Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-13 00:00:00

В липні 2014 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просив в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № NKH3А8000074333 від 09.06.2008 року в сумі 104574,19 дол. США вилучити у відповідача та передати у заклад предмет застави - автомобіль BMW модель 7501, рік випуску 1999, тип ТЗ: легкове авто, № кузова/шасі [NUMBER], р/н [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON]. Крім того просив звернути стягнення на предмет застави: автомобіль BMW модель 7501, рік випуску 1999, тип ТЗ: легкове авто, № кузова/шасі [NUMBER], р/н [NUMBER] шляхом продажу вказаного автомобіля з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою- покупцем. Посилалося на те, що 24 квітня 2008 року [PERSON] та ПАТ КБ «ПриватБанк» уклали кредитний договір. Відповідно до умов вказаного договору відповідач отримав 22843,12 доларів США зі сплатою відсотків за користуванням кредиту у розмірі 12 відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 23.04.2013 року. В забезпечення зобов'язань за кредитним договором сторони уклали договір застави рухомого майна. Відповідно до умов договору [PERSON] передав в заставу належний йому автомобіль BMW модель 7501, рік випуску 1999, тип ТЗ: легкове авто, № кузова/шасі [NUMBER], р/н [NUMBER] Відповідач зобов'язання за кредитним договором не виконав, не повернув банку своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією та іншими витратами відповідно до умов договору. Банком надіслано повідомлення про передачу автомобіля в заклад ПАТ КБ «ПриватБанк», однак відповідач вказану вимогу не виконав, чим порушив умови договору застави рухомого майна. Ухвалою суду від 14.10.2014 року закрито провадження по справі в частині позовних вимог про звернення стягнення на предмет застави автомобіль BMW модель 7501, рік випуску 1999, тип ТЗ: легкове авто, № кузова/шасі [NUMBER], р/н [NUMBER] на підставі п.2 ч.1 ст. 205 ЦПК України. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності та підтримання позовних вимог у повному обсязі, не заперечує проти розгляду справи в порядку заочного провадження. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідно до п.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. За таких обставин суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Позивач проти розгляду справи в порядку заочного провадження не заперечував. Дослідивши та оцінивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Так, відповідно до положень частин 1, 2, 3 статті 6 ЦК України сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Згідно з частини 1 статті 14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 16 ЦК України способом захисту цивільного права може бути примусове виконання обов'язку в натурі. Згідно частини 1статті 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником(заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Відповідно до частини 2 статті 575 ЦК України закладом є застава рухомого майна, що передається у володіння заставодержателя або за його наказом- у володіння третій особі. Згідно статтею 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). За правилами статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Статтею 9 Закону України «Про заставу» від 02 жовтня 1992 року, № 2654-XII встановлено, що законом чи договором передбачається перебування заставленого майна у володінні заставодавця, заставодержателя або третьої особи. Відповідно до статті 44 Закону України «Про заставу» заклад - застава рухомого майна, при якій майно, що складає предмет застави, передається заставодавцем у володіння заставодержателя. Із змісту пунктів 11.2.1., 11.2.2 договору застави від 24 квітня 2008 року вбачається, що сторони домовились про те, що у випадку настання події дефолту ( затримання сплати частини наданого кредиту, істотне порушення позичальником умов договору) позичальник зобов'язаний усунути подію дефолту негайно або передати предмет застави у володіння банку за актом приймання-передачі, протягом 30 днів з моменту реєстрації відомостей про звернення стягнення на предмет застави. В іншому випадку застоводержатель має право здійснити доставку предмету застави за вказаною адресою, як своїми силами, так і на договірних умовах з третіми особами. Згідно частини 1 статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Як вбачається з матеріалів справи 24 квітня 2008 року [PERSON] та ПАТ КБ «ПриватБанк» уклали кредитно-заставний договір № NKH3А8000074333. Відповідно до умов вказаного договору відповідач отримав 22843,12 доларів США зі сплатою відсотків за користуванням кредиту у розмірі 12 відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 23.04.2013 року (а.с.11-16). В забезпечення зобов'язань за кредитним договором відповідач передав в заставу належний йому автомобіль BMW модель 7501, рік випуску 1999, тип ТЗ: легкове авто, № кузова/шасі [NUMBER], р/н [NUMBER]. Відповідач зобов'язання за кредитним договором не виконав, не повернув банку своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією та іншими витратами відповідно до умов договору. Рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 06.07.2011 року було звернуто стягнення на рухоме майно за договором застави автотранспорту на автомобіль BMW модель 7501, рік випуску 1999, тип ТЗ: легкове авто, № кузова/шасі [NUMBER], р/н [NUMBER] для задоволення грошових вимог ПАТ КБ "Приватбанку" за кредитним договором № NKH3А8000074333. Оскільки позичальник порушив зобов'язання за кредитним договором та за договором застави, банк обрав передбачений законом спосіб захисту, заявивши вимогу про передачу предмета застави у заклад. Враховуючи зазначені вище обставини суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ КБ "Приватбанку" про вилучення та передачу у заклад предмету застави обгрунтовані та підлягають задоволенню. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати. Таким чином на користь позивача з відповідача підлягає стягненню сплачений ним судовий збір в розмірі 3654 грн.

Outcome: approved