Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-14 00:00:00

В поданій до суду позовній заяві позивач посилається на те, що відповідно до укладеного кредитного договору № 165/5-КА-Т від 02 лютого 2011 року, [PERSON] отримав кредит у розмірі 102 750 грн. 00 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 19 % річних в строки, передбачені п.п. 1.1, 5.1 - 5.4 вказаного договору, з кінцевим терміном повернення заборгованості 01 лютого 2016 року. У порушення зазначених умов договору [PERSON] зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв'язку з чим станом на 15 травня 2014 року утворилась заборгованість перед позивачем в сумі 195 545 грн. 86 коп. Крім того, 02 лютого 2011 року між позивачем та [PERSON] укладено договір поруки № Т-232, відповідно до якого [PERSON] та [PERSON] зобов'язались відповідати перед банком як солідарні боржники. Тому, позивач просить суд солідарно стягнути з відповідачів [PERSON] та [PERSON] вищевказану суму заборгованості. В судовому засіданні представник позивача Кривий В.П. позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково, не заперечував факту отримання кредиту від позивача, однак зазначив, що розмір неустойки є необґрунтовано великим, у зв'язку з чим просив його зменшити. Крім того, просив суд під час винесення рішення врахувати скрутне матеріальне становище, в якому він перебуває через те, що має на утриманні хворого батька, [PERSON], який нещодавно переніс інсульт та знаходиться на стаціонарному лікуванні, що підтверджується довідкою Шепетівської ЦРЛ № 417 від 13 серпня 2014 року, та матір, [PERSON], середньомісячний розмір пенсії якої, відповідно до довідки управління Пенсійного фонду України в Шепетівці та Шепетівському районі № 2500 від 07 серпня 2014 року, становить 949 грн. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився у зв'язку з перебуванням на стаціонарному лікуванні у Шепетівській ЦРЛ, тому на прохання [PERSON] із заявою про розгляд справи за його відсутності до суду звернувся його син [PERSON] Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ст.ст. 526, 651 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною. Як встановлено судом, 02 лютого 2011 року між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк "Даніель" та [PERSON] укладено кредитний договір № 165/5-КА-Т, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 102 750 грн. 00 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 19 % річних з кінцевим терміном повернення 01 лютого 2016 року, за яким позичальник зобов'язався погашати кредит щомісяця шляхом внеску готівкових грошових коштів в касу банку не пізніше 20 числа поточного місяця рівними частинами в сумі 1 713 грн. 00 коп., щомісяця сплачувати відсотки за користування кредитом у розмірі 19 % річних, а в разі порушення ним будь-якого із зобов'язань по сплаті кредиту та/або відсотків за користування кредитом, передбачених п.п. 1.1, 5.1 - 5.4 кредитного договору, сплатити позивачеві за кожен випадок порушення пеню в розмірі 0,5% від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу, включаючи день сплати. Згідно з пп. 6.1.1. кредитного договору, у разі несплати позичальником у строк платежів по погашенню кредиту, будь-яких інших сум на користь банку, така подія є подією невиконання зобов'язань і в разі її виникнення і тривання позивач згідно 6.2 кредитного договору має право визнати термін повернення кредиту таким, що настав, і набуває право вимагати виконання зобов'язань по кредитному договору в повному обсязі. Відповідно до договору поруки № Т-232 від 02 лютого 2011 року, укладеному між ПАТ «КБ «Даніель» та [PERSON], останній виступив поручителем перед кредитором за виконання [PERSON] своїх обов'язків по кредитному договору. Згідно умов п.п. 2.1, 2.3 договору поруки, у разі порушення боржником зобов'язання за кредитним договором, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Оскільки боржником за кредитним договором [PERSON] умови кредитного договору порушувались, не сплачувались щомісячні платежі, кошти за договором позивачу вчасно не повернуті, у зв'язку з чим утворилась заборгованість перед останнім. Згідно розрахунку позивача прострочена сума заборгованості станом на 15 травня 2014 року становить 195 545 грн. 86 коп., яка складається з наступного: 71 169 грн. 81 коп. - заборгованість за кредитом; 23 099 грн. 98 коп. - заборгованість по відсотках за користування кредитом; 101 276 грн. 06 коп. - неустойка відповідно до п.п. 7.1, 7.2, 7.3 кредитного договору (пеня за несвоєчасну сплату заборгованості за кредитом, відсотками, штраф за порушення умови надання документів про доходи, штраф за порушення умови страхування майна, що є предметом застави). Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти відповідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України. Суд встановив, що між сторонами існують цивільні правовідносини. В зв'язку з невиконанням відповідачем [PERSON] зобов'язання по кредитному договору, за яким кредитодавець виконав умови договору повністю і своєчасно, а позичальник порушив умови договору, порушено майнові права ПАТ «КБ «Даніель». Відповідно ч. 3 до ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Згідно роз'яснень, викладених у п. 27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" № 5 від 30 березня 2012 року, положення частини третьої статті 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача. Враховуючи те, що відповідач [PERSON] надав суду заяву про зменшення розміру неустойки, посилаючись на обставини, які, на переконання суду, мають істотне значення та є обґрунтованими, суд знаходить підстави для зменшення розміру неустойки, нарахованої відповідно до п.п. 7.1, 7.2, 7.3 кредитного договору, на 30 000 грн., тобто з 101 276 грн. 06 коп. до 71 276 грн. 06 коп. Отже, з відповідачів солідарно підлягає стягненню загальна сума заборгованості, що становить 165 545 (сто шістдесят п'ять тисяч п'ятсот сорок п'ять) грн. 86 коп. При наявності таких доказів суд вважає доведеним отримання відповідачем [PERSON] кредиту від позивача. Не викликає сумніву і факт неповернення відповідачем [PERSON], а також поручителем [PERSON] позивачу кредиту, відсотків і неустойки в зазначених позивачем сумах, оскільки в справі відсутні будь-які об'єктивні дані про це. Відсутні також докази, які б заперечували вказаний договір за його безгрошовістю, відповідно до ст. 1051 ЦК України. За таких обставин та при наявності таких доказів, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, оскільки вимоги позивача ґрунтуються на законі та договорі, при тому, що відповідачем [PERSON] допущено прострочення виконання зобов'язання.

Outcome: partial