Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-16 00:00:00

До суду звернувся [PERSON] із заявою, в якій просить встановити факт народження дитини - [PERSON], [INFO] в м. Шахтарськ Донецької області у матері - [PERSON], [INFO], громадянки України та батька - [PERSON], [INFO], громадянина України. В обґрунтування заяви вказав, що 28 липня 2015 року його дружина - [PERSON], [INFO], перебуваючи на тимчасово окупованій території Донецької області в Шахтарському міському пологовому будинку народила хлопчика вагою 3000,0 грамів, батьком якого є заявник. Через відмову прикордонних сил надати дозвіл на виїзд з тимчасово окупованої території матері та дитини, [PERSON] зареєструвала факт народження дитини та отримала медичне свідоцтво про народження зразка, що використовується на тимчасово окупованій території. Документом, що підтверджує факт народження дитини є медичне свідоцтво про народження за формою № 103/у № 149 від 29 липня 2015 року. У звязку з тим, що державні органи на території України не визнають документів наданих органами на території, не підконтрольній Україні, заявнику, як батькові народженого хлопчика, Новомосковським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області відмовлено в реєстрації народження дитини. До судового засідання від заявника надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та у відповідності до якої останній просив розглянути справу за його відсутності, підтримав заяву та просив її задовольнити. Представник заінтересованої особи-1 в судове засідання не з'явився, підстав неявки не повідомив. Про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином. Заінтересована особа-2 надала суду заяву в якій просила справу розглядати за її відсутністю та задовольнити її. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до п.5 ч.2 ст.234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Згідно з п. 18 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Згідно зі ст. 14 ЦПК України, рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв'язку із встановленим судом фактом. В разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану орган державної реєстрації актів громадянського стану провадить відповідний запис на підставі рішення суду. Заявник станом на день розгляду справи в суді мешкає за адресою: [ADDRESS] /а.с.9/. [PERSON], громадянка України, та [PERSON], громадянин України /а.с.7-8, 10/, з 23 грудня 2011 року перебувають між собою у шлюбі /а.с.6/. Відповідно дост.13 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", якщо державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем проживання батьків чи одного з них, то за їх бажанням місцем народження дитини в актовому записі про народження може бути визначене фактичне місце її народження або місце проживання батьків чи одного з них. Державна реєстрація народження дитини проводиться не пізніше одного місяця з дня її народження, а у разі народження дитини мертвою - не пізніше трьох днів. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я документи, що підтверджують факт народження. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров'я документ, що підтверджує факт народження, видає заклад охорони здоров'я, який проводив огляд матері та дитини. У разі якщо заклад охорони здоров'я не проводив огляд матері та дитини, документ, що підтверджує факт народження, видає медична консультаційна комісія в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. За відсутності закладу документа охорони здоров'я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Згідно з ч.1 ст.144 Сімейного кодексу України , батьки зобов'язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 2 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація народження дитини проводиться за письмовою або усною заявою батьків чи одного з них за місцем її народження або за місцем проживання батьків. У відповідності до ч.4 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та п.2 Глави 1 Розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 № 52/5 підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є: медичне свідоцтво про народження (форма № ЮЗ/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоровя України від 08 серпня 2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 за № 1150/13024, що видається закладами охорони здоровя незалежно від підпорядкування та форми власності, де приймаються пологи. Відповідно до п.4 ч.4 ст.13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», за відсутності документа закладу охорони здоровя або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Згідно зі ст.7 Закону України «Про громадянство України», особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження. Відповідно до Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою постановою Верховної ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, дитина має бути зареєстрована одразу ж після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов'язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства. У відповідності до ст. 7 Закону України «Про громадянство України», особа, батьки якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Ч.1 ст.122 СК України визначено, що дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров'я про народження дружиною дитини. Судом встановлено, що 29 червня 2015 року о 20:35 год. [PERSON] народила дитину - сина, вагою 3000,0 грамів, в державній установі «Шахтерська ЦГБ», про що мається медичне свідоцтво про народження № 149 від 29 червня 2015 року, видане вказаною лікарнею. Вказана довідка, відповідно до ст.9 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" є недійсними і не створюють правових наслідків. В зв`язку з чим заявникові було відмовлено у реєстрації народження дитини. Суд приходить до переконання, що встановлення факту народження, має для заявника юридичне значення, з урахуванням відмови державного органу та необхідно заявнику для державної реєстрації народження його дитини. Визначаючи ім`я, прізвище та по-батькові народженої дитини, суд виходить з наступного. Згідно з ч.1 ст.145, ч.1 ст.146, ч.1 ст.147 СК України, прізвище дитини визначається за прізвищем батьків. Якщо мати, батько мають різні прізвища, прізвище дитини визначається за їхньою згодою. Ім'я дитини визначається за згодою батьків. По батькові дитини визначається за іменем батька. З огляду на викладене, враховуючи положення ст.ст. 122, 146, 145, 147 СК України, ст.28 ЦК України та те, що як батько дитини (в силу ст.122 СК України) так і мати дитини перебувають у шлюбі, мають однакове прізвище [PERSON], батько дитини має ім`я [PERSON], мати та батько наполягають на зазначеному прізвищі, імені та по-батькові дитини, суд вважає, що дійсно для проведення державної реєстрації народження дитини [PERSON] є об'єктивні перешкоди. З метою захисту прав і свобод громадян України, яким є син заявника, суд приходить до висновку про необхідність задоволення вимог заявника про встановлення факту народження дитини, бо законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, що надасть можливість отримати громадянину України свідоцтво про народження його сина, батьками якої є громадяни України, виданого державним органом України. На підставі викладеного,

Outcome: approved