Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-25 00:00:00

ПАТ Приват Банк звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №44188_cred від 25.12.2006 року та судового збору. Вимоги позову обґрунтовують тим, що на підставі Договору №44188_cred від 25.12.2006 року між ЗАТ Приват Банк, правонаступником якого є ПАТ Приват Банк та [PERSON], остання отримала кредит у розмірі 2000 дол. США на термін до 23.10.2007 року зі сплатою 25 відсотків річних. У порушення умов договору [PERSON] зобовязання не виконувала, в звязку з чим виникла заборгованість у сумі 6713, 24 дол. США, яка складається з 1430, 31 дол. США заборгованість за кредитом, 5282, 93 дол. США заборгованість за процентами за користування кредитом. Від цієї суми заборгованості віднімається сума у розмірі 3446, 68 дол. США, яка задоволена рішенням Рівненського міського суду від 03.09.2010 року, різниця становить 3266, 56 дол. США. В судове засідання представник позивача ПАТ КБ «Приватбанк» Веретянніков П.Ю. не зявився, до початку розгляду справи подав до суду заяву, в якій просив справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. В судове засідання відповідач не зявився з невідомих суду причин, про день та час розгляду справи повідомлявся у встановленому порядку. Суд, у відповідності до вимог ч. 4 ст. 169 ЦПК України вважає можливим розгляд справи у відсутності відповідачів на підставі наявних у справі доказів. Суд відповідно до ст.224 ЦПК України ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов до задоволення не підлягає. Судом встановлено, що 23.10.2007 року між ЗАТ КБ Приват Банк, правонаступником якого є ПАТ КБ Приват Банк, та [PERSON] було укладено Договір № №44188_cred, відповідно до якого банк надав останній кредитні кошти в розмірі 2000 дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом із кінцевим терміном повернення заборгованості за кредитом не пізніше 23.10.2007 року. Відповідно до п. 1.5 кредитного договору, кредит надавався на споживчі цілі. Заочним рішенням Рівненського міського суду від 03 вересня 2010 року задоволено позов ПАТ КБ «Приват Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості, стягнено з [PERSON] заборгованість у розмірі 3446, 68 дол. США, яка складається з заборгованості по тілу кредиту 1430, 31 до. США та заборгованості по процентам 2016, 37 дол. США. В звязку з тим, що [PERSON] заборгованість стягнуту вищевказаним рішенням не погасила, 24 березня 2015 року представник ПАТ «Приват Банк» знову звернувся з позовом про стягнення різниці заборгованості, яка утворилась після винесення рішення в розмірі 3266, 56 дол. США. Відповідно до вимог\~ст. 256 ЦК України\~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України\~встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у\~постанові від 30 березня 2012 року № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин"роз'яснив, що з урахуванням п. 7 ч. 13\~ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів", суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку із цим позовна давність про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Оскільки заочне рішення Рівненського міського суду про стягнення з [PERSON] заборгованості винесено 03 вересня 2010 року, відповідно до розрахунку заборгованості за укладеним договором , відповідач платіжною карткою з 2010 року не користувалась, погашення кредиту не здійснювала, а представник позивача звернувся до суду з позовом 24 березня 2015 року, тому строк позовної давності минув, представник ПАТ «Приват Банк» вимог про поновлення строків не заявляв та не обґрунтував поважність їх пропуску, тому\~\~наявні підстави для застосування строків позовної давності і відмови у\~\~задоволенні позову. На підставі ст.ст. 526,527,530,1050,1054 ЦК України,

Outcome: dismissed