Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-03 00:00:00

КЕВ м. Одеси звернувся з позовом до відповідачів, стверджуючи, що відповідачі проживають за адресою: [ADDRESS]. Проте будівлі військового містечка [ADDRESS] є військовим майном, яке обліковується на балансі квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси. Таким чином, у спеціально пристосованому приміщені будівлі проживають особи, які не мають відношення до Міністерства оборони України. [PERSON] разом із сином [PERSON] заселилась у гуртожиток МОУ в складі сім'ї військовослужбовця, згодом шлюб було розірвано, військовослужбовець виїхав з гуртожитку. КЕВ м. Одеси просить виселити відповідачів із житлового приміщення (двокімнатного блоку площею 59,9 кв.м) в гуртожитку МОУ за адресою: [ADDRESS]. Представник КЕВ м. Одеси у судове засідання не з'явився, надали суду заяву про розгляд справи без їх участі. [PERSON], [PERSON]у судовому засіданні позов не визнали, стверджували, що [PERSON] вселилась у гуртожиток на законних підставах як член сім'ї військовослужбовця, проживає у гуртожитку більше 10 років, підтримує належний стан кімнати, проводить ремонти, чоловік був звільнений з лав Збройних сил України за скороченням штатів, у зв'язку з чим вважає, що підстав для виселення без надання іншого житлового приміщення не має. Котовський міжрайонний прокурор Одеської області Дубровський А. В. у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, вказував, що виселення малолітньої дитини призведе до порушення житлових прав малолітнього, які охороняються чинним законодавством. Представник органу опіки та піклування Котовської міської ради Одеської області у судове засідання, яке відбулося 04 червня 2015 року не з'явився, у попередніх судових засіданнях проти задоволення позову заперечували, оскільки виселення малолітньої дитини призведе до порушення житлових прав малолітнього, які охороняються чинним законодавством. [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав суду заяву, згідно якої проти задоволення позову заперечував, дав згоду на проживання відповідачів за адресою: [ADDRESS]. Також просив про розгляд справи без його участі. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] з малолітнім сином [PERSON], [INFO], зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS]. Разом з ними проживає теперішній чоловік відповідачки [PERSON] Також за адресою: [ADDRESS], зареєстрований але не проживає [PERSON] Будівлі військового містечка [ADDRESS] є військовим майном, яке обліковується на балансі квартирно-експлуатаційного відділу м. Одеси. [PERSON] вселилась у кімнати гуртожитку [ADDRESS] як дружина військовослужбовця, оскільки на той час її чоловік [PERSON] був військовослужбовцем Збройних сил України. [INFO] року у сім'ї [PERSON] та [PERSON] народився син [PERSON], [INFO]. Шлюб між [PERSON]. та [PERSON] було розірвано. Згідно витягу з наказу командувача військами Південного оперативного командування №91-пм від 26 липня 2004 року [PERSON] був звільнений з військової служби у зв'язку зі скороченням штатів. Висновком №590 від 04 березня 2015 року орган опіки та піклування Котовської міської ради Одеської області вважає недоцільним виселення відповідачів з гуртожитку по [ADDRESS] Висновки суду підтверджуються матеріалами справи. Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Згідно з ч. 4 ст. 9 ЖК УРСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Держава гарантує забезпечення військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених ЖК України та іншими нормативно-правовими актами (ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей»). Відповідно до ст. 124 ЖК УРСР робітники і службовці, що припинили трудові відносини з підприємством, установою, організацією, а також громадяни, які виключені з членів колгоспу або вийшли з колгоспу за власним бажанням, підлягають виселенню з службового жилого приміщення з усіма особами, які з ними проживають, без надання іншого жилого приміщення. Не може бути виселено без надання іншого жилого приміщення у випадках, зазначених у ст. 124 цього Кодексу, зокрема сім'ї військовослужбовців; осіб, звільнених у зв'язку з ліквідацією підприємства, установи, організації або за скороченням чисельності чи штату працівників (ст. 125 ЖК УРСР). Згідно зі статтею 18 Закону України "Про охорону дитинства" діти - члени сім'ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Держава охороняє і захищає права та інтереси дітей під час вчинення правочинів щодо нерухомого майна. Неприпустиме зменшення або обмеження прав та інтересів дітей під час вчинення будь-яких правочинів щодо жилих приміщень (стаття 12 Закону України "Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей". Законом України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» встановлено, що його дія поширюється на громадян, у тому числі військовослужбовців і працівників Національної гвардії України тощо та членів їхніх сімей, які не мають власного житла, більше п'яти років на законних підставах зареєстровані за місцем проживання у гуртожитках та фактично проживають у них. Враховуючи, що [PERSON] з малолітнім сином [PERSON] були зареєстровані у спірному приміщенні як члени сім'ї військовослужбовця, який був звільнений з військової служби за скороченням штатів, не мають власного житла, більше п'яти років на законних підставах проживають за місцем реєстрації у гуртожитку, [PERSON] надав згоду на проживання відповідачів у кімнатах №431,433, враховуючи інтереси дитини, суд вважає за неможливим виселити відповідачів з гуртожитку без надання іншого житлового приміщення.

Outcome: dismissed