Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-23 00:00:00

Позивач [PERSON] в листопаді 2013 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні власністю, визнання фізичної особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, зняття з реєстраційного обліку за місцем проживання, виселення. В серпні 2014 року [PERSON] уточнив свої позовні вимоги доповнивши їх вимогою про стягнення частки оплати за житлово - комунальні послуги. В обґрунтування уточненого позову вказав, що він, 09 червня 1998 року придбав у [PERSON] та [PERSON], квартиру [ADDRESS] за 4000 гривень. 05 жовтня 2011 року він продав вищезазначену квартиру за 71754 гривень 30 копійок, що еквівалентно 9000 доларів США. За кошти, які було отримано від продажу вищезазначеної квартири він придбав у [PERSON], квартиру [ADDRESS] за 23881 гривень. Право власності на квартиру [ADDRESS] він зареєстрував у КП ДОР «Криворізьке БТІ», 14.10.2011. 08.07.2011, він зареєстрував в Жовтневому відділі РАГСу Криворізького міського управління юстиції, актовий запис № 428 шлюб з [PERSON]. [INFO] у сторін народився син [PERSON]. Після одруження відповідач з сином, почали проживати разом з позивачем в його квартирі [ADDRESS]. [PERSON] разом з неповнолітнім сином [PERSON] були зареєстровані в спірну квартиру. В січні 2013 року, відповідач [PERSON] разом з сином, переїхала проживати в квартиру, яка належить їй на праві власності за адресою [ADDRESS]. 12 вересня 2013 року за рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу шлюб між сторонами було розірвано. Після розірвання шлюбу позивач запропонував відповідачу забрати особисті речі, віддати ключі, та знятись з реєстраційного обліку в добровільному порядку, але вона відмовилась. На [PERSON] проводяться нарахування за житлово - комунальні послуги, які вона не сплачує. Оскільки наявність прописки відповідача чинить йому перешкоди у здійсненні права власності, просить суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS], усунути йому перешкоди в користуванні вищезазначеною квартирою, зняти [PERSON] разом з неповнолітнім [PERSON] з реєстраційного обліку. Стягнути з [PERSON] нараховані на неї та неповнолітнього сина житлово - комунальні послуги, на його користь, сплачені кошти в розмірі 1269,93 гривень та сплачений судовий збір в сумі 473 гривні. [PERSON] в квітні 2014 року, звернулась до суду з зустрічною позовною заявою про визнання майна спільною власністю подружжя, визначення часток, визнання права власності та вселення в квартиру. В обґрунтування позову вказавши, що під час шлюбу з [PERSON] ними була придбана житлова квартира [ADDRESS]. Вартість зазначеної житлової квартири склала 11250.00 доларів США, а не 23881,00 гривень, як зазначено в договорі купівлі - продажу. Даний факт підтверджується договором про співробітництво з агенцією нерухомості «Credo» від 27.09.2011, розпискою про прийом - передачу суми авансу від 27.09.2011 та розпискою продавця зазначеної квартири - [PERSON] від 10.10.2011. На придбання зазначеної житлової квартири [PERSON] були витрачені кошти, які він отримав від продажу своєї квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], в якій вони разом проживали до реєстрації шлюбу. Решту суми, а саме 2 250.00 доларів США вона брала в борг в інтересах сім'ї у своїх батьків. Тому вважає, що спірна квартира була придбана за спільні кошти подружжя та єспільним майном подружжя, тому житлову квартиру [ADDRESS] (спільну сумісну власність) слід розподілити між нею та відповідачем наступним чином: за нею визнати право власності на 1/4 частку квартири, а за відповідачем 3/4 частки квартири. [PERSON] чинить їй перешкоди в користуванні спірною квартирою, знаючи, що на її руках знаходиться спільний хворий син. 4 квітня 2014 року, щоб позбавити її та їх спільну дитину конституційних прав, він умисно замінив на залізних дверях квартири замки, та не впускає їх в квартиру по теперішній час, тому вона просить зобов'язати [PERSON] не чинити їй перешкоди в користуванні власністю та вселити її з сином до квартири. Стягнути з [PERSON] на її користь понесені витрати на правову допомогу в розмірі 3000 гривень та виплати на сплату судового збору 243,60 гривень. Допитаний в судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] уточнену позовну заяву до [PERSON] підтримали в повному обсязі, в задоволенні зустрічної позовної заяви просили відмовити в повному обсязі. Пояснили, що сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбу з 08 липня 2011 року по 12 вересня 2013 року. Від шлюбу мають одну неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO]. 10.10.2011 року за особисті кошти, 9000 доларів США, отримані за продаж власної квартири [ADDRESS], та 2500 доларів США, які [PERSON] взяв в борг у [PERSON], придбав у [PERSON] квартиру [ADDRESS]. Право власності на вказану квартиру було зареєстрованого на нього у КП ДОР " Криворізьке бюро технічної інвентаризації" 14.10.2011. За його згодою в квартирі була зареєстрована дружина - відповідач по справі [PERSON] В 2012 році між подружжям почали виникати сварки із-за різних поглядів на вирішення побутових проблем. В січні 2013 року, [PERSON] забравши сина, пішла проживати до батьків за адресою [ADDRESS]. Вказана квартира належить на праві власності [PERSON]. З січня 2013 року [PERSON] постійно в його квартирі не проживає, іноді вона приходить за особистими речами, та влаштовує сварки. З заявою на її неправомірні дії він звертався до міліції. Відносно [PERSON] складався адміністративний протокол, за скоєння правопорушення передбаченого ст. 173-2 ч.1 КУпАП. На відповідача щомісяця нараховуються житлово - комунальні послуги, які вона не оплачує, всі витрати він сплачує сам. Знятись з реєстраційного обліку в добровільному порядку [PERSON] відмовляється, тим самим чинить йому перешкоди в користуванні власністю. Зустрічну позовну заяву [PERSON] не визнає, тому що спірна квартира була придбана ним за особисті кошти, а тому це майно не є спільною сумісною власністю подружжя. Крім того [PERSON] просить вселити її в квартиру, що не можливо виконати, так як дана квартира є однокімнатною. Сумісне проживання у одній кімнаті позивача та відповідача не можливо з санітарно - гігієнічних підстав та підстав особистої безпеки сторін. Просили відмовити в задоволенні вимог [PERSON] в повному обсязі. Допитані в судовому засіданні, відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги [PERSON] не визнали, просили в задоволенні їх відмовити. Свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі, пояснивши, що з [PERSON] знаходилась в цивільно - шлюбних відносинах, та сумісно проживали за адресою [ADDRESS]. Після того як вона завагітніла, вони 08 липня 2011 року зареєстрували шлюб в Жовтневому відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровської області. Для поліпшення житлових умов, було вирішено продати квартиру. В зв'язку з відсутністю грошей, вона взяла у своїх батьків суму авансу 400 доларів, які передали 27.09.2011 в рахунок майбутньої угоди, [PERSON]. Згідно договору купівлі - продажу від 05.10.2011, [PERSON] продав [PERSON] квартиру за адресою [ADDRESS], за 9000 доларів США. Згідно договору купівлі - продажу квартири від 14.10.2011, [PERSON] придбав у [PERSON] квартиру [ADDRESS] за 11250 доларів США, що підтверджується розпискою. Тим самим підтверджується факт, що на придбання житла вони витратили не тільки особисті кошти [PERSON] в сумі 9000 доларів США, а і кошти її батьків сумі в 2250 доларів США, тому спірна квартира є спільною сумісною власністю подружжя. Просять визнати право власності на 1/4 частину квартири за [PERSON], а 3/4 частини квартири за [PERSON], усунути перешкоди в користуванні власністю, вселити її та неповнолітнього сина [PERSON] в спірне житло. В задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити, в зв'язку з тим, що він своїми діями, перешкоджав їй в користуванню житлом, влаштовував сварки, а 04 квітня 2014 року змінив замки, позбавивши її доступу до квартири, тому у неї причина не проживання в спірному житлі поважна. Крім того вона сплачує нараховані платежі по житлово - комунальним послугам, що підтверджується квитанціями, тому вимоги про стягнення з неї суми заборгованості 1004, 95 гривень безпідставні. Щодо стягнення з неї на користь [PERSON] сплачених витрат за подачу заяви, судовий збір в розмірі 473 гривні, просить прийняти до уваги, що на її утриманні знаходяться неповнолітній син [PERSON], який потребує постійного лікування, а аліментів які сплачує [PERSON], не достатньо. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що [PERSON] її донька, яка перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] В 2011 році вони вирішили продати квартиру по [ADDRESS], та купити поближче до них. В зв'язку з тим, що квартиру знайшли швидше ніж, продали квартиру, за проханням доньки [PERSON], вона передала їм спочатку 400 доларів США, для внесення авансу, які були передані [PERSON] Після продажу квартири по [ADDRESS], 05.10.2011 року, отримані гроші в сумі 9000 гривень в конверті зберігались у неї. Вказані кошти вона передала при оформленні купівлі - продажу квартири 14.10.2011 року [PERSON]. В зв'язку з тим, що квартира коштувала 11 250 доларів США, вона доклала ще гроші, яких не вистачало в розмірі 1850 доларів США. В договорі купівлі - продажу квартири вартість квартири вказана занижена, щоб менше сплачувати податків. А в розписці [PERSON] відображена фактична вартість квартири, за яку вона продала квартиру. На теперішній час донька разом з дитиною проживають у них в квартирі, тому що [PERSON] після розірвання шлюбу, постійно влаштовував сварки, змінив замки у вхідних дверях, та не пускає їх. Квартира в якій вона проживає за адресою [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснив, що в 2011 році до нього звернувся [PERSON] з проханням позичити гроші, мотивуючи тим, що він проживає з жінкою, і хоче придбати нову квартиру, а грошей не вистачає. 08 жовтня 2011 року він зустрівся з [PERSON] на Півн.ГОК де передав гроші в сумі 2500 доларів США, (купюрами по 100 доларів США), була написана розписка. Борг до встановленого строку, тобто до вересня 2013 року, був повернутий [PERSON], розписка знищена. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що проживає в квартирі [ADDRESS]. В 2011 році в квартиру № 23 переїхали [PERSON] та [PERSON] До 2013 року у них все було спокійно, а потім почались сварки, [PERSON] перестав пускати [PERSON] в квартиру, і з вересня 2013 року вони разом не проживають. Треті особи - Жовтневий районний відділ в місті Кривий Ріг Головного управління Державної Міграційної служби України у Дніпропетровській області у судове засідання не з'явились, звернулись до суду з заявою про розгляд справи без представника, згідно норм чинного законодавства та прийняти законне рішення. Присутній в судовому засіданні представник Служби у справах дітей Виконавчого комітету Жовтневої районної у місті Кривому Розі Ради Грабарчук О.М. просила в задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити, зустрічний позов [PERSON], яка дії в інтересах малолітньої дитини, [PERSON] задовольнити. Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку що в задоволенні позовних вимог [PERSON] необхідно відмовити, позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а у відповідності до положень ч.1. ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 1. ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Частиною 1 статті 10 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, що передбачає свободу в наданні суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Судом встановлено, згідно свідоцтва про реєстрацію шлюбу, позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували в шлюбі, зареєстрованому 08 липня 2011 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 428, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб.( а.с.8) У період шлюбу, згідно договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON] від 14.10.2011 зареєстрованого в реєстрі № 2034, [PERSON] придбав однокімнатну квартиру № 23, житловою площею 17,4 кв.м, загальна площа 31,4 кв.м на третьому поверсі п'яти поверхового жилого будинку [ADDRESS].(а.с17-18) Даний договір купівлі - продажу квартири, зареєстрований у КП ДОР «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» 14 жовтня 2011, у книзі № 8 додП -348, запис № 466, на ім'я [PERSON],що підтверджується витягом про державну реєстрацію прав ( а.с.11) . У відповідності з ч.1 ст.60 СК України майно, яке придбане подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба і т.п) самостійного заробітку ( доходу). Відповідно рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 вересня 2013 року, шлюб між сторонами розірвано. (а.с.6) Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу ( ч.1 ст.68 СК України) За положеннями ч. 3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно до ч.1ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Спірна квартира придбана сторонами в шлюбі тому підлягає поділу в рівних частках. Відповідно до ч.2 ст. 370 ЦК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Судом встановлено, що [PERSON] за продаж квартири [ADDRESS], отримав від [PERSON], гроші в сумі 71754, 30 гривень, що еквівалентно 9000 доларів США, згідно офіційного курсу НБУ на момент укладення договору, що підтверджується договором купівлі - продажу квартири від 05.10.2011, засвідченого Приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON] ( а.с.19). Відповідно розписки від 10.10.2011 та розписки про прийом - передачу суми авансу від 27.09.2011, [PERSON], отримала за продаж квартири [ADDRESS] від [PERSON], загальну суму 11 250 доларів США (а.с.51,54) Різницю отриманої [PERSON] суми від продажу квартири 9000 доларів США та виплачених [PERSON], складає 2 250 доларів США. В матеріалах справи знаходяться розписки про передачу вказаної суми [PERSON], для купівлі квартири [PERSON] (а.с.52,53). Суд критично відносить до пояснень свідка [PERSON], про передачу [PERSON] для купівлі квартири 2500 доларів США, в зв'язку з відсутністю письмових підтверджень вказаної угоди. Як вбачається з матеріалів справи, квартира є однокімнатною та розподіл її в натурі між сторонами не можливий. Враховуючи, що сторонами на купівлю квартири були вкладені грошові кошти не в рівних долях, крім того враховуючи позовні вимоги [PERSON], про виділ їй 1/4 частини, а [PERSON] 3/4 спірної квартири, суд погоджується з вказаним виділом. Виділяючи у судовому порядку сторонам частки з спільної сумісної власності, суд вважає можливим визнати за [PERSON] та [PERSON] право власності на виділені частки. Згідно ст..391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] не проживає за адресою [ADDRESS] з вересня 2013 року, причиною є постійні сварки між сторонами, що підтверджується заявами до Жовтневого РВ КМУ УМВС України в Дніпропетровській області. Крім того, [PERSON] змінив замок на вхідних дверях квартири, що не заперечувалось в судовому засіданні, тим самим [PERSON] чинить перешкоди [PERSON] в користуванні житлом. Статтею 150 Житлового кодексу України закріплено право громадян, які мають у приватній власності будинок ( частину будинку), квартиру, користуватися нею для особистого проживання. члени сім'ї власника жилого дома (квартири), які проживають разом з ним в будинку (квартирі), користуються жилим приміщенням на рівні з власником будинку (квартири). Частиною 4 статті 9 Житлового кодексу України закріпленого, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмеження у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку. Згідно зі ст.310 ЦК України фізична особа має право на місце проживання. Статтею 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло, ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Згідно ст.. 360 ЦК України співвласники відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів ( обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном. Посилання позивача [PERSON], що відповідач [PERSON] не сплачує нараховані комунальні платежі, спростовується наданими квитанціями про сплату [PERSON] нарахованих платежів. Відповідно до ч.4 ст.29 Цивільного кодексу України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків, або одного з них, з ким вона проживає. Відповідно до ч.1 ст.65 Житлового кодексу України наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб на вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно. Відповідно до ч.2 ст.18 Закону України " Про охорону дитинства" - діти - члени сім'ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Задовольняючи позовні вимоги [PERSON] суд вважає, необхідним відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно з п.2 ч.3 ст. 79 ЦПК України до судових витрат належать, зокрема, витрати на праву допомогу. Витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Враховуючи, що позовні вимоги [PERSON] задоволені, суд вважає доцільним стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] понесені по справі витрати на юридичну допомогу в сумі 3000 гривень, що підтверджено квитанцією №107 від 06.03.2014.

Outcome: approved