Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до Сновської територіальної громади в особі Сновської міської рада Сновського району Чернігівської області в якому просить: визнати за нею право власності на земельну ділянку для садівництва в садівницькому товариства «Снов`янка», площею 600 кв. м., яка розташована за адресою: село Гвоздиківка, садівницьке товариство «Снов`янка », в порядку спадкування за законом; визнати за нею право власності на садовий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом; визнати за нею право власності на гараж, розташований на земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позову зазначає, що [INFO] помер чоловік позивачки [PERSON] , 1952 року народження. Після його смерті залишилося спірне спадкове майно. Спадкодавець заповіту не залишив. Позивач є спадкоємцем майна померлого чоловіка, як спадкоємець за законом першої черги. Позивачка звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, внаслідок чого приватним нотаріусом заведена спадкова справа №28/2018. Після спливу шестимісячного строку після смерті чоловіка позивачка звернулась до приватного нотаріуса із заявами про видачу свідоцтв про право на спадщину, однак не може отримати свідоцтво про право на спадщину на спірне майно, оскільки в державному акті серії [NUMBER] , виданим Староборовицькою сільської радою Щорського району Чернігівської області 03.08.1995 року містяться виправлення, які незастережені належним чином, а спірний садовий будинок та гараж належним чином не зареєстровані, в наслідок чого нотаріус винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Позивач у підготовчому судовому засіданні відсутня до суду надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача у підготовчому судовому засіданні відсутній, до суду надійшла заява відповідно до якої Сновська міська рада просить справу розглянути у відсутності їх представника. Проти задоволення позовних вимог не заперечують, позов визнають. Відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України, суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Частиною 3 статті 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає за необхідне позов задовольнити з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 20.02.2018 (а.с.21), який був чоловіком позивачки, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 07.05.1972 року (а.с.20). Після смерті спадкодавця відкрилася спадщина на належно йому майно в тому числі і на земельну ділянку для садівництва в садівницькому товаристві «Снов`янка», площею 600 кв. м., яка розташована за адресою: село Гвоздиківка, садівницьке товариство «Снов`янка», на садовий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] та на гараж, розташований на земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом. Позивачка 24.05.2018 року звернулась до приватного нотаріуса, із заявою про прийняття спадщини (а.с.51). Зі спадкової справи №28/2019, яка заведена до майна померлого [INFO] [PERSON] вбачається. що жодні інші особи із заявами про прийняття спадщини не звертались. З довідки Сновської міської ради від 29.05.2018 року №03-18/3118 вбачається, що спадкодавець не день смерті був зареєстрований один (а.с.60). Отже, встановлено що позивачка є єдиним спадкоємцем майна померлого чоловіка в силу положення ст.. 1261 ЦК України, як спадкоємець за законом першої черги. Позивачка звернулась до нотаріальної контори із заявами про видачу свідоцтв про право на спадщину на спірне майно, однак приватним нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказане майно оскільки в державному акті серії [NUMBER] , який виданий Староборовицькою сільської радою Щорського району Чернігівської області 03.08.1995 року містяться виправлення, які незастережені належним чином, а спірний садовий будинок та гараж належним чином не зареєстровані. Відповідно до статей 1216; 1217,1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п.10 постанови №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» (далі - постанова Пленуму № 7) згідно до ст. 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. У справі встановлено, що в державному акті серії [NUMBER] , який виданий Староборовицькою сільської радою Щорського району Чернігівської області 03.08.1995 року(а.с.22) є виправлення, яке не застережене належним чином внаслідок чого в матеріалах справи є обґрунтована відмова нотаріуса в оформленні права на спадщину. Отже, позивачка позбавлена можливості у позасудовому порядку визнати право на спадщину за законом. Вартість спірної земельної ділянки становить 1658,10 грн (а.с.32). Відповідно до довідки Відділу у Cновському районі МУ у Корюківському та Сновському районах від 09.07.2019 року №0-25-0.280/117-19 земельна ділянка, площею 600 кв. м., кадастровий номер [NUMBER] , яка розташована за адресою: село Гвоздиківка, Сновський район Чернігівська область належала [PERSON] на підставі державного акта серії [NUMBER] , що зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 03.08.1995 року за №70, виданого на підставі рішення сесії Староборовицької сільської ради народних депутатів від 17.03.1994 року. Відповідно до Пленуму Вищого спеціалізованого суду від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», зокрема п.3.1 передбачено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також втрати документа, який засвідчує його право власності (ст..392 ЦК). Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов"язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об"єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством порядку. Оскільки за життя спадкодавець набули права власності на земельні ділянки, то спадкоємець також набуває право власності у порядку спадкування. Таким чином, надані позивачем та досліджені в судовому засіданні докази дають підставу встановити, що земельна ділянка для садівництва в садівницькому товаристві «Снов`янка», площею 600 кв. м., яка розташована за адресою:село Гвоздиківка, садівницьке товариство «Снов`янка »дійсно належала померлому [INFO] [PERSON] , [INFO] . Позивач є спадкоємцем майна померлого батька в силу ст. 1261 ЦК України, як спадкоємець першої черги за законом. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про власність» член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. Як вбачається з інформаційної довідки ТОВ «Трудовий колектив Чернігівського міжміського бюро технічної інвентаризації» від 14.09.2018 № 153, станом на 31.12.2012 в с. Гвоздиківка, Сновського району, Чернігівської області [PERSON] (спадкодавець) має зареєстроване право власності на об`єкт нерухомості - садовий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.73). Державна реєстрація права власності [PERSON] на зазначений садовий будинок проведена відповідно до чинного законодавства, що діяло на момент виникнення прав, та підтверджуєтьсяналежними документами, а саме: Реєстраційним посвідченням, виданим Чернігівським бюро технічної інвентаризації 21.10.1997 на підставі рішення Щорської районної ради народних депутатів № 234 від 08.09.1988. Запис про проведення реєстраційних дій внесено в Книгу № 1 за реєстровим номером 5. Для підтвердження наявності спадкового майна, яке підлягає державній реєстрації та місця його знаходження, нотаріусу слід подати документ, що підтверджує право власності спадкодавця на майно з відміткою органу, що проводить реєстрацію, або реєстраційного посвідчення, яке є невід`ємною частиною правовстановлюючого документа. Згідно зі статтею 68 Закону України «Про нотаріат» та підпункту 4.15 пункту 4 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно проводиться нотаріусами після надання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві. В разі відсутності таких документів нотаріус відмовляє у видачі свідоцтва про право на спадщину, в зв`язку з чим особа, яка претендує на зазначене майно повинна встановлювати право власності в судовому порядку. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Як вбачається з паспорта на спірний садовий будинок останній дійсно існує, його інвентаризаційна вартість становить 92787,00 грн. Рік забудови садового будинку є 1990 (а.с.25-31). Відповідно до довідки Сновської міської ради Сновського району Чернігівської області від 01.07.2019 року 380/13-17 садовий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] . Підстава видачі довідки Земельнокадастрова книга №1, розпочата 1985 року, запис 346. Рік забудови будинку 1990. Отже, на підставі ст. 15 Закону України «Про власність», який діяв на час будівництва названого садового будинку та яка регулювала порядок і підстави набуття права власності на нього, у померлого [INFO] [PERSON] , [INFO] виникло право власності на садовий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Стаття 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» право власності підлягає обов`язковій державній реєстрації і виникає з моменту такої реєстрації. У той же час, відповідно до раніше діючого Закону України «Про власність» право власності члена кооперативу виникало з моменту виплати паю і не вимагало реєстрації. У зв`язку з тим, що за життя спадкодавець [PERSON] не зареєстрував право власності на вказаний садовий будинок, відсутній документ, що посвідчує право власності на об`єкт нерухомого майна, що позбавляє можливості спадкоємців реалізувати свої спадкові права та оформити нотаріально право на спадщину за законом. Згідно з пунктом 3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24 травня 2001 року № 127, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10 липня 2001 року за № 582/5773, не належать до самочинного будівництва індивідуальні ( садибні ) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські ( присадибні ) будівлі та споруди, прибудови до них, зведені до 05 серпня 1992 року. Згідно з інформаційною довідкою об`єкту нерухомого майна №116 від 18.10.2018 року ФОП [PERSON] гараж, що розташований на земельній ділянці, за адресою: [ADDRESS] збудований в 1990 року на земельній ділянці, яка належала спадкодавцю на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії [NUMBER] (а.с.92, 79-81, 84,85). Отже, спірний гараж є об`єктом права власності, а також існують правові підстави для визнання за спадкоємцями права власності на цей гараж у порядку спадкування. Як вбачається з позицій Верховного Суду України, викладених в Постанові Пленуму Суду № 2 від 12.06.2009 Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. При обставинах, коли у позивача відсутні інші способи захисту цивільних прав та інтересів, чим може бути визнання права відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, а визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб тому є всі законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову в наслідок чого визнання відповідачем позову слід прийняти і задовольнити позов. Частиною першою статті 142 ЦПК України визначено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи те, що відповідач до початку розгляду справи по суті визнав позов у повному обсязі, тому 50% судового збору слід повернути позивачу з державного бюджету. На підставі наведеного та

Outcome: approved