Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-28 00:00:00

Позивач [PERSON] пред`явила до суду позов до відповідача [PERSON] , у якому, з урахуванням\~заяви про\~збільшення позовних\~вимог,просить припинити право спільної часткової власності [PERSON] та [PERSON] на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] ; виділити їй 1/2 частину житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] , а саме: підвал ІІ, площею 3,9 кв.м., підвал ІІІ, площею 5,4 кв.м., вхід в підвал V, площею 1,1 кв.м., перший поверх: приміщення 1-2 кухня, площею 8,4 кв.м., приміщення 1-4, житловою площею 26,3 кв.м., приміщення 1-5, житловою площею 14,4 кв.м., приміщення 1-10 коридор, площею 5,0 кв.м., приміщення 1-11 коридор, площею, 5,5 кв.м., приміщення 1-12, житловою площею 6,5 кв.м., приміщення 1-13 санвузол, площею 4,8 кв.м., приміщення 1-15 гардеробна, площею 5,5 кв.м.; мансарда: приміщення 2-1 коридор, площею 8,7 кв.м., приміщення 2-2, житловою площею 13,4 кв.м., приміщення 2-5, житловою площею 10,5 кв.м., приміщення 2-6, житловою площею 9,5 кв.м., приміщення 2-7, житловою площею 8,2 кв.м., приміщення 2-8 коридор, площею 2,0 кв.м., приміщення 2-9 кухня, площею 4,9 кв.м., приміщення 2-10 коридор, площею 2,3 кв.м., приміщення 2-11 ванна, площею 4,7 кв.м.,приміщення 2-12 туалет, площею 2,2 кв.м., прибудова під літерою «а»; прибудова під літерою «а1», тамбур під літерою «в», літня кухня під літерою «В», гараж під літерою «Д», сарай під літерою «Е», огорожа №2, огорожа №3, вимощення ІІ; визнати за нею право власності на вказані приміщення з присвоєнням окремого номера житлового будинку [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що їй та відповідачу на праві спільної часткової власності належить житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] . 1/2 частина вказаного будинковолодіння належить їй на підставі витягу про державну реєстрацію прав, до якої входять такі приміщення: 1-2, площею 8,3 кв.м.; 1-4, площею 18,7 кв.м.; 1-5, площею 20,5 кв.м.; 1-9, площею 6,5 кв.м.; 1-10, площею 4,7 кв.м.; 1/2 частина підвалу ІІ, площею 3,8 кв.м.; 1/2 підвалу ІІІ, площею 5,2 кв.м.; Ѕ приміщення 2-1, площею 3,6 кв.м.; 2-2, площею 9,5 кв.м., 2-5, площею 5,8 кв.м.; літньої кухні. Так, позивачка вказує, що вона неодноразово зверталася до відповідача щодо відведення земельної ділянки, площею 0,0605 га для обслуговування (будівництва) житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , однак, відповіді від відповідача вона так і не отримала. Також, зазначає, що вона зверталася до відповідача [PERSON] з пропозицією укласти відповідний договір в порядку ст. 364 ЦК України, однак, відповідач відмовився укладати вказаний договір. З цих підстав, позивачка вважає, що оскільки відповідач відмовляється укладати із нею договір про виділ часток у будинковолодінні за адресою: [ADDRESS] , то її право як співвласника на виділ у натурі належної їй у вказаному житловому будинку частки підлягає захисту. З цих підстав просить позов задовольнити. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 31 серпня 2017 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі та призначено її до судового розгляду. Представник відповідача [PERSON] адвокат Бакалець І.Г. подав до суду відзив на позов, у якому заперечив проти позовних вимог покликаючись на їх безпідставність. В обґрунтування своїх доводів вказує на те, що відповідно до реєстраційного посвідчення, виданого 27 жовтня 1988 року Тернопільським обласним бюро технічної інвентаризації Ілишину В.Й. на праві власності належить Ѕ частина житлового будинку [ADDRESS] , на підставі мирової угоди, затвердженої ухвалою Тернопільського міського суду від 14 вересня 1993 року. Вказаною ухвалою суду проведено реальний поділ будинку [ADDRESS] , на даний час, вулиця перейменована на Гуцульську а нумерація будинку [ADDRESS] . Так, позивачка і відповідач проживають у виділених в натурі кімнатах з 1993 року по даний час. При цьому, представник відповідача заперечує проти вимог присвоєння 1/2 частині житлового будинку окремого номеру, оскільки вважає, що із вказаною вимогою позивачці слід звернутися до органу місцевого самоврядування. Крім цього, згідно рішення Тернопільського міськрайонного суду від 06 грудня 2012 року у справі №1915/17455/2012 задоволено позов [PERSON] до Тернопільської міської ради, третя особа ТОВ «Міське бюро технічної інвентаризації» про визнання права власності на спадкове майно та визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частину житлового будинку з побудовами, прибудовами та мансардою, загальною площею 152,7 кв.м. під літ. А, гаража під літ. Д, сарай під літ. Е та огорожу №1, замощення під літ. 1, що знаходяться по [ADDRESS] . Так, відповідач вважає, що незважаючи на наявність судового рішення, яким визнано за нею право власності на відповідні приміщення у спірному будинковолодінні позивачка повторно звернулася до суду із позовом про визнання за нею права власності на вказані приміщення, що суперечить вимога мст. 82 ЦПК України. Крім цього, представник відповідача вказує, що позивачка просить визнати право власності на самочинне будівництво, а саме: прибудову під літ. «Д», тамбур під літ. «В» та літню кухню під літ. «В». Крім цього позивачка просить визнати право власності на гараж під літ. «Д», сарай під літ. «Е» та замощення під №1, на які рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 06 грудня 2012 року у справі №1915/1745/2012 вже визнано за позивачкою право власності. За вказаних обставин просив відмовити у задоволенні позову. Представник позивачки [PERSON] адвокат Берегуляк В.Й. подав до суду відповідь на відзив, у якій вказав, що твердження представника відповідача стосовно наявності судового рішення із вказаного спору не відповідає дійсності, оскільки предметом розгляду цивільної справи №1915/17455/2012 за результатами розгляду якої Тернопільським міськрайонним судом було ухвалено рішення від 06 грудня 2012 року були правовідносини з приводу спадкування, натомість у даному випадку спір стосується виділення в натурі частки із спільної часткової власності, на що позивачка [PERSON] має право відповідно до вимог ч. 1 ст. 364 ЦК України. 26 квітня 2018 року за клопотанням представника відповідача [PERSON] адвоката Бакальця І.Г. судом залучено до участі у розгляді справи в якості третіх осіб: виконавчий комітет Тернопільської міської ради, Товариство з обмеженою відповідальністю «Міське бюро технічної інвентаризації», про що постановлено ухвалу суду, занесену до протоколу судового засідання. За клопотанням позивачки [PERSON] ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 червня 2018 року у даній цивільній справі призначено судову будівельно-технічну експертизу, на час проведення якої зупинено провадження у справі. У зв`язку із поверненням із експертної установи матеріалів даної цивільної справи без виконання експертизи, ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 лютого 2019 року поновлено провадження у вказаній цивільній справі. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 липня 2019 року направлено матеріали цивільної справи у Тернопільське відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз для проведення судової будівельно-технічної експертизи, на час проведення якої провадження у справі зупинено. Ухвалою судді\~Тернопільського міськрайонного\~суду Тернопільської\~області від\~15\~листопада 2019\~року поновлено\~провадження у\~цивільній справі\~за позовом\~ [PERSON] до\~ [PERSON] ,\~треті особи\~ виконавчий\~комітет Тернопільської\~міської ради,\~Товариство з\~обмеженою відповідальністю\~«Міське бюро\~технічної інвентаризації»\~про виділення\~частки в\~натурі із\~спільної часткової\~власності,\~у зв`язку\~із поверненням\~із Тернопільського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз матеріалів цивільної справи без виконання експертизи. За клопотанням представника позивачки, ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 лютого 2020 року направлено матеріали даної цивільної справи у Тернопільське відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз для проведення судової будівельно-технічної експертизи, на час проведення якої провадження у справі зупинено. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 серпня 2020 року поновлено провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , треті особи виконавчий комітет Тернопільської міської ради, Товариство з обмеженою відповідальністю «Міське бюро технічної інвентаризації» про виділення частки в натурі із спільної часткової власності. За клопотанням позивачки ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 вересня 2020 року призначено у даній цивільній справі судову будівельно-технічну експертизу на час проведення якої провадження у справі зупинено. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 березня 2021 року поновлено провадження у цивільній справі, у зв`язку із поверненням на адресу суду матеріалів із Тернопільського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз без виконання експертизи. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, однак її представник адвокат Берегуляк В.Ф. подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності його довірительки [PERSON] , вказав, що позовні вимоги підтримують у повному обсязі та просять їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, однак його представник адвокат Бакалець І.Г. подав заяву про розгляд справи за його відсутності, попередньо у судових засіданнях заперечував проти позовних вимог та просив відмовити у їх задоволенні у повному обсязі. Від представника третьої особи виконавчого комітету Тернопільської міської ради попередньонадійшла до суду заява про розгляд справи за відсутності їх представника. Від третьої особи Товариства з обмеженою відповідальністю «Міське бюро технічної інвентаризації» - Заводовського Я.І. надійшла до суду заява про розгляд справи за відсутності їх представника. Судом установлено: Згідно Витягу про державну реєстрацію прав, виданого Товариством з обмеженою відповідальністю «Міське бюро технічної інвентаризації» (м. Тернопіль) №35306018 від 28 серпня 2012 року, 1/2 частина житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності [PERSON] на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 лютого 2012 року, ухваленого у справі №2-8914/11 та ухвали Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 липня 2012 року у справі №1915/9919/2012. Ухвалою Тернопільського міського народного суду від 14 вересня 1983 року затверджено мирову угоду за позовом [PERSON] та [PERSON] та виділено у власність [PERSON] в будинку [ADDRESS] : кімнати 1-8, 1-7, 1-6, коридор 1-3, 1/2 веранди 1-1, 1/2 підвалу 7, кімнати на горищі 2-4, 2-3 з балконом, горище з його сторони, гараж, 1/2 сараю, з побудовою окремого входу на горище; у власність [PERSON] виділити: кімнату 1-4, 1-5, кухню 1-2, частину веранди, 1-2 підвалу, кімнати на горищі з ІІ сторони, коридор 2-1, 1/2 літньої кухні з побудовою окремого входу на кухню і горище. Згідно реєстраційного посвідчення, виданого 27 жовтня 1983 року виданого Тернопільським обласним об`єднаним бюро технічної інвентаризації, половина житлового будинку з надвірними побудовами [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] на праві особистої власності на підставі мирової угоди, затвердженої ухвалою Тернопільського міського народного суду від 14 вересня 1983 року та записано в реєстрову книгу №2528. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 грудня 2012 року, ухваленого у цивільній справі №1915/17455/2012 задоволено позов [PERSON] до Тернопільської міської ради, третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Міське бюро технічної інвентаризації» про визнання права власності на спадкове майно та визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частину житлового будинку з прибудовами та мансардою, загальною площею 152,7 кв.м., під літ. А, гаражем під літ. Д, сарай під літ. Е та огорожу №1, замощення під літерою І, що знаходяться по [ADDRESS] . Із вказаного рішення убачається, що співвласником 1/2 частини житлового будинку, що знаходяться по [ADDRESS] була матір позивачки [PERSON] , яка померла [INFO] . Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 лютого 2012 року за [PERSON] в порядку спадкування за заповітом визнано право власності на належне її померлій матері майно, а саме на: приміщення 1-2, площею 8, 3 кв.м.; 1-4, площею 18,7 кв.м.; 1-5, площею 20,5 кв.м.; 1/2 1-9, площею 6,5 кв.м.; 1/2 1-10, площею 4,9 кв.м.; 1/2 ІІ підвалу площею 3,9 кв.м.; 1/2 ІІІ підвалу, площею 5,4 кв.м.; 1/2 приміщення 2-1, площею 3,6 кв.м., 2-2, площею 9,5 кв.м.; 2-5, площею 5,8 кв.м.; 1/2 літньої кухні, однак не може оформити право власності на зазначене спадкове майно, у зв`язку із проведенням спадкоємцем самочинного будівництва. Вказаним рішенням суду установлено, що протягом 1983-1985 [PERSON] здійснила прибудову до будинку та збудувала гараж (літ. Д), сарай (літ. Е), огорожу (№1), замощення (літ.І). Також, у даному рішенні судом установлено, що згідно рішення виконкому Тернопільської міської ради депутатів трудящих №508 від 20 серпня 1970 року закріплено за [PERSON] земельну ділянку, площею 600 кв.м. під будівництво індивідуального житлового будинку по [ADDRESS] . Відповідно до договору від 09 вересня 1970 року [PERSON] надана у безстрокове користування на праві приватної власності з призначенням для будівництва індивідуального житлового будинку земельна ділянка, розміром 0,600 га. Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності індексний номер 164953153, сформованої 25 квітня 2019 року, [PERSON] на праві спільної часткової власності належить 1/2 частина житлового будинку, загальною площею 227,1 кв.м., житловою площею 129,5 кв.м., що знаходиться по [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на те, що спірне будинковолодіння зареєстроване за нею та відповідачем на праві спільної часткової власності, у зв`язку із чим, вона позбавлена можливості у позасудовому порядку зареєструвати за собою право власності на належну їй 1/2 частку як самостійний об`єкт права власності, а від поділу будинку в натурі відповідач відмовляється. 21 травня 2019 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Міське бюро технічної інвентаризації» на замовлення [PERSON] виготовлено технічний паспорт на житловий будинок по [ADDRESS] . Як убачається із експлікації приміщень до плану садибного (індивідуального) будинку, що знаходиться по [ADDRESS] під літ. «А», до належної відповідачу [PERSON] 1/2 частки у будинковолодінні відностяьбся такі приміщення: Пд. І підвал, площею 9,7 кв.м.; IV підвал, площею 3,1 кв.м.; 1: 1-1 коридор, площею 7, 5 кв.м.; 3 коридор, площею 3,9 кв.м.; 6 житлова, площею13,4 кв.м.; 7 житлова, площею 14,4 кв.м.; 8 кухня, площею 5,8 кв.м.; 14 санвузол, площею 6,3 кв.м.; V тамбур, площею 2,4 кв.м.; VІ кладова, площею 1,9 кв.м.; Мансарда: 2-3 житлова, площею 8,9 кв.м.; 4 житлова, площею 12,1 кв.м.; 13 коридор, площею 5,1 кв.м.; 14 кладова, площею 10,2 кв.м.; 15 коридор, площею 9,3 кв.м.; 16 санвузол, площею 3,9 кв.м.; всього загальною площею 117,9 кв.м., житловою площею 48,8 кв.м. 30 вересня 2019 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Міське бюро технічної інвентаризації» виготовлено технічний паспорт на житловий будинок, що знаходиться по [ADDRESS] , виготовленого на замовлення [PERSON] . Як убачається із характеристики будинку, будинковолодіння по [ADDRESS] складається із: А житловий будинок, 1974 року побудови; Пд. підвал, 1974 року побудови; а прибудова, 1974 року побудови; а1 прибудова, 1974 року побудови; Мн. мансарда, 1983 року побудови; В літня кухня, 1983 року побудови; в тамбур, 1983 року побудови; Д гараж, 1985 року побудови; Е сарай, 1985 року побудови; №2 - огорожа; №3 огорожа; ІІ вимощення. Згідно експлікації приміщень до плану садибного (індивідуального) будинку, що знаходиться по [ADDRESS] під літ. «А», до належної позивачці [PERSON] 1/2 частки житлового будинку, що позначений у плані під літ. «А» належать: Пд.: підвал, площею 3,9 кв.м.; ІІІ підвал, площею 5,4 кв.м.; V вхід у підвал, площею 1,1 кв.м.; 1: 1-2 кухня, площею 8,4 кв.м.; 4 житлова, площею 26,3 кв.м.; 5 житлова, площею 14,4 кв.м.; 10 коридор, площею 5,0 кв.м.; 11 коридор, площею 5,5 кв.м.; 12 житлова, площею 6,5 кв.м.; 13 санвузол, площею 4,8 кв.м.; 15 гардеробна, площею 5,5 кв.м.; Мансарда: 2-1 коридор, площею 8,7 кв.м.; 2 житлова, площею 13,4 кв.м.; 5 житлова, площею 10,5 кв.м.; 6 житлова, площею 9,5 кв.м.; 7 житлова, площею 8,2 кв.м.; 8 коридор, площею 2,0 кв.м.; 9 кухня, площею 4,9 кв.м.; 10 коридор, площею 2,3 кв.м.; 11 ванна, площею 4,7 кв.м.; 12 туалет, площею 2,2 кв.м.; всього загальною площею 153,2 кв.м., житловою площею 88,8 кв.м. Проаналізувавши в сукупності досліджені докази, встановлені ними обставини та визначені відповідно до них правовідносини сторін, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. Згідно із вимогами ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Вимогами ст. 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як передбачено ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Відповідно до ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у справі власності є спільною частковою власністю. Статтею 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Відповідно до ст.364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Відтак, за змістом ст. 364 ЦК України виділ частки зі спільного майна це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частки в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні. Частинами 1-2 статті 367 ЦК України визначено, що майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Згідно із ч. 3 ст. 364 ЦК України, у разі виділу співвласником в натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Згідно з роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» № 7 від 04.10.1991 р. при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що, це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. В спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. При поділі жилого будинку суд зобов`язаний зазначити в рішенні, яка відокремлена (ізольована після переобладнання) частина будинку конкретно виділяється і яку частку в будинку вона складає, а також, які підсобні будівлі передаються власнику. Оскільки після виділу частки зі спільного нерухомого майна в порядку ст. 364 ЦК України право спільної часткової власності припиняється, то при виділі частки зі спільного нерухомого майна власнику, що виділяється, та власнику (власникам), що залишаються, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні ст. 181 ЦК України. Так, згідно з пунктами 1.2, 2.1., 2.4. Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженої Міністерством з питань житлово-комунального господарства України №55 від 18 червня 2007 року, поділ об`єкта нерухомого майна (виділ частки) на окремі самостійні об`єкти нерухомого майна здійснюється відповідно до законодавства на підставі висновку щодо технічної можливості такого поділу (виділу) з дотриманням чинних будівельних норм та з наданням кожному об`єкту поштової адреси. Виходячи з аналізу змісту норм ст. ст. 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України та Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» № 7 від 04.10.1991 р слід дійти висновку, що виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Суд звертає увагу, що за клопотанням сторони позивача судом двічі призначалася у вказаній цивільній справі судова будівельно-технічна експертиза з метою визначення технічної можливості виділення в натурі позивачці [PERSON] 1/2 частки у житловому будинку з надвірними будівлями та спорудами по [ADDRESS] . Проте, із експертної установи матеріали даної цивільної справи поверталися без виконання, у зв`язку із неможливістю проведення даної експертизи внаслідок чинення перешкод [PERSON] у доступі до об`єкту дослідження. Як убачається із відповіді завідувача Тернопільського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз за №1251/20-22 від 13 лютого 2021 року, [PERSON] закрив свою частину будинку, у зв`язку із чим в експерта не було допуску до частини будинку, яка належить [PERSON] (а.с. 212). Проте, судом з`ясовано, що належна позивачці 1/2 частка у вказаному будинковолодінні в натурі складається з самостійної житлової будівлі з окремими санвузлами, що зазначено у технічній документації. Згідно з вимогами ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд вважає неспроможними доводи відповідача, зазначені у відзиві на позов. Так, щодо твердження відповідача про те, що із вказаного спору наявне рішення суду від 06 грудня 2012 року у справі №1915/17455/2012, суд звертає увагу, що предметом розгляду цивільної справи №1915/17455/2012 було визнання права власності на спадкове майно, за результатами чого судом було ухвалене рішення про визнання за позивачкою права власності на спадкове майно. Натомість, предметом даного спору є виділ майна в натурі. Також, суд критично сприймає доводи представника відповідача про те, що позивачка просить визнати право власності на самочинне будівництво, а саме: прибудову під літ. «Д», тамбур під літ. «В» та літню кухню під літ. «В», оскільки матеріали справи не містять доказів щодо того, що вказані об`єкти є самочинно побудованими. Судом установлено, що позивачка правомірно набула право власності на 1/2 частину у житловому будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] . Сторони володіють та користуються своїми частинами будинку. За вказаних\~обставин,\~оскільки позивачка\~позбавлена можливості\~володіти своєю\~часткою будинку\~як окремим\~об`єктом права\~власності,\~суд приходить\~до переконання,\~що в\~даному випадку\~мають місце\~порушення відповідачем\~майнових прав\~позивачки,\~які підлягають\~захисту шляхом\~виділу [PERSON] \~в натурі\~1/2\~частини будинковолодіння,\~що знаходиться\~по [ADDRESS] ,\~а саме:\~підвал ІІ,\~площею 3,9\~кв.м.,\~підвал ІІІ,\~площею 5,4\~кв.м.,\~вхід в\~підвал V,\~площею 1,1\~кв.м.,\~перший поверх:\~приміщення 1-2\~ кухня,\~площею 8,4\~кв.м.,\~приміщення 1-4,\~житловою площею\~26,3\~кв.м.,\~приміщення 1-5,\~житловою площею\~14,4\~кв.м.,\~приміщення 1-10\~ коридор,\~площею 5,0\~кв.м.,\~приміщення 1-11\~ коридор,\~площею,\~5,5\~кв.м.,\~приміщення 1-12,\~житловою площею\~6,5\~кв.м.,\~приміщення 1-13\~ санвузол,\~площею 4,8\~кв.м.,\~приміщення 1-15\~ гардеробна,\~площею 5,5\~кв.м.;\~мансарда:\~приміщення 2-1\~ коридор,\~площею 8,7\~кв.м.,\~приміщення 2-2,\~житловою площею\~13,4\~кв.м.,\~приміщення 2-5,\~житловою площею\~10,5\~кв.м.,\~приміщення 2-6,\~житловою площею\~9,5\~кв.м.,\~приміщення 2-7,\~житловою площею\~8,2\~кв.м.,\~приміщення 2-8\~ коридор,\~площею 2,0\~кв.м.,\~приміщення 2-9\~ кухня,\~площею 4,9\~кв.м.,\~приміщення 2-10\~ коридор,\~площею 2,3\~кв.м.,\~приміщення 2-11\~ ванна,\~площею 4,7\~кв.м.,приміщення\~2-12\~ туалет,\~площею 2,2\~кв.м.,\~прибудова під\~літерою «а»;\~прибудова під\~літерою «а1»,\~тамбур під\~літерою «в»,\~літня кухня\~під літерою\~«В»,\~гараж під\~літерою «Д»,\~сарай під\~літерою «Е»,\~огорожа №2,\~огорожа №3,\~вимощення ІІ;\~та визнати\~за [PERSON] \~права власності\~на вказані\~об`єкти нерухомого\~майна. Відповідно до\~ч.\~2\~ст.\~367\~ЦК України\~припинити право\~спільної часткової\~власності на\~житловий будинок\~із господарськими\~будівлями і\~спорудами розташованого\~за адресою:\~ [ADDRESS] . Щодо вимоги про присвоєння вказаній 1/2 частці будинковолодіння окремого номера 11А, суд зазначає наступне. Як передбачено ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до п. 2.2 Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України 18.06.2007 року № 55 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 06.07.2007 року за № 774/14041, поділ на самостійні об`єкти нерухомого майна провадиться відповідно до законодавства з наданням кожному об`єкту поштової адреси. Відповідно до ч. З ст. 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції. Згідно п. 41 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що прийняття рішень адміністративно-територіального устрою в межах і порядку, визначеному цим законом належить до виконавчої компетенції сільських, селищних, міських рад. Відповідно п.п.10 п.б ст. 30 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" до делегованих повноважень органів сільських, селищних, міських рад належать, зокрема: облік та реєстрація відповідно до закону об`єктів нерухомого майна незалежно від форм власності. При цьому, п.п. 2 п. б статті 31 цього Закону передбачено, що до делегованих повноважень виконавчого органу ради віднесено, зокрема: організація роботи, пов`язаної зі створенням і веденням містобудівного кадастру населених пунктів. На підставі п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить підготовка і внесення на розгляд ради пропозицій щодо питань адміністративно-територіального устрою в порядку і межах повноважень, визначених законом. З аналізу викладених норм можна дійти висновку, що питання організації адміністративно-територіального устрою, у т.ч. питання присвоєння адреси об`єктам нерухомості, відноситься до повноважень місцевої ради, яка здійснює повноваження на відповідній території. Як передбачено постановою Кабінету Міністрів України від 25 травня 2011 року №559 "Про містобудівний кадастр", на міському рівні в систему містобудівного кадастру вводяться відомості, зокрема, про реєстр назв вулиць та інших поіменованих об`єктів місцевості на підставі топографічних планів, офіційних довідників та рішень органів місцевого самоврядування про найменування (перейменування) вулиць та інших поіменованих об`єктів місцевості; реєстр адрес на території міста на підставі топографічних планів та рішень органів місцевого самоврядування про присвоєння та зміну адрес об`єктів на території міста (п.30). Порядок присвоєння поштових адрес об`єктам нерухомого майна регламентується Інструкцією щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженою наказом Міністерства з питань житлово-комунальної сфери України від 18 червня 2007 року за №55, та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України від 06.07.2007 року за № 774/14041, яка визначає порядок проведення робіт з поділу, виділу розрахунку часток житлових будинків, будівель споруд, іншого нерухомого майна, окрім земельних ділянок. Отже, у разі поділу будинку (будівлі, споруди) та утворення двох самостійних об`єктів їм має бути присвоєна окрема адреса уповноваженими на це органами. Відтак, суд не вправі присвоювати окремому об`єкту нерухомості конкретну поштову адресу, оскільки вказане належить до компетенції уповноважених на це органів місцевого самоврядування. Таким чином, вимога позивачки про присвоєння окремого номера житлового будинку виділеному їй у натурі майну не підлягає до задоволення. На підставі наведеного,

Outcome: partial