Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-08 00:00:00

ПАТ «Родовід банк» звернулось до суду з позовом у якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 3 330,55 дол. США, 25 715 грн. 87 коп. та судовий збір у розмірі 523,37 грн. Вимоги мотивує тим, що 15.11.2005 року між Відкритим акціонерним товариством «Родовід банк», найменування якого з 17.06.2009 р. було змінено на Публічне акціонерне товариство «Родовід банк», та [PERSON] було укладено кредитний договір № 28.3/АЄ-377.05.2. За мовами договору Банк відкрив відповідачу відновлювальну кредитну лінію на загальну суму 16 295 дол. США, Позичальник зобов»язався повернути отриманий кредит не пізніше 15.11.2010 р. та сплачувати банку нараховані проценти за кредитним договором за ставкою 12,3 % річних. Додатковою угодою до кредитного договору 29.10.2008 року процентна ставка за кредитним договором встановлена у розмірі 16 % річних. Однак, в порушення умов кредитного договору позичальником не виконане зобов»язання щодо сплати щомісячних платежів. Станом на 14.01.2013 року сума заборгованості відповідача за кредитом складає 2 560,32 дол. США, проценти в сумі 770,23 дол. США, пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом у розмірі 17 322 грн. 69 коп. та пеня за несвоєчасне погашення процентів по кредиту у сумі 6 186 грн. 41 коп. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України станом на 14.01.2013 року три відсотки річних від суми простроченого кредиту становлять 1 626 грн. 10 коп. та три відсотки річних від суми прострочених процентів по кредиту складає 580 грн. 67 коп. Загальна сума заборгованості за кредитним договором відповідача перед позивачем станом на 14.01.2013 року становить 3 330,55 дол. США та 25 715,87 грн. Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у валюті кредитування. В судове засідання представник позивача та відповідач не з»явились, про дату, час та місце розгляду справи сторони були повідомлені належним чином, представником позивача Лисим М.С. суду подана заява з проханням розглянути справу у його відсутності у якій зазначив, що проти постановлення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, у зв'язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача та відповідно до ст. 169 ч. 4, ст. 224 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як вбачається із матеріалів справи, між Відкритим акціонерним товариством «Родовід банк», правонаступником якого є ПАТ «Родовід банк», та [PERSON] 15 листопада 2005 року було укладено Кредитний договір № 28.3/АЄ-377.05.2, відповідно до умов якого банк відкрив відповідачу відновлювальну кредитну лінію на загальну суму 16 295 дол. США терміном по 15.11.2010 р. зі сплатою процентної ставки за кредитом у розмірі 12,3 % річних (надалі по тексту - кредитний договір, а.с. 8-12). Згідно ч. 2 ст. 192 Цивільного кодексу України, іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Частиною 3 ст. 533 Цивільного кодексу України також передбачено, що використання іноземної валюти та платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Такий порядок встановлений Законом України «Про банки та банківську діяльність», на підставі якого діяв банк при укладенні кредитного договору. В подальшому між сторонами 29 жовтня 2008 року була підписана додаткова угода до кредитного договору, відповідно до якої процентна ставка за кредитним договором встановлена у розмірі 16 % річних (а.с. 13). Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Як вбачається із виписки з особового рахунку [PERSON], позивач видав відповідачу на купівлю автомобіля кредитні кошти розмірі 16 295 дол. США (а.с. 15-32). Відповідно до п. п. 3.1, 3.3 кредитного договору, відповідач зобов»язувався починаючи з місяця, наступного за завітним, щомісяця до 10-го числа кожного календарного місяця, частково погашати заборгованість за кредитами у сумі 272 дол. США на рахунок, вказаний у пункті 1.3 цього договору, шляхом внесення готівкою чи перерахування зі свого поточного рахунку та та сплачувати банку нараховані проценти за користування кредитом щомісяця до 10 числа кожного календарного місяця включно, наступного за звітним, а також 15.11.2010 р. або в день повного дострокового погашення заборгованості за кредитом. Пунктом 3.9 кредитного договору обумовлено, що за порушення строків повернення кредитів чи сплати процентів позичальник зобов»язується сплачувати банку за кожний день пеню у розмірі подвійної процентної ставки, встановленої у пункті 1.5 цього договору, від суми простроченої заборгованості. Відповідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За нормою ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов»язання. Згідно наявних у матеріалах справи доказів вбачається, що відповідач належним чином не виконував взяті на себе зобов»язання щодо повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитом, у зв»язку з чим позивачем, відповідно до умов кредитного договору, станом на 14.01.2013 року нараховано заборгованість за кредитом у розмірі 2 560,32 дол. США, проценти в сумі 770,23 дол. США, пеню за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом у розмірі 17 322 грн. 69 коп. та пеню за несвоєчасне погашення процентів по кредиту у сумі 6 186 грн. 41 коп. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов»язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов»язання, на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За заявленими вимогами позивач просить стягнути з відповідача станом на 14.01.2013 року три відсотки річних від суми простроченого кредиту у розмірі 1 626 грн. 10 коп. та три відсотки річних від суми прострочених процентів по кредиту в сумі 580 грн. 67 коп. Отже, загальна сума заборгованості за кредитним договором відповідача перед позивачем станом на 14.01.2013 року становить 3 330,55 дол. США та 25 715,87 грн. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012 р. № 5, згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Вказана стаття визначає правовий статус гривні, але не встановлює сферу її обігу, а статтею 192 ЦК передбачено, що іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Отже, банк як фінансова установа, отримавши у встановленому законом порядку (статті 19, 47 Закону України "Про банки і банківську діяльність") банківську та генеральну ліцензії на здійснення валютних операцій або письмовий дозвіл на здійснення операцій із валютними цінностями, який до переоформлення Національним банком України відповідних ліцензій на виконання вимог пункту 1 розділу II Закону України від 15 лютого 2011 року № 3024-VI "Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання діяльності банків" є генеральною ліцензією на здійснення валютних операцій, має право здійснювати операції з надання кредитів у іноземній валюті (пункт 2 статті 5 Декрету про валютне регулювання). Пунктом 12 вищевказаної постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз»яснено, що у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК. За викладених обставин позов знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, тому підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України із відповідача також слід стягнути на користь позивача сплачений судовий збір у сумі 523 грн. 37 коп.

Outcome: approved