Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-22 00:00:00

В червні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Прайм Альянс» (далі - ТОВ «ФК «Прайм Альянс») звернулось до суду з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 18 червня 2012 року між ПАТ "ВТБ Банк" та [PERSON] було укладено кредитний договір № R5211027553В, у відповідності до якого [PERSON] отримав кредит в сумі 172 500,00 гривень зі строком повернення кредитних коштів до 18 червня 2020 року із нарахуванням процентів за користування кредитними коштами у розмірі 17,69 % річних. Надання кредитних коштів відповідачу підтверджується меморіальним ордером № 39553 від 18 червня 2012 року. В якості забезпечення виконання зобов`язань з приводу повернення кредитних коштів відповідачем було укладено договір застави, згідно якого надано в приватне обтяження автотранспортний засіб: автомобіль марки - SKODA, модель OCTAVIA A5, тип - легковий, 2012 р.в., колір - бежевий, номер державної реєстрації [NUMBER] , номер шасі (кузова, рами) VIN- [NUMBER] , що зареєстрований за адресою: [ADDRESS] та належить [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , виданого ВРЕР № 1 м. Луганська 15 червня 2012 року. Так, відповідно до п. 5.4 Договору застави заставодержатель реєструє обтяження предмету застави в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, на підставі чого до Державного реєстру обтяжень рухомого майна було внесено реєстраційний запис 12636772, контрольна сума 674149В43Д про обтяження автомобіля марки - SKODA, модель - OCTAVIA A5, тип - легковий, 2012 р.в., колір - бежевий, номер державної реєстрації [NUMBER] , номер шасі (кузова, рами) VIN- [NUMBER] , за яким Публічне акціонерне товариство «ВТБ Банк» виступало обтяжувачем, а відповідач - боржником.\~\~ 22 червня 2015 року між ПАТ «ВТБ Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (далі - ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія») було укладено Договір відступлення прав вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами № 220615нв, відповідно до якого ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» набуло право нового кредитора до відповідача за кредитним договором. 22 червня 2015 року між ПАТ «ВТБ Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» було укладено договір відступлення прав вимоги за договорами застави № 220615зн, за яким ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» набуло право вимоги до відповідача за договором застави № R5211027553B від 18 червня 2012 року на предмет застави. На підставі вищезазначених договорів до реєстраційного запису № 12636772 Державного реєстру обтяжень рухомого майна було внесено зміни, згідно яких вилучено обтяжувала ПАТ «ВТБ Банк» і додано обтяжувала ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія». В подальшому, 29 січня 2019 року, між ТОВ «ФК «Довіра та Гарантів» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Прайм Альянс» (далі - ТОВ «Фінансова компанія «Прайм Альянс») було укладено договір факторингу № 29/01/19-1 від 29 січня 2019 року, відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «Прайм Альянс» набуло право нового кредитора до відповідача за кредитним договором № R5211027553B від 18 червня 2012 року. 14 березня 2019 року між ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» та ТОВ «ФК «Прайм Альянс» було укладено договір про відступлення прав вимоги за договорами застави до договору факторингу № 29/01/19-1 від 29 січня 2019 року, за яким ТОВ «ФК «Прайм Альянс» набуло права вимоги до відповідача за договором застави № R5211027553B від 18 червня 2012 року на предмет застави. Таким чином, на даний час усі права кредитора за кредитним договором № R5211027553B від 18 червня 2012 року та договором застави № R5211027553B від 18 червня 2012 належать ТОВ «ФК «Прайм Альянс». В порушення умов кредитного договору відповідач зобов`язання належним чином не виконав, у зв`язку з чим у нього утворилась заборгованість у розмірі 188\~621,54 гривень, а саме: загальної заборгованості за кредитом, яка складає 140\~982,94 гривень, а також урахування індексу інфляції та 3% річних у відповідності до\~ст. 625 ЦК України, що станом на 27 березня 2020 року становить 47\~638,60 гривень. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав клопотання, в якому підтримав позовні вимоги, просив справу розглянути за його відсутності, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином - шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади, не повідомив про причини неявки, відзиву не подав. З урахуванням положень ст. ст. 223, 280\~ЦПК України та позиції позивача щодо заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та провести заочний розгляд справи. Враховуючи вищевикладене, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Судом встановлені такі фактичні обставини та відповідна суть спірних правовідносин. 18 червня 2012 року між ПАТ "ВТБ Банк" та [PERSON] було укладено кредитний договір № R52110275530В, у відповідності до якого він отримав кредит в сумі 172 500,00 гривень зі строком повернення кредитних коштів до 18 червня 2020 року із нарахуванням процентів за користування кредитними коштами у розмірі 17, 69 % річних (а.с. 5-9). В якості забезпечення виконання зобов`язань з приводу повернення кредитних коштів відповідачем було укладено договір застави № R52110275530В від 18 червня 2012 року, згідно якого надано в приватне обтяження автотранспортний засіб: автомобіль марки - SKODA, модель OCTAVIA A5, тип - легковий, 2012 р.в., колір - бежевий, номер державної реєстрації [NUMBER] , номер шасі (кузова, рами) VIN- [NUMBER] , що зареєстрований за адресою: [ADDRESS] та належить [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , виданого ВРЕР № 1 м. Луганська 15 червня 2012 року (а.с. 51-55). На підставі вищезазначеного договору застави транспортного засобу обтяження на транспортний засіб, що є предметом спору, зареєстровано в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна 19 червня 2012 року під реєстраційним номером 36554201 (а.с.15). 22 червня 2015 року між ПАТ «ВТБ Банк» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» було укладено Договір відступлення прав вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами № 220615нв, відповідно до якого ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» набуло право нового кредитора до відповідача за кредитним договором (а.с. 15-17). 22 червня 2015 року між ПАТ «ВТБ Банк» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» було укладено договір відступлення прав вимоги за договорами застави №220615зн, за яким ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» набуло право вимоги до відповідача за договором застави № R52110275530В від 18 червня 2012 року на предмет застави (а.с.20-21). На підставі вищезазначених договорів до реєстраційного запису Державного реєстру обтяжень рухомого майна було внесено зміни, згідно яких вилучено обтяжувала ПАТ «ВТБ Банк» і додано обтяжувала ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (а.с. 23). 29 січня 2019 року між ТОВ «ФК «Довіра та Гарантів» та ТОВ «ФК «Прайм Альянс» було укладено договір факторингу № 29/01/19-1 від 29.01.2019 року, відповідно до якого ТОВ «ФК «Прайм Альянс» набуло право нового кредитора до відповідача за кредитним договором № R52110275530В від 18 червня 2020 року (а.с. 24-26). 14 березня 2019 року між ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» та ТОВ «ФК «Прайм Альянс» було укладено договір про відступлення прав вимоги за договорами застави до договору факторингу № 29/01/19-1 від 29.01.2019 року, за яким ТОВ «ФК «Прайм Альянс» набуло права вимоги до відповідача за договором застави на предмет застави (а.с. 28). На підставі вищезазначених договорів між ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» та ТОВ «ФК «Прайм Альянс» 25 березня 2019 року до реєстраційного запису Державного реєстру обтяжень рухомого майна №58802486 було внесено зміни, згідно яких вилучено обтяжувача ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» і додано обтяжувача ТОВ «Фінансова компанія «Прайм Альянс» (а.с. 32). Відповідно до\~ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ч. 1\~ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1\~ст. 1048 ЦК України). Частиною 1\~статті 546 ЦК України\~передбачено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Згідно з ч. 1\~ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1\~ст. 530 ЦК України\~передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 1049 ЦК України\~передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій саме сумі, що були йому передані позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором. Статтею 1050 ЦК України\~передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу. Згідно ч. 1\~ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Відповідно до\~ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. (ст. 611 ЦК України). В порушення умов кредитного договору відповідач кредитні зобов`язання належним чином не виконав, у зв`язку з чим у нього утворилась заборгованість у розмірі 188\~621,54 грн., яка складається з загальної заборгованості за кредитом 140\~982,94 грн.; індексу інфляції та 3% річних 47\~638,60 грн. (а.с. 14). Згідно\~ст. 572 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Відповідно до ч. 1 ст. 589 ЦК України разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Відповідно до ст.\~1\~Закону України\~від 02\~жовтня 1992\~року №\~2654-XII\~«Про заставу» (далі Закон № 2654-XII), застава - це спосіб забезпечення зобов`язань, якщо інше не встановлено законом. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов`язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Заставою, відповідно до ст. 3 Закону № 2654-XII, може бути забезпечена будь-яка дійсна існуюча або майбутня вимога, що не суперечить законодавству України, зокрема така, що випливає з договору позики, кредиту, купівлі-продажу, оренди, перевезення вантажу тощо. Застава може мати місце щодо вимог, які можуть виникнути у майбутньому, за умови, якщо є угода сторін про розмір забезпечення заставою таких вимог. Застава має похідний характер від забезпеченого нею зобов`язання За рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначаються на момент фактичного задоволення, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано (ст. 19 Закону № 2654-XII) Згідно ч.ч. 1, 2\~ст. 20 Закону № 2654-XII Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Наведені правові норми застосовуються з урахуванням положень Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», який визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов`язань, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна. Згідно ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначається зокрема, спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених\~ст. 26 цього Закону, положеннями якої встановлено позасудові способи звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження. Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», обтяжувач має право на власний розсуд обрати один із таких позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження: 1) передача рухомого майна, що є предметом забезпечувального обтяження, у власність обтяжувача в рахунок виконання забезпеченого обтяженням зобов`язання в порядку, встановленому цим Законом; 2) продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем або на публічних торгах; 3) відступлення обтяжувачу права задоволення забезпеченої обтяженням вимоги у разі, якщо предметом забезпечувального обтяження є право грошової вимоги; 4) переказ обтяжувачу відповідної грошової суми, у тому числі в порядку договірного списання, у разі, якщо предметом забезпечувального обтяження є гроші, майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку, або цінні папери; 5) реалізація заставленого майна на підставі виконавчого напису нотаріуса. Відповідно до п. 5.3 договору застави № R52110275530В від 18 червня 2012 року, заставодержатель має право згідно з кредитним договором за рахунок предмету застави задовольнити свої вимоги в повному обсязі, на момент, фактичного задоволення (максимальний розмір вимоги), включаючи кредит, проценти за користування кредитом, пеню, комісію та будь які інші платежі, передбачені кредитним договором, збитки, завдані у зв`язку з неналежним виконанням позичальником своїх зобов`язань, а також витрати на здійснення забезпечення заставою вимоги. Відповідно до п. 5.8 договору застави, заставодержатель має право у разі невиконання зобов`язань за кредитним договором та/або за цим договором застави звернути стягнення на предмет застави (у т.ч. вилучити Предмет застави). Згідно із п. 5.10 договору застави, звернення стягнення та реалізація предмету застави відбувається у порядку, визначеному заставодержателем, в т.ч. але не виключно на підставі виконавчого напису нотаріуса, рішення суду або в позасудовому порядку згідно чинного законодавства України. З аналізу вищенаведеного вбачається, що звернення стягнення на предмет застави, що належить відповідачу [PERSON] шляхом продажу обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження з укладенням договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем в рахунок виконання забезпеченого обтяженням зобов`язання є позасудовим способом звернення стягнення на заставне майно, який здійснюється без звернення до суду. Наведене узгоджується з правовими висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 19 червня 2019 року в справі № 643/17966/14-ц (провадження № 14-203цс19), у постановах Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року у справі №233/1455/15-ц (провадження 61-13436св18); від 25 березня 2020 року у справі № 522/16933/17 (провадження 61-13433св19). Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. З урахуванням того, що застереження в договорі про задоволення вимог шляхом продажу заставодержателем предмета застави третій особі - це позасудовий спосіб урегулювання спору, який сторони встановлюють у договорі, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог. При цьому, позивач не позбавлений можливості звернутися до суду з позовом про звернення стягнення на предмет застави в інший спосіб, ніж шляхом продажу обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження з укладенням договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем в рахунок виконання забезпеченого обтяженням зобов`язання. Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з тим, що в задоволенні позову відмовлено у повному обсязі, суд приходить до висновку, що судовий збір сплачений позивачем не підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: dismissed