Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-11 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до суду із заявою про скасування судового наказу. Свої вимоги заявник обґрунтовувала тим, що 04 березня 2016 року суддею Оболонського районного суду м. Києва було видано судовий наказ у справі №2-н/756/15/16, яким стягнуто з боржника [PERSON] на користь ЖБК «Квазар-11» заборгованість за житлово-комунальні послуги у розмірі 13134,73 грн. та судовий збір у сумі 689,00 грн. [PERSON] у своїй заяві про скасування судового наказу вказує а існування спору про право між сторонами з приводу нарахування вартості житлово-комунальних послуг. Крім того, зазначає, що між кооперативом та боржником досі не укладені договори про надання житлово-комунальних послуг. З цих підстав, заявник просить суд скасувати судовий наказ, виданий 04 березня 2016 року суддею Оболонського районного суду м. Києва у справі №2-н/756/15/16. Заявник у судовому засіданні підтримала вимоги заяви. Представник стягувача заперечував проти задоволення заяви. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Відповідно до п.3 ч.1 ст.96 ЦПК України судовий наказ може бути видано, у разі якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості. Згідно з п.13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23.12.2011 року №14 "Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження", якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні, телекомунікаційні послуги, послуги телебачення та радіомовлення (п.3 ч.1 ст.96 ЦПК України), судовий наказ може бути видано за наявності відповідних договорів про надання таких послуг, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне надання та отримання таких послуг. Крім того, заявник має обґрунтувати свої вимоги та додати документи, що вказують на правильність і безспірність розрахунків, а також застосування тарифів на відповідні послуги. 04 березня 2016 року суддею Оболонського районного суду м. Києва було видано судовий наказ у справі №2-н/756/15/16, яким стягнуто з боржника [PERSON] на користь ЖБК «Квазар-11» заборгованість за житлово-комунальні послуги у розмірі 13134,73 грн. та судовий збір у сумі 689,00 грн. Матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS].. Відповідно до п.9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23.12.2011 року №14 "Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження" наявність спору про право (п.2 ч.3 ст.100 ЦПК України), яке є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обгрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб'єктивного права у заявника; документів, що підтверджують наявність суб'єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги. Крім того, мають ураховуватися обставини, якщо із доданих документів вбачається, що боржник заперечує, не визнає або оспорює свій обов'язок перед заявником (кредитором); із доданих документів вбачається пропуск позовної давності. Така вимога може бути вирішена лише у позовному провадженні (ч.3 ст.267 ЦК України). Разом із тим лише той факт, що договірні зобов'язання (наприклад, у частині оплати заборгованості телекомунікаційних послуг чи послуг телебачення і радіомовлення) не виконуються, без обгрунтування причин, не вважається наявністю спору про право. З матеріалів справи вбачається, що боржник [PERSON] заперечує свій обов'язок по сплаті житлово-комунальних послуг, посилається на те, що стягувачем неналежним чином надаються такі послуги. Відповідно до ч.8 ст.105-1 ЦПК України за результатами розгляду заяви про скасування судового наказу суд має право: залишити заяву про скасування судового наказу без задоволення; скасувати судовий наказ та роз'яснити, що заявлені стягувачем вимоги можуть бути розглянуті у позовному провадженні з додержанням загальних правил щодо пред'явлення позову; змінити судовий наказ. Враховуючи вищенаведене, суд доходить висновку про наявність спору про право у даному випадку, а тому заява [PERSON] про скасування судового наказу підлягає задоволенню.

Outcome: approved