Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-14 00:00:00

Позивач [PERSON], звернулась до суду із зазначеним позовом, в якому просить визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право на користування квартирою [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що в даній квартирі, яка належить їй, [PERSON], на праві особистої приватної власності, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, також зареєстрований її колишній чоловік, який разом з позивачем не проживає більше року, шлюб між ними розірвано 24.04.2017 року, що підтверджується копією судового рішення про розірвання шлюбу. Після розірвання шлюбу колишній чоловік з сім'єю позивача не проживає, контакти не підтримує, місцезнаходження його невідоме. Відповідач жодним чином на утримання квартири, в оплаті комунальних послуг участі не приймає, чим завдає значних матеріальних збитків позивачу. Оскільки відповідач не підтримує з позивачем та родичами жодних контактів, зняти його в добровільному порядку з реєстраційного обліку не має можливості. На підставі спроби домовитись про виселення жодним чином не реагував. Тому позивач змушена звернутись до суду, сподіваючись усунути перешкоди у користуванні житловим приміщенням шляхом визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS]. Позивач в судове засідання не з'явилась, надала до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила розглянути справу за її відсутності, не заперечувала проти ухвалення рішення в заочному порядку. Відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, однак у судове засідання не з'явився, заяв до суду не надавав. В матеріалах справи маються поштові повідомлення, де значиться, що відповідач не проживає за вказаною адресою. На підставі наявних у справі доказів та зі згоди позивача, суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Зі змісту п. 25 рішення Європейського суду з прав людини від 11 квітня 2011 року у справі "Жук проти України", яке підлягає застосуванню відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", вбачається, що суди, розглядаючи справи без участі учасників процесу, повинні пересвідчитися, що їм вчасно повідомлено про дату і час розгляду справи, тобто, що їх право бути присутніми під час судового розгляду не було порушено. Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав та основних свобод людини, ратифікованої Україною 11 вересня 1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений, і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, у разі не подання відповідачем відзиву, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.ст. 71,72 ЖК України особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок її відсутності, без поважної причини, понад шість місяців. Оскільки відповідач в спірній квартирі не проживає, житло за призначенням не використовує більш ніж шість місяців без поважних причин, відповідно, може бути визнаний таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Суд, дослідивши письмові докази, встановив наступні обставини і визначив відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами ЦК України. Згідно Витягупро реєстрацію права власності на нерухоме майно №5890904 від 16.12.2004 р., в якому зазначено, що [PERSON] Петрвіна є власником квартири [ADDRESS] (а.с.8) Згідно заочного рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований 24.02.2006 року Саксаганським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 87- розірвано (а.с.9) Відповідно до довідки Криворізької об'єднаної міської довідково-інформаційної служби «Нова-Ком» від 03.05.2018 року, зазначено, що сім'я складається з п'яти чоловік, а саме позивач є власником квартири [ADDRESS] (а.с.10) Згідно, довідки про реєстрацію місця проживання особи від 14.05.2018 року відповідач [PERSON] дійсно зареєстрований за адресою [ADDRESS] (а.с. 20). Відповідно до акту, наданого позивачем до суду, в буд. [ADDRESS], відповідач [PERSON] у кв. 13 не проживає (а.с.21) Як вбачається із вказаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду, зокрема, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Разом з тим, на підставі ч.1 ст. 141 ЦПК України, враховуючи повне задоволення позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача сплачений позивачем судовий збір у розмірі 704,80 грн. (а.с. 1). Таким чином, позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved