Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-25 00:00:00

В серпні 2016 р. Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Українська страхова група" звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення страхового відшкодування. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що 21.10.2015 року о 21.06 год. На перехресті вул. Козацької - вул. Сумської відбулась ДТП за участю транспортних засобів «Каділлак», д.н.з [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та «Фольксваген Поло Седан», д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON]. Постановою Голосіївського районного суду м.Києва від 11.01.2016 року встановлено, що ДТП сталась внаслідок порушення відповідачем п. 16.3 ПДР України, якого притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Як зазначає позивач, в результаті вказаної ДТП було пошкоджено автомобіль «Фольксваген Поло Седан», д.н.з. [NUMBER], який на момент ДТП був застрахований у позивача відповідно до договору добровільного страхування № 28-0199-0157/12/0822 від 19.12.2014 року. 23.10.2015 року страхувальник звернувся до позивача з заявою про виплату страхового відшкодування. На підставі акту виконаних робіт від 05.11.2015 року, страхового акту № ДККА-47394 від 27.01.2016 року та розрахунку до нього, позивачем було здійснено зарахування страхового відшкодування у розмірі 60605,80 грн. в рахунок несплаченої частини страхового платежу, оскільки ДТП сталась до моменту виплати чергових платежів по страховій премії. Загальна ж сума страхового відшкодування становить 60605,80 грн. Посилаючись на викладені обставини, позивач просить стягнути з відповідача страхове відшкодування в розмірі 60605,80 грн., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 1378,00 грн. На підставі протоколу повторного автоматичного розподілу від 16.11.2017 року вищевказану справу передано в провадження судді Ларіонової Н.М. Позивач в судове засідання не з"явився, подав до суду заяву, в якій він зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить розглядати справу без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачта представник відповідача , будучи повідомленим про день, час та місце розгляду справи належним чином, в судове засідання повторно не з'явились, про причини неявки суд не повідомили, не подали відзив на позовну заяву, в зв'язку з чим відповідно до вимог ст.ст 280-281 ЦПК України розгляд даної справи проведений в заочному порядку. Відповідно п.9 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України (2017 р.) застосуванню при розгляді даної справи підлягають норми чинного з 15.12.2017 р. ЦПК України (2017 р.). Суд, дослідивши письмові докази, оцінивши їх у сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено, що 26.04.2011 року між ПАТ «СК «Українська страхова група» та ТОВ «Порше Лізинг Україна» було укладено договір добровільного страхування наземного транспортного засобу № 28-2828-0157, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом «Фольксваген Поло Седан», д.н.з. [NUMBER]. 21.10.2015 року о 21.06 год. На перехресті вул. Козацької - вул. Сумської відбулась ДТП за участю транспортних засобів «Каділлак», д.н.з [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та «Фольксваген Поло Седан», д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], внаслідок якої було пошкоджено застрахований автомобіль. 23.10.2015 року страхувальник звернувся до ПАТ «СК «Українська страхова група» з заявою-повідомленням про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування. Постановою Голосіївського районного суду м.Києва від 11.01.2016 року відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, тобто в порушенні п. 16.3 ПДР України, внаслідок сталась вищевказана ДТП . На підставі акту огляду пошкодженого транспортного засобу від 05.11.2015 року, угоди про розмір страхового відшкодування до Договору страхування наземних транспортних засобів № 28-0199-0157/12/0822 від 19.12.2014 р., страхового акту № ДККА-47394 від 27.10.2016 р., позивачем було складено розрахунок суми страхового відшкодування від 27.01.2016 р. Згідно вказаних документів, вартість матеріального збитку становить 65 000,00 грн., сума страхового відшкодування становить 60 605,80 грн., зменшення розміру страхового відшкодування 4 394,20 грн. Згідно довідки ПАТ «СК «Українська страхова група» № ДККА-47394 від 27.01.2016 року, позивач підтверджує, що страхове відшкодування у розмірі 60 605,80 грн. було зараховано в рахунок несплаченої частини страхового платежу страхувальнику ТОВ «Порше Лізинг Україна». Аналізуючи встановлені по справі обставини в їх сукупності, суд вважає заявлені позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.1, 2 п.3 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, тощо. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Відповідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової та моральної(немайнової) шкоди. Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв'язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду передбачені ст. 1166 ЦК України. Питання відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки та внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, передбачені ст.ст.1187,1188 ЦК України. Так, відповідно до ч.2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Частиною 1 ст. 1188 ЦК України визначено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Право зворотної вимоги (регресу) особи, яка відшкодувала шкоду до винної у завданні шкоди особи та способи відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, передбачено ст1191 ЦК України, а саме ч.1 ст. 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. За правилами ст. 22.1 ЗУ «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 ЗУ «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до правової позиції Постанови Верховного Суду України у справі № 6-2808цс15, право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості пред'явити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Аналогічна позиція викладена і у постанові Верховного Суду від 14.02.2018 року у справі № 344/10730/15-ц. Згідно до ст. 1194 ЦК України та позиції Верховного Суду України, зазначеній у постанові № 6-2878цс15 від 10.02.2016 року, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди в межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до п.14 Постанови № 4 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК України. Відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. У відповідності до ст. 29 ЗУ « Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази в світлі наведених правових норм, суд приходить до висновку, що з моменту виплати страхового відшкодування у позивача виникло право зворотної вимоги до відповідача по відшкодуванню сплаченого страхового відшкодування (з урахуванням проведення зарахування частини цього відшкодування в рахунок несплаченої частини страхового платежу) в розмірі 60605,80 грн. Вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Згідно ч. 1 ст 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З урахуванням наведеного з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1378,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved