Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-15 00:00:00

До Бершадського районного суду Вінницької області надійшла позовна заява [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно як за спадкоємцем по закону, в якій він просить визнати за ним як за спадкоємцем по закону право власності на земельну ділянку площею 2,0782 га, яка розташована на території Шляхівської сільської ради Бершадського району Вінницької області, кадастровий номер 0520487500:01:001:0031, що залишилася після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Позов обґрунтовано тим, що він звернувся до Каланчацької державної нотаріальної контори Херсонської області з приводу вступу в спадщину на майно, яке залишилось після смерті його бабусі [PERSON] , як за спадкоємцем по закону. Каланчацькою державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа, але в ході вивчення наданих документів нотаріус винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Своє рішення державний нотаріус Омельчук І.В. мотивувала тим, що: "...розглянувши документи, надані заявником, про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частку земельної ділянки кожному площею 2,0782 га, яка розташована на території Шляхівської сільської ради ОТГ Бершадського району Вінницької області, кадастровий номер 0520487500:01:001:0031, після смерті рідної баби [PERSON] , яка померла [INFO] , та розглянувши подані для цього документи, встановила, що гр. [PERSON] на день смерті проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Згідно довідки № 839, виданої Каланчацькою селищною радою 27.04.2020 року, разом з нею проживав на день смерті її син [PERSON] , який прийняв спадщину, так як проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини та протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу не заявив відмову від неї, але ще не оформив свої спадкові права. Після його смерті [INFO] спадщину прийняли два спадкоємця: його дружина [PERSON] , яка також померла [INFO] , та його син [PERSON] .. Для оформлення спадщини були подані документи, в тому числі інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 207578803, видану державним реєстратором Каланчацької селищної ради Бурею І.В. 27.04.2020 року, в якому вказаний паспорт власника земельної ділянки [PERSON] серія та номер [NUMBER], виданий 06.04.2000 року Бершадським РВ УМВС України у Вінницькій області, тоді як у будинковій книзі за адресою [ADDRESS] , дані її паспорта вказані інші, а саме: « [NUMBER] , виданий Каланчацьким РВ УМВС України 22.07.1997 року». Тобто, виникла розбіжність в ідентифікації особи, земельна ділянка якої успадковується. Державна реєстрація права власності на підставі заяви спадкоємця проводиться шляхом внесення до Державного реєстру прав відомостей про суб`єкта права власності - спадкодавця з обов`язковим зазначенням відомостей про смерть такої особи. Так як реєстрація права власності земельної ділянки , яка успадковується та як стверджує [PERSON] , належить його рідній бабі [PERSON] , проводилася державним реєстратором Джулинської сільської ради Бершадського району Вінницької області Андрущенко В.М. 04.02.2020 року, тобто після її смерті, то реєстратор повинен був зазначити, що особа померла. Такі дані ним не були зазначені, а тому виникає сумнів, що ця особа є рідною бабою [PERSON] , а не її однофамільцем, яка на теперішній час є живою...". Тому нотаріусом було прийняте рішення про відмову [PERSON] , [INFO] , у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частку земельної ділянки площею 2,0782 га, яка розташована на території Шляхівської сільської ради ОТГ Бершадського району Вінницької області, кадастровий номер 0520487500:01:001:0031, після смерті рідної баби [PERSON] , яка померла [INFO] , до встановлення факту належності вищевказаної земельної ділянки, згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 207578803, виданої державним реєстратором Каланчацької селищної ради Бурею І.В. 27.04.2020 року, його рідній бабі [PERSON] , 1916 року народження, яка померла [INFO] . Таким чином, вступити в право на спадщину за законом як спадкоємцю після смерті бабусі [PERSON] він позбавлений можливості, оскільки нотаріусом йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, в зв`язку з чим він змушений звернутися в суд із даним позовом за захистом своїх прав та законних інтересів. Позивач [PERSON] надав до суду письмову заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у його відсутність. Представник відповідача сільський голова Шляхівської сільської ради Бершадського району Вінницької області Н.Кравець надав до суду письмову заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи за його відсутності. Враховуючи те, що відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. За правилами ч. 4 ст. 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. В силу ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, розглянувши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про смерть виданого повторно 22.04.2020 року серії [NUMBER] [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , про що 11.07.2002 року Каланчацьким РВ ДРАЦС Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) складено відповідний актовий запис № 70. Після смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] відкрилася спадщина на належне їй майно - земельну ділянку площею 2,0782 га, яка розташована на території Шляхівської сільської ради ОТГ Бершадського району Вінницької області, кадастровий номер 0520487500:01:001:0031, що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-0519268552020; довідкою виданою Джулинською ОТГ Бершадського району вінницької області № 558 від 07.12.2020 року. Згідно довідки № 58 від 15.02.2021 року, виданої Каланчацькою селищною радою Каланчацького району Херсонської області [PERSON] , яка народилася [INFO] і померла [INFO] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . На день її смерті за вказаною адресою були зареєстровані: [PERSON] , [INFO] (син); [PERSON] , [INFO] (невістка); [PERSON] , [INFO] (внук). Судом встановлено, що разом з [PERSON] на день смерті проживав її син [PERSON] , який прийняв спадщину, так як проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини та протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу не заявив відмову від неї, але не оформив свої спадкові права. Відповідно до свідоцтва про смерть виданого 28.07.2006 року серії [NUMBER] , [INFO] помер [PERSON] , про що 28.07.2006 року ВРАЦС Каланчацького РУЮ Херсонської області складено відповідний актовий запис № 111. Після смерті [INFO] [PERSON] спадщину прийняли два спадкоємця: його дружина [PERSON] та його син [PERSON] .. Відповідно до свідоцтва про смерть виданого 09.02.2013 року серії [NUMBER] , [INFO] також померла [PERSON] , про що 09.02.2013 року Істринським РАЦС Московської області складено відповідний актовий запис № 144. Позивач [PERSON] , як єдиний спадкоємець за законом на майно померлої [PERSON] звернувся до нотаріуса з метою оформлення права власності на земельну ділянку, проте постановою завідувача Каланчацької державної нотаріальної контори Херсонської області від 15.05.2020 року у видачі на його ім`я свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частку земельної ділянки площею 2,0782 га, яка розташована на території Шляхівської сільської ради ОТГ Бершадського району Вінницької області, кадастровий № 0520487500:01:001:0031 було відмовлено до встановлення факту належності вищевказаної земельної ділянки його рідній бабі [PERSON] , 1916 року народження, оскільки реєстрація права власності земельної ділянки проводилася державним реєстратором Джулинської сільської ради Бершадського району Вінницької області Андрущенко В.М. 04.02.2020 року, тобто після смерті [PERSON] , і реєстратором не було зазначено, що особа померла. Відповідно до ст. 41 Конституції України та ст. 321 Цивільного кодексу України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Статтею 41 Конституції України закріплено також, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Згідно ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Ст.1 Протоколу № 1 до Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини гарантує право на вільне володіння своїм майном: «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права». Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого не майнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав, передбачених ч. 2 ст. 16 ЦК України є визнання права. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності є набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 цього Кодексу). Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно ст. 1258 ЦК України - спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Ч. 1 ст. 1220 ЦК України, зазначає, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справі про спадкування" роз`яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Давши оцінку письмовим доказам, суд вважає, що можливо прийняти визнання позову відповідачем, оскільки це не буде суперечити закону і не порушуватиме прав сторін та свобод чи інтересів інших осіб, в зв`язку з чим позов [PERSON] підлягає задоволенню. Вимоги щодо стягнення судових витрат позивачем не пред`являлись. На підставі викладеного,

Outcome: approved