Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-04 00:00:00

ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» звернулося з позовом до [PERSON] і просило стягнути з відповідача спричинені збитки на загальну суму 8991,95 грн. та судові витрати. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що під час перевірки стану електричних приладів обліку і електроустановок у [PERSON] 23.02.2012 року за адресою: [ADDRESS], представниками екергопостачальника було виявлено порушення п. 48 Правил, а саме: самовільне підключення поза приладом обліку штучного заземлення прихованою електропроводкою при зміненій фазировці електролічильника. Внаслідок чого був складений акт № Д 010193 від 23.02.2012 року, з яким ознайомлений позивач, та їм підписаний. На підставі зазначеного акту про порушення, позивачем відповідно до Правил та Методики нарахована вартість необлікованої електроенергії, яка складає 12291,95 грн. Відповідач уклав з позивачем договір про реструктуризацію нарахованої суми та добровільно сплатив 3300 грн. Однак залишок несплачених збитків не сплачує. Відповідач позов не визнав. Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 грудня 2013 року відмовлено ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» у задоволенні позову. ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» звернулося з апеляційною скаргою на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 грудня 2013 року, де ставить питання про його скасування, посилаючись на те, що рішення ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права. Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, апеляційний суд вважає, що скарга підлягає задоволенню, рішення суду-скасуванню, згідно п.п. 3,4 ст. 309 ЦПК України, з ухваленням нового рішення з наступних підстав. Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго», суд першої інстанції виходив з того, що [PERSON] є споживачем електричної енергії, постачання якої до її квартири здійснює позивач на підставі письмового договору про користування електричною енергією № 8401097 від 27.02.2009 року. 23 лютого 2012 року працівниками позивача у ході перевірки стану електричних приладів обліку та електроустановок за адресою: 49000. [ADDRESS], було виявлено порушення п. 48 Правил, а саме: самовільне підключення поза приладом обліку штучного заземлення прихованою електропроводкою при зміненій фазировці електролічильника, та складено акт про порушення Правил користування електричною енергією Н № Д 010193 від 23.02.2012 року (а.с.10), один примірник якого було вручено споживачу, підписаному представниками енергопостачальника у кількості трьох осіб. Враховуючи, роз'ясненнями Департаменту електроенергетики Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, суд першої інтонації прийшов до висновку, що у вищевказаному акті відсутня інформація щодо місця та способу здійснення споживачем «перефазування» приладу обліку, а відтак відсутні підстави вважати, що, за умови наявності пломб на лічильнику (приладу обліку), такі дії було вчинено безпосередньо позивачем, а не представником енергопостачальної організації під час установки та монтажу лічильника (приладу обліку) із подальшим його опломбуванням. Між тим з такими висновками суду погодитися не можна з наступних підстав. Відносини з приводу постачання фізичних осіб електричною енергією регулюються ст. 714 ЦК, статтями 24 - 27 Закону від 16 жовтня 1997 р. N 575/97-ВР "Про електроенергетику", постановою Кабінету Міністрів від 26 липня 1999 р. N 1357 (далі - Правила), та Методикою визначення обсягу та вартості електричної енергії, необлікованої внаслідок порушення споживачами правил користування. електричною енергією, затвердженою постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 4 травня 2006 р. N 562 (далі - Методика). Постачання фізичним особам електроенергії здійснюється на підставі договору про користування електричною енергією. Судом встановлено, що у сторін виникли договірні правовідносини. Виходячи з положень статей 6, 626 - 631, 526 ЦК, укладений договір є обов'язковим для належного виконання сторонами, відповідно до його умов, вимог ЦК та інших актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 611 ЦК у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Нормою ч. 4 ст. 26 Закону "Про електроенергетику" передбачається, що споживач електроенергії несе відповідальність згідно із законодавством за порушення умов договору та правил користування електроенергією, затверджених Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 53 Правил розмір збитків, завданих енергопостачальникові порушенням правил користування електроенергією, розраховується за добовою величиною розрахункового споживання електроенергії та за кількістю днів з дня останнього контрольного зняття представником енергопостачальника показань чи технічної перевірки приладу обліку, до моменту усунення порушення за тарифами, які діяли у розрахунковий період. Розмір відшкодування збитків згідно з Правилами обчислюється за Методикою. З матеріалів справи вбачається, що 23.02.2012 року за адресою: [ADDRESS], представниками екергопостачальника було виявлено порушення п. 48 Правил, а саме: самовільне підключення поза приладом обліку штучного заземлення прихованою електропроводкою при зміненій фазировці електролічильника. Внаслідок чого був складений акт № Д 010193 від 23.02.2012 року, з яким ознайомлений позивач та їм підписаний. По даному акту було здійснено нарахування вартості електричної енергії не облікованої внаслідок порушення ПКЕЕн, відповідно до Методики у сумі 12291,95 грн. Посилання суду та відповідача на те, що порушення Правил відповідачем не доведено, є безпідставними. У відповідності до ст.10 ЦПК України відповідач повинен був довести за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст. ст. 57-59 цього ж Кодексу, зазначені ним обставини. Проте будь-які докази, які б спростовували порушення зазначені в акті, суду не надані. Між тим, між сторонами укладений договір про реструктуризацію нарахованої суми збитків, за яким відповідач сплатив 3300 грн. Крім того, рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 25.06.2013 року, яке вступило в законну силу /а.с. 87-90/ встановлено, що зазначений акт № Д 010193 від 23.02.2012 року, складений внаслідок виявлених порушень відповідачем, відповідає Правилам та Закону України «Про електроенергетику». Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. За таких обставин колегія суддів прийшла до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню, а рішення суду - скасуванню. Таким чином, колегія суддів вважає за необхідним апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати, і ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Outcome: approved