Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] , в якому просить стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання сина [PERSON] [INFO] в розмірі 3000 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Посилається на те, що з 2013 року відповідач перестав надавати матеріальну допомогу на утримання сина, не бере участі у його вихованні, з дитиною не спілкується, не вітає з днем народження. Вона в даний час працює продавцем та отримує мінімальну заробітну плату, тому утримувати одній сина її важко. Будь яких інших доходів вона не отримує, а ціни на харчування, одяг, взуття, шкільне приладдя в даний час значно підвищились. Вона не має у власності домоволодіння, транспортних засобів, майнових та земельних паїв. Проживає в квартирі, яка належить її братові. На утримання сина вона витрачає близько 6000 грн щомісячно. Відповідач є фізично здоровим, їй відомо, що він є підприємцем, має у користуванні автомобіль, займається обслуговуванням автомобілів, має ставок, де вирощує рибу. Окрім того, відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру права власності на нерухоме майно від 09.04.2019, [PERSON] є власником земельних ділянок площею 0.098 та 0.25 га, житлового будинку по [ADDRESS] будинку рибака та будинку відпочинку по [ADDRESS] . Також відповідач, згідно договору оренди від 21.10.2015 року взяв у оренду на 49 років у Дружбівській селищній раді Теребовлянського району земельну ділянку площею 0,69 га, за яку сплачує орендну плату, а отже кошти на це має. Враховуючи майновий стан відповідача, стан його здоров`я, наявність у його власності та оренді значної кількості нерухомого майна, автомобіля, він може сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі 3000 грн. Ухвалою Борщівського районного суду від 17 травня 2019 року відкрито провадження в даній справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідач [PERSON] , 10.06.2019, подав відзив на позов, в якому позовні вимоги не визнав та просить суд відмовити в їх задоволення в повному обсязі, посилаючись на те, що у нього існують великі сумніви у тому, що [PERSON] є його сином. Спільно із [PERSON] та [PERSON] він проживав до кінця 2013 року і займався вихованням та забезпеченням дитини. В період їх спільного проживання, [PERSON] неодноразово повідомляла, що дитина не його. Крім того, позивач зазначає необґрунтовану та незаконну суму аліментів, які хоче стягнути з нього. Позивач зазначає, що на утримання сина вона витрачає близько 6000 гривень, що викликає сумнів у правдивості, так як мінімальна заробітна плата з 01.01.2019 складає 4173 грн, тобто позивач аж ніяк не може витрачати на утримання дитини 6000 гривень щомісячно. Окрім цього позивач не надає суду доказів, які б підтверджували факт витрат на утримання сина у вище зазначеній сумі. Зазначив, що у нього немає можливості сплачувати заявлену позивачем суму аліментів, так як на даний момент підприємницьку діяльність він не здійснює, доходів не отримує. А наявність майна, яке було перелічене позивачем у позовній заяві не свідчить про те, що він знаходжуся у хорошому матеріальному становищі. Позивач [PERSON] та її представник - адвокат Когут О.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю, та просять їх задовольнити з підстав, зазначених в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні 21.08.2019 року позову не визнав, однак погоджується на сплату аліментів в мінімальному розмірі. Представник відповідача - адвокат Берегуляк В.Ф. в судовому засіданні вважає, що в задоволенні позову слід відмовити, так як позивач не надала доказів на підтвердження своїх позовних вимог. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступні обставини. Сторони від спільного проживання мають сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про народження дитини, серії [NUMBER] , виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області 24 березня 2010 року. Судом встановлено, що неповнолітня дитина сторін [PERSON] проживає з позивачем [PERSON] в [ADDRESS] , що підтверджується актом обстеження житлових умов проживання від 10.04.2019 року та довідкою №699 від 10.04.2019 року виданими Борщівською міською радою Тернопільської області. Відповідач проживає та зареєстрований у м.Тернополі. Відповідно до ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Судом встановлено, що домовленості щодо участі у витратах на утримання дитини між сторонами не досягнуто. За відсутністю домовленості між батьками щодо участі в утриманні дитини той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів (ст. 181 СК України). Відповідно до положень ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідач заперечує щодо задоволення позовних вимог, однак погоджується сплачувати аліменти на утримання сина в мінімальному розмірі, не визначившись в якому порядку він буде їх виплачувати. Відповідачем суду надано довідку №3464/6-5/19-00-54-10-03/20067 від 01.08.2019, видану Тернопільською ДПІ, що він перебуває на обліку в Головному управлінні ДФС у Тернопільській області, Тернопільському управлінні, Тернопільській ДПІ, як фізична особа-підприємець з 01.08.2013. Діяльність здійснює на спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності. Згідно поданої податкової декларації платника єдиного податку сума доходу становить за період з 01.10.1018 року по 30.06.2019 року - 0,00 грн. На підтвердження свого стану здоров`я відповідач надав довідки №0023 від 05.08.2019 та №0024 від 13.08.2019, видані Тернопільською обласною клінічною психоневрологічною лікарнею, згідно яких [PERSON] з 05.08.2019 по 13.08.2019 знаходився на стаціонарному лікуванні в ІІ-му неврологічному відділі Тернопільської обласної клінічної психоневрологічної лікарні. Як вбачається з магнітно-резонансної томографії грудного відділення хребта від 07.03.2019 року, в результаті обстеження у [PERSON] діагностовано дегенеративні зміни грудного відділу хребта, хондром, спондилоартроз. Правобічний сколіоз ІІ ст. Лінійні осередки набряку кісткового мозку в суміжних відділах тіл Тh10-11. Двобічне звуження просвіту форамінальних отворів в сегментах Тh7-11. Крупний передній хрящовий вузол Шморля тіла Тh12. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Законом України "Пpo Державний бюджет на 2019 рік", встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини [PERSON] , який проживає з позивачкою. Мати з дитиною проживають в квартирі брата, відповідачка іншого майна не має, отримує мінімальну заробітну плату, працюючи продавцем в приватного підприємця. Також суд враховує матеріальне становище відповідача, а саме [PERSON] на праві приватної власності належить: - земельна ділянка, площею 0,098 га, кадастровий номер 6125082200:04:001:0023 , призначена для ведення особистого селянського господарства, розташована в с.Кам`янка Теребовлянського району Тернопільської області, придбана ним 24.03.2016 року; - земельна ділянка, площею 0,25 га, кадастровий номер 6125082200:04:001:0024 , призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташована в [ADDRESS] , договір купівлі продажу від 24.03.2016 року; - житловий будинок, з надвірними будівлями, розташований по [ADDRESS] , загальною площею 36,2 кв. м., придбаний 24.03.2016 року; - будинок рибака, загальною площею 69,8 кв.м. та будинок відпочинку, загальною площею 87,3 кв.м., розташовані в [ADDRESS] , договір купівлі продажу від 23.04.2013 року. Крім того відповідачу [PERSON] передано на праві оренди, строком 49 років, земельну ділянку, площею 0,69 га, кадастровий номер 6125055300:02:001:0055 , призначену для будівництва і обслуговування будівель торгівлі в смт .Дружба Теребовлянського району Тернопільської області . Ці дані підтверджуються Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотеки, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №162746008 від 09.04.2019 та свідчать про те, що відповідач купив значну кількість нерухомого майна і витрачає кошти на його утримання. [PERSON] надав довідку про те, що офіційних доходів за період з 01.10.2018 по 30.06.2019 не отримував, однак суд враховує, що довідкою охоплено певний період і немає відомостей про отримання доходів відповідачем до 01.10.2018 та на даний час. Крім того, відповідач є особою працездатного віку, відомостей, які б свідчили про обмеження його фізичної діяльності суду не надано, а тому має об`єктивну можливість працювати та утримувати на належному рівні спільну з позивачем дитину. Наявність інших обставин, які можуть бути враховані судом при визначенні розміру аліментів (наявність у нього інших, крім сина, утриманців, тощо), відповідачем не доведено і судом не встановлено. Посилання відповідача на незадовільний стан здоровя суд оцінює критично. Довідки №0023 та №0024, а також магнітно-резонансна томографія грудного відділу хребта, надані відповідачем, про те що він перебуває на лікуванні не підтверджує, що він не може працювати за станом здоров`я та відповідно брати участь в утриманні дитини. Крім того, відповідачем [PERSON] не надано належних доказів матеріальної участі в утриманні сина. Суд вважає за можливе стягувати з [PERSON] аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 2500 грн з урахуванням індексу інфляції, починаючи з 03 травня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття, що з огляду на встановлені в судовому засіданні обставини буде відповідати вимогам закону та буде достатнім в деякій мірі для гармонійного розвитку дитини. З огляду на те, що згідно ЗУ "Про судовий збір" позивач звільнена від сплати судового збору, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір в розмірі 768,40 грн. На підставі ст.ст. 180, 182, 183,184 СК України та

Outcome: approved