Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить: -Позбавити батьківських прав [PERSON] [INFO], відносно малолітньої дитини [PERSON] [INFO], а також стягнути аліменти на утримання неповнолітньої дитини, проте ухвалою від 19 грудня 2017 року позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини залишено без розгляду за заявою позивача. Позивач в судове засідання з'явилась, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити, не заперечувала щодо винесення заочного рішення по справі. Відповідач в судове засідання не з'явився, письмових заперечень проти позову з посиланням на докази, якими він обґрунтовується, суду не надав, про час та місце розгляду справи повідомлен належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Третя особа Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради в судове засідання не з'явилась, також просила слухати справу без її участі ,надала до суду письмовий висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідача . Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або зазначені ним причини визнані неповажними, відповідач не подав відзив,суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі даних чи доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, та докази, надані в їх обгрунтування, вважає, що позовні вимоги законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи: 07.05.2011 року [PERSON], уклала шлюб з відповідачем [PERSON] , який був зареєстрований 07.05.2011 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м.Харкову Харківським міським управлянням юстиції актовий запис № 383 ,в період шлюбу [INFO] народилась дитина [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження виданий відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Харкову реєстраційної служби Харківського міського управляння юстиції актовий запис № 1142. Лише дитині виконався один рік, позивач звернулася з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Оскільки вже на той час подружнє життя із чоловіком - [PERSON] не склалося та всі стосунки остаточно були припинені, тому 25 жовтня 2013 року Рішенням Харківського районного суду Харківської області шлюб між сторонами був розірваний. Після народження дитини син проживає з позивачкою, [PERSON], та знаходиться на її повному утриманні та вихованні. Судом встановлено,що відповідно до рішення Харківського районного суду Харківської області у справі № 635/9587/13-ц з відповідача було стягнуто аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частини усіх видів доходів щомісяця,але не менше 30 % прожиткового мінімуму доходів громадян на дитину,починаючи з 17.10.2013 року і до досягнення ним повноліття. Проте відповідно до розрахунку заборгованості виданого Комінтернівським відділом Держаної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції , заборгованість по аліментах становить 29564,21 станом на 01.08.2016 року,що підтверджується довідкою розрахунка яка міститься в матеріалах справи. Суд приходить до висновку,що на теперішній час матеріально забезпечує та виховує дітину тільки мати [PERSON], а батько [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов»язків по вихованню дитини. В своєму висновку Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради від 08.09.2017 року № 508 вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] [INFO]., оскільки згідно з інформацією адміністрації Харківського дошкільного навчального закладу (дитячий садок) «Антошка», який малолітній [PERSON], [INFO], відвідує з 01.09.2016, оформленням дитини в дитячий садок, піклуванням, лікуванням, навчанням та вихованням дитини займалась мати, [PERSON] Батько дитини, [PERSON] до дошкільного закладу ніколи не звертався, з вихователем не спілкувався, дитячі свята не відвідував. Згідно з інформацією начальника Поштамту-ЦПЗ № 1 поштові перекази на ім'я [PERSON] за адресою: [ADDRESS] від [PERSON] в надходженні та виплаті не значаться. Згідно з інформацією Комінтернівського відділу ДВС міста Харкова ГТУЮ у Харківській області заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів станом на 31.05.2017 складає 41574,96 грн. Також в матеріалах справи міститься відповідь на адвокатський запит Комунального закладу охорони здоров»я «Центру первинної медико- санітарної допомоги сел..Пісочин Харківського району» з якої вбачається, що відповідач у поліклініку для здійснення медичного огляду , лікування дитини [PERSON] не з»являвся, займалась лікуванням дитини позивач. В судовому засіданні були допитані свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], які також підтвердили що відповідач не приймає жодної участі у вихованні дитини. Ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини відповідно п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України є підставою для позбавлення батьківських прав. Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини визначені ст. 150 Сімейного кодексу України, серед яких також, батьки зобов'язані піклуватися про здоров»я дитини.Їі Фізичний, духовний та моральний розвиток, батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, батьки зобов'язані поважати дитину. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 N 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Позбавлення батьківських прав є, з одного боку, засобом захисту прав дитини, а з другого - заходом впливу на батьків, які неналежним чином виконують свої батьківські обов'язки стосовно дитини . Крім того, в порядку ч. 1 ст. 169 Сімейного кодексу України якщо змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. При цьому, вирішуючи спір, суд має першочергово виходити саме з прав та інтересів дитини. Відповідно до ст. З Конвенції про права дитини, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року ( далі - Конвенція) , в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Європейський суд з прав людини (рішення у справі "Хант проти України" від 07.12.2006, рішення у справі Olsson V. Sweden (N2) від 27.11.1992) нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. За ч. ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. В силу ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, вимогами закону унормовано відповідальне ставлення батьків до своїх батьківських обов'язків. Згідно з п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» факт ухилення від виховання може бути підтверджено наведеними доказами. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 640 грн. Все вищезазначене свідчить виключно про одне: відповідач [PERSON],ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню малолітнього сина. Відповідно до ст. ст. З, 18 Конвенції про права дитини, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, п. 2 ч. 1 ст. 164, ст. 181, ст. 182, ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України та ч. 1. ст. 165 Сімейного кодексу України, згідно з якою право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має, зокрема, один з батьків, ч. ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства»,

Outcome: approved