Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів та додаткових витрат, мотивуючи позовні вимоги тим, що вона з відповідачем [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Садгірського районного суду м. Чернівці від 18.03.2008 року було розірвано. Під час перебування у зареєстрованому шлюбі у них народився син: [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що відповідач матеріальну допомогу на утримання та виховання дитини не надає, але у зв`язку з погіршенням матеріального стану вона потребує матеріальної допомоги, а тому, просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 2000,00 грн. щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з моменту подання позову до досягнення дитиною повноліття; Стягнути з відповідача [PERSON] додаткові витрати на суму 15395,00 грн. та 765,00 грн.; витрати на правову допомогу. Позивач [PERSON] в її інтересах представник, адвокат Дрищенюк М.М. в судове засідання не з`явилися, будучи повідомленими про день, час і місце розгляду справи, від них до суду поступила письмова заява з клопотанням справу розглянути в їх відсутність, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, посилаючись на обставини зазначені в позовній заяві; не заперечували у випадку неявки в судове засідання відповідача проти заочного розгляду справи, просили позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, будучи повідомленим про день, час і місце розгляду справи, про поважні причини неявки суд не повідомив. Позивач, представник позивача не заперечували в наданій суду заяві (клопотанні) проти проведення заочного розгляду справи. Судом постановлено ухвалу про заочний справи, що відповідає вимогам статей 280-281 ЦПК. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини громадянина захищаються судом та відповідно до вимог чинного цивільного процесуального законодавства України кожній особі гарантується право звернення безпосередньо до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. За вимогами ст. ст.12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України", суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права… Договірних держав. У справі Bellet v. France, Суд зазначив, що"стаття 6 § 1 Конвенції, містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права". Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Положеннями статей 15, 16 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом, належними доказами по справі встановлено факти і відповідні їм правовідносини, зокрема те, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Садгірського районного суду м.Чернівці від 18.03.2008 року було розірвано (а.с.9), що також підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу (а.с.10). Під час перебування у зареєстрованому шлюбі у сторін народився син: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.11), відповідно до якого його батьком зазначено відповідача [PERSON] (а.с.11). Позивач [PERSON] із дитиною [PERSON] , [INFO] зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS] у відповідності до довідки КЖРЕП 14 від 25.03.2019 року (а.с.12). Відповідно до довідки №112 від 25.03.2019 року, дитина [PERSON] , [INFO] , учень 5-«А» класу Чернівецької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №4 Чернівецької міської ради, проживає з мамою [PERSON] , яка займається вихованням дитини. Батько [PERSON] за період навчання сина в школі успіхами дитини не цікавився, батьківські збори не відвідував (а.с.13). Згідно довідки №1/4 від 22.03.2019 року, дитина [PERSON] , [INFO] , займається в Клубі ментальної арифметики з 01.02.2019 року, оплата за навчання становить 750,00 грн. на місяць (а.с.14-15); також займається в «Клубі Лідер», є спортсменом «Федерації Карате-до», відвідує тренування три рази на тиждень секції дзюдо, сплачує внесок в громадську організацію «Лідер» в розмірі 780,00 грн. в місяць, бере участь в щомісячних клубних змаганнях - вартість 250,00 грн., всеукраїнських турнірах - вартість 800,00 грн. - 1500,00 грн., а всього 30790,00 грн. (а.с.16-24), проте позивач не надала доказів сплати зазначених коштів «Клубу Лідер», зокрема відсутні платіжні документи (квитанція, прибутковий ордер, чи платіжне доручення), що підтверджували би сплату даних коштів, а тому в задоволенні в цій частині позовних вимог слід відмовити. Відповідно до вимог ст.ст.150, 157 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, той з батьків, хто проживає окремо від дитини зобов`язаний брати участь у її вихованні та утриманні. У відповідності до вимог ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік» встановлено у 2019 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць: дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. Статтею 182 ч.2 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею184 СК України передбачено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Стаття 191 СК України визначає, що аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Таким чином, суд вважає що з відповідача [PERSON] слід стягнути аліменти на користь позивача [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі 1059,00 грн. щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з моменту подання позову до досягнення дитиною повноліття і на думку суду, такий розмір аліментів на утримання дитини забезпечить належний фізичний та моральний розвиток дитини, не суперечитиме законодавчо встановленому мінімальному розміру аліментів на дитину та відповідатиме потребам дитини, при цьому не порушить права відповідача. Відносно заявлених вимог про стягнення з відповідача додаткових витрат, суд зважає на наступне. Відповідно до положень статті 185 Сімейного кодексу України, батько зобов`язаний приймати участь у додаткових витратах на свою дитину, якщо це обумовлено розвитком її здібностей, хворобою тощо. Цей перелік не є вичерпним - сюди входять усі потреби дитини, які не покриваються аліментами на її утримання. Розмір додаткових витрат встановлюється рішенням місцевого суду за позовом матері. При цьому повинні враховуватися всі обставини, які мають суттєве значення для визначення суми стягнення. На практиці суди зобов`язують батька компенсувати половину витрат, які понесла мати, якщо вона зможе довести їх необхідність і підтвердити це документально. Додаткові витрати на дитину можуть сплачуватися наперед, або вони покриваються після їх фактичного понесення. Конкретна форма залежить від наявних документів - чеків, квитанцій, актів виконаних робіт, рекомендацій чи діагнозів тощо. При цьому стягнення грошових коштів може відбуватися разово, з певною періодичністю або постійно (до досягнення дитиною повноліття). Спосіб участі батька в додаткових витратах визначається, наприклад, таким чином. Якщо мова йде про відвідування дитячого садку, фінансування здійснюється періодично. Коли дитина захворіла, оплата її лікування зазвичай відбувається на протязі певного часу, згідно рекомендації лікаря. Пленум Верховного Суду України у Постанові від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснив, що за змістом ст.185 Сімейного кодексу України передбачено участь батьків у додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом), визначаються у твердій грошовій сумі, оскільки йдеться про фактично зазначені або передбачувані витрати. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину, а також повинен обґрунтовуватись відповідними документами. На відміну від аліментів, додаткові витрати носять несталий характер та пов`язані не з питання належного матеріального утримання дитини, а з передбачуваними/або не передбачуваними особливими обставинами того з батьків, з яким проживає дитина у зв`язку з хворобою, тощо. Частиною 2 ст.185 СК України передбачено, що розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактичні або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Верховний Суд України роз`яснив, що вказане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. ВСУ звернув увагу, що, вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини (правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року у справі № 6-1489цс17). Судом встановлено в доведення і обґрунтування заявлених вимог позивачем, [PERSON] , що нею самостійно сплачуються кошти за заняття в Клубі ментальної арифметики дитини [PERSON] , [INFO] , з 01.02.2019 року, в розмірі 2025,00 грн. (750,00 грн. на місяць), що підтверджується прибутковим касовим ордером №86 від 28.02.2019 року (а.с.14-15). Неповнолітня дитина за даними Федерації Карате До - «Клуб лідер» (а.с. 16) відвідує тренування у вказаному клубі по карате три рази на тиждень і розмір плати щомісячно становить 780 грн., які сплачує позивач. При цьому суд звертає увагу, що придбання кімоно вартує 1400 грн. нашивка на кімоно 300 грн. Окрім цього, судом з`ясовано і підтверджується даними вищенаведеного клубу, що дитина позивача здійснювала виїзди на всеукраїнські змагання і вартість таких виїздів на змагання становило в середньому від 250 грн. до 2000 грн. ( а.с. 17). Дитині не рекомендовано припиняти тренування внаслідок його стану здоров`я (а.с. 18) та вагомих досягнень в даному виді спорту про що свідчать чисельні грамоти і подяки (а.с. 19 - 24). Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування. Право одного із батьків, з яким проживає дитина, на стягнення додаткових витрат є відмінним від права на стягнення аліментів - коштів на утримання дитини. Лише за наявності особливих обставин, визначених законом, крім звичайних витрат на утримання дитини, виникає потреба у додаткових витратах. До приблизного переліку особливих обставин закон (ст. 185 СК України) відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з хворобою дитини. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. За частиною другою статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Даних, які б спростовували такі твердження позивачки в матеріалах справи немає. Договір між сторонами про сплату додаткових коштів на майбутній період між сторонами не укладався. Відзиву відповідач по справі не подав. Вирішуючи позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат, суд виходить з наступного. Згідно з ст.137 ЦПК України витрати, повязані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. 12.03.2019 року між адвокатом Дрищенюк М.М. та позивачем [PERSON] було укладено договір про надання юридичної (правничої) допомоги №7/19, що підтверджується ордером Серія ЧЦ №27882 від 15.03.2019 року (а.с.26-27) Згідно розрахунку витрат на правову допомогу (а.с.39), акта прийому передачі виконаних робіт (а.с.40) позивач [PERSON] , як замовник оплатила виконавцю адвокату Дрищенюк М.М. послуги в розмірі 6915,60 грн., що підтверджується прибутковим касовим ордером (а.с.35, 38). Оскільки позивачем [PERSON] сплачено адвокату Дрищенюк М.М. за послуги по наданню правової допомоги кошти на загальну суму 6915,60 грн., тому позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат, зокрема: витрат на правову допомогу, підлягають задоволенню. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно положень ст. 12, 13 ЦПК України, учасники справи, мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обгрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства. На основі всебічно з`ясованих обставин, на які посилається позивач, як учасник справи, як на підставу заявлених вимог підтверджених доказами, перевіреними в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, виходячи з того, що позивач разом із відповідачем повинні забезпечити дитині рівень життя, необхідний і достатній для їх нормального фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку; виходячи з рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини (ч. 1 ст.141 СК України), враховуючи те, що неповнолітня дитина перебуває на матеріальному утриманні позивача; як позивач, так і відповідач є працездатними; суд приходить до висновку, що позовні вимоги грунтуються на законі і підлягають до задоволення частково. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову -на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином з відповідача [PERSON] підлягають стягненню судові витрати по справі на користь держави. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного та

Outcome: partial