Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-02 00:00:00

Позивач [PERSON] , звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області із позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користування та розпорядженні житловим будинком шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись на ст. ст. 64, 70, 72, 150, 156 ЖК України, 16, 317, 328, 334, 383, 386, 391 ЦК України, ст. ст. 4,5, 24, 26, 27, 65, 123 ЦПК України, просить суд: визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: житловим будинком [ADDRESS] . Так, вимоги позивача мотивовані тим, що йому на праві приватної власності належить житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] на підставі договору купівлі - продажу житлового будинку серії ВАС № 519541, посвідченому 16 січня 2003 року приватним нотаріусом Білгород - Дністровського районного нотаріального округу Одеської області та зареєстрованому в реєстрі № 108, витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 16 грудня 2003 року. У належному йому на праві власності будинку у березні 2016 року, з його згоди, був тимчасово зареєстрований на один рік відповідач, поки він буде працювати в с. Старокозаче. Відповідач жодного дня не проживав у його будинку, він не записаний як мешканець житлового будинку у домовій книзі, де не має відповідної записи про його реєстрацію. Проте відповідач, за даними обліку зареєстрований у його будинку, про що він дізнався у березні 2019 року, коли звернувся до сільської ради з приводу оформлення субсидії. Оскільки відповідач взагалі вже більш трьох років у його будинку не проживає та не проживав, він не має ніяких підстав щодо збереження за ним права проживання, користування його будинком. Він пенсіонер, отримує невелику пенсію, у даний час має бажання розпорядитися своєю власністю, подати документи на отримання субсидії, але не може цього зробити, оскільки в житловому будинку зареєстрований відповідач, тому він і вимушений звернутися з вказаним позовом до суду. 08 квітня 2019 року Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду провадження по справі було відкрито та вона призначена до підготовчого судового розгляду. 08 травня 2019 року Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду підготовче провадження по справі було закрито та вона призначена до судового розгляду по сутті. В судове засідання від позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, з проханням задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує . Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи у відповідності до ч.1 п.2 ст. 131 ЦПК України повідомлявся належним чином, також і через оголошення на сайті судової влади, причина неявки суду невідома. Зі згоди позивача, про що свідчить заява позивача, суд ухвалою від 03 грудня 2019 року перейшов до заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. ст. 280 - 281 ЦПК України. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що дійсно на підставі договору купівлі - продажу житлового будинку від 16 січня 2003 року, відповідач є власником житлового будинку, розташованому за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі - продажу житлового будинку серії ВАС № 519541, посвідченому 16 січня 2003 року приватним нотаріусом Білгород - Дністровського районного нотаріального округу Одеської області та зареєстрованому в реєстрі № 108; витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 16 грудня 2003 року. /л.с. 12-13/ Згідно акту обстеження факту проживання на території Старокозацької сільської ради № 7 від 28 березня 2019 року, комісія у складі: заступника сільського голови, спеціаліста з питань виконавчої роботи Завального Ю.О.. депутата Старокозацької сільської ради по вул. Молодіжна - Денисенко О.О., сусідів: [PERSON] , [ADDRESS] ; [PERSON] - [ADDRESS] створеної на підставі розпорядження сільського голови Бойко В.В. для обстеження та підтвердження факту проживання на території Старокозацької сільської ради по [ADDRESS] , встановила, що при обстеженні виявлено, що [PERSON] , [INFO] не проживає за вищевказаною адресою з березня 2016 року по даний час. /л.с. 8/ Відповідно до довідки № 488 від 28 березня 2019 року, виданої виконавчим комітетом Старокозацької сільської ради. [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований в [ADDRESS] , згідно акту обстеження фату проживання на території Старокозацької сільської ради № 7 від 28 березня 2019 року дійсно не проживає у житловому будинку [ADDRESS] з березня місяця 2016 року по теперішній час. Місце проживання [PERSON] виконавчому комітету Старокозацької сільської ради не відомо. /л.с. 9/ Позивач у своїх позовних вимогах вказує, що у належному йому на праві власності будинку у березні 2016 року, з його згоди, був тимчасово зареєстрований на один рік відповідач, поки він буде працювати в с. Старокозаче, який жодного дня не проживав у його будинку, він не записаний як мешканець житлового будинку у домовій книзі, де не має відповідної записи про його реєстрацію. Оскільки відповідач взагалі вже більш трьох років у його будинку не проживає та не проживав, він не має ніяких підстав щодо збереження за ним права проживання, користування його будинком. Він пенсіонер, отримує невелику пенсію, у даний час має бажання розпорядитися своєю власністю, подати документи на отримання субсидії, але не може цього зробити, оскільки в житловому будинку зареєстрований відповідач. Правовий режим який регулює ці правовідносини системно входить до Глави 2 ЖК України і регулює порядок визнання наймача, або членів його сім`ї такими, що втратили право на користування жилим приміщенням внаслідок їх відсутності понад встановлені строки. За змістом ч. 1 ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців, якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Ст. 72 цього Кодексу передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Вичерпного переліку таких поважних причин житлове законодавство не встановлює, в зв`язку з чим указане питання вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням конкретних обставин справи. Початок перебігу строку відсутності визначається з дня не проживання особи в займаному приміщенні. Виходячи з аналізу даної норми для визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщеннями необхідними є дві умови: не проживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин. Відсутність відповідача за місцем реєстрації достовірно підтверджено актом обстеження фату проживання № 7 від 28 березня 2019 року, довідкою Старокозацької сільської ради від 28 березня 2019 року № 488, з яких можливо встановити тривалість відсутності наймача за місцем реєстрації понад встановлені чинним законодавством строки. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. У відповідності до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їхніх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. У ч.2 ст.7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зазначено, що зняття з реєстрації здійснюється в день звернення особи. Положеннями ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" закріплено, що судове рішення, що набрало законної сили, є самостійною підставою для зняття з реєстрації. Враховуючи вищевикладене, а саме зареєстроване у встановленому порядку право власності позивача на житловий будинок [ADDRESS] , ту обставину, що відповідач не проживає в ньому з березня місяця 2016 року, що станом на день винесення рішення перевищує встановлені чинним законодавством строки відсутності проживання наймача, втратив інтерес до вказаної житлової площі, а також те що рішення суду є самостійною підставою для зняття з реєстрації, суд приходить до висновку про обґрунтованість, доведеність та необхідність задоволення позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у користування та розпорядженні житловим будинком шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. На підставі викладеного та

Outcome: approved