Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-26 00:00:00

із позовною заявою про визнання за заповітом права власності на спадкове майно, а саме: на земельну ділянку загальною площею 0,2500 га, у межах згідно з планом, призначену для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 740736, розташовану за адресою: с. Берлози, вул. Шевченка, 30 Козелецького району Чернігівської області; на земельну ділянку загальною площею 0,1399 га, у межах згідно з планом, призначену для ведення особистого селянського господарства, на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 740737, розташовану на території с. Берлози, Козелецького району Чернігівської області; на земельну ділянку загальною площею 2,4352 га, у межах згідно з планом, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії І-ЧН № 034721, розташовану на території Берлозівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області; на земельну ділянку загальною площею 0,8431 га, у межах згідно з планом, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії І-ЧН № 034721, розташовану на території Берлозівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області; на земельну ділянку загальною площею 0,2608 га, у межах згідно з планом, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії І-ЧН № 034721, розташовану на території Берлозівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, у суд звернувся [PERSON] до Берлозівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області (позовні вимоги викладені з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог). В матеріалах справи міститься: - заява позивача про розгляд справи за його відсутності та визнання підтримання вимог; - заява за підписом сільського голови Берлозівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області про розгляд справи за відсутності представника ради та визнання позовних вимог; - заява Відділу Держгеокадастру у [PERSON] районі Чернігівській області за відсутності представника та не заперечення щодо задоволення вимог позивача. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України в разі визнання позовних вимог відповідачем суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України з причин неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, обєктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи, що визнання відповідачами позову не суперечить закону, суд дійшов наступних висновків. При судовому розгляді цивільної справи встановлено, що [PERSON] помер 03 жовтня 2015 року. Після смерті [PERSON] [PERSON] районною державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа, згідно з якою: -10.04.2007 року [PERSON] залишив заповіт відповідно до якого все своє майно де б воно не було б і з чого б не складалось заповідав [PERSON], [PERSON], кожному в рівних долях; -03.03.2016 року [PERSON] звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадкового майна після смерті [PERSON]; -03.03.2016 року [PERSON] звернулася до нотаріальної контори з заявою про відмову від прийняття спадкового майна після смерті [PERSON]. Відповідно до довідки, виданої виконкомом Берлозівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області від 23.02.2016 року [PERSON] на день смерті 03 жовтня 2015 року проживав та був зареєстрований за адресою: [INFO], та проживав один. Таким чином, [PERSON] прийняв спадщину в установленому законом порядку після смерті [PERSON], що підтверджується матеріалами справи. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 Про судову практику у справах про спадкування розяснено, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. 25 листопада 2009 року на імя [PERSON] на підставі рішення 15 сесії 21 скликання Берлозівської сільської ради від 28.12.1993 року було виготовлено та видано державний акт на право власності на земельну ділянку загальною площею 0,2500 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що підтверджується копією Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 740736. 25 листопада 2009 року на імя [PERSON] на підставі рішення 15 сесії 21 скликання Берлозівської сільської ради від 28.12.1993 року було виготовлено та видано державний акт на право власності на земельну ділянку загальною площею 0,1399 га для ведення особистого селянського господарства, що підтверджується копією Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 740737. 29 серпня 2002 року на імя [PERSON] на підставі рішення 15 сесії 23 скликання Берлозівської сільської ради від 05.04.2001 року було виготовлено та видано державний акт на право власності на земельну ділянку загальною площею 3,53 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується копією Державного акта на право власності на земельну ділянку серії І-ЧН № 034721. Згідно зі ст. ст. 81, 126 ЗК України право власності громадяни України набувають на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності, прийняття спадщини. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. У відповідності до ст. 152 ч.3 п. "а" ЗК України - "захист прав громадян та юридичних осіб здійснюється шляхом визнання прав". При розробленні технічної документації щодо встановлення меж земельної ділянки та внесенні до автоматизованої системи відомостей про земельні ділянки, належні [PERSON] на підставі: - Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 740736, було встановлено, що фактично загальна площа земельної ділянки становить 0,2500 га (кадастровий номер 7422080900:86:045:0002); - Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 740737, було встановлено, що фактично загальна площа земельної ділянки становить 0,1399 га (кадастровий номер 7422080900:86:044:0001); - Державного акту на право власності на земельну ділянку серії І-ЧН № 034721, було встановлено, що фактично загальна площа земельної ділянки становить 3,5391 га, з яких: рілля 2,4352 (кадастровий номер 7422080900:86:106:0307), сіножать 0,8431 га (кадастровий номер 7422080900:86:087:0307), пасовище 0,2608 га (кадастровий номер 7422080900:86:131:0307). Відповідно до п. 2 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 17 жовтня 2012 року, відомості Державного земельного кадастру є офіційними і вважаються об'єктивними та достовірними, якщо інше не доведено судом, тому суд вважає, що саме в витягах з Державного земельного кадастру більш повно та достовірно визначено площі земельних ділянок. Згідно з витягами з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 31 серпня 2016 року за земельними ділянками (кадастрові номери: 7422080900:86:045:0002, 7422080900:86:044:0001, 7422080900:86:106:0307, 7422080900:86:087:0307) відомості про обмеження у користуванні не зареєстровані. Таким чином, суд дійшов висновку, що за позивачем в порядку спадкування підлягає визнанню право власності на згадані вище земельні ділянки.

Outcome: approved