Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-05 00:00:00

До суду з вказаним позовом звернулася [PERSON], посилаючись на те, що відповідно до погосподарських книг [PERSON] сільської ради за 1986 - 1990, 1991 -1995 роки та довідки [PERSON] сільської роди, житловий будинок №3 по вулиці Ставищенська в селі Сніжки Ставищенського району Київської області, 1952 року побудови належав до майна колгоспного двору. Членами колгоспного двору на час його припинення були батько [PERSON] та її сестра [PERSON], які згідно діючих на той час ст. ст. 120,123 ЦК УРСР (1963 р.) та Закону України "Про власність" набули права власності на вказаний будинок, як на майно колгоспного двору в рівних частках. 29 червня 1998 року помер [PERSON], спадкоємицею за заповітом, дочкою спадкодавця, яка спадщину прийняла та отримала свідоцтво про право на спадщину на частину спадкового майна була вона. [PERSON] подала заяву до Ставищенської районної державної нотаріальної контори про те, що не претендує на спадкове майно. 20 березня 2001 року [PERSON] склала заповіт, яким заповіла все своє майно їй (позивачу). 09 листопада 2017 року [PERSON] померла, спадкоємицею за вказаним заповітом, яка спадщину прийняла є вона - її сестра. [PERSON] сільська рада свідоцтва про право власності на ім'я померлих не видала, що позбавляє її можливості оформити свої спадкові права в Ставищенській районній державній нотаріальній конторі. Реєстрація права власності на вказаний житловий будинок до 01.01.2013 року не проводилася. Відсутня реєстрація права власності на вказаний будинок і в реєстрах речових прав та прав власності на нерухоме майно. Земельна ділянка під будинком не приватизована. Позивач в судове засідання не прибула, до суду подала заяву, в якій просить справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує (а. с. 62). Представник відповідача [PERSON] сільської ради в судове засідання не прибув, сільська рада направила до суду заяву, в якій позовні вимоги визнала, просить справу розглядати без участі її представника (а.с. 57). Треті особи: [PERSON], [PERSON] та [PERSON] до суду надіслали заяви, в яких справу просять розглядати без їх участі, проти задоволення позовних вимог не заперечують (а. с. 58, 60-61). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, розглянувши письмову заяву про визнання позову відповідачем, та перевіривши матеріали справи, вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, розглянувши матеріали справи та вивчивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню, виходячи із наступного. Матеріалами справи встановлено, що відповідно до погосподарських книг [PERSON] сільської ради за 1986 - 1990, 1991 -1995 роки та довідки [PERSON] сільської, житловий будинок №3 по вулиці Ставищенська в селі Сніжки Ставищенського району Київської області, 1952 року побудови належав до майна колгоспного двору (а.с. 13-15, 16-18). Членами колгоспного двору на час його припинення 15 квітня 1991 року були [PERSON] (Лукашович, Лукич) та [PERSON], які згідно діючих на той час ст. ст. 120,123 ЦК УРСР (1963 р.) та Закону України "Про власність" набули права власності на вказаний будинок, як на майно колгоспного двору в рівних частках. 29 червня 1998 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 10). Спадкоємицею за заповітом посвідченим 14 травня 1997 року в [PERSON] сільській раді Ставищенського району Київської області за реєстром №5, згідно частини 2 статті 529, 534 ЦК УРСР (1963 року), дочкою спадкодавця, яка спадщину прийняла та отримала в Ставищенській районній державній нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину на частину спадкового майна була позивач [PERSON]. Спадкоємців згідно статті 535 ЦК УРСР (1963 року), які в порядку статей 548, 549 535 ЦК УРСР (1963 року) прийняли спадщину, не було, що підтверджується спадковою справою щодо майна померлого (а.с. 39-42). [PERSON], непрацездатна за віком дочка спадкодавця, яка постійно до дня смерті проживала разом з ним, подала заяву до Ставищенської районної державної нотаріальної контори про те, що не претендує на спадкове майно (а.с. 40). 25 липня 2012 року [PERSON] у [PERSON] сільській раді Ставищенського району Київської області склала заповіт, яким заповіла все своє майно [PERSON]. Заповіт посвідчено секретарем виконкому [PERSON] сільської ради Ставищенського району Київської області за реєстром №30, що підтверджується дублікатом заповіту (а.с. 35 зв.) та витягом із спадкового реєстру про чинність заповіту (а.с. 34). 09 листопада 2017 року [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 33 зв). Спадкоємицею за вказаним заповітом, яка спадщину прийняла, подавши до Ставищенської районної державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, є позивач [PERSON], яка оформила свої спадкові права щодо частини спадкового майна, що підтверджується матеріалами спадкової справи (а.с. 33-38). Спадкоємців, які б мали право на обов'язкову частку в спадщині (батьків, дітей, подружжя) спадкодавця не мала. [PERSON] сільська рада свідоцтва про право власності на ім'я померлих не видала, що позбавляє можливості оформити свої спадкові права в Ставищенській районній державній нотаріальній конторі (а.с. 22). Реєстрація права власності на вказаний житловий будинок до 01.01.2013 року не проводилася, що підтверджується довідкою КП КОР «Південне бюро технічної інвентаризації» (а.с. 12). Відсутня реєстрація права власності на вказаний будинок і в реєстрах речових прав та прав власності на нерухоме майно, що підтверджується інформацією з реєстрів. Як видно з технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок, вказаний будинок загальною площею 44,7 м2, житловою площею 17,9 м2, інвентаризаційною вартістю 89736 гривень. На земельній ділянці розташовані: житловий будинок літер «А-1», прибудова літер «а», погріб з шийкою «В/пг», сарай - прибудова літер «б», сарай літер «Б-1», ґанок літер «а1», ворота з хвірткою №1, огорожа №2. Згідно статті 120 ЦК УРСР (1963 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Як видно з частини 2 статті 123 ЦК УРСР (1963) розмір частки члена двору встановлюється, виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. За частиною 1 статті 123 ЦК УРСР (1963 р.) частку працездатного члена двору в майні двору може бути зменшено або у її виділенні зовсім відмовлено, в зв'язку з недовгочасним його перебуванням у складі двору або незначною участю своєю працею чи коштами в господарстві двору. У відповідності зі ст. 524 ЦК УРСР (1963) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце коли і оскільки воно не змінено заповітом. Згідно з ч. 1 ст. 525 ЦК УРСР (1963) часом відкриття спадщини є день смерті спадкодавця. Як видно із статті 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ч.1. ч. 2 ст. 549 ЦК УРСР (1963) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно з положеннями ст. 1218, частин 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи, право на спадкування виникає у день відкриття спадщини, до складу спадщини входять усі права і обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені в заповіті. З урахуванням положень ч.1 ст.15, ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За змістом наведених норм права потреба в такому способі захисту виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами (документами), підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що [PERSON] та [PERSON] за життя набули право власності на житловий будинок №3 по вулиці Ставищенська в селі Сніжки Ставищенського району Київської області, кожен на 1/2 частину, як частку в майні колгоспного двору, і це право увійшло до складу спадщини, яка відкрилася внаслідок смерті останніх, а після їх смерті право власності в порядку спадкування за заповітом на вказаний будинок набула позивач, і оскільки відповідачем [PERSON] сільською радою позов визнається, то він підлягає задоволенню. Понесені по справі витрати позивач бере на себе.

Outcome: approved