Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-29 00:00:00

Головний лікар Хмельницької обласної психіатричної лікарні № 1 звернувся до суду з заявою про госпіталізацію до психіатричного закладу в примусовому порядку [PERSON] посилаючись на те, що вона страждає на тяжке психічне захворювання, становить загрозу для себе та оточуючих, є некритичною до власного стану, а тому її лікування можливе тільки в умовах стаціонару. Представник ХОПЛ №1 у судовому засіданні заяву підтримав, зазначив, що [PERSON] вперше захворіла у 1996 р., однак, лікувалась амбулаторно. Страждає на біполярний афективний розлад, поточний маніакальний епізод з психотичними симптомами, внаслідок чого поводить себе неадекватно, відмічались різкі зміни настрою, підозрілість, чула в голові «чужий голос». Згоди на госпіталізацію не надає. Амбулаторне лікування вважає неможливим внаслідок некритичності [PERSON] до власного стану. Зазначив, що за звичайних умов мінімальний термін лікування становить близько місяця. [PERSON] в судовому засіданні визнала наявність у неї психічного захворювання, пітвердила зазначену у висновку лікарів симптоматику, декілька разів змінювала свою думку щодо необхідності госпіталізації, але зрештою відмовилась від лікування, посилаючись на незадовільні побутові умови ХОПЛ №1. Також заявила клопотання про допит свідка [PERSON], яке було судом задоволене. Прокурор не заперечував проти задоволення заяви, однак, вважав за доцільне скоротити запропонований строк госпіталізації. Заслухавши пояснення представника лікарні, вислухавши думку прокурора, дослідивши матеріали справи, суд вважає заяву такою, що підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Відповідно до п. 99 рішення ЄСПЛ від 17.04.2014 р. у справі «[PERSON] проти України» (заява№50264/08), п. 73 рішення ЄСПЛ від 05.06.2014 р. у справі «Акопян проти України» (заява №12317/06), згідно з практикою Суду особа не може бути позбавлена волі як «психічно хвора», якщо не дотримано трьох нижченаведених мінімальних умов: по-перше, має бути достовірно доведено, що особа є психічно хворою; по-друге, психічний розлад повинен бути такого виду або ступеня, що слугує підставою для примусового тримання у психіатричній лікарні; по-третє, обґрунтованість тривалого тримання у психіатричній лікарні залежить від стійкості такого захворювання (див. вищезазначене рішення у справі «Вінтерверп проти Нідерландів»(Winterwerp v. the Netherlands), п. 39; рішення у справі «Варбанов проти Болгарії» (Varbanov v. Bulgaria), заява № 31365/96, п. 45, ЄСПЛ 2000-Х, та рішення у справі «Штукатуров проти Росії» (Shtukaturov v. Russia), п. 114). Відповідно до ст. 14 Закону України "Про психіатричну допомогу" особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до закладу з надання психіатричної допомоги без її усвідомленої письмової згоди або без письмової згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Судом встановлено, що вперше психічне захворювання (депресивний епізод) виявилось у [PERSON] у 1996 р., вона проходила амбулаторне лікування. З 13.11.2018 р. вона перебувала на роботі за кордоном, повернулась 27.01.2019 р., поводилась неадекватно. У зв'язку із цим, з ініціативи доньки [PERSON], 28.01.2019 [PERSON] була доставлена в ХОПЛ №1 за направленням дільничного психіатра. Комісія лікарів-психіатрів, яка оглянула її 29.01.2019 р., встановила у [PERSON] біполярний афективний розлад, поточний маніакальний епізод з психотичними симптомами та констатувала, що таке захворювання є тяжким. [PERSON] не заперечувала наявності у неї даного психічного захворювання та потреби лікування. Матеріалами справи підтверджується, що особа становить небезпеку для себе та оточуючих. Показами свідка [PERSON] підтверджується, що [PERSON] характеризувала свій психологічний стан як такий, що спонукає її викинутись з вікна. Також, свідком стверджено, що одразу по приїзді в Україну, вона просила автомобілем переслідувати інший автомобіль, вважала, що за нею слідкують, чула сторонні голоси. Ці обставини визнала і [PERSON] У зв'язку із цим суд приходить до висновку про наявність підстав для госпіталізації [PERSON] у примусовому порядку. Водночас, представником ХОПЛ №1 визнано, що мінімально необхідним строком для лікування у даному випадку є один місяць, що не позбавляє заявника у встановленому порядку звернутись до суду за продовженням такого строку лікування. Тому, заяву слід задовольнити частково. Згідно із ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі ст. 14, 17, 22 Закону України "Про психіатричну допомогу",

Outcome: partial