Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-09 00:00:00

До суду звернувся позивач [PERSON] з позовом до відповідача Деснянського районного ВДВС м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві про усунення перешкод у здійсненні права власності на майно. Ухвалою Деснянського районного суму м. Києва від 19.07.2018 року відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження, визначено відповідачу п'ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що у травні 2018 року під час візиту до нотаріуса позивачу стало відомо, шо квартира перебуває під арештом. Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, квартира [ADDRESS] перебуває під арештом, який накладено 25.01.2013 року державним реєстратором: Клюковським\~М.В., Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м.Києві, підстава обтяження: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серія та номер 36187750, обтяжувач: Відділ Державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві; боржник: [PERSON] (інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно додається). Арешт був накладений у 2013 році старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Деснянського управління юстиції у м.Києві Логвинською К.\~Л. виконавчому провадженні відкритому на підставі виконавчого листа Деснянського районного суду міста Києва про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованості в розмірі 61546,37грн. Відносно боржника [PERSON] примусовому виконанні рішення суду було винесено постанову ВП № 36187750 від 25.01.2013 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. [PERSON] є моїм сином, однак я до його боргів не маю ніяк відношення. Крім того, арешт накладений на всю квартиру цілком, при тому що боржнику належить лише 1/4 частина квартири. У червні 2018 року я звернувся до відповідача по справі із заявою про зняття арешт з квартири. Відповідно до листа від 16 червня 2018 року державний виконавець Деснянського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Скрипка Ю. О. повідомив, що виконавче провадження знищено відповідно до п. 9.9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби. За наявності арешту на квартиру, що належить мені на праві спільної часткової власності, порушується право приватної власності, внаслідок чого я позбавлений змоги в повної обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. Відповідачем у встановлений законом строк до суду не подано заяви із запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та не подано відзиву на позовну заяву. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені та підтверджені матеріалами справи наступні факти. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 26.11.2003 року квартира [ADDRESS] належить на праві приватної спільної власності [PERSON] ? частина та членам його сім'ї [PERSON] ? частина, [PERSON] ? частина та [PERSON] ? частина. Рішенням Деснянського районного суду міста Києва стягнуто з [PERSON]. на користь [PERSON] заборгованість в розмірі 61546,37 грн. Постановою про арешт всього нерухомого майна державного виконавця ВДВС Деснянського РУЮ в м. Києві Логвинською К.Л. серії АА № 36187750 було накладено арешт на нерухоме майно та обмежено право користування та розпорядження майном, що належить [PERSON] Відповідно до листа Деснянського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 16.07.2018, зазначено що 11.12.2013 року старшим державним виконавцем Логвинською К.Л. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувану на підставі п.2 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» в зв'язку з відсутністю у боржника майна на яке можливо звернути стягнення. Вищевказаний виконавчий документ до відділу повторно не надходив та на виконанні не перебував. Також зазначили, що виконавче провадження знищено відповідно до п. 9.9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби. У відповідності до ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчий або витрат виконавчого провадження, не стягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також провадяться інші необхідні дії у зв'язку із закінченням виконавчого провадження. Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна. Відповідно до частин 1,2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Виконавець зобовязаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону. Відповідно до Розділу 9 пункту 9.8 Наказу "Про затвердження Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби" строки зберігання переданих до архіву виконавчих проваджень та здавальних описів (завершених виконавчих проваджень) становлять три роки, після чого вони підлягають знищенню. Відповідно до Розділу 9 пункту 9.8 Наказу "Про затвердження Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби" документи органу державної виконавчої служби через закінчення строків їх зберігання підлягають знищенню. Згідно до положень ч.4 ст.41 Конституції України,ч.1 ст.321 ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право власності є непорушним; ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до положень ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.Згідно положень частин 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Отже, накладення арешту на майно позивача обмежує його законні права як власника, щодо вільного користування та розпорядження своїм майном. Враховуючи наявність накладеного арешту на нерухоме майно, неможливість скасування арешту в позасудовому порядку та оскільки позивач в інший спосіб, крім звернення до суду з позовом про зняття арешту, захистити своє порушене право власності не може, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог [PERSON] та необхідність скасування такого арешту. На підставі викладеного,

Outcome: approved