Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Київенерго», за участі третьої особи: Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом,янського району міста Києва», в якому з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог просить стягнути з відповідача на його користь завдану майнову шкоду у розмірі 42606,25 грн. та моральну шкоду - 25000,00грн. Обґрунтовуючи свої вимоги позивач зазначає, що він проживає у квартирі [ADDRESS], що у Солом'янському районі м. Києва, яка належить на праві власності та розташована на першому поверсі буднику. 11 червня 2015 року стався прорив теплотраси, яка подає гарячу воду до будинку, в результаті чого захисні короба теплотраси були наповнені кип'ятком, який згодом потрапив до підвалу будинку. Рівень гарячої води у підвалі складав майже два метри. Протягом двох тижнів підвал будинку був наповнений гарячою водою. І тільки після цього працівниками ПАТ «Київенерго» Святошинського району м.Києва гарячу воду було викачано, а магістраль відремонтовано. 13 липня 2015 року знову відбувся прорив теплотраси в тому ж місті, що і раніше. Підвал знову почало заливати кип'ятком. В цей же день позивач звернувся до об'єднаної диспетчерської служби Солом'янського району м.Києва, проте на неодноразові звернення позивача та мешканців будинку протягом тривалого періоду відповідач не реагував на звернення позивача. А тому, у результаті довготривалого знаходження гарячої води у підвалі будинку, підлога та батареї опалення в квартирі позивача були дуже гарячі. Внаслідок прориву тепломережі та залиття підвалу гарячою водою, а також через бездіяльність відповідальних осіб квартирі було завдано шкоди, яку позивач просить стягнути з відповідача. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та їх підстави з урахуванням їх збільшення, просив задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» проти задоволення позовних вимог заперечував, вважає, що вони є не обґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Представник третьої особи КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району міста Києва»позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства й всебічно перевіривши обставини справи, розглянувши справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов до наступних висновків. Відповідно до ст. 16 ЦК Україна кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно із ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р. і протоколів до неї про захист прав людини і основоположних свобод із змінами та доповненнями, внесеними Протоколом № 11 від 11.05.1994 року, який діє для України з 11.09.1997 року та прецедентної практики Європейського суду з прав людини, кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Судовим розглядом встановлено, що 13 липня 2015 року [PERSON], який являється власником квартири [ADDRESS] (а.с. 5) звернувся до ОДС Солом'янського району з заявкою № 846852 щодо прориву тепломережі та залиття підвалу будинку. 13.07.2015р. об'єднаною диспетчерською службою Солом'янського району заявку було передано до РТМ (районні теплові мережі) «Святошино» ПАТ «Київенерго», які повинні були терміново припинити витоки води та усунути аварію, при цьому провести відкачку води для запобігання негативних наслідків. Слід зазначити, що відповідно до пункту 8.8.20. «Правил технічної експлуатації систем теплопостачання комунальної енергетики України», затверджених наказом Міністерства палива та енергетики України 14.02.2007 № 71 під час одержання сигналу про аварію (пошкодження) черговий диспетчер ПТКЕ (оператор експлуатаційного району) зобов'язаний: -Негайно направити на місце пошкодження аварійно-відновлювальну бригаду, повідомивши майстра АВБ про всі наявні відомості характеру пошкодження, орієнтований набір матеріалів, мішин і механізмів, потрібних для ліквідації аварії; -Одержавши точну інформацію про характер і місце пошкодження, вжити термінових заходів щодо відключення пошкодженої ділянки тепломережі; -Вжити заходів щодо ліквідації пошкодження і запобігання розвитку аварійної ситуації та посилення її наслідків і відновлення нормального режиму роботи теплової мережі. Так, під час судового розгляду відповідачем не надано підтвердження, що вказані дії працівниками РТМ «Святошино» ПАТ «Київенерго» було вчасно виконано. Натомість, 25.07.2015 о 19.30 аварійною бригадою РТМ «Святошино» ПАТ «Київенерго» було відключено гарячу воду, а 26.07.2015 року о 04.30 гарячу воду було відкачано з підвалу. Актом обстеження квартири [ADDRESS] від 29.07.2017, що проведений комісією в складі в складі виконуючого обов'яжу майстра ремонтної дільниці № 2 [PERSON], майстра технічної дільниці № 5 [PERSON], слюсаря-сантехніка [PERSON] встановлено, що відбулося залиття вказаної квартири внаслідок пошкодження зовнішньої тепломережі. Причиною чого стало неодноразове пошкодження тепломережі, що порушило герметизацію вводів тепломережі в будинок, яке призвело до залиття підвального приміщення гарячою водою, підвищеної температури в підвальному приміщенні та квартирі. Слід відзначити, що протягом травня-липня 2015 року ПАТ «Київенерго» неодноразово повідомлялось про аварійну ситуацію на зовнішній тепломережі до будинку, що підтверджується витягами з облікової системи централізованої диспетчерської служби Солом'янського району м. Києва. Згідно з п. 8.8.22. Правил технічної експлуатації систем теплопостачання комунальної енергетики України оперативні працівники незалежно від присутності працівників адміністративно-технічного персоналу несуть особисту відповідальність за ліквідацію аварій. На підставі «Правил підготовки теплових господарств до опалювального періоду», затверджених наказом Міністерства палива та енергетики України, Міністерства житлового господарства України 10.12.2008 № 620/378 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції 31 грудня 2008 року № 1310/16001, після закінчення опалювального сезону споживачу з боку представників ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» у період з квітня до травня поточного року вручаються приписи про «Обов'язкові обсяги робіт щодо підготовки до опалювального сезону» Пунктом 19 цього припису передбачено виконання герметизації інженерних вводів (теплових мереж, водопроводу, каналізації.) Згідно з пунктом 2 статті 8 «Правил підготовки теплових господарств до опалювального періоду» відновлення герметизації інженерних вводів виконується за необхідністю. Те, що вони знаходились у належному стані і ніяких зауважень немає, підтверджено Актом готовності до опалювального періоду № 525 від 2014 року встановлено, що Перевірка цих вводів встановила, що вони знаходяться у належному стані і не потребують відновлення. Відповідно до акту - припису від 20.05.2015 порушень та зауважень щодо виконання герметизації інженерних вводів в будинку № 366 на проспекті Відрадному від ПАТ «Київенерго» не виявлено. Відповідно до заявок на диспетчерську службу залиття тривало декілька тижнів, а потім мешканці почали помічати випаровування гарячої води. Даний факт свідчить про те, що герметизація була в задовільному стані. Суд вважає доведеним факт того, що прорив тепломережі, який завдав шкоди майну позивача сталося у зв'язку з винними діями ПАТ «Київенерго», оскільки дана обставина повністю підтверджується матеріалами справи і будь-якими доказами відповідачем не спростована. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 Цивільного-процесуального кодексу України. Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю майну фізичної або юридичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Постанова Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» за № 6 від 27.03.1992 року (із змінами та доповненнями) роз'яснює, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода заподіяна особі та майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі, особою, яка її заподіла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення майнової шкоди з відповідача у розмірі 43926,86 є переконливо доведеною перед судом та такою, що підлягає стягненню. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що оскільки права позивача порушені, то відповідно до ст. 23 Цивільного кодексу України позивач має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення його прав, яка відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до положень статті 1167 ЦК України компенсація моральної шкоди здійснюється за наявності всіх загальних умов відповідальності за завдання шкоди, а саме: протиправної поведінки, моральної шкоди, причинного зв'язку між протиправною поведінкою та завданою моральною шкодою та вини заподіювача. Судова практика при цьому виходить із положення, що "відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору" (п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди"). Так, відповідно до чинного законодавства моральна (немайнова) шкода відшкодовується в грошовій або іншій матеріальній формі. При цьому, якщо дії винної особи заподіяли як майнову, так і моральну (немайнову) шкоду, то відшкодування майнової шкоди не звільняє таку особу від обов'язку відшкодувати моральну шкоду. При вирішенні спорів, пов'язаних з відшкодуванням моральної шкоди, слід мати на увазі, що винна у заподіянні цієї шкоди особа може бути звільнена від обов'язку відшкодування тільки за умови, якщо вона доведе відсутність своєї вини (умислу або необережності). Постановою Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» передбачено, що у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджено. Суд враховуючи характер правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань, погіршення стану здоров'я, позбавлення на досить тривалий проміжок часу права в повній мірі користуватися своїм майном, ступеня вини відповідачів при даній ситуації, яка завдала моральної шкоди, враховуючи вимоги розумності і справедливості, пропорційності завданої шкоди, суд приходить до висновку, що позовна вимога щодо стягнення моральної шкоди підлягає частковому задоволенню, а саме з відповідача ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» підлягає стягненню у відшкодування моральної шкоди 3 000 грн. Згідно ст.ст.10,60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З огляду на зазначене, суд оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги позивача частково знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, є такими, що ґрунтуються на вимогах чинного законодавства України, у зв'язку з чим позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Outcome: partial