Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-16 00:00:00

ПАТ КБ ПриватБанк звернулось в суд з позовом до [PERSON] про стягнення з останнього 22636,62 грн. заборгованості станом на 31.01.2015 року по отриманому згідно укладеного сторонами договору від 22.11.2007 року кредиту, включаючи нараховані проценти, комісію та штрафні санкції, мотивуючи свої вимоги невиконанням відповідачем належним чином взятих на себе зобовязань по своєчасному поверненню отриманих коштів. У судове засідання сторони не з"явилися, в зв"язку з чим фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково. Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори. Згідно із ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В ході судового розгляду справи встановлено, що 22.11.2007 року між сторонами укладено договір про відкриття картрахунку та обслуговування кредитної карти, відповідно до якого на платіжну карту відповідача надається кредитний ліміт у розмірі 700 грн. зі сплатою 22,80 відсотків річних на суму залишку заборгованості за кредитом. При цьому, відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Умовами надання банківських послуг складає між ним та банком договір. Таким чином, між сторонами було укладено договір приєднання відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України. Вказаним договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. Як вбачається з матеріалів справи, кредитний договір між сторонами у справі було укладено 22.11.2007 року з видачею відповідачу кредитної карти, строк дії якої згідно інформації самого позивача закінчився 30.10.2011 року. При цьому у поданих матеріалах відсутні належні та допустимі докази того, що [PERSON] видавалися нові картки із визначенням нового строку їх дії, хоча згідно положень ст. 60 ЦПК України саме на позивача покладається обов"язок довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог. Згідно неодноразово висловлених Верховним Судом України правових позицій (в т.ч. у постанові від 19.03.2014 року у справі № 6-14цс 14) відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. Водночас, позивачем по даній справі заявлені вимоги щодо стягнення штрафу у розмірі 1316,03 грн. (250 + 1066,03), 4719,03 грн. заборгованості за тілом кредиту, 11696,11 грн. заборгованості по відсотках за користування кредитом а також 4905,40 грн заборгованість за пенею та комісією станом на 31.01.2015 року, тобто заборгованості, яка виникла в тому числі уже після закінчення дії кредитної карти, а, отже, дії умов кредитного договору щодо нарахування відсотків. Таким чином, суд, враховуючи вказані вище обставини, пов"язані із строком дії кредитної карти, приходить до висновку, що в порушення взятих на себе зобовязань відповідач відповідно до вимог укладеного правочину зобовязаний сплатити 4719,03 грн. за тілом кредиту, 3776,75 грн. за відсотками станом на 30.10.2011 року, комісію в розмірі 2998 грн., а також штраф згідно п. 8.6 укладеного правочину у розмірі 1074,69 грн. (500 + 574,69), приймаючи обгрунтованість вимоги щодо сплати неустойки як умови забезпечення виконання зобовязання (розмір 5% штрафу розрахований, виходячи із сукупної заборгованості по платежам станом на 30.10.2011 року). Враховуючи вказані обставини, загальна сума боргу становить 12568,47 грн., яка відповідно до ст.ст. 611,624,1048-1050 ЦК України підлягає стягненню з відповідача. З огляду на часткове задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача слід стягнути 135,28 грн. (243,60 * 0,5553, де 55,53 % становить відсоток задоволених вимог) у порядку відшкодування понесених по справі судових витрат На підставі викладеного,

Outcome: partial