Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-11 00:00:00

В провадженні суду перебуває позов [PERSON] до Великобірківської селищної ради Тернопільського району Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який знаходиться в смт.В.Бірки по вулиці І.Франка, 11, загальною площею 148,0 кв.м., житлова площею - 83,3 кв.м., в порядку спадкування за заповітом після смерті 16.03.2016 року її матері [PERSON]. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що вона є єдиною спадкоємицею за заповітом після смерті матері, спадкоємці за законом, що мають обовязкову частку на спадщину відсутні, однак нотаріус відмовляє у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з тією обставиною, що за життя спадкодавець в електронному реєстрі не зареєстрував права на спадкове майно. Позивачка позов підтримала та просить його задовольнити з розглядом справи за відсутності сторони позивача, про що на адресу суду направила письмову заяву. Відповідач на адресу суду направив заяву про визнання позову в повному обсязі. Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступні обставини. Житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який знаходиться в смт.В.Бірки по вулиці І.Франка, 11, Тернопільського району, Тернопільської області, станом на 23.12.2016 року належить [PERSON] (копія інформаційної довідки про технічний стан нерухомого майна №976 видана 29.12.2016 року Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації). Окрім цього право власності [PERSON] підтверджується свідоцтвом на право особистої власності на жилий будинок від 14.12.1981 року, виданого на підставі рішення виконкому Великобірківської селищної Ради народних депутатів №110 від 09.12.1981 року. Згідно технічного паспорта виготовленого Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації за станом на 23.12.2016 року, загальна площа житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться в смт.В.Бірки по вулиці І.Франка, 11, Тернопільського району, Тернопільської області становить 148,0 кв.м., з яких житлова - 83,3 кв.м. 05.02.2004 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем виконкому Великобірківської селищної ради Тернопільського району Тернопільської області [PERSON] 05.02.2004 року за реєстром №23, згідно все належне їй майно з чого б воно не складалося і де б не знаходилось, і все те, на що вона за законом матиме право, вона заповіла позивачці [PERSON] 16.03.2016року [PERSON] померла, про що 16.03.2016 року Великобірківською селищною радою Тернопільського району Тернопільській області видано свідоцтво про смерть серія І-ИД №199679 та складено відповідний актовий запис за №06. Законодавцем у статях 1216, 1218 Цивільного кодексу України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали Спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до частин першої та другої статті 1220 Цивільного кодексу України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (частина 1 статті 1221 Цивільного кодексу України). Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (частина перша статті 1221 Цивільного кодексу України). Відповідно до частини першої статті 1233 Цивільного'кодексу України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно частини першої статті 1234 Цивільного кодексу України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач має право охопити заповітом права та обов'язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов'язки, які можуть йому належати у майбутньому (частина перша статті 1236 Цивільного кодексу України). У відповідності до вимог частини першої статті 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу Відповідно до ч.І ст. 1268 та ч.І ст. 1269 Цивільного Кодексу України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину шляхом подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, а згідно ч.І ст. 1270 цього ж Кодексу така заява повинна бути подана у шестимісячний строк, який починається з дня відкриття спадщини. Позивач звернулась до Тернопільської районної державної нотаріальної контори, де була заведена спадкова справа за №580/2017 після смерті [PERSON] за заявою дочки померлої [PERSON] Із постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 14.12.2017 року №3380/02-14 вбачається, що відсутній правовстановлюючий документ, а також відсутня державна реєстрація права власності на житловий будинок та житловий будинок під літ. «А», загальною площею 28.6 кв.м., житловою площею 13,5 кв.м., хліви під літ. «Б» та літ. «В» - знесено. Даною постановою відмовлено у вчинені нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, після смерті [PERSON], померлої 16.03.2016 року. Згідно інформаційної довідки №977 від |9Л2.2р164 виданої Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації на замовлення позивача [PERSON], станом на 01.01.2013 р. державна реєстрація житлового будинку, який знаходиться в смт.В.Бірки по вулиці І.Франка, 11, загальною площею 148,0 кв.м., житловою площею - 83,3 кв.м. за [PERSON] в бюро не проведена. Відповідно до статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з частиною першою статті 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його права власності. Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ своїм листом від 16.05.2013р. №24-753\\0\\4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» надав роз'яснення, що діючим законодавством визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину. Згідно пункту 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Отже, право на оформлення спадщини у судовому порядку пов'язане з відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до абзацу третього частини другої статті 331 Цивільного кодексу України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Згідно з роз'ясненнями наданими у пункті 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української PCP 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року №56 Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18 лютого 2002 року за №157/6445 (з подальшими змінами). . » Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину. З урахуванням наведеного,

Outcome: approved