Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-18 00:00:00

Заявник звернулась до суду з даною заявою мотивуючи тим, що її чоловік [PERSON] загинув 16.09.2010 року в провінції Казерта, комуна Пініоторо Маджоре, в Італії. Через три місяці після дня смерті , на Україну було переправлено тіло [PERSON] та необхідні документи і 25.12.2010 року відбулося захоронення [PERSON] на кладовищі в м. Біла Церква Київської області. Однак, на даний час заявник не може отримати в органах ДРАЦС БЦ МРУЮ свідоцтво про смерть свого чоловіка, постійно отримує відмови через неналежне оформлення документів щодо смерті [PERSON], що позбавляє права заявника на належне оформлення своїх спадкових прав після смерті чоловіка. Заявник в судовому засіданні підтримала заяву. Представник заінтересованої особи відділу державної реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції, в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлені належним чином, надали до суду заяву про проведення судового засідання без участі їхнього представника. Суд, заслухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали справи прийшов до висновку, що заява обґрунтована і підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно ст.234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно вимог ч.1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я . Відповідно до п. 1 глави 5 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану, затверджених Наказом міністерства юстиції України № 52/5 від 18.10.2000 р. та зареєстрованих 28.12.2010 за № 1371/18666, підставою для державної реєстрації смерті є: лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть); б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть); в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Заява про державну реєстрацію смерті подається не пізніше трьох днів з дня настання смерті чи виявлення трупа, а в разі неможливості одержання лікарського свідоцтва про смерть, фельдшерської довідки про смерть - не пізніше п'яти днів. Державна реєстрація смерті за заявою, поданою у строки, визначені пунктом 2 цієї глави, та до закінчення одного року з дня настання смерті, проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Згідно вказаних Правил державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі: якщо заява надійшла після закінчення одного року з дня настання смерті; встановлення у судовому порядку факту смерті; звернення для реєстрації смерті особи, оголошеної судом померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за заявою родичів померлого, представників органу опіки та піклування, працівників житлово-експлуатаційних організацій, адміністрації закладу охорони здоров'я, де настала смерть, та інших осіб. Судом встановлено, що заявник не мала змоги подати до відділу ДРАЦС документи, що перелічені вище, для державної реєстрації смерті та, крім цього, заявник пропустила визначений Правилами строк для подачі документів на реєстрацію смерті [PERSON] Судом встановлено, що заявнику було надіслано картку смерті померлого [PERSON] в провінції Казерта, Комуні Пініоторо Маджоре. Де зазначена причина смерті : дорожньо-транспортна пригода. Текст вказаної картки смерті перекладений з італійської мови на українську перекладачем та посвідчено нотаріально підпис перекладача \\а.с.11\\. Також, судом встановлено, що заявник з 11.08.1979 року перебувала в шлюбі з [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб \\а.с.5\\. Матеріали справи містять Дозвіл на перевезення тіла [PERSON] за межі комуни Пініоторе Маджоре в Італії до м. Біла Церква Київської області Україна з попередньою видачею дозволу Мера. /а.с.13/. Та відповідно до Довідки КП Білоцерківської міської ради "Спецкомбінат з надання ритуальних послуг" [PERSON] 25.12.2010 року був похований на кладовищі "Новокиївське 2" в м. Біла Церква /а.с.9/. Даючи оцінку встановленим обставинам та зібраним по справі доказам, суд приходить до висновку, що обставини смерті [PERSON] в Італії, провінції Казерта, в комуні Пініоторо Маджоре, внаслідок ДТП знайшли своє підтвердження під час розгляду даної справи, та відділ реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції не має можливості видати свідоцтво про смерть особи в зв'язку з тим, що заявником не надано у визначений термін відповідних документів для реєстрації смерті [PERSON] А також, зясовано, що встановлення даного факту смерті особи має для заявника юридичне значення оскільки надає право на оформлення спадщини, тому наявні всі підстави щодо задоволення заяви [PERSON]

Outcome: approved