Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-05 00:00:00

ЖБК «Парковий бульвар\~ 1»звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просив визнати недійсним свідоцтво про право власності на майно від 31 березня 2018 року видане [PERSON] нотаріусом Хмельницького нотаріального округу [PERSON], про право власності на майно, що складається з житлового будинку №153 по вул. Проскурівського підпілля в м.Хмельницькому та скасувати державну реєстрацію на земельну ділянку кадастровий номер 6810100000:01:008:0135. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 31 березня 2018 року приватним нотаріусом на підставі акту про проведені електронні торги [PERSON] видане свідоцтво про право власності на майно, що складається з житлового будинку №153 по вул. Проскурівського підпілля, в м. Хмельницькому, загальною площею 77,9 кв.м. та земельної ділянки площею 0,0980 кв.м. кадастровий номер 6810100000:01:008:0135. Вказує, що ЖБК "Парковий бульвар - 1" являється власником обєкту нерухомого майна, а саме незавершеного будівництва (Будівництво багатоповерхового житлового з вбудованими офісного-торгівельними приміщеннями) І перша черга будівництва. Згідно генплану будівництва та відомостей з Державної кадастрової карти України, вбачається що вказаний обєкт нерухомого майна частково розташовується на земельній ділянці з кадастровим номером 6810100000:01:008:0135. Повноважний представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просить позов задовольнити. Повноважний представник відповідача в судовому засіданні та в поданому відзиві на позов проти позову заперечував та в його задоволенні просив відмовити, вказуючи на безпідставність позовних вимог. Суд заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про необхідність задоволення позову. Як встановлено судом, 31 березня 2018 року приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу [PERSON] відповідно до ст. 62 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 41 Закону України «Про іпотеку» та на підставі акту про проведені електронні торги, затвердженого начальником Першого відділу державної виконавчої служби міста Хмельницький ГТУЮ у Хмельницькій області 6 березня 2018 року, [PERSON] видане свідоцтво про право власності на майно, що складається з житлового будинку №153 по вул. Проскурівського підпілля, в м. Хмельницькому, загальною площею 77,9 кв.м. та земельної ділянки площею 0,0980 кв.м. кадастровий номер 6810100000:01:008:0135. ЖБК "Парковий бульвар - 1" являється власником обєкту нерухомого майна, а саме незавершеного будівництва (Будівництво багатоповерхового житлового з вбудованими офісного-торгівельними приміщеннями) І перша черга будівництва. Згідно генплану будівництва та відомостей з Державної кадастрової карти України, вбачається що вказаний обєкт нерухомого майна частково розташовується на земельній ділянці з кадастровим номером 6810100000:01:008:0135. Відповідно до відомостей, які містяться в Державному земельному кадастрі, земельна ділянка з кадастровим номером 6810100000:01:008:0135, що знаходиться по вул. Проскурівського підпілля, 153 в м. Хмельницькому належала на праві приватної власності фізичній особі [PERSON]. 2 березня 2018 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір суперфіцію. Задовольняючи позов, суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1 ст.413 ЦК України власник земельної ділянки має право надати її в користування іншій особі для будівництва промислових, побутових, соціально-культурних, житлових та інших споруд і будівель (суперфіцій). Таке право виникає на підставі договору або заповіту. У частині 1 статті 1021 Земельного кодексу ( ЗК ) України також визначено, що право користування чужою земельною ділянкою для забудови ( суперфіцій ) виникає на підставі договору між власником земельної ділянки і особою, яка виявила бажання користуватися цією земельною ділянкою для таких потреб. Суперфіцій може виникати і на підставі заповіту, він може відчужуватися або передаватися в порядку спадкування. Основним правом, що здобувається за договором суперфіцію, є право забудови, яким суперфіціарій може і повинен скористатися відповідно до умов договору. Якщо ж протягом трьох років з моменту укладення договору суперфіцію будівельні роботи на земельній ділянці проводитися не будуть, право користування втратиться на підставі п. 4 ст. 416 Цивільного кодексу України. Передача права користування обмовляється і документально підкріплюється договором суперфіцію. Відповідно до ст.377 ЦК України до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування. Якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то у разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування. Згідно з ст.120 ЗК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) при переході права власності на будівлю і споруду право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди. При відчуженні будівель та споруд, які розташовані на орендованій земельній ділянці право на земельну ділянку визначається згідно з договором оренди земельної ділянки. У разі переходу права власності на будинок або його частину від однієї особи до іншої за договором довічного утримання право на земельну ділянку переходить на умовах, на яких вона належала попередньому власнику. При переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі і споруди. При переході права власності на будівлю або споруду до громадян або юридичних осіб, які не можуть мати у власності земельні ділянки, до них переходить право користування земельною ділянкою, на якій розташована будівля чи споруда. Відповідно до положень статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно із частиною другою статті 16, частиною першою статті 215 ЦК України одним зі способів захисту порушеного права є визнання недійсним правочину, укладеного з недодержанням стороною (сторонами) вимог, установлених частинами першою - третьою, пятою, шостою статті 203 цього Кодексу, зокрема у звязку з невідповідністю змісту правочину цьому Кодексу та іншим актам цивільного законодавства. Відповідно до ч.4 ст.656 ЦК України, за якою до договору купівлі-продажу на біржах, аукціонах (публічних торгах) застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті. Відтак, на думку суду, обгрунтованими є твердження позивача про те, що враховуючи, що на публічних торгах було реалізоване майно, зокрема і земельна ділянка, на якій розташований обєкт нерухомого майна, що належить позивачу на праві приватної власності, позивач має право на частину земельної ділянки необхідну для обслуговування нерухомості, а отже угода про перехід права власності усієї земельної ділянки до відповідача є недійсною.

Outcome: approved