Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вказаною позовною заявою, в якій просить стягнути з Державного підприємства «Селидіввугілля» в особі ВП «Шахта 1/3 «Новогродівська»: - суму заборгованості із заробітної плати у розмірі 26108,91 гривень; - суму середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 54199,20. Судом порушено справу за правилами спрощеного позовного провадження (між сторонами виникли матеріально-правові і процесуально-правові наслідки такого рішення судді). Позовні вимоги обґрунтовані наступним. Позивач [PERSON] у період з 18.03.2013 року по 13.08.2018 року перебував в трудових відносинах з відокремленим підрозділом «Шахта 1-3 «Новогродівська» державного підприємства «Селидіввугілля», звільнений з роботи на підставі 38 КЗпП України (за власним бажанням). З часу припинення трудових відносин, в супереч ст. 116 КЗпП України, позивачу не надано остаточного розрахунку, що й зумовило звернутися до суду за захистом порушених прав в спосіб стягнення заборгованості по заробітній платі за травень серпень 2018 року та грошової компенсації за невикористану відпуску в загальному розмірі 26108,91 гривень, з присудженням відшкодування середнього заробітку за час затримки таких виплат з 13.08.2018 р. по 01.11.2018 р. (80 календарних днів) у розмірі 54199,20 гривень. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявився, в порядку п. 3 ч. 1 ст. 43, ч. 3 ст. 211 ЦПК України, надіслав на адресу суду письмове клопотання про розгляд справи в його відсутність, при чому позовні вимоги підтримані, інших доказів на обґрунтування заявлених вимог позивач не надає, будь-яких клопотань та заяв не заявляє. Відповідач [PERSON] підприємство «Селидіввугілля» Відокремлений підрозділ «Шахта 1/3 Новогродівська» правом подати, в порядку ст. 178 ЦПК України, відзив на позовну заяву з викладенням заперечень проти заявлених вимог [PERSON], - не скористався. Помічником директора з правових питань [PERSON] (діє за дорученням) суду адресовано клопотання про долучення до матеріалів справи довідку про нараховану та сплачену заробітної плати, згідно якої станом на 14.01.2019 року заборгованість з заробітної плати перед [PERSON] становить 16788,81 гривень, період затримки виплат становить 56 робочих днів. Окремо зазначено про неможливість участі представника відповідача в судовому засіданні, оскільки в звязку з важким фінансовим станом підприємства забезпечити прибуття представника не виявляється можливим. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, належно зясувавши дійсні обставини справи, права та обовязки сторін, оцінки їх доводів і наданих ними доказів, приходить до наступних висновків Матеріалами справи встановлено такі факти та відповідні правовідносини. З трудової книжки позивача [PERSON] серійний номер БТ ІІ № 5228537 вбачається здійснення таких записів: - за № 30 18 березня 2013 р. - прийнятий на роботу на ДП «Селидіввугілля» ВП «Шахта 1/3 «Новогродівська» гірним майстром з повним робочим днем в шахті; - за № 31 01 липня 2013 р. переведений помічником начальника дільниці; - за № 32 13 серпня 2018 р. звільнений на підставі ст. 38 КЗпП за власним бажанням (а.с. 16-21). Згідно розрахункових листків (табуляграм) позивачу на момент звільнення було нараховано, але не виплачено заробітну плату за травень 2018 року 18087,65 гривень (а.с. 5), червень 2018 року 14161,58 гривень (а.с. 4), липень 2018 року 14293,06 гривень (а.с. 7), серпень 2018 року 26392,79 гривень (а.с. 6), що в загальному розмірі дорівнює 72935,08 гривень. Згідно виписки по картковому рахунку, відкритому на імя [PERSON] в філії Донецького обласного управління АТ «[PERSON] ощадний банк України» за період з 01.04.2018 р. 17.10.2018 р. ДП «Селидіввугілля» ВП «Шахта 1/3 «Новогродівка» проведено безготівкове зарахування заробітної плати в загальній сумі 57749,14 гривень (а.с. 12-15). В свою чергу [PERSON], здійснюючи посилання на вказану виписку по картковому рахунку, - вказує про часткову виплату заробітної плати за травень серпень 2018 року в сумі 46826,17 гривень, та відраховуючи цю суму від нарахувань за розрахунковими листками (72935,08 гривень) визначає наявну у відповідача перед позивачем заборгованість в сумі 26108,91 гривень, присудження якої і заявлено в розглядуваній позовній заяві. Надаючи оцінку обґрунтованості позовних вимог в частині стягнення належних при звільненні виплат (заборгованості із заробітної плати, компенсації за невикористану щорічну відпустку), - суд приймає до уваги наступне. Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею. Кожен має право на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до ст. 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини (справа «Суханов та Ільченко проти України») «майно» може являти собою «існуюче майно» або засоби, включаючи «право вимоги» відповідно до якого заявник може стверджувати, що він має принаймні «законне сподівання» / «правомірне очікування» стосовно ефективного здійснення права власності. Відповідно до частини 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Згідно зі ст. 24 Закону України «Про відпустки» та ст. 83 КЗпП України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки. Статтею 116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Згідно правового висновку, який викладено у постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 18.01.2017 року у справі № 6-2912цс16, всі суми (заробітна плата, компенсація за невикористану відпустку, оплата за час тимчасової непрацездатності тощо), належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день звільнення цього працівника. Закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов'язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. Спірні відносини між сторонами виникли з підстав того, що при звільненні позивача розрахунок з ним не проведено. За підрахунками позивача [PERSON] станом на 1 листопада 2018 року (дата позовної заяви) заборгованість по нарахованій заробітній платі складає 26108,91 гривень. Підрахунки позивача зведено до складення сум нарахованої заробітної плати за відомостями, які відображені в розрахункових листах за травень, червень, липень серпень 2018 року (18087,65 грн. + 14161,58 грн. + 14293,06 грн. + 26392,79 грн. = 72935,08 грн.) з наступним відрахуванням суми частини грошових коштів за відомостями, які відображені в виписці по картковому рахунку (46826,17 гривень). Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом з урахуванням вказаної норми надається оцінка доводів позивача в частині обґрунтування вимог про стягнення з відповідача заборгованості по заробітній платі в заявленому розмірі. Про надання відомостей щодо нарахованої і виплаченої зарплати вказано в ст. 110 КЗпП і ст. 30 Закону України «Про оплату праці» - при кожній виплаті заробітної плати власник або уповноважений ним орган повинен повідомити працівника про такі дані, що належать до періоду, за який провадиться оплата праці: а) загальна сума заробітної плати з розшифровкою за видами виплат; б) розміри і підстави відрахувань та утримань із заробітної плати; в) сума заробітної плати, що належить до виплати. В розрахункових листах, виданих ДП «Селидіввугілля» ВП «Шахта 1/3 Новогродівська» зазначено суми нарахованої позивачу заробітної плати (ліва колонка) та суми утримань (права колонка). Позивачем розраховано розмір заборгованості по заробітній платі без утримання прибуткового податку й інших обов'язкових платежів в частині сум, зазначених в розрахункових листах, при цьому одночасно зазначає про фактично виплачені грошові кошти, зараховані на його рахунок. Так, з виписки по картковому зарплатному рахунку за період з 01.04.2018 р. по 17.10.2018 р. вбачається, що ДП «Селидіввугілля» в особі ВП «Шахта 1/3 «Новогродівська» зараховано на користь [PERSON] суму в розмірі 57749,14 гривень. При цьому, згідно деталізації транзакції мало місце зарахування заробітної плати за: лютий 2018 р. - 168,22 грн., березень 2018 р. 11513,18 грн., квітень 2018 р. 12183,63 грн., травень 2018 р. 11460,56 грн., червень 2018 р. 3069,10 грн., липень 2018 р. 9507,40 грн., серпень 2018 р. 1332,76 грн., крім того 06.04.2018 р. відповідачу переведено кошти у розмірі 8514,29 грн. (розрахунковий місяць не зазначено). Таким чином, за спірні місяці червень серпень 2018 року, за якими виникла заборгованість по заробітній платі, відповідачем станом на 17.10.2018 року (дата надання виписки по картковому рахунку) виплачена грошова сума у розмірі 25369,82 гривень. З урахуванням вказаного, незрозумілими є доводи позивача про виплату відповідачем грошових коштів у розмірі 46826,17 гривень, тому суд визнає їх сумнівними та такими, що суперечать документальним матеріалам по справі. Відповідно до абз. 5 п. 6 постанови Пленуму Верховного суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Так, за наданими відповідачем ДП «Селидіввугілля» ВП «Шахта 1/3 «Новогродівська» станом на 14.01.2019 року заборгованість з заробітної плати перед [PERSON] становить 16788,81 гривень. Згідно довідки про нараховану та сплачену заробітну плату № 16/01 від 14.01.2019 р. на час звільнення 13.08.2018 року [PERSON] нарахована заробітна плата: - за травень 2018 року 18087,65 гривень, утримано суму ПДФО (18 %) 3255,78 грн., суму військового збору (1,5 %) 271,31 грн., інші утримання 100,00 грн., до сплати 14460,56 гривень, фактично виплачено: 09.07.2018 р. - 6211,53 грн., 03.08.2018 р. 2293,23 грн., 23.08.2018 р. 5955,80 грн.; - червень 2018 року 14161,58 гривень, утримано ПДФО (18 %) 2549,08 грн., суму військового збору (1,5 %) 212,42 грн., інші утримання 100,00 грн., до сплати 11300,08 грн., фактично виплачено: 23.08.2018 р. 3069,10 грн., 07.11.2018 р. 3275,76 грн., 27.11.2018 р. 2691,02 грн., 04.01.2019 р. 2264,20 грн.; - липень 2018 року 14293,06 гривень, утримано ПДФО (18 %) 2572,75 грн., суму військового збору (1,5 %) 214,40 грн., до сплати 11505,91 грн., фактично виплачено: 23.08.2018 р. 6570,41 грн., 26.09.2018 р. 2936,99 грн., 30.10.2018 р. 1998,51 грн.; - серпень 2018 року 26392,79 грн. (5782,55 грн. заробітна плата, 20610,24 грн. компенсація за невикористану відпустку), утримано ПДФО (18 %) 4750,70 грн., суму військового збору (1,5 %) 395,89 грн., до сплати 21246,20 грн., фактично виплачено: 27.09.2018 р. 1332,76 грн., 23.10.2018 р. 3124,63 грн. (а.с. 35-36) Відомості надані відповідачем не оспорено позивачем, доказів, які б спростовувалися зазначені підрахунки не надано Повно і всебічно зясувавши обставини по справі, надані сторонами докази, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону в розумінні їх належність та допустимість, - суд приходить до висновку, що сума заборгованості з заробітної плати перед позивачем [PERSON], що підлягає стягненню з ДП «Селидіввугілля» ВП «Шахта 1/3 «Новогродівська» складає 16788,81 гривень. Розглядаючи позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення з ДП «Селидіввугілля» ВП «Шахта 1/3 Новогродівська» суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, - суд приходить до наступних висновків. За позицією позивача [PERSON] дії відповідача по несвоєчасній виплаті заробітної плати та інших нарахувань при звільненні є протиправними, в зв'язку з порушенням строків виплати відповідач повинен понести відповідальність. Посилаючись на положення ч. 1 ст. 117 КЗпП України, абз. 4 п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 року «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» позивач проводить наступний розрахунок суми середнього заробітку за період затримки. Враховуючи місяць звільнення позивача - серпень 2018 року, тому розрахунковим періодом є червень, липень 2018 року, тому за період з 14.08.2018 року (наступний день за звільнення) по 01.11.2018 року (дата подачі позову) розрахунок середнього заробітку проведено наступним чином: 28454,64 грн. (заробітна плата за два місці - червень 2018 р. 14161,58 грн. + липень 2018 р. 14293,06 грн.) / 42 дні (кількість робочих днів за два місці червень 2018 р. 20 днів + липень 2018 р. 2 дні) = 677,49 грн. (середньоденна заробітна плата) х 80 календарних днів затримки розрахунку (з 13.08.2018 р. 01.11.2018 р.) = 54199,20 гривень. Судом прийнято висновок про слушність аргументів [PERSON], наведених в позовній заяві та про часткове задоволення заявлених вимог про стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні з огляду на наступні норми права. Відповідно до ч.1 ст.117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.Тобто, проведення повного розрахунку зі звільненим працівником проводиться не на вимогу такого працівника, а закріплено законодавством. Згідно розяснень п. 20, п. 25 Постанови Пленуму Верхового Суду України № 13 від 24.12.1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», - встановивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у звязку з затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після предявлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Судом встановлено, що відповідач ДП «Селидіввугілля» ВП «Шахта 1/3 «Новогродівська», оформивши звільнення позивача [PERSON] та видавши йому трудову книжку, - обовязок із проведення з працівником розрахунку не здійснив, встановлена сума заборгованості станом на 14.01.2019 р. складає 16788,81 грн. Аналіз норм ст. ст. 47, 116 КЗпП України, Закону України «Про оплату праці» свідчить про те, що всі суми (заробітна плата, вихідна допомога, компенсація за невикористану відпустку, тощо), належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день його звільнення. Закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обовязок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать; в разі невиконання такого обовязку з вини власника або уповноваженого ним органу наступає передбачена статтею 117 КЗпП України відповідальність.Така правова позиція викладена в поставі Верховного Суду України № 6-1395цс16 від 26 жовтня 2016 року, та № 6-788цс16 від 14.12.2016 року. Враховуючи вказане, з огляду, що відповідачем у день звільнення розрахунок з позивачем не проведено, - підприємство має відповідати згідно за ст.117 КЗпП України. Розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку суд проводить за правилами, встановленими «Порядком обчислення середньої заробітної плати», затв. Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року. Згідно довідки № 16/01 від 14.01.2019 р., виданої ВП «Шахта 1/3 «Новогродівська» ДП «Селидіввугілля» - середньоденна заробітна плата [PERSON], що розрахована відповідно до постанови КМУ № 100 від 08.02.1995 року, складає 677,49 гривень. Таку суму середньоденного заробітку визначено і позивачем [PERSON] в позовній заяві. Спірність між сторонами зводиться до кількості днів затримки розрахунку при звільненні, - за вимогами позивача 80 календарних днів (з 13.08.2018 р. по 01.11.2018 р.), за позицією відповідача 56 робочих днів (за аналогічний період). Так, в постанові ВСУ у справі № 6-2807цс16 від 01.03.2017 р. зазначено, що при обчисленні розміру середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку слід використовувати формулу, за якою обрахуванню підлягає період затримки саме за робочі дні виходячи із середньоденного заробітку, обчисленого відповідно до положень Порядку, якщо іншого не передбачено чинним законодавством. Таким чином, суд визначає кількість робочих днів затримки розрахунку при звільненні. Згідно листа № 05-22 від 15.01.2019 року адміністрацією ДП «Селидіввугілля» ВП «Шахта 1/3 Новогродівська» надано інформацію, що кількість робочих днів за період з 08.02.2018 року по 24.04.2018 року: серпень 14 днів, вересень 20 днів, жовтень 22 дні. З урахуванням роз'яснення Мінсоцполітики з розрахунку норм тривалості робочого часу на 2018 рік (лист від 19.10.2017 № 224/0/103-17/214), приймаючи до уваги лист ДП «Селидіввугілля» ВП «Шахта 1/3 Новогродівська», - суд зазначає, що кількість робочих днів, за які позивачу затримано виплату заробітної плати при звільненні (з 14.04.2018 р. по 01.11.2018 р. в межах заявлених позовних вимог) складає 56 днів. Таким чином, сума компенсації за час затримки розрахунку складає: 677,49 грн. (середньоденна заробітна плата) х 52 (кількість днів затримки розрахунку) = 35229,48 гривень. Саме вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Приймаючи таке рішення, суд акцентує увагу на прийняту позицію відповідача щодо відсутності будь-яких заперечень, та не надання жодних пояснень по суті причин затримки виплати позивачу розрахункових сум у звязку із його звільненням з метою надання оцінки наявності / відсутності вини підприємства для підтвердження / спростування підставності застосування до спірних відносин сторін положення ст. 117 КЗпП України. Згідно п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України резолютивна частина рішення суду повинна містити зазначення розподілу судових витрат. Відповідно до частини 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач [PERSON] в силу п. 1 частини 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" при подачі позову державне мито не сплатила. Відповідно до частини 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно п.п. 1 п. 1 частини 2, частини 1 ст. 4Закону України "Про судовий збір" за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру сплачується судовий збір у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду. Датою подачі позову є 06.11.2018 року. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про [PERSON] бюджет України на 2018 рік» розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 1 січня 2018 року складає 1762 гривні. Тобто, з позовної заяви про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 80308,11 гривень підлягав сплаті судовий збір у розмірі 803,08 грн. Враховуючи, вказане, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог (52018,29 х 803,08 : 80308,11 = 520,18 гривень), але не менше грошової суми у розмірі 704, 80 гривень. На підставі вищевикладеного, ст. ст. 47, 83, 116, 117 КЗпП України, ст. ст. 9, 263, 617 ЦК України,

Outcome: partial