Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, згідно вимог якого просить ухвалити рішення, яким визнати за нею право власності на Ѕ частку житлового будинку з господарськими будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] , який в цілому складається з:житлового будинку «А,А1,Аг», загальною площею 57,6 кв.м., житловою площею 45,3 кв.м, сарая - літньої кухні «Б,Бп», убиральні «В», колодязя «к1,к2», воріт, хвіртки «№1», огорожі «№№2,3», в порядку спадкування за заповітом після померлого [INFO] [PERSON] . В обґрунтування позову зазначено, що [INFO] помер дідусь позивача - [PERSON] . Спадкоємцями першої черги за законом, після померлого [PERSON] були його діти: дочка [PERSON] , дочка [PERSON] та син [PERSON] (який є батьком позивача). Всі спадкоємці подали заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини після померлого [PERSON] .. За життя, [PERSON] склав заповіт, згідно якого все своє майно, з чого б воно не складалося, заповідав сину - [PERSON] . Спадщину після [PERSON] його син - [PERSON] прийняв фактом подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори в установлений законом строк, але документально спадщину не оформив. [INFO] [PERSON] помер. За життя, [PERSON] 07.08.2008 року склав заповіт, який був посвідчений приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Цемах В.А., відповідно до якого, все своє майно він заповідав позивачу - [PERSON] . Дружина померлого, [PERSON] 06.11.2008 подала заяву про відмову від спадщини на користь [PERSON] Постановою № 457/02-31 від 13.03.2020 позивачу [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на Ѕ частку житлового будинку з господарськими будівлями за адресою: [ADDRESS] , так як неможливо визначити коло спадкоємців, які б мали право на виділ обов`язкової частки у спадщині після померлого [INFO] [PERSON] . Враховуючи дані обставини позивач просила визнати за нею право власності на Ѕ частку житлового будинку з господарськими будівлями, що розташовані по [ADDRESS] (колишня назва - [ADDRESS] ) в порядку спадкування за заповітом після померлого [INFO] [PERSON] . Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 03.11.2020 провадження у справі було відкрито та призначено підготовче судове засідання. 02.12.2020 ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області підготовче судове засідання було відкладено з метою належного повідомлення відповідача. Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 05.01.2021 продовжено підготовче судове провадження. 28.01.2021 ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. В судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час та місце слухання справи був належним чином повідомлений, про причини неявки суд не повідомив, при цьому надав суду заяву згідно якої просить справу розглядати без його участі, позов підтримує повністю, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце судового засідання повідомлялась шляхом направлення повісток на останню відому адресу реєстрації та через оголошення на веб-сторінці Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області, офіційному веб-порталі судової влади України, про причини неявки суд не повідомила, відзиву не надала. Представник третьої особи Першої кременчуцької державної нотаріальної контори м. Кременчука в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, надав заяву, згідно якої просить справу розглядати без його участі. Відзиву на позов, заяв та будь-яких клопотань до суду від відповідача не надходило, у зв`язку з чим суд, відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причини або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи викладене, а також те, що одночасно існують умови, які передбачені ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає за необхідне провести заочний розгляд даної справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів у відсутність сторін. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив такі обставини та дійшов таких висновків. Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 15 ЦК України визначено право кожної особи та захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Як достовірно встановлено в судовому засіданні та зокрема підтверджується договором на право будівництва індивідуального житлового будинку, посвідченого Крюківською держнотконторою за р.№82 від 19.03.1940, довідкою КП «Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації Кременчуцької міської ради Полтавської області» від 15.11.2019 за р.№61/5461, технічним паспортом на житловий будинок індивідуального житлового фонду, складеного 21.10.1989, довідкою (виписки з домової книги про склад сім`ї і реєстрацію), наданою ТОВ «Добробит» 04.06.2013 за вих. №1901, [PERSON] на праві власності належала Ѕ частка житлового будинку [ADDRESS] . Згідно заповіту, посвідченого 18.07.1990 державним нотаріусом Другої кременчуцької державної нотаріальної контори Литвиненко Л.І., зареєстровано в реєстрі за №2505, [PERSON] на випадок його смерті зробив розпорядження, відповідно до якого все майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося заповів [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , яке видане 15.02.1993 Кременчуцьким міським відділом ЗАГС. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, що складається, зокрема, із Ѕ частки житлового будинку [ADDRESS] . Згідно довідки наданої Другою кременчуцькою державною нотаріальною конторою 19.06.2013 за вих. №961/02-14, після померлого [INFO] [PERSON] . Другою кременчуцькою державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа №57/1993. В справі знаходяться три заяви про прийняття спадщини від: спадкоємця за законом, сина - [PERSON] , заява від 23.02.1993 р. №88; спадкоємця за законом, дочки - [PERSON] , заява від 30.03.1993 р. №3-1175; спадкоємця за законом, дочки - [PERSON] , заява від 16.04.1993 р. №2-1488. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 26.07.2018 Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, [PERSON] померла [INFO] . Відповідно до витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №59865361, сформованого 19.03.2020, після померлої [PERSON] спадкова справа не заводилась, свідоцтва про права на спадщину не видавались. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , яке видане Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції 11.08.2008. За життя [PERSON] склав заповіт, що посвідчений 07 серпня 2008 року приватним нотаріусом Кременчуцького нотаріального округу Цемах В.А., відповідно до якого на випадок своєї смерті зробив таке розпорядження: все своє майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося і взагалі все те, на що він за законом матиме право і що буде належати йому на момент смерті, в тому числі грошові кошти, що знаходяться на вкладах або на рахунках у банківських (фінансових) установах з належними до них процентами, компенсаціями та індексаціями, заповів своїй дочці [PERSON] . 06.11.2008 Першою кременчуцькою державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа №1570/2008 до майна померлого [INFO] [PERSON] , заяву про прийняття спадщини подала дочка померлого - [PERSON] , спадкоємець за заповітом. Дружина померлого, [PERSON] , подала заяву про відмову від прийняття спадщини. [PERSON] , як спадкоємець за заповітом, 13.03.2020 звернулася до Першої кременчуцької державної нотаріальної контори, для оформлення спадкових прав та видачі на її ім`я свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченим Цемах В.А., приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу 07.08.2008, зареєстрованого в реєстрі за №3497, після померлого [INFO] її батька [PERSON] , зокрема яким просила видати на її ім`я свідоцтво про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, а саме Ѕ частку житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться по [ADDRESS] . Постановою державного нотаріуса Першої кременчуцької державної нотаріальної контори Власенко Н.В. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 13.03.2020, відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на Ѕ частку житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться по [ADDRESS] , після померлого [INFO] [PERSON] , оскільки неможливо визначити коло спадкоємців, які б мали право на виділ обов`язкової частки у спадщині після померлого [INFO] [PERSON] . Відповідно до п. 4 -5 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України в редакції 2003 року, ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, що виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим кодексом. З наведеного вбачається, що норми п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК, згідно з якими цей ЦК застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, слід розуміти таким чином, що правила книги шостої ЦК може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 01 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм статей 529 - 531 ЦК УРСР. При вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилась і була прийнята до 01 січня 2004 року, не допускається застосування судами норм ЦК 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР. Згідно ст. 529 ЦК УРСР при спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Відповідно до ст. 535 ЦК УРСР право на обов`язкову частку в спадщині мають неповнолітні або непрацездатні діти спадкодавця (в тому числі усиновлені), а також непрацездатні дружина, батьки (усиновителі) і утриманці померлого успадковують, незалежно від змісту заповіту, не менше двох третин частки, яка належала б кожному з них при спадкоємстві за законом (обов`язкова частка). При визначені розміру обов`язкової частки враховується і вартість спадкового майна, що складається з предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку. Тобто, встановлений законом розмір долі ніхто не має права змінити. Суд в разі виникнення спору зобов`язаний виділити спадкоємцю, право якого порушено, його законну частку, а саме не менше 2/3 частки. Якщо за заповітом все майно заповідано без врахування прав спадкоємців, які мають право на обов`язкову частку, суд вирішує питання щодо визнання заповіту недійсним в тій частині, яка складає обов`язкову частку. Згідно ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Тобто право вибору дій щодо прийняття спадщини визначених в ст. 549 ЦК УРСР належить спадкоємцю. Спадкоємці, які подали державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини, однак фактично не вступили в управління або володіння спадковим майном, мають право в межах строку позовної давності витребувати свою частку від спадкоємців, які прийняли спадщину та вступили в управління або володіння спадковим майном. Під фактичним вступом у володіння або управління спадковим майном, що підтверджує факт прийняття спадщини, маються на увазі різні дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню і користуванню цим майном, підтриманню його в належному стані або сплату податків та інших платежів тощо. Як встановлено судом діти померлого [INFO] гр. [PERSON] - [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , звернулися до Другої кременчуцької державної нотаріальної контори з заявами по прийняття спадщини, при цьому свідоцтва про право на спадщину не видавались. [PERSON] , як спадкоємець за заповітом померлого [INFO] гр. [PERSON] , безперервно користувався спадковим майном, а саме Ѕ часткою житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться по [ADDRESS] , підтримував його в належному стані, сплачував комунальні платежі, тобто є таким, що фактично вступив в управління та володіння спадковим майном. Згідно довідки, наданої Крюківським районним судом м. Кременчука Полтавської області 08.04.2021 за вих.№5836/2021 [PERSON] , [PERSON] в період часу 1993 року по 08.04.2021 з приводу визнання заповіту [PERSON] , посвідченого 18.07.1990 року державним нотаріусом Другої кременчуцької державної нотаріальної контори Литвиненко Л.І., зареєстрованого в реєстрі за №2505, недійсним в тій частині, яка складає їх обов`язкову частку, як спадкоємців за законом та з приводу витребування своєї частки від спадкоємця [PERSON] , який прийняв спадщину та вступив в управління або володіння спадковим майном, не звертались. Спадкова справа №57/1993, заведена після померлого [INFO] [PERSON] , відомості про те, що [PERSON] та [PERSON] у відповідності до вимог ст. 535 ЦК УРСР, мають право на обов`язкову частку в спадщині, яка відкрилась після смерті [INFO] [PERSON] не містить. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що [PERSON] , який помер [INFO] , є таким, що прийняв спадщину, яка відкрилась після померлого [INFO] [PERSON] до складу якої входило, зокрема право на Ѕ частку житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться по [ADDRESS] . Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно ст. 1218, 1268 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті та незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. При вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства, чинного на час виникнення права власності, та підстави спадкування зазначеного майна. Тобто у випадку, якщо спадщина прийнята, однак не здійснено державну реєстрацію права на спадщину, слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття "виникнення права на спадщину" та "виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини", і пов`язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину, або одержавши таке свідоцтво не здійснив його державної реєстрації. Враховуючи викладене, встановлені обставини справи, а також те, що як встановлено судом, [PERSON] є спадкоємцем за заповітом і таким, що прийняв спадщину, яка відкрилась після померлого [INFO] [PERSON] , до складу якої входило право власності на Ѕ частку житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться по [ADDRESS] , а позивач [PERSON] є спадкоємцем за заповітом і такою, що прийняла спадщину, яка відкрилась після померлого [INFO] [PERSON] , то суд дійшов висновку, що позов є законними, обґрунтованими та такими, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved