Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся з позовом до ПАТ КБ «Приватбанк», [PERSON] нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу [PERSON], третя особа Тернопільський районний відділ ДВС ГТУЮ у Тернопільській області про визнання таким, що не підлягає до виконання виконавчого напису [PERSON] нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу [PERSON], вчиненого 12.06.2017 року та посвідченого нотаріально в реєстрі за №5322, котрим стягнуто з [PERSON] на користь\~ ПАТ КБ «Приватбанк» борг за Кредитним договором від 14.10.2007року у розмірі 27030,49грн. та 3000грн. витрат повязаних із вчиненням виконавчого напису, що разом становить 30030,49грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що у Тернопільському районному відділі ДВС ГТУЮ у Тернопільській області перебуває виконавче провадження №54896110 з виконання вищевказаного виконавчого напису. На переконання позивача даний виконавчий напис вчинено [PERSON] нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу [PERSON] неправомірно і він не підлягає виконанню з тих підстав, що існує судове рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26.09.2013року у справі №607/957/13-ц, яке набрало законної сили, про стягнення з нього заборгованості за кредитним договором від 14.10.2007року в сумі 6975,35грн. Вважає, що одночасна наявність судового рішення про стягнення заборгованості та виконавчого напису нотаріуса, котрим повторно стягнуто одну і ту ж заборгованість за одним і тим же договором, призводить до подвійного стягнення заборгованості, що прямо суперечить ст.61 Конституції України. Крім того, виконавчий напис нотаріуса, вчинений 12.06.2017року, тобто поза межами трирічного строку позовної давності, тому кредитодавцю забороняється вимагати повернення кредиту, строк давності якого минув, а тому просить суд позовні вимоги задовольнити. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, подано суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує з підстав наведених у позовній заяві. Представник відповідача ПАТ КБ «Приватбанк», в судове засідання не зявився, подано суду заяву про розгляд справи у відсутності представника відповідача, щодо задоволення позовних вимог заперечують в повному обсязі з підстав наведених у письмовому відзиві. Відповідач [PERSON] нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не зявилася, надіслала суду письмовий відзив, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог, справу розглянути без її участі. Представник третьої особи Тернопільського районного відділу ДВС ГТУЮ у Тернопільській області в судове засідання не зявився, подано клопотання про слухання справи у відсутності представника. Суд, дослідивши та оцінивши докази у справі, вважає, що позовні вимоги слід задовольнити у повному обсязі виходячи з наступного. Відповідно до положень ст. 12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. 14.10.2007 року між закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір, згідно умов якого останній отримав кредит в розмірі 1600 доларів США у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 19,20% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Укладений кредитний договір, складався із заяви позичальника та умов надання банківських послуг. У 2013 року публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк", що є правонаступником закритого акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» звернулось в суд із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 873,01 доларів США, з яких: 306,50 доларів США - заборгованість по кредиту, 305,34 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом, 160 доларів США - комісія за річне обслуговування, а також штрафи відповідно до п.8.6 умов та правил надання банківських послуг: 62,58 доларів США - штраф (фіксована частина), 38,59 доларів США - штраф (процентна складова). Банк просив стягнути з позичальника заборгованість на загальну суму 873,01 долларів США, що за курсом 7,99 грн., відповідно до службового розпорядження НБУ від 31.12.2012року складало 6975,35грн. 26.09.2013 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області по цивільній справі №607/957/13-ц винесено рішення, позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено і вирішено стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 14.10.2007року в сумі 6975грн. 35коп., та судовий збір в розмірі 229 грн. 40коп. 06.05.2014 року Державною виконавчою службою Тернопільського районного управління юстиції у Тернопільській області правонаступником якого є Тернопільський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, було відкрито виконавче провадження № 43188001 за виконавчим листом №607/957/13ц від 12.11.2013 року виданим Тернопільським міськрайонним судом на підставі вище вказаного рішення суду від 26.09.2013 року. 26.05.2014 року [PERSON], з метою належного виконання рішення суду в добровільному порядку і у визначений строк, вніс на розрахунковий рахунок Державної виконавчої служби Тернопільського району № 37314001003066 в ГУ ДКСУ у Тернопільській області грошові кошти у розмірі 6975,35 грн. (суму заборгованості по кредитному договорі) та 229,40 грн. (сума судового збору), що підтверджується квитанціями №26 та №28 від 26.05.2014 року виданими філією Тернопільського обласного управління Ощадного банку України про внесення [PERSON] коштів на рахунок Відділу ДВС. В подальшому, 28.05.2014 року, Відділом ДВС борг [PERSON] в загальній сумі 7204,75 грн. (з яких: 6975,35 грн. сума заборгованості по кредитному договорі та 229,40 грн. розмір судового збору) перераховано, згідно платіжного доручення № 619 від 28.05.2014 року, із рахунку Відділу ДВС на рахунок ПАТ КБ «ПриватБанк». 29.05.2014 року Державною виконавчою службою Тернопільського районного управління юстиції у Тернопільській області винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №43188001 відкритого за виконавчим листом №607/957/13ц виданим Тернопільським міськрайонним судом від 12.11.2013року, у відповідності до п.8 ч. 1 ст.49 чинного на той час Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. 12.06.2017року [PERSON] нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу [PERSON] вчинено виконавчий напис зареєстрований в реєстрі за №5322, котрим стягнуто з [PERSON] на користь\~ ПАТ КБ «Приватбанк» борг за Кредитним договором від 14.10.2007року, що укладений між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк», яке є правонаступником закритого акціонерне товариство комерційний банк «Приват Банк», у розмірі 27030,49грн. та 3000грн. витрат повязаних із вчиненням виконавчого напису, що разом становить 30030,49грн. Вказаним Виконавчим написом нотаріус пропонує задовольнити вимоги ПАТ КБ «Приват Банк», шляхом перерахування коштів на рахунок №29092829003111 в ПАТ КБ «Приватбанк», МФО 305299, у розмірі : *залишок заборгованості за кредитом - 306,50 доларів США; *заборгованість за відсотками - 333,06 доларів США; *пеня та комісія - 330,00 доларів США; *штраф - 48,48 доларів США, що всього становить 1018,04 доларів США, що за курсом НБУ станом на 30.04.2017 року становить 27030 гривень 49 копійок. Виходячи із прикінцевих положень Виконавчий напис набирає чинності з дати його реєстрації в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій, тобто з 12.06.2017р. 12.10.2017 року Тернопільським районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, за зверненням Банку було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 54896110 на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса [PERSON] № 5322 від 12.06.2017 року по примусовому стягненню з [PERSON] коштів у розмірі 30030,49 гривень на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» за кредитним договором від 14.10.2007 року. Частиною 2 статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Отже, право на судовий захист має лише та особа, яка є суб'єктом (носієм) порушених прав, свобод чи інтересів. Тож для того, щоб особі було надано судовий захист, суд встановлює, чи особа дійсно має порушене право, свободу чи інтерес, і це право, свобода чи інтерес порушені відповідачем. Відповідно до ст. 18 ЦК нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Тому вчинення нотаріусом виконавчого напису є окремим, самостійним способом захисту цивільних прав серед інших способів захисту цивільних прав та інтересів, визначених главою 3 розділу 1 ЦК. Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з частиною першої\~статті 1 Закону України від 2 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат»\~, нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов'язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим\~Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється\~Законом «Про нотаріат»\~та іншими актами законодавства України (частина перша\~статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений\~наказом Міністерстваюстиції України\~\~22 лютого 2012 року\~№ 296/5 та зареєстрований у Міністерстві\~юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19\~статті 34 Закону «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена\~Глава 14 Закону «Про нотаріат»\~та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі\~статтею 87 Закону України «Про нотаріат»\~для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат»\~ визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї\~статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом\~встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2\~Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2\~Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання та (або) умов договору застави здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв'язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172\~(далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в\~ Законі «Про нотаріат»\~та Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому\~стаття 50 Закону «Про нотаріат»\~передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов'язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов'язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов'язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей\~15,\~16,\~18 ЦК України, статей\~50,\~87,\~88 Закону «Про нотаріат»\~захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Тому, суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей\~87,\~88 Закону «Про нотаріат»у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Такий правовий висновок викладений у постанові Касаційного цивільного суду в складі Верховного Суду\~\~ від 23.01.2018 року у провадженні 61-154св18. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.\~\~ Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду\~\~України від 05 липня 2017 року № 6-887цс 17. Статтею 61 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути двічі притягнений до відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Ця норма застосовується до кредитних договорів. Якщо кредитний договір передбачає стягнення пені і штрафу за одне і те ж порушення, наприклад, несвоєчасне погашення кредиту, - це є подвійною відповідальністю, що суперечить Конституції. Згідно правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 04.03.2015 року у справі №6-27цс15, та обставина, що на час вчинення виконавчого напису в суді вже існував спір щодо розміру заборгованості за вищезазначеним кредитним договором, спростовує висновок суду про безспірність заборгованості боржника. Аналізуючи вище наведені обставини, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до задоволення, оскільки судом встановлено, що на час вчинення 12.06.2017року [PERSON] нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу [PERSON] виконавчого напису, котрим стягнуто з [PERSON] на користь\~ ПАТ КБ «Приватбанк» борг за Кредитним договором від 14.10.2007року у розмірі 27030,49грн. та 3000грн. витрат повязаних із вчиненням виконавчого напису, що разом становить 30030,49грн., був вирішений по суті спір щодо стягнення заборгованості за вказаним договором, а саме 26.09.2013року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області винесено рішення по цивільній справі №607/957/13-ц, яким задоволено позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором від 14 жовтня 2007року в сумі 873,01 доларів США, з яких: 306,50 доларів США - заборгованість по кредиту, 305,34 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом, 160 доларів США - комісія за річне обслуговування, а також штрафи відповідно до п.8.6 умов та правил надання банківських послуг: 62,58 доларів США - штраф (фіксована частина), 38,59 доларів США - штраф (процентна складова), заборгованість стягнуто в гривневому еквіваленті в сумі 6975,35грн., яка погашена [PERSON] добровільно. Вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не перевірив факту\~\~наявності чи відсутності спору щодо заборгованості,\~\~чим порушив вимоги ч.1 ст. 88 Закону Ураїни "Про нотаріат" про безспірність заборгованості, що призвело до подвійного стягнення заборгованості. \~\~

Outcome: approved