Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-28 00:00:00

Направленим позовом [PERSON] просила суд ухвалити рішення, яким скасувати державний акт на право власності на земельну ділянку загальною площею 0,3500 га, кадастровий номер 1822085600:02:001:0057, що знаходиться в с. Піщанка Житомирського району Житомирської області по вул. Леніна, 47, що 21 грудня 2007 року був виданий на імя заявника. В обґрунтування позову його автор вказала, що зазначена земельна ділянка складається з двох самостійних земельних ділянок площами 0,15 га та 0,20 га, що знаходяться у різних місцях і є самостійними обєктами нерухомості. Однак, в оспорюваному державному акті неправильно зазначено вищевикладене, оскільки дві земельні ділянки вказуються як одна, зокрема і схематично, а також вказується про те, що вони знаходяться за одною адресою. Дана обставина, продовжує позивач, заважає їй в повній мірі розпоряджатись належними мені на праві власності земельними ділянками. Зокрема, одну із земельних ділянок має намір здавати в оренду, однак розбіжності в державному акті з фактичними обставинами унеможливлюють це. У судове засідання сторони у даній справі не зявились. Проте, як від позивача так і представника позивача надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності. Позивач заяву підтримала та просила її задовольнити. Представник позивача заявлені вимоги визнав. Дослідив матеріали справи, судом встановлені наступні її фактичні обставини і відповідно ним правовідносини. [PERSON], згідно копії державного акта серії "ЯГ" № 797177, виданого 21 грудня 2007 року (а.с.5), є власником земельної ділянки площею 0,3500 га, кадастровий номер 1822085600:02:001:0057, з цільовим призначенням "для ведення особистого селянського господарства", що знаходиться за адресою: с. Піщанка Житомирського району Житомирської області, вул. Леніна, 47. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч. 1 ст. 319 ЦК України). У відповідності до ст. 155 Земельного кодексу України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги ставлення, зокрема відповідача до заявлених вимог, а саме визнання ним позову, суд дійшов висновку про задоволення позову, як такий, що доведений позивачем. Крім цього, задоволення даного позову не суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Водночас, оскільки позовні вимоги підлягають до задоволення, на підставі приписів ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені останньою і документально підтверджені судові витрати за розгляд даної цивільної справи, які складаються із судового збору у сумі 551 гривні 20 копійок. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved