Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-21 00:00:00

Заступник керівника Вінницької місцевої прокуратури [PERSON] в інтересах держави в особі Вінницької міської ради, Міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги 06.07.2016 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину. Позов мотивований тим, що вироком Вінницького міського суду Вінницької області у справі №127/21458/13-к від 24.02.2014 року [PERSON] визнано винним у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 271 КК України. Як встановлено судом, 18.10.2012 року об 11:00 годині [PERSON], будучи службовою особою, перебуваючи за місцем роботи по вул. Гліба Успенського, 91, м. Вінниці, де на той час відповідно до наказу директора ПП «Віталавто» № 06/08-12 від 06.08.2012 року займав посаду майстра СТО ПП «Віталавто», дав вказівку водію [PERSON] самостійно заїхати на територію СТО і в подальшому на автопідйомник майстерні для проведення діагностики його автомобіля марки «BMW 318і» днз. 083 МЕТ. Після цього [PERSON]В, надав усну вказівку [PERSON], який відповідно до наказу директора ПП «Віталавто» №01/10-12 від 01.10.2012 року працював автослюсарем на даному СТО, на проведення діагностики ходової частини автомобіля марки «BMW 318i» днз. 083 МЕТ. [PERSON]В, достовірно знаючи про вимоги п. 1.5 Розділу 1 Інструкції з охорони праці для слюсарів при ремонті та технічному обслуговуванні автомобілів піднятих на підйомнику №2, а саме, що «заїзд автомобіля на підйомник повинен здійснювати майсер СТО та вимоги п. 14 Розділу ІІ Посадової інструкції майстра-приймальника СТО, а саме «прием автомобилей у клиентов, для проведения (віполнения) работ по их обслуживанию ремонту, а также установка автомобилей (заїзд) на территорию СТО (в т.ч. постов) віполняется мастером лично», допустив, щоб водій [PERSON]І самостійно заїжджав на автопідйомник, чим порушив вимоги вказаних інструкцій, в результаті чого [PERSON] не впорався з керуванням автомобіля, здійснив зїзд автомобіля з підйомника, та притиснув [PERSON] до металевого столу переднім бампером автомобіля. Внаслідок порушення [PERSON] вимог посадової інструкції та інструкції з охорони праці [PERSON] отримав тілесні ушкодження у вигляді розриву передньої хрестоподібної звязки правого колінного суглобу, гематоми, поверхневої забитої рани та садина правого стегна, які згідно висновку експерта №206/495 від 28.03.2013 року належать до категорії середньої тяжкості тілесних ушкоджень. [PERSON] №1 Форми Н-1 про нещасний випадок повязаний з виробництвом від 29.03.2013 року та [PERSON] проведення розслідування нещасного випадку Форми Н-5 від 29.03.2013 проведення розслідування нещасного випадку, що стався 18.02.2012 на ПП «Віталавто», майстер-приймальник [PERSON] порушив вимоги п. 12 Розділу ІІ Посадової інструкції майстра СТО, згідно якого повинен контролювати дотримання підлеглим йому робітниками виробничої й трудової дисципліни, виконання ними правил і норм охорони праці, пожежної безпеки та промсанітарії. [PERSON] із заключенням начальнику відділу страхових експертів охорони праці та профілактичних заходів відділення ВД ФССНВ у м. Вінниці [PERSON], який входив у склад комісії з розслідування нещасного випадку на ПП «Віталавто», основною причиною настання нещасного випадку є невиконання посадових обовязків майстром СТО ПП «Віталавто» [PERSON] так як він допустив заїзд на підйомник автомобіля керованого сторонньою особою. Таким чином, майстер-приймальник СТО [PERSON] порушив вимоги п. 1.5 Розділу І Інструкції з охорони праці для слюсарів при ремонті та технічному обслуговуванні автомобілів піднятих на підйомнику №2 та п.п. 12,14 Розділу ІІ Посадової інструкції майстраприймальника СТО. Порушення вимог вищевказаних Інструкцій [PERSON] знаходиться в причинному звязку з наслідками. В подальшому [PERSON]. звернувся за медичною допомогою до Вінницької міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги, і перебував на лікуванні в травматологічному відділенні з 18.10.2012 року по 25.10.2012 року. [PERSON] довідки Вінницької міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги №01-26/624 від 18.04.2016 року, вартість одного ліжко-дня за вказаний період складала 285 грн. 86 коп. Таким чином, в медичній установі потерпілий [PERSON] перебував 7 днів, загальна вартість перебування потерпілого [PERSON] у Вінницькій міській клінічній лікарні швидкої медичної допомоги склала 2 001 грн. 02 коп. [PERSON], на час звернення до суду з даним позовом не відшкодував завдані його діями збитки, що є порушенням державних інтересів та підставою звернення прокурора до суду. Прокурор в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, з підстав зазначених у позовній заяві. Представники позивачів до судового засідання не зявилися, проте надали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, в якій зазначили, що просять позов задовольнити у повному обсязі та проти ухвалення заочного рішення не заперечують. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився, про причини неявки суду не повідомив, клопотання про перенесення розгляду справи не заявляв, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. За таких обставин, відповідно до ст. 224 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів про права та взаємовідносини сторін, оскільки представник позивача не заперечує проти такого порядку вирішення справи. Заслухавши прокурора та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити, оскільки вимоги позивача обґрунтовані, підтверджені належними доказами та відповідають вимогам закону. З матеріалів справи вбачається, що вироком Вінницького міського суду Вінницької області у справі № 127/21458/13-к від 24.02.2014 року [PERSON] визнано винним у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 271 КК України (а.с.9-13). У зв'язку з отриманими тілесними ушкодженнями [PERSON] перебував на лікуванні в травматологічному відділенні Міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги з 18.10.2012 року по 25.10.2012 року, середня вартість одного ліжко-дня 285, 86 грн. (фактичні видатки 2012 року). Фактично проведено 7 ліжко-днів. Виходячи з середньої вартості одного ліжко-дня, вартість лікування хворого складає 2 001, 02 грн.(а.с.8). Відповідно до ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину. [PERSON] п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 07.07.1995 року "Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат" питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з "Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання", затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №545 від 16.07.1993 року. Як передбачено цим Порядком, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка-розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров'я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. Встановлено, що зазначені вище витрати закладу охорони здоров'я відповідачем до цього часу в добровільному порядку не відшкодовані. Статтею 61 ч. 4 ЦПК України, визначено підстави звільнення від доказування, і передбачено, що вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчиненні вони цією особою. У п. 7 постанови від 18.12.2009, №14 «Про судове рішення у цивільній справі», Пленум Верховного Суду України, надав судам наступні роз'яснення, що відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, що набрав законної сили, або постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, цей вирок або постанова обов'язкові для суду лише з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи чи зі справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. Інші прийняті в рамках кримінальної справи чи справи про адміністративне правопорушення постанови оцінюються судом згідно з положеннями статті 212 ЦПК України. Таким чином, суд вважає встановленими обставини справи викладенні у вироку Вінницького міського суду Вінницької області у справі №127/21458/13-к від 24.02.2014 року, так як обвинуваченого [PERSON] визнано винним. На підставі ст. ст. 10, 57, 60 ЦПК України, суд вирішує цивільно-правовий спір на засадах змагальності, кожна сторона зобов'язана доказами довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, що мають значення для справи. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності та взаємозвязку, суд приходить до висновку про те, що внаслідок неправомірних дій відповідача [PERSON] Міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги понесла витрати на лікування потерпілого від злочину, між діями [PERSON] та цими витратами є прямий причинний зв'язок, що встановлено вироком суду, який набув законної сили, а тому обов'язок по відшкодуванню витрат необхідно покласти на відповідача. За таких обставин, суд прийшов до висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню та з відповідача [PERSON] належить стягнути на користь Вінницької міської ради витрати на стаціонарне лікування потерпілого від злочину в сумі 2\~001, 02 гривні. В силу ст. 88 ЦПК України, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, відповідно до Закону України «Про судовий збір», судовий збір у розмірі 551,20 грн. необхідно стягнути з відповідача у дохід держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved