Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-21 00:00:00

До суду з зазначеним позовом звернувся позивач, свої вимоги мотивує тим, що 08.06.2014р. Публічне акціонерне товариство "Альфа-банк" та [PERSON], які є сторонами Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в рамках обслуговування продукту «Максимум», шляхом акцептування Клієнтом Публічної пропозиції Банку на комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, погодили наступне: На підставі Анкети-Заяви про Акцепт Публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (в рамках обслуговування продукту «Максимум») (надалі - Публічна пропозиція) наданої Банком, Банк відкрив рахунок № [NUMBER] у валюті гривня (надалі - Рахунок СЛЗ чи Рахунок) та випустив міжнародну платіжну картку PMC Gold строком дії 2 (два) роки з моменту її випуску. 3а бажанням Клієнта, шо виражене останнім в Анкеті-Заяві про акцепт Публічної пропозиції, Банк надає Клієнту Кредит шляхом встановлення відновлюваної кредитної лінії по рахунку, що вказаний в п. 1 цього Додатку (надалі за текстом може бути названий - Кредит) на наступних умовах: ліміт кредитної лінії становить 75000грн, сума доступна Клієнту на момент видачі картки та підписання Додатку з ліміту в розмірі 19 500 грн (п.п 2.1 та 2.1.1); процентна ставка за користування коштами відновлювальної кредитної лінії складає 24% річних на торгові операції та операції зі зняття коштів (п 2.2); щомісячний розмір мінімального платежу по кредиту становить 7% від суми заборгованості (п. 2.3). Відповідно до п. З Додатку повернення заборгованості за Кредитом та сплата відсотків за користування відновлювальною кредитною лінією та/або інших платежів за цим Договором, в тому числі у випадку застосування умов Програми «Моментальна розстрочкана карту», здійснюється Клієнтом відповідно до Договору, примірний Графік та розрахунок сукупної вартості Кредиту міститься в Тарифах, які є невід'ємною частиною Договору на транзитний рахунок [NUMBER], відкритий у ПАТ «Альфа-Банк», МФО 300346. Вважає , що при укладанні Кредитного договору у вигляді Додатку до Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (в рамках обслуговування продукту «Максимум») від 08.06.2014р. було порушено ряд норм встановлених Конституцією України, ЗУ «Про захист прав споживачів», ЗУ «Про банки і банківську діяльність», а тому є всі підстави для визнання його судом недійсним в цілому. Просить суд визнати недійсним Договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (в остатках обслуговування продукту «Максимум») від 08.06.2014р.. Позивач та представник позивача в судове засідання не з'явились, в позовній заяві викладено клопотання про розгляд справи у відсутність представника позивача. Представники відповідача Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» та третьої особи ПрАТ «СК»Альфа Страхування» в судове засідання повторно не з'явилась. Про день час та місце розгляду справи повідомлені своєчасно та належним чином. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу заочно. До суду надійшло заперечення від відповідача Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк», в якому представник відповідача заявив про застосування строку позовної давності та просить суд в задоволенні позову відмовити. Дослідивши матеріали справи суд вважає заявлений позов немотивованим та таким, що не підлягає до задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що дійсно 08.06.2014р. Публічне акціонерне товариство "Альфа-банк" та [PERSON], які є Сторонами Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в рамках обслуговування продукту «Максимум», шляхом акцептування Клієнтом Публічної пропозиції Банку на комплексне банківське обслуговування фізичних осіб. Дана обставина не заперечується позивачем. Крім того позивач надав суду в якості доказу своїх вимог копію зазначеного договору та додатку до нього підписану позивачем. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 261 ЦК України, встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Формулювання загального правила щодо початку перебігу позовної давності пов'язане не тільки з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), а й з об'єктивною можливістю цієї особи знати про ці обставини. Можливість знати про порушення своїх прав випливає із загальних засад захисту цивільних прав та інтересів (статті 15, 16, 20 ЦК України), за якими особа, маючи право на захист, здійснює його на власний розсуд у передбачений законом спосіб, що створює в неї цю можливість знати про посягання на права. Обов'язок доведення часу, з якого особі стало відомо про порушення її права, покладається на позивача. Частина п'ята статті 261 ЦК України визначає початок перебігу позовної давності у зобов'язаннях з визначеним або невизначеним строком виконання. Так, згідно із цією нормою за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Правило цієї норми є спеціальним, тобто застосовується й тоді, коли заінтересована особа не знала і не могла знати про порушення свого права. Разом з тим положення частини п'ятої статті 261 ЦК України застосовуються до вимог про зобов'язання сторін (щодо виконання правочину), а не до вимог про недійсність правочину. В даній справі, позивач звернувся до суду з позовними вимогами про захист прав споживачів та визнання договору іпотеки недійсним. Згідно із частиною першою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення (стаття 236 ЦК України). Отже, перебіг позовної давності за вимогами про визнання недійсним правочину починається за загальними правилами, визначеними у частині першій статті 261 ЦК України, тобто від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про вчинення цього правочину. Відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. Зазначена правова позиція міститься в правовому висновку Верховного суду України у постанові від 03 лютого 2016 року у справі № 6-75цс15 щодо застосування строку позовної давності при розгляді справ про визнання договору недійсним. З огляду на те, що [PERSON] дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права починаючи з 08 червня 2014 року, а фактично звернувся до суду 10 жовтня 2017 року, тобто після спливу строку встановленого законом, тобто 3 років, це є підставою для відмови в позові. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed