Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-19 00:00:00

Заявник звернулась до суду з заявою в якій просить видати обмежувальний припис стосовно [PERSON] строком на 6 місяців, яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав відносно неї, а саме: заборонити [PERSON] перебувати в місці проживання з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ; заборонити наближення на відстань 100 метрів до місця її проживання; заборонити [PERSON] вести телефонні переговори або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб; заборонити особисто і через третіх осіб розшукувати [PERSON] , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею. Заява обгрунтована тим, що [PERSON] з 2016 року по 2019 рік проживав разом з нею спільно, проте вона потерпає він насильства зі сторони [PERSON] , який постійно вчиняє скандали, сварки, ображає та погрожує, у зв`язку з чим вона не може виконувати свої повсякденні справи, вести звичайний спосіб життя та неодноразово зверталась до поліції, за що [PERSON] притягувався до адміністративної відповідальнсоті. 08.11.2020 року [PERSON] вчинив відносно неї хуліганські дії, за що постановою Коростенського міськрайонного суду від 16.12.2020 року був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.173 КУпАП з накладенням стягнення у виді штрафу в розмірі 51,00 грн.. 10.04.2021 року слідчим відділом Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області внесено відомості до ЄРДР за ознаками вчинення [PERSON] відносно неї кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України, а 13.04.2021 року сектором дізнання Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області внесено відомості до ЄРДР за ознаками вчинення [PERSON] кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, а саме спричинення їй легких тілесних ушкоджень, вручено підозру. Вона неодноразово зверталась до Коростенського РУП стосовно неправомірних дій [PERSON] відносно неї, який висловлює на її адресу погрози, облив двері квартири бензином, намагається силоміць потрапити до її квартири, не надає їй можливості потрапити до власного житла. 22.03.2021 року зверталась до травмпункту Коростенської ЦМЛ де була надана медична допомога, зафіксовано спричинення тілесних ушкоджень. Заявник в заяві до суду клопотала про розгляд справи в її відсутність, вимоги заяви підтримала. Заінтересована особа [PERSON] причини неявки суду не повідомив. Дослідивши надані заявником письмові докази суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що заявник [PERSON] зареєстрована та проживає в [ADDRESS] , та в період з 2016 по 2019 роки проживала спільно із [PERSON] .. Постановою Коростенського міськрайонного суду від 16.12.2020 року [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.173 КУпАП у виді штрафу в розмірі 51,00 грн., за вчинення хуліганських дій відносно заявника у справі [PERSON] .. 10.04.2021 року слідчим відділом Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області внесено відомості до ЄРДР № 12021060490000172 за ознаками вчинення [PERSON] відносно заявниці кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України. 13.04.2021 року сектором дізнання Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області внесено відомості до ЄРДР №12021065490000117, за ознаками вчинення [PERSON] кримінального проступку передбаченого ч.1 ст.125 КК України, а саме спричинення їй легких тілесниїх ушкоджень, вручено підозру. 19.03.2021 року, 20.03.2021 року, 21.03.2021 року, 22.03.2021 року [PERSON] зверталась до РУП ГУНП в Житомирській області стосовно неправомірних дій вчинених відносно неї [PERSON] .. Вказане свідчить про те, що [PERSON] систематично вчиняє стосовно [PERSON] неправомірні дії психологічного характеру, спричинив їй легкі тілесні ушкодження. Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини у вказаній сфері, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07 грудня 2017 року № 2229-VIII (далі - Закон № 2229-VIII). Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства. Частиною 1 ст.1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" визначено, що домашнє насильство діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Кривдником є особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Особа, яка постраждала від домашнього насильства (далі - постраждала особа), - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи (пункт 7 частини першої статті 1 Закону № 2229-VIII. Статтею 26 Закону передбачено, що право звернутися до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно кривдника мають: 1) постраждала особа або її представник; 2) у разі вчинення домашнього насильства стосовно дитини - батьки або інші законні представники дитини, родичі дитини (баба, дід, повнолітні брат, сестра), мачуха або вітчим дитини, а також орган опіки та піклування; 3) у разі вчинення домашнього насильства стосовно недієздатної особи - опікун, орган опіки та піклування. Частиною 2 ст.26 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом прав спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкуватися з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Частинами 3-8 вказаної норми Закону передбачено, що рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. За заявою осіб, визначених частиною першою цієї статті, на підставі оцінки ризиків обмежувальний припис може бути продовжений судом на строк не більше шести місяців після закінчення строку, встановленого судовим рішенням згідно з частиною четвертою цієї статті. Про видачу обмежувального припису кривднику суддя у встановлений законом строк інформує уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) постраждалої особи для взяття кривдника на профілактичний облік, а також районні, районні у містах Києві і Севастополі державні адміністрації та виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад за місцем проживання (перебування) постраждалої особи. Обмежувальний припис не може містити заходів, що обмежують право проживання чи перебування кривдника у місці свого постійного проживання (перебування), якщо кривдником є особа, яка не досягла вісімнадцятирічного віку на день видачі такого припису. Порядок видачі судом обмежувального припису визначається Цивільним процесуальним кодексом України. Оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи (пункт 9 частини першої статті 1 Закону № 2229-VIII). Порядок розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису визначено розділом IV глави 13 ЦПК України . У відповідності до ст.350-6 ЦПК України розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. Враховуючи усі надані заявником докази, з огляду на встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що кривдник [PERSON] систематично вчиняє насильство відносно [PERSON] , наявні обґрунтовані ризики вчинення ним домашнього насильства щодо заявниці, тому суд приходить до висновку про обґрунтованість заяви та необхідність видачі обмежувального припису відносно [PERSON] шляхом встановлення декількох заходів тимчасового обмеження прав кривдника та покладення на нього обов`язків, зокрема, встановлених ч.2 ст.26 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Відповідно до ч.3 ст.350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави.

Outcome: approved