Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-24 00:00:00

В лютому 2015 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - Банк) звернулося до суду з позовом до [PERSON] , в якому після уточнення позовних вимог ставиться питання про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 11207,09 грн. та судових витрат по справі. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що між Банком та відповідачем 24.01.2008 року був укладений кредитний договір б/н, відповідно до умов якого Банк надав позичальнику кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Взяті на себе зобов'язання, відповідно до умов кредитного договору, Банк виконав у повному обсязі. Проте, відповідач, незважаючи на це, порушив його, оскільки, своєчасно не погашав кредит та не сплачував проценти за користування ним, внаслідок чого станом на 31.12.2014 року утворилася заборгованість по кредитному договору в розмірі 11207 грн. 09 коп., яка складається з : · заборгованості за процентами в розмірі 9856 грн.77 коп.; · нарахованої пені за порушення умов договору в розмірі 1350 грн. 32 коп. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, наполягав на їх задоволенні. Відповідач у судове засідання не з'явився. Про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. Суд вважає за необхідне ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача в заяві на адресу суду не заперечував проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, суд прийшов до наступного. Зокрема, судом встановлено, що між Банком та відповідачем 24.01.2008 року був укладений кредитний договір б/н, відповідно до умов якого Банк надав позичальнику кредитні кошти в сумі 500 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Також сторони узгодили інші його умови. Рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 01 листопада 2011 року з відповідача на користь банку стягнуто заборгованість за вищевказаним кредитним договором в розмірі 15941 грн.84 коп. , з яких 7524 грн.25 коп. - заборгованість за кредитом; 6364 грн. 12 коп. - заборгованість за відсотками; 1056 грн.24 коп. - нарахована пеня за прострочку виконання зобов'язань за договором. Як встановлено в судовому засіданні заборгованість за вищевказаним кредитним договором відповідачем не погашена. Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язання - правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно з ч.2 ст.509 ЦК України зобов'язання виникають із підстав, установлених ст.11 цього Кодексу, зокрема: договорів та інших правочинів. Зобов'язання перестає діяти в разі його припинення з підстав, передбачених договором або законом ч.1 ст.598 ЦК України). Такі підстави зазначені в ст. ст.599,600,601,604-609 ЦК України, які не передбачають таку підставу припинення зобов'язання як ухвалення судом рішення про задоволення вимог кредитора. Відповідно до наведеного та ст.599 ЦК України за відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином. Належним виконанням зобов'язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання. Отже, саме по собі ухвалення судом рішення про задоволення вимог кредитора, виконання якого не проведено, не припиняє зобов'язальних правовідносин сторін договору й не звільняє боржника від виконання передбаченого договором зобов'язання. За такого, позивач має право на отримання процентів за користування кредитом та пені, передбачених договором за несвоєчасне виконання зобов'язання за період з 31.05.2011 року по 31.12.2014 року (в межах заявлених вимог). Так, матеріали справи вказують на те, що дійсно за вказаний період у відповідача перед позивачем рахується заборгованість за процентами в розмірі 9856 грн. 77 коп. Обумовлений розрахунок заборгованості, відповідно до ст. 60 ЦПК України, не спростовано. Також в матеріалах справи відсутні жодні докази, що б спростували доводи банку щодо наявності та розміру боргу, докази щодо повного або часткового погашення відповідачем вказаної заборгованості, а також докази щодо наявності передбачених законом чи договором підстав, які б повністю, частково або тимчасово звільняли позичальника від виконання взятих на себе зобов'язань. В той же час положення ч. 3 ст. 10, ст. 60 ЦПК України вказують на обов'язок кожної сторони довести належними доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Крім того, позивачем за порушення виконання зобов'язання нарахована пеня, нарахування якої передбачено Умовами та правилами надання споживчого кредиту фізичним особам, що затверджені наказами ПАТ КБ "ПриватБанк" від 13.09.2007 р. № СП-2007-299 а також "Тарифами Банку" та розмір її станом на 31.12.2014 року становить 1350 грн.32 коп. Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України з відповідача також підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved