Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-26 00:00:00

ПАТ КБ "ПриватБанк" звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 23235,85 грн.. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та суду пояснив, що 21.04.2008 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] було укладено договір, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 3000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 24,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. На відповідача були покладені обов'язки щодо повернення суми кредиту, проте він не виконує належним чином свої зобов'язання за кредитним договором і станом на 14.05.2014 року заборгованість становить 23235,85 гривень, що складається з заборгованості за кредитом в сумі 3000,00 грн., заборгованості за процентами за користування кредитом в сумі 14534,94 грн., заборгованості за комісії за користування кредитом в сумі 4118,25 грн., а також штрафу (фіксована частина) в сумі 500,00грн. та штрафу (процентна складова) в сумі 1082,66 грн.. Тому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором на вищевказану суму та судові витрати по справі. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав та суду пояснив, що він дійсно у 2008 році звертався до ПАТ КБ «ПриватБанк» із заявою про надання йому кредиту, проте установою після ознайомлення з наданими ним документами було вирішено відмовити у наданні кредиту. Грошові кошти відповідач не отримував, до правоохоронних органів він звертався, проте заяву зареєстровано не було. Просить в задоволенні позовних вимог відмовитию Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Згідно ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних сімейних, трудових відносин. За правилами ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Судом встановлено, що 21.04.2008 року між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір № б/н, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит в національній валюті в сумі 3000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 24,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач не виконує належним чином свої зобов'язання щодо повернення суми по кредитному договору і станом на 14.05.2014 року заборгованість становить 23235,85 гривень, що складається з заборгованості за кредитом в сумі 3000,00 грн., заборгованості за процентами за користування кредитом в сумі 14534,94 грн., заборгованості за комісії за користування кредитом в сумі 4118,25 грн., а також штрафу (фіксована частина) в сумі 500,00грн. та штрафу (процентна складова) в сумі 1082,66 грн.. Ці обставини підтверджуються копією заяви позичальника, умовами та правилами надання банківських послуг, іншими письмовими доказами. Відповідно до положень ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти; до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не впливає із суті кредитного договору. Відповідно до положень ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1, 2 ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконання або неналежно виконаного зобов'язання. У відповідності до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Відповідно до положень ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. З матеріалів цивільної справи вбачається, що відповідач [PERSON] дійсно оформив усі необхідні документи для отримання кредитного ліміту на платіжну картку, а саме написав заяву, надав копію паспорту з ідентифікаційним кодом. Жодних належних або допустимих доказів на підтвердження того, що платіжну картку з кредитним лімітом він не отримував, кредитні кошти не отримував, відповідач у судовому засіданні не надав. Крім того, [PERSON] у правоохоронні органи за вказаним фактом не звертався, а тому пояснення відповідача ґрунтуються на припущеннях та не можуть бути прийняті судом. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивачем надано достатньо належних та допустимих доказів на підтвердження позовних вимог, що не спростовується твердженнями відповідачів та наявними в справі письмовими доказами, тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Крім того, судові витрати позивача по сплаті судового збору в сумі 243,60 гривень відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved