Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом та уточнивши свої позовні вимоги, просить визнати [PERSON], [INFO], такою, що втратила право користування житловим будинком [ADDRESS] стягнути з відповідача на свою користь понесені нею витрати, пов'язані з оплатою судового збору. На обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що вона є власницею житлового будинку [ADDRESS]. Право власності зареєстроване Дніпродзержинським бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі №42 за реєстр.№ 6850 від 26.11.1993 р. Після придбання вказаного будинку вона разом із своєю сім'єю вселилася та зареєструвала своє місце проживання та проживання членів своєї сім'ї. Відповідачка [PERSON] ніколи не мешкала за вказаною адресою, неодноразово змінювала місце своєї реєстрації. Вона веде аморальний спосіб життя, місце її проживання не відоме. На даний момент між нею та відповідачкою склалися вкрай складні стосунки. З жовтня 2013 року відповідачка взагалі жодного разу не з'являлася за вказаною адресою, її особистих речей там немає. Вона зі свого боку не чинила дочці перешкод у користуванні будинком. Остання мала свій комплект ключів від нього. До теперішнього часу відповідачка з нею при зустрічі спілкуватися не бажає, про місце проживання не повідомляє. Відповідачка не приймає участі в утриманні будинку, не оплачує кошти за комунальні послуги. Наявність реєстрації відповідачки в будинку не дає їй можливості оформити житлову субсидію для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, оскільки немає можливості надати інформацію щодо доходів своєї доньки. Наявність реєстрації відповідачки в даному будинку змушує її оплачувати за неї комунальні послуги та унеможливлює оформлення житлової субсидії. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надала письмову заяву, в якій просить суд провести розгляд справи за її відсутності та за відсутності позивача, уточнені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином відповідно до вимог ст.ст.74-76 ЦПК України, про поважність причин неявки суд не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності не надала, з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не зверталась, а також не скористалась правом надання заперечень проти позову. Представник третьої особи - Дніпровського районного відділу у м. Дніпродзержинську Головного управління Департаменту міграційної служби України в Дніпропетровській області, в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи сповіщені належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв'язку з чим суд, з урахуванням згоди представника позивача, вважає за можливе провести заочний розгляд справи та вирішити справу у порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 24 вересня 1993 р. позивач [PERSON] придбала житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами під номером [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі - продажу від 24.09.1993 р., посвідченим державним нотаріусом Третьої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори Іванко Т.С., реєстр. № 1-37/9 (а.с.7-8). Право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами під номером [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] 26.11.1993 року Дніпродзержинським бюро технічної інвентаризації за реєстровим номером № 6850, що підтверджується реєстраційним надписом на договорі купівлі-продажу (а.с.8 об.). З матеріалів справи вбачається, що відповідач [PERSON] є дочкою позивача [PERSON] та з 10.12.1993 року зареєстрована в будинку [ADDRESS] що підтверджується довідкою, виданою квартальним комітетом № 6 Дніпровського району 10.09.2015 року, копією домової книги на житловий будинок [ADDRESS] (а.с.9, 11-14). Проте, відповідач [PERSON] не проживає за місцем своєї реєстрації, що підтверджується актом про не проживання від 10.09.2015 року, який складений сусідами позивача та відповідача по місцю їх реєстрації, а також затверджений начальником головою квартального комітету № 6 Дніпровського району Карнійчук О.А, і згідно якого відповідач в спірному будинку не проживає з жовтня 2013 року по теперішній час (а.с.10). За правилами ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК Української РСР члени сім'ї власника будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України", зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів. Визнання відповідача [PERSON] такою, що втратила право користування житлом у квартирі, є достатньою підставою для зняття її з реєстрації місця проживання в такому жилому приміщенні в порядку ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні". Таким чином, суд дійшов до висновку, що відповідач [PERSON] дійсно відсутня в будинку [ADDRESS] більше ніж один рік без поважних причин. Відсутність у відповідача інтересу до спірного будинку, як до приміщення, що потрібне їй для проживання, відсутність фактів створення відповідачу з боку позивача перешкод у проживанні в цьому будинку, достовірно встановлені судом у судовому засіданні. Враховуючи зазначені вище обставини та положення закону, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визнання відповідача такою, що втратила право користування житловим будинком, є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд вважає, що на підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 487,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved