Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що [INFO] року померла її мати [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина, до складу якої окрім іншого, входить будинковолодіння [ADDRESS]. Поряд з тим зазначила, що на спадщину після смерті матері вона претендує як спадкоємець за заповітом, оскільки ще за життя остання зробила заповітне розпорядження, відповідно до якого усе своє майно заповіла їй. Однак, через відсутність правовстановлюючих документів на спірне будинковолодіння, свої спадкові права оформити не може. А тому, просила суд визнати за нею право власності на будинковолодіння, яке розташоване в [ADDRESS], як за спадкоємцем за заповітом після смерті матері [PERSON]. В судове засідання сторони не з»явилися. Позивач [PERSON] подала до суду заяву, в якій просила справу слухати у її відсутності, при цьому зазначила, що позов підтримує. Від представника Борщівської міської ради Міськи І.В. до суду надійшла заява, у якій просив справу слухати у його відсутності, позов визнає. За таких обставин, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з таких підстав. Як встановлено судом, [INFO] року в [ADDRESS] помер батько позивача [PERSON], що стверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], повторно виданого 19 серпня 2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Борщівського районного управління юстиції Тернопільської області. Після смерті [PERSON], його дружина [PERSON] прийняла спадщину, оскільки проживала разом з ним на день смерті, однак спадкових прав на себе не оформила. Наведене підтверджується довідкою Борщівської міської ради №223 від 10.07.2018 року. [INFO] року в [ADDRESS] померла мати позивача [PERSON], що стверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 16 серпня 2010 року Верхняківською сільською радою Борщівського району Тернопільської області. Поряд з тим, встановлено, що за життя померла [PERSON] зробила заповітне розпорядження, відповідно до якого, належний їй житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами в [ADDRESS] та все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, та все те, що буде належати їй на день смерті, заповіла позивачу [PERSON]. Зазначене сторонами не оспорювалось, крім того, стверджено заповітом від 17 березня 2008 року, посвідченого секретарем Верхняківської сільської ради Борщівського району, зареєстрованого в реєстрі за № 62. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої, окрім іншого входить будинковолодіння [ADDRESS], яку позивач прийняла, подавши відповідну заяву до Борщівської державної нотаріальної контори у визначений законом шестимісячний строк, а 22 червня 2018 року звернулася по питанню оформлення спадщини, а саме щодо видачі їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом на будинковолодіння належного матері, однак у видачі свідоцтва їй було відмовлено через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно. Наведене підтверджується інформацією Борщівської державної нотаріальної контори №555/02-14 від 22.06.2018 року, матеріалами спадкової справи №64/2011 відкритої щодо майна померлої [INFO] року [PERSON]. Поряд з тим, встановлено, що спірне будинковолодіння [ADDRESS], відносилося до колгоспного двору, і станом на 15 квітня 1991 року (тобто на момент набрання законної сили Законом України "Про власність") померлі [PERSON] та [PERSON], були його членами, головою двору був [PERSON], що стверджено копіями погосподарських книг Верхняківської сільської ради за 1986-1990 рр., 1991 - 1995 рр. на ім»я [PERSON]. Відповідно до норм статтей 120, 123 Цивільного кодексу (в редакції 1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві спільної власності, розмір долі члена двору встановлювався виходячи з рівності долей всіх членів двору. Відповідно до п.6 а) постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включаються перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба). А отже, померлі [PERSON] та [PERSON], на відповідній правовій основі за життя набули право, кожен зокрема, на 1/2 частину будинковолодіння, розташованого по [ADDRESS]. Однак, у визначеному законом порядку померлі не оформили своє право власності на належну їм частину будинковолодіння. Окрім того встановлено, що після смерті [PERSON] його дружина [PERSON], яка прийняла спадщину, фактично набула право власності на ціле спірне будинковолодіння. Згідно виписки з рішення 8 сесії 23 скликання Верхняківської сільської ради Борщівського району Тернопільської області №37 від 10.09.1999 року, померлій [PERSON] передано безоплатно у приватну власність земельну ділянку загальною площею 0, 30 га, в тому числі 0, 25 га для обслуговування житлового будинку та 0, 05 га для ведення особистого підсобного господарства. Відповідно до ст.ст. 1216-1218 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Судом встановлено, що окрім позивача, інші особи щодо своїх прав на майно померлої не заявляли. Наведене підтверджується Борщівської державної нотаріальної контори №555/02-14 від 22.06.2018 року, матеріалами спадкової справи №64/2011 відкритої щодо майна померлої [INFO] року [PERSON]. Згідно характеристики будинку, господарських будівель та споруд від 13 березня 2018 року, виготовленого СПД ФОП [PERSON], інвентаризаційна вартість будинковолодіння № [ADDRESS] становить 42207 грн. Аналізуючи всі досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи те, що відповідачем заперечень щодо задоволення позову надано не було, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, підставними, грунтуються на вимогах закону, а тому, підлягають задоволенню в повному об'ємі. На підставі ст.ст. 328, 392, 1217, 1218, 1220, 1223, 1261, 1268 ЦК України та

Outcome: approved