Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживачів шляхом відшкодування матеріальної шкоди. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 07.04.2019 року позивачу прийшло повідомлення про невірно введений код до її банківської картки № [NUMBER] , відкритий в АТ КБ «ПриватБанк». 08.04.2019 року позивачка звернулась до відділення АТ КБ «ПриватБанк», розташоване за адресою: м. Харків, пр-т Індустріальний, 24/31, де показала співробітнику банку телефон з цим повідомленням та просила пояснити причину направлення їй такого смс, оскільки вона ніяких дій з карткою не проводила, на що співробітник банку запропонував змінити їй пін-код на картці. 10.04.2019 року в її чоловіка відбулось несанкціоноване списання грошових коштів з картки Приватбанку, внаслідок чого вона зателефонувала на номер гарячої лінії відповідача 3700 та попросила заблокувати її карту, оскільки їй приходило незрозуміле за змістом смс повідомлення. 10.04.2019 року близько 11 години позивачка звернулася до відділення банку розташованого за адресою: м. Харків, вул. Танкопія, 23 з метою отримання виписки по картковому рахунку № [NUMBER] , з якої дізналась про здійснене несанкціоноване списання грошових коштів з її картки в сумі 11500 грн., шляхом переказу на рахунок інтернет магазину, а також те, що її картка для виплат [NUMBER] була закрита через Приват24 зі зняттям залишку в розмірі 82 грн. За наслідком цих подій, 10.04.2019 року вона звернулась до Національної поліції з заявою про внесення до ЄРДР відомостей щодо скоєного злочину, а також звернулась з повідомленням про наведені події в службу безпеки Приватбанку. Окрім того, 16.05.2019 року нею було направлено листа АТ КБ «ПриватБанк» з вимогою повернути несанкціоновано списані грошові кошти в розмірі 11582 грн, проте до цього часу відповіді на цей лист ним так і не отримано. Враховуючи викладене, позивач вважав, що його права, як споживача послуг, були порушені саме АТ КБ «ПриватБанк», що призвело до несакціонованого списання грошових коштів з відкритого в цьому банку рахунку. Тому, з метою відновлення свого порушеного права позивач звернулася до суду з даним позовом. 09 вересня 2019 року ухвалою судді позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та справу призначено в судове засідання. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 17.12.2019 року в задоволенні клопотання представника відповідача [PERSON]. про розгляд справи за позовом [PERSON] до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживачів шляхом відшкодування матеріальної шкоди в порядку загального позовного провадження відмовлено. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, через канцелярію суду від представника позивача надійшла заява, в якій останній просе розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просе про їх задоволення. Представник відповідача [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Відповідач в установлений ч. 7 ст.178 ЦПК України строк не подав до суду відзив на позовну заяву, у зв`язку із чим суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Враховуючи, що розгляд справи відбувався за відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Право на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів закріплено безпосередньо у Конституції України (ст. 55), Цивільному кодексі України (ст. 16), Цивільному процесуальному кодексу України (ст. 4). Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] було отримано в АТ КБ «ПриватБанк» банківську картку № [NUMBER] . 07.04.2019 року позивачу прийшло повідомлення про невірно введений код до її банківської картки № [NUMBER] , відкритий в АТ КБ «ПриватБанк». 08.04.2019 року позивачка звернулась до відділення АТ КБ «ПриватБанк», розташоване за адресою: м. Харків, пр-т Індустріальний, 24/31, де показала співробітнику банку телефон з цим повідомленням та просила пояснити причину направлення їй такого смс, оскільки вона ніяких дій з карткою не проводила, на що співробітник банку запропонував змінити їй пін-код на картці. 10.04.2019 року в її чоловіка відбулось несанкціоноване списання грошових коштів з картки Приватбанку, внаслідок чого вона зателефонувала на номер гарячої лінії відповідача 3700 та попросила заблокувати її карту, оскільки їй приходило незрозуміле за змістом смс повідомлення. 10.04.2019 року близько 11 години позивачка звернулася до відділення банку розташованого за адресою: м. Харків, вул. Танкопія, 23 з метою отримання виписки по картковому рахунку № [NUMBER] . Відповідно до виписки по рахунку клієнта № [NUMBER] від 11.04.2019 року за період з 01.03.2019 року по 11.04.2019 року з кредитної картки було несанкціоноване списання грошових коштів з її картки на суму 11500 грн., шляхом переказу на рахунок інтернет магазину, а також те, що її картка для виплат [NUMBER] була закрита через Приват24 зі зняттям залишку в розмірі 82 грн. 10.04.2019 року [PERSON] було написано заяву до Слобідського ВП ГУНП в Харківській області про вчинення 10.04.2019 року невстановленими особами злочину, яку шахрайським шляхом заволоділи її грошовими коштами. Також, позивачем [PERSON] 16.05.2019 року було написано заяву відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів» до АТ КБ «Приватбанк», в якій вона просила повернути списані з її поточних рахунків грошові кошти, призначити та забезпечити проведення службового розслідування з метою з`ясування питання, яким чином без вчинення нею дій, що могли б призвести до списання грошових коштів відбулося несанкціоноване списання з її рахунків грошових коштів в загальній сумі 11582 грн.. Однак, станом на день звернення до суду з даною позовною заявою відповіді на звернення нею не отримано. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитки у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до ч. 1 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Згідно з ч. 1 ст. 1068 ЦК України банк зобов`язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Відповідно до ч. 1 ст. 1069 ЦК України якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу. Відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності врегульовані Законом України «Про захист прав споживачів», який встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. Відповідно до п.17 ст.1 цього Закону, послуга - діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб та згідно ст.ст.4, 22 вищевказаного Закону, споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на належну якість обслуговування, звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав. Крім того, як зазначено у п. 7.2. Правил користування платіжними картками при видачі карти банк за замовчуванням блокує можливість використання карти в мережі Інтернет, а також при здійсненні ризикових операцій у країні і за кордоном та згідно п.7.3. у випадку, якщо клієнт бажає отримати можливість оплати товарів/послуг по Інтернету, йому необхідно або подати заяву на розблокування карткового рахунку або оформити до свого карткового рахунку додаткову Інтернет карту та у випадку виявлення факту несанкціонованого доступу до карткового рахунку через Інтернет клієнт має подати до Банку заяву по даному питанню. У випадку виявлення факту несанкціонованого доступу до карткового рахунку через Інтернет клієнт має подати до Банку заяву по даному питанню. Банк в свою чергу представляє інтереси клієнта в Міжнародній Системі по питанню повернення несанкціоновано списаної суми (п. 7.7 Правил). Відповідно до ч. 1 ст. 1071 ЦК України банк може списувати кошти з рахунка на підставі розпорядження клієнта. Тобто тільки клієнт може ініціювати списання коштів, а банк в свою чергу зобов`язаний ідентифікувати його особу. Встановлення, що власник рахунка та ініціатор списання коштів є однією особою - запорука належного виконання банком умов договору. Саме тому у випадку допущення працівником банку халатності, внаслідок чого незаконно списуються гроші з поточного рахунку клієнта, фінустанова повинна нести відповідальність. Положенням ст. 1073 ЦК України встановлено, що у випадку несвоєчасного зарахування коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта, сплатити відсотки та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч. 3 ст. 1092 ЦК України якщо порушення банком правил розрахункових операцій спричинило помилковий переказ банком грошових коштів, банк несе відповідальність відповідно до цього Кодексу та закону. Отже, положення Цивільного Кодексу передбачає прямий обов`язок банку в разі виявлення незаконного списання коштів повернути їх на рахунок клієнта. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути незаконно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ч. 1 ст. 79 ЦПК України). Доказування, та як, слідство рішення, не може ґрунтуватися на припущеннях. Обов`язок доказування покладається на сторін. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Суд не може збирати докази за власною ініціативою. Матеріально-правовий зміст обов`язку подавати докази полягає в тому, що, в випадку його невиконання суб`єктом доказування і неможливості отримання доказів суд має право визнати факт, на який посилалась зацікавлена сторона, неіснуючим, чи навпаки, як це має місце при використанні презумпції, існуючим, якщо інше не доказано другою стороною. В свою чергу, згідно із ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (ст. 263 ЦПК України). Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17 червня 2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів. Доводи позивача про те, що умови договору про обслуговування карткового рахунку він не порушував, терміново проінформував Банк про надходження незрозумілого смс повідомлення на її номер про невірно введений пін-код, однак відповідач несвоєчасно заблокував кредитні картки, неналежно виконав умови договору по обслуговуванню та блокуванню картки для її використання в мережі Інтернет знайшли своє підтвердження в судовому засіданні. Крім того представник відповідача в судове засідання не з`явився, в установлений ч. 7 ст.178 ЦПК України строк не подав до суду відзив на позовну заяву та не довів, що не з його вини сталося несанкціоноване списання грошових коштів з рахунків позивача. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення даного позову. Також, на підставі ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з АТ КБ «Приватбанк» на користь держави судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп. На підставі ст.ст. 23, 321, 625, 1066, 1068, 1071, 1073, 1092, 1167 ЦК України, ЗУ «Про захист прав споживачів»,

Outcome: approved