Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-21 00:00:00

Короткий виклад обставин справи: [PERSON] , від імені та в інтересах якої діє адвокат Пітух Василь Іванович, звернулася до суду із позовом до Акціонерного товариства «Універсал Банк», [PERSON] в якому просить: -Визнати недійсним договір іпотеки від 19.07.2007 року укладений між AT «Універсал Банк» та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського районного нотаріального округу Резвановою І.Д. за реєстровим номером 3124; -Виключити з Державного реєстру іпотек запис від 19.07.2007 реєстраційний номер 5332023 (перенесений запис 10091862) щодо об`єкта обтяження: об`єкт незавершеного будівництва, процент готовності 95%, земельна ділянка адреса: [ADDRESS] , номер РПВН: 19452145, кадастровий номер: 2124887403:01:006:0009; -Виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис від 19.07.2007 реєстраційний номер 5331416 (перенесений номер 10091890) щодо об`єкта обтяження: незавершеного будівництва, процент готовності 95%, земельна ділянка адреса: [ADDRESS] , номер РПВН: 19452145, кадастровий номер: 2124887403:01:006:0009; -Виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис від 19.07.2007 реєстраційний номер 5331897 щодо об`єкта обтяження: земельна ділянка адреса: [ADDRESS] , реєстраційний номер земельної ділянки: 0104071000396, кадастровий номер: 2124887403:01:006:0009. Позов обґрунтовує тим, що позивачу стало відомо про наявність в провадженні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області цивільної справа №308/11998/19 за позовом ПАТ Універсал Банк» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання земельних ділянок та житлового будинку такими, що передані в іпотеку та звернення стягнення на предмет іпотеки. Ознайомившись з матеріалами цивільної справи, а саме позовною заявою AT «Універсал Банк» від 17.10.2019 року №041/19-339 позивачу стало відомо про перебування майна яке належить їй на праві власності, а саме: житловий будинок загальною площею 188,8 кв.м., житловою площею 93,4 кв.м., земельна ділянка, кадастровий номер 2124887400:13:011:0112, площею 0.0412 га; та земельна ділянка, кадастровий номер 2124887400:13:011:0113, площею 0.0412 Га, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , в іпотеці АТ «Універсал Банк» згідно Договору іпотеки укладеного між AT «Універсал Банк» та [PERSON] посвідченого 19.07.2007 року, приватним нотаріусом Ужгородського районного нотаріального округу Резвановою І.Д. за реєстровим номером 3124. Ухвалою Ужгородського міськрйонного суду від 23 жовтня 2019 року заяву AT «Універсал Банк» про забезпечення позову задоволено, накладено арешт на нерухоме майно, що належить відповідачам [PERSON] та [PERSON] , а саме житловий будинок та земельні ділянки, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] в рамках розгляду цивільної справи №308/11998/19 звернулась із зустрічним позовом до AT «Універсал Банк» [PERSON] , про визнання договору іпотеки недійсним та виключення обтяжень. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 27 січня 2021 року у задоволенні клопотання [PERSON] про об`єднання справи за зустрічним позовом - відмовлено, тому звернулась з даним позовом. Позивач вважає, що вказаний Договір іпотеки укладений між AT «Універсал Банк» та [PERSON] посвідчений 19.07.2007 року, приватним нотаріусом Ужгородського районного нотаріального округу Резвановою І.Д. за реєстровим номером 3124, порушує її права як одноосібного власника спірного майна ( [PERSON] помер [INFO] ). Позивач вказує, що рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 18.05.2015 року №308/1934/15-ц частково задоволено позовні вимоги [PERSON] та визнано недійсним договір дарування земельної ділянки, що розташована в [ADDRESS] на території Холмківської сільської ради Ужгородського району, кадастровий номер 2124887403:01:006:0009, укладений 15 грудня 2003 року між [PERSON] , як дарувальником, та [PERSON] , як обдарованою. Визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку, що розташована в [ADDRESS] на території Холмківської сільської ради Ужгородського району, кадастровий номер 2124887403:01:006:00091, виданий [PERSON] 01 липня 2004 року серії ЗК №015094. Здійснено поділ земельної ділянки, що розташована в [ADDRESS] на території Холмківської сільської ради Ужгородського району, кадастровий номер 2124887403:01:006:00091, як спільної сумісної власності подружжя, шляхом визначення ідеальних часток кожного із подружжя, а саме: [PERSON] та [PERSON] ,у праві спільної власності. Визнано за [PERSON] право власності на Ѕ частини (долі) земельної ділянки, що розташована в [ADDRESS] на території Холмківської сільської ряди Ужгородського району, кадастровий номер 2124887403:01:006:00091, та за [PERSON] право власності на Ѕ частини (долі) земельної ділянки, що розташована в [ADDRESS] на території Холмківської сільської ради Ужгородського району, кадастровий номер 2124887403:01:006:00091. Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 01.10.2015 року №308/10982/15-ц частково задоволено позовні вимоги [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , третя особа [PERSON] про витребування майна із чужого незаконного володіння та визнання права власності на майно. Вказаним рішенням суду скасовано запис №602 в книзі №3 від 25.09.2007 року, реєстраційний номер майна 20303433 про державну реєстрацію за [PERSON] права власності на житловий будинок розташований за адресою: [ADDRESS] , на території Холмківської сільської ради. Визнано недійсним Свідоцтво серії [NUMBER] від 17.09.2007 року про право власності на житловий будинок розташований за адресою: [ADDRESS] , на території Холмківської сільської ради видане [PERSON] . Визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частини (долі) житлового будинку [ADDRESS] , на території Холмківської сільської ради. Визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частини (долі) житлового будинку [ADDRESS] , на території Холмківської сільської ради. [PERSON] , [INFO] , [INFO] помер, позивач є спадкоємцем померлого. Зазначає, що на сьогоднішній день право власності на спірне майно: житловий будинок та земельну ділянку вибуло із власності [PERSON] . Так, право власності у позивача на житловий будинок та земельні ділянки виникло відповідно до закону та підтверджується рішеннями Ужгородського міськрайонного суду від 18.05.2015 року №308/1934/15-ц, та 01.10.2015 року №308/10982/15-ц, та не потребує додаткового підтвердження. Крім того, позивач вказує, що оскаржуваний договір іпотеки від 19.07.2007 року укладений між AT «Універсал Банк» та [PERSON] посвідчений, приватним нотаріусом Ужгородського районного нотаріального округу Резвановою І.Д. за реєстровим номером 3124, не відповідає положенням Закону, так як іпотекодавець за даним договором - [PERSON] не є власником вказаного об`єкта нерухомості та не може здійснювати відчуження нерухомого майна (предмету іпотеки), оскільки таке майно перебуває у власності [PERSON] , яка являється спадкоємцем померлого [PERSON] на законних підставах. Враховуючи наведене та те, що вказаним договором іпотеки від 19.07.2007 року фактично позбавлено позивача права користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, вважає, що вказаний договір іпотеки слід визнати недійсним. Позовна вимога про виключення з Державного реєстру запису про обтяження нерухомого майна, внесеного на підставі договору іпотеки, вважає за необхідне розглядати як спір, що пов`язаний з порушенням цивільних прав позивача на це майно іншою особою. Крім цього, позивач зазначає, що із заявленого AT «Універсал Банк» позову від 17.10.2019 року, їй стало відомо про факт укладеного договору іпотеки від 19.07.2007 року, а тому із зазначеного періоду починається заново перебіг строку позовної давності. Процесуальні дії по справі: Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 05 лютого 2021 року позовну заяву залишено без руху. 16.02.2021 року представник позивача усунув зазначені в ухвалі недоліки. Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22.02.2021 року відкрито загальне позовне провадження в справі, призначено підготовче судове засідання, про що повідомлено учасників справи (а.с. 68-69). 09 квітня 2021 року на електронну адресу суду та 13 квітня 2021 року поштовими засобами зв`язку від відповідача АТ «Універсал Банк» надійшов відзив на позовну заяву, до якого долучено докази направлення такого іншим учасникам справи. У відзиві зазначається, що 19 липня 2007 року між фізичною особою [PERSON] та Відкритим акціонерним товариством «Універсал Банк» (08.07.2009 р. змінено найменування на ПАТ «Універсал Банк», 28.12.2018 р. змінено найменування на AT «Універсал Банк»), було укладено Кредитний договір №06/1220К-07, згідно якого Кредитор надав Позичальнику кредит (невідновлювана кредитна лінія) в межах суми (ліміт кредитної лінії) 200 000,00 дол. США. Забезпеченням виконання зобов`язань Позичальника за Кредитним договором, є іпотека нерухомого майна згідно «Договору іпотеки від 19.07.2007 року», посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського районного нотаріального округу Резвановою І.Д., за реєстровим №3124, а саме: об`єкт незавершеного будівництва, процент готовності 95% загальною площею 188.80 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та належить Іпотекодавцю на підставі рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30.04.2004 року; земельна ділянка площею 0,0824 га., кадастровий номер 2124887403:01:006:0009, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Цільове призначення земельної ділянки - для індивідуального житлового будівництва код 1.8. Земельна ділянка належить Іпотекодавцю на праві власності на підставі Державного акту про право власності на земельну ділянку серії ЗК №015094 виданого Холмківською сільською радою 01.07.2004 року на підставі дарування. Іпотекодавцем предмету іпотеки являється Позичальник [PERSON] . Відповідач вказує, що переглядаючи Публічну кадастрову карту України стосовно земельної ділянки за кадастровим номером 2124887403:01:006:0009, випливає повідомлення, що відомості про вказану земельну ділянку відсутні. На місці земельної ділянки за кадастровим номером 2124887403:01:006:0009 знаходяться дві земельні ділянки, сумарною площею 0,0824 га., а саме: земельна ділянка, кадастровий номер 2124887400:13:011:0112, площею 0.0412 га.; земельна ділянка, кадастровий номер 2124887400:13:011:0113, площею 0.0412 га.. AT «Універсал Банк» не надавав дозволу на розподіл та будь-яке відчуження іпотечного майна. 08.08.2019 року AT «Універсал Банк» звернувся до відділу в Ужгородському районі Головного управління Держеокадастру у Закарпатській області із запитом №041/19-233 від 08.08.2019 року. Згідно відповіді відділу в Ужгородському районі Головного управління Держеокадастру у Закарпатській області підтверджується факт розподілу земельної ділянки 2124887403:01:006:0009 на дві частини: земельну ділянку, кадастровий номер 2124887400:13:011:0112, площею 0.0412 га., що розташована за адресою: [ADDRESS] та земельну ділянку, кадастровий номер 2124887400:13:011:0113, площею 0.0412 га., що розташована за адресою: [ADDRESS] . Було отримано витяг з Державного земельного кадастру про земельні ділянки, згідно яких вбачається, що власниками вказаних земельних ділянок являються [PERSON] та [PERSON] . Відповідач зазначає, що нерухоме майно, що перебуває в іпотеці AT «Універсал Банк», а саме земельна ділянка, кадастровий номер 2124887403:01:006:0009, що розташована за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 0,0824 га., розділена без відома Банку та належить на праві приватної спільної часткової власності громадянам України [PERSON] та [PERSON] по 1/2 частки кожному. Також, згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру права власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна вбачається, що житловий будинок, об`єкт житлової нерухомості (предмет іпотеки), загальною площею 188,8 кв.м, житловою площею 93,4 кв.м., що знаходиться за адресою [ADDRESS] , належить на праві приватної спільної часткової власності [PERSON] та [PERSON] по 1/2 частки кожному. Відповідач посилається на положення ч.ч.1,2 ст.23 Закону України «Про іпотеку». Зазначає, що оскільки відповідачі, здійснивши поділ земельної ділянки, що є предметом іпотеки на дві земельні ділянки, змінивши їх площу та кадастровий номер, позбавили AT «Універсал Банк», як Іпотекодержателя, можливості реалізувати своє право, звернути стягнення на предмет іпотеки, а також і інших прав AT «Універсал Банк» звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з позовною заявою «про визнання земельних ділянок та житлового будинку такими, що передані в іпотеку та звернення стягнення на предмет іпотеки» (справа №308/11998/19). Відповідач вважає, що [PERSON] будучи Іпотекодавцем, свідомо сприяла поділу та відчуженню іпотечного майна для унеможливлення задоволення вимог AT «Універсал Банк» шляхом звернення стягнення на нерухоме майно, а саме: у справі №308/10982/15-ц, згідно заяви [PERSON] (а.с..49) від 30.09.2015 року про визнання позову в повному обсязі; у справі №308/1934/15-ц, згідно заяви [PERSON] та [PERSON] (а.с.41) від 15.05.2015 року про визнання позовних вимог. Відповідач зазначає, що дозволу на відчуження предмету іпотеки Банк не надавав. AT «Універсал Банк» повідомляє, що на даний час по боржнику [PERSON] наявне рішення Ужгородського міськрайонного суду №308/1426/14-ц від 24.04.2019 року про стягнення заборгованості на користь AT «Універсал Банк». Виконавчий лист щодо стягнення заборгованості перебуває на виконанні у приватного виконавця Ярошевського Д.А.. Вказане рішення суду не виконано. Зазначає, що факт укладення Кредитного договору між AT «Універсал Банк» та [PERSON] , отримання нею коштів за даним договором, факт укладання поруки та іпотеки, факт порушення умов Кредитних договорів, що потягло за собою набуття AT «Універсал Банк» права достроково вимагати повернення усієї суми кредиту та нарахованих відсотків з відповідачів підтверджується рішенням у справі №308/1426/14-ц, а тому дані обставини доказуванню не підлягають. Відповідач вказує, що іпотека залишається дійсною незалежно від зміни власника майна. Вважає, що позивач шляхом свого власного довільного тлумачення приписів чинного законодавства намагається ввести суд в оману, в зв`язку з чим, можна зробити висновок, що позивач [PERSON] та Відповідач [PERSON] зловживаючи процесуальними правами, ставлять собі за мету перешкодити виконанню зобов`язань [PERSON] перед AT «Універсал Банк» за рахунок предмету іпотеки. На підставі наведеного відповідач АТ «Універсал Банк» просив у задоволенні вимог згідно позовної заяви відмовити повністю. 19 квітня 2021 року від представника позивача Пітух В.І. поступила відповідь на відзив, до якої долучено докази направлення такої іншим учасникам справи. Вказує, що рішення Ужгородського міськрайонного суду від 18.05.2015 року №308/1934/15-ц та від 01.10.2015 року №308/10982/15-ц є преюдиційними. Зазначає, що лише власник може передавати належне йому нерухоме майно в іпотеку. Договір іпотеки від 19.07.2007 року між ПАТ «Універсал Банк» та [PERSON] , суперечить положенням статті 583 ЦПК України та статті 5 Закону України «Про іпотеку», що відповідно до ч.1 ст.203 ЦК України є підставою для визнання його недійсним. Доводи AT «Універсал Банк» про те, що позивач, набув статус іпотекодавця і має всі його права, а отже несе обов`язки за іпотечним договором на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки, відповідно до статті 23 Закону України «Про Іпотеку», вважає безпідставними, оскільки Позивач не набувала права власності на предмет іпотеки, на момент укладення договору іпотеку не була стороною правочину, своєї згоди на передачу нерухомого майна не надавала. У разі визнання права власності на предмет іпотеки за особою в результаті скасування правовстановлюючого документа, до нового набувача не переходить право власності на предмет іпотеки після укладення договору іпотеки, оскільки вважається, що така особа набула право на майно в період первинного придбання майна. Важає наведені мотиви та доводи у відзиві необґрунтованими та безпідставними, просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 травня 2021 року закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.172-173). Представник позивача - адвокат Пітух В.І. в судовому засіданні підтримав позовну заяву, пояснення надав аналогічно викладеним у позовній заяві та у відповіді на відзив. Доповнив, що представник позивачки [PERSON] 23.12.2020 року ознайомився із матеріалами цивільної справи №308/11998/19 за позовом ПАТ Універсал Банк» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання земельних ділянок та житлового будинку такими, що передані в іпотеку та звернення стягнення на предмет іпотеки і лише тоді позивач дізналася про перебування належного їй майна в іпотеці. При цьому вказав, якщо суд прийде до висновку щодо пропуску строку звернення до суду, то такий просив поновити, а позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Представник Акціонерного товариства «Універсал Банк» у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. 09 квітня 2021 року представником відповідача Матьковським Р.Е. (діє на підставі довіреності від 19.03.2021 року, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Падалка Р.О. за реєстровим номером №922) подана заява про розгляд справи за відсутності представника АТ «Універсал Банк», вимоги згідно відзиву підтримують в повному обсязі, просять у задоволенні вимог згідно позовної заяви відмовити повністю. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явилася, хоча про дату, час і місце судового засідання повідомлялась належним чином, про причини неявки суд не повідомила, заяв про розгляд справи за її відсутності та відзиву на позовну заяву не подавала. Враховуючи наведене, заслухавши думку представника позивача судом ухвалено проводити розгляд справи за відсутності відповідачів. Фактичні обставини, встановлені судом: Судом встановлено, що 19 липня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Банк Універсальний» (08.07.2009 р. змінено найменування на ПАТ «Універсал Банк», 28.12.2018 р. змінено найменування на AT «Універсал Банк») (Іпотекодержатель) та [PERSON] (Іпотекодавець) укладено договір іпотеки, який зареєстрований приватним нотаріусом Ужгородського районного нотаріального округу Резвановою І.Д., який зареєстровано в реєстрі за №3124. Згідно п.1.1. даний Договір забезпечує вимоги Іпотекодержателя, що випливають з Кредитного договору №06/1220К-07 від 19 липня 2007 року, а також будь-яких додаткових договорів до нього, укладеного між Іпотекодержателем та Іпотекодавцем, за умовами якого останній зобов`язаний до 18 липня 2027 року повернути Іпотекодержателю кредит у розмірі 200 000,00 доларів США. Відповідно до п.1.2 Договору іпотеки Іпотекодавець передає в іпотеку Іпотекодержателю в якості забезпечення виконання зобов`язань Іпотекодавця за Кредитним договором наступне майно: -об`єкт незавершеного будівництва, процент готовності 95% загальною площею 188.80 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та належить Іпотекодавцю на підставі рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30.04.2004 року, Держаного акту про право власності на земельну ділянку серії ЗК №015094 виданого 01.07.2004 року Холмківською сільською радою на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Ужгородського районного нотаріального округу Дроботя А.Й. 15.12.2003 року за р.№3955. -земельна ділянка площею 0,0824 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Цільове призначення земельної ділянки - для індивідуального житлового будівництва код 1.8. Земельна ділянка належить Іпотекодавцю на праві власності на підставі Державного акту про право власності на земельну ділянку серії ЗК №015094 виданого Холмківською сільською радою 01.07.2004 року на підставі дарування, посвідченого приватним нотаріусом Ужгородського районного нотаріального округу Дроботя А.Й. 15.12.2003 року за р.№3955. Акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів про право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №0104071000396, кадастровий номер земельної ділянки 2124887403:01:006:0009 (а.с.18-22, 122-124). 15 травня 2002 року між [PERSON] (Продавець) та [PERSON] (Покупець) було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,08 га, що розташована в [ADDRESS] , на території Холмківської сільської Ради Ужгородського району (а.с128). 15 грудня 2003 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір дарування земельної ділянки, який посвідчено приватним нотаріусом Ужгородського районного нотаріального округу Дроботя А.Й., згідно якого [PERSON] подарувала, а [PERSON] прийняла в дар належну Дарувательці на праві приватної власності земельну ділянку розміром 0,08 га, надану для будівництва та обслуговування житлового будинку, що знаходиться в [ADDRESS] , на території Холмківської сільської Ради Ужгородського району (а.с.129). Згідно Державного акту про право власності на земельну ділянку від 01.07.2004 року серії ЗК №015094, [PERSON] на підставі договору дарування від 15.12.2003 року, реєстраційний номер №3955 ВАР №869365, є власником земельної ділянки 0,0824 га, що розташована в [ADDRESS] , цільове призначення для індивідуального житлового будівництва код 1.8, кадастровий номер земельної ділянки 2124887403:01:006:0009 (а.с.115). У технічному паспорті на об`єкт нерухомого майна, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , від 16.03.2005 року, власником зазначена [PERSON] (а.с.116-121). Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18.05.2015 року у справі №308/1934/15-ц позовну заяву [PERSON] задоволено частково. Визнано недійсним договір дарування земельної ділянки, що розташована в [ADDRESS] на території Холмківської сільської ради Ужгородського району, кадастровий номер 2124887403:01:006:0009, укладений 15 грудня 2003 року між [PERSON] , як дарувальником, та [PERSON] , як обдарованою. Визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку, що розташована в [ADDRESS] на території Холмківської сільської ради Ужгородського району, кадастровий номер 2124887403:01:006:0009, виданий [PERSON] 01 липня 2004 року серії ЗК №015094. Здійснено поділ земельної ділянки, що розташована в [ADDRESS] на території Холмківської сільської ради Ужгородського району, кадастровий номер 2124887403:01:006:0009, як спільної сумісної власності подружжя, шляхом визначення ідеальних часток кожного із подружжя, а саме: [PERSON] та [PERSON] , у праві спільної власності. Визнано за [PERSON] право власності на Ѕ частини (долі) земельної ділянки, що розташована в [ADDRESS] на території Холмківської сільської ряди Ужгородського району, кадастровий номер 2124887403:01:006:0009, та за [PERSON] право власності на Ѕ частини (долі) земельної ділянки, що розташована в [ADDRESS] на території Холмківської сільської ради Ужгородського району, кадастровий номер 2124887403:01:006:0009. У решті позовних вимог відмовлено (а.с.27-29, 131-133). Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20.07.2015 року в рішенні Ужгородського міськрайонного суду від 18 травня 2015 року по справі №308/1934/15-ц за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання недійсним договору дарування та державного акту на право власності на земельну ділянку, реституцію, поділ спільного майна подружжя та визнання права власності на земельну ділянку виправлено описку в написанні адреси земельної ділянки та постановлено вважати правильною - « [ADDRESS] » (а.с.134). Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 01 жовтня 2015 року у справі №308/10982/15-ц позовну заяву [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , третя особа [PERSON] про витребування майна із чужого незаконного володіння та визнання права власності на майно задоволено частково. Скасовано запис №602 в книзі №3 від 25.09.2007 року, про державну реєстрацію за [PERSON] права власності на житловий будинок розташований за адресою: [ADDRESS] , на території Холмківської сільської ради Ужгородського району. Визнано недійсним Свідоцтво серії [NUMBER] від 17.09.2007 року про право власності на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , на території Холмківської сільської ради Ужгородського району видане [PERSON] . Визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частини (долі) житлового будинку розташованого за адресою: [ADDRESS] , на території Холмківської сільської ради Ужгородського району. Визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частини (долі) житлового будинку розташованого за адресою: [ADDRESS] , на території Холмківської сільської ради Ужгородського району. В решті позовних вимог відмовлено (а.с.33-34, 139-140). Представником відповідача було долучено до матеріалів справи заяву [PERSON] та [PERSON] від 15.05.2015 року про визнання позовних вимог [PERSON] в повному обсязі у справі за №308/1934/15-ц, та заяву [PERSON] від 30.09.2015 року про визнання позовних вимог [PERSON] та [PERSON] в повному обсязі у справі №308/10982/15-ц (а.с.130, 137). З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, інформаційна довідка №240140055, вбачається, що житловий будинок, загальною площею 188,8 кв.м, житловою площею 93,4 кв.м, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , розташований на земельній ділянці з кадастровим номером 2124887403:01:006:0009, належить на праві приватної спільної часткової власності [PERSON] (1/2 частки) та [PERSON] (1/2 частки), підстава для державної реєстрації - рішення суду №308/10982/15-ц від 01.10.2015 року видане Ужгородським міськрайонним судом. Земельна ділянка з кадастровим номером 2124887403:01:006:0009, площею 0,0824 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , належить на праві приватної спільної часткової власності [PERSON] (1/2 частки) та [PERSON] (1/2 частки), підстава для державної реєстрації - рішення суду №308/1934/15-ц від 18.05.2015 року видане Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області (а.с.37-40). В Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна міститься запис від 19.07.2007 року за №5331416, тип обтяження - заборона на нерухоме майно, підстава обтяження - договір іпотеки від 19.07.2007 року, об`єкт обтяження: об`єкт незавершеного будівництва, процент готовності становить 95%, земельна ділянка, адреса: [ADDRESS] , номер РПВН: 19452145, кадастровий номер: 2124887403:01:006:0009 (а.с.43). В Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна міститься запис від 19.07.2007 року за №5331897 (перенесений запис №10091890), тип обтяження - заборона на нерухоме майно, підстава обтяження - договір іпотеки від 19.07.2007 року, об`єкт обтяження: земельна ділянка адреса: [ADDRESS] , реєстраційний номер земельної ділянки: 0104071000396, кадастровий номер: 2124887403:01:006:0009 (а.с.43). В Державного реєстру іпотек міститься запис від 19.07.2007 реєстраційний номер 5332023 (перенесений запис №10091862), тип обтяження - іпотека, підстава обтяження - договір іпотеки 19.07.2007 року, об`єкти обтяження: об`єкт незавершеного будівництва, процент готовності становить 95%, земельна ділянка, адреса: [ADDRESS] , номер РПВН: 19452145, кадастровий номер: 2124887403:01:006:0009; земельна ділянка адреса: [ADDRESS] , реєстраційний номер земельної ділянки: 0104071000396, кадастровий номер: 2124887403:01:006:0009 (а.с.43-43). [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] у віці 74 роки, про що 30 листопада 2020 року Ужгородським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) складено відповідний актовий запис за №1323, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.35). Із довідки від 21.12.2020 року, виданої Приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Котлярова Л.В. слідує, що у провадженні приватного нотаріуса знаходиться спадкова справа №28/2020 за померлим [INFO] [PERSON] . Спадкоємцем за законом до майна померлого є дружина [PERSON] , [INFO] (а.с.36). Відповідачем до матеріалів справи долучено копію заочного рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24 квітня 2019 року у справі №308/1426/14-ц, яким позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до [PERSON] , [PERSON] задоволено частково. Стягнуто солідарно з [PERSON] , та [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» суму заборгованості за Кредитним договором №06/1220К-07 від 19.07.2007 року в розмірі 175734/сто сімдесят п`ять тисяч сімсот тридцять чотири/дол. США 22 центи (а.с.141-144). 05.07.2019 року на підставі рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.04.2019 року у справі №308/1426/14-ц було видано виконавчий лист (а.с.145). Постановою Приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Ярошевським Д.А. від 27.09.2019 року відкрито виконавче провадження за №60172576 з виконання виконавчого листа №308/1426/14-ц виданого 05.07.2019 року Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області (а.с.148-149). З відповіді Відділу в Ужгородському районі Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області від 09.08.2019 року №29-7-0.28-911/102-19 слідує, що земельна ділянка за кадастровим номером 2124887403:01:006:0009 відображається на Публічній кадастровій карті України в архівному шарі. Земельні ділянки з кадастровими номерами 2124887400:13:011:0112, 2124887400:13:011:0113 є наслідком розподілу земельної ділянки за кадастровим номером 2124887403:01:006:0009 (а.с.147). З Витягу з Державного земельного кадастру вбачається, що земельна ділянка з кадастровим номером 2124887400:13:011:0112 площею 0,0412 га, розташована за адресою: [ADDRESS] , перебуває у приватній власності, земельна ділянка з кадастровим номером 2124887400:13:011:0113 площею 0,0412 га розташована за адресою: [ADDRESS] , перебуває у приватній власності (а.с.150-155). Акціонерне товариство «Універсал Банк» звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] з позовною заявою №041/19-339 від 17.10.2019 року в якій просив визнати земельну ділянку, кадастровий номер 2124887400:13:011:0112, площею 0.0412 га., земельну ділянку, кадастровий номер 2124887400:13:011:0113, площею 0.0412 га та житловий будинок, загальною площею 188,8 кв.м, житловою площею 93,4 кв.м, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , такими, що передані в іпотеку, як забезпечення вимог АТ «Універсал Банк», що випливають із Кредитного договору №06/1220К-07 від 19.07.2007 року та звернути стягнення на предмет іпотеки (а.с.9-17). Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11.11.2019 року, справа №308/11998/19, відкрито провадження у справі за вказаною позовною заявою АТ «Універсал Банк» (а.с.25). Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23.10.2019 року у справі №308/11998/19 заяву представника АТ «Універсал Банк» Матьковського Р.Е. про забезпечення позову задоволено. Накладено арешт на нерухоме майно, що належить [PERSON] та [PERSON] , а саме: земельну ділянку, кадастровий номер 2124887400:13:011:0112, площею 0.0412 га., земельну ділянку, кадастровий номер 2124887400:13:011:0113, площею 0.0412 га та житловий будинок, загальною площею 188,8 кв.м, житловою площею 93,4 кв.м, що розташовані за адресою: [ADDRESS] (а.с.23-24). Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27.01.2021 року у справі №308/11998/19 відмовлено у задоволенні клопотання [PERSON] про об`єднання справи за зустрічним позовом [PERSON] до ПAT «Універсал Банк», [PERSON] про визнання недійсним договору іпотеки та вчинення дій в одне провадження з первісним позовом АТ «Універсал Банк» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання земельних ділянок та житлового будинку такими, що передані в іпотеку та звернення стягнення на предмет іпотеки (а.с.30-32). Застосоване судом законодавство, позиція суду та оцінка доводів учасників справи: Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності та кожен окремо, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. За змістом статей 12 та 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно зі статтями 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно положень ч.ч.1-3, 5, 6 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Частиною першою ст.30 ЦК України передбачено, що цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Згідно з частиною першою статті 319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Отже, підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог щодо відповідності змісту правочину ЦК України та іншим актам цивільного законодавства саме на момент вчинення правочину. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 27 січня 2020 року в справі № 761/26815/17 (провадження № 61-16353сво18) зроблено висновок, що «недійсність правочину, договору, акту органу юридичної особи чи документу як приватно-правова категорія, покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати. По своїй суті ініціювання спору про недійсність правочину, договору, акту органу юридичної особи чи документу не для захисту цивільних прав та інтересів є недопустимим». Особа, яка звертається до суду з позовом про визнання недійсним договору, повинна довести конкретні факти порушення її прав та інтересів, а саме: має довести, що її права та законні інтереси безпосередньо порушені спірним договором та в результаті визнання недійсним договору її порушені права та/або інтереси будуть відновлені. Відповідно до ч.1 статтею 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Згідно ч.1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду (частина перша статті 3 Закону України «Про іпотеку»). Вона має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (частина п`ята статті 3 цього Закону). Згідно частини 5 Закону України «Про іпотеку» предметом іпотеки можуть бути один або декілька об`єктів нерухомого майна за таких умов: нерухоме майно належить іпотекодавцю на праві власності або на праві господарського відання, якщо іпотекодавцем є державне або комунальне підприємство, установа чи організація; нерухоме майно може бути відчужене іпотекодавцем і на нього відповідно до законодавства може бути звернене стягнення; нерухоме майно зареєстроване у встановленому законом порядку як окремий виділений у натурі об`єкт права власності, якщо інше не встановлено цим Законом. Предметом іпотеки також може бути об`єкт незавершеного будівництва, майнові права на нього, інше нерухоме майно, яке стане власністю іпотекодавця після укладення іпотечного договору, за умови, що іпотекодавець може документально підтвердити право на набуте ним у власність відповідне нерухоме майно у майбутньому. Обтяження такого нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації у встановленому законом порядку незалежно від того, хто є власником такого майна на час укладення іпотечного договору. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Частиною 1 ст.216 ЦК України передбачено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. Відповідно до ч.1 ст.236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Відтак, правочин, який визнаний судом недійсним не породжує наслідків визнання за набувачем права власності на спірне майно. Так, у пункті 1.2.2. Іпотечного договору від 19.07.2007 року вказано, що земельна ділянка площею 0,0824 га, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] (шість) належить [PERSON] на праві власності на підставі Державного акту про право власності на земельну ділянку серії ЗК №015094 виданого Холмківською сільською радою 01.07.2004 року на підставі дарування, посвідченого приватним нотаріусом Ужгородського районного нотаріального округу Дроботя А.Й. 15.12.2003 року за р.№3955. Разом з тим, рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18.05.2015 року у справі №308/1934/15-ц визнано недійсним договір дарування земельної ділянки, що розташована в [ADDRESS] на території Холмківської сільської ради Ужгородського району, кадастровий номер 2124887403:01:006:0009, укладений 15 грудня 2003 року між [PERSON] , як дарувальником, та [PERSON] , як обдарованою, визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку, виданий [PERSON] 01 липня 2004 року серії ЗК №015094. Визнано за [PERSON] та за [PERSON] право власності по Ѕ частини (долі) земельної ділянки, що розташована в [ADDRESS] на території Холмківської сільської ради Ужгородського району, кадастровий номер 2124887403:01:006:0009. Власниками земельної ділянки на даний час належить на праві приватної спільної часткової власності [PERSON] (1/2 частки) та [PERSON] (1/2 частки). Із пункту 1.2.1 Іпотечного договору від 19.07.2007 року слідує, що об`єкт незавершеного будівництва, процент готовності 95% загальною площею 188.80 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та належить [PERSON] на підставі рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30.04.2004 року, Держаного акту про право власності на земельну ділянку серії ЗК №015094 виданого 01.07.2004 року Холмківською сільською радою на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Ужгородського районного нотаріального округу Дроботя А.Й. 15.12.2003 року за р.№3955. Як було встановлено вище рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18.05.2015 року у справі №308/1934/15-ц визнано недійсним договір дарування та визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку, від 01 липня 2004 року серії ЗК №015094, які зазначені як документи, що підтверджують право власності на об`єкт незавершеного будівництва. Крім того, рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 01 жовтня 2015 року у справі №308/10982/15-ц скасовано запис №602 в книзі №3 від 25.09.2007 року, про державну реєстрацію за [PERSON] права власності на житловий будинок розташований за адресою: [ADDRESS] , на території Холмківської сільської ради Ужгородського району та визнано недійсним Свідоцтво серії [NUMBER] від 17.09.2007 року про право власності на житловий будинок. Визнано за [PERSON] та [PERSON] право власності по 1/2 частини (долі) житлового будинку розташованого за адресою: [ADDRESS] , на території Холмківської сільської ради Ужгородського району. Задовольняючи позов частково суд виходив з того, що визнано недійсним договір дарування земельної ділянки на якій збудовано спірний будинок та в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які свідчили б про те, що житловий будинок було зведено за участі [PERSON] , яка визнала позовні вимоги в повному обсязі. Вказано, що на день ухвалення рішення право власності на спірний житловий будинок зареєстроване за [PERSON] , яка не є власником земельної ділянки розташованої за адресою: [ADDRESS] , на території Холмківської сільської ради Ужгородського району, кадастровий номер 2124887403:01:006:0009. Згідно ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, обставини, встановлені рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18.05.2015 року у справі №308/1934/15-ц та рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 01 жовтня 2015 року у справі №308/10982/15-ц мають преюдиціальне значення та повторного доказування не потребують. З урахуванням приписів ст.5 Закону України "Про іпотеку" предметом іпотеки може бути нерухоме майно, яке належить іпотекодавцю на праві власності. Як судом було встановлено та підтверджується матеріалами справи, іпотекодавець [PERSON] право власності на предмет іпотеки за договором від 19 липня 2007 року, а саме: земельну ділянку площею 0,0824 га та об`єкт незавершеного будівництва, процент готовності 95% загальною площею 188.80 кв.м., що знаходяться за адресою: [ADDRESS] не набула, враховуючи, що договір дарування земельної ділянки від 15 грудня 2003 року визнаний недійсним в судовому порядку, у зв`язку з чим іпотечний договір суперечить положенням статті 5 Закону України "Про іпотеку", що є підставою для визнання такого договору недійсним з підстав, передбачених статтями 203, 215 ЦК України. Таким чином на момент укладення іпотечного договору від 19.07.2007 року іпотекодавець [PERSON] не мали необхідного обсягу цивільної дієздатності, а тому не була уповноважена на розпорядження та передавати вказане майно в іпотеку. Подібні за змістом висновки викладені у постановах Верховного Суду від 26 червня 2018 року у справі № 910/19633/17, від 11 березня 2020 року у справі № 904/5903/18, від 02.06.2021 року у справі №521/10053/17-ц. Щодо посилання представника відповідача на те, що іпотека залишається дійсною незалежно від зміни власника майна, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до частин першої, другої статті 23 Закону України «Про іпотеку» у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. У рішення Конституційного Суду України від 14 липня 2020 року №8-р/2020 (щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частин першої-другої статті 23 Закону України «Про іпотеку») вказано, що положення частини першої статті 23 Закону України «Про іпотеку» не порушують розумного балансу між правами та інтересами іпотекодержателя (кредитора) і іпотекодавця (набувача іпотечного майна). До того ж факт обізнаності набувача іпотечного майна щодо перебування нерухомого майна в іпотеці не має істотного значення, адже відчуження предмета іпотеки іпотекодавцем за згодою або без згоди іпотекодержателя жодним чином не припиняє іпотеки. Водночас набувач іпотечного майна, до відома якого не доведено інформацію про те, що нерухоме майно є предметом іпотеки, володіє достатніми засобами юридичного захисту, передбаченими чинним законодавством України, у разі порушення його конституційного права власності, а також вимог закону при вчиненні правочину. Конституційний Суд зазначив, що наслідки переходу права власності на предмет іпотеки до третьої особи, безпосередньо не стосуються питання позбавлення іпотекодавця (набувача іпотечного майна) права власності на предмет іпотеки або ж його примусового відчуження у зв`язку зі зверненням стягнення на предмет іпотеки. Отже, у разі вибуття заставного майна з власності іпотекодавця, законодавством встановлено механізм захисту прав іпотекодержателя шляхом перенесення всіх прав та обов`язків іпотекодавця на особу, до якої перейшло право власності на майно. Особливістю цього виду забезпечення виконання зобов`язання є те, що обтяження майна іпотекою відбувається незалежно від зміни власника такого майна, тому стосовно кожного наступного власника іпотечного майна виникають ризики настання відповідальності перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов`язання, зокрема звернення стягнення на предмет іпотеки. Проте, як встановлено вище [PERSON] не набула право власності на майно, що було предметом іпотеки, та право власності на таке майно перейшло не від [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] , що зокрема, підтверджується рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18.05.2015 року у справі №308/1934/15-ц та рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 01 жовтня 2015 року у справі №308/10982/15-ц. Тобто [PERSON] не відчужувала предмет іпотеки третім особам, у зв`язку із чим положення статті 23 Закону України «Про іпотеку» не підлягають застосуванню у даному випадку. У зв`язку з наведеним суд приходить до висновку, що договір іпотеки від 19.07.2007 року укладений між AT «Універсал Банк» та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського районного нотаріального округу Резвановою І.Д. за реєстровим номером 3124 слід визнати недійсним, оскільки такий порушує права і законні інтереси [PERSON] , яка є власником майна переданого в іпотеку та створює їй перешкоди в користуванні та розпорядженні майном на власний розсуд. Доводи відповідача про наявність у [PERSON] заборгованості перед АТ «Універсал Банк» та розподілу земельної ділянки за кадастровим номером 2124887403:01:006:0009 на земельні ділянки з кадастровими номерами 2124887400:13:011:0112 та 2124887400:13:011:0113 без відома Банку свідчать про існування між [PERSON] та АТ «Універсал Банк» договірних відносин та не мають відношення до визнати недійсним договір іпотеки від 19.07.2007 року і не впливають висновки суду про недійсність договору іпотеки. Щодо позовної вимоги про виключення запису з Державного реєстру іпотек та Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, суд приходить до наступного висновку. Згідно положень ч.4 Закону України «Про іпотеку» обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Відповідно до ст.17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом. Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку. Частиною 1,2 ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов`язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Згідно п.1 ч.1 ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно ч.1 ст.13 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» Державний реєстр прав складається з розділів, спеціального розділу, бази даних заяв та реєстраційних справ в електронній формі. Невід`ємною архівною складовою частиною Державного реєстру прав є Реєстр прав власності на нерухоме майно, Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державний реєстр іпотек. Абзацом четвертим п.3 ч.1 ст.2 Закону передбачено, що у разі подання документів для проведення державної реєстрації набуття, зміни або припинення іпотеки заявником є іпотекодержатель, особа, в інтересах якої встановлено, змінено або припинено іпотеку, або уповноважені ними особи. Згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству», який набрав чинності з 16 січня 2020 року, статтю 26 Закону № 1952-IV викладено у новій редакції. Так, відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини третьої статті 26 Закону № 1952-IV відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Отже, в розумінні положень наведеної норми у чинній редакції, на відміну від положень частини другої статті 26 Закону № 1952-IV у попередній редакції, яка передбачала такі способи судового захисту порушених прав як скасування записів про проведену державну реєстрацію прав та скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, наразі способами судового захисту порушених прав та інтересів особи є судове рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав; судове рішення про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав; судове рішення про скасування державної реєстрації прав. При цьому, з метою ефективного захисту порушених прав законодавець уточнив, що ухвалення зазначених судових рішень обов`язково має супроводжуватися одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Водночас у пункті 3 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству» унормовано, що судові рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що на момент набрання чинності цим Законом набрали законної сили та не виконані, виконуються в порядку, передбаченому Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» до набрання чинності цим Законом. За змістом цієї норми виконанню підлягають виключно судові рішення: 1) про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень; 2) про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень; 3) про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, тобто до їх переліку не належить судове рішення про скасування запису про проведену державну реєстрацію права, тому починаючи з 16 січня 2020 року цей спосіб захисту вже не може призвести до настання реальних наслідків щодо скасування державної реєстрації прав за процедурою, визначеною у Законі № 1952-IV. Вказані правові висновки наведені в постановах Верховного Суду від 03 вересня 2020 року у справі № 914/1201/19, від 23 червня 2020 року у справах № 906/516/19, № 905/633/19, № 922/2589/19, від 30 червня 2020 року у справі № 922/3130/19, від 14 липня 2020 року у справі № 910/8387/19, від 20 серпня 2020 року у справі № 916/2464/19, від 03 лютого 2021 року у справі № 278/3367/19-ц, від 09.06.2021 року у справі №750/10129/18. Крім цього, згідно ст.74 Закону України «Про нотаріат» одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, а також припинення чи розірвання договору довічного утримання, звернення органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини, нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна. Відповідно до п.п.5.1 п.5 глави 15 Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595 нотаріус знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення, зокрема, про припинення (розірвання, визнання недійсним) договору застави (іпотеки). Якщо заборону знімає нотаріус, який її не накладав, він направляє за місцем зберігання справи, що містить відомості про накладання заборони, повідомлення про зняття заборони. При цьому, згідно положень ст.17 Закону України «Про іпотеку» у разі визнання іпотечного договору недійсним іпотека припиняється Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку. З наведеного вбачається, що нотаріус вправі зняти заборону відчуження майна на підставі рішення суду про визнання договору іпотеки недійсним. Посилання позивача на положення ст.43 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» не заслуговують на увагу, оскільки згідно ст.1 Закону він визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов`язань, а також правовий режим виникнення, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна, а в даному випадку об`єктом обтяження виступає нерухоме майно. Таким чином, позовні вимоги про виключення з Державного реєстру іпотек та Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна записів про державну реєстрацію не є ефективним способом захисту прав та інтересів позивача, оскільки судове рішення про задоволення таких вимог не слугує підставою, відповідно до вимог статті 26 Законі України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», для проведення державної реєстрації набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Крім цього, частиною 1 ст. 26 статті 26 Закону № 1952-IV встановлено заборону скасовувати або вилучати відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав. У зв`язку з наведеним позов у цій частині задоволенню не підлягає. Щодо питання пропуску строку для звернення до суду, про що в судовому засіданні заявив представник позивача слід зазначити наступне. У відповідності до ч.ч.3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Оскільки відповідачами не було подано заяви про застосування позовної давності, тому відсутні підстави для застосування позовної давності. Крі цього, суд вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010). Відповідно до положень ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, у зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908,00 грн., по 454,00 грн. з кожного.

Outcome: partial