Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Деснянського районного суду м. Києва з позовною заявою до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, посилаючись на те, що станом на 28.02.2018р. заборгованість у відповідача по аліментам становить суму в розмірі 95938,10 грн. (за період з 14.02.2014р. по 28.02.2018р.), що частково підтверджується копією рішення Апеляційного суду Чернівецької області від 05.07.2017р., з якої вбачається, що заборгованість відповідача за аліментами станом на 31.06.2016р. становить 67938,10 грн. Також у період з 01.01.2017р. по 28.02.2018р. відповідачем не сплачено жодного платежу по аліментам. Оскільки відповідач знав та знає про необхідність сплачувати аліменти, але умисно ухилявся та ухиляється від виконання свого обов'язку, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в розмірі 97071,40 грн. Від позивача до суду надійшла заява з проханням слухати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. В судовому засідання відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав та зазначив, що не має можливості сплачувати аліменти, оскільки позивач постійно знаходиться за кордоном. Також зазначив, що не має можливості виконувати рішення суду по сплаті аліментів, оскільки з 30.12.2016р. не працює. Вислухавши пояснення відповідача та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до копії рішення Деснянського районного суду м. Києва від 01.04.2014р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.5). Відповідно до рішення Апеляційного суду м. Києва від 16.09.2014р., з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки - [PERSON], [INFO], в розмірі 2000,00 грн., щомісячно, починаючи з 14.02.2014р. і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ рішення Апеляційного суду м. Києва залишено без змін (а.с.6-9, 10-11). Відповідно до довідки Васильківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби, [PERSON] за період з 01.04.2017р. по 30.09.2017 р. не отримувала аліменти від [PERSON] в розмірі 2000,00 грн. щомісячно (а.с.18). Відповідно до довідки-розрахунку від 02.04.2018р., заборгованість [PERSON] по аліментам в період з 01.01.2017р. по 31.03.2018р. становить суму 30000,00 грн. Ухвалою суду від 19.07.2018р. у Васильківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Київській області витребовувалась інформація про наявність заборгованості [PERSON] по сплаті аліментів в період з 15.02.2014р. по 28.02.2018р. за виконавчим листом №2-2578 виданим Деснянським районним судом м. Києва від 10.10.2014р. Однак дана ухвала суду залишена без виконання. Враховуючи отримані пояснення відповідача в судовому засіданні, в яких останній підтверджує невиконання ним рішення про стягнення з нього аліментів на утримання доньки, суд відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України, дійшов висновку про невиконання рішення суду про стягнення аліментів та наявність заборгованості у відповідача перед позивач зі сплати аліментів на утримання доньки. Наявність заборгованості у відповідача перед позивачем щодо сплати аліментів на утримання доньки [PERSON] станом на 31.12.2016р. в сумі 67938,10 грн. підтверджується рішенням Апеляційного суду Чернівецької області. Позивачем надано розрахунок пені, відповідно до ст. 196 СК України, згідно якого в період з березня 2014р. по лютий 2018р. нараховано пеню за прострочення сплати аліментів в розмірі 684774,84 грн. (а.с.3-4). Оскільки відповідач в судовому засіданні визнав той факт, що взагалі не сплачував аліменти на утримання доньки в період з лютого 2014р. по лютий 2018р. та не надав суду докази, які спростовують суму заборгованості по аліментам та відповідний розрахунок пенсі, суд вважає за доцільне прийняти до уваги, наданий позивачем розрахунок пені, який становить суму 684774,84 грн. Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У разі застосування до особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження", максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження". Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Оскільки відповідач в судовому засіданні не зазначив поважні причини не сплати аліментів на утримання доньки та не виконує рішення суду про стягнення аліментів свідомо, оскільки не скористався своїм право на звернення до суду з позовом про зменшення розміру аліментів або звільнення від справи заборгованості, у зв'язку з скрутним матеріальним становищем, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову. З огляду на викладене, суду вважає за необхідне задовольнити позовну заяву [PERSON] На підставі викладеного та

Outcome: partial