Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-26 00:00:00

В січні 2017року [PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення пені за прострочення сплати аліментів та збільшення розміру аліментів, що з 14.07.2007року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого [INFO] народився син [PERSON]. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 13.10.2015року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 24.10.2014року, [PERSON] зобов'язано сплачувати на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] [INFO] народження, з дня подачі позову 30.09.2014року і до досягнення ним повноліття. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 27.11.2015року збільшено розмір аліментів, з 500грн. до 728грн. Однак [PERSON] добровільно не сплачує аліменти на утримання сина [PERSON] [INFO] у зв'язку з чим позивач просить стягнути з відповідача пеню за прострочення сплати аліментів за січень, квітень-червень, серпень-листопад 2016 року а також збільшити розмір аліментів до 850грн. щомісячно у зв'язку із збільшенням розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила задовольнити в повному обсязі, надала пояснення, в яких вказала, що її сімейний стан не змінився, заробітна плата в неї збільшилась, разом з тим збільшився прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, зросли витрати на дитину, а тому просить змінити розмір аліментів. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, надав суду пояснення в яких вказав, що в даний час не працює, заборгованість по сплаті аліментів допустив через відсутність заробітку. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини справи та відповідні правовідносини. [PERSON] та [PERSON] з 14.07.2007 року перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого [INFO] народився син [PERSON]. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 13.10.2015року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 24.10.2014року, [PERSON] зобов'язано сплачувати на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] [INFO] народження, з дня подачі позову 30.09.2014року і до досягнення ним повноліття. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 27.11.2015року збільшено розмір аліментів, з 500грн. до 728грн. З часу набрання рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 27.11.2015року відповідач аліменти не сплачував, внаслідок чого станом на 01.12.2016 року виникла заборгованість в сумі 3010,20грн. Позивач подав до суду розрахунок неустойки за період з січень, квітень-червень, серпень-листопад 2016 року в розмірі 1776,32грн. Відповідно до вимог статті 196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Згідно з пунктом 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судом окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" № 3 від 15.05.2006 року встановлено, що передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. Верховним Судом України у справі за № 6-94цс15 від 01.07.2015 року висловлена правова позиція, відповідно до якої зазначено, що згідно з частиною першою статті 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. З урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов'язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). Виходячи з наведеним норм розмір неустойки за період з січень, квітень-червень, серпень-листопад 2016 року становить : за січень 2016р.: 728грн.*1%*31 день -225,68грн., за квітень2016р.: 728грн.*1%*30 днів -218,40грн., за травень2016р.: 728грн.*1%*31 день -225,68грн., за червень 2016р.: 728грн.*1%*30 днів - 218,40грн., за серпень 2016р.: 728грн.*1%*31 день - 225,68грн., за вересень 2016р.: 728грн.*1%*30 днів - 218,40грн., за жовтень 2016р.: 728грн.*1%*31 день - 225,68грн., за листопад 2016р.: 728грн.*1%*30 днів - 218,40грн., а всього 1776,32грн. У виникненні заборгованості зі сплати аліментів (спору щодо її розміру немає), наявна вина відповідача. Суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача неустойки за прострочення сплати аліментів. Щодо позовних вимог про збільшення розміру аліментів, то в цій частині суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову у зв'язку із недоведеністю, виходячи з наступного. Статтею 180 СК України покладено обов'язок на батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" передбачено, що відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги про збільшення розміру аліментів, [PERSON] зазначала, що витрати на утримання сина значно збільшилися й на даний час не вистачає аліментів в сумі 728 грн., розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на час розгляду справи також збільшився і становить 1689 грн. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Проте, як вбачається з матеріалів справи, жодного допустимого і належного доказу на підтвердження факту погіршення свого матеріального стану або здоров'я, або ж поліпшення матеріального стану відповідача, які за ст. 192 СК України являються підставою для збільшення раніше визначеного розміру аліментів, позивач не надала. Отже належними і допустимими доказами не підтверджено, що після ухвалення рішення Хмельницьким міськрайонним судом від 27.11.2015 року відбулися зміни у матеріальному стані сторін, погіршення стану здоров'я дитини, а також того, що майновий стан позивача погіршився, а відповідача поліпшився, та він має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини у більшому розмірі, не здобуто таких доказів і судом. Крім того, саме по собі підвищення розміру прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку не може бути взято до уваги при збільшенні розміру аліментів, оскільки положеннями ст. 192 СК України визначено вичерпний перелік обставин, які мають стосуватися безпосередньо платника або одержувача аліментів, та можуть бути підставами для зміни розміру стягнутих рішенням суду аліментів. Зважаючи на те, що сторони по справі на власний розсуд розпорядилися своїми процесуальними правами щодо надання необхідних доказів і участі у судовому засіданні,суд приходить до висновку що підстави для збільшення розміру аліментів не доведені належними та допустимими доказами. За таких обставин позов підлягає частковому задоволенню : з відповідача на користь позивача підлягає стягненню неустойка (пеня) за несплату аліментів в сумі 1776,32грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 640,00грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial