Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-18 00:00:00

Позивач 27.04.2019 року звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , за участі третьої особи - Приватне акціонерне товариство «Страхова група ТАС» про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди. Позовні вимоги мотивовані тим, що 17.09.2017 року в м. Одесі по вул. Катериненській, на регульованому перехресті з вулицею Базарна сталося ДТП, транспортний засіб марки ЗАЗ № [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] , здійснив маневр, внаслідок якого сталося зіткнення даного транспортного засобу з автомобілем Toyota Camry з державним номерним знаком [NUMBER] . Постановою суду [PERSON] було визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення. Страхова компанія відповідача відшкодувала позивачу 40500 грн. Фактичний розмір шкоди позивачу склав 104\~588,93 грн., в той час як страхова компанія відшкодувала лише 40\~500 грн., тому позивач звернувся з позовом до винної особи, щодо стягнення 64088,93 грн., що є різницею між завданою та сплаченою шкодою. Ухвалою суду від 04.05.2018 року позов [PERSON] залишено без руху, позивачу надано 10-денний день для усунення недоліків позову. Після усунення недоліків позову, ухвалою суду від 16.05.2018 року провадження у справі відкрите, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 20.06.2018 року. Підготовче засідання призначене на 20.06.2018 року було відкладено у зв`язку з поданням відповідного клопотання відповідачем, на 15.08.2018 року. У підготовчому засіданні 15.08.2018 року протокольно суд ухвалив закрити підготовче провадження та призначити розгляд справи по суті на 14.11.2018 року. Ухвалою суду від 07.11.2018 року судове засідання у справі призначене на 14.11.2018 року постановлено проводити в режимі відеоконференції з Печерським районним судом м. Києва. Судове засідання призначене на 14.11.2018 року не вдалося провести в режимі відеоконференції, у зв`язку зі зайнятістю зали у Печерському районному суді м. Києва, розгляд справи відкладено на 06.02.2019 року. Ухвалою суду від 15.01.2019 року призначене на 06.02.2019 року постановлено проводити в режимі відеоконференції з Печерським районним судом м. Києва. Проведення засідання призначеного на 06.02.2019 року в режимі відеоконференції виявилося неможливим, розгляд справи відкладено на 15.02.2019 року. Ухвалою від 15.02.2019 року по справі призначено судову автотоварознавчу експертизу, провадження у справі зупинено. Ухвалою суду від 21.06.2019 року провадження у справі поновлено, справу призначено до розгляду у судовому засіданні на 19.08.2019 року. У судове засідання учасники справи не з`явилися, про час, дату та місце судового засіданні були повідомлені належним чином. Представник позивача [PERSON] подав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно ч. 2 ст.247 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у справі даних чи доказів, ухвалює заочне рішення. Оскільки представник позивача не заперечував проти проведення заочного розгляду справи, суд розглядає справу та приймає рішення у відповідності до статті 263, 265 ЦПК України. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню, на підставі наступного. Судом встановлено, що 17.09.2017 року [PERSON] , керуючи транспортним засобом марки ЗАЗ 110307, державний номер [NUMBER] в м. Одесі по вул. Катерининській на регульованому перехресті з вул. Базарна, при повороті ліворуч, не надав перевагу в русі автомобілю Toyota Camry, державний номер [NUMBER] та рухався в зустрічному напрямку прямо, в результаті чого допустив зіткнення з ним. [PERSON] було визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього штраф, що вбачається з Постанови Приморського районного суду м. Одеси у справі №522/18867/17 від 13.11.2017 року. Відповідно до частини шостої ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, винна [PERSON] доказуванню не підлягає. [PERSON] У [PERSON] звернувся до АТ «СГ «ТАС «Страхування» з заявою про страхове відшкодування, та остання сплатила потерпілому 40050.00 грн., що вбачається з відповідної заяви та платіжного доручення №43931 від 07.11.2017 року. [PERSON] звертався 03.04.2018 року до [PERSON] з вимогою про сплату різниці завданої та відшкодованої шкоди. Відповідно до ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч.1 ст.1188 ЦК України, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується винною особою. Відповідно ст.1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Оцінка майна представляє собою процес визначення його вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами з оцінки майна, і є результатом практичної діяльності оцінювачів та суб`єктів оціночної діяльності, визнаних такими відповідно до положень Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», про що прямо зазначається у ст. ст. 3-5 цього Закону. Згідно з ст.7, ст.10, ст. 11 ЗУ «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» оцінка майна проводиться на підставі договору про оцінку майна між суб`єктом оціночної діяльності суб`єктом господарювання та замовником оцінки. Замовниками оцінки можуть бути особи, яким майно належить на законних підставах або у яких майно перебуває на законних підставах, а також ті, які замовляють оцінку майна за дорученням зазначених осіб. Згідно висновку експерта №19-1248/1249 судової автотоварознавчої експертизи по дослідженню автомобіля Toyota Camry, реєстраційний номер [NUMBER] Одеського науково-дослідницького інституту судових експертиз, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Toyota Camry, реєстраційний номер [NUMBER] , пошкодженого внаслідок ДТП 17.09.2017 року, визначається рівною 120789,12 грн., а вартість відновлювального ремонту становить 98495,51 грн. Цивільна-правова відповідальність Складана [PERSON] застрахована у АТ «СГ «ТАС «Страхування». Так, постановою Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі №755\\18006\\15-ц (провадження №14-17цс18) зроблено правовий висновок, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він сплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком замість завдавача шкоди. За умов, передбачених у ст. 38 вказаного Закону та ст. 1191 ЦК України, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Згідно із ч.ч. 5, 6 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. Учасниками справи не заперечується, що ліміт відповідальності Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Галицька» встановлений у розмірі 100\~000 грн. Згідно п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Положенням ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Втім, пунктом 32.7 ст. 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» закріплено, що відповідно до цього Закону страховик або МТСБУ не відшкодовує: шкоду, пов`язану із втратою товарної вартості транспортного засобу. Як визначено в ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Враховуючи наведене та

Outcome: partial