Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-29 00:00:00

До суду з вказаним позовом звернулася [PERSON], посилаючись на те, що відповідно до погосподарських книг [PERSON] сільської ради Ставищенського району Київської області за 1986-1995 роки, житловий будинок № 86 по вул. Голощапова в с. Красилівка Ставищенського району Київської області, 1979 року побудови, відносився до майна колгоспного двору, на час припинення якого в ньому проживали: їхній батько [PERSON], мати [PERSON]З, вона, її сестра [PERSON] (після одруження [PERSON]) О.В., її брат [PERSON], які набули права власності на вказаний будинок, як на майно колгоспного двору в рівних частках, тобто по 1/5 частині. Слід зазначити, що в дворі нетривалий час проживала їхня баба [PERSON], [INFO], яку через немічний стан доглядали до її смерті, що настала 6 грудня 1992 року, і яка згідно частини 3 статті 123 ЦК УРСР не набула частку в майні колгоспного двору. 14 серпня 2016 року помер їхній батько [PERSON] 21 травня 2017 року померла її мама [PERSON] В кінці червня 2017 року вона дізналася, що існує свідоцтво про право власності на вказаний житловий будинок, видане на підставі рішення виконкому [PERSON] сільської ради від 28 жовтня 2005 року на імя лише [PERSON] та [PERSON], без зазначення інших членів колгоспного двору. Право проживання її і їх малолітніх дітей, та її право власності на частину житлового будинку стали оспорювати інші співвласники через існування заповіту матері [PERSON], яким вона розпорядилася своєю часткою будинку на їх користь. Рішення виконкому [PERSON] сільської ради від 28 жовтня 2005 року порушило права осіб, які набули свого права власності на майно колгоспного двору в рівних частках, тобто по 1/5 частині, тому, вважає, що має бути визнане частково недійсним в частині, що перевищила частку власників, оскільки її батько [PERSON] та її мати [PERSON] за життя набули право власності на 1/5 частину вищевказаного житлового будинку, кожен, як на частку в майні колгоспного двору. Вона, її брат [PERSON] та сестра [PERSON] набули право власності на 1/5 частину даного житлового будинку як частку в майні колгоспного двору, кожен. Житловий будинок загальною площею 76,0 кв. метри, житловою площею 39,6 кв. метри, вартістю 88540 гривень. До будинку належать будівлі: сарай «Б», сарай «В», погріб «Г», колодязь №1. З урахуванням уточнених позовних вимог позивач просить суд визнати рішення виконкому [PERSON] сільської ради Ставищенського району Київської області № 27 від 28 жовтня 2005 року „Про оформлення права власності на житловий будинок, що знаходиться в користуванні фізичних осіб та видане 21 січня 2006 року на підставі нього свідоцтво по право власності від 21 січня 2006 року частково недійсним в частині визнання за [PERSON] та [PERSON] права власності на 1/10 частини даного житлового будинку; визнати за нею право власності в порядку виділення частки з майна колгоспного двору на 1/5 частину вищезазначеного житлового будинку. В судове засідання позивач та її представник не прибули, направили до суду заяву, в якій просять справу розглядати без їх участі (а.с. 104). Представник відповідача [PERSON] сільської ради в судове засідання не прибув, сільська рада направила до суду заяву, в якій просить справу розглядати без участі їх представника (а.с. 108). Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибула, направила до суду заяву, в якій позовні вимоги в частині визнання за позивачем право власності на 1/5 частину вищевказаного житлового будинку в порядку виділення частки з майна колгоспного двору визнала, просить справу розглядати без її участі (а.с. 141). Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув, направив до суду заяву, в якій позовні вимоги визнав, просить справу розглядати без його участі (а.с. 127). Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув, направив до суду заяву, в якій позовні вимоги визнав, просить справу розглядати без його участі (а.с. 128). Педставник третьої особи Органу опіки та піклування Ставищенської РДА в судове засідання не прибув, направив до суду заяву, в якій просить справу розглядати без його участі (а.с. 106). Представник третьої особи Ставищенської районної державної нотаріальної контори Київської області в судове засідання не прибув, Ставищенська районна державна нотаріальна контора направила до суду заяву, в якій просить справу розглядати без участі їх представника (а.с. 102). Суд, розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, вважає, що уточнені позовні вимоги слід задовольнити, виходячи з наступного. Ухвалою Ставищенського районного суду від 30 листопада 2017 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] сільської ради Ставищенського району Київської області, [PERSON], [PERSON], [PERSON], треті особи: Орган опіки та піклування Ставищенська районна державна адміністрація та Ставищенська районна державна нотаріальна контора, в частині визнання недійсною заяви про відмову від прийняття спадщини після смерті 14 серпня 2016 року [PERSON], складену 11 жовтня 2016 року від імені [PERSON] та посвідчену секретарем виконкому [PERSON] сільської ради Ставищенського району Київської області [PERSON] та зареєстровану в реєстрі за №38 та визнання права власності в порядку спадкування за законом після смерті 14 серпня 2016 року батька [PERSON]І на 1/10 частину вищевказаного житлового будинку,залишено без розгляду. Відповідно до погосподарських книг [PERSON] сільської ради за 1986-1990, 1991-1995, 1996-2000, 2001-2005, 2006-2010, 2011-2015 (а.с. 10-13, 26-34) житловий будинок № 86 по вул. Голощапова в с. Красилівка, 1979 року побудови, належав до майна колгоспного двору, на час припинення якого (станом на 15 квітня 1991 року) в ньому проживали не втратили права на частку в його майні батьки позивача [PERSON] та [PERSON]З, позивач, її сестра [PERSON] та брат [PERSON], які набули права власності на вказаний будинок, як на майно колгоспного двору в рівних частках, тобто по 1/5 частині, кожен. В даному дворі нетривалий час проживала [PERSON], [INFO], яку через немічний стан доглядали до її смерті, що настала 6 грудня 1992 року, і яка не набула частку в майні даного колгоспного двору, оскільки відповідно до довідки виконкому [PERSON] сільської ради від 23 листопада 2017 року № 769 остання була членом та проживала в колгоспному дворі по вул. Леніна (Центральна), 64 в с. Красилівка. Відповідно до копій звіту про незалежну оцінку майна та технічного паспорту (а.с. 35-77) житловий будинок загальною площею 76,0 кв. метри, житловою площею 39,6 кв. метри, вартістю 88540 гривень. До будинку „А належать будівлі: сарай „Б, сарай „В, погріб „Г, колодязь № 1. Рішенням виконкому [PERSON] сільської ради Ставищенського району Київської області № 27 від 28 жовтня 2005 року „Про оформлення права власності на житловий будинок, що знаходиться в користуванні фізичних осіб було вирішено оформити право власності на вищевказаний житловий будинок на [PERSON] та [PERSON] (а.с. 20). На підставі вищевказаного рішення виконкомом [PERSON] сільської ради було видане свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 21 січня 2006 року, яким встановлена за [PERSON] та [PERSON] спільна часткова власність на ? частину вищевказаного будинку, за кожним, та яке було 21 січня 2006 року зареєстроване в Білоцерківському МБТІ (а.с. 75). Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЦК УРСР (1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Згідно п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Статтею 182 ЦК України передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації, а порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість і підстави відмови в ній установлюються законом. Відповідно до ч. 5 статті 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Відповідно до статті 2 вказаного Закону державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у звязку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення (постанова Верховного Суду України від 13 червня 2012 р. № 6-54 цс 12). З урахуванням положень ч. 1 ст. 15, ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За змістом наведених норм права потреба в такому способі захисту виникає тоді, коли наявність субєктивного права власника не підтверджена відповідними доказами (документами), підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що оскільки на час припинення вищевказаного колгоспного двору в ньому проживали та не втратили права на частку в його майні батьки позивача [PERSON] та [PERSON]З, позивач, її сестра [PERSON] та брат [PERSON], які набули права власності на вказаний будинок, як на майно колгоспного двору в рівних частках, тому суд вважає, що вищевказане рішення виконкому [PERSON] сільської ради № 27 від 28 жовтня 2005 року та видане 21 січня 2006 року на підставі нього свідоцтво по право власності слід визнати частково недійсними, в частині визнання за [PERSON] та [PERSON] права власності на 1/10 частину даного житлового будинку, за кожним, а за позивачем слід визнати право власності в порядку виділення частки з майна колгоспного двору на 1/5 частину вищезазначеного житлового будинку.

Outcome: approved