Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-09 00:00:00

Позивач [PERSON], звернулася до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя з позовом до [PERSON], яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього [PERSON], [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації, мотивуючи свої вимоги тим, що вона є наймачем квартири [ADDRESS] та зареєстрована в цій квартирі. В квартирі окрім неї зареєстровані [PERSON], її неповнолітній син [PERSON], які за місцем реєстрації не проживають з 2014 року, у зв'язку з тим, що виїхали до Російської Федерації, де до теперішнього часу і залишаються, та [PERSON], який за місцем реєстрації взагалі не проживав. Особистих речей відповідачі в зазначеній квартирі не мають. Наявність реєстрації відповідачів у помешканні створює для позивача додаткові витрати з оплати житлово-комунальних послуг. Вважаючи, що відповідачі втратили право користування вказаним житлом, просить визнати їх такими, та зобов'язати відділ громадянства, реєстрації та міграції фізичних осіб Лівобережного району міста Маріуполя, зняти відповідачів з реєстраційного обліку. Позивач [PERSON] у судове засідання з'явилася, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити позов повністю, проти ухвалення заочного рішення суду не заперечувала. Відповідачі [PERSON], яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього [PERSON], та [PERSON] повторно у відкрите судове засідання не з'явилися за невідомих суду причин, про час та місце слухання справи повідомлялися своєчасно та належним чином шляхом надіслання судових повісток за місцем реєстрації та публікацією судових викликів на офіційному веб-сайті "Судова влада". Представники третіх осіб: Служба у справах дітей по Лівобережному району Управління "Служба у справах дітей Маріупольської міської ради" у судове засідання не з'явилася, надала заяву у якій заперечувала проти задоволення позовних вимог. Треті особи [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили задовольнити позов. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, відповідно до ст. 280 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання відповідачів, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, не з*явилися в судове засідання без повідомлення причин та які не подали відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим, проте таким, що підлягає частковому задоволенню за наступних підстав. Як вбачається з довідки, виданої відділом реєстрації місця проживання фізичних осіб Департамент адміністративних послуг Маріупольської міської ради від 09.01.2019 року, за адресою: [ADDRESS] по теперішній час зареєстровано шість осіб: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Згідно копії особового рахунку [NUMBER] від 09.01.2019 року, у квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] - квартиронаймач, [PERSON] - дочка, [PERSON] - чоловік, [PERSON] - онук, [PERSON] - онучка. Проте допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON], які є сусідами позивача, пояснили, що відповідач [PERSON] та її син [PERSON] у 2014 році виїхали з квартири [ADDRESS] за межі України, після чого більше в квартирі не проживають. Відповідач [PERSON] приїжджав в гості до позивачки один раз, більше його ніхто не бачив. Статтею 71 Житлового кодексу України передбачений шестимісячний строк, протягом якого за тимчасовою відсутністю членів сім'ї наймача за ними зберігається жиле приміщення. У випадку відсутності за поважних причин понад шість місяців цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Даною нормою матеріального закону, крім того, передбачений перелік випадків зберігання жилого приміщення понад встановлений строк. Зважаючи на вимоги ст. 72 ЖК України особа може бути визнана в судовому порядку такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок її відсутності понад встановлені ст. 71 ЖК України строки. Як роз'яснено у п. 10 Постанови пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового Кодексу України», у справах про визнання наймача або члена його сім ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК), необхідно з'ясувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. На підставі ч. 1 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Згідно із ч. 2 ст. 29 ЦК України, фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. За ч. 4 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає. Суд при цьому враховує, що фактично протягом декількох років у спірній квартирі [ADDRESS] ані відповідачі [PERSON], [PERSON], ані її малолітня дитина, [PERSON], не мешкають без поважних причин. Також суд зауважує, що оскільки малолітня дитина, [PERSON], [INFO], не мешкає у спірній квартирі, то місцем проживання дитини є те місце, де дитина мешкає разом зі своєю матір'ю, [PERSON], або ж зі своїми батьками, на яких саме й покладається обов'язок щодо забезпечення належних житлових умов дітям. Таким чином, внаслідок втрати [PERSON] права на користування спірним житлом, право на його користування також втратила й дитина відповідача, [PERSON], який мешкає разом із нею. З огляду на викладене, на підставі аналізу зібраних по справі доказів, суд вважає можливим задовольнити позов в частині визнання відповідачів такими, що втратили право користування спірною квартирою. Крім того, у позовній заяві позивач [PERSON] просила суд зобов'язати відділ громадянства, реєстрації та міграції фізичних осіб Лівобережного району міста Маріуполя, зняти відповідачів з реєстраційного обліку за адресою: [ADDRESS]. Статтею 7 закону «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Отже, зі змісту даного нормативно-правового акта вбачається, що рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням за законом є самостійною підставою для зняття особи з реєстраційного обліку місця проживання, тому вирішення питання щодо зняття відповідачів з реєстраційного обліку у спірній квартирі, не входить до компетенції суду, отже позовні вимоги [PERSON] в цій частині - не підлягають задоволенню.

Outcome: partial