Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-28 00:00:00

Заявниця [PERSON] звернулася до суду із вказаною заявою про встановлення факту припинення трудових відносин між помічником адвоката [PERSON] та адвокатом [PERSON] з 19.11.2021 року, у зв`язку зі смертю останнього. Просила рішення суду допустити до негайного виконання. В обґрунтування своїх вимог заявниця посилалась на те, що на підставі наказу адвоката [PERSON] №1 від 18.10.2017 про прийняття на роботу, її прийнято на посаду помічника адвоката із 19.10.2017. 18.10.2017 між заявницею та адвокатом [PERSON] укладено контракт, на підставі якого [PERSON] займала посаду помічника адвоката [PERSON]., про що був зроблений відповідний запис у трудовій книжці. Відповідно до даних із Єдиного реєстру адвокатів України, право на заняття адвокатською діяльністю адвоката [PERSON]. припинено згідно із п.3 ч.1 ст. 32 ЗУ "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" з 19.11.2021 року на підставі свідоцтва про смерть. У даному випадку відсутня можливість зробити запис про звільнення, оскільки адвокат [PERSON] помер, а правонаступники відсутні. Механізм припинення трудового договору у разі смерті роботодавця фізичної особи чинним законодавством не визначений. У зв`язку із вищезазначеним, з метою подальшого працевлаштування та непорушення своїх прав, заявниця змушена звернутись до суду. Заявниця [PERSON] подала до суду заяву, у якій просила судове засідання провести у її відсутність за наявними матеріалами справи. Від голови Ради адвокатів Вінницької області Терещенко О.В. надійшли пояснення у яких Рада адвокатів Вінницької області погоджується та підтримує вимоги заявника. Просить задовольнити заяву в повному обсязі та розглянути справу без участі представника. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання. Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши письмову позицію сторін, дійшов наступного висновку. На підставі наказу адвоката [PERSON] №1 від 18.10.2017 про прийняття на роботу, [PERSON] прийнято на посаду помічника адвоката із 19.10.2017 (а.с.5). 18.10.2017 між [PERSON] та адвокатом [PERSON] укладено контракт, на підставі якого [PERSON] займала посаду помічника адвоката [PERSON].(а.с.6-7), про що зроблений відповідний запис у трудовій книжці [PERSON] (а.с.8). 11.03.2021 Радою адвокатів Вінницької області [PERSON] видано посвідчення помічника адвоката [PERSON] (а.с.9). [PERSON] помер [INFO] , згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого Літинським відділом ДРАЦС у Вінницькому районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) (а.с.13). Відповідно до даних із Єдиного реєстру адвокатів України, право на заняття адвокатською діяльністю адвоката [PERSON] припинено згідно із п.3 ч.1 ст. 32 ЗУ "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" з 19.11.2021 року на підставі свідоцтва про смерть (а.с.10-12). Як передбачено у ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Ст. 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. За змістом вимог ст. 21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, згідно внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення та організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України. Згідно зі ст. 23 КЗпП України трудовий договір може бути безстроковим, що укладається на невизначений строк, на визначений строк, встановлений за погодженням сторін, таким, що укладається на час виконання певної роботи. Статтею 36 КЗпП визначено, що підставами припинення трудового договору є, зокрема, угода сторін, розірвання трудового договору з ініціативи працівника, з ініціативи власника або уповноваженого ним органу. Відповідно до вимог ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Згідно із п. 2.27 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Наказом Міністерства соціального захисту населення України № 58 від 29.07.1993, запис про звільнення у трудовій книжці працівника провадиться з додержанням таких правил: у графі 1 ставиться порядковий номер запису; у графі 2 - дата звільнення; у графі 3 - причина звільнення; у графі 4 зазначається на підставі чого внесено запис, наказ (розпорядження), його дата і номер. В даному випадку відсутня можливість зробити запис про звільнення, оскільки правонаступники адвоката [PERSON]. відсутні. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч.2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено підстави, за наявності яких у порядку окремого провадження розглядаються такі справи: 1) згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; 2) чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; 3) заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; 4) встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Дослідивши матеріали справи, врахувавши письмову позицію заявниці та заінтересованої особи, суд вважає за необхідне заяву задовольнити та встановити юридичний факт, оскільки законом не передбачено іншого порядку встановлення даного факту і заявницею надано достатньо доказів для підтвердження такого факту та доведено мету його встановлення - припинення трудових відносин. Згідно п. 2,4 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах: про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць; поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника. Аналізуючи наведені приписи процесуального законодавства, вбачається, що законодавець має намір таким чином захистити права позивачів у справах, що виникають з трудових відносин. Оскільки встановлення даного факту стосується трудових прав заявниці, в тому числі необхідний для можливості працевлаштування, суд з метою захисту її прав вважає за необхідне допустити рішення до негайного виконання. Заявниця сплатила судовий збір в сумі 454 грн, а відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України судові витрати не відшкодовуються.

Outcome: approved