Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-29 00:00:00

До канцелярії Орджонікідзевського районного суду міста Харкова 17.07.2018 року за вхідним № 25028/18-Вх надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] «Про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини». Позивач у своїй позовній заяві прохає: -розірвати шлюб укладений між нею та Відповідачем, зареєстрований Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 146; -стягнути з відповідача [PERSON] на користь [PERSON], [INFO] аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини з усіх видів заробітку, щомісячно. В обґрунтування свого позову зазначала, що 20 квітня 2007 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON], про що Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції зроблено актовий запис за № 146 та видано свідоцтво про шлюб серії 1-ВЛ № 058058. Від шлюбу є спільна дитина [PERSON], [INFO], свідоцтво про народження серії 1- ВЛ № 090157, видане Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис №367. Позивач позовні вимоги підтримала, шлюб прохала розірвати, надала письмово заяву. Відповідач, проти задоволення позовних вимог не заперечував, шлюб також прохав розірвати. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 20 квітня 2007 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON], про що Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції зроблено актовий запис за № 146 та видано свідоцтво про шлюб серії 1-ВЛ № 058058. Від шлюбу є спільна дитина [PERSON], [INFO], свідоцтво про народження серії 1- ВЛ № 090157, видане Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис 367. З позову вбачається, що сторони разом не проживають, подружніх відносин не підтримують. Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Статтею 113 Сімейного Кодексу України, передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.\~\~ Відповідно до\~ст.109 СК України, шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Згідно зі\~ст. 24 СК України\~\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої\~\~Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред'явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Таким чином, зважаючи, на те, що сторони сімейних стосунків не підтримують, разом не проживають, спільного господарства не ведуть, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому суд вважає, що шлюб підлягає розірванню. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, а також, враховуючи, що право позивачки на матеріальне утримання дитини з боку батька порушене та підлягає судовому захисту, суд приходить до висновку про те, що позов в частині стягнення аліментів підлягає задоволенню, виходячи з наступного. У відповідності до\~ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно\~ст. 182 СК України\~при визначенні аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, суд задовольняє позовні вимоги позивачки щодо стягнення аліментів з відповідача на її користь на утримання малолітньої доньки у розмірі ? з усіх видів заробітку, щомісячно починаючи з дня звернення до суду із даним позовом. Також, з відповідача необхідно стягнути судовий збір на підставі\~ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved