Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду\~ з позовом, в якому просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON] , зареєстрований 24 жовтня 1997 року Новоганнівською сільською радою Краснодонського району Луганської області, актовий запис № 16. Позов обґрунтовано тим, що починаючи з лютого 2019 року між позивачем та відповідачем були припинені шлюбні відносини, вони не ведуть спільне господарство, проживають окремо. Спільних дітей не мають, відповідач відмовляється звертатися до органів реєстрації браків. Спільних інтересів та бажань не мають, планів на подальше сімейне життя не будують. Спір про поділ майна на час звернення до суду відсутній. Просить суд розірвати шлюб, оскільки їхнє подальше спільне життя як подружжя є неможливим, а збереження шлюбу суперечитиме їхнім інтересам. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, разом із позовною заявою подала до суду заяву, в якій просить суд розглядати справу за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Після розірвання шлюбу просить залишити йому прізвище « [PERSON] » (а.с.11). Відповідач [PERSON] в судове засідання також не з`явилася, до суду, до позовної заяви надана заява від імені відповідача, в якій просить розглядати справу без його участі. Проти позовних вимог не заперечує, та просить їх задовольнити ( а.с.12). Однак, у зв`язку з тим, що заява подана разом із позовом та суд не може ідентифікувати особу, що подала вказану заяву, суд не бере до уваги вказану заяву від імені відповідача. Враховуючи положення ст. 280 ЦПК України, а також те, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, про причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не подав, а також, враховуючи те, що позивач проти заочного вирішення справи не заперечує, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі викладеного, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін по наявним матеріалам в справі. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Так, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрований 24 жовтня 1997 року Новоганнівською сільською радою Краснодонського району Луганської області, актовий запис № 16. Спільне життя позивача з відповідачем не склалось, проживають окремо, спільних дітей не має. Сім`я фактично розпалася, всі фізичні та духовні зв`язки між ними втрачені. Позивач вважає, що шлюб остаточно розпався і примирення неможливе. Суд бере до уваги положення ст. 24 СК України, яка визначає однією з основних ознак шлюбу його добровільність, передбачивши, що примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст.112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї суперечитиме інтересам одного з них. Як вбачається із п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійним та поділ спільного майна подружжя»\~ проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. У ст. 17 Закону України № 3477-IV від 23 лютого 2006 року "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", зазначено, що "суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права". Частина перша ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя. Поняття «приватного та сімейного життя» ЄСПЛ не є чітко визначеним, і охоплює широкий спектр питань, серед яких, зокрема, є права особи на приватний простір, право визначати своє приватне життя (справа «Пек проти Сполученого Королівства» від 28 січня 2003 року, заява №44647\\98). При вирішенні спору про розірвання шлюбу суд враховує, що позивач та відповідач не проживають сім`єю, мають різні погляди на життя, між сторонами припинилися шлюбні стосунки, вони перестали вести спільне господарство й проживають окремо. За таких обставин суд приходить до висновку, що причини, які викликали позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, подальше сумісне проживання подружжя і збереження сім`ї стали неможливими, їх сім`я існує формально. Суд вважає, що сім`я розпалась, а тому шлюб між ними слід розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved