Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-02 00:00:00

До Верховинського районного суду Івано-Франківської звернулася з позовною заявою [PERSON] до [PERSON] , Верховинської селищної ради, третя особа, що не заявляє самостійних вимог: Головне управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області, вимоги за якою зменшила та згідно ухвали суду від 05.10.2021 року про прийняття уточненої позовної заяви, остаточна редакція позову складає позовні вимоги про визнання недійсним та скасування Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №845837, виданого [PERSON] 18.06.2008 року на земельну ділянку площею 0,0183 га на присілку Печіще в с Верхній Ясенів Верховинського району Івано-Франківської області, кадастровий номер 2620881501:01:001:0085. Свої вимоги мотивує тим, що вона на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії IV - ІФ №015612 від 28.08.2002 року, виданого на підставі рішення Верхньоясенівськиої сільської Ради народних депутатів від 15.07.2002 року, є власником земельної ділянки, загальною площею 0,7336 га для будівництва, обслуговування будівель та ведення підсобного господарства. Оскільки, державний акт старого взірця, нею замовлено в землевпорядній фірмі «Кедр» розробку документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та для ведення особистого селянського господарства.Однак, при виготовленні технічної документації було встановлено, що на належну їй земельну ділянку накладається інша земельна ділянка, кадастровий номер 2620881501:01:001:0085, а саме площа накладення становить 3,7006 %. А тому державним кадастровим реєстратором 14.01.2020 було винесено рішення про відмову внесення відомостей (змін до них) до державного кадастру щодо належної їй земельної ділянки. Також, нею встановлено, що власником земельної ділянки, кадастровий номер 2620881501:01:001:0085 згідно з Державного акта на право приватної власності на землю серії ЯЕ №845837 від 18.06.2008, являється відповідач [PERSON] . Вважає, що оскільки вона є власником земельної ділянки з 2002 року, а відповідач набув спірну земельну ділянку у власність тільки 2008 року, і така накладається на належну їй земельну ділянку, що порушує її право власності, просить позов задовольнити. Ухвалою суду від 19.07.2021 року дана позовна заяваприйнята до провадження та призначена до розгляду в порядку загального позовного провадження зі стадії підготовчого засідання. 02.08.2021 року до Верховинського районного суду Івано-Франківської області поступило пояснення третьої особи без самостійних вимог - ГУ Держгеокадастру в Івано-Франківській області (а.с.27-28). У поясненні третя особа зазначає про те, що оскільки державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядуванняв межах їх повноважень, то у спорах, пов`язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування та державних актів на право власності вважається законним, належним та окремим способом поновлення порушених прав у судовому порядку. Розгляд справи просить проводити без участі представника ГУ Держгеокадастру в Івано-Франківській області, про результати розгляду справи повідомити додатково. Як вбачається з поданого відповідачем [PERSON] відзиву на позов, відповідач визнав позовні вимоги про визнання недійсним та скасування Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №845837, виданого 18.06.2008 року з таких підстав. Зазначає, що після смерті діда в 1969 році він став головою двору (господарства), яке очолював його дід у с. Верхній Ясенів присілок Печіще Верховинського району Івано-Франківської області. До даного домогосподарства відносилася земельна ділянка, площею 0,0183 га, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства. Право власності на земельну ділянку ним оформлено в 2008 році та отримано на земельну ділянку Державний акт серія ЯЕ №845837. Вважає, що він користувався з 1970 року та набув у власність земельну ділянку в межах та в розмірі, яка була в користуванні його діда. При цьому, Верхньоясенівською сільською радою рішень про вилучення спірної земельної ділянки з його користування у порядку передбаченому законом не здійснювалося.Про те, що у позивача [PERSON] наявне право власності на земельну ділянку, площею 0,7336 га для будівництва, обслуговування будівель та ведення підсобного господарства в с.Верхній Ясенів, присілок Печіще, Верховинського району, до якої входить і належна йому спірна земельна ділянка, він дізнався в процесі розгляду цивільної справи №938/417/20, заявлення [PERSON] до нього. В даній цивільній справі ним було заявлено зустрічний позов до [PERSON] , Верхньоясенівської сільської ради Верховинського району Івано-Франківської області про скасування рішення Верхньоясенівської сільської ради народних депутатів від 15.07.2002 про передачу у приватну власність [PERSON] земельної ділянки площею 0,7336 га; визнання недійсним Державного акту на право приватної власності на землю серії IV - ІФ №015612 від 28.08.2002. У процесі розгляду справи між ним та [PERSON] було укладено мирову угоду від 22.04.2021 року, за змістом якої сторони домовились, зокрема про те, що земельна ділянка, площею 0,0060 га (60 кв.м.) у межах координат наведених в п.1 мирової угоди знаходиться у спільному користуванні [PERSON] та [PERSON] і не може бути оформлена у приватну власність Сторін та їх спадкоємців у незалежності від їх кількості спадкування, в тому числі передана в оренду, емфітевзис, суперфіцій, тощо. А тому враховуючи наведені обставини визнає позовні вимоги [PERSON] про визнання недійсним та скасування Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №845837, виданого 18.06.2008 року. Ухвалою суду від 17.09.2021 року задоволено клопотання представника позивача [PERSON] , продовжено строк підготовчого засідання на 30 днів та відкладено підготовче засідання на 05.10.2021. 20.09.2021 року представник позивача [PERSON] подав заяву про зменшення розміру позовних вимог, визначивши остаточну редакцію позовних вимог у редакції про визнання недійсним та скасування Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №845837, виданого 18.06.2008 року та відмовився від позовної вимоги про скасування рішення Верхньоясенівської сільської ради народних депутатів від 28.02.2008 про передачу у приватну власність [PERSON] земельної ділянки, площею 0,0183 га, кадастровий номер 2620881501:01:001:0085. Ухвалою суду від 05.10.2021 року прийнято уточнену позовну заяву про зменшення позовних вимог у справі, відкладено підготовче засідання на 27.10.2021. Ухвалою суду від 12.11.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні на 03.12.2021. У судове засідання 03.12.2021 року позивач та його представник не з`явилися, про розгляд справи повідомлені у встановленому законом порядку (а.с.149, 150, 153). Представник позивача - адвокат Бельмега М.В. 03.12.2021 року через канцелярію суду подав заяву, якою позовні вимоги підтримав, просить розгляд справи проводити без його участі (а.с.154). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений у встановленому законом порядку (а.с.150, 153). Представник відповідача [PERSON] , адвокат Гаджук П.П. попередньо 04.10.2021 року подав заяву, в якій позовні вимоги про визнання недійсним та скасування Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №845837, виданого 18.06.2008 року визнав, не заперечує проти задоволення позову, розгляд справи просить проводить без його участі та участі його представника (а.с.124). Відповідач - Верховинська селищна рада в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлена у встановленому законом порядку (а.с.150,151).Представник відповідача попередньо 07.10.2021 року подав заяву, в якій позовні вимоги про визнання недійсним та скасування Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №845837, виданого 18.06.2008 року визнав, не заперечив проти задоволення позову, розгляд справи просять проводити без його участі (а.с.132). Третя особа - Головне управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області участь свого представника в судове засідання не забезпечила, попередньо подала заяву про розгляд справи без участі представника (а.с. 150,152, 27-28). Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, не здійснюється. Оглянувши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, на які сторони посилаються, суд ухвалює судове рішення про таке. Відповідно до статті 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що знаходиться під особливою охороною держави. Право на землю набувається і реалізується громадянами і суб`єктами господарської діяльності виключно відповідно до закону. Згідно зі ст.78 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. У ст.79, ст. 79-1 ЗК України закріплено, що земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. Формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється: зокрема, у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Винесення в натуру (на місцевість) меж сформованої земельної ділянки до її державної реєстрації здійснюється за документацією із землеустрою, яка стала підставою для її формування. Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. Межі суміжних земельних ділянок приватної власності можуть бути змінені їх власниками без формування нових земельних ділянок за технічною документацією із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Відповідно до п.б ч.1 ст.81 Земельного кодексу України (в редакції чинній станом на 28.08.2002) громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності. Згідно зі ст.126 Земельного кодексу України (в редакції чинній станом на 28.08.2002) право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Форми державних актів затверджуються Кабінетом Міністрів України. Відповідно до розділу VII Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про Державний земельний кадастр" земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера. У разі якщо відомості про зазначені земельні ділянки не внесені до Державного реєстру земель, їх державна реєстрація здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) або технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель за заявою їх власників (користувачів земельної ділянки державної чи комунальної власності) або їхніх спадкоємців чи особи, яка подала заяву про визнання спадщини відумерлою, якщо така справа прийнята до провадження судом або іншої, визначеної законом особи. Державна реєстрація таких земельних ділянок може бути здійснена також без подання заяв зазначених осіб центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. У разі відсутності у зазначеного органу документації із землеустрою з визначенням координат поворотних точок меж земельних ділянок цей орган забезпечує організацію проведення робіт з розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок і здійснення державної реєстрації таких земельних ділянок. Документи, якими було посвідчено право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, видані до набрання чинності цим Законом, є дійсними. В силу ст. 41 Конституції України, ст. 90 ЗК України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Власники земельних ділянок мають право продавати, іншим шляхом відчужувати земельну ділянку, самостійно господарювати на своїй землі. Порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку встановленому законом. Судом встановлено, що [PERSON] згідно зі Державним актом на право приватної власності на землю серії IV - ІФ №015612 від 28.08.2002 року, виданого на підставі рішення Верхньоясенівської сільської Ради народних депутатів від 15.07.2002, є власником земельної ділянки, загальною площею 0,7336 га для будівництва, обслуговування будівель та ведення підсобного господарства(а.с.8-9). При цьому, зі свідоцтв про зміну імені (а.с.6, 7) встановлено, що [PERSON] змінила прізвище, а саме ім`я та по батькові на [PERSON] , які в подальшому змінила на [PERSON] , якими іменується і на даний час. На замовлення позивача, ПП «Кедр» на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії IV - ІФ №015612 від 28.08.2002 року виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та для ведення особистого селянського господарства. Після виготовлення документації позивач надала її державному реєстратору Відділу у Верховинському районі управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області для здійснення державної реєстрації земельної ділянки та присвоєння кадастрового номера. Згідно з рішенням №РВ-2601000152020 та протоколом №ПП-2600779932020 від 14.01.2020 року Державного кадастрового реєстратора Відділу у Верховинському районі Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області Бобрук М.І. та висновку щодо перевірки електронного документа (а.с. 10-13), [PERSON] відмовлено у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру з підстав невідповідності електронного документа установленим вимогам, а саме наявні зауваження щодо валідності електронного документа, перетин ділянок з ділянкою 2620881501:01:001:0085, площа співпадає 3,7006%. Також, з листа від 31.07.2020 року №0-9-0.22-27/102-20 Відділу у Верховинському районі Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області, адресованого адвокату Бельмезі М.В., який представляє інтереси позивача по справі вбачається, що кадастровим реєстратором відділу було розглянуто заяву [PERSON] №ЗВ-2610260892020 від 14.01.2020 року про внесення відомостей до Державного земельного кадастру земельної ділянки розташованої в с.Верхній Ясенів. При розгляді даної заяви програмним забезпеченням виявлено 100% перетин проектованої земельної ділянки з ділянкою кадастровий номер 2620881501:01:001:0085, яка зареєстрована 18.06.2008 для ведення особистого селянського господарства, площею 0,0183 га. Внаслідок вказаного на підставі постанови №1051 від 17.10.2012 «Про затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру», державний реєстратор прийняв рішення про відмову у державній реєстрації земельної ділянки. Дійсно, як вбачається з Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №845837, виданого 18.06.2008 року, на підставі рішення Верхньоясенівської сільської ради 15 сесії V скликання від 22.02.2008 року, [PERSON] належить на праві власності земельна ділянка, площею 0,0183 га на присілку Печіще в с Верхній Ясенів Верховинського району Івано-Франківської області, кадастровий номер 2620881501:01:001:0085 (а.с.115). Таким чином, судом встановлено, що позивач [PERSON] , якій на праві власності, що виникло до 2004 року, належить земельна ділянка, загальною площею 0,7336 га, яка згідно зі Законом України "Про Державний земельний кадастр" вважається сформованою незалежно від присвоєння їй кадастрового номера, внаслідок перебування в межах такої земельної ділянки іншої земельної ділянки, що належить відповідачу [PERSON] , позбавлена у встановленому законом порядку на здійснення реєстрації такої земельної ділянки в Державному земельному кадастрі. Відповідно до положень ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно зі ч. 3 ст. 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, застосування інших, передбачених законом, способів. У разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним (ст. 155 ЗК України). Крім цього, частиною 1 статті 393 ЦК України визначено, що правовий акт органу державної влади або органу місцевого самоврядування, який не відповідає закону і порушує права власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Як роз`яснив Пленум Верховного суду України у постанові № 7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з частиною третьою статті 152 ЗК України шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту (стаття 16 ЦК). Усунення будь-яких порушень прав особи на землю може бути застосовано судом у разі встановлення, що таке порушення мало місце, в чому саме полягає таке порушення та якими доказами це підтверджується. Отже, при розгляді спору суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Суд звертає увагу, що Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 12 грудня 2018 року у справі № 2-3007/11 (провадження № 14-525цс18) сформулювала правову позицію, відповідно до якої в спорах, пов`язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки; визнання недійсними державних актів на право власності вважається законним, належним та окремим способом поновлення порушених прав у судовому порядку. Аналогічний висновок сформульовано також Верховним Судом у постанові від 31.01.2019 року у справі №303/813/14-ц. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У ч.1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з положенням ст.76 ЦПК України доказування у цивільних справах здійснюється за допомогою визначених засобів доказування, зокрема письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. За змістом правил щодо належності, допустимості та достатності доказів, доказування може здійснюватися різними засобами доказування, які містять інформацію щодо предмета доказування та в своїй сукупності можуть переконати суд про наявність чи відсутність обставин справи, які входять в предмет доказування (ст.77, 80 ЦПК України). Дослідженими доказами, що представлені позивачем, а саме рішенням №РВ-2601000152020, протоколом №ПП-2600779932020 від 14.01.2020 Державного кадастрового реєстратора Відділу у Верховинському районі Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області М.І. Бобрук, висновком щодо перевірки електронного документа, листом від 31.07.2020 №0-9-0.22-27/102-20 Відділу у Верховинському районі Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області, адресованого адвокату Бельмезі М.В., судом встановлено, що дійсно має місце перетин земельної ділянки, яка на праві власності належить позивачу, з ділянкою, яка згідно оспорюваного державного акту належить відповідачу [PERSON] . Таким чином, оскільки позивач [PERSON] набула право власності на земельну ділянку у встановленому законом порядку ще 2002 році, тобто значно раніше ніж відповідач [PERSON] і припинення її права власності в порядку, визначеному законом не здійснювалося, позивач не може у встановленому законом порядку здійснити реєстрацію такої земельної ділянки Державному земельному кадастрі, оскільки в межах такої земельної ділянки розміщена земельна ділянка відповідача [PERSON] , враховуючи визнання позову відповідачами, і що таке визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, позов є підставним. У той же час, як вбачається з уточненої позовної заяви, позивач просить захистити порушене право власності шляхом визнання недійсним та скасування Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №845837 виданого 18.06.2008 року [PERSON] на земельну ділянку, площею 0,0183 га, кадастровий номер 2620881501:01:001:0085 для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адесою: присілок Печіще с Верхній Ясенів Верховинського району Івано-Франківської області. Однак, враховуючи способи захисту права власності громадян на земельні ділянки, що передбачені вимогами ч.3 ст.152, ст.155 ЗК України та враховуючи висновки Верховного Суду від 31.01.2019 року у справі №303/813/14-ц, суд вважає, що право власності позивача на належну йому земельну ділянку, підлягає захисту шляхом, саме визнання недійсним Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №845837 виданого 18.06.2008 року [PERSON] на земельну ділянку, площею 0,0183 га, кадастровий номер 2620881501:01:001:0085 для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адесою: присілок Печіще с Верхній Ясенів Верховинського району Івано-Франківської області, у зв`язку з чим у задоволенні позовної вимоги щодо скасування державного акту, слід відмовити за її безпідставністю. Враховуючи наведене, позов слід задовольнити частково. При цьому, суд задовольняючи позов частково, не вирішує у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України питання щодо стягнення судового збору з відповідачів на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, оскільки позивач просить судові витрати по справі віднести за його рахунок (а.с.154).

Outcome: partial