Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-22 00:00:00

Заявник звернулася до суду з заявою про встановлення факту, що мають юридичне значення про те, що сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЖТ №0143274, виданий Житомирською райдержадміністрацією 1 квітня 1997 року, належать матері заявника - [PERSON] . Встановлення факту належності вказаних документів необхідно заявнику для реалізації своїх спадкових прав. В судове засідання заявник не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, заяву підтримав та просив її задовольнити. Від заінтересованої особи також надійшли заява про розгляд справи без її участі, заяву підтримала та просила її задовольнити. Проаналізувавши матеріали справи, судом вирішено проводити її розгляд у відсутність учасників на підставі положень ст. 223 ЦПК України. Судовий розгляд цієї справи здійснено на підставі наявних у суду матеріалів, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає правилам, встановленим реченням другим ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні фактичні обставини справи. Мати заявника, [PERSON] , проживала в селі Глибочок Житомирського [ADDRESS] у власному житловому будинку по [ADDRESS] . Крім вказаного житлового будинку останній належала земельна ділянка площею 0,53 га. Факт рідства підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 22.05.1975 року (а.с. 5). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с. 6). Після смерті матері заявника відкрилась спадщина. Заявник, як єдиний спадкоємець після смерті матері, вступив у спадщину та отримав два свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с. 7, 12). Крім цього, 1.04.1997 року на ім`я [PERSON] головою Житомирської районної державної адміністрації видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЖТ №0143274 (а.с. 15). У зв`язку з вказаними розбіжностями у написанні імені матері заявника у зазначеному сертифікаті та у решті документах, державний нотаріус Савицька Н.А. відмовилася видавати заявнику свідоцтво про спадщину за законом. Згідно довідки виконавчого комітету Глибочанської сільської ради Житомирського району Житомирської області №585 від 1.11.2019 року [PERSON] та [PERSON] , [INFO] , дійсно є однією і тією ж особою, яка була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] (а.с. 14). Процесуальним законом з даного приводу визначено наступне. Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" від 31.03.1995 року за №5 при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або у паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Згідно листа ВСУ від 01.01.2012 року "Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення", коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте, сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved