Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-15 00:00:00

позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , треті особи: [PERSON] , [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, обгрунтовуючи позов тим, що у період з 26.09.1981 по 16.09.2009 вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] . За час перебування у шлюбі ними було придбано у власність: Ѕ квартири [ADDRESS] , загальною площею 67,2 м.кв., вартістю 208096 грн. (вартість Ѕ квартири становить 104048 грн.); незавершене будівництво житлового будинку і господарських споруд по [ADDRESS] , що складається з: літньої кухні з верандою, інвентаризаційною вартістю 67309 грн., цегляного гаражу, інвентаризаційною вартістю 18893 грн.; цегляного сараю, інвентаризаційною вартістю 13899 грн.; цегляної вбиральні, інвентаризаційною вартістю 1887 грн.; дерев`яного штахетника і воріт, загальною вартістю 19777 грн. Загальна вартість будівель і споруд 121765 грн.; земельна ділянка, площею 0,15 га, за адресою: [ADDRESS] , вартістю 75000 грн.; гараж по [ADDRESS] , інвентаризаційною вартістю 18361 грн. З часу припинення між позивачем та відповідачем шлюбних відносин та по даний час спільне майно не поділено, що спричиняє постійні конфлікти і унеможливлює повноцінне використання кожним з них своїх часток у спільному майні. Просила суд здійснити поділ спільного майна подружжя: Ѕ частини квартири [ADDRESS] , загальною площею 67.2 м.кв. вартістю 104048 грн., незавершеного будівництва житлового будинку і господарських споруд по [ADDRESS] , вартістю 121765 грн., земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , вартістю 75000 грн., гаража по [ADDRESS] , вартістю 18361 грн., виділивши у власність позивачці, [PERSON] Ѕ усього спільно нажитого майна на загальну суму 159587 грн. та відповідачу [PERSON] Ѕ усього спільно нажитого майна на загальну суму 159587 грн. наступним чином: виділити позивачці в натурі Ѕ частину квартири [ADDRESS] , загальною площею 67,2 м.кв. вартістю 104048 грн., 100% гаража по [ADDRESS] , вартістю 18361 грн. та стягнути з відповідача грошові кошти в сумі 37178 грн. в якості компенсації за решту частки спільного майна подружжя, яку просила виділити відповідачу в натурі. 18.02.2020 року відповідачем по справі [PERSON] , представником відповідача адвокатом Мидзка Р.В. подано відзив на позовну заяву про поділ спільного майна подружжя, в якому просять у задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя відмовити у повному обсязі.(а.с.47-48) 27.02.2020 ухвалою Кам`янка-Бузького районного сулу Львівської області залучено до участі у справі третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору [PERSON] та [PERSON] , які зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . У судовому засіданні позивач [PERSON] , представник позивача адвокат Мазяр М.Т. підтримали позов та просила задовольнити позов у повному обсязі. У судовому засіданні відповідач [PERSON] , представник відповідача адвокат Мидзка Р.В. заперечили проти позову та просили у позові відмовити. Суд, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов заявлений обґрунтовано і підлягає до часткового задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч.1, ч. 2, ч. 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Встановлено, що 16 липня 2009 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, який було розірвано 16 липня 2009 року, актовий запис № 74, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] (а.с.12) Під час перебування у шлюбі сторони придбали майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, а саме: Ѕ квартири [ADDRESS] , загальною площею 67,2 м.кв., вартістю 208096 грн. (вартість Ѕ квартири становить 104048 грн.); незавершене будівництво житлового будинку і господарських споруд по [ADDRESS] , що складається з: літньої кухні з верандою, інвентаризаційною вартістю 67309 грн., цегляного гаражу, інвентаризаційною вартістю 18893 грн.; цегляного сараю, інвентаризаційною вартістю 13899 грн.; цегляної вбиральні, інвентаризаційною вартістю 1887 грн.; дерев`яного штахетника і воріт, загальною вартістю 19777 грн. Загальна вартість будівель і споруд 121765 грн.; земельна ділянка, площею 0,15 га, за адресою: [ADDRESS] , вартістю 75000 грн.; гараж по [ADDRESS] , інвентаризаційною вартістю 18361 грн. За змістом ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один із них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 1ст. 61 СК України передбачено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Згідно з ч. 1ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 2 ст. 372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 1 ст. 61 СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Статтею 163 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Частиною 1 ст. 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. Частинами 1, 2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку. Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року № 11). Зі змісту п. п. 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Таким чином, враховуючи, що спірне майно : незавершене будівництво житлового будинку і господарських споруд по [ADDRESS] , що складається з: літньої кухні з верандою, інвентаризаційною вартістю 67309 грн., цегляного гаражу, інвентаризаційною вартістю 18893 грн.; цегляного сараю, інвентаризаційною вартістю 13899 грн.; цегляної вбиральні, інвентаризаційною вартістю 1887 грн.; дерев`яного штахетника і воріт, загальною вартістю 19777 грн. Загальна вартість будівель і споруд 121765 грн.; земельна ділянка, площею 0,15 га, за адресою: [ADDRESS] , вартістю 75000 грн.; гараж по [ADDRESS] , інвентаризаційною вартістю 18361 грн.(а.с.15) - набуте сторонами: [PERSON] та [PERSON] за час шлюбу, то такі є об`єктами спільної сумісної власності подружжя сторін, у зв`язку з чим суд приходить до висновку про його поділ між сторонами, виходячи з правил рівності часток подружжя в спільному майні, визнавши за позивачем та відповідачем право власності по 1/2 частині кожному. Згідно матеріалів справи, довідки № 296, виданої 30.06.2009 року Добротвірською селищною радою Кам`янка-Бузького району Львівської області, на земельній ділянці площею 0,1500 га, яка знаходиться в селі Перекалки Кам`янка-Бузького району Львівської області та належить [PERSON] в даний момент є незавершене будівництво. (а.с.18) Як вбачається з матеріалів справи, довідки № 952, виданої 01.09.2009 року Червоноградським міжміським бюро технічної інвентаризації, вбачається, що по даних інвентаризації, станом на 31.08.2009 р., на земельній ділянці [ADDRESS] збудовано цегляну літню кухню з верандою (Б), інвентаризаційною вартістю 67309 грн.; цегляний гараж (В), інвентаризаційною вартістю 18893 грн.; цегляний сарай (Г), інвентаризаційною вартістю - 13899 грн.; цегляну вбиральню (Д), інвентаризаційною вартістю 1887 грн.; Присадибна ділянка огорожена дерев`яним штахетником на фундаменті (№2) з воротами (№1), дерев`яним штахетником (№3), загальна інвентаризаційна вартість споруд - 19777 грн. Загальна вартість будівель і споруд - 121765 грн. Будівництво житлового будинку на вищезгаданій присадибній ділянці не розпочато. Крім того, в [ADDRESS] збудований цегляний гараж № 79 інвентарізаційною вартістю - 18361 грн. Що стосується позовних вимог позивача про виділ в натурі [PERSON] Ѕ частки квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] , судом встановлено, що згідно Свідоцтва про право власності на квартиру (будинок) від 15.07.1996 року, виданого приватизаційним бюро Добротвірської ДРЕС така належить на праві приватної власності [PERSON] та членам його сім`ї: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , - отже, вказана квартира належить чотирьом особам на праві спільної сумісної власності та є особистою приватною власністю як позивача так відповідача так і двох інших співвласників [PERSON] , [PERSON] згідно до часток; а відтак, з врахуванням вищенаведених підстав вказана квартира чи її частка не може бути об`єктом позовних вимог. Що стосується посилання відповідача, вказану у відзиві на позовну заяву на ту обставину, що об`єкт незавершеного будівництва був побудований відповідачем особисто із залученням праці його синів [PERSON] та [PERSON] та будівельні матеріали були придбані за особисті кошти відповідача, які він отримав внаслідок продажу успадкованого після смерті його батька житлового будинку в с. Сілець Кам`янка-Бузького району, з посиланням на Свідоцтво про право на спадщину за законом від 10.10.1997 р. серії [NUMBER] , виданого державним нотаріусом Кам`янка-Бузької державної нотаріальної контори Капуш І.М. та копії договору купівлі-продажу житлового будинку від 17.05.2001 р. серії АВР № 233095, посвідченого приватним нотаріусом Кам`янка-Бузького районного нотаріального округу Робак Л.А., така не доведена відповідачем в суді, що саме за кошти, які відповідач отримав за продаж житлового будинку [ADDRESS] , тобто спадкового майна, ним в подальшому здійснювалась купівля будівельних матеріалів. Зокрема, відповідно до п.3 ч.1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею (ним) за час шлюбу, але за кошти, які належали їй (йому) особисто Згідно долучених відповідачем до матеріалів справи, копії накладних №№ б/н від 30.05.2001 р. та 11.06.2001 р. на придбання будматеріалів; не можливо індифікувати, що саме за кошти отримані за продаж вищевказаного будинку та належали особисто відповідачу [PERSON] , були придбані вищевказані будматеріали. З врахуванням вищенаведеного, суд вважає, що поділ майна подружжя, а саме: незавершене будівництво житлового будинку і господарських споруд по [ADDRESS] , що складається з: літньої кухні з верандою, інвентаризаційною вартістю 67309 грн., цегляного гаражу, інвентаризаційною вартістю 18893 грн.; цегляного сараю, інвентаризаційною вартістю 13899 грн.; цегляної вбиральні, інвентаризаційною вартістю 1887 грн.; дерев`яного штахетника і воріт, загальною вартістю 19777 грн. Загальна вартість будівель і споруд 121765 грн.; земельна ділянка, площею 0,15 га, за адресою: [ADDRESS] , вартістю 75000 грн.; гараж по [ADDRESS] , інвентаризаційною вартістю 18361 грн.належить провести таким чином: Виділити у власність [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , Ѕ частки незарешеного будівництва житлового будинку і господарських споруд [ADDRESS] вартістю 121765 грн.; Виділити у власність [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , Ѕ частки земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , вартістю 75000грн.; Виділити у власність [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , Ѕ частки гаража по [ADDRESS] , вартістю 18361 грн. Виділити у власність [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , Ѕ частку незаверешеного будівництва житлового будинку і господарських споруд [ADDRESS] вартістю 121765 грн.; Виділити у власність [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , Ѕ частку земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , вартістю 75000грн.; Виділити у власність [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , Ѕ частки гаража по [ADDRESS] , вартістю 18361 грн. В решті позовних вимог слід відмовити. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial