Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася з вищевказаним позовом до Горохівської міської ради Горохівського району Волинської області, зазначаючи у позовній заяві про те, що [INFO] померла [PERSON], після смерті якої залишилося спадкове майно, а саме квартира [ADDRESS]. [PERSON] залишила заповіт на користь позивача. Однак у вищевказаному заповіті було невірно зазначено номер квартири, а саме замість № 3 вказано № 1. Через розбіжність в нумерації квартири, зазначеної в заповіті та у правовстановлюючих документах спадкодавця, нотаріальна контора відмовила позивачу у видачі їй свідоцтва про право на спадщину на це майно, а тому позивач просила визнати за нею право власності на вищевказану квартиру в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] У судове засідання представник відповідача - Горохівської міської ради Горохівського району Волинської області не з'явився, хоча належним чином та вчасно був повідомлений про день, час та місце розгляду справи. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала повністю, ствердила факти, наведені в позовній заяві. Заслухавши пояснення позивача, свідків, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд вважає, що даний позов підлягає до задоволення повністю. Як вбачається із свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 04 березня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Горохівського районного управління юстиції Волинської області (а.с.4), [INFO] у м.Горохів Горохівського району Волинської області померла [PERSON] і після її смерті відкрилася спадщина. Згідно з ч.1 ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно ч.1 ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з ч.1 ст.1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. При житті [PERSON] заповіла належну їй квартиру [ADDRESS], [PERSON], що вбачається із заповіту, посвідченого 24 червня 2010 року Горохівською державною нотаріальною конторою (а.с.5), який в подальшосму не скасовувався та не змінювався, що стверджується інформаційною довідкою із реєстру заповітів та спадкових договорів № 42582770 від 24 грудня 2015 року, виданою Горохівською державною нотаріальною конторою (а.с.29-30). Матеріалами спадкової справи № 292/2015, заведеної 10 серпня 2015 року Горохівською державною нотаріальною конторою після смерті [PERSON] (а.с.31-37), стверджується, що крім [PERSON], із заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] до нотаріальної контори ніхто не звертався. Як вбачається із письмового роз'яснення Горохівської державної нотаріальної контори від 25 серпня 2015 року (а.с.13), [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на квартиру, яка знаходиться в [ADDRESS], у зв'язку з розбіжністю в нумерації квартири, зазначеної в заповіті та у правовстановлюючих документах спадкодавця. Як вбачається із технічної документації на квартиру, яка знаходиться в [ADDRESS] (а.с.9-11), вищевказана квартира має площу 37,5 кв.м. Із свідоцтва про право власності на житло [NUMBER], виданого 31 січня 2006 року Горохівською міською радою Горохівського району Волинської області (а.с.50), витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно № 25173687, сформованого 29 січня 2010 року комунальним підприємством "Волинське обласне бюро технічної інвентаризації" (а.с.51), вбачається, що [PERSON] та [PERSON] на праві приватної спільної часткової власності належить по 1/2 частині квартири [ADDRESS]. Із свідоцтва про право на спадщину за законом Р.№ 1-156, виданого 05 березня 2010 року Горохівською державною нотаріальною конторою (а.с.52), витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 25725401, сформованого 30 березня 2010 року комунальним підприємством "Волинське обласне бюро технічної інвентаризації" (а.с.53), вбачається, що [PERSON] успадкувала після померлого [PERSON] 1/2 частину квартири [ADDRESS]. Отже, судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. Згідно довідки № 193 від 12 серпня 2015 року, виданої Горохівською міською радою Горохівського району Волинської області (а.с.7), [PERSON] була зареєстрована та проживала до [INFO] у [ADDRESS], одиноко. В судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] ствердили, що [PERSON] була власником квартири [ADDRESS], а зазначена в заповіті квартира № 1 останній ніколи не належала. Оскільки зазначена в складеному [PERSON] заповіті квартира № 1 ніколи останній не належала, а тому допущена посадовою особою Горохівської нотаріальної контори помилка в нумерації квартири, на думку суду, не може впливати на волевиявлення спадкодавця та мети правочину, який ніким не оспорюється. Відповідно до ч.ч.3, 4 ст.213 ЦК України при тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів. Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає змоги з'ясувати зміст окремих частин правочину, їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін. Якщо за правилами, встановленими частиною третьою цієї статті, немає можливості визначити справжню волю особи, яка вчинила правочин, до уваги беруться мета правочину, зміст попередніх переговорів, усталена практика відносин між сторонами, звичаї ділового обороту, подальша поведінка сторін, текст типового договору та інші обставини, що мають істотне значення. Отже, судом встановлено, що позивач [PERSON], як спадкоємець померлої [PERSON] за заповітом, має право на спадкування її майна, і хоча у складеному спадкодавцем заповіті невірно вказаний номер належної останній квартири, однак із врахуванням волевиявлення спадкодавця та мети правочину суд визнає за позивачем право власності на квартиру [ADDRESS], після померлої [INFO] [PERSON].

Outcome: approved