Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-27 00:00:00

До суду надійшла позовна заява, в якій позивач просить суд: 1) стягнути з відповідача на користь позивача безпідставно одержані грошові кошти у розмірі 139.740,00 грн.; 2) стягнути з відповідача на користь позивача сплачену комісію банку за переказ готівки у розмірі 1676,88 грн.; 3) стягнути з відповідача на користь позивача 3% річних у розмірі 470, 12 грн. Позовні вимоги мотивовано тим, що 16.12.2015 року між сторонами спору укладено договір фінансового лізингу № Д00954 з додатками 1, 2 до вказаного договору, відповідно до якого відповідач зобовязався придбати у свою власність та передати позивачу автомобіль Geely MK Cross в комплектації basic plus, а позивач зобов'язалась періодично сплачувати за лізингові платежі. Позивач сплатила 16.12.2015 року на користь відповідача 141.416,88 грн. Проте, до сьогоднішнього дня відповідач на передав позивачеві автомобіль. Позивач вважає, що умови договору фінансового лізингу не відповідають діючому законодавству та порушують її права як споживача. Так, за умовами вищезазначеного договору відповідач у двозначний спосіб надав інформацію щодо строку поставки автомобіля,ввід своїми діями в оману позивача, застосував нечесну підприємницьку практику. Також позивач зазначає, що відповідач не надав позивачу інформації щодо конкретних (чітко визначених) розмірів лізингових платежів, а також інших платежів за договором, посилаючись на те, що їх розмір буде визначено в додатку № 3 до договору, який сторони підпишуть після підписання ними акта приймання-передачі автомобіля. Позивач зазначає, що у договорі та додатках не вказано VIN номер предмету лізингу і рік його випуску. Також позивач вважає, що такий договір лізингу має бути нотаріально посвідченим, проте, нотаріальна форма сторонами не дотримана. На думку позивача, спірний договір є неукладеним, а тому до правовідносин сторін щодо повернення коштів мають застосовуватися положення норм ст.ст. 1212, 1214 ЦК України. До суду надійшла заява представника позивача, в якій представник позовні вимоги підтримала, просила суд розглянути справу за її відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечила. Відповідач, повідомлений належним чином, в судове засідання не зявився, про причини неявки не повідомив. У зв'язку з зазначеним, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом достовірно встановлено, що 16.12.2015 року сторонами спору підписано договір фінансового лізингу № 00954 з додатками (далі - Договір), за умовами якого ТОВ «Євролізинг Україна» зобов'язалося придбати у свою власність предмет лізингу у вигляді автомобіля Geely MK Cross та передати цей автомобіль у користування позивача, яка у свою чергу зобов'язалась сплачувати за користування трактором періодичні лізингові платежі згідно графіку викладеного у Додатку № 3 до Договору. Згідно пункту 1.7 Договору предмет лізингу передається у користування позивачу протягом строку, який становить не більше 120 робочих днів з моменту сплати позивачем на рахунок товариства адміністративного платежу, авансового платежу, комісії за передачу предмета лізингу. Згідно квитанції №NOAMX59115 від 16.12.2015 року позивач на виконання Договору сплатила 139.740,00 грн. Крім того, 16.12.2015 року позивачем сплачено комісія за переказ платежу в сумі 1676,88 грн. Строк лізингу закінчується через 60 календарних місяців з моменту підписання Акту приймання-передачі предмета лізингу та в останньому місяці сплати лізингового платежу за Додатком №3 до цього Договору (п.2.2. Договору). Згідно п. 17.2 Договору підписання цього договору та додатків до нього є свідченням факту ознайомлення, розуміння сторонами та їх згоди з усіма визначеннями, умовами та змістом договору та додатків до нього. Згідно п.17.4 Договору підписанням даного договору та додатків до нього Лізингоодержувач заявляє, що отримав усі конкретно викладені пояснення від представника ТОВ "Євролізинг Україна", що стосуються змісту договору та додатків, проінформований про всі можливі витрати і ризики у зв`язку із укладенням та виконанням договору, уважно прочитав та зрозумів договір та додатки до нього. Однак згідно п.2.1. Договору - даний Договір вступає в силу з моменту його підписання. А додатки до Договору є невід'ємною його частиною (п.16.13 Договору). У справі відсутній Додаток №3 та будь-які докази його підписання сторонами. Відповідно до ч.1 ст.15 Закону України "Про захист прав споживачів" споживач має право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору. Інформація повинна бути надана споживачеві до придбання ним товару чи замовлення роботи (послуги). Так, згідно п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009р. Зокрема, не є укладеними правочини (договори), у яких відсутні встановлені законодавством умови, необхідні для їх укладення (відсутня згода за всіма істотними умовами договору; не отримано акцепт стороною, що направила оферту; не передано майно, якщо відповідно до законодавства для вчинення правочину потрібна його передача тощо). Наслідки недійсності правочину не застосовуються до правочину, який не вчинено. Відносини, що виникають у зв'язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями ЦК України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, Законом України «Про фінансовий лізинг». Згідно ч. 1 ст. 806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). Відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону України «Про фінансовий лізинг» істотними умовами договору лізингу є: предмет лізингу; строк, на який лізингоодержувачу надається право користування предметом лізингу (строк лізингу); розмір лізингових платежів; інші умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. З матеріалів справи вбачається, що сторонами Договору не підписано додаток № 3 до Договору, в якому мали бути визначені комісія за супроводження Договору, планові платежі, залишкової вартості, розмір лізингових платежів та інші відомості що стосуються ціни договору. Згідно ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Оскільки між сторонами спору не досягнуто згоди, щодо умови, яки б визначала ціну договору лізингу, то Договір є неукладеним. Згідно ч.1 ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей). Загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов'язальних (договірних) відносинах, або отримане однією зi сторін у зобов'язанні підлягає поверненню iншiй стороні на пiдставi статті 1212 ЦК України тільки за наявності ознаки безпiдставностi такого виконання. У разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, ст. 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі. Розмір лізингових платежів є істотною умовою Договорі фінансового лізингу, а відсутність підписаного сторонами Додатку №3 свідчить про недосягненням сторонами домовленостей щодо усіх істотних умов договору, а тому він не може вважатись укладеним. Відповідно до змісту ст. 1212 ЦК України зазначена норма закону застосовується лише в тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуто з допомогою інших, спеціальних способів захисту. Зокрема, у разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень ч.1 ст.1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов'язання повернути майно потерпілому (правова позиція Верховного Суду України у справі №6-122цс14). У даному випадку між сторонами фактично не виникли договірні відносини, тому застосування ст.1212 є обґрунтованим. Тому, вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача безпідставно одержані грошові кошти у розмірі 139.740,00 грн. ж обґрунтованим та підлягає задоволенню. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача сплачену комісію банку за переказ готівки у розмірі 1676,88 грн., то вказана сума не охоплюється сумою сплаченою позивачем на користь відповідача. Більш того вказані кошти сплачені на користь банку, а тому до вказаних відносин ст. 1212, 1214 ЦК не застосовуються. Щодо вимоги про стягнення 3 % річних у розмірі 470,12 грн., то вказана вимога також задоволенню не підлягає, оскільки зобовязання відповідача за Договором не носили грошового характеру, і тому для стягнення з відповідача 3 % річних підстав немає. Судові витрати згідно ст. 88 ЦПК України покладаються на відповідача відповідно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial