Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] та просить визнати за нею право власності на одноповерховий житловий будинок з надвірними господарськими будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS], згідно Технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виготовленого ФОП [PERSON] станом на 17 жовтня 2018 року, як за спадкоємцем за заповітом після смерті її баби [PERSON], яка померла [INFO]. Свої вимоги мотивує тим, що після смерті її баби [PERSON] залишилось спадкове майно, а саме: житловий будинок з надвірними господарськими будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS]. Вона є спадкоємцем по заповіту. Однак отримати свідоцтво про право на спадщину вона не змогла, так як відсутні правовстановлюючі документи, які підтверджують належність будинку померлій. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав. Відповідач в судове засідання не з'явилася, подавши до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов визнає. Суд проводить підготовче засідання у відсутності учасників справи та відповідно до частини 3 статті 200 Цивільного процесуального кодексу України вважає за можливе за його результатами ухвалити рішення, оскільки відповідач визнала позов. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи та встановивши, що вимоги позивача не зачіпають інтереси третіх осіб, а прийняте рішення суду не суперечить вимогам чинного законодавства, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити з таких підстав. Згідно архівної довідки №788/01-24, виданої Рівненським обласним державним нотаріальним архівом вбачається, що після смерті [PERSON] заведена спадкова справа №23/2014. 12 лютого 2014 року із заявою про прийняття спадщини звернулася онука померлої [PERSON]. Свідоцтво про право на спадщину не видавалось у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів (а.с.21). Як вбачається із свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.4) [PERSON] померла [INFO], про що зроблено відповідний актовий запис за №25. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді майна та майнових прав, до складу якої у відповідності до статті 1218 Цивільного кодексу України входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились у зв'язку з його смертю. Судом встановлено, що за життя [PERSON] фактично належав житловий будинок з надвірними господарськими будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS], що підтверджується випискою з погосподарської книги, виданою Мочулищенською сільською радою Дубровицького району Рівненської області №931 від 11 жовтня 2018 року (а.с.12). Згідно довідки №932 від 11 жовтня 2018 року, виданої виконавчим комітетом Мочулищенської сільської ради Дубровицького району Рівненської області вбачається, що [PERSON], яка померла [INFO] була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS]. На день смерті була зареєстрована та проживала одна (а.с.13). Згідно пункту 1.1 Інструкції з ведення погосподарського обліку в сільських, селищних та міських радах від 11 травня 2005 року за №487\\10767, здебільшого голова домогосподарства є власником житлового будинку і\\або земельної ділянки. Однак, процедуру державної реєстрації права власності на нерухоме майно визначено Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року №703. Постановою Кабінету Міністрів від 05 серпня 1992 року №449 встановлено, що порядок прийняття в експлуатацію об'єктів недержавного замовлення визначається Радою Міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями за погодженням з Держбудом. Тобто, до 05 серпня 1992 року не передбачалася процедура введення приватних будинків в експлуатацію з метою подальшого оформлення права власності. У відповідності до частини 4 статті 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень", права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що спірний житловий будинок збудований в 1947 році, і цивільне законодавство, що діяло в той час, не передбачало обов'язкової реєстрації речових прав на житловий будинок. У зв'язку з викладеним, [PERSON] набула право власності на житловий будинок [ADDRESS], хоча і не здійснила його державної реєстрації. В даний час реєстрація права власності на житловий будинок за [PERSON] є неможливою, оскільки її цивільна правоздатність та право власності на майно припинились з часу смерті особи, як це передбачено статтями 25, 346 Цивільного кодексу України. Як вбачається із заповіту, посвідченого 05 січня 2007 року (а.с.5) [PERSON] все своє майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося і взагалі все те, на що вона за законом матите право і що буде належати їй на момент смерті, заповіла своїй онуці [PERSON], [INFO]. Згідно копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] вбачається, що після державної реєстрації шлюбу, позивачу присвоєно прізвище чоловіка "[PERSON]" (а.с.8). Відповідно до заяви відповідача [PERSON] вбачається, що остання відмовилася від прийняття спадщини після смерті її матері [PERSON] (а.с.22). Відповідно до статті 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до статті 392 Цивільного кодексу України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюються або не визнається іншою особою. За таких підстав, суд переконується в тому, що [PERSON] згідно норм спадкового права, стала власником спадкового майна померлої і набула право власності на нього.

Outcome: approved