Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-02 00:00:00

І. Стислий виклад позицій сторін. Прокурор звернувся 23.12.2019 року до суду з позовною заявою, згідно зміненої редакції якої просив суд: -стягнути з відповідача на користь Комунального підприємства «Криворізька міська клінічна лікарня № 2» Криворізької міської ради», кошти, витрачені на стаціонарне лікування потерпілої від злочину [PERSON] в сумі 5812,30 грн. \~ \~ \~ \~В обґрунтування позову посилається на те, що вищезазначені кошти в добровільному порядку не відшкодовані. \~ \~ \~ \~ ІІ. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі. Ухвалою судді від 24.12.2019 року позовна заява залишена без руху. Ухвалою судді від 21 січня 2020 року відкрито провадження, позовну заяву прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою суду від 03 лютого 2021 року суд постановив вирішити справу на підставі наявних доказів (постановити заочне рішення). Прокурор Ведута Х.С., від неї надійшла заява, в якій просить справу розглянути за її відсутності, змінений позов підтримує в повному обсязі, не заперечує проти постановлення заочного рішення. Представники Криворізької міської ради, Комунального підприємства «Криворізька міська клінічна лікарня № 2» Криворізької міської ради», повідомлені у встановленому ЦПК України порядку про час та місце проведення судового засідання, в судове засідання не з`явилися, надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, позов підтримують. Відповідач повідомлявся про день та час місце розгляду справи в порядку, передбаченому ч. 11\~ст. 128 ЦПК України, через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади, в судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив (тобто не з`явився без поважних причин), відзив до суду не подав. Ніяких клопотань, заяв від цієї особи до суду не надходило. За письмової згоди прокурора суд вважає за можливе розглянути дану справу в порядку ст. 280 ЦПК України за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів і ухвалити заочне рішення. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain). Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнова проти України»). Враховуючи, що перешкод для розгляду справи судом не встановлено, то суд вважає за можливе здійснювати судовий розгляд без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Вироком Інгулецького районного суду Дніпропетровської області від 01.07.2019 року відповідача засуджено за вчинення злочину, передбаченого ст. 122 ч. 1 КК України та визначено покарання. Вирок набрав законної сили 01.08.2019 рку (арк.с. 17-18). Потерпілою від злочину є [PERSON] . Згідно довідки від 09.08.2019 року (арк.с. 55), витрати на лікування вищевказаної особи, яка потерпіла від злочину, склали 5812,30 грн (арк.с. 56, 57). \~ \~ \~ \~ ІV. Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права, оцінка суду. Дослідивши докази, які надані прокурором на обґрунтування позовних вимог, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги прокурора підлягають задоволенню з наступних підстав: Відповідно до\~ст. 17 Закону України від 23.02.2006 N 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"\~передбачено, що суди застосовують при розгляді справ\~Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело прав. Крім цього,\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України „Про прокуратуру", прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Стаття 1206 ч. 1 ЦК України передбачає, що особа, яка вчинила злочин зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину. Відповідно до п.3 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 липня 1993 року № 545, у разі коли при ухваленні вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства за позовом вказаних юридичних осіб.\~ Згідно Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету ї їх використанні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 липня 1993 року № 545, сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі документів, які підтверджують дату госпіталізації та виписки хворого із стаціонара лікувального закладу. Відповідно до вищевказаного порядку, сума витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться, виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць ( в якому проводилося лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання. Як вбачається з п.6 постанови Пленуму Верховного суду України від 07.07.1995 №11 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат», відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину можливе лише тоді, коли є причинний зв`язок між злочинними діями чи бездіяльністю винної особи та перебуванням потерпілого на такому лікування. Оскільки є причинний зв`язок між злочином, вчиненим відповідачем, та перебуванням потерпілого на стаціонарному лікуванні, позов підлягає задоволенню. V. Розподіл судових витрат між сторонами. Як \~встановлено \~п.\~1\~ч.\~1\~ ст.\~ 176\~ ЦПК\~ України,\~ ціна\~позову визначається\~ у\~позовах \~про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується. Згідно \~ст.\~4\~ Закону\~ України\~ «Про\~ судовий\~ збір»,\~ ставки\~судового збору\~встановлюються з\~позовної заяви\~майнового характеру,\~яка подана\~фізичною \~особою,\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Відповідно \~до \~ст.\~ 7\~ Закону\~ України\~ «Про\~ державний\~ бюджет\~ України\~ на\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~2019\~ рік»\~ від\~ 23.11.2018\~ року\~ прожитковий\~мінімум для\~працездатних осіб\~ (з\~ розрахунку\~ на\~ одну\~ особу)\~ становить\~ з\~ 01.01.2019\~ року 1921 грн. Мінімальна ставка судового збору станом на 01.01.2019 року 768,40 грн. Ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Ціна позову 5812,30 грн. Позивачі у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення, на підставі ст. 6 ч. 1 п. 6 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються. З відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 768,40 грн. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»). \~ \~ \~ \~Враховуючи викладене,

Outcome: approved