Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, яким просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] . зареєстрований 30.07.2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Фрунзенського районного управління юстиції, актовий запис №248. Від шлюбу мають спільних неповнолітніх дітей, синів [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] нароження, та дочку [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позову зазначила, що підставою звернення із заявою про розірвання шлюбу є те, що між позивачем та відповідачем відсутнє взаєморозуміння та спільні погляди на шлюб та життя. За час спільного проживання між подружжям виникали конфлікти та сварки, у тому числі у присутності дітей. Вказує, що шлюб існує формально і подальше його збереження суперечить її інтересам, інтересам дітей та соціально-моральним нормам. Взаємні стосунки як подружжя, спільне веденння побуту припинились з листопада 2020 року, вважає неможливим відновлення шлюбно-сімейних стосунків. У судове засідання позивач не з`явилась, повідомлялась про дату та час слухання справи своєчасно та належним чином. Через канцелярію суду позивач надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд шлюб розірвати. Після розірвання шлюбу просить залишити прізвище " [PERSON] ". Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений заздалегідь та належним чином, проте від відповідача до суду надійшла заява, зі змісту якої вбачається, що він не заперечує проти розірвання шлюбу, просить позов задовольнити та розглянути справу за його відсутності. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Від учасників провадження не надійшло заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони уклали шлюб 30.07.2004 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Фрунзенського районного управління юстиції м. Харкова, актовий запис №284 (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 30.07.2004). Від шлюбу сторони мають спільних неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження [NUMBER] від 03 листопада 2004 року народження, видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Фрунзенського районного управління юстиції в місті Харкові, актовий запис №685, де батьками вказані сторони), [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 04.10.2012 року, видане Сіннянською сільською радою, актовий запис №04, де батьками вказані сторони) та [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 18.07.2008 року, видане Фрунзенським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис №539). Згідно ст.51 Конституції України та ст.24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. За приписами ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. Згідно ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За письмовою заявою позивача, суд зазначає про вибір прізвища позивача, яка просить після розірвання шлюбу залишити їй прізвище " [PERSON] ". Таким чином, зважаючи, на те, що сторони близько року сімейних стосунків не підтримують спільного господарства не ведуть, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам їх дитини, а тому суд вважає, що шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved