Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» та просила: -зобов`язати ПАТ «Укрнафта» видати наказ про поновлення позивача [PERSON] на посаді, з якої її було незаконно звільнено з подальшим одночасним звільненням на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України ( за згодою сторін); -зобов`язати ПАТ «Укрнафта» видати позивачу дублікат трудової книжки без унесення до неї запису про звільнення за прогул без поважних причин, визнаного судом недійсним; -зобов`язати ПАТ «Укрнафта» нарахувати та виплатити позивачу середній заробіток за весь час вимушеного прогулу з 01.10.2020 р. по 01.08.2021 р. в сумі 48760 грн.93 коп.; -стягнути з відповідача на користь позивача завдану незаконним звільненням та відмовою у поновленні, виплати належних сум моральну шкоду в сумі 2000,00 грн.; -стягнути з ПАТ`Укрнафта» на користь позивача понесені витрати на правову допомогу адвоката, пов`язану з розглядом даної справи в сумі 5000,00 грн. -судові витрати покласти на відповідача. В обгрунтування позовних вимог позивач зазначила, що з 14.12.2018 р. перебувала з ПАТ «Укрнафта» в трудових відносинах на умовах трудового договору, укладеного на невизначений строк, на посаді оператора заправних станцій 3 розряду АЗС № 05/001 відділення реалізації нафтопродуктів по Житомирській області. 08.08.2019 позивач отримала копію наказу відповідача № 1667-к від 07.08.2019 про її звільнення за прогул без поважних причин 24.06.2019 р. за п. 4 ст. 40 КЗпП України. Рішенням Коростишівського районного суду Житомирської області від 12.08.2020 визнано незаконним та скасовано наказ про звільнення позивача за прогул, частково стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу та моральну шкоду. Рішенням Коростишівського районного суду Житомирської області від 15.02.2021 зобов`язано відповідача видати дублікат трудової книжки позивачу без унесення запису про звільнення за прогул без поважних причин, стягнуто з відповідача 68277,00 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 09.08.2019 по 30.09.2020, 1000,00 грн. моральної шкоди. Рішення суду в частині видачі дублікату трудової книжки Позивачу без унесення запису про звільнення за прогул без поважних причин залишається невиконаним. Відповідач відмовляється провести передбачену законом процедуру поновлення позивача на роботі у зв`язку із визнанням незаконним та скасування наказу про звільнення її за прогул, з одночасним подальшим її звільненням зокрема за згодою сторін. Лише після видання наказу (розпорядження) про поновлення працівника на роботі на колишній посаді та внесення відповідних даних до трудової книжки обов`язок відповідача з поновлення працівника - позивача вважається виконаним. Оскільки будь-яких заходів щодо поновлення позивача як незаконно звільненого працівника на роботі з подальшим звільненням за згодою сторін, видачі дублікату трудової книжки відповідачем не здійснюється позивач вимушена звернутись до суду з даним позовом . У зв`язку з умисною бездіяльністю відповідача та невиконання судового рішення в повному обсязі, позивачу було завдано моральну шкоду, яку позивач оцінила в розмірі 2000 грн. Ухвалою Коростишівського районного суду Житомирської області від 31.05.2021 відмовлено у відкритті провадження в частині позовних вимог до ПАТ «Укрнафта» про зобов`язання ПАТ «Укрнафта» видати дублікат трудової книжки без унесення до неї запису про звільнення за прогул без поважних причин, визнаного судом недійсним. Відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін в частині позовних вимог про зобов`язання відповідача видати наказ про поновлення позивача на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу , моральної шкоди та витрат на правову допомогу. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі з мотивів та доводів, що викладені в позовній заяві та просила їх задовольнити, вказала, що на даний час відповідачем не вжито всіх заходів щодо її поновлення на посаді, а тому вимушена була звернутись до суду з даним позовом. В судовому засіданні представник відповідача ПАТ «Укрнафта» Дубчак С.Є. щодо позовних вимог заперечив в повному обсязі, а в їх задоволенні просив відмовити. Відповідно до усних та письмових пояснень зазначив, що рішенням Коростишівського районного суду Житомирської області від 12.08.2020 у справі № 935/1559/19, що набрало законної сили 26.11.2020, наказ ПАТ «Укрнафта» № 166-7-к від 07.08.2019 про звільнення за прогул позивача без поважних причин скасовано. У судових справах № 935/1559/19, 935/2236/20 позивачем не заявлялось вимог, а судами не прийнято рішення щодо поновлення позивача на роботі. Виконуючи рішення суду ПАТ «Укрнафта», своїм наказом від 27.11.2020 № 2327/1-к скасувало наказ № 1667-к від 07.08.219. Таким чином з 26.11.2020 позивач є працівником ПАТ «Укрнафта», продовжує ігнорувати виконання своїх трудових обов`язків щодо приходу на роботу та виконання трудових обов`язків. Відповідачу також і не направлялось пропозицій щодо припинення трудового договору на підставі п.1 ч. 1 ст. 36 КЗпП України. Вимоги про стягнення моральної шкоди є безпідставними та задоволенню не підлягають. Позивачем також і не надано розрахунку витрат , інших документів, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. Позивачем пропущено строк звернення до суду, що передбачений ст. 233 КЗпП України. Вислухавши сторони, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, в межах заявлених позовних вимог, суд зважає на наступне. Згідно ч. 1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Положеннями статей 15, 16 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом від 17.07.97 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2,4,7 та 11 Конвенції" і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Судом встановлено, що рішенням Коростишівського районного суду Житомирської області від 12.08.2020, яке набрало законної сили 26.11.2020, відповідно до відомостей з ЄДРСР ( справа № 935/1559/19), позов задоволено частково. Визнано незаконним та скасовано наказ Заступника Голови Правління, Виконавчого Віце-Президента по роботі з персоналом ПАТ «Украфта» № 1667-к від 07.08.2019 «Про застосування заходів дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення [PERSON] , стягнуто з ПАТ «Украфта» на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 24.06.2019 по 08.08.2019 в розмірі 9404,37 грн. та моральну шкоду в розмірі 1000 грн., в решті суми відшкодування моральної шкоди відмовлено, вирішено питання судових витрат. ( а.с. 11-12). Рішенням Коростишівського районного суду Житомирської області від 15.02.2021 у справі 935/2236/20 зобов`язано ПАТ «Укрнафта» видати дублікат трудової книжки [PERSON] без унесення до неї запису про звільнення за прогул без поважних причин. Стягнуто з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 09.08.2019 по 30.09.2020 в розмірі 68277,00 грн., а також 1000,00 грн. в якості відшкодування завданої моральної шкоди, вирішено питання судових витрат. Рішення суду набрало законної сили 26.03.2021 р. Відповідно до ст. 150 КЗпП дисциплінарне стягнення може бути оскаржене працівником у порядку, встановленому чинним законодавством (глава XV цього Кодексу). Кожен громадянин має право на захист від незаконного звільнення. Це право гарантоване Конституцією України ( ч. 6 ст. 43) і забезпечується закріпленням низки законодавчих вимог до порядку припинення трудових відносин. Згідно з ч.ч. 1,2,6 ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню. Отже, у разі надходження в установленому порядку відповідного рішення суду роботодавець зобов`язаний негайно поновити працівника на роботі. Рішення вважається виконаним роботодавцем із дня видання відповідно до законодавства про працю наказу (розпорядження) про поновлення працівника на роботі та внесення відповідного запису до його трудової книжки. Як вбачається з матеріалів справи, позивач [PERSON] з вимогами про її поновлення на роботі у межах розгляду справи № 935/1559/19 не зверталась. Рішенням Коростишівського районного суду Житомирської області від 12.08.2020 визнано незаконним та скасовано наказ ПАТ «Украфта» № 1667-к від 07.08.2019 «Про застосування заходів дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення [PERSON] , однак судом не було ухвалено рішення про поновлення позивача [PERSON] на роботі. Відповідачем ПАТ «Укрнафта» після скасування наказу про звільнення також не приймалось рішення про поновлення позивача на роботі. Таким чином, [PERSON] має право на поновлення її на посаді, з якої її було незаконно звільнено. Однак, згідно з частиною 1 статті 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення. Стаття 234 КЗпП надає право на поновлення строків, пропущених з поважних причин. При цьому поважними причинами пропуску строку, встановленого в частині першій статті 233 КЗпП, мають кваліфікуватися ті, які об`єктивно перешкоджали чи створювали труднощі для своєчасного звернення до суду та підтверджені належними доказами. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 4 своєї постанови № 9 від 06 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» встановлені статтями 228, 233 КЗпП строки звернення до суду застосовуються незалежно від заяви сторін. У кожному випадку суд зобов`язаний перевірити і обговорити причини пропуску цих строків, а також навести у рішенні мотиви, чому він поновлює або вважає неможливим поновити порушений строк. Якщо місячний чи тримісячний строк пропущено без поважних причин, у позові може бути відмовлено з цих підстав. В судовому засіданні позивача [PERSON] пояснила, що була обізнана про порушення свого права ще в серпні 2019 р. Окрім того, розгляд справи про скасування наказу про звільнення відбувавсь за участі позивача та остання була обізнана з рішенням суду від 12.08.2020. З даним позовом [PERSON] звернулась 17 травня 2021 року. Таким чином, суд приходить до переконання, що про порушення свого права - про поновлення на роботі, позивач була обізнана з серпня 2020 року, а відтак строк, визначений ч. 1 ст. 233 КЗпП для звернення до суду позивачем пропущено. Позивач не зверталась до суду з заявою про поновлення строку звернення до суду. Перевіривши та обговоривши причини пропуску строку звернення із вказаним позовом, встановивши, що позивач у передбачений законодавством строк своїм процесуальним правом не скористалася без поважних причин, суд не вбачає підстав для поновлення строку звернення до суду. Таким чином виходячи з вищенаведеного суд вважає, що у задоволенні позовних вимог про зобов`язання відповідача видати наказ про поновлення позивача на роботі слід відмовити. Оскільки судом відмовлено у задоволенні позовних вимог в частині зобов`язання відповідача видати наказ про поновлення на роботі, а тому і не підлягають до задоволення вимоги про виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди, витрат на правову допомогу, які є похідними від первинних позовних вимог. Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити з мотивів та доводів, що викладені вище. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed