Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Державного підприємства науково-дослідний технологічний інститут приладобудування ( ДП НДТІП) та, з урахуванням неодноразових уточнень, просила стягнути невиплачену їй при звільненні індексацію заробітної плати за період з липня 2010 р. по жовтень 2013 р. в сумі 8932 грн. 89 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні станом на 02.07.2015 р.-35698,95 грн., а також моральну шкоду у розмірі 3000 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що перебувала в трудових відносинах з науково-дослідним інститутом приладобудування з 16.11.1978 р. по 02.10.2013 р. На час звільнення за ст. 38 КЗпП України, відповідач не нарахував та не виплатив індексацію, хоча таке порушення встановлено Красноградською міжрайонною державною фінансовою інспекцією при проведенні ревізії фінансово-господарської діяльності установи і в подальшому нараховану індексацію інститут відмовився виплачувати. Як стверджувала позивачка, оскільки індексація є складовою заробітної плати, відповідач просить стягнути середній заробіток за весь час затримки остаточного розрахунку та моральну шкоду, яку [PERSON] обґрунтовує тим, що відповідач, всупереч законодавства, на свій власний розсуд, скоротив заробітну плату і це вплинуло на душевний спокій позивача, вона переживає моральні страждання, перебуває у роздратованому стані, загострилися її хвороби на нервовій підставі, тому витрачаються додаткові засилля для організації свого життя, додаткові кошти на ліки ( а.с. 46-47, 56-58 , 99-100,148-149). Представники відповідача ДП науково-дослідний технологічний інститут приладобудування - позовні вимоги в частині стягнення індексації визнали частково у розмірі 6410,51 грн., з урахуванням утримань до соціальних фондів та виплаченої в липні 2014 р. частини індексації в сумі 890 грн. 75 коп.( без утримань), у задоволенні іншої частини вимог просили відмовити, тому як у сторін виник спір з приводу нарахованої індексації, що було зазначено у запереченнях на позов, тому відповідач звільняється від обовязку виплачувати середній заробіток за час затримки остаточного розрахунку ( а.с. 38-39). Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Позивач [PERSON] перебувала в трудових відносинах з Державним підприємством науково-дослідний технологічний інститут приладобудування з 16.11.1978 р. та звільнена з посади старшого техніка наказом № 20-з за власним бажанням (ст.38 КЗпП України) 02.10.2013 р.( а.с. 42, 43). В день звільнення, позивачеві не виплачена компенсація за несвоєчасно виплачену заробітну плату, а також індексація. Згідно ст.ст.21, 115 Кодексу законів про працю України працівник підприємства , установи, організації зобов'язується виконувати роботу, визначену трудовою угодою, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату регулярно у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць. За правилами ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, провадиться в день звільнення. За вимогами ч.5 ст. 95 КЗпП України встановлено, що заробітна плата підлягає індексації у встановленому законодавством порядку. Відповідно до ст. 33 Закону України «Про оплату праці» в період між переглядом розміру мінімальної заробітної плати індивідуальна заробітна плата підлягає індексації згідно з чинним законодавством. Ст.ст. 2,4 Закону України « Про індексацію грошових доходів населення» встановлено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру.Індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка. Обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації. Підвищення грошових доходів населення у зв'язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін. Відповідно до ч.1 ст. 5 цього закону підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв'язку з індексацією за рахунок власних коштів. Як зазначила позивачка, з липня 2010 р. по 30.09.2013 р. їй не нараховувалась індексація, а її звернення до генерального директора ДП НДТІП з проханням зробити перерахунок заробітної плати, з урахуванням індексації і компенсації, відповіді не отримали. Під час проведення ревізії фінансово-господарської діяльності ДП НДТІП за період з 01.06.2011 р. по 01.09.2013 р., Красноградською міжрайонною державною фінансовою інспекцією розглянуто звернення [PERSON] щодо перевірки правильності нарахування компенсації за несвоєчасну виплату заробітної плати та проведення індексації заробітної плати за перевіряемий період.З відповіді фінансової інспекції вбачається, що позивачці нарахована компенсація за несвоєчасну виплату заробітної плати в сумі 34, 57 грн., яка в подальшому виплачена 25.04.2014 р., та нарахована індексація заробітної плати в сумі 8647 грн. 63 коп.( а.с. 11-13, 65-68). На звернення [PERSON] від 10.04.2014 р. до відповідача про донарахування заробітну плату та проведення відповідних виплат, відповідач надав відповідь, якою ДП НДТІП відмовило провести індексацію грошових доходів, оскільки у відпрацьований період індекс інфляції не перевищував 101% ( а.с. 15-16). При перевірці звернення позивачки до Харківської прокуратури з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері Центрального регіону України, Територіальна державна інспекція з питань праці у Харківській області підтвердила факт порушення відповідачем ст. 33 Закону України «Про оплату праці», ст.4 Постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 р. № 1078 «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення»( а.с. 22-23). З наданих суду матеріалів випливає, що відповідач здійснив розрахунок індексації заробітної плати [PERSON] та нарахував загальну суму індексації 890 грн. 75 коп., з урахуванням утримань 729 грн. 88 коп., які перераховано електронним переказом на адресу [PERSON] не в день звільнення ( 02.10.2013 р.), як зазначив відповідач у своєму розрахунку, а 08.07.2014 р. ( а.с. 81-88). На підтвердження своїх позовних вимог щодо розрахунку розміру індексації, [PERSON] представила висновок від 29.04.2015 р. ТОВ «Аудиторська фірма Консалтинг [PERSON]», що здійснює аудиторську діяльність на підставі свідоцтва про внесення в реєстр аудиторських фірм та аудиторів та включена до Переліку аудиторських фірм, які відповідають критеріям для проведення обовязкового аудиту, про розрахунок суми індексації заробітної плати позивачки за період з липня 2010 р. по жовтень 2013 р. і розрахунок суми середньої заробітної плати за останні два місяці перед звільненням. З висновку вбачається, що індексація заробітної плати [PERSON] складає з липня 2010 р. по жовтень 2013 р.-8932,89 грн. ( а.с. 101-105). Відповідачем надано висновок експертного економічного дослідження від 15.05.2015 р. № 4, проведеного науково-дослідним експертно-криміналістичним центром ГУ МВС України в Харківській області, який співпадає з дослідженням, проведеним аудиторською фірмою, але зазначає суму індексації заробітної плати [PERSON] з урахуванням утримань до соціальних фондів-7301,26 грн. Згідно з абзацом 5 п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 р. № 3 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», задовольняючи вимоги про оплату праці, суд наводить в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і оплата прибуткового податку з громадян є відповідно обовязком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обовязкових платежів. З огляду на те, що нараховані суми підлягають оподаткуванню, суд вважає за можливе враховувати розмір індексації без визначення необхідних утримань до соціальних фондів. Оскільки [PERSON] нарахована індексація 890 грн. 75 коп., яка з урахуванням утримань-729 грн. 88 коп.перерахована переказом, проти чого позивачка не заперечує, із загальної суми індексації 8932 грн. 89 коп., що підлягає стягненню з відповідача відраховується виплачена частина 890 грн. 75 коп.Таким чином, відповідач має заборгованість перед [PERSON] в сумі 8042 грн. 14 коп. У відповідності до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення працівником вимоги про розрахунок. Статтею 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» роз'яснено, що установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Отже, непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Пунктом 32 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 р. № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів", п. 21 Постанови Пленуму ВСУ від 24.12.1999 р. № 13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці", а також п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженим Постановою КМУ № від 08.02.1995 р. № 100, передбачено, що розрахунок середнього заробітку у зв'язку з невчасним проведенням розрахунку при звільнені, здійснюється виходячи із заробітної плати за останні два календарні місяці роботи. При цьому, згідно п. 8 вказаного Порядку обчислення заробітної плати, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середнього (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (година) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством - на число календарних днів за цей період. Згідно з висновком ТОВ ««Аудиторська фірма Консалтинг [PERSON]», середньоденний заробіток [PERSON] становить 80,95 грн. Середньоденний заробіток розрахований згідно з Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим Постановою КМУ № від 08.02.1995 р. № 100. Розмір середньомісячної зарплати складає 1699,95 грн. Затримка повного розрахунку триває з 02.10.2013 р. по 02.07.2015 р. ( в межах заявлених вимог), тобто 21 місяць, відповідно на користь позивачки належить стягнути з відповідача середній заробіток за весь час затримки розрахунку в сумі 35698,95 грн. ( 1699,95 грн. х 21 місяць). Відповідно до ст.ст.81, 88 ЦПК України, оскільки справу доведено до суду з вини відповідача, з нього підлягають стягненню на користь держави судовий збір в сумі 437 грн. 41 коп. Доводи відповідачів про те, що між сторонами існував спір з приводу суми індексації, а тому відповідач звільняється від обовязку виплачувати середню заробітну плату за весь час затримка розрахунку при звільненні не основані на вимогам закону. За правилами ч.2 ст. 117 КЗпП України при наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Суд також звертає увагу на те, що відповідачу неодноразово наголошувалося органами державної фінансової інспекції, територіальної державної інспекції з питань праці про порушення норм КЗпП України, Закону України «Про оплату праці» та розраховувалася сума індексації( а.с. 12).Незважаючи на це, підприємство зволікало з нарахуванням індексації, наполягало на відсутності підстав для таких виплат , відповідач лише через девять місяців після звільнення [PERSON] таки нарахував компенсацію, але всупереч вимогам Постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 р. № 1078 «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення» у значно меншому розмірі, тому як не повністю враховувались періоди, в яких необхідно провести індексацію заробітною плати. Щодо вимог [PERSON] про стягнення моральної шкоди, то в цій частині позовні вимоги не знайшли свого підтвердження. Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини,на які вона посилається, як на підставу своїх вимог.Позивачка жодних доказів на підтвердження спричинення їй моральної шкоди не навела та не обгрунтувала розрахунок суми, яку просила стягнути. На підставі викладеного і

Outcome: partial