Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-14 00:00:00

Орган опіки та піклування Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації, який діє в інтересах неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , звертаючись до суду, проситьсуд: позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] ; передати органу опіки та піклування Дніпровської РДА в місті Києві малолітню дитину [PERSON] , [INFO] для його подальшого влаштування; стягнути із [PERSON] , [INFO] кошти (аліменти) на утримання дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі ј частки (але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку) від заробітку відповідача щомісячно, починаючи із дня пред`явлення цього позову і до досягнення дитиною повноліття на особу чи установу в якій буде перебувати дитина; стягнути із [PERSON] , [INFO] кошти (аліменти) на утримання дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі ј частки (але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку) від заробітку відповідача щомісячно, починаючи із дня пред`явлення цього позову і до досягнення дитиною повноліття на особу чи установу в якій буде перебувати дитина. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що на обліку служби у справах дітей Дніпровської районної с місті Києві державної адміністрації перебуває малолітня дитина [PERSON] , [INFO] . На підставі акту органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку СЮП ВП Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції України у місті Києві малолітнього [PERSON] , [INFO] , з метою проходження ним медичного обстеження влаштовано до Київської міської клінічної лікарні №2. З 04.10.2018 року переведено до відділення для тимчасового перебування дітей із невизначеним правовим статусом до Київського міського будинку дитини ім. М. М. Городецького, де він перебуває на даний час. Стосовно матері [PERSON] було складено адміністративні протоколи за ч. 1 ст. 184 КУпАП та ч. 1 ст. 178 КУпАП. З інформації наданої КНП «Центр первинної медико - санітарної допомоги №4 Дніпровського району міста Києва» рекомендації медичних працівників щодо медичного профілактичного огляду [PERSON] та лікування у разі необхідності виконувались бабусею. До лікувального закладу в разі необхідності дитина приходила в супроводі бабусі, [PERSON] , 1954 року народження. [INFO] померла бабуся малолітньої [PERSON] , яка займалась вихованням [PERSON] . До служби із заявою звернулась мати малолітнього [PERSON] та тітка [PERSON] щодо проживання (перебування) малолітнього [PERSON] у тітки [PERSON] за адресою: [ADDRESS] до вирішення питання про повернення малолітнього у біологічну родину. 19.12.2018 року відповідно до висновку Комісії з питань захисту прав дитини Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, малолітнього [PERSON] передали на проживання, виховання та утримання тітці [PERSON] , де дитина проживає на даний час. Так, Службою встановлено, що батьки малолітнього цілком самоусунулись від обов`язків щодо виховання та утримання дитини, не цікавились його життям, не дбали про його фізичний, духовний та моральний розвиток, внаслідок зловживання алкогольними напоями. Матері [PERSON] службою у справах дітей та сім`ї надано направлення пройти консультацію психолога з метою підвищення батьківського та виховного потенціалу, та реабілітаційні заняття в Центрі соціальних служб для сім`ї, дітей, та молоді для алкозалежних та наркозалежних «СЕНС», на що вона погодилась але відвідала одне заняття і більше не з`явилась. Спеціалістами служби із [PERSON] постійно проводяться профілактичні бесіди, під час яких їй роз`яснювалися обов`язки щодо утримання, виховання та навчання дитини, вона попереджалась про відповідальність у разі невиконання нею належним чином батьківських обов`язків. До служби у справах дітей та сім`ї надійшла нотаріально засвідчена заява [PERSON] про відмову від батьківських права щодо малолітнього сина, у зв`язку з тим що вона не має бажання, а також змоги фінансово та за станом здоров`я утримувати та доглядати дитину. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 27 січня 2021 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 11 березня 2021 року закінчено підготовче провадження у справі та призначено до судового розгляду по суті. Представник позивача в судове засідання не з`явився, звернувся до суду з заявою про розгляд справи у відсутність сторони позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про час та місце слухання справи повідомлялась належним чином, про причини неявки суду не повідомила, процесуальним правом подати відзив на позов не скористалась. Відповідач [PERSON] про час та місце слухання справи повідомлялись належним чином шляхом надсилання судової кореспонденції на адресу місця перебування відповідача, процесуальним правом подати відзив на позов не скористався. Представник третьої особи - Служба у справах дітей Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Третя особа - [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про час та місце слухання справи повідомлялась належним чином, звернулась до суду з заявою про розгляд справи у відсутність третьої особи. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З матеріалів справи вбачається, що позивач не заперечує проти розгляду справи в заочному порядку та ухвалення у справі заочного рішення. За наведених обставин, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сімї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. При цьому, позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини, а також і санкція за протиправну винну поведінку батьків. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, тощо) , що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і грунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до положень ст.121 Сімейного кодексу України визначено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державним органом реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Відповідно до частини першої ст.122 Сімейного кодексу України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документами закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] , у свідоцтві про народження батьками дитини записані: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] (а. с. 9). Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до положень статті 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом 6 місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Згідно статті 165 Сімейного кодексу України визначено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ч.4 ст. 19 Сімейного Кодексу України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав тощо обов`язковою є участь органу опіки та піклування, який згідно з ч.5 ст. 19 подає суду письмовий висновок щодо розв`язування спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. При цьому суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (ч. 6 ст. 19 СК України). Згідно Висновку Органу опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав, Орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно малолітнього сина, [PERSON] , [INFO] . (а.с. 6) Як роз`яснено у пунктах 16, 18 Постанови Пленуму Верховного Суду від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Як з`ясовано судом, відповідно до наказу служби у справах дітей Дніпровської в місті києві державної адміністрації №2 від 30 січня 2019 року про постановку на облік дитини, яка опинилась у складних життєвих обставинах [PERSON] , [INFO] , як дитину, яка перебуває у складених життєвих обставинах поставлено на облік (а. с. 15). Згідно з повідомленням Державної установи «Київський слідчий ізолятор», батько дитини, [PERSON] утримується в ДУ «Київський слідчий ізолятор за підозрою в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 125 КК України з 04. Квітня 2018 року по теперішній час (а. с. 31, 33). Згідно з повідомленням Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико - санітарної допомоги №4» Дніпровського району м. Києва, [PERSON] знаходиться під медичним наглядом АЗПСМ з моменту народження, перебуває на диспансерному обліку з жовтня 2016 року з приводу ряду захворювань. Долікувального закладу в разі потреби дитина приходить в супроводі бабусі, [PERSON] , 1954 року народження. 29 травня 2020 року [PERSON] складено нотаріально завірену заяву про те що вона не заперечує проти позбавлення її батьківських прав відносно її малолітнього сина, [PERSON] , [INFO] , визнає що не приймає участь у його вихованні та утриманні. (а. с. 13) Відповідно до ст. 171 Сімейного кодексу України, дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси. Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. З огляду на викладене, суд вважає доведеним обставини ухилення батьків від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, які самоусунулись від виховання та спілкування з дитиною, не надають матеріальної допомоги на утримання дитини та ураховуючи інтереси малолітньої дитини, що у сукупності дає підстави позбавити батьківських прав батьків дитини, з підстав, передбачених ст.164 Сімейного кодексу України. Згідно із ч.8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Із системного тлумачення ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ст.ст.7,141,159 СК України випливає, що при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховуватися передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. У рішенні Європейського суду від 18 грудня 2008р. по справі "Савіни проти України" зазначається "що хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини." Виходячи з предмету спору та суб`єктивного складу сторін, судом встановлено, що відповідачі самоусунулись від спілкування з дитиною, не надають матеріальної допомоги на утримання дитини, ці обставини доведено належними та допустимими письмовими доказами, які підтвердили факт ухилення батьків від виконання своїх обов`язків відносно малолітньої дитини, тому з урахуванням інтересів дитини в силу її віку, та спираючись на норми чинного законодавства, суд вважає доведеними обставини ухилення батька та матері від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, що дає підстави позбавити їх батьківських прав з підстав, передбачених ст.164 Сімейного кодексу України. Разом з тим, суд враховує, що відповідно до положень ст. 168, 169 Сімейного кодексу України, відповідачі, у разі позбавлення батьківських прав, не позбавлені права на звернення до суду із заявою про надання права на побачення з дитиною, так і з позовом про поновлення батьківських прав. Згідно п. 5 ст. 167 Сімейного кодексу України, якщо дитина не може бути передана бабі, дідові, повнолітнім братам та сестрам, іншим родичам, мачусі, вітчиму, вона передається на опікування органу опіки та піклування. Відповідно до предмету позову, Орган опіки та піклування Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації просить суд: стягнути із [PERSON] , [INFO] кошти (аліменти) на утримання дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі ј частки (але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку) від заробітку відповідача щомісячно, починаючи із дня пред`явлення цього позову і до досягнення дитиною повноліття на особу чи установу в якій буде перебувати дитина; стягнути із [PERSON] , [INFO] кошти (аліменти) на утримання дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі ј частки (але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку) від заробітку відповідача щомісячно, починаючи із дня пред`явлення цього позову і до досягнення дитиною повноліття на особу чи установу в якій буде перебувати дитина. Сімейні права є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути передані іншій особі. Якщо дитина або особа, дієздатність якої обмежена, не може самостійно здійснювати свої права, ці права здійснюють батьки, опікун або самі ці особи за допомогою батьків чи піклувальника. (ст.14 Сімейного кодексу України) Як передбачено у статі 245 Сімейного кодексу України, якщо дитина постійно проживає у дитячому закладі або закладі охорони здоров`я, функції опікуна та піклувальника щодо неї покладаються на адміністрацію закладу. В свою чергу, Орган опіки та піклування контролює умови утримання, виховання, навчання дитини, над якою встановлено опіку або піклування. (ст.246 Сімейного кодексу України). Порядок стягнення аліментів та інших коштів на дитину, яка перебуває у закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому закладі, регулюється положеннями ст.193 Сімейного кодексу України. Виходячи з положень ч.2 та ч.3 ст.193 Сімейного кодексу України, якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального закладу охорони здоров`я, навчального або іншого закладу, аліменти на дитину можуть бути стягнуті з них на загальних підставах. За рішенням суду аліменти можуть перераховуватися на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. Відповідно до положень ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до ч. 3 ст. 166 Сімейного кодексу України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Органу опіки та піклування Дніпровської районної в мсті Києві державної адміністрації до [PERSON] , [PERSON] , треті особи: [PERSON] , Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, в частині стягнення аліментів з відповідачів на утримання малолітньої дитини є обгрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі, враховуючи ту обставину, що судом прийнято рішення про позбавлення відповідачів батьківських прав, з урахуванням відсутності в матеріалах справи відкритого рахунку на ім`я малолітньої дитини, суд вважає за необхідне зобов`язати Орган опіки та піклування відкрити особовий рахунок на ім`я малолітнього [PERSON] в Державному ощадному банку України, з подальшим зараховуванням аліментів на особистий рахунок малолітньої дитини. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Враховуючи, що позов подано до суду 21.01.2021 року року, саме з цієї дати позивачка має право на стягнення аліментів. Враховуючи наведене та

Outcome: partial