Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом в якому, після уточнення позовних вимог, просить суд стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) у зв'язку з несплатою аліментів за період з 01.12.2003року по 29.08.2017року у сумі 28786,53 грн. та стягнути судовий збір. Свої позовні вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що з відповідачем вона перебувала в зареєстрованому шлюбі до 17.08.2010р. Від шлюбу вони мають доньку [PERSON], [INFO]. На підставі постанови Московського районного суду м.Харкова від 25.04.2001року відповідач зобов'язаний виплачувати аліменти на її користь на утримання доньки у розмірі ? частки з усіх видів свого заробітку (доходу), до настання її повноліття. Згідно розрахунку заборгованості, складаної державним виконавцем Московського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, заборгованість відповідача зі сплати аліментів станом на 29.08.2017р. складає 110391,77 грн., а тому на підставі ст. ст. 195, 196 СК України позивач просила суд позов задовольнити. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити з підстав викладених у позові.Не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Третя особа Московський відділ державної виконавчої служби м.Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області в судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином. Зі згоди позивача, суд ухвалює заочне рішення по справі, що відповідає положенням ст. ст. 224-226 ЦПК України. Суд, заслухавши позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. За правилами ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 59 ЦПК України). Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі до 17 серпня 2010року /а.с.13/. [INFO] у сторін народилась донька - [PERSON] /а.с.12/. Постановою Московського районного (міського) народного суду м.Харкова від 25.04.2001року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] у розмірі ? частки з усіх видів заробітку кожного місяця, починаючи з 23.04.2001року і, до настання її повноліття. На виконання вказаного рішення було видано виконавчий лист /а.с.14, 15-16/. Як вбачається з розрахунків заборгованості по аліментам, складених державними виконавцями, заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів за період з 01.12.2013року по 29.08.2017року складає 110391грн.77 коп. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину. Згідно із ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Так, відповідно до ст.196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Таким чином, передбачена статтею 196 СК України відповідальність у вигляді сплати неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів настає за наявності вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду. Згідно з ч.3ст.74 Закону України "Про виконавче провадження" розмір заборгованості зі сплати аліментів визначається державним виконавцем (а не стягувачем, чи боржником). Як роз'яснено у п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення аліментів. В даному випадку встановлено що відповідач по справі має заборгованість по виплаті аліментів, що є підставою для нарахування пені у відповідності до положень ст. 196 СК України. Так, відповідач в судове засідання не з'явився, доказів в порядку ст.ст. 57 - 60 ЦПК України, про те, що заборгованість по аліментам утворилась з незалежних від нього причин, суду не надав, доводів позивачки не спростував. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов'язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов'язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Отже, з урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов'язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. З огляду на те, що аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов'язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). Аналогічні правові висновки викладені Верховним Судом України в постановах по справах: № 6-94цс15 від 1 липня, № 6-2022цс15 від 25 листопада та № 6-2696цс15 від 16 грудня 2015р., № 6-300цс16 від 16 березня 2016р., які відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх судів України. Згідно розрахунку, наданого позивачем, за період з 01.12.2003року по 29.08.2017року розмір пені складає - 28 786 грн.53коп., суд погоджується з вказаним розрахунком, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня у розмірі 28 786 грн.53коп. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір в розмірі 640,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved