Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою про прав споживача шляхом стягнення виплати страхового відшкодування. На обґрунтування свої позовних вимог вказав, відповідно до постанови Кременчуцького районного суду Полтавської області від 25.11.2013 р., що набрала законної сили : « 11.11.2013 р. 0 15 год. 00 хв. в м. Кременчуці на перехресті вул. Першотравнева-Гагаріна [PERSON] керуючи автомобілем ДАФ д.н. [NUMBER], внаслідок порушення п.10.1. Правил Дорожнього руху, допустив зіткнення з автомобілем «NISSAN PRIMERA» д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON].Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічне пошкодження, передбачене ст.. 124 КпАП України. [PERSON] було визнано винним Кременчуцьким районним судом Полтавської області від 25.11.2013 р. та притягнуто до адміністративної відповідальності. Винність [PERSON] підтверджується, протоколом про адміністративне правопорушення від 11.11.2013 р., протоколом огляду місця ДТП та схемою пригоди до нього, показами свідків». Отже, вказаною постановою суду [PERSON] було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України і накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 340, 00 грн. Відповідно до страхового полісу № АВ/9805943 від 16.03.2013 р. - цивільно-правова відповідальність [PERSON], як власника наземного транспортного засобу, була застрахована страховому товаристві з додатковою відповідальністю «Глобус». Протягом двох днів після ДТП, [PERSON] звернулась до Страхового товариства з додатковою відповідальністю „Глобус" з заявою про настання вищезазначеного страхового випадку. Відповідно до висновку експертного авто товарознавчого дослідження № 02/20/14 від 07 лютого 2014року: «вартість матеріального збитку автомобіля «NISSAN PRIMERA» д.н.з. [NUMBER] складає величину 20644.21 грн.». Посилаючись на зазначені обставини [PERSON], просив стягнути з відповідача на його користь 16587 грн. 44 коп. матеріальної шкоди, пеню в розмірі 866,31грн. та 1000грн. в рахунок відшкодування витрат на правову допомогу. В судовому засіданні представник позивача підтримали позовні вимоги, прохала суд задовольнити позов. Відповідач в судове засідання не з*явився, направив до суду заперечення відповідно до яких з позовом погодився частково, не заперечували проти задоволення позову про стягнення 2613грн. матеріальної шкоди, в задоволенні інших вимог прохали відмовити. Третя особа [PERSON] не заперечує проти позову, прохав суд задовольнити позов. Суд, заслухавши представника позивача по справі, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи. Судом встановлено, що 11.11.2013 р. о 15 год. 00 хв. в м. Кременчуці на перехресті вул. Першотравнева-Гагаріна [PERSON], керуючи автомобілем ДАФ д.н. [NUMBER], внаслідок порушення п.10.1. Правил Дорожнього руху, допустив зіткнення з автомобілем «NISSAN PRIMERA» д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічне пошкодження, передбачене ст.. 124 КпАП України. [PERSON] було визнано винним Кременчуцьким районним судом Полтавської області від 25.11.2013 р. та притягнуто до адміністративної відповідальності. Винність [PERSON] підтверджується, протоколом про адміністративне правопорушення від 11.11.2013 р., протоколом огляду місця ДТП та схемою пригоди до нього, показами свідків». Отже, вказаною постановою суду [PERSON] було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України і накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 340, 00 грн. Відповідно до страхового полісу № АВ/9805943 від 16.03.2013 р. - цивільно-правова відповідальність [PERSON], як власника наземного транспортного засобу, була застрахована страховому товаристві з додатковою відповідальністю «Глобус». Протягом двох днів після ДТП, [PERSON] звернулась до Страхового товариства з додатковою відповідальністю „Глобус" з заявою про настання вищезазначеного страхового випадку. Відповідно до висновку експертного авто товарознавчого дослідження № 02/20/14 від 07 лютого 2014року: «вартість матеріального збитку автомобіля «NISSAN PRIMERA» д.н.з. [NUMBER] складає величину 20644.21 грн.». Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. Пунктом 22.1. ст. 22 Закону передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно із ст. 29 Закону у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Відповідно до п. 36.2. ст. 36 Закону страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв'язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Відповідно до ст. 979 ЦК України - за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України, п. 3. ст. 20 Закону України «Про страхування» - страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону України «Про страхування» - здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Відповідно до п. 1.3 ст. 1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» -потерпілі - юридичні та фізичні особи, життю, здоров'ю та/або майну яких заподіяна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу. Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Судом враховано, що оцінка матеріального збитку з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу повністю узгоджується із ст..29 Закону України «Про обов*язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Отже оцінений розмір матеріального збитку 20644.21грн., за мінусом ПДВ складає 17203.51грн. На підставі заяви позивача від 12.02.2014року відповідач частково сплатив страхове відшкодування у розмірі 14589.56грн., що підтверджується платіжним дорученням №4072 від 18.06.2014року. Належна до виплати сума страхового відшкодування складає 2613.95грн, яку необхідно стягнути з відповідача. Пунктом 36.5 ст. 36 Закону передбачено, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Відповідно до ч. 2 ст. 36.2. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Щодо розрахунку пені то суд виходив з наступного розрахунку: Розмір несплаченого страхового відшкодування - 2613грн. Кінцевий термін сплати - 10.02.2014року. Загальний термін прострочення сплати з 11.02.2014 по 18.06.2014року - 128днів. Облікова ставка НБУ з 11.02.2014року по 14.04.2014року - 6.5%річних. Період прострочення з 11.02.2014р. по 14.04.2014року - 63дні. Розмір подвійної облікової ставки НБУ в день - 0.041%. Сума пені за період прострочення 2613х0.041х63=67.49грн. Період прострочення з 15.04.2014р. по 18.06.2014року - 65дні. Розмір подвійної облікової ставки НБУ в день - 0.052%. Облікова ставка НБУ - 9.5%. Сума пені за період прострочення 2613х0.052х65=88.32грн. Загальна сума пені складає 155.81грн, яку необхідно стягнути з відповідача. Відповідно до п.2.1. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про страхування", цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону. Оскільки, безпосередньо Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не передбачена відповідальність страховика за порушення прав потерпілої особи - необхідно застосовувати загальні норми права, що передбачені ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України - кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права та інтересу. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України - способами захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної шкоди. Щодо вимог про стягнення витрат на правову допомогу, то вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ст. 59 Конституції України - кожна особа має право на правову допомогу. Відповідно до п. 3.2. Рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 р. по справі № 1-23/2009 - правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз'яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Вибір форми та суб'єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» - мінімальна заробітна плата на червень 2014 року становить: 1218 грн. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» - мінімальна заробітна плата на липень-серпень 2014 року становить: 1250 грн. Відповідно до Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» - розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні, а тому суд вважає, що з відповідача слід стягнути витрати на оплату правової допомоги виходячи зі складності справи та часу його розгляду. Ураховуючи те, що позов підлягає частковому задоволенню, з відповідача підлягає стягненню відповідно до ст. 88 ЦПК України судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: partial