Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-30 00:00:00

Позивач [PERSON] в особі належним чином уповноваженого представника [PERSON] 03.07.2015 року звернулася в суд із позовною заявою, в якій просить поділити майно, що є спільною сумісною власністю подружжя та виділити їй у власність автомобіль «Mazda CX-7», 2007 року випуску, р/н [NUMBER], а відповідачу [PERSON] виділити грошові готівкові кошти у сумі 5 000 доларів США; телевізор марки «LG»; набір столових срібних виделок, ножів та ложок (по 6 шт); світильник бра; пральну машину марки «Samsung»; холодильник; мікрохвильову піч марки «SANYO»; чайник електричний; духову піч; електричну плиту; м'ясорубку марки «BRAUN»; набір посуду (каструлі і сковорідки) марки «LIEBHERR»; душову кабіну; умивальник; унітаз; водонагрівач на сто літрів; гідроакумулятор з насосом до нього; котел на дрова; батареї (5 шт); кухонну стінку; мийку на одну секцію (кераміка); стіл кухонний (скляний); крісла (6 шт) та люстру, а також стягнути з відповідача у свою користь судові витрати та витрати пов'язані із розглядом справи. В обґрунтування позовний вимог посилається на те, що з 2003 року, а саме з моменту їх одруження, вона та відповідач працювали за кордоном. Зароблені кошти передавали матері відповідача [PERSON] через сестру відповідача [PERSON]. За ці кошти було повністю відремонтовано та зроблено перепланування із добудовою батьківського будинку відповідача, було облаштовано водопостачання, водовідведення та електропостачання, а також багато інших ремонтних та будівельних робіт. За час перебування у шлюбі був придбаний автомобіль «Mazda CX-7». 07.05.2015 року шлюб між нею та відповідачем було розірвано. Відтак, позивач вважає за доцільне залишити їй автомобіль «Mazda CX-7», вартістю 224 098 грн., а відповідачу залишити все вищевказане майно, вартістю 239 500 грн.. Враховуючи той факт, що все згадане вище нерухоме і рухоме майно після розірвання шлюбу між нею та відповідачем не поділено у визначеному законом порядку, як і не існує договір на володіння, користування і розпорядження спільно нажитим майном, вона була змушена звертатися до суду із даним позовом. Позивач [PERSON] у судове засідання, призначене на 31.05.2016 року, не з'явилася, однак її належним чином уповноважений представник [PERSON] подав до суду клопотання, вх. № 1774 від 31.05.2016 року, про розгляд справи без участі сторони позивача, в якому зазначив, що позивач не має можливості прибути у судове засідання, а в попередніх засіданнях надала всі пояснення по суті, позов підтримує у повному обсязі та просить його задоволити. Відповідач [PERSON] та його належним чином у повноважений представник [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечили з підстав, наведених у письмових запереченнях проти позову, вх. № 4669 від 21.10.2015 року, та зазначених у попередніх судових засіданнях. Просять визнати спільною сумісною власністю подружжя автомобіль «Mazda CX-7», 2007 року випуску, р/н [NUMBER], поділити його у рівних ідеальних частках, а в решті позовних вимог відмовити. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, давши належну оцінку доказам по справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з наступних підстав. Так, у судовому засіданні встановлено, що позивач та відповідач 30.08.2003 року зареєстрували шлюб, що підтверджується копією паспорта позивача [PERSON]. Вказаний шлюб розірвано 07.05.2015 року, що підтверджується копією заочного рішення Сколівського районного суду Львівської області, ухваленого у справі № 453/440/15-ц. (провадження № 2/453/247/15 р.). Згадане рішення суду набрало законної сили. Як зазначила позивач [PERSON] у позовній заяві, за час перебування із відповідачем [PERSON] у шлюбі, було повністю відремонтовано та зроблено перепланування із добудовою батьківського будинку відповідача, було облаштовано водопостачання, водовідведення та електропостачання, а також багато інших ремонтних та будівельних робіт. Окрім цього, було придбано телевізор марки «LG» - 10 000 грн.; набір столових срібних виделок, ножів та ложок (по 6 шт) - 4 200 грн.; світильник бра - 1 000 грн.; пральну машину марки «Samsung» - 12 600 грн.; холодильник - 21 000 грн.; мікрохвильову піч марки «SANYO» - 3 000 грн.; чайник електричний - 1 600 грн.; духову піч - 6 300 грн.; електричну плиту - 6 300 грн.; м'ясорубку марки «BRAUN» - 4 200 грн.; набір посуду (каструлі і сковорідки) марки «LIEBHERR» - 6 300 грн.; душову кабіну - 2 000 грн.; умивальник - 1 000 грн.; унітаз - 1 000 грн.; водонагрівач на сто літрів - 3 000 грн.; гідроакумулятор з насосом до нього - 1 000 грн.; котел на дрова - 21 000 грн.; батареї (5 шт) - 3 000 грн.; кухонну стінку - 20 000 грн.; мийку на одну секцію (кераміка) - 1 500 грн.; стіл кухонний (скляний) - 1 500 грн.; крісла (6 шт) - 1 000 грн.; люстру - 2 000 грн. та було заощаджено готівкові кошти в сумі 5 000 доларів США. Також, за час перебування сторонами у шлюбі, на ім'я відповідача [PERSON] 20.11.2013 року зареєстровано транспортний засіб марки MAXDA CX-7, 2007 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], номер шасі (кузова, рами) [NUMBER], що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. Як встановлено впродовж судового розгляду даної справи та підтверджено свідками [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які допитувались у судових засіданнях, вказані позивачем у позові речі, останньою не куплялись, такі були придбані [PERSON] та [PERSON] за власні кошти. Крім того, відповідач [PERSON] надав копії чеків та гарантійних талонів на підтвердження придбання вищевказаних речей його матір'ю. Відтак позивачкою [PERSON] не представлено і судом не здобуто жодних доказів на підтвердження того, що речі, які вона просить виділити відповідачу, були придбані ними разом з відповідачем за спільні кошти. Також під час судового розгляду даної справи було встановлено, що грошові кошти у сумі 5 000 доларів США позивач [PERSON] у будинку матері відповідача [PERSON] не залишала, оскільки із показів свідка [PERSON] стало відомо, що позивач [PERSON] дійсно надсилала кошти із місця своєї праці на її ім'я, однак, остання напередодні позичала у свідка дані кошти. Відтак, надані позивачем [PERSON] копії виписок про банківські перекази, суд до уваги не брав. Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Як йдеться у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них; продуктивна і робоча худоба; засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери; паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо. Таким чином до об'єкта спільної сумісної власності позивача та відповідача відносяться лише транспортний засіб марки MAXDA CX-7, 2007 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], номер шасі (кузова, рами) [NUMBER], що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. Відповідно до ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпорядження майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється виключно за взаємною згодою, відповідно до чинного ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними, або шлюбним договором. Як встановлено судом, жодної домовленості між сторонами з приводу володіння, користування та розпорядження спільно нажитим майном та їх часток не існує, як і не існує шлюбного договору, укладеного між ними. Разом з тим, беручи до уваги, що автомобіль необхідно вважати спільним майном колишнього подружжя, з врахуванням часу придбання транспортного засобу MAXDA CX-7, 2007 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], та його реєстрації за відповідачем, питання його поділу між сторонами підлягає вирішенню, оскільки сторони не досягли згоди. Враховуючи те, що спірний автомобіль є об'єктом права спільної сумісної власності сторін, виходячи з положень ч. 1 ст. 70 СК України, суд вважає, що такі частки є рівними. Як уже йшлося вище, за змістом позовних вимог позивач бажає поділити майно, залишивши собі спірний автомобіль, а взамін виділити відповідачу все набуте за час шлюбу з останнім майно та грошові кошти у розмірі 5 000 доларів США. Згідно роз'яснень, які містяться у п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільні речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК України щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим з подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК України, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК України) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі, коли кожен із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, що є у даному випадку, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній сумісній власності. Оскільки відповідачем чи позивачем не внесено попередньо на депозитний рахунок певної суми у рахунок виділення одному з них спірного автомобіля і вони такого не бажали, а також з урахуванням недосягнення між сторонами згоди щодо вартості автомобіля, суд у цій частині вимоги позивача задовольняє частково у спосіб визначення ідеальних часток подружжя в цьому майні, які вважає рівними. У зв'язку із частковим задоволенням позовних вимог, суд також вважає за необхідне стягнути з відповідача у користь позивача понесені останньою судові витрати у справі у відповідності вимог, визначених ч. 1 ст. 88 ЦПК України, що складає 1 827 грн. 00 коп. (пропорційно до розміру задоволених позовних вимог та пропорційно до тієї частки позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено). Решту судових витрат у розмірі 1 827 грн. 00 коп. слід залишити за позивачем.

Outcome: approved