Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-09 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулася до суду з позовом та просить визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 13.08.1998 року № 3-1131, зареєстрований на Харківській біржі нерухомості та визнати за нею право власності на вищевказану квартиру, в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], що померла [INFO] у місті Харкові. Підставою для звернення до суду з позовом позивач вказує, що 13.08.1998 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу одно кімнатної житлової квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], який був посвідчений Харківською біржею нерухомості та належним чином зареєстрований у КП «ХМБТІ». [INFO] у м. Харкові помер [PERSON]. Його єдиним спадкоємцем за законом першої черги була його матір - [PERSON], яка фактично прийняла спадщину після сина. 23 травня 2011 р. [PERSON] залишила заповіт, згідно якому все належне їй на час смерті майно вона заповіла позивачу. [INFO] у м. Харкові, у віці 83 років, померла [PERSON]. У передбачений законом термін позивач звернулась заявою до П'ятої Харківської державної нотаріальної контори щодо оформлення спадщини після померлої [PERSON], але їй було відмовлено у видачі свідоцтва права на спадщину, у зв'язку з тим, що договір купівлі-продажу спадкової квартири не було завірено нотаріально. У судовому засіданні позивач та представник позивача [PERSON] підтримали свої позовні вимоги у повному обсязі. Представник відповідача Харківської міської ради - В.О.Кліменко, що діє за довіреністю від 30.12.2013 року, проти задоволення позовних вимог заперечував та пояснив, що вимога позивача щодо визнання договору купівлі-продажу №1-1131 від 13.08.1998 р. є безпідставною у зв'язку з тим, що право власності на квартиру вже зареєстроване належним чином у КП «ХМБТІ». Вимога щодо визнання права власності спірної квартири за позивачем на думку представника ХМР є такою, що не підлягає задоволенню у зв'язку з відсутністю доказів звернення позивача до П'ятої Харківської нотаріальної контори, саме тому у позивача відсутній спір про право власності. Другий відповідач, [PERSON] до судового засідання не з'явився, поштова кореспонденція повертається з поміткою «не мешкає», відповідно до довідки АДБ [PERSON] на території Харківської області не зареєстрований. (а.с. 65) Представник третьої особи Харківської біржі нерухомості у судове засідання не з,явився, суду наданий витяг з Єдиного державного реєстру від 26.09.2014 р. відповідно до якого Харківська біржа нерухомості знаходиться в стані припинення відповідно до рішення суду ( а.с.66-67 ). Суд, вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 13 серпня 1998 р. року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу №3-1131, який був посвідчений Харківською біржею нерухомості та зареєстрований у КП «ХМБТІ» 01.07.1999 р. за реєстровим №П-6-5298. Відповідно договору [PERSON] набув однокімнатну житлову квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS]. ( а.с. 7 ). Відповідно до ст. 657 ЦК України у редакції 2004 року, договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. У разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним, тобто чинне законодавство не надає угодам, укладеним біржами, статусу законного. [INFO] у м. Харкові, у віці 35 років, помер [PERSON]. (а.с. 6) . Заповіту [PERSON] не залишив. Його єдиним спадкоємцем за законом першої черги, була його матір - [PERSON], [INFO]. Яка фактично прийняла спадщину після сина відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України, як спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Від спадщини [PERSON] не відмовлялась. [INFO] у м. Харкові, у віці 83 років, померла [PERSON]. (а.с.9 ) 23 травня 2011 р. [PERSON] залишила заповіт, посвідчений державним нотаріусом П'ятої Харківської державної нотаріальної контори Рибкіною О.М. за р.№4-236, згідно якому все належне їй на час смерті майно вона заповіла позивачу [PERSON]. (а.с.8,10-13 ) Відповідно довідки №1757/01-16 від 03червня 2014 р. 5-ї ХДНК с завами про прийняття спадщини або відмови від неї після смерті [PERSON] ніхто не звертався. 23.05.2011 року [PERSON] залишила заповіт на ім'я [PERSON] Після смерті [PERSON] [INFO] с заявою про прийняття спадщини після померлої звернулась [PERSON]. (а.с. 43) Можливість укладання нової угоди із нотаріальним посвідченням щодо спірного майна, позивачем втрачена. Для встановлення права власності на набуте ним зазначене майно позивач звернулися до суду із дійсним позовом. Судом встановлено, що договір купівлі-продажу від 13.08.1998 року, був укладений між [PERSON] (покупець) та [PERSON] (продавець) у письмовій формі. Сторони за договором визначили у ньому свою волю, прийшли до згоди по всіх найважливіших умовах угоди, що підтверджується змістом самого договору. Договір у письмовій формі затверджений Харківською біржею нерухомості, підписаний сторонами, засвідчений президентом біржі, зареєстрований на біржі за №3-1131. У відповідності зі статтею 15 Закону України "Про товарну біржу", який діяв на час укладення договору, нотаріальне посвідчення договору не вимагалось. До теперішнього часу законність даного договору ніким із сторін договору не оспорювалась. Сторони за договором повністю виконали свої зобов'язання: продавець [PERSON] передав, а покупець [PERSON] прийняв квартиру [ADDRESS]. У свою чергу покупець передав продавцеві, а продавець одержав обумовлену сторонами суму за продаж зазначеної квартири. 01.07.1999 р. КП "Харківське міське БТИ" зареєструвало квартиру [ADDRESS] на праві приватної власності за [PERSON], реєстровий №П-6-5298. Відповідно до ст.220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Відповідно до частини 1 статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Приписами частини 3 статті 334 ЦК України встановлено: «Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Приймая до уваги вищенаведене, суд приходить до висновку про можливість визнання угоди купівлі-продажу дійсною та визнання за позивачем права власності на набуте ним спірне майно, бо обставини, на які він посилається, знайшли своє підтвердження сукупністю наведених позивачем доказів.

Outcome: approved