Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з даним позовом та просить суд встановити факт постійного проживання її з померлою [INFO] хрещеною [PERSON] , посилаючись на необхідність прийняття спадщини після померлої. В обґрунтування вимог зазначила, що після смерті її хрещеної [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається із земельної ділянки та домоволодіння, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Окрім неї інших спадкоємців майна не має. Заповіт за життя [PERSON] не складала. Протягом останніх 5 років вона проживала разом з хрещеною у домоволодінні, разом вели спільне господарство, обробляли земельну ділянку, утримували домоволодіння, лагодили його та здійснювали косметичний ремонт. 30 05 2019 року вона звернулася до приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Саяпіної І.Г. із заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, але отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій через відсутність судового рішення про встановлення факту проживання спадкоємця разом зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини. Тому з метою отримання спадщини просить задовольнити вимоги. Ухвалою суду від 27 червня 2019 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 12 червня 2020 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача адвокат Бурлаченко С.Ю. в судовому засіданні позовну заяву підтримав з підстав зазначених у ній, надалі надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача Таборовець Н.В. , вислухавши в судовому засіданні пояснення представника заявника, свідків , надала заяву про розгляд справи за її відсутності, при вирішенні справи покладалась на розсуд суду. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що з 2000 року вона мешкала по сусідству з [PERSON] , яка померла у 2019 році. [PERSON] також мешкала по сусідству. [PERSON] мешкала за адресою: [ADDRESS] , сама . Останні п"ять років [PERSON] мешкала разом з [PERSON] за вказаною адресою, вона здійснювала догляд за останньою. Їй відомо що син померлої дуже хворів, помер за 3-4 років до смерті [PERSON] , він мешкав окремо. Також їй відомо, що батько [PERSON] , який також мешкав по сусідству та її невістка допомогали їй у догляді за [PERSON] . Соціального працівника вона бачила дуже рідко. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона черех будинок мешкає по сусідству з [PERSON] . З [PERSON] мешкала по сусідству , в одній хаті через стінку, та в них був один двір. [INFO] [PERSON] померла . Ій відомо, що у померлої було двоє дітей : донька, яка у 1985 - 1986 році виїхала за межі України, більше вони не спілкувалися, та син, який мешкав окремо , хворів, за три роки до смерті [PERSON] він помер. Він приходив до матері дуже рідко. В подальшому після смерті чоловіка який помер у 2003 році, [PERSON] перестала доглядати за собою . Останні 5 - 6 років [PERSON] мешкла разом з нею та здійснювала догляд за нею. Бачила як батько [PERSON] , допомогав по господарству . Соціальний працівник приходила дуже рідко на протязі трьох років, але нічого не робила, тільки щось купувала . Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що [PERSON] мешкає неподалік, по сусідству з нею, знає її давно. Також знала [PERSON] , яка померла [INFO] . Їй відомо що у останної було двоє дітей син та донька, які на даний час вже померли. Донька виїхала до Америки, та померла ще до смерті чоловіка [PERSON] , який помер більше 10 років тому. Син мешкав окремо від матері на мікрорайоні "Східиний", хворів, за матір"ю не доглядав , приходив рідко. Помер за три - чотири роки до смерті [PERSON] . Бачила як [PERSON] ночувала, здійснювала догляд за [PERSON] , готувала їжу, годувала її, прала та прибирала. Також [PERSON] по господаоству допомагав її батько. Вона жила разом з [PERSON] та здійснювала за нею догляд на протязі шести років. Соціальний працівник приходила 1 -2 рази на тиждень. Дослідивши матеріали справи, вислухавши свідків, думку сторін та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку. Як встановлено судом, згідно копії свідоцтва про право власності, копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 04.06.2004 року, посвідчених державним нотаріусом Четвертої криворізької державної нотаріальної контори Артеменко Л.М., копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 4019285 від 01.07.2004 року, копії державного акту на право власності на земельну ділянку № 20836 від 24.05.2005 року, домоволодіння та земельна ділянка за адресою: [ADDRESS] , належали [PERSON] (а.с. 11-15). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 10). Згідно інформаційних довідок № 56258290 та № 56258295 від 22.05.2019 року, після смерті [PERSON] спадщина ніким не приймалась, заповіти, спадкові договори відсутні (а.с. 43). Відповідно до інформації Відділу з питань виплати пенсій № 7 Управління з питань виплати пенсій в Дніпропетровській області ГУ ПФУ від 21.08.2019 року, за отриманням допомоги на поховання пенсіонерки [PERSON] звернулася громадянка [PERSON] [INFO] (а.с. 33). Відповідно до інформації Комунальної установи «Територіальний центр соціального обслуговування (надання соціальних послуг) у Довгинцівському районі» Криворізької міської ради від 21.08.2019 року, [PERSON] перебувала на обліку у відділені соціальної допомоги вдома з 31.05.2016 року по 17.04.2019 року, двічі на тиждень отримувала соціальні послуги. В березні 2016 року поховала сина. З невісткою стосунки не підтримувались. Похованням громадянки займалася сусідка [PERSON] (а.с. 32). 22 травня 2019 року [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини (а.с. 41). Постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 30.05.2019 року, приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Саяпіною І.Г. відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з тим, що заявником не надано рішення суду, яке набрало законної сили про встановлення юридичного факту, а саме проживання зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини (а.с. 9). Згідно акту від 05.06.2019 року, виданого Вуличним комітетом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області № 30, сусідами підтверджено факт проживання [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] разом з [PERSON] , яка померла [INFO] , а також ведення спільного господарства, утримання будинку, обробку землі та інше у період з 14.03.2013 року по теперішній час, без реєстрації (а.с. 21). Відповідно до положень статей 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно вимог статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до пункту 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року (далі - Постанова № 7), якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Відповідно до абзацу 3 пункту 3 Постанови № 7, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами статті 29, частини другої статті 1221 ЦК України. Якщо спадкодавець мав кілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця. Пунктом 23 Постанови № 7 роз`яснено, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Згідно з частиною першою статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. З цієї норми випливає, що прийняття спадщини має важливе практичне значення: з ним пов`язана можливість оформлення права власності на спадкове майно шляхом видачі нотаріусом правовстановлюючого документа - свідоцтва про право на спадщину та реєстрації, у випадках, визначених законом, прав на неї. При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення. Відповідно до статті 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем позивачу необхідно для оформлення прав на спадкове майно, що залишилося після смерті [PERSON] . Враховуючи наявні в матеріалах справи письмові докази, а також покази свідків, які підтвердили факт постійного проживання позивача із [PERSON] на час відкриття спадщини, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved