Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд із позовом до Новосілківської сільської ради Підгаєцького району Тернопільської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, вказуючи, що після смерті своєї баби [PERSON] , з поважних причин пропустив строк для прийняття спадкового майна за заповітом. В судове засідання позивач не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Крім того, підтримання ним позовних вимог та прохання про розгляд справи у його відсутності, викладено у адресованих суду письмових заявах, які долучено до матеріалів справи, що не суперечить вимогам ч.3 ст.211 ЦПК України. В судове засідання представник відповідача - Новосілківської сільської ради Підгаєцького району Тернопільської області, не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про день, час та місце розгляду справи. Крім цього, визнання ним позову та прохання про розгляд справи у його відсутності, викладено у адресованій суду письмовій заяві, що приєднана до матеріалів справи. Ухвалою Підгаєцького районного суду Тернопільської області від 17 квітня 2019 року, копію якої отримали сторони, у прийнятті визнання позову [PERSON] до Новосілківської сільської ради Підгаєцького району про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини - відмовлено. Суд, дослідивши матеріали справи, вважаючи причини пропуску строку для прийняття спадщини не поважними, прийшов до переконання, що у задоволенні позову слід відмовити, виходячи із наступних підстав. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. У відповідності із ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ч.3 ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Пунктом 3.5 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 передбачено надіслання заяви про прийняття спадщини поштою. Абзацом 6 п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" роз`яснено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своїй постанові від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" роз`яснено, що судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Отже, правила ч.3 ст.1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: -у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви: -ці обставини визнані судом поважними. Відповідна правова позиція (яка в силу вимог ч.4 ст.263 ЦПК України є обов`язковою для врахування судами при розгляді справ з подібними правовідносинами), висловлена Верховним Судом України у постановах від 26.09.2012 року в справі №6-85цс12 та від 04.11.2015 року в справі №6-1486цс15. Судом встановлено, що позивач народився [INFO] в сім`ї батька: [PERSON] та матері - [PERSON] , що видно із свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 07 квітня 1993 року. Батько позивача - [PERSON] народився [INFO] в сім`ї: батька - [PERSON] та матері - [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 19 жовтня 1962 року. [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 14 вересня 2006 року виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області. Діду позивача - [PERSON] належав житловий будинок з господарськими будівлями, що в [ADDRESS] , що вбачається із свідоцтва на право особистої власності на житловий будинок від 15 травня 1995 року виданого виконкомом Новосілківської сільської ради на підставі довідки виконкому вказаної сільської ради №235 від 10 травня 1995 року. [PERSON] помер [INFO] , що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 10 лютого 2008 року виданим Новосілківською сільською радою Підгаєцького району Тернопільської області. Із довідки за вих.№1034 від 26 грудня 2018 року виданої виконкомом Новосілківської сільської ради Підгаєцького району Тернопільської області вбачається, що померлий [PERSON] на момент смерті [INFO] був зареєстрований та постійно проживав в [ADDRESS] та разом з ним була зареєстрована і проживала його дружина - [PERSON] , 1933 року народження. [PERSON] 27 березня 2007 року у Новосіківській сільській раді склала заповіт, яким все належне їй майно заповіла своєму внуку - позивачу [PERSON] [PERSON] [INFO] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 17 лютого 2014 року виданим виконавчим комітетом Новосілківської сільської ради Підгаєцького району Тернопільської області. Із довідки за вих.№1035 від 26 грудня 2018 року виданої виконавчим комітетом Новосілківської сільської ради Підгаєцького району Тернопільської області видно, що [PERSON] на момент смерті [INFO] була зареєстрована одна та постійно проживала в [ADDRESS] . Позивач звертався в нотаріальну контору із питанням видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті своєї баби, однак йому в цьому було відмовлено у зв`язку із пропуском строку для прийняття спадщини, що вбачається із письмової відмови в.о. державного нотаріуса Підгаєцької державної нотаріальної контори за вих.№136/01-16 від 21 березня 2019 року. Суд, вирішуючи питання про визначення [PERSON] додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, виходить з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій, а тому вважає, що факт тривалого постійного проживання позивача в м. Тернопіль, його необізнаність про наявність спадкового майна та незнання про існування заповіту не можуть вважатися поважними причинами пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, оскільки не свідчать про наявність у позивача об`єктивних, непереборних, істотних труднощів на вчинення передбачених законом дій для прийняття спадщини. Так, навіть постійно проживаючи в м. Тернопіль, позивач не був позбавлений можливості звернення до нотаріуса для вирішення питання про подання відповідної заяви про прийняття спадщини та направлення такої поштою. Незнання законів позивачем не може вважатися поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. Крім того, позивач міг звернутись до сільської ради чи нотаріуса з питанням щодо наявності заповіту на його ім`я, а у випадку відсутності такого, міг спадкувати за законом, зокрема відповідно до ст.1266 ЦК України. Твердження позивача про те, що він не знав про існування спадкового майна, суд до уваги не приймає, оскільки вони є голослівними та не підтверджені жодними належними і допустимими доказами. Позивач достовірно знав, що його баба з дідом проживали в [ADDRESS] у житловому будинку, який їм належав. В силу ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Положеннями ч.ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких обставин, суд прийшов до висновку, що оскільки матеріали справи не містять належних і допустимих доказів, які б свідчили про наявність у позивача поважних причин, пов`язаних з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для звернення в нотаріальну контору в передбачений законом шестимісячний строк із заявою про прийняття спадщини після померлої [PERSON] , а тому в задоволенні позовних вимог [PERSON] слід відмовити. Судові витрати покласти на позивача в межах ним понесених. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed