Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом і просить визначити між ним та відповідачем порядок користування земельною ділянкою, що розташована по [ADDRESS] виділивши їм по ? частині кожному з урахуванням рівності часток співвласників квартир та можливості нормального користування належними частинами будинку. Посилається на те, що на підставі свідоцтва про право власності йому належить [ADDRESS]. Власником квартири №2 в даному будинку є відповідач [PERSON], який приватизував квартиру в установленому законом порядку. Спірний будинок є багатоквартирним та перебуває на балансі КП „Виробниче управління житлово-комунального господарства". Земельна ділянка, на якій розташований вищезазначений будинок, рішенням виконкому Переяслав-Хмельницької міської ради № 47 від 25 березня 1958 року була виділена Переяслав-Хмельницькому сирзаводу під будівництво двохквартирного будинку. Між сторонами порядок користування земельною ділянкою не був визначений. На даний час співвласники користуються земельною ділянкою на свій розсуд. Поскільки між сторонами виникають суперечки з приводу користування земельною ділянкою, він вимущений був звернутися до суду із вищезазначеним позовом. Вважає, що розмір часток спірної земельної ділянки є рівними, поскільки будь-яких рішень щодо нерівності часток ніколи не приймалося. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали і просили їх задовольнити. Відповідач [PERSON] не заперечує проти необхідності встановлення порядку користування земельною ділянкою, однак зазначає, що це потрібно робити з урахуванням площі земельної ділянки, яка виділялася під забудову даного будинку. Не погоджується із визначеними експертом варіантами з тих же підстав. Представник третьої особи, Комунального підприємства «Виробниче управління житлово-комунального господарства», [PERSON] при вирішенні справи поклалася на розсуд суду. Зазначила, що по документах, які маються в комунальному підприємстві, під будівництво даного будинку було виділено земельну ділянку, площею 840 кв.м. Чи здійснювалося вилучення частини земельної ділянки - не знає. Представник третьої особи, Переяслав-Хмельницької міської ради Київської області, [PERSON] зазначив, що йому не відомо, земельну ділянку якого розміру було виділено для будівництва будинку сторін по справі. Однак вважає, що можливо встановити порядок користування земельною ділянкою відповідно до варіантів, наданих експертом. Судом встановлено наступне. Відповідно до протоколу засідання виконкому Переяслав-Хмельницької міської ради депутатів трудящих № 6 від 25 березня 1958 року Переяслав-Хмельницькому сирзаводу була виділена земельна ділянка, площею 1000,0 кв.м., по [ADDRESS] під забудову 2-х квартирного жилого будинку (а.с.13-15). Рішенням виконкому Переяслав-Хмельницької міської Ради депутатів трудящих № 58-3 від 21 квітня 1960 року було вирішено прорізати вулицю в забудованому кварталі № 90 з вулиці Червоноармійської до вулиці Польової і дати їй назву Генерала Іваневського (а.с.12). Згідно копії технічного паспорта, що був складений 10 лютого 1971 року, власником будинку [ADDRESS] була Переяслав-Хмельницька міська рада, користувачем - домоуправління. Площа земельної ділянки, яка надана для забудови, становить 840 кв.м. (а.с.5-10). На підставі рішення виконкому Переяслав-Хмельницької міської Ради № 45 від 27 січня 1982 року відповідачу було надано право зайняти будинок [ADDRESS] (ордер № 159 від 02 лютого 1982 року ) (а.с.36). Відповідно до копії свідоцтва про право власності на житло [NUMBER] від 13 жовтня 1997 року позивачу належить на праві приватної власності квартира [ADDRESS] (а.с.4). Відповідно до копії свідоцтва про право власності на житло [NUMBER] від 15 листопада 1999 року відповідачу та членам його сім"ї належить на праві приватної спільної сумісної власності квартира [ADDRESS] (а.с.35). Як вбачається з копії технічного паспорта на квартиру [ADDRESS] , що належить [PERSON], загальна площа його квартири становить 69,50 кв.м., житлова площа - 39,20 кв.м. Площа земельної ділянки становить 840 кв.м.(а.с.46-53). З відповіді на запит позивача № 25 від 25 січня 2016 року, наданої КП „Виробниче управління житлово-комунального господарства", вбачається, що будинок [ADDRESS] перебуває на балансі підприємства. КП „ВУЖКГ" не обслуговує будинок, поскільки між мешканцями та підприємством відсутні договірні відносини. Первинні документи на будинок (акт приймання в експлуатацію будинку, копія рішення про виділення земельної ділянки під забудову будинку) не збереглися. Державний акт на земельну ділянку, на якій розташований вищезазначений житловий будинок, не виготовлявся. (а.с.11). Відповідно до висновку експерта № 10-16 від 10 січня 2016 року фактична площа земельної ділянки, як при будинкової території біля будинку [ADDRESS], становить 0,046909 га (469,09 кв.м.). Експертом запропоновано два варіанти встановленого порядку користування вищезазначеною земельною ділянкою у відповідності до часток у праві власності на домоволодіння. З кадастрового плану, який мається у висновку експерта, вбачається, що загальна площа земельної ділянки становить 898 кв.м. (а.с.79-93). Допитаний в судовому засіданні експерт [PERSON] показав суду, що у разі, якщо площа земельної ділянки, яка надана під забудову будинку сторін по справі, маж більшу площу, зокрема, 840 кв.м., то і висновки його стосовно визначення порядку користування цією земельною ділянкою будуть інші. Свідок [PERSON], що працює заступником архітектора м. Переяслав-Хмельницький, показала суду, що згідно із планом земельної ділянки, що мається в технічних паспортах на будинок, її розмір при наділенні становив 840 кв.м., а з тих графічних матеріалів, які їй були надані позивачем, - 897 кв.м. Яка площа була надана в користування фактично - не знає. Чи вилучалася частина цієї земельної ділянки для інших потреб - не знає. Зазначила, що можливо це відбулося під час передавання у приватну власність суміжних земельних ділянок. Відповідно до ч.ч 1.3 ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дані вимоги кореспондуються і в ст. 60 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 11 цього Кодексу, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належність та допустимість доказів встановлено ст.ст. 58, 59 цього Кодексу. Відповідно до ч.6 ст. 147 ЦПК України, висновок експерта для суду не є обов'язковим і оцінюється судом за правилами, встановленими статтею 212 цього Кодексу. В силу ст. 212 цього Кодексу, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. В матеріалах справи маються відомості про площу земельної ділянки, порядок користування якою просить встановити позивач, які різняться між собою ( 840 кв.м., 897 кв.м., 469,09 кв.м.). Експерт [PERSON] в суді зазначив, що від площі земельної ділянки, яка закріплена за будинком, залежать і зроблені ним висновки про можливий порядок користування нею. Представник органу місцевого самоврядування, який розпоряджається даною земельною ділянкою (міської ради) та свідок [PERSON], також зазначали різні площі спірної земельної ділянки, яка закріплена за будинком. За таких обставин, суд вважає за неможливе встановити порядок користування земельною ділянкою, належні докази стосовно площі якої суду не надані. Крім того, суд не може погодитися з твердженням позивача стосовно необхідності виділення в користування по 1 / 2 частині земельної ділянки з урахуванням рівності часток співвласників квартир, оскільки в силу Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» багатоквартирний будинок - житловий будинок, в якому розташовано три чи більше квартири. Відповідно до ч. 3, 5 ст. 89 ЗК України, володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюються за договором або законом. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Дана земельна ділянка не перебуває у власності сторін по справ, вирішується лише питання що порядок користування нею як співвласників будинку. В силу ч. 4 ст. 120 ЗК України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Крім того, суд звертає увагу, що після проведення експертизи позивачем та його представником не було конкретизовано варіант встановлення порядку користування земельною ділянкою, як і не зазначено, що дане питання покладається на розсуд суду. Оцінивши всі докази в їх сукупності, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed