Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-29 00:00:00

Національний технічний університет України «Київський політехнічний інститут» звернувся до суду з позовом до [PERSON] - про стягнення заборгованості за користування кімнатою в гуртожитку. Позивач при зверненні до суду обґрунтовує свої вимоги тим, що Національний технічний університет України «Київський політехнічний інститут» є власником (балансоутримувачем) гуртожитку [ADDRESS]. Статус «студентський гуртожиток для проживання сімейних студентів, аспірантів, докторантів НТУУ «КПІ»» даному гуртожитку надано Наказом НТУУ «КПІ» № 4-85 від 03 вересня 2001 року. [PERSON] проживав у кімнаті № [NUMBER] в студентському сімейному гуртожитку № 22 НТУУ «КПІ», яка розрахована на три ліжко-місця та в яку він вселився у зв'язку із навчанням в аспірантурі. Відповідач був відрахований з аспірантури НТУУ «КПІ» за власним бажанням з 31.01.2013 року згідно наказу № 2-17 від 12.02.2013 року. Однак кімнату в гуртожитку, в яку вселився відповідач у зв'язку із навчанням, відповідач не звільнив. Позивач неодноразово звертався до відповідача з проханням звільнити кімнату № [NUMBER] в студентському сімейному гуртожитку [ADDRESS] та розрахуватись за фактичне проживання, однак, відповідач продовжував проживати в даній кімнаті. Враховуючи, що відповідача було відраховано з аспірантури, то з 01.02.2013 до 05.02.2014 року, відповідач разом із залежними членами родини проживав у гуртожитку як стороння особа. Наказом ректора НТУУ «КПІ» від 25.07.2013 року № 1-215 затверджено Положення "Про оплату за проживання у студентських гуртожитках Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут» для всіх категорій мешканців", відповідно до підпункту «к» п.1.4. ч.1 якого встановлено, що сторонні особи сплачують вартість одного ліжко-місця в розмірі 1300,00 гри., що складає 3900.00 грн. за кімнату на місяць. Протягом тривалого часу відповідач своєчасно та у повному обсязі вносив плату за користування кімнатою у гуртожитку. Однак за період з 01.11.2013 року по 28.02.2014 року у відповідача виникла заборгованість за проживання та за користування електричною енергією. На даний час відповідач виселений із кімнати в гуртожитку, однак сума заборгованості за користування кімнатою в гуртожитку відповідачем не погашена. В зв'язку із зазначеним позивач з урахуванням уточнень просив суд стягнути з відповідача на користь позивача боргу за користування кімнатою в гуртожитку, що утворився станом на 28.02.2014 року в сумі 14 007,50 грн. та борг за електроенергію в сумі 1081,00 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надавши до суду заяву про розгляд справи у відсутність представника позивача в якій також зазначив, що позовні вимоги з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог підтримує в повному обсязі, просить суд про задоволення позову та не заперечує проти ухвалення по справі заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, свого представника до суду не направив, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які містяться в справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи із наступного. Судом встановлено, що Національний технічний університет України «Київський політехнічний інститут» є власником (балансоутримувачем) гуртожитку [ADDRESS]. Статус «студентський гуртожиток для проживання сімейних студентів, аспірантів, докторантів НТУУ «КПІ»» даному гуртожитку надано Наказом НТУУ «КПІ» № 4-85 від 03 вересня 2001 року. Вбачається, що [PERSON] проживав у кімнаті № [NUMBER] в студентському сімейному гуртожитку № 22 НТУУ «КПІ», яка розрахована на три ліжко-місця та в яку він вселився у зв'язку із навчанням в аспірантурі. Встановлено, що [PERSON] був відрахований з аспірантури НТУУ «КПІ» за власним бажанням з 31.01.2013 року згідно наказу № 2-17 від 12.02.2013 року. Однак кімнату в гуртожитку, в яку вселився відповідач у зв'язку із навчанням, відповідач не звільнив. Вбачається, що позивач неодноразово звертався до відповідача з проханням звільнити кімнату № [NUMBER] в студентському сімейному гуртожитку [ADDRESS] та розрахуватись за фактичне проживання, однак, відповідач продовжував проживати в даній кімнаті. Так як, відповідача було відраховано з аспірантури, то з 01.02.2013 року до 05.02.2014 року, відповідач разом із залежними членами родини проживав у гуртожитку як стороння особа. Наказом ректора НТУУ «КПІ» від 25.07.2013 року № 1-215 затверджено Положення "Про оплату за проживання у студентських гуртожитках Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут» для всіх категорій мешканців", відповідно до підпункту «к» п.1.4. ч.1 якого встановлено, що сторонні особи сплачують вартість одного ліжко-місця в розмірі 1300,00 гри., що складає 3900.00 грн. за кімнату на місяць. Протягом тривалого часу відповідач своєчасно та у повному обсязі вносив плату за користування кімнатою у гуртожитку. Однак за період з 01.11.2013 року по 28.02.2014 року у відповідача виникла заборгованість за проживання та за користування електричною енергією. Встановлено, що на даний час відповідач виселений із кімнати в гуртожитку, однак сума заборгованості за користування кімнатою в гуртожитку відповідачем не погашена. Вбачається, що станом на 28.02.2014 року сума боргу за користування кімнатою відповідачем становить 14 007,50 грн. та 1081,00 грн. сума боргу за електроенергію, які не погашені відповідачем. Відповідно до ч. 1 ст. 127 ЖК України, для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватись гуртожитки. Для тимчасового проживання осіб, які відбували покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі на певний строк і потребують поліпшення житлових умов або жила площа яких тимчасово заселена чи яким повернути колишнє жиле приміщення немає можливості, а також осіб, які потребують медичної допомоги у зв'язку із захворюванням на туберкульоз, використовуються спеціальні гуртожитки. Під гуртожитки надаються спеціально споруджені або переобладнані для цієї мети жилі будинки. Згідно ч. 2 ст. 127 ЖК України, жилі будинки реєструються як гуртожитки у виконавчому комітеті районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів. Відповідно до ч. 2 ст. 128 ЖК України жила площа в гуртожитку надається за спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації та відповідного профспілкового комітету. Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов'язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається. Встановлено, що на даний час відповідач виселений із кімнати в гуртожитку, однак сума заборгованості за користування кімнатою в гуртожитку та сума боргу за електроенергію відповідачем не погашена. Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Відповідно до ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких обставин та враховуючи, що відповідач не виконав свої зобов'язання щодо оплати за користування кімнатою в гуртожитку, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. З урахуванням задоволення позову, у відповідності до ст.. 88 ЦПК України, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивача витрати по оплаті судового збору в сумі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved