Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-25 00:00:00

Виконавчий комітет Житомирської міської ради, як органу опіки та піклування звернувся до суду в інтересах малолітньої [PERSON] з позовною заявою, в якій просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої [PERSON], [INFO] та стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітньої [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини усіх видів доходів, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку на користь особи чи установи, яка у подальшому буде здійснювати догляд за нею, посилаючись на те, що відповідач є матір'ю вказаної дитини та ухиляється від виконання батьківських обов'язків, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. 22.02.2018 року відповідач надала відзив на позовну заяву з доказами в обгрунтування своїх заперечень. 26.02.2018 року представник позивача надала суду відповідь на відзив на позовну заяву. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги з підстав, зазначених у позовній заяві та просила їх задовольнити. Відповідач та її представник в судовому засіданні заперечували щодо задоволення позову. Представник третьої особи в судовому засіданні підтримав позов та просив його задовольнити. Заслухавши пояснення учасників справи та вивчивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, зокрема, ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. При цьому ухилення від виконання юридичного обов'язку - це акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій. Так, мати може вважатися такою, що ухиляється від обов'язку по вихованню дитини, якщо вона ні усно, ні письмово не спілкується з нею, не проявляє про неї щонайменшої батьківської турботи, хоча має таку можливість. Відповідно до ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Судом встановлено, що відповідач [PERSON], [INFO], є матір'ю малолітньої [PERSON], [INFO]. Відомості про батька у свідоцтві про народження дитини записані відповідно до частини першої статті 135 СК України. Малолітня [PERSON] з 18.10.2016 року відповідно до наказу №76 перебуває на обліку в службі у справах дітей Житомирської міської ради як дитина, яка проживає в сім'ї, у якій батьки ухиляються від виконання батьківських обов'язків. Відповідно до листа КУ «Центральна дитяча міська лікарня» від 06.04.2017 року №46, від 07.05.2017 року №69 [PERSON] медичні рекомендації лікарів не виконує, на щомісячні огляди мати з дитиною не з'являється, щеплення малолітній не зроблені, на телефонні дзвінки [PERSON] не відповідає. За зверненням служби у справах дітей Житомирським ВП ГУНП в Житомирській області проведено профілактичну бесіду з відповідачем та складено протокол про адміністративне правопорушення за неналежне виконання батьківських обов'язків. Протягом січня-жовтня 2017 року спеціалістами служби у справах дітей та фахівцями соціальної роботи було здійснено ряд спроб обстежити житлово-побутові умови проживання сім'ї за адресою: [ADDRESS]. Зі слів мешканців квартири, [PERSON] разом з донькою тривалий час відсутня за місцем реєстрації. За адресою проживання співмешканця [PERSON] в [ADDRESS], власниками квартири було відмовлено соціальним працівникам у обстеженні житлово-побутових умов проживання. Відповідно до листа служби у справах дітей на управління праці та соціального захисту населення Богунської районної ради м. Житомира від 21.09.2017 року №1452/1 [PERSON] було припинено виплату допомоги на утримання малолітньої доньки. За результатами відвідування спеціалістами служби у справах дітей місця проживання відповідача в [ADDRESS] з листопада 2017 року було встановлено, що в помешканні умови проживання незадовільні, для дитини не створено умов для повноцінного розвитку, виховання, проведення дозвілля, дитяче ліжко захаращено лахміттям, різними речами. Питання, яке склалося в родині [PERSON] неодноразово розглядалося на комісії з питань захисту прав дитини, на якій відповідача було попереджено про відповідальність за неналежне виконання своїх батьківських обов'язків. Рішенням Виконавчого комітету Житомирської міської ради від 10.01.2018 року №27 відібрано у [PERSON] малолітню дочку [PERSON], [INFO] та затверджено висновок про позбавлення відповідача батьківських прав відносно малолітньої дочки. Згідно з п. 15 Постанови Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 р. № 3, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Пунктом 16 даної постанови визначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. У рішенні Європейського суду від 18 грудня 2008 року по справі "Савіни проти України" зазначається "що хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв'язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини." Відповідно до п.18 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. Суд не погоджується з вищезазначеним висновком органу опіки та піклування з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, відповідач [PERSON] на обліку в Житомирському облнаркодиспансері не перебуває та згідно довідки про результати наркологічного огляду (скринінгового) №160 від 30.01.2018 року, на момент огляду 30.01.2018 року у неї відсутні психічні та поведінкові розлади, пов'язані із зловживанням алкогольними напоями, наркотичними засобами, психотропними речовинами. З копії медичної картки малолітньої [PERSON] та картки профілактичних щеплень вбачається, що дитина зростає, набирає вагу, отримала відповідні профілактичні щеплення та відповідач з дитиною відвідує лікарів. З 30.01.2018 року по теперішній час малолітня [PERSON] перебуває в Комунальному закладі «Житомирський обласний спеціалізований будинок дитини для дітей-сиріт та дітей, які залишились без піклування батьків» Житомирської обласної ради. Відповідно до довідки вказаного закладу від 19.02.2018 року мати [PERSON] відвідувала дитину: 02.02.2018, 05.02.2018, 08.02.2018, 12.02.2018, 16.02.2018, 17.02.2018, 19.02.2018. Відповідно до акту обстеження умов проживання, складеного спеціалістами служби у справах дітей 02.02.2018 року за адресою: квартира [ADDRESS], відповідач [PERSON] проживає у вказаному житлі, в якому наявне окреме дитяче ліжечко для сну, є постільна білизна, дитячі речі, іграшки. Стосунки в сім'ї доброзичливі, для дитини створено належні умови для життя, розвитку, виховання. Мешканці не заперечують проти того, щоб дитина проживала у них. Таким чином, судом встановлено, що відповідач має постійне місце проживання, має бажання піклуватися про фізичний і духовний розвиток дитини, спілкуватися з нею та надавати матеріальну допомогу на її утримання, що свідчить про небайдуже ставлення до доньки та відсутність свідомого нехтування відповідачем своїми батьківськими обов'язками. Згідно ч.3 ст.166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. На підставі вищенаведеного, суд вважає зазначені вище обставини винятковими та зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, приходить до висновку про відсутність на даний час підстав для задоволення позову про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, при цьому зважаючи на підстави відібрання раніше у відповідача дитини, попереджає її про необхідність змінити ставлення до виховання малолітньої доньки і покладає на орган опіки та піклування Житомирської міської ради контроль за виконанням відповідачем батьківських обов'язків. У разі невиконання відповідачем такого попередження позивач не позбавлений можливості повторно звернутися до суду з аналогічним позовом.

Outcome: dismissed