Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-17 00:00:00

позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, з тих підстав, що подружжя має різні погляди на сімейне життя, спільне подальше життя і збереження сім`ї неможливе. Шлюб з [PERSON] зареєстрований 03 червня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Городищенського районного управління юстиції в Черкаській області, актовий запис № 35, існує лише юридично. Неповнолітні діти, дочка [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , від спільного шлюбу з відповідачем, проживають з нею, окремо від батька. Підстав, які б перешкоджали звернутися до суду з позовом про розірвання шлюбу, передбачених ст.110 Сімейного кодексу України, відсутні. Спору, щодо визначення місця проживання неповнолітніх дітей немає. Вжиття заходів, щодо примирення є безпідставним. Прийшла до висновку, що сім`я розпалася остаточно, відновлювати подружні стосунки не бажає. На час пред`явлення позову понесла судові витрати на загальну суму 840,80 грн., які складаються з судового збору. Просила, розірвати шлюб, визначити місце проживання дітей, залишити прізвище набуте в шлюбі. Понесені витрати залишити за позивачем. В судове засідання, ні позивач, ні відповідач не з`явилися. Повідомлені належно, що підтверджено матеріалами цивільної справи. Позивач [PERSON] надала клопотання про розгляд цивільної справи без її участі, позов підтримує у повному обсязі та наполягає на його задоволенні. Належність повідомлення відповідача [PERSON] підтверджена рекомендованим листом з повідомленням № 1950202536400 з відміткою повернення "не проживає", за адресою згідно даних Реєстру територіальної громади (інформації щодо реєстрації місця проживання), та оголошенням про виклик до суду розміщеному на сайті Судової влади. Заяв (клопотань) від відповідача [PERSON] на адресу суду не надходило. Суд, за відсутності підстав для відкладення розгляду справи, приймає рішення про слухання справи, та вивчивши позов, врахувавши думку позивача, вивчивши наявні докази у справі, приходить до такого. За нормами ст.110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя і, в разі неможливості примирення сторін, відповідно до ст. ст. 111, 112 СК України - розривається. 03.06.2006 року [PERSON] , позивач по справі, та [PERSON] , відповідач по справі, у Відділі реєстрації актів цивільного стану Городищенського районного управління юстиції Черкаської області, зареєстрували шлюб, актовий запис № 35, підтверджено Свідоцтвом про шлюб [NUMBER] . В шлюбі народилися діти, дочка [PERSON] , [INFO] (Свідоцтво про народження Серія [NUMBER] від 01.11.2006, актовий запис № 111, син [PERSON] , [INFO] (Свідоцтво про народження Серія [NUMBER] від 19.12.2018, актовий запис № 158), які є неповнолітніми, зі слів позивача проживають з нею. За нормами ст.24 СК України, п.10 постанови ПВС України від 21.12.2007 № 11 "Про судову практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Охорона сім`ї державою полягає в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечите інтересам одного з них чи інтересам дітей. Подружжя спільно не проживає, спільного господарства не веде. Ніхто з подружжя не ставить питання про примирення. Чоловіки і жінки, за нормами ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року, користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позивач скористалася наданим правом та звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу. Наполягає на розірванні шлюбу, вказує, що збереження сім`ї суперечить її інтересам. Вжиття заходів, щодо примирення є безпідставним, виходячи із того, що шлюб між ними існує лише юридично. Суд приймає до уваги, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими. Відмова буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимо. Шлюб між сторонами існує лише юридично, без паритетних засад про почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, підтримання стосунків. Подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. Суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також вбачаючи відсутньою морально-правову основу шлюбу, приходить до висновку, що шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. За нормами ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд визначає місце проживання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , враховуючи їх інтереси, а також, вирішує питання щодо прізвища позивача. Декларація прав дитини, прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошує, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. У разі розірвання шлюбу судом, за нормами ч.2 ст.114 СК України, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved