Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-15 00:00:00

Позивач Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову посилався на ту обставину, що відповідач звернулася до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву №б/н від 23.11.2005 року та підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. Позивач умови кредитного договору виконав, відкрив відповідачу картковий рахунок із початковим кредитним лімітом та надав у користування кредитну картку. Умовами договору передбачено обов`язок позичальника погашати боргові зобов`язання за кредитом до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, в якому були здійсненні трати. Однак, в порушення указаних умов, відповідач станом на 12.05.2021 року має заборгованість у розмірі 17538,03 грн, з яких: 13765,39 грн - заборгованість за тілом кредиту, у тому числі 13765,39 грн заборгованість за простроченим тілом кредиту; 3772,64 грн - заборгованість за простроченими відсотками. Тому, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість у вказаному розмірі за кредитним договором та судові витрати у розмірі 2270,00 грн. У судове засідання представник позивача не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про час, дату та місце розгляду справу повідомлялася у встановленому законом порядку, причини неявки суд не повідомила, відзиву не надала. На підставі ч.1 ст.280 ЦПК України, суд, постановивши ухвалу про заочний розгляд справи, розглянув справу на підставі наявних у справі доказів. Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. У судовому засіданні встановлено, що між сторонами: ЗАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», АТ КБ «ПриватБанк») та [PERSON] виникли кредитні правовідносини, оскільки відповідач підписала заяву №б/н від 23.11.2005 року, згідно з якою приєдналася до Умов та Правил надання послуг в ПриватБанку, отримала кредитний ліміт на картковий рахунок та зобов`язувався погашати боргові зобов`язання за кредитом до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, в якому були здійсненні трати. Згідно з витягу із статуту АТ КБ «ПриватБанк», за рішенням Єдиного акціонера банку від 21.05.2018 року №519 Акціонерне товариство КБ "ПРИВАТБАНК" є правонаступником всіх прав та зобов`язань Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк». Згідно статуту ПАТ КБ «ПриватБанк», за рішенням загальних зборів акціонерів від 30.04.2009 року публічне акціонерне товариство КБ "ПРИВАТБАНК" є правонаступником всіх прав та зобов`язань Закритого акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк». До кредитного договору позивач додав витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг. З інформаційної довідки вбачається, що [PERSON] користувалася коштами з карткових рахунків № [NUMBER] дата відкриття 28.10.2005 року, термін дії 06/15; № [NUMBER] дата відкриття 29.12.2014 року, термін дії 12/18; № [NUMBER] дата відкриття 24.03.2017 року, термін дії 09/20; № [NUMBER] дата відкриття 26.04.2017 року, термін дії 04/21; № [NUMBER] дата відкриття 25.07.2018 року, термін дії 04/22. За довідкою, наданою позивачем, вбачається, що [PERSON] у період часу з 28.10.2005 року по 05.01.2021 року змінювався кредитний ліміт. За випискою за договором №б/н з [PERSON] вбачається рух коштів за відкритими картковими рахунками. З наданого банком розрахунку, заборгованість [PERSON] за вказаним кредитним договором, що підлягає до стягнення, станом на 12.05.2021 року становить 17538,03 грн, з яких: - 13765,39 грн - заборгованість за тілом кредиту, у тому числі 13765,39 грн заборгованість за простроченим тілом кредиту; - 3772,64 грн - заборгованість за простроченими відсотками. Доказів щодо сплати коштів за кредитним договором, та які б спростовували зазначений розрахунок заборгованості, відповідач суду не надала. Отже, між сторонами виникли кредитні правовідносини, тому при вирішенні вказаного спору суд керувався умовами кредитного договору та ст.526 ЦК України, відповідно до якої зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. ст. 627-629, 638 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами і є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив зобов`язання, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Отже, вимоги позивача щодо стягнення заборгованості у розмірі 17538,03 грн (сімнадцять тисяч п`ятсот тридцять вісім гривень 03 копійки) за кредитним договором №б/н від 23.11.2005 року підлягають задоволенню. Щодо позовної вимоги про стягнення суми судових витрат, суд керувався вимогами ч.1 ст.141 ЦПК України, за якими судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається із платіжного доручення від 20.05.2021 року позивач при подачі позовної заяви сплатив судовий збір у розмірі 2270,00 гривні. Оскільки позовні вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі, суд стягує з відповідача суму судових витрат у вказаному розмірі. Враховуючи вищевикладене, на підставі ст.ст.526, 527, 610-612, 627- 629,638 ЦК України,

Outcome: approved