Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-08 00:00:00

В жовтні 2020 року [PERSON] (надалі - позивачі) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВИДАВНИЧА ГРУПА КМ-БУКС» (надалі - відповідач), про захист авторського права, стягнення компенсації та моральної шкоди, зобов`язання вчинити дії. Відповідно до змісту позовних вимог позивач просить суд: Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Видавнича група КМ-Букс» на користь [PERSON] компенсацію за порушення майнових авторських прав у розмірі 45 мінімальних заробітних плат, що складає 225 000 грн., відшкодування моральної шкоди в розмірі 10 000,00 грн., всього 235 000,00 грн. Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Видавнича група КМ- Букс» протягом 5 календарних днів з дня набрання судовим рішенням законної сили опублікувати за власний рахунок в офіційному друкованому виданні - газеті «Урядовий кур`єр» відомості про допущене порушення авторського майнового права [PERSON] щодо створених ним творів: перекладу з іспанської мови на українську мову твору [PERSON] «[INFO]» та перекладу з іспанської мови на українську мову твору «[INFO]», а також зміст судового рішення щодо такого порушення. Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Видавнича група КМ-Букс» протягом 5 календарних днів з дня набрання судовим рішенням законної сили вилучити із загальнодоступної мережі Інтернет з усіх сайтів продажу книгу видання творів [PERSON] «[INFO]» та «[INFO]» під однією обкладинкою у м`якій палітурці українською мовою у перекладі [PERSON] з іспанської (Київ, 2016р., 480 с., ISBN 978-617-7409-63-1 , видавець - TOB «Видавнича група КМ-Букс») та зобов`язати не поширювати його у будь-який спосіб. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 04 листопада 2020 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження, встановлено процесуальні строки для подання заяв по суті справи. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 09 березня 2021 року задоволено клопотання представника позивача, [PERSON] , про витребування від Фізичної особи-підприємця [PERSON] та Товариства з обмеженою відповідальністю «Якабу Трейд» документів щодо реалізації у 2018 році примірників видання «[INFO]. [INFO]». Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 11 травня 2021 року закрито підготовче провадження, а справу призначено до судового розгляду. Правова позиція позивача обґрунтована тим, що відповідач, внаслідок опублікування у 2016 році видання, яке містить два романи [PERSON] українською мовою в перекладі з іспанської, зробленому позивачем, порушив майнові авторські права позивача. Вказане порушення виразилось у тому, що відповідач здійснив видання та розповсюдження контрафактного твору - тобто примірника твору, який відтворений, опублікований і (або) розповсюджуваний з порушенням авторського права і (або) суміжних прав. Вказана обставина встановлена рішенням суду у справі №761/1167/17, а тому не підлягає доказуванню. Після набрання законної сили заочним рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 27 вересня 2017 року представник TOB «Видавнича група КМ-Букс» адвокат Сисов B.C. звернувся до [PERSON] з листом №13/04-18 від 13.04.2018р., про надання банківських реквізитів для оплати. У відповідь на вказаний лист, позивач 16 квітня 2018 року надав представнику відповідача лист з банківськими реквізитами, а також з пропозицією відкликати всі примірники контрафактного видання з усіх книгарень (у тому числі інтернет-книгарень), куди вони були надіслані, і надалі утримуватися від їхнього друкування та продажу. Також, у зазначеному листі [PERSON] просив повідомити про виконання немайнової вимоги (публікацію в газеті «Урядовий кур`єр») із зазначенням номеру та дати виходу газети. Зазначену вимогу відповідачем виконано лише у липні 2020 року, розмістивши в газеті «Урядовий кур`єр» від 02.07.2020р. №123 (6737) інформацію такого змісту: «Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 27 вересня 2017 року у справі №761/1167/17 встановлено опублікування TOB «Видавнича група КМ- БУКС» у 2016 році видання, яке містить два романи [PERSON] , а саме « [INFO] » і « [INFO] » у перекладі [PERSON] , без письмової згоди останнього». Позивач зазначає про те, що, незважаючи на відкрите провадження у справі №761/1167/17 та ухвалення судом у вересні 2017 року рішення, у лютому та березні 2018 року відповідач продовжував розповсюджувати через вільний продаж в мережі Інтернет примірники контрафактного видання. Позивач зазначає, що 28 лютого 2018 року, він придбав примірник твору через інтернет-магазин « Якабу », а 20 березня 2018 року - на веб-сайті «[INFO]», власником якого є ФОП [PERSON] . Тому, на думку позивача, у лютому-березні 2018 року відповідачем, до закінчення розгляду справи в суді, було вчинене повторне порушення майнових прав позивача як автора перекладів на українську мову з іспанської романів [PERSON] «[INFO]» та «[INFO]» шляхом реалізації через інтернет-магазини контрафактного видання. Крім цього, позивач зазначає про те, що станом на 19 лютого 2020 року відповідач продовжував розповсюджувати твори, посилаючись на скріншот інтернет-магазину книг «Кнігінг» (м. Харків) від 22 вересня 2020 року. Відповідач з вимогами позовної заяви не погодився, виклавши мотиви незгоди у відзиві на позовну заяву. Зазначив про те, що починаючи з 26 лютого 2018 року у відповідача не було примірників книжок « [INFO] » та «[INFO]» (надалі - твір), оскільки відповідно до Акта про знищення (утилізацію) продукції від 26.02.2018 всі примірники твору, що знаходились на залишку в складі відповідача було знищено. У зв`язку з відсутністю примірників у відповідача, він об`єктивно не міг їх продавати. З урахуванням постанови Апеляційного суду міста Києва по справі № 761/1167/17 від 11.04.2018 та листа позивача від 16.04.2018, відповідач звернувся до своїх партнерів Листом № 128 від 18.04.2018 із проханням вилучити примірники твору з обігу, включаючи мережу інтернет та повернути залишки, з метою уникнення негативних наслідків. Тому, на думку відповідача, він доклав зусиль для припинення розповсюдження твору самостійно утилізувавши примірники, що були у його розповсюдженні та звернувшись до партнерів. Крім цього, відповідач зазначає про те, що він не відповідає і не може відповідати за дії TOB «ЯКАБУ ТРЕЙД» та ФОП [PERSON] . Також відповідач заперечує факт продовження продажу твору у 2020 року та звертає увагу на те, що вказана обставина позивачем не підтверджується. Також, відповідач наголошує на тому, що правопорушення відбулось один раз, зокрема в момент друку книжок. Заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 27 вересня 2017 року у справі №761/1167/17, після набрання ним законної сили відповідачем виконано. 05 лютого 2021 року на адресу суду надійшла відповідь на відзив, відповідно до змісту якого, позивач зазначає про те, що в акті від 26.02.2018 не зазначено кількості знищеної продукції, тому, на думку позивача, вказаний акт має формальний характер. Такий же характер носить й листування відповідача з його контрагентами, яке не містить змістовної інформації щодо кількості повернутих примірників, що на думку позивача спрямоване на приховання всього обсягу товару. 23 березня 2021 року на адресу суду надійшли належним чином засвідчені копії, витребуваних ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 09 березня 2021 року документів, а саме: видаткової накладної №144 від 15.01.2018; видаткової накладної №452 від 24.01.2018; витягу з картки рахунку 281 за 2018 рік; накладної на повернення від покупця №2582; витягу з акта списання товарів №9 від 31.01.2018; видаткової накладної №200077394 від 28.02.2018. В судовому засіданні, яке відбулося 09 липня 2021 року позивач та його представник позов підтримали, просили його задовольнити. Представник відповідача заперечував проти задоволення позову. З`ясувавши позицію позивача, заперечення відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Фактичні обставини справи, встановлені судом. У грудні 2016 року [PERSON] звернувся в суд із позовом до ТОВ «ВГ «КМ-Букс» і ТОВ «ВД «Країна Мрій» та просив: - стягнути з ТОВ «ВГ «КМ-Букс» на свою користь компенсацію за порушення майнових авторських прав у розмірі 100 мінімальних заробітних плат, що становить 155 000 грн і 10 000 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди, - стягнути з ТОВ «ВД «Країна Мрій» на свою користь компенсацію за порушення майнових авторських прав у розмірі 10 мінімальних заробітних плат, що становить 15 500 грн, а також 1000 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди, - зобов`язати ТОВ «ВГ «КМ-Букс» протягом 15 календарних днів з дня набрання судовим рішенням законної сили опублікувати за власний рахунок в офіційному друкованому виданні - газеті «Урядовий кур`єр» відомості про допущене порушення авторського майнового права позивача щодо створених ним творів, а також зміст судового рішення щодо такого порушення. В обґрунтування своїх вимог [PERSON] зазначав, що в 2016 році йому стало відомо про розповсюдження через вільний продаж видання творів [PERSON] «[INFO]» та «[INFO]» українською мовою в перекладі з іспанської. Видавцем цих творів, об`єднаних під однією обкладинкою, є ТОВ «ВГ «КМ-Букс». З придбаного примірника цього видання позивач дізнався, що при його видавництві було використано виконаний позивачем переклад вищезазначених творів з іспанської та вказано авторство перекладу позивача у вигляді знаку охорони авторського права. [PERSON] вказував, що не мав і не має договірних чи будь-яких інших відносин з ТОВ «ВГ «КМ-Букс» на використання його виключних майнових прав на переклад зазначених літературних творів і такі права надавалися ним лише ТОВ «Видавництво «Країна Мрій» на підставі договору від 01 квітня 2010 року № 301/ПЗ та договору від 01 жовтня 2010 року № 321/ПЗ, строк дії яких закінчився в 2015 році. Заочним рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 27 вересня 2017 року, позов задоволено частково: - стягнуто з ТОВ «Видавнича група «КМ-Букс» на користь [PERSON] компенсацію за порушення майнових авторських прав у розмірі 45 мінімальних заробітних плат, що становить 144 000 грн, а також 5000 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди та 2756 грн судового збору, а всього - 151 756 грн, - зобов`язано ТОВ «Видавнича група КМ-Букс» протягом 15 календарних днів з дня набуття вказаним рішенням законної сили опублікувати за власний рахунок в офіційному виданні - газеті «Урядовий кур`єр» інформацію про вказане порушення авторського права на вказані твори позивача із посиланням на судове рішення. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Суд першої інстанції виходив із того, що внаслідок опублікування ТОВ «Видавнича група КМ-Букс» у 2016 році видання, яке містить два романи українською мовою в перекладі з іспанської, зробленому позивачем, відповідач порушив його майнові авторські права. Постановою Апеляційного суду міста Києва від 11 квітня 2018 року апеляційну скаргу відповідача залишено без задоволення, заочне рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 27 вересня 2017 року - без змін. Апеляційний суд виходив із того, що суд першої інстанції повно та всебічно з`ясував обставини справи та на підставі належних доказів дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову, а доводи апеляційної скарги правильності висновків суду не спростовують. Постановою Верховного Суду від 19 лютого 2020 року, касаційну скаргу адвоката Сисова Владислава Сергійовича, який діє в інтересах товариства з обмеженою відповідальністю «Видавнича група «КМ-Букс», залишено без задоволення. Заочне рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 27 вересня 2017 року та постанову Апеляційного суду міста Києва від 11 квітня 2018 року в частині позовних вимого [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Видавнича група «КМ-Букс», про стягнення компенсації за порушення майнових авторських прав і моральної шкоди, залишено без змін. Верховний Суд виходив з того, що установивши, що матеріали справи не містять належних і допустимих доказів на підтвердження набуття ТОВ «ВГ «КМ-Букс» права використання виконаного позивачем перекладу українською мовою з іспанської творів « [INFO] » та «[INFO]», суди першої та апеляційної інстанцій зробили правильний висновок про наявність правових підстав для задоволення позовної вимоги до ТОВ «ВГ «КМ-Букс». Отже заочне рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 27 вересня 2017 року у справі №761/1167/17 набрало законної сили 11 квітня 2018 року. Позивач посилається на те, що 28 лютого 2018 року, він придбав примірник твору через інтернет-магазин « Якабу », а 20 березня 2018 року - на веб-сайті «[INFO]», власником якого є ФОП [PERSON] . Тому, на думку позивача, у лютому-березні 2018 року відповідачем, до закінчення розгляду справи в суді, було вчинене повторне порушення майнових прав позивача як автора перекладів на українську мову з іспанської романів [PERSON] «[INFO]» та «[INFO]» шляхом реалізації через інтернет-магазини контрафактного видання. Крім цього, позивач зазначає про те, що станом на 19 лютого 2020 року відповідач продовжував розповсюджувати твори, посилаючись на скріншот інтернет-магазину книг «Кнігінг» (м. Харків) від 22 вересня 2020 року. На підтвердження вказаних обставин, позивач зазначає про те, що 25 лютого 2018 року через інтернет-магазин « Якабу » (« Yakaboo ») було розміщено замовлення, а 26 лютого 2018 року сплачено через Шулявське відділення Київського ГРУ КБ «Приватбанк» та отримано примірник книги «[INFO]. [INFO]» [PERSON] в перекладі [PERSON] , незаконно виданої у 2016 році TOB «Видавничий дім КМ-БУКС». На підтвердження факту замовлення, оплати та отримання зазначеного твору, позивачем надано копії: рахунку № [NUMBER] від 26.02.2018р.; накладної №200077394-2 від 28.02.2018р.; квитанції №0.0.974715294.1 від 26.02.2018р. на суму 94,00 грн. за товар, згідно рахунку №20007739401 від 26.02.2018; товарного чека №200077394-2 від 28.02.2018р.; витягу №1726544500180 з реєстру платників податку на додану вартість від 13.02.2017р. щодо TOB «Якабу Трейд». Крім того, 20 березня 2018 року на веб-сайті «[INFO]» ([INFO]), власником якого є ФОП [PERSON] , розміщено замовлення на придбання контрафактного видання - романів [PERSON] «[INFO] » та «[INFO]». 22 березня 2018 року примірник твору був оплачений післяоплатою та отриманий через відділення ПАТ «Укрпошта», а 24.03.2018р. через відділення «Нова пошта» були отримані надіслані ФОП [PERSON] документи. На підтвердження факту замовлення, оплати та отримання зазначеного твору, позивачем надано копії: рахунку-фактури № КВС-РФ-027230 від 20.03.2018р.; видаткової накладної № КВС-ВН-028617 від 20.03.2018р.; фіскального чека КМД ПАТ «Укрпошта» від 22.03.2018р. №0026; експрес-накладної №20400082492240 від 23.03.2018р.; опису вкладення № НП-0000008891 від 20.03.208р.; свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця [PERSON] ; свідоцтва платника єдиного податку серія [NUMBER] від 25.03.2013р., видане [PERSON] ; витягу з реєстру платників єдиного податку щодо СПД-ФО [PERSON] . Також позивачем надано скріншоти інтернет-магазину книг «Кнігінг» (місто Харків) від 22 вересня 2020 року (постійне посилання на вебсайт: https://www .kniging.com.ua). За змістом статей 435, 440, 441, 443 ЦК України, статей 7, 15, 31-33 Закону України «Про авторське право і суміжні права» (надалі - Закон), право на використання твору належить автору або іншій особі, яка одержала відповідне майнове право у встановленому порядку; використання твору здійснюється лише за згодою автора або особи, якій передано відповідне майнове право (за виключенням випадків, вичерпний перелік яких встановлено законом). Розповсюдження ж контрафактних примірників творів у будь-якому разі є порушенням виключних майнових прав на твір, незалежно від того, створено цей примірник самим порушником чи придбано у третіх осіб (для подальшого використання у комерційних цілях). Використання твору без дозволу суб`єкта авторського права і (або) суміжних прав є порушенням авторського права і (або) суміжних прав, передбаченим пунктом "а" статті 50 Закону, за яке пунктом "г" частини другої статті 52 цього Закону передбачена можливість притягнення винної особи до відповідальності у вигляді сплати компенсації в розмірі від 10 до 50 000 мінімальних заробітних плат (редакція чинна до 21.07.2018). Відповідно до п. г ч. 2 ст. 52 Закону в редакції Закону № 2415-VIII від 15.05.2018, набрав чинності з 22.07.2018, суд має право постановити рішення чи ухвалу провиплату компенсації, що визначається судом як паушальна сума на базі таких елементів, як подвоєна, а у разі умисного порушення - як потроєна сума винагороди або комісійні платежі, які були б сплачені, якби порушник звернувся із заявою про надання дозволу на використання оспорюваного авторського права або суміжних прав замість відшкодування збитків або стягнення доходу. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Відповідно до ч. 4 вказаної статті, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Беручи до уваги ч. 4 ст. 263 ЦПК України, суд вважає за необхідне врахувати висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 06 лютого 2018 року, у справі №910/5103/17, застосовуючи які, у справі яка розглядається, для правильного вирішення спору потрібно: - достеменно встановити, чи мало місце декілька самостійних порушень майнових авторських прав позивача на твір з боку відповідача або єдине триваюче порушення протягом певного періоду часу; - з`ясувати, чи звертався позивач до відповідача з приводу припинення порушення його прав між здійсненням фіксацій порушення шляхом придбання товару (якщо не звертався, встановити причини наведеного; якщо звертався, то які дії мали місце з боку відповідача); - встановити, чи існують підстави для притягнення відповідача до юридичної відповідальності та, відповідно, для стягнення з нього компенсації у заявленому позивачем розмірі. Вказані обставини являють собою істотні складові предмета доказування у справі, що розглядається. При цьому, на думку Верховного Суду, судам необхідно мати на увазі, що обставини, які пов`язані з товарним асортиментом, тривалістю вчинення порушення є такими, що характеризують порушення та мають враховуватися судом у визначенні суми компенсації у встановлених Законом межах. Кількість порушень з боку відповідача прав позивача не може залежати лише від кількості фіксацій фактів придбання окремих примірників відповідного товару. Як вбачається із матеріалів справи, 26 лютого 2018 року представниками відповідача складено та підписано Акт про знищення (утилізацію) продукції, відповідно до якого, 26.02.2018 проведено знищення (утилізацію) книжкової продукції [PERSON] , [INFO] . [INFO] 978-617-7409-63-1, що значився на залишку складу. Знищення (утилізацію) шляхом спалення в котельні, проведено за адресою: м. Київ, вул. Лугова, 9 . 16 квітня 2018 року позивач надав представнику відповідача лист з банківськими реквізитами, а також з пропозицією відкликати всі примірники твору з усіх книгарень (у тому числі інтернет-киигарень), куди вони були надіслані, і надалі утримуватися від їхнього друкування та продажу. Після цього, 18 квітня 2018 року, під вих. №128, відповідач звернувся до своїх партнерів із листом, яким повідомлялося про порушення авторських прав на твір та зазначалося про необхідність зняття книг з продажу з усіх торговельних майданчиків, в тому числі й тих, що розміщені в мережі Інтернет та повернення її постачальнику для подальшої утилізації Враховуючи встановлені обставини, суд дійшов висновку про те, що порушення, про яке йдеться, не може розцінюватись як самостійні порушення та є складовою єдиного триваючого протягом певного періоду часу порушення. Дії відповідача, як щодо утилізації примірників твору, так і щодо їх витребування з роздрібної торгівлі спрямовані на припинення вказаного триваючого порушення, при цьому утилізація примірників відповідачем відбулась ще до моменту звернення позивача, що свідчить, на думку суду, про цілеспрямованість дій відповідача спрямованих саме на припинення вказаного триваючого порушення, а тому, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову. Суд відхиляє аргументи позивача про те, що в акті від 26.02.2018 не зазначено кількості знищеної продукції, тому, на думку позивача, вказаний акт має формальний характер. Такий же характер носить й листування відповідача з його контрагентами, яке не містить змістовної інформації щодо кількості повернутих примірників, що на думку позивача спрямоване на приховання всього обсягу товару. Твердження позивача спростовується первинними документами щодо реалізації у 2018 році примірників творів, складеними контрагентом відповідача ТОВ «Якубу Трейд», з яких вбачається, що з березня 2018 року реалізація продукції не відбувалась, а документи складені січнем та лютим 2018 року, в тому числі й щодо повернення творів.

Outcome: dismissed