Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-18 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про звільнення від сплати заборгованості за аліментами в сумі 75818,50 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що рішенням Золочівського районного суду Львівської області від 24 листопада 2005 року з нього призначено стягнення в користь [PERSON] аліментів на утримання дочки [PERSON] , [INFO] в розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімум для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Виконавчий лист передано на виконання по місцю проживання [PERSON] у Теофіпольський районний відділ ДВС ГТУЮ у Хмельницькій області. Станом на 01.11.2019 заборгованість по сплаті аліментів становить 75818,50 грн. Вказує, що він був активним учасником Революції гідності 2014 року, де отримав важкі пошкодження, а саме вогнепальне кульове проникаюче поранення в черевну порожнину з пошкодженням внутрішніх органів, хребта. В подальшому рішенням Хмельницької обласної медико-соціальної експертної комісії від 24.02.2016 йому встановлено першу групу інвалідності з 09.03.2015. Єдиним його доходом є пенсія, з якої виконавча служба проводить стягнення аліментів, після утримання яких йому майже нічого не залишається на лікування. Для підтримання стану здоров`я йому потрібно близько 4000 грн. на місяць на медикаменти, у зв`язку з чим просить суд звільнити його від сплати заборгованості за аліментами. Відповідачка подала відзив на позовну заяву, у якому вона зазначила, що позов не підлягає задоволенню, оскільки, позивач не сплачував аліменти і до отримання травми, у період з 2008 по 2014 рік. Окрім цього, викликають сумніви твердження позивача про отримання ним єдиного доходу у вигляді пенсії по інвалідності в сумі 5591,30 грн., оскільки за липень - грудень 2019 року аліменти нараховано в розмірі 2541,50 грн., згідно рішенням суду з позивача стягнуто ј частку (25%) всіх видів доходу щомісячно, тобто фактичні доходи мають становити 10166 грн. Також, вказує, що згідно постанови КМ України "Про встановлення щомісячної адресної допомоги до пенсії особам з інвалідністю внаслідок війни та учасникам бойових дій" у разі коли щомісячний розмір пенсійних виплат не досягає в осіб з інвалідністю внаслідок війни І групи - 650 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, таким особам особам з інвалідністю виплачується щомісячна державна адресна допомога до пенсії в сумі, що не вистачає до зазначених розмірів. Таким чином вказує, що з урахування розміру прожиткового мінімуму, встановленого Законом України "Про державний бюджет на 2019 рік", розмір щомісячного доходу позивача за липень - грудень 2019 року становив 10166 грн., а тому просить у задоволенні позовних вимог відмовити. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, з підстав наведених у позовній заяві, просив суд задовольнити позов та звільнити його від сплати заборгованості за аліментами. Відповідачка проти позову заперечила, з підстав наведених у відзиві на позовну заяву. Додатково наголосила, що позивач ніколи добровільно не платив аліментів, зокрема з моменту постановлення рішення про стягнення аліментів по липень 2018 року не заплатив жодної копійки. Просила у задоволенні позову відмовити. у судовому засіданні Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що згідно виконавчого листа Золочівського районного суду Львівської області від 25 листопада 2005 року по справі № 2-731 із [PERSON] , [INFO] , уродженця с. Чкалово Новотроїцького району Херсонської області присуджено стягнення в користь [PERSON] , [INFO] , аліментів на утримання дочки [PERSON] , [INFO] в розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімум для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Згідно довідки-розрахунку заборгованості зі сплати аліментів станом на 01.11.2019 заборгованість позивача [PERSON] перед [PERSON] за аліментами на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , становить 75818,50 грн. Із довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ №0687526 вбачається, що [PERSON] встановлено першу групу інвалідності з 09.03.2015, потребує стороннього догляду. Згідно висновку лікарської консультативної комісії №90 від 14.06.2019 [PERSON] потребує довготривалого медикаментозного лікування. Відповідно до довідки ГУ ПФУ в Хмельницькій області про доходи №168299 від 21.11.2019, виданої пенсіонеру [PERSON] , сума його пенсії за період з 01.01.2019 по 30.11.2019 складає 42035,80 грн. Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків від 12.03.2020 за період з 1 кварталу 2018 по 4 квартал 2019 інформація про доходи [PERSON] відсутня. Згідно довідки від 04.03.2020 №220 [PERSON] не перебуває на обліку Управління соціального захисту населення Теофіпольської РДА Хмельницької області. Із свідоцтва про народження серії [NUMBER] вбачається, що [INFO] у позивача та [PERSON] народився син [PERSON] . За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у СК України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Положеннями статті 27 Конвенції ООН про права дитини визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового та духовного розвитку. Сюди входить належне харчування, житло, одяг. Батьки несуть відповідальність за забезпечення належного життєвого рівня дитини. Держава має вживати необхідних заходів щодо надання допомоги батькам у здійсненні цього права. Згідно з частиною другою статті 197 Сімейного Кодексу України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. З аналізу вищезазначеної правової норми вбачається, що повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише тоді, коли заборгованість виникла у зв`язку із його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. При цьому, слід звернути увагу на те, що у такий спосіб законодавцем визначено право, а не обов`язок, суду звільнити платника аліментів від сплати заборгованості. При вирішенні таких спорів необхідно виходити з інтересів дитини, оскільки аліменти за рішенням суду присуджені на утримання дитини з метою забезпечення достатнього матеріального рівня її життя. Викладене повністю узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові №343/860/17 від 21.11.2018 року та №344/12158/16-ц від 01.08.2018 року. Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачем не надано суду доказів, які б свідчили про те, що заборгованість за аліментами в розмірі 75818,50 грн. виникла у зв`язку з отриманням ним ушкодження здоров`я у 2014 році. З наданих позивачем доказів судом встановлено, що заборгованість за аліментами у [PERSON] почала утворюватись ще у березні 2008 року, тобто, позивач впродовж 6-ти років до моменту отримання ушкодження здоров`я безпідставно не сплачував аліментів на утримання доньки [PERSON] в розмірі встановленому судом. Таким чином, факт отримання позивачем поранення у 2014 році не може бути підставою для звільнення від сплати заборгованості за аліментами, яка розпочала виникла ще у 2008 році. Позивачем не надано суду доказів у підтвердження того, що він продовжує лікування, за призначенням лікаря йому призначено приймати медичні препарати, а також доказів придбання таких медичних препаратів. Окрім того, суд також враховує факт, що позивач впродовж тривалого періоду з березня 2008 року по липень 2018 року не сплачував аліментів і обов`язок сплачувати аліменти припиниться [INFO], у зв`язку з досягненням [PERSON] повноліття. На думку суду звільнення від сплати заборгованості за аліментами на утримання дитини, яка проживає окремо, призведе насамперед до порушення прав цієї дитини. Оскільки позивачем не надано доказів наявності обставин, передбачених ч.2 ст.197 СК, як підстав для звільнення від сплати заборгованості за аліментами, вказана позовна вимога задоволенню не підлягає у зв`язку з недоведеністю.

Outcome: dismissed