Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-12 00:00:00

До Суворовського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява [PERSON] до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Дишлевої Тетяни Володимирівни, Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» в якій просила: -визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 49396243 від 29.10.2019р. 10:01:58 приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Дишлевої Тетяни Володимирівни. -скасувати реєстрацію права власності на нерухоме майно, а саме квартиру [ADDRESS] , здійснену 29.10.2019р. на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 49396243 від 29.10.2019р. 10:01:58 приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Дишлевої Тетяни Володимирівни за ТОВ «Кей-Колект». Свої вимоги позивачка [PERSON] обґрунтувала тим, що 17 грудня 2007 року між нею та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» укладено договір про надання споживчого кредиту № 11270069000, відповідно до якого Банк зобов`язався надати їй кредитні кошти в іноземній валюті, в сумі 60000 доларів США, а [PERSON] зобов`язалася прийняти, належним чином використовувати і повернути Банку кредитні кошт та сплатити плату за кредит у порядку та на умовах, зазначених в договорі. Відповідно до п. 1.4 вищезазначеного договору цільове призначення кредиту - кредит надається Позичальнику для його особистих потреб, а саме на придбання квартири. Позивачка [PERSON] на підставі договору купівлі- продажу від 17 грудня 2007 року, укладеного із [PERSON] , придбала квартиру [ADDRESS] . 17 грудня 2007 року між [PERSON] та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» було укладено іпотечний договір, відповідно до умов якого в забезпечення виконання основного зобов`язання за вищенаведеними договорами було передано в іпотеку квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Як зазначає позивачка, з інформаційної довідки № 187214939 від 01.11.2019 року їй стало відомо про те, що з 29.10.2019 року власником квартири [ADDRESS] , яка належала [PERSON] стало Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект». Право власності за ТОВ «Кей-Колект» було зареєстровано на підставі рішення приватного нотаріуса Одеського міського територіального округу Дишлевої Тетяни Володимирівни від 29.10.2019 року за індексним номером № 49396243. Рішення приватного нотаріуса було прийнято на підставі наступних документів: - Договір відступлення права вимоги за договорами іпотеки, серія та номер: 5207- 5208, виданий 12.12.2011, видавник: Приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Саєнко Е.В.; - Рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, серія та номер: 0407352541582, виданий 01.04.2019, видавник: ДП «Укрпошта»; - Іпотечний договір, серія та номер: 7720, виданий 17.12.2007, видавник: Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Білоусова Н.В.; - Вимога про усунення порушень основного зобов`язання, серія та номер: 735401, виданий 01.04.2019, видавник: ТОВ «Кей-Колект». Представник позивачки, вважає, що рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 49396243 від 29.10.2019 10:01:58 приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Дишлевої Тетяни Володимирівни, є таким, що суперечить вимогам Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», тому воно підлягає скасуванню з наступних підстав. По-перше, договір іпотеки, на підставі якого приватний нотаріус прийняв оскаржуване рішення та здійснив державну реєстрацію права власності за ТОВ «Кей- Колект» не містив необхідного застереження про задоволення вимог іпотекодержателя. Як зазначає представник позивачки, Іпотечним договором від 17 грудня 2007 року передбачений наступний порядок звернення стягнення на предмет іпотеки. Так, згідно п. 5.1 Іпотечного договору від 17 грудня 2007 року сторони досягли згоди про можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання. Відповідно до п. 5.2 Іпотечного договору від 17 грудня 2007 року позасудове врегулювання здійснюється одним з наступних способів звернення стягнення на предмет іпотеки: п.п.5.2.1: передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання на підставі окремого договору про задоволення вимог Іпотекодержателя у порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку»; п.п.5.2.2: отримання іпотекодержателем права продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу від імені іпотекодавця на підставі окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя у порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку». Таким чином, як вбачається із вимог ст. 36 Закону України «Про іпотеку» та умов Іпотечного договору від 17 грудня 2007 року (п. 5.2.1, п. 5.2.2), на підставі якого приватний нотаріус здійснив державну реєстрацію, звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання можливе лише на підставі окремого договору між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню. Як зазначає представник позивача, з наведеного вбачається, що документи для здійснення державної реєстрації права власності на підставі п. 