Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-23 00:00:00

В провадженні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська знаходиться цивільна справа за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до Публічного акціонерного товариства "Акцент-Банк", [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування заявленого позову позивач посилався на те, що 31.10.2005 року між позивачем та відповідачем - [PERSON] був укладений договір, згідно умов якого - позивач надав [PERSON] кредитні кошти у сумі 15 000 грн. 00 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 31.10.2008 року. У порушення умов договору відповідач - [PERSON] зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. Станом на 27.09.2013 року за відповідачем - [PERSON] наявна заборгованість за кредитним договором в розмірі 161 612 грн. 49 коп., в тому числі: заборгованість за кредитом 9 974 грн. 18 коп.; заборгованість по процентам за користування кредитом 57 220 грн. 32 коп.; заборгованість по комісії за користування кредитом - 2 700 грн. 00 коп.; пеня за несвоєчасність виконання зобов'язання 91 717 грн. 99 коп. Крім того, зобов'язання за вказаним договором забезпечено порукою в розмірі 10 000 грн., згідно договору укладеного 20.10.2010 року між позивачем та відповідачем - ПАТ "А-Банк". Позивач зазначає, що на даний час кредитна заборгованість відповідачем не погашена, вимога до поручителя залишена без задоволення, тому змушений звертатися до суду та просить суд: стягнути з відповідача - [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 151 612 грн. 49 коп.; стягнути солідарно із усіх відповідачів - 10 000 грн.; стягнути з відповідача - [PERSON] витрати на правову допомогу в розмірі 3 200 грн.; стягнути з відповідача - [PERSON] судовий збір. Представник позивача в судове засідання не зявився, надавши до суду заяву, в якій прохав розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, надавши до суду заяву, в якій прохав розглянути справу без його участі, прохав відмовити у задоволенні позовних вимог та застосувати строк позовної давності. Дослідивши докази, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити за наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 31.10.2005 року між позивачем та відповідачем - [PERSON] був укладений договір, згідно умов якого - позивач надав [PERSON] кредитні кошти у сумі 15 000 грн. 00 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 31.10.2008 року (а. с. 10-11). Відповідно до ст. ст. 251, 252 ЦК України, строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Згідно ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, спеціальна позовна давність в один рік встановлена п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України відносно неустойки. У відповідності до ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг\~позовної давності\~починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Із кредитного договору № MKMWSE00000098 вбачається, що кінцевий термін повернення коштів за договором - 31.10.2008 року, із вказаної дати розпочався відлік строку позовної давності в три роки, який закінчився відповідно 31.10.2011 року. Із матеріалів справи вбачається, що ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з вказаним позовом - 29 жовтня 2013 року, тобто із пропуском трирічного строку звернення для предявлення позову, і поважної причини цього строку позивачем не наведено. У відповідності ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідачем - 24 грудня 2014 року до суду було надано заяву про застосування позовної давності. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що право позивача на отримання суми боргу за кредитним договором від відповідача є доведеним, але таке право не підлягає захисту, у звязку із пропуском позивачем строку позовної давності, а тому у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed