Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до Публічного акціонерного товариства «Дніпроспецбуд», третя особа - відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі про зобов'язання підприємства надати направлення на МСЕК для встановлення втрати працездатності у зв'язку з наслідками виробничої травми та уточнення відповідності назви підприємства в АКТі розслідування нещасного випадку та трудовій книжці, в якій просив визнати акт по формі Н-1 від 29 грудня 1997 року, складений комісією дійсним та таким, що розслідував нещасний випадок на виробництві - підприємство-структурний підрозділ - «Шляхспецбуд № 60 ВАТ «Дніпрометроспецбуд», запис в трудовій книжці № 10 на мові оригіналу «Дорспецстрой -60» ОАО «Днепрометроспецстрой», зобов'язати Публічне акціонерне товариство «Дніпроспецбуд» видати направлення на МСЕК та стягнути з Публічного акціонерного товариства «Дніпроспецбуд» моральну шкоду у сумі 10000 грн. В судове засідання представник позивача не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі Представник відповідача Публічного акціонерного товариства «Дніпроспецбуд» до суду не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не сповістив. Представник третьої особи - відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі до суду не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не сповістив Фіксація судового засідання за допомогою технічних засобів, згідно ст.197 ЦПК України не здійснюється. Суд встановив, що [PERSON] працював в Криворізькому управлінні « Дорспецстрой -60» тресту « Дніпроспецстрой» з 11.11.1992 року по 15.03.1998 року водієм 1 класу на автомашинах.( а.с.7-8). Під час виконання трудових обов'язків він отримав виробничу травму. Відповідачем було складено Акт форми Н-1 № 1 від 29.12.1997 року про нещасний випадок, однак направлення його на огляд у МСЕК для встановлення ступеня втрати професійної працездатності не було. Наказом № 87 від 23.07.1997 року ОАО « Днепрометроспецстрой» Дорспецстрой - 60 ОАО « Днепроспецстрой» перейменовано на « Дорспецстрой 60» ОАО « Днепрометроспецстрой» з 07.08.2002 року наказом №55 Криворізький структурний підрозділ Дорспецстрой -60 ВАТ «Дніпрометроспецбуд» було ліквідоване, правоприємниками архівних документів являється Відкрите акціонерне товариство «Дніпроспецбуд» . В трудовій книжці [PERSON], запис № 10, назва підприємства де стався нещасний випадок не відповідає назві той, що записана в АКТі та в трудовій книжці. (а.с.8). 15.03.1998 року позивач був звільнений з підприємства за власним бажанням.( а.с.8). В наслідок того, що [PERSON] не було направлено на огляд у МСЕК він продовжував виконувати свої трудові обов'язки за трудовим договором на інших підприємствах та періодично лікуватись у медичних закладах. З метою вирішення питання відновлення порушення права на відшкодування шкоди [PERSON] звернувся до відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Кривому Розі з приводу роз'яснення питання направлення на МСЕК та видачі йому такого направлення. ( а.с.15). На що, 18.06.2013 року за № 01/3415, отримав відмову у видачі направлення на МСЕК із причини, що назва підприємства згідно з трудовою книжкою не співпадає з назвою вказаною в Акті Форми Н-1 від 29.12.1997 року, що затверджує вказаний акт.( а.с.16). Звернувшись до правоприємника роботодавця - ПАТ «Дніпроспецбуд» з питання уточнення записів в трудовій книжці та уточнення назви підприємства в АКТІ розслідування нещасного випадку він також отримав письмову відмову про будь яке уточнення,та йому було відмовлено в видачі направлення на МСЕК.( а.с.13-14) Повторно звернувшись із листом до відповідача, який в своїй довідці за № 122 від 19.09.2013 року дав підтверження щодо назви Криворізького управління «Дорспецстрой-60» та факту виробничої травми, що мала місце 24.12.1997 року. Проте, 16.10.2013 року № 01/5433 ФСС НВ повторно відмовив прийняти документи, вказавши, що на даний час є невідповідність назви підприємства в АКТІ Ф Н-1 та трудової книжки.( а.с.17). З встановлених обставин, суд вважає доведеним те, що дійсно [PERSON] 24 грудня 1997 отримав травму, а тому, відповідно до ст.256 ЦПК України вважає визнати Акт Н-1 від 29 грудня 1997 року дійсним. Зобов'язати Публічне акціонерне товариство « Дніпроспецбуд» видати направлення на МСЕК. Розбіжність, що міститься у акті про нещасний випадок пов'язаний з виробництвом та трудовій книжці, на думку суду, що склалася, виходячи із наведених вище встановлених належними доказами об'єктивних обставин справи, не дає відповідачу підстав відмовляти позивачу у видачі направлення на МСЕК для визначення ступеня втрати працездатності внаслідок травмування на виробництві. Статтею 30 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" передбачено, що ступінь втрати працездатності потерпілим установлюється МСЕК за участю Фонду соціального страхування від нещасних випадків і визначається у відсотках професійної працездатності, яку мав потерпілий до ушкодження здоров'я. МСЕК установлює обмеження рівня життєдіяльності потерпілого, визначає професію, з якою пов'язане ушкодження здоров'я, причину, час настання та групу інвалідності у зв'язку з ушкодженням здоров'я, а також визначає необхідні види медичної та соціальної допомоги. Огляд потерпілого проводиться МСЕК за умови подання акта про нещасний випадок на виробництві, акта розслідування професійного захворювання за встановленими формами, висновку спеціалізованого медичного закладу (науково-дослідного інституту профпатології чи його відділення) про професійний характер захворювання, направлення лікувально-профілактичного закладу або роботодавця чи профспілкового органу підприємства, на якому потерпілий одержав травму чи професійне захворювання, або робочого органу виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків, суду чи прокуратури. Стосовно позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди, відповідно до ч.1 ст.237-1 КЗпП України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим їм органом моральної шкоди працівникові проводиться у випадку, якщо порушення його законних прав привело до моральних страждань, втраті нормальних життєвих зв'язків і жадають від його додаткових зусиль для організації свого життя. Ст. 1167 ЦК України містить підстави відповідальності за завдану моральну шкоду: моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті; моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; в інших випадках, встановлених законом. Відповідно до вимог ст. 23 Цивільного кодексу України кожна особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. При цьому моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд вважає, що слід врахувати роз'яснення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р., з подальшими змінами, " Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до якого, розмір відшкодування моральної( немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, тяжкість, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили. Отже, враховуючи те, що позивачу в наслідок неправомірних дій відповідача, також враховуючи характер порушення, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, ступень вини самого позивача і наслідків, що наступили та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що слід вимоги позивача в цій частині задовольнити частково, стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 500,00 грн. Згідно до ст.. 88 ЦПК України суд присуджує стягнути з відповідача судовий збір на рахунок спеціального фонду Державного бюджету України у розмірі 243,60 грн.

Outcome: partial