбівка. Оскільки вона в цей час перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , тому в органах РАЦС зареєстрували сина на [PERSON] , вказали в свідоцтві пронародження як батька. Фактичні обставини встановлені судом. Норми права, які застосував суд, мотиви їх застосування та висновки суду. Згідно з ч. 1 ст. 7 Конвенції про права дитини, підписаної 20.11.1989р., ратифікованою Україною 27.02.1991р. та набравшою чинності для України 27.09.1991р., дитина має бути зареєстрованою зразу ж після народження і з моменту народження має право на імя і набуття громадянства, а також право знати своїх батьків і право на їх піклування. За розясненнями ПВСУ від 15 травня 2006 року № 3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, оскільки підстави для визнання батьківства за рішенням суду, зазначені у ст. 128 СК України, істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених у ст. 53 КпШС України, суди вирішуючи питання про те, якою нормою слід керуватися при розгляді справ цієї категорії, повинні виходити з дати народження дитини. Спірні правовідносини регулюються щодо визнання батьківства нормами Кодексу про шлюб та сімю України чинним на момент виникнення правовідносин між сторонами. Відповідно до ст. 53 Кодексу про шлюб та сімю України, походження дитини від батьків, які не перебувають між собою в шлюбі, встановлюється шляхом подачі спільної заяви батьком і матірю дитини в державні органи реєстрації актів громадянського стану. В разі народження дитини у батьків, які не перебувають в шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків, батьківство може бути встановлене в судовому порядку. При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матірю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне ;виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Така правова позиція викладена й у постанові Верховного Суду України від 25.02.2015р., у справі № 6-20цс15, згідно якої, оскільки підстави для визнання батьківства за рішенням суду, зазначені у статті 128 СК України, істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених у статті 53 КпШС України, при вирішенні питання про те, якою нормою необхідно керуватися при розгляді справ цієї категорії, слід виходити з дати народження дитини. При розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 1 січня 2004 року, необхідно застосовувати відповідні норми КпШС України, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір`ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини. Справи про визнання батьківства щодо дитини, яка народилася не раніше 1 січня 2004 року, суд має вирішувати відповідно до норм СК України, зокрема частини 2 статті 128, на підставі будь-яких доказів, що засвідчують походження дитини від певної особи й зібрані з дотриманням норм цивільно-процесуального законодавства. Заслухавши пояснення представника позивача, свідків та дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про народження (а.с. 9), виданого 03.11.1998 року Кропивницькою сільською радою Новоукраїнського району Кіровоградської області серії [NUMBER], [PERSON] народився [INFO] , про що в книзі записів актів громадянського стану про народження внесено запис №16. Відповідно дост. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Оскільки позивач [PERSON] , народився [INFO] , до спірних правовідносин необхідно застосовувати норми КпШС України, в силу п.1 Прикінцевих положень Сімейного кодексу України 2004 року, який набрав чинності з 1 січня 2004 року, і за загальним правилом застосовується до сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності. Взаємні права та обв`язки батьків і дітей ґрунтуються на походженні дітей, засвідченому у вставленому порядку. (ст.51 Кодексу про шлюб та сім`ю України) Походження дитини від батьків, які перебувають між собою в шлюбі, засвідчується записом про шлюб батьків. (ст.52 Кодексу про шлюб та сім`ю України) Батько і мати, які перебувають у шлюбі між собою, записуються батьками дитини в книзі записів народжень за заявою будь-якого з них. (ст. 54 Кодексу про шлюб та сім`ю України). Згідно свідоцтва про народження позивача [PERSON] , виданого 03.11.1998 року Кропивницькою сільською радою Новоукраїнського району Кіровоградської області серії [NUMBER] , в графі батько вказано [PERSON] , в графі мати [PERSON] , що підтверджується (а.с. 9). Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 07.03.2017 року виданого Новоукраїнським РВ ДРАЦС ГТУЮ в Кіровоградській області, [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] (а.с.11). З пояснень представника позивача, свідків та письмових пояснень відповідача [PERSON] суд встановив, що в період з 1996 року по 2000 рік мати позивача - [PERSON] проживала без реєстрації шлюбу з померлим [PERSON] , під час проживання в них народився син - позивач [PERSON] , однак мати не мала змоги зареєструвати батьком дитини [PERSON] оскільки під час їхнього проживання перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , а під час реєстрації актового запису про народження батьком дитини зазначили останнього. Дані обставини підтверджуються письмовими поясненнями відповідачів [PERSON] , [PERSON] та поясненнями наданими суду під час розгялду справи відповідача [PERSON] , які перебували в близьких родинних відносинах з померлим [PERSON] , а саме доводяться померлому матір`ю, сестрою та братом, та поясненнями свідків [PERSON] і [PERSON] які пояснили, що проживали по сусідству з батьками позивача та достовірно знають, що в період їх спільного проживаання у них народився син [PERSON] рідним батьком якого був померлий [PERSON] .. Також мати позивача [PERSON] посвідчила суду, що народила сина [PERSON] від померлого [PERSON] , який визнав сина з самого дитинства. Мати позивача розірвала шлюб з [PERSON] лише 14.07.2006 року, що підтверджується (а.с. 10). Факт спільного провивання [PERSON] з [PERSON] в період з 1996 року по 2000 рік підтверджується також довідкою №572 від 11.12.2018 року виданою Кропивницькою сільською радою Новоукраїнського району Кіровоградської області (а.с.18). За змістом положень ст. 53 Кодексу про шлюб та сім`ю України походження дитини від батьків, які не перебувають між собою в шлюбі, встановлюється шляхом подачі спільної заяви батьком і матір`ю дитини в державні органи реєстрації актів громадянського стану. В разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття. Як роз`яснено у пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України» N 16 від 12.06.1998р., яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин, слід звернути увагу судів на те, що заяви про встановлення батьківства можуть бути прийняті до судового розгляду, якщо в органах РАГС проведено реєстрацію народження дитини. Згідно зі ст. 53 КпШС підставою для встановлення батьківства (факту батьківства) може бути не сам по собі факт біологічного походження дитини, а фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері й особи, яку та вважає батьком дитини, ведення ними спільного господарства до народження останньої, або спільне її виховання чи утримання, або ж докази, що достовірно підтверджують визнання особою батьківства. Доказами визнання батьківства можуть бути листи, заяви, анкети, інші документи, а також показання свідків, пояснення самих сторін, які достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства. У необхідних випадках суд для з`ясування питань, пов`язаних із походженням дитини, може з урахуванням обставин справи призначити відповідну судову експертизу. Виходячи зі змісту позовної заяви та пояснень учасників справи, померлий [PERSON] мав наміри визнати батьківство позивача, однак не здійснив за відсутності в останнього паспорта. Згідно ч. 1 ст. 189 Кодексу про шлюб та сім`ю України реєстрація встановлення батьківства провадиться на підставі спільної заяви батьків або судового рішення. В пункті 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України» N 16 від 12.06.1998р. роз`яснено судам, що в тих випадках, коли батьком дитини записано конкретну особу, вимоги про встановлення батьківства мають розглядатися лише одночасно з вимогами про вилучення відомостей про батька із актового запису про народження дитини, яким підтверджувалось інше її походження. Згідно ст. 190 Кодексу про шлюб та сім`ю України на підставі акта про встановлення батьківства органи реєстрації актів громадянського стану вносять відомості про батька в актовий запис і видають нове свідоцтво про народження дитини. Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права. Приписами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків … має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Так, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-яку заяву, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру (п.36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 року у справі "Голден проти Сполученого королівства") та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст.13 Конвенції). Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до норм статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (стаття 263 ЦПК України). Таким чином, батьківство померлого [PERSON] відносно його сина [PERSON] підтверджено вище зазначеними письмовими доказами, дослідженими судом, поясненнями учасників справи, свідків, а тому враховуючи сукупність вказаних вище обставин та визнання позову відповідачами, що не суперечить закону і не порушує права інших осіб, суд дійшов висновку, що позов є обгрунтованим, доводи позивача підтверджено належними доказами, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, шляхом визнання факту батьківства, оскільки як вже відмічалося, КпШС у правовій нормі, що її містить ст. 53, регламентував тільки інститут встановлення факту визнання батьківства, процесуальною формою забезпечення якого було позовне провадження. Позивач в позові не ставив питання щодо розподілу судових витрат, натомість представник позивача просила судові витрати залишити за позивачем.

Outcome: approved