Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-25 00:00:00

Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради в інтересах малолітнього [PERSON] звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова із позовом до [PERSON] , третя особа - [PERSON] , в якому просить суд відібрати малолітнього [PERSON] , [INFO] , від його матері [PERSON] , не позбавляючи її батьківських прав; передати малолітню дитину його батькові [PERSON] на подальше виховання та проживання з ним. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що малолітній [PERSON] , [INFO] , перебуває на обліку Служби у справах дітей, як дитина, що опинилася в складних життєвих обставинах. Батьками дитини є [PERSON] , яка виховує малолітнього сина [PERSON] та [PERSON] , який проживає окремо, з матір`ю дитини розлучений та не має змоги брати участь у вихованні дитини, тому що мати дитини не надає йому такої можливості. [PERSON] ухиляється від виконання обов`язків з надання освіти дитині, [PERSON] не відвідує заняття в школі, оскільки його мати не дозволяє йому іти до школи, весь час ховає дитину, не надає можливості обстежити умови проживання дитини. З вересня 2017 за медичною допомогою до поліклініки не зверталася. Адміністрація Харківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 40 Харківської міської ради Харківської області постійно інформує Службу у справах дітей щодо не відвідування [PERSON] школи. Управління освіти адміністрації Індустріального району Харківської міської ради просить вжити необхідних заходів з метою запобігання пропуску навчальних занять [PERSON] 18 грудня 2018 року на засіданні Комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Харківської міської ради було прийнято рішення про доцільність відібрання малолітнього [PERSON] від матері [PERSON] без позбавлення батьківських прав. Посилаючись на вказані обставини, а також на вимоги ст. 170 Сімейного кодексу України, Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради просив відібрати дитину від матері без позбавлення батьківських прав та передати її батькові [PERSON] на подальше виховання та проживання з ним. В судове засідання представник позивача не прибула, надала заяву з проханням розглядати справу без її участі, підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідачка в судове засідання не прибула, про день та час розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином, про причини неявки суду не повідомила, відзив на позовну заяву не надала. [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, в своїх письмових поясненнях проти задоволення позовних вимог не заперечував. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, перевіривши обставини у справі, суд вважає необхідним позов задовольнити повністю, виходячи з наступного. Ухвалою суду від 05.03.2019 року провадження у справі відкрито, справа розглядається за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 06.05.2019 року справа призначена до судового розгляду по суті. Судом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] (копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] , а.с. 8). Листом Центру соціальних служб для сім`ї та молоді Індустріального району м. Харкова від 26 лютого 2018 року № 198 було повідомлено, про те, що Спеціалістами Центру неодноразово було відвідано [PERSON] за адресою місця проживання з метою здійснення оцінки потреб дитини та сім`ї. На момент відвідування двері ніхто не відчинив, але було видно, що в будинку хтось проживає та горить світло. Спеціалістами залишались запрошення до Центру, однак до теперішнього часу ніхто не звертався. (а.с. 17). Управлінням освіти адміністрації Індустріального району Харківської міської ради 03.09.2018 року направлено звернення до Служби у справах дітей по Індустріальному району Харківської міської ради з проханням вжити необхідних заходів з метою запобігання пропуску навчальних занять [PERSON] . Посилалися, що під час відвідування представниками закладу освіти місця проживання учня, його матір [PERSON] двері не відчиняє, хоча сусід повідомив, що вона перебуває вдома та періодично він її бачить. (а.с. 15). Листом Служби у справах дітей по Індустріальному району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради від 30.10.2018 року повідомлено відповідача про те, що Службою готуються матеріали на забезпечення позовної заяви щодо відібрання малолітнього [PERSON] , [INFO] , у матері [PERSON] , оскільки з початку навчального року малолітній [PERSON] не приступив до навчання, [PERSON] не допускає нікого до свого житла, на запрошення Служби у справах дітей не реагує та роз`яснено їй право на звернення для отримання додаткової консультації до Служби у справах дітей за місцем проживання (а.с. 9). За змістом статті 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2 - 5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Відібрання дитини у батьків є винятковою санкцією за невиконання батьківських обов`язків. Підставою для відібрання дитини від батьків є: 1) ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 2) жорстоке поводження з дитиною; 3) хронічний алкоголізм або наркоманія; 4) експлуатація дитини, примушення її до жебракування та бродяжництва; 5) інші випадки, якщо залишення дитини у батьків є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. В абзаці 2 пункту 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року № 3 судам роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно із ч.1 ст. 152 СК України, право дитини на належне батьківське виховання, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Частиною 4 ст. 155 СК України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п.8 Постанови КМУ від 24.09.2008 р. № 866 «Про питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини» визначено, що у разі, якщо виникла безпосередня загроза життю або здоров`ю дитини, орган опіки та піклування, якому стало відомо про це, приймає рішення про негайне відібрання дитини у батьків або осіб, які їх замінюють. При винесенні вказаного рішення суд враховує положення ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради УРСР № 789-ХХІІ від 27 лютого 1991 року, в яких зазначено, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дітей. Згідно зі ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства ", кожна дитина має право рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно Висновку від 26.12.2018 року вих. № 822 Департамент Служб у справах дітей ХМР, як представник органу опіки та піклування, вважає за доцільне відібрати дитину від матері [PERSON] , без позбавлення останньої батьківських прав (а.с. 5-6). [PERSON] заявою від 04.09.2019 року № Д-172/02-23/19 повідомив Службу у справах дітей по Індустріальному району, що на даний час його син [PERSON] , [INFO] , проживає разом із ним. Таким чином, враховуючи, що відповідачка ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання сина - [PERSON] , [INFO] , суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги та відібрати малолітнього [PERSON] , [INFO] від його матері [PERSON] , не позбавляючи її батьківських прав та передати малолітню дитину його батькові [PERSON] на подальше виховання та проживання з ним. При цьому, суд вважає за необхідне роз`яснити [PERSON] , що вона не позбавлена можливості звернутися до суду з заявою про повернення їй дитини, якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 170 Сімейного кодексу України. Питання про судові витрати, суд вирішує відповідно до положень ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved