Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-22 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~ Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, з урахуванням уточнених позовних вимог від 24.04.2021 року, до відповідача Закарпатської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру», третя особа без самостійних вимог: Головне управління Держгеокадастру у Закарпатській області, Хустська міська ради про зобов`язання вчинити певні дії. Посилається на те, що 27.04.2010 року позивач придбав у [PERSON] земельну ділянку площею 0, 0648 га. для будівництва та обслуговування\~ житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Позивачем виготовлено державний акт на право власності на земельну ділянку серії\~ ЯЛ № 057085, затверджено технічну документацію\~ та подано декларацію на початок будівництва житлового будинку на земельній ділянці кадастровий номер 2110800000:01:062:0153 за адресою: [ADDRESS] . Виготовлення технічної документації, щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку, в тому числі проведення топографічних знімань місцевості та формування обмінних файлів попереднього власника земельної ділянки [PERSON] за адресою: [ADDRESS] земельної ділянки [PERSON] за адресою [ADDRESS] та земельних ділянок суміжних землекористувачів [PERSON] , [PERSON] , проводилося Хустським районним відділом Закарпатської регіональної філії ДП « Центр державного земельного кадастру». Під час оформлення права власності попереднім власником [PERSON] \~ було\~ погоджено межі даної земельної ділянки та підписано акт про перенесення в натуру із\~ суміжними землекористувачами. Позивач разом із сім`єю проживає в будинку з 2017 року, жодних порушень меж земельної ділянки із суміжним користувачем ним не вчинялося. Будинок побудовано в межах встановлення та закріплення в натурі (на місцевості) межових знаків відповідно до акту перенесення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) від 18.04.2012 року. Однак, з невідомих причин, конфігурація земельної ділянки, яка належить йому на праві власності на даний час зміщена. Після внесення у 2017 році виправлення та коригування відхилень та помилок у координатах земельних ділянок в кварталі забудов «Черять» в тому числі і по [ADDRESS] та [ADDRESS] , між позивачем та суміжними землекористувачами виник спір щодо фактичних меж земельних ділянок. Інакше, як в судовому порядку, вирішити дане питання позивач немає можливості. Позивач просить суд зобов`язати ДП «Центр державного земельного кадастру» відновити стан земельної ділянки, який існував до порушення прав, а саме: привести земельну ділянку по [ADDRESS] кадастровий номер 2110800000:01:062:0153, площею 0,0648 до координат, вказаних у державному акті на право власності на земельну ділянку\~ від 2012 року,\~ та внести відповідні відомості до ДЗК.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ В судове засідання позивач [PERSON] та його представник не з`явилися. Представник позивача адвокат Мацола Аліна Володимирівна, діюча на підставі ордеру, подала заяву розгляд справи у її відсутності та відсутності позивача. Уточнені позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Представник відповідача - Закарпатської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру» в судове засідання не з`явився. Про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки не повідомив, відзиву на позов не подав. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Представник третьої особи - Хустської міської ради в судове засідання не з`явився. Представник за довіреністю Столець В.Й. подав заяву про проведення судового засідання без участі уповноваженого представника за наявними матеріалами у справі. Позовні вимоги підтримує, вважає обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Представник третьої особи -\~ Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області, в судове засідання не з`явився. Про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки не повідомив, відзиву на позов не подав. Відповідно до ч. 3 ст. 223, ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою учасників справи, суд вважає за можливе провести розгляд справи по суті, без проведення фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. В судовому засіданні судом встановлено, що позивач є власником земельної ділянки площею 0, 0648 га, переданої для будівництва та обслуговування житлового будинку, розташованої за адресою: [ADDRESS] , що стверджується договором купівлі продажу, укладеного з [PERSON] 27.04.2010 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2652 /а.с.12-13/. 19.07.2010 року позивач на зазначену земельну ділянку, кадастровий номер 2110800000:01:062:0153, отримав державний акт на право власності на земельну ділянку серії ВП № 057085 /а.с.10-11/. У квітні місяці 2012 року позивачем виготовлено та затверджено технічну документацію, подано декларацію на початок будівництва житлового будинку на земельній ділянці, кадастровий номер 2110800000:01:062:0153 за адресою: [ADDRESS] . 25.07.2017 року\~ зареєстровано декларацію про готовність до експлуатації об`єкта, будівництво якого здійснене на підставі будівельного паспорта в управлінні державної архітектурно - будівельної інспекції у Закарпатській області. Відповідно до рішення виконавчого\~ комітету Хустської міської ради житловому будинку присвоєно поштову адресу: [ADDRESS] . Будинок побудовано в межах встановлення та закріплення в натурі (на місцевості) межових знаків відповідно до акту перенесення меж земельної ділянки в натурі ( на місцевості) від 18.04.2012 року. Висновком комісії Хустської міської ради від 13.10.2020 р. встановлено, що існує невідповідність меж земельних ділянок по [ADDRESS] та [ADDRESS] , а саме: в натурі (на місцевості) конфігурації земельних ділянок не співпадають із конфігураціями, вказаними в Державних актах на право власності на земельні ділянки та накладаються одна на одну. Крім того, зазначено, що у 2017 році здійснені виправлення відомостей та коригування відхилень у зазначених координатах поворотних точок меж земельних ділянок відповідно до електронних документів (формату XML) наданих ДП « Центр ДЗК». Виправлення та коригування відхилень та помилок у координатах земельних ділянок по [ADDRESS] та [ADDRESS] проводилися без виїзду на місце та співставлення із фактичними межами земельних ділянок. Відповідно до листа ГУ Держгеокадастру від 19.07.2019 р. здійснено перевірку відомостей ДЗК з метою виявлення масивів земельних ділянок, відомості про межі яких некоректно відображаються на кадастровій карті та не відповідають їх дійсним межам в натурі (на місцевості), за результатом якої виявлено помилки, в тому числі і у кварталі малоповерхових забудов « [INFO] » та передано для виправлення помилок до центру ДЗК. Відповідно до ст. 116 ч. 1 ЗК України громадяни набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.