Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-14 00:00:00

Заявники звернулися до суду з заявою в якій просять встановити факт народження дитини жіночої статі, дата народження\~17.09.2015 року, місце народження\~м.Сімферополь Автономної республіки Крим; батьками якої є громадянка України - [PERSON], [INFO] та громадянин України - [PERSON], [INFO] В обґрунтування заяви посилаються на ті обставини, що 22.09.2007 року між ними зареєстровано шлюб. 17.09.2015 року у подружжя народилась донька, що підтверджено свідоцтвом про народження серії І-АЯ №629529 від 17.10.2015 року. Заявники звернулися до відділу державної реєстрації актів цивільного стану для проведення реєстрації новонародженої дитини та отримання свідоцтва про народження. Проте, їм було відмовлено в проведенні реєстрації у зв"язку з тим, що надане свідоцтво про народження дитини є недійсним. Працівниками РАЦС було надано роз"яснення стосовно належного документу для проведення акту реєстрації, а саме для проведення вищезазначених дій необхідно надати медичне свідоцтво про народження (форма № 103/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоровя України від 08.08.2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 року за № 1150/13024, що видається закладами охорони здоровя незалежно від підпорядкування та форми власності, де приймаються пологи. В судове засідання заявники не прибули, представник заявників подав заяву про розгляд справи без його участі, вимоги викладені в заяві підтримав в повному обсязі. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з"явився, про причини неявки суд не повідомив. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ч.1ст.234 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. \~\~\~\~ Згідно п.5 ч.2 ст.234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. \~\~\~\~ Відповідно до п.п.1,7 ч.1ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії І-АП №049732 виданого 22.09.2007 року Залізничним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сімферопольського міського управління юстиції Автономної Республіки Крим 22.09.2007 року укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON], яка після укладення шлюбу змінила прізвище на [PERSON]. \~\~\~\~ Згідно свідоцтва про народження серії І-АЯ №629529 від 17.10.2015 року, що видане Відділом реєстрації народження м. Сімферополя Департаменту запису актів громадянського стану Міністерства юстиції Республіки Крим у [PERSON] та [PERSON] 17.09.2015 року народилася дитина [PERSON]. Відповідно до листа Дніпровського районного у місті Херсоні відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області від 15.02.2017 року [PERSON] відмовлено у проведенні державної реєстрації народження дитини, оскільки заявником для підтвердження факту народження дитини подано документ, який відповідно до ст. 9 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України від 15.04.2014 року №1207-VII є недійсним і не створює правових наслідків. Згідно п.п.1,2,3\~ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до\~Конституції\~та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені\~Конституцією\~та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. \~\~\~\~ Таким чином, свідоцтво про народження серії І-АЯ №629529 від 17.10.2015 року є недійсним і не створює правових наслідків. \~\~\~\~ Згідно ч.ч.1, 2 ст.18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Гарантії прав, свобод та законних інтересів осіб, які переселилися з тимчасово окупованої території України та перебувають на території України на законних підставах, визначаються\~Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб». \~\~\~\~ Відповідно до ч.1\~ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», внутрішньо переміщена особа має право, зокрема, на проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання за місцем перебування. \~\~\~\~ Згідно ч.1ст.122 СК України, дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров'я про народження дружиною дитини. \~\~\~\~ Відповідно до п.1 Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18 жовтня 2000 року № 52/5, державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. \~\~\~\~ Згідно п.2 розділу ІІІ вищевказаних Правил, підставами для проведення державної реєстрації народження дитини є, зокрема, медичне свідоцтво про народження (форма № 103/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - медичне свідоцтво про народження), що видається закладами охорони здоров'я незалежно від підпорядкування та форми власності, де приймаються пологи. Ці документи подаються до органу державної реєстрації актів цивільного стану, де реєструється народження. При відсутності підстав для державної реєстрації народження, визначених у цьому пункті, державна реєстрація народження проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту народження даною жінкою. Згідно до п. 18 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Згідно зі ст. 14 ЦПК України, рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв'язку із встановленим судом фактом. В разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану орган державної реєстрації актів громадянського стану провадить відповідний запис на підставі рішення суду. \~\~\~\~ Таким чином, законодавством визначено процедуру державної реєстрації народження дитини у даному випадку шляхом звернення до суду. Заявниками доведено, що встановлення юридичного факту необхідне для реалізації ними батьківських прав, а відтак підстав до відмови в задоволенні заяви суд не вбачає. \~\~\~\~ При цьому, суд враховує принцип 3 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, згідно якого дитині повинно належати з її народження право на ім'я та громадянство та статтю 7 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральної Асамблеєю ООН 20 листопада 1989 року, відповідно до якої дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов'язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства. \~\~\~\~

Outcome: approved