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12. 2015 р. за № 1127, були подані ТОВ «Кей-Колект» не в повному обсязі, оскільки договір про задоволення вимог іпотекодержателя не укладався між [PERSON] та іпотекодержателем та, відповідно, його не було подано приватному нотаріусу та він не міг бути зазначений в переліку підстав для прийняття рішення про державну реєстрацію. На думку представника позивача, документи, подані приватному нотаріусу не відповідали вимогам чинного законодавства України, а отже були такими, що не давали змоги встановити набуття ТОВ «Кей-Колект» речових прав на нерухоме майно. По-друге, повідомлення про вручення поштового відправлення не відповідало вимогам чинного законодавства України, а отже не могло вважатись документом, що підтверджувало наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем письмової вимоги іпотекодержателя Відповідно до п. 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 р. за № 1127 для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: 1) копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; 2) документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі; 3) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу). Серед наведених приватним нотаріусом Дишлевою Т.В. підстав для прийняття оскаржуваного рішення зазначається, зокрема, рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, серія та номер: 0407352541582, виданий 01.04.2019, видавник: ДП «Укрпошта» та вимога про усунення порушень основного зобов`язання, серія та номер: 735401, виданий 01.04.2019, видавник: ТОВ «Кей-Колект». Як зазначає представник позивача, позивачка [PERSON] не отримувала вимогу про усунення порушення. Крім того, на думку представника позивача, докумени, що були подані ТОВ «Кей-Колект» приватному нотаріусу Дишлевій Т.В. не відповідають вимогам чинного законодавства України, а тому не могли бути підставою для прийняття оскаржуваного рішення. Так, вимога вих. № 735401 від 01.04.2019 р., що визначена приватним нотаріусом Дишлевою Т.В. як підстава для здійснення державної реєстрації, була адресована на адресу: [ADDRESS] . Однак, із повідомлення про вручення поштового відправлення, на яке посилається приватний нотаріус Дишлева Т.В. вбачається інша адреса, а саме: [ADDRESS] та інший номер відправлення: 0407352541582. В той час, із опису про відправлення, що міститься в матеріалах реєстраційної справи, згідно якого було відправлено вимогу про усунення порушення вбачається інший номер відправлення, а саме 0407352552199. Крім того, представник позивача, вважає що повідомлення не відповідає вимогам Закону України «Про поштовий зв`язок» та Правилам надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 р. № 270, оскільки згідно п. 2 Правил реєстроване поштове відправлення - поштове відправлення, яке приймається для пересилання з видачею розрахункового документа, пересилається з приписуванням до супровідних документів та вручається одержувачу під розписку. Представник позивача зазначає про те, що рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, серія та номер: 0407352541582, виданий 01.04.2019, видавник: ДП «Укрпошта», на яке посилається приватний нотаріус Дишлева Т.В. як на підставу прийняття свого рішення, не могло слугувати документом, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя, як того вимагає п. 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 р. за № 1127. По-третє, порушення приватним нотаріусом Дишлевою Т.В. при прийнятті оскаржуваного рішення вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а саме на думку представника позивача, державним реєстратором при прийнятті оскаржуваного рішення було порушено вимоги Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а саме проведено державну реєстрацію всупереч абзацу та п. 3, 4 ч. 1 та ч. 2 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». По-четверте, оскаржуване рішення приватним нотаріусом Дишлевою Т.В. було прийнято незважаючи на дію Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Представник позивача [PERSON] - [PERSON] у судове засідання з`явилася, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача ТОВ "Кей-Колект" у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином. Відповідач приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Дишлева Т.В. у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена судом належним чином. Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст. 280, 281, 282 ЦПК України ухвалити у справі заочне рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК. Вивчивши матеріали справи, заслухавши доводи представника позивача, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено про те, що 17 грудня 2007 року між [PERSON] (Позичальником) та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (Банком) було укладено договір про надання споживчого кредиту № 11270069000, відповідно до якого Банк зобов`язався надати Позичальнику кредитні кошти в іноземній валюті, в сумі 60000 доларів США, а Позичальник зобов`язався прийняти, належним чином використовувати і повернути Банку кредитні кошт та сплатити плату за кредит у порядку та на умовах, зазначених в договорі (а.с.24-29). Відповідно до п. 1.4 вищезазначеного договору цільове призначення кредиту - кредит надається Позичальнику для його особистих потреб, а саме на придбання квартири. 17 грудня 2007 року між [PERSON] та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» укладено іпотечний договір, відповідно до умов якого в забезпечення виконання основного зобов`язання за вищенаведеними договорами було передано в іпотеку квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.30-31). 05.07.2008р. між [PERSON] між [PERSON] укладено шлюб, який зареєстровано в Першому відділі реєстрації актів цивільного стану Суворовського районного управління юстиції у м. Одесі, актовий запис № 452 (а.с.17). Після реєстрації шлюбу « [PERSON] » змінила своє прізвище на « [PERSON] ». В матеріалах справи міститься справа № 01.02-1 реєстраційна справа 1947680551101 квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] з якої вбачається наступне. 12.12.2011р. між АКІБ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» укладено договір факторингу № 1 (а.с.94-98), відповідно до якого 12.12.2011р. між АКІБ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» укладено договір про відступлення прав вимоги (а.с.34-36). Згідно Договору про відступлення прав вимоги від 12.12.2011р. до ТОВ «Кей-Колект» перейшло право вимоги за договором про надання споживчого кредиту № 11270069000 укладений між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] . 01.04.2019р. ТОВ «Кей-Колект» направило вимогу про усунення порушень основного зобов`язання (вих..№ 735401) на адресу [PERSON] в якій зазначено про те, що ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ», придбало право вимоги заборгованості по Кредитному договору №11270069000 від 17.12.2007 р. на підставі договору факторингу №1 від 12.12.2011 року, укладеному з Акціонерним товариством «УкрСиббанк», а також на підставі договору про відступлення прав за іпотечними договорами від 12.12.2011 року, посвідчений Саєнко Е.В., приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області, зареєстрованим в реєстрі за №5207-5208 є іпотекодержателем нерухомого майна, а саме: квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що є предметом Договору Іпотеки від 17.12.2007 року посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, Білоусовою Н.В., зареєстровано в реєстрі за №7720, яким забезпечено виконання зобов`язання по зазначеному кредитному договору. Цим листом вимагали сплатити борг за: Кредитним договором, розмір боргу станом на 01.04.2019 року складає 75 059,20 USD, що відповідно до курсу НБУ станом на 01.11.2017 року складає 2 016 241,66 грн., з яких: 57 494,98 USD, що відповідно до курсу НБУ станом на 01.11.2017 року складає 1 544 431.25 грн., - заборгованість за тілом кредиту; 17 564,22 USD, що відповідно до курсу НБУ станом на 01.11.2017 року складає 471 810,41 грн. - заборгованість за процентами; 0,00 USD, що відповідно до курсу НБУ станом на 01.11.2017 року складає 0,00 грн. - штрафні санкції. В порядку ст. ст. 35, 36 Закону України «Про іпотеку» попереджаємо, що в разі невиконання цієї вимоги протягом тридцятиденного строку ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» має намір звернути стягнення на предмет іпотеки в порядку передбаченому ст. 37 Закону України «Про іпотеку» (а.с.100 (зворот). Вищевказану вимогу позивачка [PERSON] отримала 12.04.2019р., що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення (а.с.99,100). Як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 187214939 від 01.11.2019р. приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Дишлевою Т.В. ухвалено рішення та внесено запис про державну реєстрацію права власності 49396243 від 29.10.2019р. 10:01:58, ТОВ «Кей-Колект» на нерухоме майно, а саме: квартира [ADDRESS] . (а.с.20-22). Відповідно до п.