Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-19 00:00:00

В листопаді 2013 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] в інтересах неповнолітнього [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позивач зазначила, що вона з 24.09.2010 року перебуває у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу народився син: [PERSON], [INFO]. Між подружжям спільне життя не склалося, проживають окремо. Посилаючись на те, що відповідач не надає в повній мірі матеріальної допомоги на утримання неповнолітнього сина, хоча за його фізичним та матеріальним станом може надавати кошти на дитину, офіційно ніде не працює, просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини його доходів щомісячно. Посилаючись на ст. 180, 184 СК України. У судовому засіданні представник позивачки підтримав позовні вимоги позивача, з підстав викладених в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча був повідомлений про час і місце судового засідання, будь-яких заяв щодо участі у розгляді справи не надіслав. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб 24 вересня 2010 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за № 1075. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], який народився [INFO]. Як встановлено судом позивачка має на вихованні та проживають разом з малолітньою дитину - сина [PERSON]. Відповідач не працює. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 16 липня 2012 року було розірвано шлюб між позивачкою та відповідачем. З того часу спільного господарства не ведуть проживають окремо. Звертаючись до суду з позовом, позивачка посилалась на такі обставини, що сторони тривалий час проживають окремо, дитина проживає разом з позивачкою, усі обов'язки щодо утримання та виховання дочки заявниця несе самостійно. Відповідач надавав матеріальну допомогу на утримання дитини. Як передбачено ст. ст. 180, ч. 3 ст. 183 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Одним із способів виконання батьками обов'язку утримувати дитину є рішення суду про стягнення коштів на утримання дитини (аліменти), які присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до роз'яснень ПВСУ Постанова від 15.05.2006 року № 3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів. Суд вирішуючи питання щодо розміру аліментів, повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 р. N 606-XIV "Про виконавче провадження" він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи Порядок стягнення аліментів визначено у ст. 74 Закону "Про виконавче провадження", а також у статтях 194 - 197, 274 СК України. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів на дитину, проживаючу разом із матір'ю, позивачкою, за адресою: [ADDRESS], суд, приймаючи до уваги визначені ст.182 СК України обставини та зібрані у справі докази, вважає, що достатньо буде стягнути з [PERSON] аліменти у розмірі 1/4 частини доходів, щомісяця але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 09 листопада 2011 року до досягнення повноліття дитини. За таких обставин, на підставі статей ст. 181,183 та ч.2 ст. 191 СК України та

Outcome: approved