Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-13 00:00:00

В березні 2019 року позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. Підставами позову вважає те, що відповідно до укладеного договору б/н від 28.12.2009 [PERSON] (далі - відповідач) отримав кредит у розмірі 11800.00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Щодо зміни кредитного ліміту банк керується п. 3.2, п.3.3 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і клієнт дає право Банку в будь – який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п. 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Обґрунтовуючи позовні вимоги посилаються на п.п. 5.3, 5.5, 5.8, 4.9, 6.3, 6.5, 6.6, 6.7, 8.6, 5.6, 6.4, 4.6, 5.7,5.2, 9.12 Умов та правил надання банківських послуг. Позивач свої зобов"язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також інші витрати відповідно до умов Договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов’язання за вказаним договором не виконав. У зв’язку з зазначеними порушеннями зобов’язань за кредитним договором відповідач станом на 31.01.2019 має заборгованість – 215022,82 грн, яка складається з наступного: 10356,95 грн - заборгованість за кредитом; 200765,87 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3900,00 грн – заборгованість за пенею та комісією. Законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише певної суми заборгованості, а кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом. Таким чином заборгованість до стягнення становить 127575, 56 грн яка складається з наступного: 10356,95 грн – заборгованість за кредитом; 117218,61 грн – заборгованість по процентам за користування кредитом з 28.12.2009 по 29.06.2018. В обґрунтування позову посилаються на ст. ст. 509, 525, 526, 527, 530, 598, 599, 610, 615, 629, 1050,1054 ЦК України. Просять суд стягнути з відповідача на їх користь заборгованість у розмірі 127575,56грн, за кредитним договором № б/н від 28.12.2009, судові витрати. Ухвалою суду від 01.04.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням сторін. Відповідач відзив до суду не надіслав. Представник позивача в судове засідання не з"явився. На адресу суду подав клопотання про розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задоволити. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку (за зареєстрованим місцем проживання відповідача). Клопотання про відкладення розгляду справи від відповідача до суду не надходило. Суд вважає, що оскільки, відповідно до ст. 12 ЦПК України судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін і неявкою до суду без поважних причин, відповідач фактично відмовився від захисту своїх прав в суді, а ст. 223 ЦПК України дає право суду у разі неявки відповідача, повідомленого належним чином про розгляд справи, вирішувати справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляти заочне рішення), суд вважає можливим розгляд справи за наявними матеріалами. 14.05.2019, відповідно до ст. 223 ч. 4 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Враховуючи, що розгляд справи відбувається у відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Перевіривши викладені у заяві по суті справи обставини та безпосередньо дослідивши письмові докази, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов’язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов’язується повернути кредит та сплатити проценти (ст. 1054 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено договір № б/н від 28.12.2009 відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 11800.00грн ( а.с. 9,10). Всі умови надання кредиту, передбачені в заяві, Умовах та правилах надання банківських послуг, Тарифах, які складають між [PERSON] та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджено підписом відповідача в заяві ( а.с. 9,10). Відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Добровільне підписання відповідачем договору кредиту № б/н від 28.12.2009, свідчить про згоду особи, яка його підписувала, з текстом та всіма умовами, викладеними в цьому документі. Суду належних та допустимих доказів, що відповідач кредит не отримував, доказів того, що підписи в заяві про бажання отримати кредит не його, не надано, клопотання про призначення експертизи не заявлялось, не надано доказів отримання кредитних коштів та використання кредитної картки всупереч волі відповідача іншими особами. Виходячи із положень ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов’язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Судом встановлено, що відповідач порушив зобов’язання по погашенню кредиту, передбачені Договором № б/н від 28.12.2009, що підтверджується розрахунком заборгованості за договором, укладеного між ПАТ КБ "ПриватБанк" та клієнтом – [PERSON], станом на 31.01.2019 ( а.с. 5-8), відповідно до якого заборгованість за кредитом становить 127575,56 грн. з них: 10356,95 грн. – заборгованість за кредитом; 117218,61 грн. – заборгованість за процентами з 28.12.2009 по 29.06.2018. Будь-якого іншого розрахунку заборгованості сторонами суду не надано. Відповідач суду доказів наявності угоди про відстрочку сплати боргу чи про його погашення не надав. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивачем доведено позовні вимоги, позов обґрунтований та підтверджений доказами. Клопотання про застосування строків позовної давності до суду не надходило. Відповідач не надав суду доказів на спростування позовних вимог позивача ( їх зменшення чи відмову в задоволенні позову). Неповернення відповідачем грошових коштів призвело до виникнення заборгованості перед позивачем. Однак, всупереч, виниклій заборгованості, відповідачем оплати суми кредиту позивачу проведено не було, що є порушенням права позивача, яке підлягає захисту судом і порушення якого, підлягає усуненню відповідачем, а тому позов підлягає до задоволення повністю. Судові витрати суд стягує з відповідача згідно вимог ст. ст. 133, 141 ЦПК України, пропорційно задоволеній сумі позову, а саме судовий збір в розмірі 1921 грн 00 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved