Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-04 00:00:00

До Березанського міського суду Київської області звернулось акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк»\~з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовну заяву обґрунтовувало тим, що [PERSON] звернувся до позивача з метою отримання банківських послуг, у звязку з чим підписав Заяву № б/н від 19.10.2016 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua, складає між відповідачем та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується його підписом у заяві. У зв`язку із порушеннями відповідачем зобов`язань за договором станом на 23.04.2019 року виникла прострочена заборгованість у сумі 11\~675,34 грн., з яких 426,58 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту; 7\~466,60 грн. - нараховано пені за прострочене зобов`язання; 2 750 грн. нараховано пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн.; 500 грн. штраф (фіксована частина); 532,16 грн. штраф (процентна складова). В добровільному порядку відповідач заборгованість не сплачує, тому позивач просить стягнути вказану суму заборгованості та судові витрати з відповідача на свою користь. Разом з позовною заявою представником позивача було подано клопотання, в якому останній вказував, що предметом позову є стягнення заборгованості, розмір якої не перевищує 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, відтак, посилаючись на ч. 6 ст. 19 ЦПК України, вважає вказану справу малозначною та просить суд розглянути позов у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (а.с.5). Ухвалою Березанського міського суду Київської області від 19.08.2019 року відкрито провадження у справі та ухвалено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. За правилами ч. 1 ст. 279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Позивач в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, в позовній заяві вказав, що в разі неявки відповідача не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника банку та винесення заочного рішення судом (а.с.4,42). Відповідач в судове засідання\~не з`явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, а саме поштою рекомендованим листом з повідомленням на адресу місця реєстрації відповідача, яка співпадає з адресою,\~ вказаною позивачем у позовній заяві. Причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило (а.с.43-44). Заяв від відповідача із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, а також відзиву на позовну заяву до суду не надходило. За таких обставин, суд прийняв рішення про заочний розгляд за наявними матеріалами\~ відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, оскільки позивач проти такого порядку не заперечував, а належним чином повідомлений відповідач в судове засідання не з`явився, не повідомив причини своєї неявки та не подав відзив. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши і оцінивши матеріали справи\~ у сукупності, докази по справі, встановив наступне. Як вбачається з матеріалів справи, 19.10.2016 року відповідач [PERSON] з метою отримання кредитних послуг підписав анкету-заяву, чим підтвердив свою згоду на те, що дана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», а також «Тарифами» складає між відповідачем та ПАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк», Договір про надання банківських послуг, за умовами якого відповідач отримав кредит (а.с.10). Згідно з частиною 1 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (ч. 2 ст. 2 ЦПК України). Право особи на судовий захист гарантовано статтею 55 Конституції України. Так, згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожен має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа, як слідує зі змісту ч. 1 ст. 4 ЦПК України, має право\~\~в порядку, встановленому цим Кодексом,\~\~звернутися\~\~до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1\~ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За приписами ч. 2 ст. 509 ЦК України, зобов`язання виникають з підстав, встановлених\~статтею 11\~цього Кодексу, зокрема, з договорів та інших правочинів. Згідно з ч. 1\~ст. 626 цього Кодексу\~договором є домовленість двох або більше осіб, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних справа та обов`язків. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором кредитодавець зобов`язується\~ надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч. 1 ст. 1055 ЦК України). При цьому, як визначено положеннями ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, а також якщо він підписаний його стороною (сторонами). Положеннями ст. 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638 ЦК України). Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ч. 2 ст. 638 ЦК України). За змістом ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відтак, враховуючи вказані положення законодавства, правовою підставою стягнення заборгованості з позичальника є укладений між сторонами кредитний договір з визначеними в ньому умовами, зокрема, щодо суми наданого кредиту, строку та порядку його повернення, відсоткової ставки за кредитом, строків та порядку її сплати, а також відповідальності за порушення умов кредитного договору. В той\~же час,\~за змістом\~ч.\~1\~ст.\~28\~ЦК України\~фізична особа\~набуває прав\~та обов`язків\~і здійснює\~їх під\~своїм ім`ям. Ім`я фізичної особи, яка є громадянином України, складається із прізвища, власного імені та по батькові, якщо інше не випливає із закону або звичаю національної меншини, до якої вона належить. Як визначено в абз. 1 п. 1 Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 року № 2503-ХІІ, паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу власника та підтверджує громадянство України. Паспорт є дійсним для укладання цивільно-правових угод, здійснення банківських операцій, оформлення доручень іншим особам для представництва перед третьою особою лише на території України, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України. Разом з тим, за правилами, встановленими ч. 1\~ст.13 ЦПК України\~суд розглядає\~справи не\~інакше як\~за зверненням\~особи,\~поданим відповідно\~до цього\~Кодексу,\~в межах\~заявлених нею\~вимог і\~на підставі\~доказів,\~поданих учасниками\~справи або\~витребуваних судом\~у передбачених\~цим Кодексом\~випадках. Так, позивач, звертаючись до суду з позовом про стягнення заборгованості з [PERSON] , в якості підстави своїх вимог зазначає кредитний договір № б/н від 19.10.2016 року, укладений між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] , у відповідності з яким останній отримав кредит у розмірі 300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, та умови якого порушив, у зв`язку з чим виникла прострочена заборгованість. Разом з тим, стаття 129 Конституції України \~як одну із основних засад судочинства визначає змагальність сторін та свободу в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Так, з урахуванням імперативних вимог ч. 1\~ст. 12 ЦПК України\~\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1, 5 ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Враховуючи положення ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Доказами в розумінні ч. 1 ст. 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Відповідно до положень\~ст.\~264\~ЦПК України суд, ухвалюючи судове рішення, зобов`язаний встановити, зокрема, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувались вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються. Так, як вбачається з матеріалів справи, анкета-заява, на яку як на акцепт відповідачем договору банківського обслуговування в порядку ч. 2 ст. 638 ЦК України посилається позивач, підписана 19.10.2016 року громадянином [PERSON] , [INFO] , паспорт серії [NUMBER] , виданий 23.06.2016 року Баришівським РС УДМС України в Київській області (а.с.10). Разом з тим, з долученої до матеріалів справи копії вбачається, що на момент підписання анкети-заяви вищевказаний паспорт серії [NUMBER] , виданий Баришівським РС УДМС України в Київській області 23.06.2016 року, за яким громадянин [PERSON] уклав кредитний договір, як документ, що посвідчує особу, виданий на ім`я [PERSON] , [INFO] (а.с.27-28). Як визначено ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до частини 1\~статті 8 Конституції України\~в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина 1\~статті 129 Конституції України). Аналогічний припис закріплений у частині 1\~статті 10 ЦПК України. Враховуючи вказані невідповідності, надана суду анкета-заява від 19.10.2016 року не може бути належним доказом укладення з вказаним у позовній заяві відповідачем кредитного договору, а відтак і слугувати підтвердженням виникнення простроченої заборгованості, про стягнення якої пред`явлено даний позов. Доказів зворотного суду надано не було та в судовому засіданні їх не встановлено. За таких обставин, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, повно, всебічно та безпосередньо оцінивши наявні у справі докази, з`ясувавши усі обставини справи, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні даного позову з огляду на його безпідставність та недоведеність. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed