Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], третя особа: відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Дергачівському та Золочівському районах Головного територіального управління юстиції у Харківській області про визнання батьківства. В обґрунтування позову позивач [PERSON] посилається на те, що відповідач по справі [PERSON] та [PERSON] знаходились у шлюбі, зареєстрованому 19.10.2013 виконавчим комітетом Малоданилівської селищної ради Дергачівського району Харківської області за актовим записом №219420. Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 19.10.2016 цей шлюб було розірвано. [INFO] у [PERSON] народилась дочка [PERSON], про що зроблено відповідний запис №07 та видане свідоцтво про народження серії [NUMBER]. Згідно вказаного актового запису №07 батьком дитини записаний [PERSON] на підставі ст. 122 СК України - дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу, походить від подружжя. Позивач вважає, що він є батьком дитини [PERSON] з наступних підстав. В рішенні суду від 19.10.2016 судом встановлено, що шлюбно-сімейні відносини між [PERSON] та [PERSON] припинені з листопада 2014 року. У позивача та [PERSON] з'явилися сімейні відносини з січня 2016 року. [INFO] від їх сімейних відносин народилася дочка [PERSON]. Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] вважають, що це їхня спільна дитина. Позивач порушив строк позовної давності, але з поважних причин. У лютому 2018 року позивач був вимушений виїхати на будівельні роботи разом з бригадою, де позивач працював будівником з загальних робіт до іншої області та повернувся лише в червні 2018 року. Оскільки строк позовної давності позивач порушив з поважних причин, то звертається до суду з заявою про поновлення строку позовної давності. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, в поданій до суду заяві позов підтримав повністю, просив позов задовольнити. Розгляд справи просив проводити без фіксації технічними засобами та в його відсутність, що суд вважає за можливе. Відповідач [PERSON]в судове засідання не з'явився, згідно наданої суду заяви розгляд справи просить провести за його відсутності, позов визнає, не заперечує проти його задоволення, без здійснення фіксування процесу технічними засобами. Відповідач [PERSON]в судове засідання не з'явилася, згідно наданої суду заяви розгляд справи просить провести за її відсутності, позов визнає, не заперечує проти його задоволення, без здійснення фіксування процесу технічними засобами. Третя особа по справі - представник відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Дергачівському та Золочівському районах Головного територіального управління юстиції у Харківській області в судове засідання не з'явився, в поданій суду заяві начальник відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Дергачівському та Золочівському районах Головного територіального управління юстиції у Харківській області Бурлуцька Т.О. просила розглядати вищезазначену справу за відсутності представника та вирішити справу на розсуд суду у відповідності до вимог чинного законодавства. Суд, вважає можливим справу розглянути за відсутності сторін по справі. На підставі ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд приходить висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як передачено ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що відповідачі по справі [PERSON] та [PERSON] знаходились у шлюбі, зареєстрованому 19.10.2013 виконавчим комітетом Малоданилівської селищної ради Дергачівського району Харківської області за актовим записом №219420. Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 19.10.2016 їх шлюб було розірвано. [INFO] у [PERSON] народилась дочка [PERSON], про що зроблено відповідний запис №07 та видане свідоцтво про народження серії [NUMBER]. Згідно вказаного актового запису №07 батьком дитини записаний [PERSON] на підставі ст. 122 СК України, так як дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу, походить від подружжя. Позивач вважає, що він є батьком дитини [PERSON] з наступних підстав. В рішенні суду від 19.10.2016 судом встановлено, що шлюбно-сімейні відносини між [PERSON] та [PERSON] припинені з листопада 2014 року. У позивача та [PERSON] з'явилися сімейні відносини з січня 2016 року. [INFO] від їх сімейних відносин народилася дочка [PERSON]. Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] вважають, що це їхня спільна дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини або за рішенням суду. Згідно п. 1 ч. 3 ст. 128 СК України позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Згідно п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до статей 213,215 ЦПК України рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім'я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). При розгляді спору щодо визнання батьківства суд має виходити зі змісту ч. 2 ст. 128 СК України, відповідно до якої підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року №3 постановлено, що спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття. Відповідно до п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України» від 12.06.1998 року № 16, згідно зі ст. 53 КпШС України підставою для встановлення батьківства (факту батьківства) може бути не сам по собі факт біологічного походження дитини, а фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері й особи, яку та вважає батьком дитини, ведення ними спільного господарства до народження останньої, або спільне її виховання чи утримання, або ж докази, що достовірно підтверджують визнання особою батьківства. Доказами визнання батьківства можуть бути листи, заяви, анкети, інші документи, а також показання свідків, пояснення самих сторін, які достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства. Батьківство може бути визнано як у період вагітності матері (наприклад, висловлення бажання мати дитину, піклування про матір майбутньої дитини тощо), так і після народження дитини. У необхідних випадках суд для з'ясування питань, пов'язаних із походженням дитини, може з урахуванням обставин справи призначити відповідну судову експертизу. Відповідно до п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за № 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. Згідно ст. 134 СК України на підставі заяв осіб, зазначених у ст. 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Згідно частин 1-3 статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов»язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, аналізуючи вищевказане, беручи до уваги надані суду докази, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 259 ЦПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду. На підставі ст. 134 СК України, ст.ст. 3, 4, 9 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів",

Outcome: approved