Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про захист прав споживачів до відповідача Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» у якому зазначив, що він є споживачем послуг з централізованого постачання холодної води, водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем) за місцем свого проживання. Відповідач є виробником питної води та виконавцем зазначених послуг. Між ним та відповідачем склались усталені договірні відносини, за якими відповідач надає позивачу послуги з постачання холодної води, а позивач своєчасно сплачує за ці послуги за діючими тарифами. До встановлення нового лічильника він не мав заборгованості за водоспоживання. За адресою: [ADDRESS] перебував на обліку у відповідача лічильник води крильчастий, 2005 року випуску строком експлуатації 10 років і 12 жовтня 2015 року строк експлуатації за яким закінчився. Він придбав новий лічильник води крильчастий КВ-1,5 та встановив його у себе вдома у квартирі 12 жовтня 2015 року і у той же день звернувся до Димитровського ПУВКХ КП «Вода Донбасу», яке є виробничим підрозділом відповідача із заявою про взяття на облік встановленого ним лічильника води, але той на облік не взятий. З такою ж заявою він ще неодноразово звертався до відповідача. У рахунках за грудень 2015 року відповідач зазначав про переплату 4,63 гривні. У рахунках за січень 2016 року вже зазначав борг 63,36 гривні. Ним на рахунки відповідача було сплачено 209,10 гривень, що, на його думку, достатньо для погашення боргу та витрат за опломбування, хоча реквізити для внесення сум за такі витрати йому відповідачем не надавались. 27 лютого 2016 року він знайшов у дверях претензію з вимогою неіснуючого боргу у якій відповідач шантажує його відключенням води за несплату боргу із зазначенням реквізитів, за якими банки відмовляються приймати платежі. Вважає, що відповідач своїми діями штучно створює умови для виникнення боргу та порушив вимоги Закону України «Про захист прав споживачів». Просив суд визнати незаконними дії відповідача по зазначенню вимоги боргу сплати з водопостачання на претензії, яка знаходилася у публічному місці - під*їзді багатоквартирного будинку у відкритому вигляді та визнати незаконними вимоги відповідача по стягненню сум не зазначених у договорі. В судовому засіданні позивач [PERSON] наполягав на задоволенні вимог позову у повному обсязі, обґрунтовуючи свою позицію обставинами, викладеними у позові. Додатково пояснив, що квартира [ADDRESS] належить йому: ? частина з 2007 року в результаті приватизації частини квартири, а інша ? частина на підставі договору дарування, укладеного його матір*ю [PERSON] у 2009 році. Особовий рахунок на квартиру відкритий на його матір, відповідач відмовляється укладати з ним договір про надання послуг з водовідведення та водопостачання, посилаючи його до ОСББ, а тому у нього відсутні підстави надавати відповідачу правовстановлюючі документи на квартиру. Але у даній квартирі багато років проживає лише він, його дружина та дитина і про це відповідач знає з тих документів, які ним же складені, у тому числі 3 лютого 2016 року з акту інвентаризації споживачів багатоквартирного будинку. 27 лютого 2016 року він хворів і перебував вдома за адресою: [ADDRESS] з високою температурою. В обідній час в квартиру хтось стукав, але за станом здоров*я відчинити він не міг. Пізніше, в цей же день, в дверях своєї квартири він знайшов претензію відповідача, у якій зазнався борг за водопостачання та водовідведення у сумі 446,30 гривень у відкритому вигляді без конверту, не запечатану, яка була просто поміщена між дверима та дверною коробкою. Пізніше сусіди Зібарова з квартири № 48, [PERSON] з квартири № 46, сусід [PERSON] з квартири № 53 та сусід [PERSON] з квартири № 57 питали його, чи насправді в нього існує борг за водопостачання, дивуючись цьому, оскільки в нього заборгованості раніше не було, казали, що бачили претензію у нього в дверях і, мабуть, про це розповідали іншим особам, оскільки через деякий час про цю ж претензію його питав голова ОСББ Абрамов Євген В*ячеславович, який сам особисто претензію не бачив, дізнався про це від інших осіб. Який саме борг у претензії, йому невідомо, чому відповідач, враховуючи, що між ними немає договору зазначає будь-який борг йому не зрозуміло. Вважає такі дії відповідача незаконними і просить суд встановити це у судовому рішенні. Представники відповідача в судовому засіданні з позовом не погодились, зазначили, що усі послуги іх компанією споживачам надаються на платній основі, в тому числі, і послуги з опломбування лічильників води, оскільки закупівля пломб підприємством проводиться за особистий рахунок Димитровського ВУВКГ, а тарифи на послуги централізованого постачання холодної води, водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем) до теперішнього часу для Компанії не встановлено, безоплатне надання послуг з опломбування та закупку пломб є порушенням ліцензованих умов здійснення господарської діяльності централізованого водопостачання та водовідведення. Від позивача на рахунок підприємства надійшла сума в розмірі 209,10 гривень без зазначення цього платежу як за опломбування засобу обліку води і тому була зарахована як сплата за послуги водопостачання та водовідведення. Після спливу терміну минулої повірки лічильника води, споживачам надається один місяць, щоб здійснити повірку лічильника, встановити його та на опломбування такого лічильника і взяття його на облік їх підприємством. Протягом цього місяця споживачу нараховується оплата за водопостачання та водовідведення за середнім показником споживання води цим споживачем. З наступного місяця, якщо не буде опломбований лічильник і не взятий на облік, споживачу починається нарахування сум за водопостачання та водовідведення за встановленими нормативами споживання води за кількістю зареєстрованих осіб у квартирі. З 12 листопада 2015 року позивачу почали нараховувати суми за водопостачання та водовідведення за встановленими нормативами, оскільки лічильник не був опломбований через несплату відповідних сум за цю послугу і з зазначенням суми боргу на 1 лютого 2016 року - 446,30 гривень 27 лютого 2016 року контролерами Щетельовою І.В. та Поліщук О.А. залишено у дверях квартири позивача. Із чого складається сума боргу пояснити не можуть. Претензія була дійсно поміщена у відкритому вигляді, вони завжди так роблять. Претензія є попередженням про суму заборгованості і не суперечать чинному законодавству. Усі розрахунки по сплаті всіх видів послуг, що надаються їх підприємством, не є конфіденційною інформацією і тому її можна отримати на їх підприємстві, на інформаційному стенді, у касира. Вважають, що дії їх працівників відповідали чинному законодавству, просили суд відмовити позивачу у задоволенні вимог у повному обсязі. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши надані суду докази, суд вважає встановленими у даному судовому провадженні наступні обставини. Позивач [PERSON] постійно проживає у квартирі [ADDRESS]. Дана квартира належить позивачу на праві свідоцтва про право власності на житло від 9 серпня 2007 року № 2/37-975 та договору дарування частини квартири від 29 серпня 2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Димитровського міського нотаріального округу Донецької області за реєстром № 5114, що підтверджується відповідним свідоцтвом, копією договору і не оспорюється учасниками процесу (а.с. 35-38). Особовий рахунок № 10329 за вищевказаною адресою відкритий на [PERSON] на підставі інформації у списках, наданих УЖКГ міста Димитров Димитровському виробничому управлінню водопровідно-каналізаційного господарства у 1996 році. Документів або довідок про зміну власника не надавалось (а.с. 65). Згідно з актом інвентаризації споживачів багатоквартирного житлового будинку від 3 лютого 2016 року встановлено, що за адресою: [ADDRESS] проживає 3 особи: [PERSON], [PERSON] та [PERSON]- дитина (а.с. 34). Між позивачем та відповідачем тривалий час здійснюється листування з приводу укладення договору на постачання питної води та водовідведення (у 2009 та 2011 роках), щодо наявності боргу, отримання претензій щодо існуючого боргу (у 2012 та 2013 роках), здійснення перерахунку за отримані послуги з водопостачання та водовідведення (у 2013 році) (а.с. 39-52). 12 жовтня 2015 року позивач встановив у квартирі за місцем свого проживання новий лічильник обліку води про що повідомив відповідача листом 12 жовтня 2015 року (а.с. 22), Цей лічильник на час розгляду даного питання відповідачем на облік не взятий і це визнається сторонами, підтверджується рішенням Апеляційного суду Донецької області від 20 квітня 2016 року у справі за позовом [PERSON] до комунального підприємства «Компанія Вода Донбасу» про зобов*язання взяти на облік прилад обліку, стягнення матеріальної та моральної шкоди (а.с. 53-55). З приводу відмови відповідача взяти на облік лічильник води позивач звертався до Димитровського відділення поліції Красноармійського відділу поліції ГУНПУ в Донецькій області 27 лютого 2016 року за яким 11 березня 2016 року зроблено висновок про закінчення розгляду матеріалу за заявою [PERSON] у зв*язку із наявністю між сторонами цивільно-правових відносин, що не є компетенцією органу, до якого звернувся [PERSON] (а.с. 64, висновок № 570 за результатами розгляду заяви [PERSON]). З листопада 2015 року до березня 2016 року та за три дні березня місяця 2016 року відповідачем нарахування сум за послуги водопостачання за адресою: [ADDRESS] здійснювалось за встановленими нормами водопостачання та водовідведення, а саме: у листопаді 2015 року у сумі 141,18 гривня, у грудні 2015 року - 145,89 гривень, у січні 2016 року - 385,94 гривень, у лютому 2016 року - 361,04 гривня, у березні 2016 року - 37,35 гривень. За цей час на особовий рахунок оплата надходила у лютому 2016 року у сумі 209,10 гривень та у березні 2016 року в сумі 55,32 гривень (а.с. 57). Тарифи на централізоване водопостачання та водовідведення КП «Компанія «Вода Донбасу» та норми витрати води і скидання стоків у зазначений період регулювались постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг від 10 лютого 2012 року № 87, від 26 листопада 2015 року № 2869 та рішенням виконавчого комітету Димитровської міської ради від 18 квітня 2012 року № 167 (а.с. 58-63). У єдиному рахунку на оплату житлово-комунальних послуг за адресою: [ADDRESS] за грудень 2015 року у графі водопостачання за станом на 1 грудня 2015 року визначений борг у розмірі 112,59 гривень, за станом на 1 січня 2016 року зазначена переплата 4,63 гривні. У єдиному рахунку за цією ж адресою за січень 2016 року у графі водопостачання за станом на 1 січня 2016 року значиться борг 22,31 гривні, за станом на 1 лютого 2016 року значиться борг 63,96 гривень (а.с. 2, оборотна сторона). В акті інвентаризації споживачів багатоквартирного житлового будинку від 3 лютого 2016 року за адресою проживання позивача заборгованість за надані послуги на 1 лютого 2016 року визначена у 241,24 гривню (а.с. 34). 25 лютого 2016 року відповідачем за особовим рахунком 10329 за адресою: [ADDRESS] складено претензію № 1895, у якій відповідач повідомив споживача [PERSON] про необхідність сплати боргу у сумі 446,30 гривень, яка утворилась на 1 лютого 2016 року. У претензії зазначено, що вона вручена 27 лютого 2016 року але підпис особу, яка отримала цю претензію відсутній (а.с. 2). Дана претензія була вставлена у двері квартири [ADDRESS] контролерами Шетельовою І.В. та Поліщук О.А. без конверту і це підтверджується поясненнями позивача, визнається представниками відповідача в судовому засіданні. Позивач з 29 лютого до 10 березня 2016 року перебував на амбулаторному лікуванні у лікаря-окуліста, йому встановлений діагноз: гострий вірусний кон*юктивіт обох очей, при зверненні до лікаря зазначав, що хворіє 2-й день, що підтверджується витягом з амбулаторної картки позивача,, копією листка непрацездатності серії [NUMBER] (а.с. 31-33). Між сторонами існують фактичні договірні відносини на підставі положень статті 19 Закону України «Про питну воду і питне водопостачання», статей 19, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», підтверджені судовими рішеннями у справах, які до цього провадження розглянуті судами і виникали між сторонами з цих же правовідносин і за якими відповідачем надаються, а позивачем отримуються послуги з водопостачання та водовідведення, за які позивач має обов*язок сплатити отримані ним послуги, а відповідач отримати відповідну оплату за надані послуги відповідно до умов, що існують на час надання/отримання відповідних послуг. Тому, у разі наявності боргу споживача, або, якщо відповідач вважає наявність у споживача за особовим рахунком 10329 боргу на певну дату, він має право, що відповідає вимогам чинного цивільного законодавства та законодавства про житлово-комунальні послуги, пред*явити споживачу претензію про наявність боргу з вимогою такий борг оплатити. З заявленою сумою боргу/розрахунком боргу або взагалі наявністю у нього боргу у претензії споживач може не погодитись, обравши спосіб захисту, що буде відповідати саме тій меті, досягнення якої прагне споживач. Обраний позивачем [PERSON] спосіб захисту, направлений на заборону відповідачу взагалі зазначати вимоги про наявність у нього боргу з водопостачання на претензії та визнання незаконними вимоги відповідача по стягненню сум не зазначених у договорі, направлений на звуження існуючих за діючим цивільним та цивільно-процесуальним законодавством прав відповідача і не ґрунтується на законі, тому в цій частині його вимоги не можуть бути судом задоволені. Щодо залишення представниками відповідача претензії про наявність у позивача боргу у публічному місці, суд вважає необхідним зауважити. Стаття 32 Конституції України передбачає, що не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини. Відповідно до пункту 2 статті 21 Закону України "Про інформацію" під конфіденційною інформацією розуміється інформація про фізичну особу, а також інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб'єктів владних повноважень. За правилами частини третьої статті 10 Закону України «Про захист персональних даних» використання персональних даних працівниками суб'єктів відносин, пов'язаних з персональними даними, повинно здійснюватися лише відповідно до їхніх професійних чи службових або трудових обов'язків. Ці працівники зобов'язані не допускати розголошення у будь-який спосіб персональних даних, які їм було довірено або які стали відомі у зв'язку з виконанням професійних чи службових або трудових обов'язків, крім випадків, передбачених законом. При цьому за змістом статті 2 зазначеного Закону під персональними даними розуміються відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована. Розкриваючи поняття терміну публічне місце, суд приходить до висновку, що публічне місце - це те місто в якому: по-перше можлива присутність осіб, які не належать до членів сім'ї, або близьких знайомих; по-друге - це місце, в якому особа не сподівається усамітнитись чи якимось чином відкривати частини свого приватного життя з надією, що цього ніхто не побачить і під дане визначення у повній мірі підпадає під*їзд багатоквартирного будинку. Із залишеної працівниками відповідача 27 лютого 2016 року в публічному місці у розкритому вигляді претензії від 25 лютого 2016 року, незважаючи на те, що вона адресована [PERSON], враховуючи тривалість проживання позивача у даній квартирі, для сторонніх осіб очевидною стає інформація відносно боргу позивача [PERSON] за послуги водопостачання та водовідведення, яка щодо нього носить персональний характер. Визнаючи правомірним та доцільним використання такого способу досудового врегулювання цивільно-правового спору, як направлення претензії боржнику, суд дійшов висновку, що спосіб реалізації свого права на таке досудове врегулювання, а саме залишення претензії у відкритому вигляді у публічному місці - під*їзді багатоквартирного будинку, обраний відповідачем, не відповідає вимогам статті 21 Закону України "Про інформацію" та статті 10 Закону України «Про захист персональних даних», у зв*язку з чим вимоги позивача в цій частині підлягають задоволенню. На підставі вимог статті 88 Цивільно-процесуального кодексу України, з вiдповiдача в доход держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 551 гривня 20 копійок. На підставі ст. 21 ЗУ «Про інформацію», ст. 10 ЗУ «Про захист персональних даних», ЗУ «Про житлово-комунальні послуги»,

Outcome: partial