Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-07 00:00:00

Позивач 13.09.2012 року звернувся до суду з цим позовом та в уточнюючій позовній заяві від 12.01.2015 року просив постановити рішення суду, яким стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором № ZRW1GA00004033 від 27.08.2007 року у розмірі 36 573,42 доларів США, що за курсом 7,99 відповідно до службового розпорядження НБУ від 21.07.2012 року складає 292 221,63 грн. та судові витрати. В обґрунтування позову зазначає, що 27.08.2007 року між банком "ПриватБанк" та [PERSON] укладений договір № ZRW1GA00004033 про надання кредиту в розмірі 15 000 доларів США зі сплатою 11,04 % на рік на суму залишку заборгованості по кредиту за користування кредитними коштами з кінцевим терміном повернення до 26.08.2017 року. Відповідно до умов кредитного договору позивач свої зобов'язання перед відповідачем [PERSON] виконав в повному обсязі. Остання, в свою чергу, своєчасно не повертає ПАТ КБ "ПриватБанк" кредитні кошти, своєчасно не сплачує відсотки за його користування та ухиляється від виконання зобов'язань по кредитному договору. Станом на 21.07.2012 року заборгованість становить 36 573,42 доларів США з яких: поточна заборгованість по кредиту - 14 674,18 доларів США, заборгованість по процентам за користування кредитом - 8 974,68 доларів США, заборгованість з комісії 1 350 доларів США, пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 9803,17 доларів США, а також штрафи 31,29 доларів США (фіксована частина) та 1740,10 доларів США (відсоткова складова). З метою захисту своїх прав змушені звернутись до суду. Представник позивача в судовому засіданні уточнений позов підтримав, просив позов задовольнити з підстав, у ньому зазначених. В судовому засіданні представник відповідача позов не визнав. Посилався на рішення суду, яким встановлено, що [PERSON] не отримувала кредитних коштів в банку, тому позов є безпідставним. Заслухавши в судовому засіданні пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази по справі, судом встановлено наступне. 27.08.2007 року між [PERSON] та «ПриватБанком» укладений кредитний договір № ZRW1GA00004033, відповідно до умов якого «ПриватБанк» надав позивачу строковий кредит в сумі 16500 доларів США на строк з 27.08.2007 року по 26.08.2017 року включно, на наступні цілі - 15 000 доларів США на споживчі потреби та 1500 доларів США на сплату страхових платежів, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 0,92% на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту, щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,2% та одноразової винагороди у розмірі 1,5% від суми виданого кредиту (а.с. 12-14). З метою забезпечення виконання зобов'язання [PERSON] з банком уклала договір іпотеки, згідно умов якого передала в іпотеку власну однокімнатну квартиру [ADDRESS] (а.с. 16-18). З наданої банком розрахунку заборгованості станом на 21.07.2012 року вбачається, що заборгованість по вказаному кредитному договору становить 36 573,42 доларів США з яких: поточна заборгованість по кредиту - 14 674,18 доларів США, заборгованість по процентам за користування кредитом - 8 974,68 доларів США, заборгованість з комісії 1 350 доларів США, пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 9803,17 доларів США, а також штрафи 31,29 доларів США (фіксована частина) та 1740,10 доларів США (відсоткова складова)(а.с. 6-8). Крім того, [PERSON] зверталась до суду з позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк», в якому просила визнати вищевказаний кредитний договір неукладеним, і рішенням суду встановлено, що підпис «отримувача» в заяві про видачу готівки № 1 від 27.08.2007 року згідно висновку експерта виконаний не [PERSON], однак у задоволенні позову відмовлено у зв'язку з пропуском строку позовної давності. В результаті перегляду зазначеного рішення судом апеляційної інстанції також встановлено, що ПАТ КБ «ПриватБанк» не довів суду факту отримання грошових коштів саме [PERSON] 27.08.2007 року у розмірі 15 000 доларів США (а.с. ). Виходячи з принципу змагальності сторін цивільного судочинства (ст.ст. 10, 60 ЦПК України), кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Положення ЦК України встановлюють загальне визначення зобов'язання як правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Між сторонами укладений в письмовій формі кредитний договір і згідно ст. 1054 ЦК України банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах, встановлених договором, а позичальник, в свою чергу, зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Незважаючи на заперечення [PERSON], що вона не отримувала готівкових коштів в касі банку, позивачем на підтвердження виконання свого обов'язку по видачі грошових коштів подано лише копію заяви про видачу готівки № 1 від 27.08.2007 року. Суд дає оцінку зазначеному доказу із врахуванням змісту рішення суду № 285/620/13-ц, що набрало законної сили 12.11.2014 року та вважає, що припущення представників ПАТ КБ «ПриватБанк», що копія заяви про видачу готівки могла бути підписаною будь-якою особою, достовірно не підтверджують факту отримання безпосередньо [PERSON] готівкою кредитних коштів в установі банку. Інших доказів на підтвердження вказаного факту суду на дослідження не надано. Відтак, оскільки позивачем не доведено факту виконання своїх обов'язків по кредитному договорі № ZRW1GA00004033 від 27.08.2007 року по наданні позичальнику грошових коштів, тому суд вважає, що безпідставними є і вимоги банку про виконання позичальником свого похідного обов'язку по поверненню таких коштів. Так як позивач не довів суду про законність своїх вимог, тому у задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю.

Outcome: dismissed