Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-28 00:00:00

Згідно позовної заяви, пояснень позивача в судовому засіданні, 10.06.1981 року виконавчим комітетом Нетішинської селищної ради народних депутатів було видане свідоцтво про право особистої власності на жилий будинок, яким засвідчено, що цілий жилий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, розташований в [ADDRESS] дійсно належить [PERSON] на праві особистої власності. Дане свідоцтво видане на підставі рішення виконавчого комітету Нетішинської селищної ради народних депутатів № 46 від 21.05.1981 року. У червні 2003 року позивач разом з сестрою [PERSON] звернувся до суду з позовом до виконавчого комітету Нетішинської міської ради, [PERSON], [PERSON] про визнання недійсним свідоцтва на спадщину, визнання права на спадщину, усунення [PERSON], [PERSON] від спадщини. 17.05.2006 року він переніс інсульт, який стався у зв'язку з постійними стресовими ситуаціями, пов'язаними з тривалою тяганиною з розгляду судом даного цивільного позову, а 30.08.2006 року його було визнано інвалідом та встановлено І групу інвалідності. Рішенням Нетішинського міського суду від 29.05.2007 року визнано недійсним свідоцтво про право особистої власності на жилий будинок, з належними до нього прибудовами на ім'я [PERSON], видане на підставі рішення виконавчого комітету Нетішинської селищної ради народних депутатів № 46 від 21.05.1981 року; визнано за [PERSON], [PERSON] право власності на 1/3 частку спадщини кожному, яка знаходиться в [ADDRESS]; визнано за [PERSON], [PERSON] право власності на 1/3 частку спадщини, яка знаходиться в [ADDRESS]. Позивач вважає, що вказаним рішенням фактично встановлено неправомірність дій виконавчого комітету Нетішинської селищної ради народних депутатів, нині правонаступником якого є відповідач щодо видачі свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок. 21.05.2013 року Нетішинським міським судом було винесено рішення у справі за позовом [PERSON] до виконавчого комітету Нетішинської міської ради про визнання незаконним окремого положення рішення органу місцевого самоврядування та визнано незаконним і скасовано рішення виконавчого комітету Нетішинської селищної ради народних депутатів № 46 від 21.05.1981 року в частині видачі свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок на ім'я [PERSON] Позивач вважає, що неправомірними діями відповідача щодо видачі свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок на ім'я [PERSON] на підставі рішення виконавчого комітету Нетішинської селищної ради народних депутатів № 46 від 21.05.1981 року, що в подальшому було визнане незаконним і скасовано в частині видачі свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок на ім'я [PERSON], йому завдано моральну шкоду на суму 137000 гривень. Даний розмір моральної шкоди позивач обґрунтовує тим, що він є пенсіонером, інвалідом І групи, який потребує постійного стороннього догляду, ветераном праці, законослухняним громадянином, який не притягувався до кримінальної та адміністративної відповідальності, не мав конфліктних ситуацій з іншими громадянами та користується авторитетом, повагою серед близьких родичів, друзів, знайомих. Він змушений був тривалий час добиватися справедливості через суди - з 2003 року по 2013 рік і ця ситуація негативно вплинула на нього та його оточуючих. Душевні страждання проявлялись у переживаннях, хвилюваннях, негативних емоціях, були обумовлені неправомірними діями відповідача стосовно позбавлення його права на володіння, користування та розпорядження спадковим майном, відриванням особистого часу, який би, в кращому випадку, міг приділити сім'ї, відпочинку, реабілітації здоров'я. Крім того, через сильні хвилювання, викликані частими й тривалими судовими процесами з відновлення порушених прав, у позивача виникали часті головні болі, болі в області серця, безсоння. Постійне психологічне напруження, стресові ситуації, які пов'язані із відновлення порушених прав, призвели до розладу його здоров'я, внаслідок чого він переніс інсульт і став інвалідом І групи. Разом з тим, будучи інвалідом І групи, обмеженим у функціонуванні лівих кінцівок і не маючи фінансових можливостей на наймання адвоката, він був змушений особисто брати участь у тривалих судових процесах задля досягнення справедливості з відновлення своїх майнових прав на спадщину. В цілому наведені факти спричинили порушення нормальних умов життя та створили додаткові проблеми, яких могло й не бути. Таким чином він вимушений був пристосовуватися до змінених умов життя. На підставі наведеного, позивач просить стягнути з виконавчого комітету Нетішинської міської ради на його користь в рахунок відшкодування моральної шкоди 137000 гривень. Представник відповідача позов не визнала та просила відмовити в його задоволенні повністю. В судовому засіданні та в письмових запереченнях представник пояснила, що жодним рішенням суду дії виконкому Нетішинської селищної ради народних депутатів щодо прийняття рішення та видачі свідоцтва не визнані незаконними чи протиправними. Позивачем не надано доказів того, яких саме переживань він зазнав і яким чином вони підтверджуються, а також того, що саме дії виконавчого комітету спричинили тяжкі емоційні переживання, які в свою чергу обумовили погіршення стану його здоров'я. Позивачем не доведено причинного зв'язку між шкодою, яка йому завдана та діями виконавчого комітету щодо прийняття рішення та видачі свідоцтва, відсутня вина виконавчого комітету в заподіянні йому моральної шкоди, наявність якої підлягає сумніву. Крім того, позивачем жодним чином не обґрунтовано розмір моральної шкоди, яку він просить стягнути. Зазначає, що душевні страждання, негативні емоції, проблеми зі здоров'ям [PERSON] скоріше обумовлює тривалим розглядом судової справи, ніж самими діями органу місцевого самоврядування. Суд, вислухавши позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до висновку, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступних міркувань. Рішенням Нетішинського міського суду від 29 травня 2007 року визнано недійсним свідоцтво про право особистої власності на жилий будинок, з належними до нього прибудовами на ім'я [PERSON], видане на підставі рішення виконкому Нетішинської селищної ради народних депутатів № 46 від 21.05.1981 року; визнано за [PERSON], [PERSON] право власності на 1/3 частку спадщини кожному, яка знаходиться в [ADDRESS]; визнано за [PERSON], [PERSON] право власності на 1/3 частку спадщини, яка знаходиться в [ADDRESS]. [PERSON], [PERSON] в позові до [PERSON], [PERSON] про усунення від права спадкування відмовлено. Рішенням Нетішинського міського суду від 21.05.2013 року визнано незаконним і скасовано рішення виконавчого комітету Нетішинської селищної ради народних депутатів № 46 від 21.05.1981 року "Про порядок реєстрації будинків на території села Нетішин" в частині видачі свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок на ім'я [PERSON]. Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом. Згідно ст.56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Відповідно до ст.1173 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Згідно роз'яснень викладених в п.п.3, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" № 4 від 31.03.1995 року (зі змінами і доповненнями), під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Проте, позивачем не надано належних та допустимих доказів в підтвердження того, що внаслідок прийняття виконавчим комітетом Нетішинської селищної ради народних депутатів рішення № 46 від 21.05.1981 року, яке визнано незаконним в частині видачі свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок на ім'я [PERSON] та видачі на його підставі свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок на ім'я [PERSON], яке визнано недійсним рішенням, йому заподіяно моральні і фізичні страждання та втрати немайнового характеру, зазначені в позові, а отже і моральна шкода. Так, позивач посилається на те, що постійне психологічне напруження, стресові ситуації, пов'язані з відновленням порушених прав призвели до розладу його здоров'я, внаслідок чого він переніс інсульт і став інвалідом І групи. Крім того він переніс душевні страждання, що проявлялись у переживаннях, хвилюваннях, негативних емоціях через неправомірні дії відповідача стосовно позбавлення його права на володіння, користування та розпорядження спадковим майном, було порушено його нормальні умови життя. Однак, позивачем не надано жодних доказів того, що він зазнав душевні переживання, стреси, втрати немайнового характеру, зазначені в позові, а також не надано доказів того, що вказані моральні страждання та погіршення стану його здоров'я перебувають в причинному зв'язку з прийняттям виконавчим комітетом Нетішинської селищної ради народних депутатів вищевказаного незаконного рішення та видачею на його підставі свідоцтва. Суд не приймає до уваги долучені до матеріалів позову виписні епікризи та довідки МСЕ від 30.08.2006 року та від 22.08.2008 року, оскільки вони свідчать лише про стан здоров'я позивача та лікування, а не про те, що погіршення його здоров'я сталося внаслідок прийняття вищевказаного незаконного рішення та видачі на його підставі свідоцтва. Крім того, рішенням Нетішинського міського суду від 29 травня 2007 року фактично було відновлено порушені права позивача. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити за його недоведеністю.

Outcome: dismissed