Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-22 00:00:00

Позивач [PERSON] разом з [PERSON] звернулися до суду та просили встановити порядок користування об'єктом незавершеного будівництва по [ADDRESS], яким є будинок з господарськими спорудами, а також усунути перешкоди з боку відповідача в користуванні ним. В подальшому позивач [PERSON] відмовилась від позову і ухвалою Путивльського районного суду Сумської області від 18.12.2014 року провадження у даній справі за її позовом закрито, а її залучено до участі у справі в якості третьої особи. Після зміни та уточнення своїх позовних вимог [PERSON] у своїй заяві від 12.12.2014 року остаточно просила провести реальний поділ незавершеного будівництвом (98 % готовності) житлового будинку з господарськими спорудами по [ADDRESS] по II варіанту розподілу житлового будинку і надвірних споруд, зазначеного у висновку судово-будівельної експертизи № 48/14 від 14.11.2014 року, а також усунути перешкоди в користуванні ним та зобов'язати відповідача надати ключі від будинку та господарських споруд. В судовому засіданні засіданні позивач та її представник такі вимоги підтримали. Відповідач та його представник проти задоволення позову заперечували з тих підстав, що незавершене будівництво не може бути предметом поділу, а порядок користування ним власниками не визначався. Заслухавши пояснення осіб, які брали участь у справі, дослідивши письмові докази, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з рішення Апеляційного суду Сумської області від 04.02.2014 року, у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання майна об'єктом спільної сумісної власності подружжя та його поділ, судом визнано об'єктом спільної сумісної власності сторін незавершене будівництво по [ADDRESS], яке складається з незакінченого (98 % готовності) будівництвом житлового будинку та господарських споруд : літньої кухні, сараю, гаражу (91 % готовності), погрібу і огорожі (а.с. 19-21). Ці обставини не підлягать доказуванню в силу ч. 3 ст. 61 ЦПК України. За змістом ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, але не може використовувати право власності на шкоду правам інших громадян. Відповідно до положень ст.ст. 368, 369 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. На підставі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Як роз'яснено в пунктах 34-35 постанови Пленуму ВССУ від 07.02.2014 року "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Задовольняючи позов про захист права власності від порушень, не пов'язаних із позбавленням володіння, суд має право як заборонити відповідачу вчиняти певні дії, так і зобов'язати відповідача усунути наслідки порушення права позивача. Відсутність заперечень попереднього власника майна проти порушення права власності, не пов'язаних із позбавленням володіння, не може бути підставою для відмови в задоволенні позову нового власника про усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Аналіз наведеного дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Оглядом на місці незакінченого будівництвом житлового будинку з господарськими спорудами по [ADDRESS] з'ясовано, цей об'єкт використовується відповідачем як житло. Можливості користуватися будинком і спорудами позивач позбавлена, оскільки ключі від вхідних дверей знаходяться тільки у відповідача (а.с. 166). Оскільки судовим рішенням, яке набрало законної сили, встановлено право сторін на спільне користування незавершеним будівницвом житловим будинком та господарськими спорудами, тому не даючи можливості користуватися ними, відповідач чинить протиправно, у зв'язку з чим порушене право позивача, як співвласника наведеного майна, підлягає захисту шляхом зобов'язання не чинити перешкоди в користуванні будинком і господарськими спорудами, передачі ключів від вхідних дверей та зебезпечення вільного доступу. Таким чином, наявні у справі докази та їх належна оцінка свідчать про наявність підстав для задоволення позову і зобов'язання відповідача не чинити перешкоди позивачу у праві користування згаданим об'єктом незавершеного будівництвом та усунути перешкоди в користуванні ним шляхом надання ключів від дверей житлового будинку та господарських споруд і можливості вільного доступу до них. В силу ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача понесені нею судові витрати по оплаті судового збору щодо цих вимог. Виходячи з наведеного, враховуючи п.п. 34-35 постанови Пленуму ВССУ від 07.02.2014 року "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" та

Outcome: approved