Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-25 00:00:00

В грудні 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до АТ «Ідея Банк», [PERSON] третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов Олег Миколайовичпро захист прав споживачів, в якому просила визнати виконавчий напис, виданий 23 вересня 2019 року вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем за реєстровим номером 9767 про стягнення з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» боргу у розмірі 41 009,82 гривень. На обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначала, що в листопаді 2019 року за місцем своєї роботи вона дізналася, що Дніпровським відділом ДВС ГТУЮ у Дніпропетровської області відносно неї відкрите виконавче провадження № 60548656, на підставі виконавчого напису вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. виданий 23 вересня 2019 року за реєстровим номером 9767 про стягнення з неї на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» боргу у розмірі 41 009,82 гривень. Позивач вважає, що виконавчий напис №4540 від 12 червня 2019 року вчинено з порушенням законодавства, оскільки порушено вимоги умов договору, зокрема п. 9, згідно якого стягнення сум боргу здійснюється в судовому порядку, вимогу про стягнення заборгованості позивач не отримувала, а заборгованість не є безспірною. Ухвалою суду від 13 грудня 2019 року справу прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи за її відсутності /а.с. 92/, позовні вимоги підтримала в повному обсязі згідно обставин викладених в позовній заяві просила позов задовольнити. Представник відповідача по справі, надав відзив на позовну заяву /а.с. 31-38/, згідно якого позов не визнав повністю, вказав, що виконавчий напис здійснений нотаріусом згідно вимог законодавства, йому був наданий пакет документів передбачений законодавством та заборгованість підтверджена належним чином - випискою з рахунку. Позивачу направлялося письмове повідомлення про необхідність погашення заборгованості та попередження про вчинення виконавчого напису. Просив відмовити в задоволенні позову. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов Олег Миколайович надав заяву про розгляд справи за його відсутності /а.с. 26/. У судовому засіданні встановлені судом фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Між позивачем [PERSON] та відповідачем АТ «Ідея Банк» був укладений кредитний договір №275.00407003606836 від 29 січня 2018 року, відповідно до якого остання отримала кредит у розмірі 29700 гривень. 23 вересня 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 9767, про стягнення з з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» боргу у розмірі 41 009,82 гривень за кредитним договором №275.00407003606836 від 29 січня 2018 року за період з 02.06.2019 року по 05.08.2019 року. Оскільки, заява АТ "Ідея Банк" про вчинення виконавчого напису не містить переліку документів, які були направленні приватному нотаріусу Гуревічову О.М., суд вважає, що зазначений виконавчий напис був здійснений приватним нотаріусом Гуревічовим О.М. на підставі таких документів: кредитний договір /копія/; заява про акцент публічної оферти на укладання договору /копія/; розрахунок заборгованості по кредиту; виписка з особистого рахунку; довідка про ненадходження платежів; вимога про усунення порушень за Кредитним договором; довідка-розрахунок заборгованості; опис вкладення в цінний лист; список поштових відправлень. Дана обставина підтверджується документами, які надійшли від відповідача та додані до відзиву /а.с 40-55/. За загальним правилом статей 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першоюстатті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюєтьсяЗаконом «Про нотаріат»та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача. Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Відповідно до пункту 2 Переліку для одержання виконавчого напису з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. У статті 50 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акту має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат») Відповідно до п. 1.10 розділу 1 Положення про організацію операційної діяльності у банках України, затвердженог опостановою НБУ № 254 від 18 червня 2003 року, особовий рахунок - рахунок аналітичного обліку операцій з клієнтами банку, що здійснюються відповідно до укладених між банком і клієнтами договорів. Обов`язкові реквізити особових рахунків та виписок банку з них встановлені п. 5.5 Положення. Виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Інформація про стано собових рахунків клієнтів може надаватись їх власникам, уповноваженим власниками рахунків особам та державним органам, які мають право на отримання такої інформації згідно із законодавством України (п.п. 5.6, 5.8 Положення). Виписка банку - це єдиний на сьогодні документ, що підтверджує факт надходження грошей на рахунок і списання коштів з рахунка на оплату розрахунково-касових послуг банку. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Стягувачем АТ "Ідея Банк" до заяви про вчинення виконавчого напису нотаріусу було додано виписку з особового рахунку боржника [PERSON] з 01.01.2000 року по 02.09.2019 року, в якому містяться відомості по рахунку кредитного договору №275.00407003606836 від 29 січня 2018 року на загальну суму 52540 грн., яка не містить всіх обов`язкових реквізитів, передбачених п.5.5. Положення про організацію операційної діяльності у банках України. Також відповідачем долучено розрахунок заборгованості за договором, який не є тим документом, який підтверджує безспірність суми боргу, оскільки даний документ містить суми, які були визначені банком в односторонньому порядку. Також слід зазначити, що згідно з п. 2.3 пункту 2 глави 16 розділу II Порядку Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу. Вчинення виконавчого напису за заявою одного з іпотекодержателів здійснюється нотаріусом після спливу десяти днів з дня одержання іншими іпотекодержателями письмового повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки. (п.2.4. пункту 2 глави 16 розділу II Порядку). Пунктом 10 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» роз`яснено, належним чином вручене повідомлення боржника про вчинення виконавчого напису впливає на правильне вирішення справи. Для вчинення нотаріусом виконавчого напису відповідачем було надано письмову вимогу про усунення порушень кредитних зобов`язань №12.4.2/Z75.00407.003606836 від 05 cthgyz 2019 року, опис вкладнення в цінний лист, список згрупований поштових відправлень. Будь-яких документів, які б підтверджували отримання позичальником вимоги банку приватному нотаріусу не надано. Також, положеннями абзацу 3 частини четвертоїстатті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» кредитодавцю забороняється встановлювати в договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цьогоЗакону.Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цьогоЗакону,є нікчемною. Згідно із цим Законом послуга - це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб; споживчий кредит - це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції (пункти 17 і 23 статті 1). Відтак, послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними іне потребують визнання недійсними. Такий правовий висновок, викладений Верховним Судом України у постанові від 06 вересня 2017 року по справі № 6-2071цс16. Крім того, Верховний Суд України у постанові від 16 листопада 2016 року у справі № 6-1746цс16 вказав, що відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затвердженихПостановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168,банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь(ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їхвчиняє банкабо споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо). Є очевидною та обставина, що крім заборгованості за кредитом та відсотками, до оспорюваного виконавчого напису нотаріуса було включено також плату за обслуговування кредиту в розмірі 853,33 грн., а також 6866,64 грн. - простроченої плати за обслуговування кредиту. Тому, враховуючи наведені правові висновки, заборгованість зі сплати платежів за обслуговування кредиту, є необґрунтованою, оскільки банк не мав права встановлювати такий платіж у кредитному договорі, за дії, які банк вчиняє на власну користь, тому що отримує прибуток у вигляді відсотків за користування кредитними коштами. Така умова договору є нікчемною та не потребує визнанню недійсною. Отже, подану нотаріусу заборгованість [PERSON] перед АТ «Ідея Банк» не можна вважати безспірною, факт включення до виконавчого напису нотаріуса заборгованості за платежем, на виконання нікчемної умови кредитного договору, є окремою і достатньою підставою для визнання вказаного напису таким, що не підлягає до виконання. Доводи викладені відповідачем у відзиві стосовно того, що банком при зверненні до нотаріуса було виконано вимоги закону та надано всі необхідні документи на підтвердження безспірності вимог, суд до уваги не приймає, оскільки наведеними вище нормами установлено, що, сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. При цьому, матеріалами даної справи установлено, що фактично заборгованість [PERSON] перед Банком є спірною, позивач не погоджується з її розміром та складовими. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»). Таким чином Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов О.М. при вчиненні виконавчого напису не пересвідчився про відсутність на час пред`явлення вимоги спору, чим порушив п. 2.3 пункту 2, пункту 3 глави 16 розділу II Порядку, ст.87, 88 Закону України «Про нотаріат», отже виконавчий напис нотаріуса має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню.

Outcome: approved