Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-16 00:00:00

Позивач [PERSON] 25 травня 2015 року звернулася до суду з позовом до [PERSON], треті особи Відділ Держземагентства у Краснокутському районі Харківської області, Краснокутська державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач\~[PERSON] зазначила, що після смерті бабусі [PERSON] відкрилася спадщина за заповітом на земельну ділянку розміром 8,08 га, що розташована на території Вязівської сільської ради Краснокутського району Харківської області, яка належала останній на праві власності на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ХР №003770. Відповідно до змісту заповіту від 14 листопада 2013 року, посвідченого секретарем Вязівської сільської ради Краснокутського району, спадкодавець [PERSON] заповідала належне їй все майно позивачу [PERSON]. Після смерті бабусі позивач в установлений законом час звернулася до нотаріальної контори з метою оформлення спадщини, однак відсутність правовстановлюючого документа унеможливлює оформлення земельної ділянки в нотаріальному порядку, в звязку з чим [PERSON] вимушена була звернутися до суду. \~\~\~\~ 11 серпня 2015 року до суду звернувся [PERSON] із зустрічним позовом до [PERSON] про визнання права власності на ? частку земельної ділянки в порядку спадкування. В обґрунтування позовних вимог по зустрічному позову позивач [PERSON] зазначив, що 03 вересня 2014 року померла його мати [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина на майно, що складається із земельної ділянки згідно державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ХР №003770. Оскільки [PERSON] являється спадкоємцем за законом згідно ст..1241 ЦК України, як непрацездатний за віком, тому він в установлений законом час звернувся до Краснокутської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Однак, в звязку з відсутністю державної реєстрації земельної ділянки у Відділі Держземагентства у Краснокутському районі нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, що змусило позивача [PERSON] звернутися до суду. В судовому засіданні представник позивача по первісному позову підтримав позовні вимоги та просить визнати за позивачем [PERSON] право власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом після [PERSON] Зустрічний позов не визнав. \~\~\~\~ Представник відповідача в судовому засіданні первісний позов не визнав. Зустрічний позов підтримав у повному обсязі, вказуючи на те, що після смерті матері [PERSON] спадщину успадкував її син [PERSON], який має обовязкову частку у спадщині Представник третьої особи Відділу Держземагентства у Краснокутському районі в судове засідання не зявився, надавши заяву про розгляд справи в їхню відсутність, проти первісного та зустрічного позову не заперечують. Представник третьої особи Краснокутської державної нотаріальної контори в судове засідання не зявилася, надавши заяву про розгляд справи в їхню відсутність, проти позовів не заперечує. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, повно та всебічно зясувавши обставини справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги по первісному та зустрічному позовам підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 03 вересня 2014 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ВЛ №455235, виданого 05.09.2014 року Виконкомом Вязівської сільської ради Краснокутського району Харківської області. Після її смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 8,08 га, розташованої на території Вязівської сільської ради Краснокутського району Харківської області, що належала померлій [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії IVХР №003770. 14 листопада 2013 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений за реєстраційним №34 секретарем Вязівської сільської ради, згідно якого заповіла все майно позивачу по первісному позову [PERSON]. У відповідності до вимог ст.ст.1217, 1223 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або законом. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування одержують особи, зазначені у статтях 1261-1265 ЦК України. Позивач [PERSON] згідно ст.1223 ЦК України, як особа, що визначена в заповіті, має право на спадкування за заповітом. В судовому засіданні було встановлено, що спадкоємцем на все майно за заповітом є позивач по первісному позову [PERSON], яка в установлений законом строк прийняла спадщину шляхом подачі заяви. Частиною 1\~ст.1297 Цивільного кодексу України\~встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до п.2.1. гл.10 ч.2 "Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України" у випадку фактичного прийняття спадщини спадкова справа заводиться на підставі заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину. За даними Краснокутської державної нотаріальної контори встановлено, що після померлої [PERSON] була заведена спадкова справа №304/2014. Спадкоємець за законом [PERSON], син померлої звернувся до нотаріальної контори стосовно видачі свідоцтва про право на спадщину за законом згідно ст.1241 ЦК України на земельну ділянку площею 8,08 га, що розташована на території Вязівської сільської ради. Відповідно до ст.1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обовязкова частка). На звернення позивача по зустрічному позову [PERSON] до Краснокутської державної нотаріальної контори з проханням оформити спадщину за заповітом на земельну ділянку, йому було видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки на запит нотаріуса, адресованого начальнику відділу Держземагентства у Краснокутському районі у видачі Витягу з реєстру Державного земельного кадастру було відмовлено з тієї підстави, що у Державному земельному кадастрі відсутні відомості про власника земельної ділянки, яка належала померлій [PERSON] Статтею 79-1 Земельного кодексу України\~встановлено, що формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об'єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Як вбачається з відповіді Відділу Держземагентства у Краснокутському районі відомості про земельну ділянку, що належала померлій [PERSON], з технічних причин Національної кадастрової системи не були внесені до бази даних Державного земельного кадастру. Тому, в звязку з відсутністю державної реєстрації права власності на нерухоме майно, державний нотаріус відповідно до ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяження» не може видати свідоцтво про право на спадщину за законом [PERSON]. Відповідно до п.23\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування"\~судам роз'яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Отже, на підставі вищевикладеного, повно та всебічно зясувавши всі обставини справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача по первісному позову [PERSON], в частині визнання за нею права власності на ? частини земельної ділянки, та часткове задоволення позовних вимог позивача по зустрічному позову [PERSON] в частині визнання права власності на ? частину земельної ділянки, що належала спадкодавці [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії IVХР №003770. Згідно із ч.1 ст.15 ЦПК України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Відповідно ч.1 ст.57 ЦПК України, доказами є будьякі фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. На підставі вищевказаного та

Outcome: partial