Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати недостовірною та такою, що порочить і принижує честь, гідність та ділову репутацію позивача, а саме інформацію, поширену на початку липня 2019 року [PERSON] у соціальній мережі «Facebook» на сторінці « [INFO] мовою оригіналу) « [PERSON] [INFO] старий, а кладе там де вже асфальт був». Крім того, позивач просить зобов`язати [PERSON] не пізніше 10 днів після набрання рішенням законної сили особисто спростувати поширену ним на початку липня 2019 року в соціальній мережі «Facebook» на сторінці « [INFO] мовою оригіналу) « [PERSON] [INFO] Бо [INFO] старий, а кладе там де вже асфальт був», вказаного вище змісту, при цьому, текст спростування не повинен містити редагувань, зауважень, заперечень, коментарів, тлумачень, думок від імені [PERSON] , спростування повинно мати посилання на номер цивільної справи, дату проголошення судового рішення, суд, який постановив рішення, а також мати заголовок такого змісту «Спростування недостовірної та негативної інформації стосовно [PERSON] ». В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказує, що на початку липня 2019 року мешканець міста Олександрія, Кіровоградської області [PERSON] , будучи зареєстрованим у соціальної мережі «Facebook» під нікнеймом « [INFO] , на зазначеній сторінці виклав наступну публічну інформацію (мовою оригіналу): « [PERSON] - найбільше [INFO] . Бо переварює старий, а кладе там де вже асфальт був». Як зазначено у Академічному тлумачному словнику української мови в 11 томах (том 1, 1970, стор. 414) термін викрадати має значення як-от: забирати потай кого-, що- небудь у когось, звідкись. З огляду на значення даного терміну, позивач вважає, що [PERSON] у цій публікації, донесеній через соціальну мережу «Facebook» до невизначеного кола читачів, прямо та безапеляційно вказує на те, що позивач, [PERSON] , обіймаючи посаду Олександрійського міського голови займається розкраданням коштів, виділених на асфальтування дорожнього покриття у місті Олександрія Кіровоградської області. При цьому користувачі соціальної мережі «Facebook» (читачі даної інформації), розуміють, що розкрадання бюджетних коштів передбачених на ремонт доріг у місті є кримінально караним діянням забороненим, зокрема, статтею 191 Кримінального кодексу України (привласнення, розтрата майна або заволодіння ним шляхом зловживання службовим становищем). Таким чином, позивач вважає, що [PERSON] звинуватив його у вчиненні кримінального правопорушення корупційної спрямованості, вказана інформація сприймається мешканцями м. Олександрія негативно, а відтак відповідач розповсюдив інформацію яка принижує честь та гідність позивача, адже є недостовірною та негативною. Позивач також звернув увагу, що в оспорюваних висловлюваннях [PERSON] не вживаються такі мовно-стилістичні засоби як гіперболи, алегорії, сатира, оспорювані висловлювання не містять оцінних слів або словосполучень, оспорювані висловлювання не містять порівнянь, та окрім цього, вказані висловлювання, не є критикою або оцінкою дій, які є обов`язковою ознакою оціночних суджень відповідно до ст. 30 Закону України «Про інформацію». Відтак інформація розповсюджена [PERSON] , з огляду на характер викладу інформації є фактичним та категоричним твердженням, а не оціночним судженням, тому є негативною, та недостовірною. У зв`язку із викладеним позивач вважає, що [PERSON] , поширив серед невизначеного кола осіб, недостовірну, негативну інформацію про нібито вчинення ним (позивачем) корупційних злочинів, яка ганьбить його честь та гідність та ділову репутацію. Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 04.09.2019 року задоволено заяву про самовідвід судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області Нероди Л.М. по вказаній справі. Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 09.09.2019 року позовну заяву залишено без руху, позивачеві надано строк для усунення недоліків позовної заяви. Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 08.11.2019 року у справі відкрито провадження, розгляд справи вирішено проводити в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 10.02.2020 року закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду. В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, через канцелярію суду представник позивача подав заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив. Відповідач [PERSON] надав через канцелярію суду відзив на позовну заяву, у якому просив відмовити у задоволенні позову [PERSON] в повному обсязі. У відзиві відповідач зазначив, що висловлена ним у соціальній мережі Facebook теза, спростування якої вимагає [PERSON] , була розміщена не на його сторінці у соцмережі, а надана як відповідь абоненту, зареєстрованому під іменем «Lesya Reva», у приватній бесіді. Фактично сам позивач, звернувшись до суду, довів зазначене висловлювання до значно більшого кола осіб, ніж він. Крім того, відповідач зазначив, що [PERSON] жодним чином не доведено, що оспорюване ним висловлювання стосується саме його, а тим більше зачіпає його честь, гідність та ділову репутацію як міського голови та почесного громадянина міста. Позивач вважає, що за відсутності належних та допустимих доказів того, що оприлюднене ним у соціальній мережі Facebook висловлювання стосувалося саме Олександрійського міського голови [PERSON] , а не будь-якої іншої особи із прізвищем (прізвиськом) [PERSON] , заявлені позовні вимоги не можуть бути задоволені. Більше того, оспорюване позивачем висловлювання вирване з контексту, що не дає змоги розкрити зміст його бесіди із абонентом, зареєстрованим під іменем «Lesya Reva», та, відповідно, надати йому юридичну оцінку. Крім того, відповідач зазначає, що буквальне (фактичне) розуміння висловлювання: « [PERSON] найбільше краде на асфальті...» означає, що особа на прізвище (прізвисько) [PERSON] , щось краде, перебуваючи в цей час на асфальті, а твердження позивача з даного приводу є його особистим довільним сприйняттям зазначеного висловлювання. Відповідач вказує, що оскільки його висловлювання не містило фактичних даних, його можна розцінювати виключно як його оціночні судження. При цьому, з урахуванням того, що матеріали справи не містять доказів того, що вони стосувалися діяльності Олександрійського міського голови [PERSON] , висловлені вони по відношенню до невідомої особи. Позивач [PERSON] надав до суду відповідь на відзив, у якій зазначив, що доводи відповідача є його особистим помилковим тлумаченням норм законодавства. Так, за змістом правової позиції викладеної у постанові Верховного Суду від 21 березня 2019 року (справа № 368/655/17) юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: зокрема: поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб. Отже якщо зазначена інформація була доведена до відома навіть однієї особи (зареєстрованої під нікнеймом «Lesya Reva»), про що відповідач сам стверджує, то це вже є фактом розповсюдження інформації. При цьому дана інформація була розповсюджена у соціальній мережі «Facebook тобто у вільному доступі, адже вона іншим чином не стала би відома йому (позивачеві) як користувачі даної мережі. Щодо твердження [PERSON] про те, що спростовувана ним інформація стосується іншої особи на прізвище [PERSON] , позивач зазначає, що це є намагання відповідача уникнути відповідальності. Натомість, зі змісту усього тексту відповідача у соціальній мережі «Facebook», стає зрозумілим, що вказана публікація стосується саме його (позивача) як Олександрійського міського голови [PERSON] , а не іншої особи. Також, у відповіді на відзив позивач вказав, що відповідач жодних доказів на підтримку свого твердження, що негативна недостовірна інформація стосується не [PERSON] а іншої особи, не надав, що можна розцінити як недоведення тих обставин, на які посилається у відзиві відповідач. Інше твердження про те, що буквальне розуміння спірного висловлювання означає, що особа на прізвище [PERSON] , щось краде перебуваючи в цей час на асфальті, є відверто нісенітницею та суперечить другому реченню тексту поширеному відповідачем соціальній мережі «Facebook», а саме: (мовою оригіналу) « [INFO] переварює [INFO] , а кладе там де вже асфальт був». На думку позивача, зазначена фраза дає всі підстави стверджувати, що відповідач має на увазі вчинення розкрадання бюджетних коштів передбачених на ремонт доріг у місті, а це є кримінально караним діянням забороненим, зокрема, статтею 191 Кримінального кодексу України (привласнення, розтрата майна або заволодіння ним шляхом зловживання службовим становищем). В будь якому іншому випадку використання фрази «краде» незалежно від контексту є негативною інформацією, адже свідчить про порушення кимось юридичних (заборонених Кримінальним кодексом України або Кодексом України про адміністративні правопорушення) та моральних норм. Також, позивач зазначив, що аргумент відповідача про те, що спірне висловлювання не є фактичним твердженням, а є оціночним судженням прямо суперечить поняттю оціночного судження визначене у частині другій статті 30 Закону України «Про інформацію», тобто висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Між тим [PERSON] звинуватив його (позивача) у вчиненні саме кримінального правопорушення, а відтак розповсюдив інформацію про факти яка принижують його честь та гідність, адже є недостовірними та негативними, а не оціночними судженнями. Водночас жодних фактів на обґрунтування фрази « [PERSON] - найбільше краде на асфальті. Бо переварює старий, а кладе там де вже асфальт був» [PERSON] надано не було. Представник позивача\~ адвокат\~Гулий А.В.\~подав до\~суду додаткові\~пояснення по\~справі,\~у яких\~додаткового зазначив,\~що твердження\~відповідача про\~те,\~що інформація\~щодо позивача\~була опублікована\~в приватному\~листуванні спростовується\~наявністю позначки «Доступно [INFO] » під нікнеймом « [INFO] Reva» на скриншоті сторінки. З цього приводу довідковий центр «Facebook» на своєму\~веб сайті\~(uk-ua. [INFO] )\~вказує,\~що загально доступною є така інформація, якщо ви обираєте «Доступно всім» у інструменті вибору аудиторії. Крім того, скріншот містить такий інструмент як-от « [INFO] », що також свідчить про загальнодоступність зазначеного листування. Таким чином, представник позивача зазначає, що листування, викладене користувачами мережі « [INFO] » зареєстрованими під нікнеймами « [INFO] Reva» та « [INFO] було загальнодоступним у соціальній мережі « [INFO] », а відтак факт поширення інформації можна вважати доведеним. Щодо твердження [PERSON] про те, що спростовувана позивачем інформація не стосується його (позивача), а іншої особи на прізвище [PERSON] , представник позивача вказує, що це є також намаганням відповідача уникнути відповідальності. Так, у публікації зазначається наступне (мовою оригіналу): « [PERSON] сісти скоро за грати!!! А не стати народним депутатом!». Між тим саме Олександрійський міський голова Степан [PERSON] був зареєстрований кандидатом у народні депутати України по одномандатному виборчому окрузі № 103 (24.06.2019 № 1229). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. На початку\~липня 2019\~року відповідач\~ [PERSON] в\~мережі Інтернет\~у всесвітній\~соціальній мережі\~Facebook,\~будучи зареєстрованим\~під іменем\~« [INFO] »,\~в ході\~переписки з\~іншим користувачем\~мережі [INFO] ,\~зареєстрованим під\~іменем «Lesya\~Reva»,\~у виді\~посту опублікував\~наступну інформацію:\~«Цапюк - найбільше краде на асфальті. Бо переварює старий, а кладе там де вже асфальт був». Вказана обставина сторонами не оспорюється. Частиною 1 статті 82 ЦПК України визначено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Статтею 3\~Конституції України визначено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. У відповідності до ст.\~297\~ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Згідно зі ст.\~299\~ЦК України фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації. Відповідно до\~ст.\~277\~ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Спростування недостовірної інформації здійснюється незалежно від вини особи, яка її поширила. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена. Відповідно до\~змісту інтернет\~переписки \~відповідача з\~користувачем,\~зареєстрованим під\~іменем «Lesya\~Reva»\~в соціальній мережі «Facebook», вбачається, що відповідач [PERSON] , продовжуючи оспорюване висловлювання, в кінці його зазначив: « [PERSON] нашого міста повинна сісти скоро за грати!!!А не стати народним депутатом». Позивач є Олександрійським міським головою. Відповідно до роздруківки з сайту Центральної виборчої комісії України, [PERSON] був зареєстрований кандидатом у народні депутати України по одномандатному виборчому округу № 103 на позачергових виборах від 21.07.2019 року. Зі змісту переписки, в якій відповідачем опубліковано спірну інформацію, можна зрозуміти, що мова йде про особу, яка у 2019 році була кандидатом у народні депутати, її прізвище [PERSON] , дана особа є відомою у м. Олександрії та має відношення до асфальтування дорожнього покриття міста. Аналізуючи в сукупності вищенаведені обставини, суд дійшов висновку, що інформація, поширена відповідачем та яку просить визнати недостовірною позивач, стосувалася саме позивача [PERSON] , а заперечення відповідача з цього приводу є безпідставними. У відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що інформація, яку просить визнати недостовірною та спростувати позивач, була розміщена не на його сторінці у соцмережі, а надана як відповідь абоненту, зареєстрованому під іменем «Lesya Reva», у приватній бесіді. З приводу даного твердження відповідача суд зазначає наступне. Як вбачається\~зі скріншоту\~інтернет переписки\~в соціальній\~мережі «Facebook» користувача, зареєстрованого під іменем «Lesya Reva» та користувача, зареєстрованого під іменем « [PERSON] », тобто відповідача, вказана переписка має позначку у вигляді земної кулі. Відповідно до роздруківки довідкового центру соціальної мережі «Facebook» вказана позначка має значення «Доступно всем», тобто є загальнодоступною інформацією. Також, відповідно до роздруківки довідкового центру соціальної мережі «Facebook», встановлено, що якщо користувач « [INFO] »\~коментує загальнодоступну\~інформацію інших\~людей,\~вказаний коментар\~також буде\~доступний усім,\~крім того,\~сторінки Facebook\~та публічні\~групи \~це загальнодоступні\~місця,\~і будь-яка\~людина,\~яка переглядає\~сторінку чи\~групу,\~може побачити\~публікацію чи\~коментар користувача мережі «Facebook». Таким чином,\~переписка в\~соціальній мережі « [INFO] »\~користувача,\~зареєстрованого під\~іменем «Lesya\~Reva»\~та користувача,\~зареєстрованого під\~іменем « [INFO] »,\~тобто відповідача,\~була загальнодоступною\~для усіх\~користувачів мережі « [INFO] », та, відповідно, не була приватним листуванням. Згідно роз`яснень, викладених в п.4\~постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об`єктів судового захисту. Зокрема, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка\~\~ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків. У відповідності до п. 15 цієї\~Постанови\~при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням\~\~інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Крім того,\~п. 19 Постанови\~містить роз`яснення щодо того, що вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Відносини\~\~щодо створення, збирання, одержання, зберігання, використання, поширення, охорони, захисту інформації врегульовано ЗУ «Про інформацію». Зокрема\~ст.\~2\~цього Закону передбачає, що основними принципами інформаційних відносин є: гарантованість права на інформацію, відкритість, доступність інформації, свобода обміну інформацією, достовірність і повнота інформації, свобода вираження поглядів і переконань, правомірність одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, захищеність особи від втручання в її особисте та сімейне життя. Згідно з ст.\~5\~ЗУ «Про\~інформацію» кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб. Положеннями ст. 30\~ЗУ «Про інформацію»\~передбачено, що ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації\~\~з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Як встановлено судом, відповідачем розміщено та розповсюджено відносно позивача інформацію наступного змісту: « [PERSON] найбільше краде на асфальті. Бо переварює старий, а кладе там де вже асфальт був». При вирішенні даного спору слід уважно розрізняти факти та оціночні судження і критику у поєднанні з дотриманням розумних меж цих суджень. Для того, щоб розрізняти фактичне твердження і оціночне судження, необхідно брати до уваги обставини справи і загальний тон зауважень. Наявність фактів можна довести, а правдивість оціночних суджень не можна. Що ж стосується оціночних суджень, цю вимогу неможливо виконати, і вона є порушенням самої свободи поглядів, яка є основною складовою права, гарантованого статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Лінгенс проти Австрії»). Як зазначено у Академічному тлумачному словнику української мови в 11 томах (том 1, 1970, стор. 414) термін викрадати має значення як-от: забирати потай кого-, що- небудь у когось, звідкись. Зазначення відповідачем у публікації такого твердження як "краде" та вказівки способу, яким чином здійснюється ця "крадіжка", вказує на ту обставину, що ця інформація викладена у формі подачі істинних, достовірних фактів. Вона носить стверджувальний характер (фактичне твердження) та є такою, що підлягає перевірці на предмет її достовірності. Виходячи зі змісту оприлюднених відповідачем тверджень суд вважає, що інформація, розміщена відповідачем в мережі Інтернет у всесвітній соціальній мережі Facebook, інформує суспільство про вчинення позивачем протиправних дій під час організації та проведення асфальтування міських доріг. Відповідно до ст.ст.\~12,\~81\~ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що інформація поширена відповідачем відносно позивача в мережі Інтернет у всесвітній соціальній мережі Facebook у виді посту під особистим профілем, є достовірною. Отже, наведена інформація є недостовірною, негативною для позивача, принижує його честь, гідність та ділову репутацію, а тому його порушені права підлягають захисту. У зв`язку із викладеним, позовні вимоги позивача є обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved