Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до приватного підприємства «Флора» (ПП Флора) про визнання незаконним та скасування рішення зборів засновників ПП «Флора» від 8 серпня 2013 року згідно з яким його було виключено зі складу засновників на підставі ст. 64 Закону України «Про господарські товариства». Позов обгрунтовано тим, що позивач є співвласником ПП «Флора» з часткою в статутному капіталі підприємства 50 відсотків, двом іншим засновникам [PERSON] та [PERSON] належало - по 25 відсотків. 16 серпня 2013 року йому стало відомо, що його, без належного повідомлення про проведення зборів засновників, рішенням зборів засновників - [PERSON] та [PERSON] від 8 серпня 2013 року було виключено зі складу засновників з тих підстав, що він не вніс своєї частки в статутний капітал підприємства та на підставі ст. 64 Закону України «Про господарські товариства», як засновник, який не виконує статутні обов»язки та своїми діями перешкоджає досягненню цілей підприємтва. Вважає оскаржуване рішення прийнято з порушенням процедури скликання та проведення зборів, оскільки його не було повідомлено, а також за відсутності клоруму, та підстав, передбачених ст. 64 Закону України «Про господарські товариства». Просив визнати недійсним та скасувати рішення зборів засновників ПП «Флора» від 8 серпня 2013 року. Не погоджуючись з позовом представник відповідача [PERSON] подав заперечення, які мотивував тим, що [PERSON] було належним чином та завчасно повідомлено про день, час, місце та порядок денний зборів 8 липня 2013 року. Крім того, [PERSON] не вніс свою частку (внесок) в статутний капітал підприємства. А його неправомірні дії полягали в тому, що він самовільно призначив себе директором підприємства, шляхом підробки протоколу зборів засновників, при цьому привласнив виробниці потужності та активи підприємства, неефективним керуванням завдав збитків підприємству, що призвело до невиплати заробітної плати працівникам, неотриманні прибутків підприємством, позбавивши [PERSON] та [PERSON] права на отримання дивідендів. Відчужив необхідну для здійснення господарської діяльності сільськогосподарську техніку, кошти від реалізації якої, на підприємство не поступили. Таким чином, вважають, що своїми діями [PERSON] перешкоджав досягненню цілей підприємства і дані обставини були підставою виключення його зі складу засновників. Просив в задоволенні позову відмовити. В судовому засіданні представники позивача [PERSON] та [PERSON] підтримали позов з підстав викладених в позовній заяві, просили його задовольнити. Представник відповідача ПП «Флора» [PERSON], який одночасно є представником третьої особи [PERSON], в судове засідання не з»явився, подав клопотання про відкладення розгляду справ з тих підстав, що приймає участь в процесі в іншій справі, яка розглядається в Господарському суді, проте доказів на підтвердження цієї обставини не надав. Представник третіх осіб [PERSON], який є одночасно директором підприємства, належним чином повідомлений, про що свідчать розписки, які повернулися на адресу суду, в судове засідання не з»явився, про причини неявки суд не повідомив. Подав заяву про скасування усіх довіреностей на представництво інтересів підприємства, проте не конкретизував на кого вони видані і не забезпечив участь іншого представника підприємства в судове засідання у даній справі. На підставі ч.2 ст.169 ЦПК України, суд ухвалив справу розглядати у відсутності представників відповідача та третіх осіб. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку , що позов слід задовольнити повністю з таких підстав. Відповідно до вимог ст. 113 ГК України, приватним підприємством визнається підприємство, що діє на основі приватної власності одного або кількох громадян, іноземців, осіб без громадянства та його (їх) праці чи з використанням найманої праці. Приватним є також підприємство, що діє на основі приватної власності суб'єкта господарювання - юридичної особи. Порядок організації та діяльності приватних підприємств визначається цим кодексом та іншими законами. Власник приватного підприємства і засноване ним підприємство є самостійними і відмінними один від одного суб'єктами права власності і учасниками господарських правовідносин. Приватне підприємство як юридична особа є власником майна, переданого йому у власність засновником, тоді як власник приватного підприємства, відповідно до статті 167 ГК України, володіє лише корпоративними правами щодо заснованого ним підприємства. Згідно з ч. 3 ст. 167 ГК України, корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами. Отже учасники приватного підприємства, як власники частки у статутному капіталі приватного підприємства, володіють саме корпоративними правами. Згідно зі ст. 8 ЦК України, якщо цивільні відносини не врегульовані цим кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону). Спеціального закону, яким врегульовано діяльність приватних підприємств, немає, тому питання організації та діяльності приватних підприємств слід вирішувати, виходячи із загальних норм ЦК України, ГК України та інших законів із застосуванням аналогії закону. Відповідно до частини третьої статті 62 ГК України, підприємство, якщо інше не встановлено законом, діє на підставі статуту. Отже, зважаючи на відсутність в законі спеціальної вказівки щодо приватних підприємств, можна зробити висновок, що єдиним і обов'язковим для даного виду підприємств установчим документом є статут, який за своїм змістом повинен відповідати загальним вимогам, передбаченим ч. 4 ст. 57 ГК України, а саме, містити відомості про найменування суб'єкта господарювання, мету і предмет діяльності, розмір і порядок утворення статутного капіталу та інших фондів, порядок розподілу прибутків і збитків, про органи управління і контролю, їх компетенцію, про умови реорганізації та ліквідації суб'єкта господарювання, а також інші відомості, пов'язані з особливостями організаційної форми суб'єкта господарювання, передбачені законодавством. Статут може містити й інші відомості, що не суперечать законодавству. Як убачається зі статуту ПП "Флора", порядок організації, скликання та проведення загальних зборів учасників даного приватного підприємства не врегульовано, тому питання організації, скликання та проведення загальних зборів ПП "Флора" слід вирішувати, виходячи із загальних норм ЦК України, ГК України та інших законів, що регулюють подібні правовідносини. З протоколу зборів засновників ПП «Флора» від 8 серпня 2013 року вбачається, що загальна чисельність власників ПП «Флора» складає осіб (100% голосів). На зборах присутні власники (їх уповноважені представники) [PERSON]- з часткою в статутному капіталі 50% та [PERSON] з часткою в сатутному капіталі підприємства 50% (а.с. 9-14). Дані відомості в протоколі щодо розміру часток засновників в стутному капіталі підприємства не відповідають дійсності, оскільки, згідно з Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців станом на час прийняття оскаржуваного рішення - 8 серпня 2013 року, частка [PERSON] в статутному капіталі ПП «Флора» становила - 50 %; [PERSON] та [PERSON] - по 25% ( а.с. 91-94). Зміни щодо розміру часток були зареєстровані лише після прийняття оскаржуваного рішення (Витяг з реєстру від 16.08.2013 року - а.с. 8). Тобто на час прийняття оскаржуваного рішення частка [PERSON] становила 50%. За відсутності спеціального закону, яким врегульовано діяльність приватних підприємств, та відсутності положень про порядок організації, скликання та проведення учасників приватного підприємства у статутних документах підприємства, при вирешенні питань про порядок організації, скликання та проведення загальних зборів учасників приватного підприємства слід застосовувати положення Закону України «Про господарські товариства», які регулюють подібні правовідносини. Згідно зі ст.60 Закону України «Про господарські товариства» збори учасників вважаються повноважними, якщо на них присутні учасники (представники учасників) , що володіють в сукупності більше ніж 60% голосів. Тому збори засновників ПП «Флора» 8 серпня 2013 року не можна вважати повноважними, оскільки на них були присутні два учасники, які володіють в сукупності лише 50 % голосів. Відповідно до роз»яснень, які містяться у пунктах 13,18,19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2008 року № 13 «Про практику розгляду судами корпоративних спорів», при розгляді справ судам слід враховувати, що не всі порушення законодавства, допущені під час скликання та проведення загальних зборів господарського товариства, є підставою для визнання недійсними прийнятих на них рішень. Безумовною підставою для визнання недійсними рішень загальних зборів у зв»язку з прямою вказівкою закону є, зокрема, прийняття загальними зборами рішення за відсутності кворуму для проведення загальних зборів чи прийняття рішення ( статті 41,42,59,60 Закону України «Про господарські товариства»). Доказів про належне повідомлення позивача про день, час, місце та порядок денний зборів засновників на 8 серпня 2013 року, представники відповідача не надали. На підставі викладеного суд дійшов висновку, що відсутність кворуму на зборах учасників ПП «Флора» від 8 серпня 2013 року є підставою визнання недійсним прийнятого на них рішення про виключення [PERSON] зі складу учасників ПП «Флора». Що стосується підставності виключення [PERSON] зі складу учасників товариства, то виключення має примусовий характер і не залежить від бажання учасника. Воно можливе лише за наявності підстав, визначених законом. Виключення учасника є формою відповідальності його перед товариством за невиконання обов»язків, передбачених установчими документами або законом. Відповідно до статті 64 Закону України «Про господарські товариства» учасника товариства з обмеженою відповдальністю, який систематично не виконує або неналежним чином виконує обов»язки, або перешкоджає своїми діями досягненню цілей товариства, може бути виключено з товариства на підставі рішення, за яке проголосували учасники, що володіють у сукупності більш як 50 відсотками голосів учасників товариства. При цьому цей учасник (його представник) участі у голосуванні не бере. З протоколу зборів власників ПП «Флора» від 8 серпня 2013 вбачається, що підставою виключення [PERSON] є невнесення ним додаткового грошового внеску, зокрема - 7 499 950 грн. Проте дана обставина не знайшла свого підтвердження в судовому засіданні, а навпаки спростовується виписками по особових рахунках банку (а.с. 27-35) з яких вбачається, що [PERSON] до статутного підприємства «Флора» вніс 7 500 000 грн. На підтвердження підставності виключення [PERSON] зі складу учасників підприємства представник відповідача надав суду ухвалу Апеляційного суду Волинської області, якою залишено без змін рішення Шацького районного суду від 31 липня 2013 року, яким визнано недійсним рішення загальних зборів ПП «Флора» від 20 жовтня 2011 року, про призначення [PERSON] директором підприємства, незаконним за відсутності кворуму. Інших доказів, які б доводили підставність виключення [PERSON] зі складу учасників товариства на підставі ст. 64 Закону України «Про господарські товариства» суду не надано. Отже, обставина підставності виключення [PERSON] зі складу учасників ПП «Флора» не знайшла свого підтвердження в судовому засіданні. На підставі викладеного позов підлягає задоволенню повністю і судові витрати слід стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі статей 62, 113, 167 ГК України, ст. 64 Закону України «Про господарські товариства»,

Outcome: approved