Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-22 00:00:00

Позивач [PERSON] 21.11.2018 року звернулася до Казанківського районного суду Миколаївської області з вищезгаданим позовом, в якому просить позбавити [PERSON] , [INFO] батьківських прав стосовно [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що з відповідачем [PERSON] з 2007 року по 29.05.2012 року перебувала у шлюбі. Під час спільного проживання у них народився син [PERSON] , [INFO] . Відповідач з 2009 року ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків: не приймає участі у навчально-виховному процесі, не надає матеріальної допомоги, умов для фізичного та психічного розвитку не створює, тому вона звернулася до суду з цим позовом. На підставі ухвали Казанківського районного суду Миколаївської області від 14.02.2019 року цивільну справу передано для розгляду за підсудністю до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області. У судовому засіданні позивач [PERSON] присутньою не була, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні присутнім не був , про час та місце розгляду справи повідомлений за зареєстрованою в установленому порядку адресою, судова повістка повернулася до суду у зв`язку з закінченням терміну зберігання (а.с.90). Представник третьої особи - Органу опіки та піклування виконкому Казанківської селищної ради, в судовому засіданні присутнім не був, про час та місце розгляду справи повідомлений, надав заяву про розгляд справи за відсутності представника, просив позов задовольнити (а.с.77). Представник третьої особи - Служби у справах дітей Казанківської районної державної адміністрації в судовому засіданні присутнім не був, про час та місце розгляду справи повідомлений, надав заяву про розгляд справи за відсутності представника, просив позов задовольнити (а.с.70). Суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, третіх осіб - на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст.247 ЦПК України. У відповідності до вимог ст.ст.280-281 ЦПК України, з урахуванням особливостей, встановлених для розгляду справ в порядку загального позовного провадження, суд вважає за можливе вирішити справу в заочному порядку, з огляду на те, що відповідач повідомлявся про перебування в провадженні суду даної справи. Однак у встановлений судом термін відзив на позовну заяву не подав, крім того, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, приходить до наступних висновків. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В силу ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 165 СК України встановлено, що з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Судом встановлено, що сторони перебували з 16.11.2007 року по 29.05.2012 року в шлюбі (а.с.5, 9). До укладення шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , у свідоцтві про народження якого відповідача зазначено батьком дитини (а.с.7 ). Відповідно до частини 1 статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, зокрема, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним. Згідно з пунктом 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" (далі - Постанова) ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Частинами 7, 8 ст.7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ч.3 ст.11 Закону України "Про охорону дитинства" батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Частиною 2 ст.150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до частини 3 статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частинами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини, прийнятої 20 листопада 1989 року, яка набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Згідно з Принципом 2 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року дитині законом або іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та у соціальному розумінні здоровим та нормальним шляхом і в умовах свободи та гідності. Стаття 3 Конвенції ООН про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України 27.02.1991 року, зазначає, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Малолітній [PERSON] мешкає разом із матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с.5, 8). На час звернення позивача до суду [PERSON] навчався у 6 класі Казанківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №2 Казанківської районної ради Миколаївської області. За період його навчання з 1 класу батько участі у житті сина не приймав, не цікавився його життям, не відвідував школу, батьківські збори, лекторії, не спілкувався з класним керівником (а.с.10). Згідно з актом обстеження умов проживання від 29.01.2019р., складеним службою у справах дітей райдержадміністрації Казанківської райради, умови проживання дитини добрі: дитина має свою кімнату, розвивальні ігри, постільну білизні, навчальні книжки, канцтовари, є особистий сенсорний телефон, планшет, спортивний велосипед; дитина забезпечена необхідними речами побуту, одягом та харчуванням. Статок сім`ї достатній для забезпечення потреб дитини. Зі слів баби дитини, батько з сином близько восьми років не спілкується з дитиною, не телефонує, не допомагає, аліменти не сплачує, перебуває за межами України (а.с.37). Аналогічний висновок містить акт обстеження умов проживання від 19.11.2018р., складений депутатом Казанківської селищної ради (а.с.11). Згідно ст.19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе, не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Як роз`яснив Верховний Суд України в узагальненні «Практика розгляду судами справ, пов`язаних із позбавленням батьківських прав, поновленням батьківських прав, усиновленням, установленням опіки та піклування над дітьми» від 11 грудня 2008 року, при розгляді справ про позбавлення батьківських прав для встановлення обставин справи суду потрібно ретельно перевіряти докази, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, обов`язково здійснювати необхідні дії для залучення відповідача у справі та з`ясування його позиції та обґрунтувань. Також згідно із ч.4 ст.19 СК обов`язковою є участь у справі органу опіки та піклування. Суду слід витребувати від цього органу письмовий висновок відповідно до ч.5 ст.19 СК, а також може допитати представника цього органу в судовому засіданні. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Служба у справах дітей Казанківської райдержадміністрації про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав прийшов до висновку, щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] у відношенні сина [PERSON] (а.с.36). При вирішенні даного спору, суд враховує, що позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки, як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Суд вважає, що спілкування з обома батьками та їх сумісне піклування про дитину відповідає найкращім інтересам дитини, проте відповідач уникає спілкування з диниою, не цікавиться вихованням та розвитком сина протягом тривалого часу , тому суд вважає вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved