Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-17 00:00:00

Позивач [PERSON] , через свого представника, адвоката Яцюка М.В., звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. Свої позовні вимоги мотивує тим, що на виконанні в Центральному відділі державної виконавчої служби у м. Черкаси перебуває виконавче провадження №43295506 з виконання виконавчого листа № 2/2314/14419/2012, виданого 03.05.2012 року Придніпровським районним судом м. Черкаси про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, на утримання доньки - [PERSON] , [INFO] , починаючи з 01.03.2012 та до досягнення дитиною повноліття. Вказує, що зважаючи на те, що відповідач не виконує рішення суду та свої аліментні обов`язки, вона та її адвокат звернулися до виконавчої служби про видачу довідки про розмір заборгованості. 11.03.2021 року на адресу адвоката Яцюка М. В. підготовлено відповідь на адвокатський запит та видана довідка про розмір заборгованості по аліментах. Згідно довідки станом на 01.03.2021 року заборгованість становить 17741,75гривень. Також зауважила, що за усною інформацією, відповідач наразі працює, отримує дохід. Окрім цього, відповідач є здоровою та працездатною людиною. У неї відсутня інформація про наявність утриманців у відповідача, а відтак - всі кошти, які отримує відповідач, він витрачає виключно на себе. При цьому, відповідач, знаючи про існування рішення суду, адже частково погасив борг, умисно ухиляється від сплати аліментів, чим ставить у вкрай скрутне становище позивача. На даний час позивач є вагітною, знаходиться в декретній відпустці, а її утриманням та утриманням дитини займається, виключно, чоловік позивача. Між тим, звертає увагу, що розрахунок неустойки обраховується станом за сумою боргу на 01.03.2021, і становить: травень 2020 року-заборгованість 2238,25 грн., початок виникнення заборгованості 01.06.2020 року; 1% від щомісячного внеску - 22,38 грн.; кількість прострочених днів - 274. Таким чином, розмір неустойки за травень 2020 року становить - 6132,12 грн; червень 2020 року - заборгованість 2515,25 грн., початок виникнення заборгованості 01.07.2020 року; 1% від щомісячного внеску - 25,15 грн.; кількість прострочених днів -244. Таким чином, розмір неустойки за червень 2020 року становить - 6136,60 грн.;липень 2020 року - заборгованість 22515 грн., початок виникнення заборгованості 01.08.2020 року; 1% від щомісячного внеску - 25,15 грн.; кількість прострочених днів - 213. Таким чином, розмір неустойки за липень 2020 року становить - 5356,95 грн.; вересень 2020 року: заборгованість 1507.75 грн., початок виникнення заборгованості 01.10.2020 року; 1% від щомісячного внеску - 15,07 грн.; кількість прострочених днів - 152. Таким чином, розмір неустойки за вересень 2020 року становить - 2290,64 грн.;жовтень 2020 року: заборгованість 2507,75 грн., початок виникнення заборгованості 01.11.2020 року; 1% від щомісячного внеску - 25,07 грн.; кількість прострочених днів - 121. Таким чином, розмір неустойки за жовтень 2020 року становить - 3033,47 грн.; грудень 2020 року: заборгованість 2633,50 грн., початок виникнення заборгованості 01.01.2021 року; 1% від щомісячного внеску - 26,33 грн.; кількість прострочених днів - 60. Таким чином, розмір неустойки за грудень 2020 року становить - 1579,80 грн.;січень 2021 року: заборгованість 2615 грн., початок виникнення заборгованості 01.02.2021 року; 1% від щомісячного внеску - 26,15 грн.; кількість прострочених днів - 29. Таким чином, розмір неустойки за січень 2021 року становить - 758,35 грн. Тож, розмір неустойки за період травень 2020 - лютий 2021 року становить 25287,93 гривень. Зважаючи на те, що сума боргу є меншою за суму пені, розмір пені не може перевищувати розміру боргу, відтак - розмір пені станом на 01.03.2021 року становить 17741,75 грн. Вказана сума неустойки підлягає до повного стягнення, адже сума є меншою за борг по аліментам. Зважаючи на викладене вище, посилаючись на положення ст.196 СК України, ст.263 ЦПК України, постанову ВП ВС від 03.04.2019 року у справі №333/6020/16-ц (провадження №14-616цс18), просить суд, стягнути з [PERSON] на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у загальному розмірі 17741,75 гривень. Крім того, стягнути з відповідача на її користь всі документально підтверджені судові витрати. Відповідно до даних протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.04.2021, суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси Позарецька Світлана Михайлівна, у результаті автоматизованого розподілу судової справи між суддями, визначена для розгляду судової справи № 711/2216/21. Ухвалою суду від 07.05.2021 прийнято та відкрито провадження по справі і призначено її до судового розгляду у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Проти такого порядку сторони заперечень не надали. Надано строк для подання сторонами заяв по суті справи. Відзив на позов не подано. Позивач [PERSON] та її представник - адвокат Яцюк М.В. в судове засідання не з`явилися, судом повідомлялися у встановленому законом порядку про місце, день та час розгляду справи. 18.08.2021 року судом отримано заяву представника позивача, адвоката Яцюка М.М., з якої вбачається, що позовні вимоги підтримуються в повному обсязі, просить проводити розгляд справи за відсутності позивача та його представника, не заперечують проти ухвалення заочного рішення, наслідки ухвалення якого ним роз`яснено позивачу. Крім того, просить стягнути судові витрати по оплаті правової допомоги в розмірі 2250,00грн., у відповідності до поданих ним письмових доказів. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, судом повідомлявся у встановленому законом порядку про місце, день та час розгляду справи. Причини неявки суду не відомі. Відзив на позов не подано. Справу вирішено за правилами заочного розгляду, визначеними ст.ст.280-282 ЦПК України, за відсутності відповідача, який повідомлявся у встановленому законом порядку про час, дату і місце судового засідання та не з`явився у судове засідання без повідомлення причин, не подав відзиву проти позову та проти такого порядку розгляду справи не заперечував позивач та його представник. Враховуючи думку позивача та його представника, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків: встановлено, що у матеріалах справи наявна відповідь Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) від 11.03.2021 року №2995/3160/19.25-35/13232 на адвокатський запит представника позивача, адвоката - Яцюка М.В., з якої вбачається, що на виконанні в Центральному відділі державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває виконавче провадження №43295506 з виконання виконавчого листа №2/2314/14419/2012, виданого 03.05.2012 Придніпровським районним судом м.Черкаси, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, на утримання доньки - [PERSON] , [INFO] , починаючи з 01.03.2012 та до досягнення дитиною повноліття. Станом на 01.03.2021 заборгованість становить 17741,75 грн. 24.03.2018 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника, якою накладено арешт на все майно [PERSON] 24.03.2018 державним виконавцем винесено постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України, постанову про встановлення тимчасового обмеження у праві керування транспортним засобом, постанову про тимчасове обмеження у праві користування вогнепальною мисливською,пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання. Однак, 09.08.2018 у зв`язку з погашенням заборгованості - державним виконавцем скасовано вищевказані обмеження. 19.06.2018 державним виконавцем винесено постанову про арешт кошів боржника, якою накладено арешт на кошти боржника. Однак, 09.08.2018 року, у зв`язку з погашенням заборгованості - знято вищевказаний арешт з коштів. 28.02.2020 року державним виконавцем накладено арешт на кошти боржника, відповідну постанову направлено до АТ КБ «Приватбанк» та АТ «Універсал Банк». 28.02.2020 року державним виконавцем винесено постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України, постанову про встановлення тимчасового обмеження у праві керування транспортним засобом, постанову про тимчасове обмеження у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії та постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання. 16.11.2020 року державним виконавцем накладено арешт на кошти боржника, яку направлено до АТ «Оксі Банк», АТ «ТАСкомбанк», ПАТ КБ «Індустріалбанк», ПАТ «Банк Восток». 04.03.2021 року державним виконавцем накладено арешт на кошти боржника, постанову направлено до АТ «Оксі Банк», АТ «ТАСкомбанк», ПАТ КБ «Індустріалбанк», ПАТ «Банк Восток». Спору щодо батьківства відносно дочки - [PERSON] , [INFO] , між сторонами немає. Сторони не оскаржували до суду розрахунок заборгованості по аліментах, що складений державним виконавцем. Отже, підстав вважати, що державним виконавцем здійснено розрахунок заборгованості по сплаті аліментів, на який позивачем нараховано неустойку (пеню), невірно, - немає. Як передбачено ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Способи захисту для даних правовідносин передбачені Сімейним Кодексом України. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч. ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.2 ст.78 ЦПК України). Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Як передбачено ч. 1 та ч.2 статті 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини право на виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду (рішення від 20.07.2004 у справі «Шмалько проти України»). Відсутність гарантії виконання судового рішення у розумінні ст.6 Конвенції, якою передбачені гарантії, надані сторонам, - справедливий, відкритий і швидкий розгляд. Відповідно до ч.5 ст.124 Конституції судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У п.9 ч.3 ст.129 Конституції до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження", максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження". Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів. У п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосуванням судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що передбачена статтею 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у вигляді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася за незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку із несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення аліментів. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частина дев`ята статті 7 СК України). Згідно зі статтею 8 СК України, якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім`ї та родичами не врегульовані цим Кодексом, вони регулюються відповідними нормами ЦК України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин. Відповідно до частини першої статті 9 ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до врегулювання відносин, які виникають у сферах використання природних ресурсів та охорони довкілля, а також до трудових та сімейних відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства. Тлумачення статті 8 СК України та частини першої статті 9 ЦК України дозволяє зробити висновок, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин. Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (частини перша та друга статті 614 ЦК України). Тлумачення вказаних норм свідчить, що стягнення пені, передбаченої абзацом 1 частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів. Отже, для застосування зазначеної вище санкції до платника аліментів необхідні такі умови: існування заборгованості зі сплати аліментів, встановлених рішенням суду або за домовленістю між батьками згідно з частиною першою статті 189 СК України; наявність винних дій особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, що призвели до виникнення заборгованості. Відповідно до п. п. 3, 4 ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження», за рішеннями майнового характеру боржник зобов`язаний подати виконавцю протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України; повідомити виконавцю про зміну відомостей, зазначених у декларації про доходи та майно боржника, не пізніше наступного робочого дня з дня виникнення відповідної обставини. Отже, за результатами розгляду справи судом встановлено вину відповідача [PERSON] у виникненні заборгованості по сплаті аліментів на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , за виконавчим листом, що виданий Придніпровським районним судом м. Черкаси від 03.05.2012р. по справі № 2314/2048/12 (провадження №2/2314/1419/2012) на виконання судового рішення від 06.04.2012 року. Так, відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої ч.1 ст.196 СК, що суд враховує при встановленні доведеності вини відповідача. В даному випадку, суд вважає, що знаючи про прийняте судове рішення від 06.04.2012р. про стягнення аліментів (відповідач брав участь у розгляді справи і погодився з позовними вимогами, погашав заборгованість по аліментах на стадії примусового виконання судового рішення) та перебування виконавчого листа на примусовому виконанні, [PERSON] повинен був вчиняти дії, пов`язані з належним його виконанням, контролювати його виконання, оскільки його дитина повинна мати належні та достатні засоби для існування. Крім того, як вбачається з інформації державного виконавця №2995/3160/19.25-35/13232 від 11.03.2021р. (а.с.7-8), відповідач, починаючи сплачував кошти по аліментних платежах, але не регулярно та не в повному обсязі, а тому, відповідно знав про свій обов`язок щодо необхідності утримання неповнолітньої дочки. Також враховується і тривалість періодів, протягом яких він аліменти на утримання доньки не сплачував взагалі. Між тим, порушував норми чинного законодавства, що призвело до заборгованості по аліментах, яку на час розгляду справи не погасив у повному обсязі. Доказів на підтвердження неможливості сплачувати аліменти, у зв`язку із чим заборгованість утворилась з незалежних від нього причин, відповідач не надав. Крім того, розмір заборгованості, що визначений державним виконавцем, відповідачем не спростований. Жодних належних, допустимих та переконливих доказів в обгрунтування заперечень проти позову, відповідачем до суду не надано. Відсутність своєї вини у несплаті (неповній сплаті) аліментів, відповідач [PERSON] під час розгляду справи не довів, не скориставшись відповідним правом. Також суд звертає увагу, що під час розгляду справи не вбачається підстав для зменшення розміру неустойки платнику аліментів. Таким чином, за результатами розгляду справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, а саме, - слід задовольнити їх в частині стягнення з відповідача на користь позивача неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 17741грн. 75коп., що виникла станом на 01.03.2021р. На думку суду, розмір неустойки нараховано вірно. При прийнятті цього судового рішення судом враховані висновки постанови ВС від 14.12.2020р. у справі №661/905/19, постанови ВП ВС від 03.04.2019 у справі №333/6020/16. Крім того, підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу адвоката у розмірі 2250грн. 00коп. Так, статтею 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.6 ст.137 ЦПК). Позивачем підтверджено факт надання їй правничої допомоги адвокатом та її оплату такими доказами: Договір про надання правової допомоги №б/н від 02.03.2021р. з додатком до нього за №1 від 02.03.2021 року щодо визначення гонорару який становить 3000,00грн. (а.с.11-15,33), квитанція №б/н від 03.03.2021 року про оплату в сумі 3000,00грн. в якості авансу за гонораром (а.с.16), Свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЧК №000814 від 02.10.2017 року (а.с.17), ордер серія СА №1008737 від 03.04.2021р.(а.с.6). У матеріалах справи наявне клопотання про надання доказів судових витрат позивача від 20.05.2021 року за авторства представника позивача, адвоката - Яцюка М.В.. В додатку до вказаного клопотання надано Акт наданої правової допомоги від 19.05.2021 року до договору №б/н від 02.03.2021 року (а.с.35) на суму 2250,00грн. Сторони правочину про надання правової допомоги претензій одна до одної не мають. Тож, зважаючи на викладене вище, на думку суду, такий розмір правничної допомоги - 2250,00грн. - є справедливим, співмірним заявленим вимогам і може бути сплачений відповідачем. Крім того, відповідач не скористався правом заперечувати проти розміру судових витрат. На виконання вимог ст. 141 ЦПК України, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору за подачу даної позовної заяви, то з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір в розмірі 908грн. 00коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved