Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] в інтересах повнолітнього сина [PERSON] про стягнення аліментів з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини від всіх прибутків. Свій позов мотивувала тим, що [PERSON] є батьком її повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Син проживає з матір`ю. [INFO] [PERSON] досяг повноліття, на даний час навчається на першому курсі факультету економіки, бізнесу та міжнародних відносин денної форми навчання Університету митної справи та фінансів, спеціальність "Міжнародні економічні відносини", що підтверджується довідкою з місця навчання. У зв`язку з тим, що через навчання син потребує коштів, позивач звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини від всіх прибутків, але не менше 50% визначеного законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до закінчення навчання - 30.06.2024 р. Ухвалою судді від 27.01.2021 р. провадження у справі відкрите, її розгляд призначений у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 25 лютого 2021 р. У судове засідання позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] , третя особа [PERSON] не з`явилися, у письмових заявах просили справу розглянути без їх участі. При цьому позивач позовні вимоги підтримала, а відповідач визнав повністю позов, не заперечував проти його задоволення. Через неявку сторін фіксування процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог на підставі встановлених обставин. . Судом встановлено, що відповідно свідоцтва про народження відповідач по справі [PERSON] , являється батьком [PERSON] , [INFO] . Вивчивши копію свідоцтва про народження [PERSON] , вбачається, що [INFO] йому виповнилось 18 років, тобто він досяг повноліття. Згідно довідки № 12.4-30/1760 від 22.01.2021 року виданої Університетом митної справи та фінансів факультету економіки, бізнесу та міжнародних відносин, [PERSON] , про те, що він дійсно є студентом І-го курсу факультету економіки, бізнесу та міжнародних відносин денної форми навчання Університету митної справи та фінансів. Навчання проводиться за кошти фізичних та юридичних осіб (контракт). Термін навчання з 08.09.2020 року по 30.06.2024 року. Згідно довідки № 67 від 29.01.2021 року відповідач [PERSON] працює начальником служби ПАТ 'Запоріжжяобленерго' та отримав заробітну плату з липня 2020 року по грудень 2020 року 38432.89 грн Норми права, які застосував суд, мотиви їх застосування та висновки суду. Правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). Згідно ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Із аналізу положень зазначеної норми права вбачається, що обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують вчитися виникає лише при наявності в сукупності таких юридичних фактів: досягнення дитиною 18 років але не більше 23 років; продовження навчання; потреба у матеріальній допомозі у зв`язку із навчанням; наявність можливості у батьків надавати допомогу. При цьому суд враховує, що, особи, які досягли 18 років є повнолітніми, отримують повну дієздатність і можуть самостійно піклуватися про себе, якщо це потрібно. Тому законодавець і передбачив, з одного боку, обов`язок батьків утримувати повнолітніх сина або доньку, які продовжують навчання, оскільки це дозволить їм отримати освіту, але передбачив, що такий обов`язок виникає лише тоді, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу, оскільки було б нерозумним ставити в скрутне матеріальне становище одну повнолітню людину в цілях утримання іншої повнолітньої працездатної людини. У контексті обставин цієї справи, суд враховує можливість утримання й матір`ю повнолітнього сина. Таким чином, з огляду на спільний обов`язок батьків щодо утримання повнолітньої дитини на період продовження навчання, суд визначає розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, який би був справедливим і не накладав би непропорційний фінансовий тягар на нього, зокрема, з урахуванням того, що його син є повнолітнім і працездатним, у силу чого має можливість забезпечувати своє життя також самостійно. Відповідно до постанови Верховного Суду України від 24.02.2016 року у справі № 6-1296цс15, при визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Відповідно до ст.200 СК України - суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина в твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Відповідно до частини 1 статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Також, суд враховує положення Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів"обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі. Навчання дитини має бути її основним заняттям, отже якщо дитина навчається на заочному відділенні і має можливість працювати та заробляти собі на життя, обов`язку батьків утримувати таку дитину не виникає; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Тобто батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину. Аналіз ст. ст. 199, 200 СК України вказує на те, що законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу. Суд дійшов висновку про можливість стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, але з врахуванням матеріальної спроможності та стану здоров`я відповідача надавати таку допомогу повнолітньому сину. При цьому необхідно зазначити, що вимоги позивача в частині стягнення аліментів в розмірі не меншому ніж 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку не підлягають задоволенню, оскільки чинним законодавством не передбачено стягнення аліментів на утримання повнолітньої особи з прив`язкою до прожиткового мінімуму для дитини певного віку. Враховуючи вище викладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, визначивши стягнення аліментів з відповідача на утримання повнолітнього сина у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку, до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення ним 23 років. Судом не встановлені обставини, які можуть свідчити, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тобто підстави для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову. За такого, зважаючи на визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову в повному обсязі. Зважаючи на те, що позивач від сплати судового збору звільнена при подачі позову, судові витрати на сплату судового збору підлягають стягненню на користь держави з відповідача.

Outcome: partial