Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-17 00:00:00

І. Виклад позиції позивача та відповідача. [PERSON] 14.08.2020 звернулася до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про виділ в натурі майна зі спільної часткової власності, припинення права спільної часткової власності, визнання права власності (а.с.2-5), який у подальшому уточнила (43-44), згідно якого просить суд: - виділити в натурі об`єкт нерухомості у вигляді 66/100 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташовано за адресою: [ADDRESS] , що належить [PERSON] та складається з наступного; приміщення будинку літ. А, а саме:1-2 жила 9,1 кв.м., 1-3 жила - 10,9 кв.м., прибудови літ.а.1-4 - кухня 8,8 кв.м., 1-5-шафа 0,4. кв.м., прибудови літ.А1:1-1 передпокій 5,4 кв.м.,1-6 санвузол 3,7кв.м.,1-7-жила-18,5кв.м., прибудови літ.А2:3-1 кухня 11,4 кв.м.,3-2 санвузол 2,7 кв.м.,3-3 житлова 17,8 кв.м., загальною площею 88,7 кв.м., в тому числі житловою площею56.3 кв.м., та господарськими спорудами №1-ворота, №2-огорожа, І- вимощення; - визнати за [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) право власності на об`єкт нерухомого майна, а саме; житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 88,7 кв.м, житловою 56,3 кв.м., який розташовано за адресою: [ADDRESS] , який складається з наступного: приміщення будинку літ. А, а саме: 1-2 жила 9,1 кв.м., 1-3 жила - 10,9 кв.м., прибудови літ.а. 1-4 - кухня 8,8 кв.м., 1-5 - шафа 0,4. кв.м., прибудови літ.А1: 1-1 передпокій 5,4 кв.м., 1-6 санвузол 3,7 кв.м., 1-7 - жила-18,5 кв.м., прибудови літ.А2: 3-1 кухня 11,4 кв.м., 3-2 санвузол 2,7 кв.м., 3-3 житлова 17,8 кв.м., загальною площею 88,7 кв.м., в тому числі житловою площею 56.3 кв.м., та господарськими спорудами №1-ворота, №2-огорожа, І- вимощення; - припинити між [PERSON] та [PERSON] і [PERSON] право спільної часткової власності на об`єкт нерухомого майна - житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами загальною площею 88,7 кв.м, житловою 56,3 кв.м., який розташовано за адресою: [ADDRESS] , який складається з наступного: приміщення будинку літ. А, а саме: 1-2 жила 9,1 кв.м., 1-3 жила - 10,9 кв.м., прибудови літ.а. 1-4 - кухня 8,8 кв.м., 1-5 - шафа 0,4. кв.м., прибудови літ.А1: 1-1 передпокій 5,4 кв.м., 1-6 санвузол 3,7 кв.м., 1-7 - жила-18,5 кв.м., прибудови літ.А2: 3-1 кухня 11,4 кв.м., 3-2 санвузол 2,7 кв.м., 3-3 житлова 17,8 кв.м., загальною площею 88,7 кв.м., в тому числі житловою площею 56.3 кв.м., та господарськими спорудами №1-ворота, №2-огорожа, І- вимощення, відкривши новий розділ. Позов мотивований тим, що вона (позивачка) є власником 66/100 частки житлового будинку [ADDRESS] на підставі Свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого Виконавчим комітетом Іллічівської міської ради Одеської області від 11.04.2000 року, який в цілому складається з одного житлового будинку загальною площею 122,7 кв.м., у тому числі житлова площа 76,2 кв.м. Співвласниками іншої частини вказаного житлового будинку є [PERSON] , РНОКПП ( [NUMBER] ), якому належить на праві спільної часткової власності 17/100 частки на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом виданого державним нотаріусом Іллічівської міської державної нотаріальної контори Одеської області Стрижак З.І. від 08.08.1996 року за реєстровим №1-5078 (спадкова справа №183/96) та [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), якому належить 17/100 частки на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого державним нотаріусом Іллічівської міської державної нотаріальної контори Одеської областіСтрижак З.І. 14 серпня1996 року за реєстровим №1-5262 (спадкова справа 183/96). Згідно акту про встановлення фактичного користування та володіння між співвласниками, будівлями та спорудами об`єктів нерухомості складеного 09.06.2020 року у фактичному користуванні позивача знаходяться приміщення будинку літ. А, а саме: 1-2 - жила 9,1 кв.м., 1-3 - жила 10,9 кв.м., прибудови літ.а.1-4 - кухня 8,8 кв.м., 1-5 шафа 0,4 кв.м., прибудови літ.А1:1-1 - передпокій-5.4 кв.м.,1-6-санвузол-3.7кв.м.,1-7 - жила 18,5 кв.м., прибудови літ.А2:3-1 кухня 11,4 кв.м., 3-2 санвузол 2,7 кв.м., 3-3 житлова-17,8 кв.м., загальною площею 88,7 кв.м., в тому числі житловою площею 56,3 кв.м. та господарськими спорудами №3 - огорожа, №4 - ворота, №5 - ворота, №6 огорожа, І- вимощення. Позивачка стверджує в позові, що саме такий розподіл фактичного користування був встановлений та погоджений іншими співвласниками [PERSON] та [PERSON] , яким у даному будинку належить на праві власності по 17/100 частини у заяві, нотаріально посвідченої приватним нотаріусом Чорноморського нотаріального округу Одеської області Прутяновою Л.В., яка зареєстрована у реєстрі за №671-672. Відповідачі в безспірному порядку не бажають здійснити поділ вищевказаного житлового будинку, у відповідності до часток у праві спільної часткової власності, мотивуючи це тим, що не бажають витрачати на цю процедуру жодних коштів у нотаріальному порядку і їх все влаштовує. Такими діями відповідачі порушують права [PERSON] , передбачені ст.ст.317, 319, 321 ЦК України. На підставі викладеного, позивачка звернулась до суду з відповідним позовом. Позивач та його представник були належним чином сповіщені про судовий розгляд справи, однак до суду не з`явились, позивач надав до суду заяву про розгляд справи без її участі. Відповідачі відзиву на позов не надали, [PERSON] 2011.2020 та [PERSON] 17.12.2020 надали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, проти задоволення позову не заперечують. ІІ. Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Іллічівського міського суду Одеської області від 02.09.2020 відкрито провадження у справі (а.с.31-32). ІІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що [PERSON] є власником 66/100 частки житлового будинку [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого Виконавчим комітетом Іллічівської міської ради Одеської області від 11.04.2000 року, який в цілому складається з одного житлового будинку загальною площею 122,7 кв.м., у тому числі житлова площа 76.2 кв.м. (а.с.9). Співвласниками іншої частини вказаного житлового будинку є [PERSON] , РНОКПП ( [NUMBER] ), якому належить на праві спільної часткової власності 17/100 частки на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого державним нотаріусом Іллічівської міської державної нотаріальної контори Одеської області Стрижак З.І. від 08.08.1996 року за реєстровим №1-5078 (спадкова справа №183/96) та [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), якому належить 17/100 частки на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого державним нотаріусом Іллічівської міської державної нотаріальної контори Одеської області Стрижак З.І. 14 серпня 1996 року за реєстровим №1-5262 (спадкова справа 183/96). Вказані обставини підтверджуються заявою нотаріально посвідченою приватним нотаріусом Чорноморського нотаріального округу Одеської області Прутяновою Л.В., яка зареєстрована у реєстрі за №671-672 (а.с.18). Згідно Акту про встановлення фактичного користування та володіння між співвласниками будівлями та спорудами об`єктів нерухомості складеного 09.06.2020 року вбачається, що у фактичному користуванні позивача [PERSON] знаходяться приміщення будинку літ. А, а саме: 1-2 - жила 9,1 кв.м., 1-3 - жила 10,9 кв.м., прибудови літ.а.1-4 - кухня 8,8 кв.м., 1-5 шафа 0,4 кв.м., прибудови літ.А1:1-1 - передпокій-5.4 кв.м.,1-6-санвузол-3.7кв.м.,1-7 - жила 18,5 кв.м., прибудови літ.А2:3-1 кухня 11,4 кв.м., 3-2 санвузол 2,7 кв.м., 3-3 житлова-17,8 кв.м., загальною площею 88,7 кв.м., в тому числі житловою площею 56,3 кв.м. та господарськими спорудами №3 - огорожа, №4 - ворота, №5 - ворота, №6 огорожа, І- вимощення (а.с.14). Саме такий розподіл фактичного користування був встановлений та погоджений іншими співвласниками [PERSON] та [PERSON] , яким у даному будинку належить на праві власності по 17/100 частини житлового будинку [ADDRESS] у заяві, нотаріально посвідченої приватним нотаріусом Чорноморського нотаріального округу Одеської області Прутяновою Л.В., яка зареєстрована у реєстрі за №671-672 (а.с.18). Частина житлового будинку разом з господарськими спорудами, яка є власністю [PERSON] знаходиться на земельній ділянці, яка належить позивачці на праві власності за Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку та Державного Акту, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №328 від 13.10.1999 року (а.с.13, 16). ІV. Оцінка Суду. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається зі змісту ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з положеннями ст.ст.319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, у тому числі захисту права спільної часткової власності. Правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування і розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток співвласники мають рівні права. Судом встановлено, що [PERSON] є власником 66/100 частки житлового будинку [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого Виконавчим комітетом Іллічівської міської ради Одеської області від 11.04.2000 року, який в цілому складається з одного житлового будинку загальною площею 122,7 кв.м., у тому числі житлова площа 76,2 кв.м. (а.с.9). Співвласниками іншої частини вказаного житлового будинку є [PERSON] , РНОКПП ( [NUMBER] ), якому належить на праві спільної часткової власності 17/100 частки та [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), якому належить 17/100 частки. Частина житлового будинку разом з господарськими спорудами, яка є власністю [PERSON] знаходиться на земельній ділянці, яка належить позивачці на праві власності за Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку та Державного Акту, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №328 від 13.10.1999 року (а.с.13, 16). Статтею 355 ЦК України передбачено, що майно, яке є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Згідно ч.1ст.356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно дост.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Згідно ст.361 ЦК України співвласник має право самостійно розпоряджатися своєю часткою у праві спільної часткової власності. Статтею 364 ЦК України передбачено, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина другастатті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Договір про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Частиною 2 ст.367 ЦК України визначено, що у разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Згідно п.п.1.2, 2.1, 2.4 Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України 18.06.2007 №55 поділ об`єкта нерухомого майна (виділ частки) на окремі самостійні об`єкти нерухомого майна здійснюються відповідно до законодавства на підставі висновку щодо технічної можливості такого поділу (виділу) з дотриманням чинних будівельних норм та з наданням кожному об`єкту поштової адреси. Відповідно до п.9 ч.1 ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції чинній на час прийняття рішення) державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а ст.16 ЦК України передбачено один із способів такого захисту - визнання права. Відповідно до роз`яснень, викладених у п.п.6, 7, 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» №7 від 04.10.1991 року (з подальшими змінами і доповненнями), при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що виходячи зі змістуст.115 ЦК це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. В спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з врахуванням конкретних обставин може провести його зі зміною у зв`язку з цим стосовно до ст.119 ЦК України ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась. Також частиною 3 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що відомості проречові права,обтяження речовихправ,внесені доДержавного реєструправ,не підлягаютьскасуванню та/абовилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченомупідпунктом "а"пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченомупідпунктом "а"пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речовихправ відповідно до цього Закону. Тобто вирішуючи питання щодо скасування державної реєстрації права позивачки на вищезазначену частку у житловому будинку, судом також вирішується питання про припинення її речового права на цю частку в житловому будинку. [PERSON] користується своєю частиною у розмірі 66/100 частки до якої входить приміщення будинку літ. А, а саме: 1-2 - жила 9,1 кв.м., 1-3 - жила 10,9 кв.м., прибудови літ.а.1-4 - кухня 8,8 кв.м., 1-5 шафа 0,4 кв.м., прибудови літ.А1:1-1 - передпокій-5.4 кв.м.,1-6-санвузол-3.7кв.м.,1-7 - жила 18,5 кв.м., прибудови літ.А2:3-1 кухня 11,4 кв.м., 3-2 санвузол 2,7 кв.м., 3-3 житлова-17,8 кв.м., загальною площею 88,7 кв.м., в тому числі житловою площею 56,3 кв.м. та господарськими спорудами №3 - огорожа, №4 - ворота, №5 - ворота, №6 огорожа, І - вимощення і згідно Витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.15), саме це майно знаходиться у Позивачки у фактичному користуванні, як самостійний об`єкт нерухомості. Тобто, виділ частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами житлового будинку [ADDRESS] , яким постійно на свої земельній ділянці користується Позивачка є технічно можливим. На підставі викладеного, суд доходить до висновку про задоволення позову. Обґрунтовуючи дане\~судове рішення,\~суд приймає\~до уваги\~вимоги ст.17\~Закону України\~«Про виконання\~рішень та\~застосування практики\~Європейського суду\~з прав\~людини» відповідно\~до якої\~суди застосовують\~при розгляді\~справи Конвенцію\~та практику\~Суду як\~джерело права\~та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «РуїсТоріха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303А, п.2958, згідно з яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Таке рішення суду буде відповідати вимогам Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а саме ст.6 (право на справедливий суд), ст.13 (право на ефективний засіб юридичного захисту відповідача від неправомірних вимог позивача), ст.17 (заборона зловживання правами передбаченими цією Конвенцією), ст.1 Протоколу 1 (захист власності, право мирно володіти своїм майном). З огляду на викладене вище, приймаючи до уваги фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для надання оцінки решті доводів, наведених сторонами по справі в обґрунтування власних правових позицій, оскільки їх дослідження судом у будь-якому випадку не матиме наслідком спростування висновків, до яких суд дійшов по тексту рішення вище щодо суті позовних вимог. З цих підстав,

Outcome: approved