п. 4.1 договору іпотеки від 17.12.2007 року Іпотекодержатель має право звернення стягнення на Предмет іпотеки: у разі порушення Іпотекодавием будь-якого зобовязання за цим договором або будь-якого зобов`язання, що забезпечено іпотекою за цим Договором; У разі виникнення загрози знищення, пошкодження чи втрати Предмет іпотеки; В інших випадках відповідно до діючого законодавства. Звернення стягнення здійснюється на підставі: рішення суду; виконавчого напису нотаріуса; Позасудового врегулювання у відповідності до умов нього Договору та Закону Украйни „Про іпотеку"; з інших, передбачених законодавством України, підстав. Згідно п. 4.5 Іпотечного договору, звернення стягнення на предмет іпотеки з застосуванням позасудового врегулювання здійснюється відповідно до розділу 5 цього Договору та відповідно до Закону України „Про іпотеку". Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» (у редакції на момент укладення договору іпотеки) іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право у разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Статтею 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Одним із способів звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом здійснення позасудового врегулювання є передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя у порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку» . Згідно зі ст. 36 Закону України «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку»; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому статтею 38 цього Закону. Аналіз наведеної норми дає підстави для висновку, що сторони у договорі чи відповідному застереженні можуть передбачити як передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в позасудовому порядку, так і надання іпотекодержателю права від свого імені продати предмет іпотеки як за рішенням суду, так і на підставі відповідного застереження у договорі про задоволення вимог іпотекодержателя. Системний аналіз положень статей 17, 33, 36, 37 Закону України «Про іпотеку» дає підстави для висновку, що згода іпотекодавця про передачу належного йому нерухомого майна у власність іншої особи (іпотекодержателя), не є беззастережною, а залежить від ряду умов, таких як: чинність іпотеки, невиконання або неналежне виконання основного зобов`язання, визначення в установленому порядку вартості майна, наявності чинного рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на вказане майно. Можливість реалізації іпотекодержателем права на звернення стягнення шляхом набуття права власності на предмет іпотеки передбачена статтею 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 07.07.2004р. Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно з п.1 ч.1 ст.3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових правна нерухоме майно та їх обтяжень» загальними засадами державної реєстрації прав є гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження. Відповідно до ч. 1 ст. 26 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» за результатом розгляду документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор на підставі прийнятого ним рішення про державну реєстрацію прав вносить відомості про речові права, обтяження речових прав до Державного реєстру прав. Відповідно до частини першої статті 4 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За змістом статей 11, 15 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Загальний перелік способів захисту суб`єктивних цивільних прав та інтересів передбачено статтею 16 ЦК України. Виходячи з принципу змагальності цивільного судочинства, обов`язок доведеності обставин, на які посилається сторона, як на підставу пред`явлених позовних вимог, покладаються саме на цю сторону (ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України). Суд, в свою чергу розглядає позовні вимоги в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч.1 ст.13 ЦПК України). При цьому, при розгляді даної справи, позивач зобов`язаний довести не тільки обґрунтованість заявлених позовних вимог, а насамперед ту обставину, що саме він є «власником» порушеного права. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] не надала суду письмових доказів про визнання протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 49396243 від 29.10.2019р. 10:01:58 приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Дишлевої Тетяни Володимирівни та про скасування реєстрації права власності на нерухоме майно, а саме квартиру [ADDRESS] , здійснену 29.10.2019р. на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 49396243 від 29.10.2019р. 10:01:58 приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Дишлевої Тетяни Володимирівни за ТОВ «Кей-Колект».. Також, суд вважає, що позивачка не довела суду ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, тому враховуючи викладене, позовні вимоги [PERSON] до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Дишлевої Т.В., Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» про визнання протиправним та про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень не підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed