Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Харківської міської ради, в якому просила зняти арешт з квартири [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що вона є власником квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності за заповітом після смерті [PERSON], померлого [INFO] року. При зверненні до нотаріуса позивачу стало відомо, що на квартиру за вказаною адресою накладено арешт в 1967 році РВК Комінтернівського району м. Харкова на підставі повідомлення номер 412, виданого 14.11.1967 року, власник - [PERSON]. Пізніше позивач звернулась до КП "БТІ" та їй стало відомо, що в 1967 року на місті розташованого на теперішній час багатоповерхового будинку знаходився одноповерховий будинок, який мав таку саму адресу, власником якого була [PERSON] та саме на цей будинок було накладено арешт. Вказаний одноповерховий будинок був знесений та на його місці побудований в 1970 році багатоповерховий будинок, однак арешт накладений в 1967 році знято не було. З огляду на викладене, позивач був вимушений звернувся до суду з даним позовом. Позивач до судового засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала до суду заяву в якій просила розглянути справу за її відсутності за участі її представника [PERSON] Представник позивача у судове засідання не з`явилася, надала до суду заяви, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила розглядати справу за її відсутності на підставі наявних в матеріалах справи доказів, не заперечувала проти ухвалення у справі заочного рішення. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час, день та місце розгляду справи повідомлений належним чином про причини неявки суду не повідомив. Зі згоди представника позивача, суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, за відсутності сторін на підставі наявних в матеріалах справи доказів, та ухвалити у справі заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на майно про реєстрацію права власності № 4863223 від 14.06.2013 року власником квартири [ADDRESS] є [PERSON], на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 14 червня 2013 року (а.с. 8, 23). Згідно до листа Комунального підприємства «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» № 1701435 від 09.07.2013 року, станом на травень 1953 року житловий будинок з надвірними будівлями по [ADDRESS] по праву власності було зареєстровано за [PERSON], на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 06.09.1949 року 1-й ХДНК, свідоцтва про право власності, виданого 1-й ХДНК. Земельна ділянка складала 1255 кв.м. на підставі рішення Комінтернівського РВК №12 від 05.05.1953 року. Надалі у липні 1967 року на підставі рішення Харківської міської ради депутатів трудящих ся від 17.06.1967 року № 267-16 було виділено земельну ділянку площею 3895 кв.м. для житлового будівництва та 20.02.1970 року заінвентаризовано житловий багатоквартирний будинок по [ADDRESS] загальною площею 5167,2 кв.м., житловою 2290,7 кв.м. за замовленням головного управління оптової та дрібнооптової торгівлі «КООППОСМЛТОРГ», збудований на місці трьох житлових будинків з надвірними будівлями [ADDRESS] (а.с. 9). Як вбачається з матеріалів інвентаризаційної справи № П-3-10213 на квартиру [ADDRESS] та інвентарної справи № 63232 на [ADDRESS], будинок [ADDRESS] введено в експлуатацію у 1970 році (а.с. 71-11, 116-121). Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження № 4864795 від 14.06.2013 року на квартиру за адресою: [ADDRESS], накладено заборону (а.с. 6). З інформації наданої Харківським обласним державним нотаріальним архівом № 757/01-21 від 18 березня 2014 року вбачається, що в справі № 2-39 "Реєстр для реєстрації заборон відчуження нерухомого майна" 20 листопада 1967 року виконано запис за № 26368 від про реєстрацію заборони відчуження майна, розташованого за адресою: [ADDRESS], що належало [PERSON]. Запис про обтяження виконано на підставі рішення №412 від 14 листопада 1967 року виконкому Комінтернівської Райради депутатів трудящих (а.с. 138). Згідно до Рішення виконкому Комінтернівської Райради депутатів трудящих № 412 «Про накладення заборони на будинковолодіння [ADDRESS], які не належать відчужуванню» від 14.11.1967 року, на підставі рішення Міськвиконкому № 267-17 від 17.06.1967 року бази «Кооппосилтога» була виділена земельна дільниця по [ADDRESS] для будівництва житлового будинку внаслідок чого виникла необхідність знесення індивідуальних будинків [ADDRESS] накладено заборону на будинковолодіння, які не належать відчужуванню Громадянці [PERSON], яка мешкає [ADDRESS] (а.с. 139). Згідно зі ст. 1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст.ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як по зверненню фізичної чи юридичної особи, в межах заявлених ними вимог на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у розгляді справи. У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч.2 ст. 319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Статтею 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Отже судом встановлено, що будинок [ADDRESS] в якому знаходиться спірна квартира було введено в експлуатацію у 1970 році, та що вказана заборона на відчуження квартири [ADDRESS],була накладена на квартиру [ADDRESS], що належала [PERSON], тобто на об'єкт нерухомості в неіснуючому на час розгляду справи будинку. Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обгрунтовані та підлягають задоволенню.

Outcome: approved