Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-18 00:00:00

Позивач [PERSON] предявила до суду позов до відповідача [PERSON] про збільшення розміру аліментів, у якому просила збільшити розмір аліментів, які стягуються із відповідача на її користь на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO] шляхом стягнення з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 2500 гривень, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, з дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що згідно рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 жовтня 2018 року з відповідача [PERSON] на її користь стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO] в розмірі 972 гривень, щомісячно. Однак, на даний час, вказана сума аліментів є недостатньою для належного утримання неповнолітньої дочки. При цьому вказує, що вона ([PERSON]М.) поносить значні витрати на оплату занять з танців, музики, англійської мови та плавання, які відвідує дитина. З цих підстав, покликаючись на збільшення на законодавчому рівні прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, просить позов задовольнити, стягнувши з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO] у розмірі 2500 гривень, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, з дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття. 18 квітня 2019 року від відповідача [PERSON] надійшов до суду відзив на\~позов, у якому відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог, покликаючись на те, що рішенням суду від 18 жовтня 2018 року вже збільшено розмір аліментів, які стягуються з нього на користь позивача на неповнолітню дочку [PERSON]. Вказане рішення ним виконується. При цьому, вважає, що після збільшення розміру прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку виконавча служба автоматично здійснює індексацію вказаної суми і на даний час ним сплачуються аліменти у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Також зазначає, що на даний він не працевлаштований, має лише непостійний заробіток, однак не ухиляється від свого обовязку щодо утримання неповнолітньої дочки, а тому і він, і його матір регулярно допомагають дитині. З цих підстав вважає, що посилання позивача на несення нею непосильних витрат на утримання дочки є безпідставними, а тому, у задоволенні позовних вимог просить відмовити. У судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, попередньо подала до суду заву про розгляд справи за її відсутності згідно якої позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Також, у судове засідання не зявився представник позивача адвокат [PERSON], подавши заяву про розгляд справи за його відсутності, у якій вказав , що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявився, про причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи до суду не подавав. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 лютого 2019 року провадження у зазначеній справі було відкрито, та справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін. Клопотань від учасників справи про розгляд справи у поряду загального позовного провадження до суду не надходило. За вказаних обставин, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. Судом установлено: Згідно свідоцтва про народження серії 1-ИД № 118430, виданого 16 червня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України, [PERSON] народилася 01 червня 2010 року, про що складено актовий запис №1369 відділу реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України. Батьками [PERSON] у вказаному свідоцтві про народження зазначені: [PERSON] - батько та [PERSON] мати. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 травня 2011 року стягнуто з [PERSON] в користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 600 гривень щомісячно, починаючи із 16 грудня 2010 року до досягнення дитиною повноліття. \~ \~ \~ \~ Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 жовтня 2018 року задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про зміну розміру аліментів та ухвалено: змінити розмір стягуваних аліментів, визначений рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 травня 2011 року та стягувати з [PERSON] в користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 972,00 гривень, але не менше 50 (пятдесяти) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з врахуванням індексації, щомісячно, починаючи з дня набрання рішення суду законної сили, і до досягнення дитиною повноліття. Неповнолітня дочка сторін [PERSON], [INFO] зареєстрована та проживає разом із матірю (позивачем по справі) [PERSON] за адресою: м. Тернопіль, вул. Вербицького, 10/115, що стверджується довідкою №158 виданою 21 січня 2019 року ПП «Люкс». Як убачається із довідки №13/03 виданої 22 січня 2019 року Тернопільською загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів №23 Тернопільської міської ради Тернопільської області, [PERSON] навчається у 3-Г класі Тернопільської [PERSON] ступенів №23 Тернопільської міської ради Тернопільської області. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, виходячи із наступного. Статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом ст. 141 Сімейного кодексу України батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно із ч. 3 ст. 18 \~ \~ \~ \~1 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За положеннями ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" № 3 від 15.05.2006 року відповідно до ст. 192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них… У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Згідно ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» установлено, що у 2019 році прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. Згідно із ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Положеннями статті 8 Закону України Про охорону дитинства передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідачем [PERSON] не надано суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження викладених ним у відзиві обставин, а також доказів щодо його майнового становища, відсутності у нього постійного місця роботи та доходів. Разом із цим, суд звертає увагу на те, що відповідач [PERSON], будучи здоровою працездатною особою, зобовязаний виконувати свої батьківські обовязки по утриманню неповнолітньої дочки, як це передбачено статтею 180 Сімейного кодексу України, а тому відсутність у відповідача офіційного доходу не звільняє його від обовязку належно утримувати свою неповнолітню дочку. Проаналізувавши встановлені обставини справи, з метою забезпечення прав неповнолітньої дочки сторін на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, суд приходить до переконання, що позовні вимоги є підставними та підлягають до часткового задоволення, шляхом стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] аліментів на неповнолітню дочку [PERSON], [INFO] у сумі 1500 гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. При визначенні розміру аліментів, суд враховує, що обовязок щодо утримання дітей покладається рівною мірою на обох батьків. Разом із цим, вимога позивача про стягнення з відповідача аліментів, починаючи з моменту предявлення позову до суду не підлягає до задоволення з огляду на наступне. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" № 3 від 15.05.2006 року відповідно до ст. 192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них… У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Таким чином, визначений судом розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача на неповнолітню дочку [PERSON], 01 червня 2010 року слід стягувати з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Вимогами ст.141 ЦПК України передбачено, що судові витрати, повязані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі наведеного та

Outcome: partial