Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-01 00:00:00

Виклад позиції позивача. АТ «Правекс Банк», в особі представника Борисова П.М., звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] , [PERSON] заборгованість по кредитному договору №5536-019/08Р від 26 вересня 2008 року в сумі 486809 грн 66 коп. В обґрунтування своїх позовних вимог представник позивача вказав, що 26 вересня 2008 року [PERSON] уклала з АКБ «Правекс-банк», правонаступником всіх прав та обов`язків якого є АТ «Правекс-банк» кредитний договір 5536-019/08Р. Відповідно до умов кредитного договору кредитор зобов`язався надати позичальнику на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності та цільового характеру використання кредит в іноземній валюті на суму 18000 доларів США, а позичальник зобов`язався прийняти, використати за цільовим призначенням та повернути (погасити) кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісії, неустойки та інші платежі в порядку, на умовах та в строки, визначені договором. Факт видачі кредитних коштів підтверджується Меморіальним ордером від 26 вересня 2008 року. Відповідно до п. 1.2. кредитного договору кредит надається строком до 26 вересня 2020 року. За період користування кредитними коштами позичальником здійснені часкові платежі на погашення основної суми кредиту, проте заборгованість позичальника перед банком за кредитними договорами в повному обсязі не погашена. Умовами кредитного договору визначено, що протягом всього терміну користування кредитними коштами позичальник зобов`язаний сплачувати відсотки. Відповідно до п.4.2. кредитного договору відсотки за користування кредитом, вказаного у п.1.2. кредитного договору, підлягають сплаті позичальником щомісячно (за час фактичного користування грошовими коштами протягом календарного місяця) в строк до 10 числа місяця включно, наступного за місяцем нарахування процентів, а також в момент повернення кредиту, вказаний в п.1.2 даного договору. Відповідач допустив порушення своїх зобов`язань щодо своєчасного повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитом, а тому згідно розрахунку заборгованості, станом на 13 вересня 2018 року за позичальником обліковується заборгованість в сумі 17369,93 доларів США, що еквівалентно 486809,66 грн (за курсом НБУ на 13 вересня 2018 року 1 долар = 28,0260 грн) яка складається з: суми кредиту - 11732,88 доларів; суми відсотків - 5637,05 доларів. Позивач звертає увагу, що відповідно до довідки-розрахунку заборгованості пеня входить в суму загальної кредитної заборгованості, проте в суму вимог даної позовної заяви не враховується. В забезпечення виконання зобов`язання був укладений договір іпотеки №5536-019/08Р від 26 вересня 2008 року. З метою забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором, між АКБ «Правекс-банк» та [PERSON] було укладено договір поруки 5536-019/08Р від 26 вересня 2008 року. Відповідно до умов договору поруки поручитель несе солідарну відповідальність з позичальником перед банком за виконання умов основного зобов`язання всім належним йому майном та грошовими коштами. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Позиція відповідача [PERSON] . Між [PERSON] та АТ «Правекс-банк» було укладено кредитний договір №5536-019/08Р від 26 вересня 2008 року. 18 грудня 2009 року [PERSON] та АТ «Правекс-банк» уклали договір про внесення змін та доповнень до кредитного договору №5536-019/08Р від 26 вересня 2008 року. Згідно до п.6.1.11 вищезазначених договорів на позичальника було покладено обов`язок протягом строку дії даного договору щомісяця сплачувати комунальні платежі і вартість спожитої електроенергії об`єкта нерухомого майна, переданого в іпотеку, відповідно до п.3.1 даного договору. Згідно до п.9.4. при невиконанні позичальником п.6.1.11 даного договору строк користування коштами, зазначений у п.1.2 даного договору, припиняється достроково, на 30 день прострочення сплати комунальних платежів та/або електроенергії. Пунктом 1.2. зазначених договорів передбачений строк, на який надається кредит: з 26 вересня 2008 року до 26 вересня 2020 року. Майно, що передано в іпотеку, визначено п. 1.1. Договору іпотеки №5536-019/08Р від 26 вересня 2008 року, а саме - квартира [ADDRESS] . Саме відносно цієї квартири виник обов`язок позичальника відповідно до п. 3.1., 6.1.11 кредитного договору. Згідно до довідки №28 від 16 січня 2020 року дільниці №39 КП «Жилкомсервіс» заборгованість [PERSON] за комунальні платежі в квартирі [ADDRESS] складає 8472,38 грн, при цьому ця заборгованість виникла в жовтні 2008 року. При таких обставинах, подія, з якою сторони договору пов`язують наступ наслідків п. 9.4. договору, настала на 30 день прострочення сплати комунальних послуг, тобто, в листопаді 2008 року. Саме на цей термін, строк користування коштами, зазначений в п.1.2. договору припиняється достроково. При цьому, виходячи з тексту та умов кредитного договору, припинення користування коштами розглядається до застосування не як право банку, яке він може застосувати на свій розсуд, а як домовленість сторін, яка обов`язкова до застосування при наступу відповідної події. При цьому, припинення користування коштами, в розумінні вимог статті 1054 ЦК України, це зміна умов кредитного договору в розумінні терміну користування кредитними коштами. Таким чином, в листопаді 2008 року, згідно до умов договору та наступу події, яка передбачена в п. 9.4. кредитного договору, - змінилися умови кредитного договору та у позичальника виник обов`язок повернути банку отриманні кредитні кошти та нараховані відсотки, а у банка виникло право вимагати від позичальника повернення грошових коштів та нарахованих відсотків. Але, позивач звернувся до суду за захистом лише 18 жовтня 2018 року, тобто з пропуском строку позовної давності. Таким чином, право на позов у позивача виникло в листопаді 2008 року. В зв`язку з тим, що позивач не скористався своїм правом звернення до суду, яке виникло в листопаді 2008 року, позивач звернувся до суду лише в жовтні 2018 року, тобто з пропуском строку позовної давності. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 10 лютого 2020 року прийнято до розгляду справу за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 05 березня 2020 року. Ухвалою суду від 19 червня 2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 15 липня 2020 року. Учасники справи у судове засідання не з`явились, належно повідомлені про його місце, дату і час, натомість надали заяви з проханням розглядати справу у їх відсутність, окрім того: - відповідач [PERSON] : просить застосувати позовну давність та відмовити в задоволенні позову; - представник відповідачів: позовні вимоги не визнає та просить застосувати позовну давность. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Фіксація судового розгляду справи технічними засобами не проводилась, згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази. Судом встановлено, що 26 вересня 2008 року між [PERSON] та АКБ «Правекс-Банк», правонаступником якого є АТ «Правекс-Банк» укладено кредитний договір №5536-019/08Р, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 18000 доларів США, строком з 26 вересня 2008 року до 26 вересня 2020 року (а.с.7-9, із зворотними сторінками). Відповідно до Меморіального ордеру від 26 вересня 2008 року [PERSON] отримала від АКБ «Правекс-Банк» 18000 доларів США (а.с.17). 18 грудня 2009 року між ПАТ КБ «Правекс-Банк» та [PERSON] укладено договір про внесення змін та доповнень до кредитного договору №5536-019/08Р від 26 вересня 2008 року (а.с.11-13, із зворотними сторінками). 26 вересня 2008 року між АКБ «Правекс-Банк» та [PERSON] укладений договір поруки №5536-019/08Р, за яким поручитель [PERSON] зобов`язався солідарно відповідати перед кредитором за всіма зобов`язаннями [PERSON] за кредитним договором від 26 вересня 2008 року (а.с.16, із зворотною сторінкою) 26 вересня 2008 року між АКБ «Правекс-Банк» та [PERSON] укладений договір іпотеки №5536-019/08Р, згідно якого остання передала в іпотеку належну їй на праві власності нерухоме майно: квартиру [ADDRESS] (а.с.14-15, із зворотними сторінками). Відповідач допустив порушення своїх зобов`язань щодо своєчасного повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитом, а тому згідно розрахунку заборгованості, станом на 13 вересня 2018 року за позичальником обліковується заборгованість в сумі 17369,93 доларів США, що еквівалентно 486809,66 грн (за курсом НБУ на 13 вересня 2018 року 1 долар = 28,0260 грн) яка складається з: - суми кредиту - 11732,88 доларів; - суми відсотків - 5637,05 доларів (а.с.22-23). Відповідно до зведеної карти абонента «Харківводоканал», довідки про нарахування та оплату за послуги з теплопостачання, довідки про нарахування та оплату житлово-комунальних послуг вбачається заборгованість в зв`язку із несплатою житлово-комунальних платежів за адресою: [ADDRESS] (а.с.64-70). Згідно з довідкою №28 від 16 січня 2020 року дільниці №39 від 16 січня 2020 року дільниці №39 КП «Жилкомсервіс» заборгованість [PERSON] за комунальні платежі в квартирі [ADDRESS] складає 8472,38 грн, заборгованість виникла в жовтні 2008 році (а.с.69-70). Відповідно до виписки банку за особовим рахунком [NUMBER] /USD останній платіж за кредитним договором було здійснено 22 квітня 2015 року (а.с.186-195). Норми права, які застосував суд та мотиви суду. Визначення поняття зобов`язання міститься у частині першій статті 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як "строк дії договору", так і "строк (термін) виконання зобов`язання" (статті 530, 631 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. При цьому перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України). Відповідно до частини п`ятої статті 261 ЦК України за зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. У відповідності до ч.1 ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 553, частин першої та другої статті 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно із пунктом 4.4 кредитного договору шляхом підписання даного договору сторони дійшли згоди про те, що у випадку виникнення у позичальника прострочення з погашення заборгованості за кредитом та/або за сплатою відсотків за користування кредитом строк користування кредитом, зазначений у п. 1.2 даного договору, припиняється достроково, на 10-й день місяця, наступного за місяцем, у якому виник факт прострочення. Про припинення строку користування кредитом банк письмово повідомляє позичальника. Згідно п. 6.1.7 кредитного договору позичальник зобов`язується у разі виникнення подій, зазначених у п.п. 4.4, 9.3, 9.4, 9.7 даного договору, достроково погасити заборгованість за кредитом та відсотками у повному обсязі, а також сплатити пеню і штраф. Відповідно до п.9.4 договору при невиконанні позичальником п.6.1.11 (обов`язок по сплаті комунальних платежів) даного договору строк користування грошовими коштами, зазначений у п.1.2 даного договору, припиняється достроково, на 30-й день прострочення по сплаті комунальних платежів та/або електроенергії. Отже, зобов`язання зі строкового на дострокове змінюється автоматично у випадку виникнення певної умови - прострочення по сплаті комунальних платежів. Таким чином, сторони кредитних правовідносин врегулювали у договорі питання дострокового повернення коштів, тобто зміни строку виконання основного зобов`язання, та визначили умови такого повернення коштів. В матеріалах справи міститься довідка про нарахування та оплату житлово-комунальних послуг КП «Жилкомсервіс» з якої вбачається борг, який станом на жовтень 2008 року становить 30,15 грн і з кожним місяцем збільшується. Відповідно до довідки про нарахування та оплату за послуги з теплопостачання борг станом на 01 січня 2016 року становить 17276,06 грн. Наведені докази свідчать, що з жовтня 2008 року [PERSON] порушила п.6.1.11 (обов`язок по сплаті комунальних платежів) Кредитного договору. Застосувавши спеціальні строки, передбачені п.9.4. Договору, суд приходить до висновку, що строк користування кредитом вважається таким, що сплив з дня наступного за датою: 01 жовтня 2008 року +30 календарних днів. Виходячи з викладеного, строк користування кредитом, за імперативним приписом п.9.4. Договору, вважається таким, що сплив 31 жовтня 2008 року. Виходячи з вищевикладеного вбачається, що строк користування кредитом був змінений відповідно до умов договору, і зобов`язання зі строкового до 26 вересня 2020 року змінилося на дострокове до 31 жовтня 2008 року автоматично. В той же час з позовом до суду банк звернувся лише 18 жовтня 2018 року, тобто зі спливом строку позовної давності. За змістом статті 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно). Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Відповідач заявила про застосування наслідків пропуску строків позовної давності до вимог банку. Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України в Постанові №6-68цс15 від 16 вересня 2016 року, Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», яка набрала чинності для України 11 вересня 1997 року, передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом. Європейський суд з прав людини юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що «позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав - учасників Конвенції, виконує кілька завдань, в тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу» (п. 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою № 14902/04 у справі ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»; п. 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»). Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (стаття 253 ЦК України). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина 1 статті 261 ЦК України). Відповідно до частини п`ятої статті 261 ЦК України за зобов`язанням з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Відповідно до правових позицій, викладених в постанові Верховного Суду України від 06 листопада 2013 року у справі № 6-116 цс 13 в порядку перегляду судових рішень у цивільних справах в зв`язку з неоднаковим застосуванням судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, Верховний Суд України зазначив, що відповідно до ст. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов. Наявність у позичальника станом на 01 жовтня 2008 року заборгованості по сплаті комунальних послуг, яка відповідно до пункту 9.4 кредитного договору не погашена позичальником протягом 30 днів, тобто у строк по 31 жовтня 2008 року, є підставою для припинення користування кредитними коштами та обов`язку позичальника достроково повернути їх. Відповідно до п. 9.4 кредитного договору строк дії договору був змінений і з 31 жовтня 2008 року у [PERSON] виник обов`язок повернути банку всю суму кредиту та нараховану заборгованість, а тому саме з цієї дати для АТ КБ «Правекс-Банк» розпочався перебіг позовної давності. Зазначений висновок також повністю узгоджується з висновком Верховного Суду, який викладений в постанові від 11 грудня 2019 року у справі №759/10765/17 та у постанові від 17 червня 2020 року у справі №759/12136/15-ц. Також, судом встановлено, що п. 6.1.14 Договору кредиту позичальник зобов`язаний протягом строку дії даного договору забезпечити страхування майна, переданого в іпотеку Банку відповідно до п. 3.1 даного Договору, шляхом укладення щорічно до 26 вересня договорів страхування зі страховими компаніями, визначеними Банком, а також письмово узгоджувати умови договору страхування та не здійснювати дій, направлених на зміну цих умов. У п. 9.7 договору у випадку невиконання позичальником умов п.6.1.14 договору строк користування грошовими коштами, зазначений у п. 1.2 договору, припиняється достроково, на 10-й день припинення строку дії договору страхування або зміни його умов з вини позичальника. Суд, також звертає увагу, що в матеріалах справи відсутні будь-які відомості щодо страхування майна, переданого в іпотеку банку. Відповідно до ч.4 ст. 42 Конституції України держава захищає права споживачів. Відповідно до ч.1 ст.11 закону «Про захист прав споживачів» від 12.05.91 №1023-ХІІ (з наступними змінами) між кредитодавцем та споживачем укладається договір про надання споживчого кредиту, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (або бере зобов`язання надати їх) для придбання продукції в розмірі та на умовах, встановлених договором. Зі свого боку споживач зобов`язується повернути їх разом з нарахованими відсотками. В своєму рішенні від 11 липня 2013 року №7-IV/2013 Конституційний Суд України дійшов висновку, що умови договору споживчого кредиту, його укладання та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності». І захистити цю «слабку сторону» є обов`язком держави. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п.6 ч.1 ст.3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 12, ч. 1 ст. 13, ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З огляду на вище наведене та враховуючи те, що АТ «Правекс-Банк» звернулося з позовом до суду 18 жовтня 2018 року, суд дійшов висновку про те, що звернення відбулося поза межами позовної давності, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором. Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, то підстав для розподілу судових витрат суд не вбачає. Відповідно до ст. 259 ЦПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Рішення суду приймаються, складаються і підписуються в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу. Як встановлено ст.129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України.

Outcome: dismissed