Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON], третя особа: МКП «Основаніє» центр рбслуговування абонентів №1 про позбавлення права користування житловим приміщенням. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що [PERSON], [INFO], являється законним власником квартири [ADDRESS] (квартира), згідно договору купівлі-продажу квартири № 1029 від 13.01.2014 року. Після придбання даної квартири, їй стало відомо що в ній зареєстрована людина без будь-яких на те правових підстав. 05.03.2014 року Позивач звернулась до Центра Обслуговування Абонентів № 1 МКП «ОСНОВАНІЄ», з проханням надати їй Акт фактичного немешкання стосовно гр. [PERSON]. В результаті обстеження було встановлено: зі слів сусідів гр. [PERSON] дійсно не мешкає за адресою: [ADDRESS]. Протягом останніх двох років комунальні платежі Відповідач не сплачує, кореспонденцію за даною адресою не отримує, його особистих речей в квартирі немає, і взагалі даним житлом він не цікавиться. На зв'язок із колишніми власниками квартири не виходить. Так як комунальні платежі нараховуються згідно кількості зареєстрованих осіб, то Позивач вимушена сплачувати їх сама. На підставі викладеного просить суд, визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] та зобовязати МКП «Основаніє» зняти з обліку реєстрації місця проживання відповідача за вказаною адресою. Представник позивачки - [PERSON] у судове засідання надала заяву, згідно якої підтримала заявлені позовні вимоги, проти заочного вирішення справи не заперечує та просить розглядати справу у її відсутність. Відповідач у судове засідання не з'явився, заперечень до суду не надав, про день та час розгляду справи повідомлений своєчасно і належним чином. Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. З огляду на вищезазначене, суд, у відповідності до вимог статті 224 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів та ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, оцінивши їх у сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу від 30.01.2014 року, посвідченого [PERSON], приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області, зареєстровано в реєстрі за № 1029, позивач [PERSON] придбала квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Згідно інформації адресно-довідкового сектору від 16.03.2014 року встановлено, що у вказаній квартирі, зареєстрований відповідач [PERSON]. Відповідно до акту від 05.03.2014 року, засвідченого МКП № «Основаніє», [PERSON] не проживає у зазначеній квартирі з січня 2012 року. Крім того, як вбачається з пояснень позивачки, особистих речей відповідача в квартирі немає, і взагалі даним житлом він не цікавиться. На зв'язок із колишніми власниками квартири не виходить. Статтею 71 Житлового кодексу України передбачено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Стаття 71 Житлового кодексу України встановлює, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 р. "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки, в разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Таким чином, згідно положень ст. ст. 71, 72 ЖК України відповідач є особою, яка втратила право користування житлом, внаслідок не проживання в квартирі більше ніж шість місяців. Позивач має право на усунення перепон в користуванні житловою площею, які чинить відповідач у зв'язку з реєстрацією за даною адресою. Суд, з урахуванням обставин того, що відповідач з січня 2012 року без поважних причин не проживає у вказаній квартирі, вважає вимоги позивача про визнання відповідача [PERSON], таким, що втратив право користування жилим приміщенням, підлягаючими задоволенню. Щодо вимог позивача про зобов'язання ЦОА №1 МКП „Основаніє" зняти відповідача з реєстрації місця проживання в житловому приміщенні, то суд зазначає наступне. ЦОА №1 МКП „Основаніє" у справі є третьою особою без заявлення самостійних вимог на предмет спору, а не відповідачем. Третя особа за своїм процесуальним становищем не є суб'єктом матеріально-правових відносин, не користується правами сторін та не несе їх обов'язків, а тому суд не вправі поширювати на них матеріально-правові наслідки вирішення спору та покладати обов'язок виконання рішення. У відповідності з вимогами статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. За статтею 11 цього Закону, реєстрація місця проживання та місця перебування особи здійснюється відповідним органом спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації в Автономній Республіці Крим, областях, містах, районах, районах у містах, а також у містах Києві та Севастополі. Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути також відновлення становища, яке існувало до порушення. Зважаючи те, що задоволення вимоги про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням забезпечить власникові безперешкодне відновлення свого порушеного права власності, яке існувало до порушення, та є похідною від вимоги про зняття з реєстрації місця проживання суд вважає за можливе частково задовольнити позов в частині зобов'язання вчинення певних дій.

Outcome: partial