Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-08 00:00:00

із позовною заявою про визнання за законом права власності на спадкове майно, а саме: на 1/6 частину житлового будинку із надвірними будівлями, що знаходиться в с. Сивухи, вул. Толстого, 21 Козелецького району Чернігівської області; на земельну ділянку загальною площею 0,5328 га у межах згідно з планом, призначену для ведення особистого селянського господарства, на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЧН № 032329, розташовану в с. Сивухи, Козелецького району Чернігівської області; на земельну ділянку загальною площею 3,6664 га у межах згідно з планом, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії 1-ЧН № 034501, розташовану на території Берлозівської сільської ради, Козелецького району Чернігівської області, у суд звернувся [PERSON] до Берлозівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області. В матеріалах справи міститься: - заява позивача про розгляд справи за її відсутності та визнання позовних вимог; - заява за підписом голови Берлозівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області про розгляд справи за відсутності представника ради та визнання позовних вимог; - заява Відділу Держгеокадастру у [PERSON] районі Чернігівській області за відсутності представника та не заперечення щодо задоволення вимог позивача. За таких обставин суд визнав за можливе проводити судових розгляд за відсутності сторін на підставі наявних в справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України з причин неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України в разі визнання позовних вимог відповідачем суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, обєктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи, що визнання відповідачами позову не суперечить закону, суд дійшов наступних висновків. При судовому розгляді цивільної справи встановлено, що [PERSON] помер 13 лютого 2015 року, згідно копії свідоцтва про смерть І-ЕЛ № 251773. Після померлого [PERSON] залишилось спадкове майно, а саме вищевказані земельні ділянки та 1/6 частина житлового будинку. Після смерті [PERSON] [PERSON] районною державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа, з копії якої вбачається, що: 07 липня 2015 року [PERSON] подав заяву про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON]; 07 липня 2015 року [PERSON] подав заяву про відмову від прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON]; 07 липня 2015 року [PERSON] подав заяву про відмову від прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON]; 07 липня 2015 року [PERSON] подала заяву про відмову від прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON]; 07 липня 2015 року [PERSON] подала заяву про відмову від прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON]. Таким чином, [PERSON] прийняв спадщину в установленому законом порядку після смерті свого батька [PERSON], що підтверджується матеріалами, наданими з нотаріальної контори. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 Про судову практику у справах про спадкування розяснено, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. 30 червня 2006 року на імя [PERSON] на підставі рішення 12 сесії 4 (24) скликання Берлозівської сільської ради від 21 грудня 2004 року було виготовлено та видано державний акт на право власності на земельну ділянку загальною площею 0,53 га для ведення особистого селянського господарства, що підтверджується копією Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЧН № 032329. 29 серпня 2002 року на імя [PERSON] на підставі рішення 15 сесії 23 скликання Берлозівської сільської Ради народних депутатів від 05 квітня 2001 року було виготовлено та видано державний акт на право власності на земельну ділянку загальною площею 3,67 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується копією Державного акта на право власності на земельну ділянку серії І-ЧН № 034501. Згідно зі ст. ст. 81, 126 ЗК України право власності громадяни України набувають на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності, прийняття спадщини. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. У відповідності до ст. 152 ч.3 п. "а" ЗК України -" захист прав громадян та юридичних осіб здійснюється шляхом визнання прав". При розробленні технічної документації щодо встановлення меж земельної ділянки та внесенні до автоматизованої системи відомостей про земельні ділянки, належні [PERSON] на підставі: - Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЧН № 032329, було встановлено, що фактична площа земельних ділянок становить 0,5328 га (з яких: 0,3535 га (кадастровий номер 7422080900:03:002:0029, 0,1793 га (кадастровий номер 7422080900:03:002:0030); - Державного акту на право власності на земельну ділянку серії І-ЧН № 034501, було встановлено, що фактична площа земельних ділянок становить 3,6664 га (з яких: 2,9153 га рілля (кадастровий номер 7422080900:86:074:0002), 0,4910 га сіножать (кадастровий номер 7422080900:86:096:0002), 0,2601 га пасовище (кадастровий номер 7422080900:86:133:0002); Відповідно до п. 2 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 17 жовтня 2012 року, відомості Державного земельного кадастру є офіційними і вважаються об'єктивними та достовірними, якщо інше не доведено судом, тому суд вважає, що саме в витягах з Державного земельного кадастру більш повно та достовірно визначено площі земельних ділянок. Згідно з витягами з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 23 червня 2015 року та 26 серпня 2015 року за земельними ділянками (кадастрові номери: 7422080900:03:002:0029, 7422080900:03:002:0030, 7422080900:86:074:0002, 7422080900:86:096:0002, 7422080900:86:133:0002) відомості про обмеження у користуванні не зареєстровані. Таким чином, суд дійшов висновку, що за позивачем в порядку спадкування підлягає визнанню право власності на згадані вище земельні ділянки. Також, суд вважає необхідним позов [PERSON] в частині визнання за законом права власності на 1/6 частину житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: вул. Толстого, 21, с. Сивухи, Козелецького району Чернігівської області, також задовольнити з огляду на наступне. Згідно довідки, наданої виконавчим комітетом Берлозівської сільської ради № 63 від 11.06.2015 року, житловий будинок, що знаходиться по вул. Толстого, 21, с. Сивухи, Козелецького району Чернігівської області, відносився до категорії «колгоспний двір» та його членами за станом на 15.04.1991 року були: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Як суспільна група колгоспний двір існував до 15 квітня 1991 року, тобто, до прийняття постанови Верховної Ради Української РСР № 885-ХІІ, якою було введено в дію Закон України Про власність. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.91 р. N 7 Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок, право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Відповідно до положень ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Перешкодою в отриманні позивачем свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно є те, що за життя спадкодавцем не було оформлено правовстановлюючі документи на будинок. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] щодо визнання права власності на 1/6 частину житлового будинку з надвірними спорудами по вул. Толстого, 21, с. Сивухи, Козелецького району Чернігівської області, підлягають задоволенню.

Outcome: approved