Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-20 00:00:00

Позивач [PERSON], в особі представника [PERSON], звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що [INFO] року померла [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина, до складу якої окрім іншого входить 2/4 частини будинковолодіння [ADDRESS]. Поряд з тим зазначила, що на спадщину після смерті [PERSON] претендує як спадкоємець за заповітом, оскільки ще за життя померла зробила заповітне розпорядження, відповідно до якого усе своє майно заповіла їй. Проте, через відсутність правовстановлюючих документів на спірне будинковолодіння, свої спадкові права оформити не може. А тому, просила суд визнати за нею право власності на 2/4 частини житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами в [ADDRESS], як за спадкоємцем за заповітом після смерті матері [PERSON]. В судове засідання сторони не з'явилися. Представник позивача [PERSON] подав до суду заяву, у якій просив справу слухати у його відсутності, позовні вимоги задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Представник відповідача Мельнице - Подільської селищної ради - селищний голова [PERSON] подав до суду заяву, у якій просив справу слухати у відсутності представника селищної ради, при цьому зазначив що позов визнає. Треті особи [PERSON], [PERSON] подали до суду заяви, у яких просили справу слухати у їх відсутності. За таких обставин, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, надані сторонами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Як встановлено судом, [INFO] року в [ADDRESS] померла [PERSON], що стверджено повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть №00020008959 від 23 квітня 2018 року. Після смерті [PERSON], її дочка [PERSON] прийняла спадщину, вступивши в оперативне управління її спадковим майном, однак спадкових прав на себе не оформила. Наведене підтверджується довідкою Мельнице - Подільської селищної ради №811 від 12 червня 2018 року. [INFO] року в [ADDRESS] померла [PERSON], що стверджено копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 21 грудня 2010 року Кудринецькою сільською радою Борщівського району Тернопільської області. Поряд з тим, встановлено, що за життя померла [PERSON] зробила заповітне розпорядження, відповідно до якого, належний їй земельний пай площею 0, 95 га згідно державного акта на право приватної власності на землю серія [NUMBER], заповіла [PERSON]. Зазначене сторонами не оспорювалось, крім того, стверджено заповітом від 07 травня 2009 року, посвідченого секретарем виконкому Кудринецької сільської ради Борщівського району, зареєстрованого в реєстрі за № 91. Крім того встановлено, що померла [PERSON] також зробила заповітне розпорядження, відповідно до якого належні їй грошові вклади, які зберігаються в філії Борщівського відділення Ощадбанку України №6353 по рахунку [NUMBER], заповіла [PERSON], а все інше майно, яке буде належати їй на день смерті і на що за законом вона матиме право, заповіла [PERSON]. Зазначене сторонами не оспорювалось, крім того, стверджено заповітом від 05 лютого 2008 року, посвідченого секретарем виконкому Кудринецької сільської ради Борщівського району, зареєстрованого в реєстрі за № 124. Після смерті [PERSON], позивач [PERSON] та третя особа по справі [PERSON] як спадкоємці за заповітом подали до приватного нотаріуса Борщівського районного нотаріального округу Пікуль Г.М. заяви про прийняття спадщини та видачу їм свідоцтв про право на спадщину за заповітом, однак у цьому їм було відмовлено у зв'язку з тим, що вони пропустили строк для подачі заяви про прийняття спадщини та було рекомендовано звернутися до суду для визначення такого. Рішеннями Борщівського районного суду від 21 грудня 2016 року та від 13 січня 2017 року [PERSON] та [PERSON] визначено додатковий строк 2 місяці для подання до нотаріуса за місцем відкриття спадщини заяви про прийняття спадщини. У визначений рішеннями суду строк, позивач [PERSON] та третя особа [PERSON] звернулися до приватного нотаріуса Пікуль Г.М. із заявами про прийняття спадщини, на підставі яких до майна померлої відкрито спадкову справу за №325/2016, а також видано [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку. Крім того, до складу спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON], входить 2/4 частини житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами в с.Кудринці по вул.Незалежності, 65 та по питанню оформлення якої позивач звернулася 23 квітня 2018 року до приватного нотаріуса Пікуль Г.М., а саме просила видати їй свідоцтво про право на спадщину за заповітом на вказане майно, однак у цьому їй було відмовлено у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів, що посвідчують право власності спадкодавця на дане майно. Наведене вбачається з листа приватного нотаріуса Борщівського районного нотаріального округу Пікуль Г.М. №245/02-31 від 23.04.2018 року, та матеріалів спадкової справи №325/2016, відкритої до майна померлої [PERSON]. Поряд з тим, встановлено, що спірне будинковолодіння [ADDRESS], відносилося до колгоспного двору, і станом на 15 квітня 1991 року (тобто на момент набрання законної сили Законом України "Про власність") померлі [PERSON], [PERSON] та треті особи по справі [PERSON] та [PERSON] були його членами, що стверджено довідкою Мельнице - Подільської селищної ради №803 від 07.06.2018 року, а також випискою із по господарської книги №6 за 1991-1995 роки. Відповідно до норм статтей 120, 123 Цивільного кодексу (в редакції 1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві спільної власності, розмір долі члена двору встановлювався виходячи з рівності долей всіх членів двору. Відповідно до п.6 а) постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включаються перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба). А отже, померлі [PERSON], [PERSON] та треті особи по справі [PERSON] та [PERSON] на відповідній правовій основі набули право, кожен зокрема, на 1/4 частину будинковолодіння, розташованого по [ADDRESS]. Однак, у визначеному законом порядку, померлі за життя, не оформили своє право власності на належну їм частину будинковолодіння. Окрім того встановлено, що після смерті [PERSON] її дочка [PERSON], яка прийняла спадщину, фактично набула право власності на 2/4 частини спірного будинковолодіння. Згідно архівного витягу з рішення №140 14 сесії 22 скликання Кудринецької сільської ради, наданого Мельнице - Подільською селищною радою 11.06.2018 року за №274, [PERSON], передано безоплатно у приватну власність земельну ділянку загальною площею 0, 60 га, з них 0, 25 га для обслуговування житлового будинку та 0, 35 га для ведення особистого підсобного господарства. Судом встановлено, що окрім позивача, інші особи щодо своїх прав на майно померлої, закрема на 2/4 частини спірного будинковолодіння не заявляли. Зазначене випливає з листа приватного нотаріуса Борщівського районного нотаріального округу Пікуль Г.М. №245/02-31 від 23.04.2018 року, та матеріалів спадкової справи №325/2016, відкритої до майна померлої [PERSON] Згідно характеристики будинку, господарських будівель та споруд від 06 листопада 2017 року, виготовленого СПД ФОП [PERSON], інвентаризаційна вартість будинковолодіння № [ADDRESS] становить 66465 грн. Відповідно до ст.ст.1216-1218 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Аналізуючи всі досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи те, що відповідачем заперечень щодо задоволення позову надано не було, позов ним визнано, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, підставними, грунтуються на вимогах закону, а тому, підлягають задоволенню в повному об'ємі. На підставі ст.ст.328, 392, 1217, 1218, 1220, 1223, 1261, 1268 ЦК України та

Outcome: approved