Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, який в подальшому уточнила, посилаючись на те, що 27 серпня 2009 року між сторонами було укладено шлюб, який зареєстрований виконавчим комітетом Красноїльської селищної ради Сторожинецького району Чернівецької області, актовий запис № 42. Від шлюбу у сторін народилося четверо дітей [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] Спільне життя з чоловіком не склалося, шлюб носить формальний характер та не відповідає своєму призначенню, сторони проживають окремо. Дані обставини призвели до втрати позивачем будь-яких почуттів до чоловіка. Позивач вважає, що подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам та буде негативно впливати на виховання малолітніх дітей. Позивач просила шлюб розірвати. Стягувати з відповідача на її користь на утримання дітей аліменти в розмірі половини заробітку (доходу) [PERSON] щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку до досягнення дітьми повноліття. Необхідність стягнення аліментів обґрунтовано тим, що відповідач ухиляється від утримання дітей, а вона самостійно не може утримувати спільних дітей. Провадження у справі було відкрито 16.03.2018 року з призначенням підготовчого судового засідання на 02.04.2018 р. Ухвалою Сторожинецького районного суду від 25 квітня 2018 року провадження по даній справі зупинено за клопотанням відповідача про надання сторонам терміну для примирення. В судове засідання позивач та її представник не з'явилися, до суду представник позивача [PERSON] направив письмову заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримав, просив суд позов задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, хоча про день, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений. Розглянувши даний спір, встановивши фактичні обставини справи та відповідні правовідносини, суд знаходить що позовні вимоги підлягають задоволенню, з огляду на наступне. В судовому засіданні було встановлено, що сторони уклали шлюб який зареєстрований виконавчим комітетом Красноїльської селищної ради Сторожинецького району Чернівецької області, актовий запис № 42 (а.с.11). \~ \~ \~ \~ Згідно положень абзацу першого ч.2 ст.3 СК України сімю складають особи які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки, а відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них або інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Вирішуючи даний спір про розірвання шлюбу суд враховує, що відповідно до положень ст.24 СК України шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. На думку суду, дана сім`я, в результаті різних поглядів на шлюб та сімю, відсутності порозуміння між ними та не проживання подружжя спільно і не ведення спільного господарства протягом тривалого періоду часу, розпалася і зберегти її при таких обставинах неможливо, а подальше збереження сім`ї буде суперечити інтересам позивача. Крім того, наданий сторонам двохмісячний термін на примирення позитивних наслідків не дав. Судом також встановлено, що відповідач є батьком [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO], які проживають з позивачем та знаходяться на її утриманні (а.с.12-15). Згідно ст.51 Конституції України та у відповідності до положень ст.ст.180, 181 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Таким чином відповідач, проживаючи окремо від сімї, зобов'язаний утримувати дітей до досягнення ними повноліття, нарівні із матірю, що він не здійснює і що свідчить про необхідність задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача, який не приймає участі в утриманні дітей, аліментів на їх утримання. При цьому, суд виходить з того, що згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків разом з яким проживає дитина. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Законом України "Про охорону дитинства" від 26 квітня 2001 року визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2018 рік" встановлено прожитковий мінімум з 1 січня для дітей віком до 6 років в сумі 1492 гривні. Діти відповідача перебувають саме в такому віці, а відповідно мають право на матеріальне забезпечення в законодавчо закріпленому розмірі, яке їм зобовязані, надати, згідно вимог ст.180 СК України, їхні батьки. Тобто, обовязок забезпечення дітям, встановленого законом розміру прожиткового мінімуму, лежить в рівній мірі як на батькові так і на матері дітей, виходячи з чого, суд знаходить запрошений позивачем розмір аліментів, в розмірі половини заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку справедливим і можливим до стягнення із відповідача. Визначений розмір аліментів на утримання дітей, суд стягує з часу звернення позивача до суду, тобто з 22 лютого 2018 року, що відповідає положенням ст.191 СК України та згідно вимог п.1 ч.1 ст.267 ЦПК України, допускає негайне виконання судового рішення в цій частині в межах суми платежу за один місяць. Судові витрати суд, у відповідності до положень ст.141 ЦПК України, покладає на відповідача, у звязку з тим, що діти сторін проживають з матірю, яка до суду зверталась для захисту інтересів неповнолітніх дітейи, а будь-які інші грошові, а також аліментні обовязки у відповідача відсутні.

Outcome: approved