Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-07 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. 31.12.2020 року позивач звернувся до суду з позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що [PERSON] є власником нерухомого майна загальною площею 170,3 кв.м. за адресою: [ADDRESS] , яке розташоване на земельній ділянці комунальної власності кадастровий номер 5910200000:04:017:0046 загальною площею 0,0897 га. Позивач зазначає, що відповідачем не вжито жодних заходів щодо оформлення права землекористування землями міської об`єднаної територіальної громади в особі Охтирської міської ради, в результаті чого [PERSON] безпідставно збережених коштів за користування вищевказаною земельною ділянкою без правовстановлюючих документів за періоди 3 місяці 17 днів 2019 року та 6 місяців 2020 року. Згідно проведеного розрахунку збитків управлінням фінансів та економіки Охтирської міської ради, розмір збитків у вигляді не отриманої орендної плати по земельній ділянці загальною площею 0,0897 га, кадастровий номер 5910200000:04:017:0046 за три місяці 17 днів 2019 року становить 15080,06 грн., за 6 місяців 2020 року - 25368,33\~грн., в загальній сумі 40448,39 грн. Після затвердження рішенням виконавчого комітету Охтирської міської ради від 28.08.2020 року № 111 акту про визначення збитків від 07.07.2020 року його разом з повідомленням-пропозицією щодо добровільного відшкодування збитків в досудовому порядку було направлено на адресу відповідача, однак останній вказане повідомлення проігнорував. Посилаючись на викладене, враховуючи те, що відповідач фактично використовував земельну ділянку протягом значного часу, ухилявся від укладення договору оренди, що позбавило територіальну громаду, як власника землі, права отримувати дохід в розмірі орендної плати, позивач просив стягнути з [PERSON] на користь Охтирської міської ради Охтирського району Сумської області безпідставно збережені кошти у вигляді орендної плати за використанням земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , кадастровий № 5910200000:04:017:0046, площею 0,0897 га без правовстановлюючих документів (договору оренди) за період з 14.09.2019 року по 30.06.2020 року в розмірі 40448,39\~грн. та стягнути з відповідача сплачений позивачем судовий збір. Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 06.01.2021 року відкрито провадження в даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (а. с. 43). Враховуючи, що від сторін у справі клопотань не надійшло, заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження сторонами не надано, сторони не ініціювали перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження після отримання ухвали суду про відкриття провадження в справі, характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, вказана справа відноситься відповідно до положень ст.19, ст.274 ЦПК України до малозначних справ, її розгляд визначено судом в ухвалі про відкриття провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, позивачкою відповідно до положень ЦПК України надано в повному обсязі необхідні докази в обґрунтування позову, інших клопотань щодо надання чи витребування доказів сторонами не заявлялося, суд не знаходить підстав для переходу до розгляду справи в порядку загального провадження та вважає можливим розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами у відповідності до положень ст.ст.277-279 ЦПК України. Згідно із частиною першою статті 7 ЦПК України розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Такий випадок передбачено у частині тринадцятій статті 7 ЦПК України, згідно з якою розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Оскільки, Охтирським міськрайонним судом Сумської області не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні), а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 272 ЦПК України. З огляду на те, що згідно із частиною першою статті 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, така інформація оприлюднюється на офіційному веб-порталі судової влади України. Наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини і не може автоматично вважатися порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. В розумінні ч. 6 ст. 279 ЦПК України характер спірних правовідносин та предмет доказування у даній справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи. Оскільки, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, проаналізувавши матеріали справи, дослідивши письмові докази, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з таких підстав. Фактичні обставини справи, встановлені судом та мотиви суду. \~ \~ \~ \~ Судом встановлено, що згідно з витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-5907861622018 від 28.09.2018 року земельна ділянка за кадастровим номером 5910200000:04:017:0046, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 0,0897 га з цільовим призначенням землі житлової та громадської забудови, зареєстрована 14.09.2019 року Сумською регіональною філією ДП «Центр ДЗК» (а.с. 9-11). Рішенням виконавчого комітету Охтирської міської ради № 30 від 17.02.2016 року з додатками до нього, затверджено Порядок з визначення розміру та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам на території Охтирської міської ради та утворена відповідна комісія з визначення та відшкодування збитків власникам землі, Охтирської міської ради (а.с.17-24). Комісією з\~визначення та\~відшкодування збитків\~власникам землі\~та землекористувачам\~встановлено,\~що земельна\~ділянка загальною площею 0,0897 га, кадастровий номер 5910200000:04:017:0046, розташована за адресою: [ADDRESS] , на якій знаходяться нежитлові будівлі, власником яких є [PERSON] , якого було запрошено до участі в засіданні комісії, використовує вказану земельну ділянку без належних правових підстав, чим завдав територіальній громаді міста збитків за період 3 місяців 17 днів 2019 року 6 місяців 2020 року в загальній сумі внаслідок використання [PERSON] земельної ділянки площею 0,1454 га, розміщеної за адресою: [ADDRESS] без правовстановлюючих документів за 2017 рік в розмірі 15080,06 грн. та за 8 місяців 2018 року в розмірі 25368,33 грн., в загальній сумі 40448,39 грн., про що складено акт від 07.07.2020 року № 02-09/48 (а.с. 29, 33). Відповідно до рішення виконавчого комітету Охтирської міської ради від 28.08.2020 року № 111 було затверджено акт з визначення та відшкодування власникам землі та землекористувачам за користування земельною ділянкою, що посвідчує право власності або користування від 07.07.2020 року № 02-09/48 (а.с. 34-36). Згідно повідомлення від 07.09.2020 року № 01-14/2480 [PERSON] було запропоновано у разі визнання вимог за вказаним актом добровільно відшкодувати завдані збитки, у визначеному ним розмірі. Вказане повідомлення отримане відповідачем 19.09.2020 року, що підтверджується його особистим підписом в рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення (а.с. 37). Відповідно до п.3 Перехідних положень Закону\~України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності» визначено, що з дня набрання чинності цим Законом землями комунальної власності відповідних територіальних громад вважаються: а) земельні ділянки: на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності відповідної територіальної громади; які перебувають у постійному користуванні органів місцевого самоврядування, комунальних підприємств, установ, організацій; б) всі інші землі, розташовані в межах відповідних населених пунктів, крім земельних ділянок приватної власності та земельних ділянок, зазначених у підпунктах "а" і "б" пункту 4 цього розділу. В ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»\~визначено, що до виключної компетенції міських рад віднесено вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин. Отже, регулювання правовідносин щодо земельних ділянок, розташованих на території м. Охтирка, Сумської області, віднесено до компетенції Охтирської міської ради Охтирського району Сумської області. Згідно ч. 2\~ст. 19 Конституції України\~визначено, що органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені\~Конституцією\~та законами України. Відповідно до\~ст. 13 Конституції України\~земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією\~Конституцією. Суб`єктами права на землі комунальної власності згідно\~статті 80\~ЗК України є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, незалежно від того, зареєстрована земельна ділянка за територіальною громадою, чи ні. Згідно ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, серед іншого, є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). За приписами ч.ч. 1, 2\~ст. 1212 ЦК України\~особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення\~глави 83 ЦК України\~застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Згідно вимог ст. 1214 ЦК України\~особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. З цього часу вона відповідає також за допущене нею погіршення майна. Особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, має право вимагати відшкодування зроблених нею необхідних витрат на майно від часу, з якого вона зобов`язана повернути доходи. Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. За змістом положень\~глави 83 ЦК України\~для кондикційних зобов`язань характерним є, зокрема, приріст майна в набувача без достатніх правових підстав. Для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої. Таким чином, обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна. За змістом\~глави 15 Земельного кодексу України\~право користування земельною ділянкою комунальної власності реалізується через право постійного користування або право оренди. Згідно вимог ст. 206 ЗК України\~використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону. За приписами п.п. 14.1.147\~п. 14.1\~ст. 14 ПК України\~плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності. В п.п. 14.1.72,\~14.1.136\~п. 14.1\~ст. 14\~ПК України зазначено, що земельним податком є обов`язковим платежем, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів, а орендною платою за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. В ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України зазначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором, що регламентовано ч. 1 ст. 5 Цивільного процесуального кодексу України Статтею 152 Земельного кодексу України визначено право власника земельної ділянки або землекористувача вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю і відшкодування завданих збитків. Відповідно до приписів ст. 157 Земельного кодексу України відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам здійснюють органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, які використовують земельні ділянки, а також органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, діяльність яких обмежує права власників і землекористувачів. В ч. 1 ст. 93 Земельного кодексу України\~встановлює, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Землекористувачі також зобов`язані своєчасно сплачувати орендну плату (пункт «в» частини першої\~статті 96 Земельного кодексу України. Відповідно до ч. 2\~ст.\~120\~ЗК України перехід прав на земельну ділянку, пов`язаний з переходом права на будинок, будівлю або споруду, регламентується\~ЗК України. Так, якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача Згідно вимог п. «е» ч. 1\~ст.\~141\~ЗК України набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці, є підставою припинення права користування земельною ділянкою у попереднього землекористувача За змістом ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що\~з часу виникнення права власності на\~ нерухоме майно у власника виникає обов`язок оформити та зареєструвати речове право на відповідну земельну ділянку, розташовану під цією\~ будівлею. Право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права. Таким чином, до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними. Отже, фактичний користувач земельної ділянки, що без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі ч. 1\~ст. 1212 ЦК України. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що [PERSON] є власником нерухомого майна загальною площею 170,3 кв.м., яке він придбав у приватну власність на підставі договору купівлі-продажу № 1058 від 14.09.2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Охтирського міського нотаріального округу Ковальчук В.М., номер запису про право власності 33225347 від 14.09.2019 року, що розмішене на земельній ділянці, яка перебуває у комунальній власності територіальної громади. З огляду на те, що відповідачем не вжито жодних заходів щодо оформлення договору оренди землі, міська об`єднана територіальна громада в особі Охтирської міської ради не отримала плату за використання земельною ділянкою у вигляді збережених без достатньої правової підстави коштів у вигляді орендної плати за користування вказаною земельною ділянкою. Однак, згідно матеріалів справи вбачається, що позивачем на підтвердження своїх позовних вимог надано копію Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 27.03.2020 року № 205537074 щодо об`єктів нерухомого майна розташованих за адресою: [ADDRESS] , з якого вбачається, що власником нежитлового приміщення загальною площею 219,5 кв.м., нежитлові приміщення склад «Б», прохідна «В», погріб «Г», склад «Ж», огорожа № 1-3, на підставі\~договору дарування\~від 10.06.2019\~року,посвідченого приватним нотаріусом Охтирського міського нотаріального округу Ковальчук В.М. є [PERSON] (а.с. 8). \~Таким чином,\~позивач не\~надав суду\~доказів у\~підтвердження того,\~що \~ [PERSON] \~ є\~власником нерухомого\~майна по\~ [ADDRESS] ,\~що є\~необхідним для\~з`ясування виникнення передбаченого положеннями матеріального права обов`язку відповідача відшкодувати недоотримані Охтирською міською радою Охтирського району Сумської області доходи позивачем у вигляді орендної плати. Згідно із\~практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. В ст. 129 Конституції України гарантована реалізація принципу змагальності сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. За приписами ч. 1 ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. В ч. 1 ст. 2 ЦПК України зазначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно вимог\~ст. 12 ЦК України\~особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Нездійснення особою своїх цивільних прав не є підставою для їх припинення, крім випадків, встановлених законом. Особа може відмовитися від свого майнового права. Згідно вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до\~ст. 81 КПК України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. В ч.ч. 1,2 ст. 89 ЦПК України\~визначено,\~що суд\~оцінює докази\~за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, позивачем не надано суду належних, допустимих, переконливих доказів в обґрунтування позовних вимог, а додані до позовної заяви документи не підтверджують викладені у позові обставини, а саме, що об`єкти нерухомого майна по [ADDRESS] , які знаходяться на земельній ділянці комунальної власності, кадастровий номер 5910200000:04:017:0046, загальною площею 0,0897 га, належать на праві приватної власності саме [PERSON] . Висновок суду. Таким чином, аналізуючи приведені докази, даючи їм оцінку в їх сукупності, з урахуванням вищевказаних обставин, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінюючи у справі докази в цілому, так і кожний доказ, який міститься у справі, з урахуванням принципів розумності, пропорційності, виваженості, справедливості, балансу інтересів сторін, меж дозволеного втручання, вирішуючи справу в межах заявлених вимог, з урахуванням наданих доказів, суд приходить до висновку, що позивач на виконання свого процесуального обов`язку не надав належних і неспростовних доказів на підтвердження своєї позиції, оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову не знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, з урахуванням\~принципів законності,\~суспільного і\~загального інтересу,\~пропорційності, суд приходить до висновку, що ненадання позивачем належних і допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог свідчить про недоведеність та необґрунтованість позовних вимог про відшкодування безпідставно збережених коштів у вигляді несплаченої орендної плати за користування земельною ділянкою, а тому вбачаються підстави для відмови у задоволенні позову за необґрунтованістю. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed