Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-23 00:00:00

Лікар-психіатр 4 відділення Полтавської обласної клінічної психіатричної лікарні ім. О.Ф. Мальцева [PERSON] звернувся до суду із заявою про визнання госпіталізації недієздатної [PERSON] до психіатричного закладу та її стаціонарного лікування за згодою опікуна доцільними. Заява обґрунтована тим, що 13 квітня 2018 року о 10 год. 00 хв. за направленням лікаря-психіатра ПОПНД [PERSON] та заявою опікуна недієздатної [PERSON] в психіатричну лікарню поступила недієздатна хвора [PERSON], [INFO], з діагнозом: шизофренія, параноїдна форма, загострення. Враховуючи наявність тяжкого психічного розладу, внаслідок якого вона неспроможна задовольнити свої основні життєві потреби на рівні, що забезпечує життєдіяльність, несприятливий перебіг захворювання, відсутність критики до свого стану, наявність психопродуктивної симптоматики, необхідність лікування, яке можливе лише в умовах стаціонару, лікар просив суд винести рішення про визнання госпіталізації недієздатної [PERSON] до психіатричного закладу та її стаціонарного лікування за згодою опікуна доцільними. В судовому засіданні лікар [PERSON] заяву підтримав в повному обсязі, пославшись на обставини, викладені в заяві. Просив її задовольнити. Прокурор в судовому засіданні заяву підтримала, проти її задоволення не заперечує. Хвора [PERSON] повідомила, що самостійно зявилася на лікування. Усвідомлює, що їй необхідно пролікуватись. Опікун хворої - [PERSON] звернулась до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності. Суд, заслухавши пояснення лікаря, хворого, думку прокурора, вивчивши докази у справі, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 05 серпня 2013 року, яке набрало законної сили 16 серпня 2018 року, [PERSON] визнана недієздатною, її опікуном призначено [PERSON] (а.с.4). Як встановлено судом, хвора [PERSON] з діагнозом: шизофренія, параноїдна форма, загострення поступила в психіатричну лікарню 13 квітня 2018 року о 10 год. 00 хв. за направленням лікаря-психіатра ПОПНД [PERSON] та заявою опікуна [PERSON] Як вбачається з матеріалів заяви лікаря, [PERSON] психічно хворіє багато років. Вперше перебувала на лікуванні в ПОКПЛ у 1991 році. В подальшому неодноразово госпіталізовувалася в ПОКПЛ у звязку з загостреннями захворювання. На даний час в клінічній картині хвороби маячні ідеї різнопланового характеру, афективні розлади, неадекватності в поведінці на фоні явищ постпроцесуального дефекту особистості. Раніше мала місце суїцідальна спроба, намагалася отруїтися нейролептиками, у звязку з чим знаходилася на лікуванні в реанімаційному відділенні даної лікарні. Захворювання протікає несприятливо, майже без ремісій. Востаннє виписана з лікарні 22 березня 2017 року. Періодично відмічаються конфлікти з опікуном. Близько трьох місяців тому самостійно зверталася в приймальне відділення після сварки, але в госпіталізації було відмовлено. Згідно заяви опікуна психічний стан хворої погіршився близько 3-х днів тому, коли стала конфліктною, зійшла з дому. близько 2-х днів вдома її не було. Звинувачує опікуна та її рідних в тому, що вони накидаються на неї з сокирою та хочуть зїсти. 13 квітня 2018 року [PERSON] оглянута комісією лікарів-психіатрів, якою їй встановлено діагноз: шизофренія, параноїдна форма, безперервний перебіг з помірно вираженим дефектом особистості по змішаному типу, загострення (а.с.3). Враховуючи наявність тяжкого психічного розладу, внаслідок якого вона неспроможна задовольнити свої основні життєві потреби на рівні, що забезпечує життєдіяльність, несприятливий перебіг захворювання, відсутність критики до свого стану, наявність психопродуктивної симптоматики, необхідність лікування, яке можливе лише в умовах стаціонару, письмову заяву опікуна, комісією зроблений висновок про доцільність госпіталізації [PERSON] Крім пояснень осіб, які беруть участь в судовому засіданні, зазначене підтверджується письмовими доказами висновком комісії лікарів-психіатрів, заявою опікуна хворого [PERSON], рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 05 серпня 2013 року, даними направлення на госпіталізацію. Відповідно до ст.13 Закону України Про психіатричну допомогу особа, визнана у встановленому законом порядку недієздатною, госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна. Рішенням Конституційного суду України від 1 червня 2016 року № 2-рп/2016 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення третього речення частини першої статті 13 Закону України "Про психіатричну допомогу" (справа про судовий контроль за госпіталізацією недієздатних осіб до психіатричного закладу) визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення третього речення частини першої статті 13 Закону України "Про психіатричну допомогу" від 22 лютого 2000 року № 1489-III з наступними змінами у взаємозвязку з положенням частини другої цієї статті стосовно госпіталізації особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю. Оскільки [PERSON] хворіє на тяжкий психічний розлад, внаслідок якого вона неспроможна задовольнити свої основні життєві потреби на рівні, що забезпечує життєдіяльність, необхідність лікування, яке можливе лише в умовах стаціонару, враховуючи висновок комісії лікарів-психіатрів, заяву опікуна, суд вважає за необхідне поміщення [PERSON] до психіатричного стаціонару та її стаціонарне лікування визнати доцільними. За таких обставин суд приходить до висновку, що заява лікаря-психіатра підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved