Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-15 00:00:00

АТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 23серпня 2016 року у розмірі 14844 грн. 23 коп. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 23.08.2016 року між ПАТ КБ "ПриватБанк", правонаступником якого є АТ КБ "ПриватБанк", та [PERSON] укладено генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості і приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, відповідно до умов якої банком надано позичальнику [PERSON] кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в сумі 8 931,10 грн. на строк 24 місяці з 23 серпня 2016 року по 31 серпня 2018 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24% на рікна суму залишку заборгованості за кредитом. Позивач свої зобов`язання за Договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому кредитним договором. Відповідач своєчасно не надала банку кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками та іншими витратами відповідно до умов договору. Станом на 21 листопада 2019 року, загальна сума заборгованості [PERSON] становила 14 844,23 грн., у тому числі заборгованість за кредитом - 7 229,85 грн., заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом 2 442,04 грн., заборгованість за пенею 4\~156,70 грн., штраф - 1015,64 грн. Провадження по справі було відкрито та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачу було надано строк для подання відзиву на позов, але [PERSON] відзиву так і не надала. Зважаючи на вище викладене, суд вважає за можливе, відповідно до\~ст. 279 ЦПК України, розглянути справу за наявними в матеріалах доказами. Неявка сторін та не надання відзиву на позов відповідачами не перешкоджає розгляду справи. Відповідно до вимог ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Перевіривши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 23.08.2016 рокуміж ПАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк») і\~\~ [PERSON] була укладена Генеральна угода про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, за умовами якої позивач надав відповідачу кредит на платіжну картку із встановленим кредитним лімітом у розмірі 8931 грн. 10 коп. Вказані обставини підтверджуються: заявою\~\~ [PERSON] від 01.03.2011 року, Генеральною угодою про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання банківських послуг від 23.08.2016 року, Умовами та правилами надання банківських послуг ПриватБанком; розрахунком заборгованості\~\~ [PERSON] за кредитним договором. Докази у справі достовірно вказують на те, що ПАТ КБ «ПриватБанк» відкрило на ім`я\~\~ [PERSON] картковий рахунок, на який Банком були перераховані кредитні кошти та через який сторонами здійснювались фінансові операції. Позивач видав відповідачу кредитну картку, яка використовувалася ним для проведення розрахунків. Вказані докази підтверджують, що\~\~ [PERSON] на виконання умов кредитного договору отримала кошти у кредит та користувалася ними. Згідно з наданим Банком розрахунком заборгованість\~\~ [PERSON] за вказаним кредитним договором станом на 21.11.2019 року складає 14 844 грн. 23 коп., яка складається з наступного: 7229,85 грн. - заборгованість за кредитом, 2442,04 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 4156,70 грн. заборгованість за пенею; 1015,64 грн. штраф. Відповідно до частин першої, другої\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч.1\~ст.526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 1054 ЦК України\~передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). Частиною другою\~статті 1054 ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). За змістом\~статті 634 цього Кодексу\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Згідно\~ч.2 ст. 1056-1 ЦК України\~(в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплатиза кредитним договоромвизначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої\~статті 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно із ч.1 ст.1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За змістом\~статті 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою\~статті 551 ЦК України\~визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із частиною першою\~статті 1050 ЦК України\~якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Згідно п.2.8 Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання банківських послуг від 23.08.2016 року позичальник сплачує Банку пеню, розмір якої вказаний в Умовах і правилах за кожен день прострочки. Відповідно до ч.ч.1,6\~ст.81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив, крім тіла кредиту та відсотків за користування кредитом, які передбачені Генеральною угодою про реструктуризацію заборгованості, також стягнути з відповідача пеню в сумі 4 156 грн. 70 коп. На підтвердження своїх позовних вимог, в тому числі їх розміру і порядку нарахування, крім Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості, позивач надав суду Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, якими визначені, в тому числі: пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів та інші умови. При цьому слід зазначити, що вказаний витяг з Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку відповідачем не підписаний. Матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, а також те, що вказані Умови та Правила надання банківських послуг у Приватбанку на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача неодноразово змінювалися самим АТ КБ «Приватбанк» з часу виникнення спірних правовідносин (23.08.2016 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (12.12.2019 року), за таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила банківських послуг, відсутність у Генеральній угоді про реструктуризацію заборгованості домовленості сторін про розмір та порядок сплати пені, наданий банком Витяг з Умов та Правила надання банківських послуг не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Відповідна правова позиція викладена в Постанові Великої Палати Верховного суду від 03.07.2019 року №342/180/17. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17 (далі Постанова) передбачено, якщо Правила надання банківських послуг та Тарифи обслуговування кредитних карт не містять підпису боржника, то з огляду на їх мінливий характер, їх не можна вважати складовою кредитного договору, а також, якщо ці умови прямо не передбачені в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо ним підписана, і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Велика Палата Верховного Суду у своїй Постанові вказує, що оскільки підписана лише заява-анкета, яка не містить детальних умов договору, а Правила надання банківських послуг та Тарифів обслуговування кредитних карт не містять підпису боржника, тому відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору ПАТ КБ «Приватбанк» дотримав вимог, передбачених частиною другою\~статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів»\~про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору. Як зазначає Велика Палата Верховного Суду у своїй Постанові, якщо фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку банку не повернуті, то відповідно до ч.2\~ст.530 ЦК України\~банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Враховуючи вищевикладене, а також те, що Генеральною угодою про реструктуризацію заборгованості передбачено розмір та порядок сплати відсотків, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню і з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість по кредиту в сумі 9 671 гривні 89 копійок, яка складається з наступного: 7 229 грн. 85 коп. - заборгованість за кредитом; 2 442 грн. 04 коп. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом. В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити за недоведеністю. Відповідно до\~ст.141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір пропорційно до розміру задоволених вимог в сумі 1251 грн. 72 коп. (9671,89 х 100 / 14844,23 = 65,16% х 1921 / 100 = 1251,72 грн.). На підставі ст.ст.\~207,\~525,\~526,\~530,\~549,\~628,\~638,\~629,\~610,\~1048,\~1050,\~1054 ЦК України,

Outcome: partial