\~\~ Відповідно до ст. 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Відповідно до статті 158 ЗК України земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. Згідно з ч.1,3,6 ст. 55 Закону України "Про землеустрій" встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних та картографічних матеріалів.\~\~\~ Межі земельної ділянки в натурі закріплюються межовими знаками встановленого зразка. Межові знаки здаються за актом під нагляд на збереження власникам землі та землекористувачам. Власники землі та землекористувачі, у тому числі орендарі, зобов`язані дотримуватися меж земельної ділянки, закріпленої в натурі (на місцевості) межовими знаками встановленого зразка. \~ Встановлення меж земельної ділянки по суті зводиться до вирішення питань, чи не належить земельна ділянка іншому власнику чи правомірному користувачеві та чи не накладаються межі земельної ділянки на суміжні земельні ділянки. Встановлення (відновлення) меж земельної ділянки здійснюється з метою визначення в натурі (на місцевості) метричних даних земельної ділянки, у тому числі місцеположення поворотних точок її меж та їх закріплення межовими знаками. Статтею 106 ЗК України визначено, що власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновлення межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними. Відповідно до статті 107 ЗК України основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації. У разі неможливості виявлення дійсних меж їх встановлення здійснюється за фактичним використанням земельної ділянки. Відповідно до ч. ч. 1, 3, 4 ст. 79-1 Земельного кодексу України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Згідно ч. 1 ст. 21 Закону України "Про Державний земельний кадастр" відомості про межі земельної ділянки вносяться до Державного земельного кадастру: на підставі відповідної документації із землеустрою щодо формування земельних ділянок - у випадках, визначених статтею 79-1 Земельного кодексу України, при їх формуванні; на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) - у разі встановлення (відновлення) меж земельної ділянки за її фактичним використанням відповідно до статті 107 Земельного кодексу України та у разі зміни меж суміжних земельних ділянок їх власниками; на підставі технічної документації із землеустрою щодо проведення інвентаризації земель - за результатами інвентаризації земель; на підставі проектів землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) - у разі виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв). Згідно із ч. 4, абзаців 2-3\~ прикінцевих положень ЗУ\~ « Державний земельний кадастр», відомості про інші об`єкти Державного земельного кадастру, що містяться в документації із землеустрою та оцінки земель, затвердженої та переданої до Державного фонду документації із землеустрою до 1 січня 2013 року, підлягають перенесенню до Державного земельного кадастру на безоплатній основі центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, та його територіальними органами відповідно до їх повноважень. У разі якщо після перенесення інформації про земельні ділянки з Державного реєстру земель до Державного земельного кадастру виявлені помилки у визначенні площ та/або меж земельних ділянок (розташування в межах земельної ділянки частини іншої земельної ділянки; невідповідність меж земельної ділянки, вказаних у Державному реєстрі земель, її дійсним межам; невідповідність площі земельної ділянки, вказаної у Державному реєстрі земель, її дійсній площі у зв`язку із зміною методів підрахунку (округлення); присвоєння декільком земельним ділянкам однакових кадастрових номерів), такі помилки за згодою власника земельної ділянки, користувача земельної ділянки державної чи комунальної власності можуть бути виправлені на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) або за матеріалами інвентаризації земель. Зміна меж земельної ділянки при виправленні вказаних помилок допускається за письмовим погодженням з особами, яким належить право власності (а щодо земель державної та комунальної власності - право користування) на суміжні земельні ділянки. Відсутність згоди власника земельної ділянки, користувача земельної ділянки державної чи комунальної власності на виправлення вказаних помилок не є підставою для відмови у перенесенні відомостей про відповідну земельну ділянку до Державного земельного кадастру, надання відомостей про земельну ділянку з Державного земельного кадастру. Про виявлені помилки центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, письмово безоплатно повідомляє власників (користувачів) земельних ділянок.\~ Згідно зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Поняття «майно» в першій частині статті 1 Першого протоколу до Конвенції має автономне значення, яке не обмежується правом власності на фізичні речі та є незалежним від формальної класифікації в національному законодавстві. Право на інтерес теж по суті захищається статтею 1 Першого протоколу до Конвенції. Європейський суд з прав людини вказав, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року). Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд вважає, що позивачем надано належні та допустимі докази на підтвердження обставин позовної заяви. Вирішуючи питання, щодо розподілу судових витрат, суд на підставі ст. 141 ЦПК України, враховуючи результат вирішення справи, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по справі, а саме судовий збір у розмірі 840.80 грн.

Outcome: approved