Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-14 00:00:00

В позові вказано, що 20 лютого 2008 року між ВАТ «РОДОВІД БАНК», правонаступником якого є ПАТ «РОДОВІД БАНК» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № 34/АА-014.08.2 (далі - Кредитний договір). Відповідно до змісту п.п. 1.1,1.2 Кредитного договору, банк відкриває позичальнику невідновлювальну кредитну лінію на загальну суму 19 358,00 доларів США терміном по 20 лютого 2015 року включно. Кредитні кошти надано на купівлю автомобіля та сплату страхових платежів. Відповідно до п. 1.5 Кредитного договору процентна ставка за цим договором становить 12,5 % річних. Відповідно до п. 2.1 Кредитного договору банк зобов'язується надавати позичальнику кредит на цілі, передбачені у пункті 1.2 цього договору, на загальну суму, що не перевищує розмір кредитної лінії, вказаний у пункті 1.1 цього договору, згідно з письмовими заявками позичальника. Позивачем виконано умови кредитного договору та 20 лютого 2008 року передано відповідачу [PERSON] кредитних коштів у розмірі - 19 358,00 доларів США. Відповідач зобов'язався відповідно до змісту пунктів 3.1, 3.3, 3.4 Кредитного договору, починаючи з місяця, наступного за звітним, щомісяця до 10 числа (включно) кожного календарного місяця, частково погашати заборгованість за кредитами в сумі 230 доларів США на рахунок, вказаний у пункті 1.3 цього договору, шляхом внесення готівкою чи перерахування зі свого поточного рахунку. Позичальник зобов'язався сплачувати банку нараховані проценти за користування кредитами щомісяця до 10 числа (включно) кожного календарного місяця, наступного за звітним, а також 20 лютого 2015 року або в день повного дострокового погашення заборгованості за кредитами. Датою сплати заборгованості за процентами є день зарахування коштів на рахунок, вказаний у пункті 1.6 цього Договору (рахунок № [NUMBER]) та уточнити суму нарахованих процентів за користування кредитами, які повинні бути сплачені в строк, вказаний у пункті 3.3 цього договору. За порушення строків повернення кредиту чи сплати процентів, позичальник зобов'язався сплачувати Банку за кожний день прострочення пеню у розмірі 1,6 процента від суми простроченого платежу (п.3.9 Кредитного договору). В забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором між позивачем та [PERSON] укладено договір застави транспортного засобу № 34/АА-014.08.2 посвідчений нотаріусом.Відповідачем були порушені умови кредитного договору щодо своєчасного повернення кредиту, сплати нарахованих відсотків, внаслідок чого станом на 19 березня 2015 року виникла заборгованість за кредитним договором у розмірі 22 599,45 доларів США та 17 978 430,94 (Сімнадцять мільйонів дев'ятсот сімдесят вісім тисяч чотириста тридцять гривень 94 копійки) гривень, яка складається із: -суми простроченої заборгованості за кредитом в розмірі 19 126,11 доларів США; -суми простроченої заборгованості за процентами в розмірі 3 473,34 доларів США; -суми нарахованої пені за прострочення кредиту в розмірі 14 929733,92 грн.; -суми нарахованої пені за прострочені проценти в розмірі 2 956 859,99 грн.; -суми нарахованих 3% річних за прострочення кредиту в розмірі 76 655,68 грн.; -суми нарахованих 3% річних за прострочення процентів розмірі 15 181,36 грн. Позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № 334/АА-014.08.2 від 20 лютого 2008 року в розмірі 22 599,45 доларів США та 17 978 430,94 грн., а також понесені витрати на оплату судового збору. У судове засідання представник позивача не з`явився, суду надано заяву про розгляд справи без його участі та про проведення заочного розгляду справи у разі неявки відповідача. Відповідач в судове засідання не з'явився повторно, про час та місце слухання справи повідомлений своєчасно та у встановленому законом порядку, заперечень проти позову та доказів на їх обґрунтування суду не надавав. Суд, згідно ст.ст.76, 169, 224 ЦПК України, вважає можливим розглянути справу та ухвалити заочне рішення за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, розглянувши надані докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ст. 610 ЦК України, передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується падати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернутим кредит та сплатити проценти (ст. 1054 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст. 14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються в межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою (ч.1 ст. 546 ЦК України). Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання... Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 1,3 ст. 549 ЦК України). Відповідно до ч.2 ст.1050 та ч.2 ст.1054 ЦК України наслідками порушення відповідачем зобов'язань щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позикодавця. Відповідно до ст.99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Ст. 192 ЦК передбачено, що іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Банк як фінансова установа, отримавши у встановленому законом порядку банківську та генеральну ліцензії на здійснення валютних операцій або письмовий дозвіл на здійснення операцій із валютними цінностями, який до переоформлення Національним банком України відповідних ліцензій на виконання вимог пункту 1 розділу II Закону України від 15 лютого 2011 року № 3024-VI "Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання діяльності банків" є генеральною ліцензією на здійснення валютних операцій, має право здійснювати операції з надання кредитів у іноземній валюті. Судом встановлено, що 20 лютого 2008 року між ВАТ «РОДОВІД БАНК», правонаступником якого є позивач - ПАТ «РОДОВІД БАНК» та відповідачем було укладено кредитний договір № 34/АА-014.08.2. Відповідно до змісту п.п. 1.1,1.2 Кредитного договору, банк відкрив позичальнику невідновлювальну кредитну лінію на загальну суму 19 358,00 доларів США терміном по 20 лютого 2015 року включно. Кредитні кошти надано на купівлю автомобіля та сплату страхових платежів. Відповідно до п. 1.5 Кредитного договору процентна ставка за кредитами за цим договором становить 12,5 % річних. Відповідно до п. 2.1 Кредитного договору банк зобов'язався надавати позичальнику кредити на цілі, передбачені у пункті 1.2 цього договору, на загальну суму, що не перевищує розмір кредитної лінії, вказаний у пункті 1.1 цього договору, згідно з письмовими заявками позичальника. Позивачем виконано умови кредитного договору та 20 лютого 2008 року передано відповідачу кредит у розмірі 19 358,00 доларів США. Вказані обставини підтверджено копією кредитного договору № 34/АА-014.08.2, випискою по особовому рахунку № [NUMBER] за період з 20 лютого 2008 року по 19 березня 2015 року, заявою на видачу готівки № 465_7 від 20 лютого 2008 року. Рух коштів по сплаті простроченого кредиту відображений у виписці по особовому рахунку № [NUMBER] (а.с. 6-7, 8-12, 13, 14-16). Відповідач за умовами кредитного договору зобов'язався, відповідно до змісту пунктів 3.1, 3.3, 3.4 договору, починаючи з місяця, наступного за звітним, щомісяця до 10 числа (включно) кожного календарного місяця, частково погашати заборгованість за кредитами в сумі 230 доларів США на рахунок, вказаний у пункті 1.3 цього договору, шляхом внесення готівкою чи перерахування зі свого поточного рахунку. Позичальник зобов'язався сплачувати банку нараховані проценти за користування кредитами щомісяця до 10 числа (включно) кожного календарного місяця, наступного за звітним, а також 20 лютого 2015 року або в день повного дострокового погашення заборгованості за кредитами. Датою сплати заборгованості за процентами є день зарахування коштів на рахунок, вказаний у пункті 1.6 цього Договору (рахунок № [NUMBER]) та уточнити суму нарахованих процентів за користування кредитами, які повинні бути сплачені в строк, вказаний у пункті 3.3 цього договору. За порушення строків повернення кредитів чи сплати процентів, позичальник зобов'язався сплачувати Банку за кожний день прострочення пеню у розмірі 1,6 процента від суми простроченого платежу (п.3.9 Кредитного договору). Відповідачем були порушені умови кредитного договору щодо своєчасного повернення кредиту, сплати нарахованих відсотків, внаслідок чого станом на 19 березня 2015 виникла заборгованість, зокрема : заборгованість за кредитним договором - в розмірі 22 599,45 доларів США, яка складається із: суми простроченої заборгованості за кредитом в розмірі 19 126,11 доларів США та суми простроченої заборгованості за процентами в розмірі 3 473,34 доларів США. Враховуючи позицію відповідача, який до суду не з'являвся, заперечень проти позову суду не надавав та доказів на їх обґрунтування, суд виходить з того, що спору між сторонами з приводу отримання банком індивідуальної ліцензії на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу - не має. Національним банком України на виконання положень ст. 11 Декрету про валютне регулювання, ст. 44 Закону України "Про Національний банк України" в межах своїх повноважень прийнято Положення про порядок видачі Національним банком України індивідуальних ліцензій на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу, затверджене постановою Правління Національного банку України від 14 жовтня 2004 року № 483 (зареєстровано у Міністерстві юстиції України 9 листопада 2004 року № 1429/10028). Згідно з пунктом 1.5 цього Положення використання іноземної валюти як засобу платежу без ліцензії дозволяється, якщо ініціатором або отримувачем за валютною операцією є уповноважений банк. Надання та одержання кредиту в іноземній валюті, сплата процентів за таким кредитом не потребують наявності індивідуальної ліцензії на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу у жодної зі сторін кредитного договору. Зважаючи на видачу кредиту відповідачу в іноземній валюті та вимог позивача про стягнення коштів в іноземній валюті, суд вважає, що ці вимоги відповідають положенням ч.3 ст.533 ЦК України та підлягають задоволенню. Одночасно суд вважає, що розмір заборгованості відповідача [PERSON] за кредитним договором, який вказаний позивачем не в повному обсязі відповідає умовам кредитного договору та встановленим обставинам справи. Зокрема, дійсно, внаслідок невиконання відповідачем своїх зобов'язань, виникла заборгованість за кредитним договором у розмірі , вказаному вище. Одночасно суд вважає, що загальний розмір пені, яку просить позивач стягнути з відповідача в сумі: 17 978 430,94 грн., яка складається з - 14 929 733,92 грн. - пені за прострочення кредиту та 2 956 859,99 грн. - пені за прострочення процентів; а також 76 655, 68 грн. - суми нарахованих 3% річних за прострочення кредиту і 15 181,36 грн. - суми 3% річних за прострочення процентів - є завищеними та підлягає стягненню з відповідача на користь позивача частково. Зокрема щодо стягнення коштів в сумі - 17 978 430,94 грн., яка складається з - 14 929 733,92 грн. - пені за прострочення кредиту та 2 956 859,99 грн. - пені за прострочення процентів, виходячи з положень ст.ст. 549-551 ЦК України та враховуючи ступінь виконання зобов'язання боржником; не доведеність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання відповідачем, виходячи з принципів розумності та справедливості, суд вважає необхідним частково стягнути вказану позивачем суму пені, зменшивши розраховані позивачем суми обмежившись річним строком їх нарахування та вважає достатнім для захисту порушених прав позивача стягнути з відповідача пеню в розмірі: 526 494 (п'ятсот двадцять шість тисяч чотириста дев'яносто чотири) грн. 42 коп., що складається з: 445 576 грн. 78 коп. пені за прострочення кредиту; 80 917 грн. 64 коп. пені за прострочення процентів. В задоволенні позову в іншій частині щодо стягнення неустойки (пені) - суд вважає необхідним відмовити відмовити. За змістом ст.552, ч.2 ст. 625 ЦК України інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов'язання, вираженого в національній валюті, та три проценти річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому суд має виходити з того, що ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов'язання. Оскільки позивач висуває вимоги про стягнення з відповідача 3% річних за: прострочення кредиту - 76 655 грн. 68 коп. та за прострочення процентів - 15 181 грн. 36 коп. , проте за змістом кредитного договору сторони узгодили сплату пені за порушення зобов'язання боржником, виходячи з положень ч.2 ст.625, ст550 ЦК України суд не вбачає підстав для стягнення зазначених сум. Крім того, відповідно до ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, які підтверджені наявною у справі квитанцією. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial