Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-17 00:00:00

Відповідач у справі [PERSON] є батьком неповнолітнього [PERSON], [INFO] та малолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відповідач негативно відноситься до своїх дітей, уникає відповідальності за них, припинив приймати участь у їх вихованні, не цікавиться станом їх здоров'я та не бажає забезпечувати дітей на належному рівні. З урахуванням вищенаведених підстав, позивач із позовом про позбавлення [PERSON] батьківських прав звернулася до суду. Відповідач [PERSON] у судові засідання на 27 серпня та 18 вересня 2015 року не з'явився. Від отримання судової повістки на 27 серпня 2015 року відповідач відмовився (а.с. 40). Відповідно до ч. 8 ст 76 ЦПК України, особа, яка відмовляється одержати судову повістку, вважається повідомленою. Судова повістка на 18 вересня 2015 року була вручена відповідачеві особисто 04 вересня 2015 року (а.с. 44). У разі повторної неявки у судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів. З урахуванням положень ч. 4 ст. 169 та ст. 224 ЦПК України, на підставі ч. 1 ст. 225 ЦПК України судом ухвалено провести заочний розгляд справи. Представник опікунської ради при виконавчому комітеті Немерченської сільської ради у судове засідання не з'явилася надала суду заяву, у якій просила провести розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги [PERSON] підтримала (а.с. 32). В судовому засіданні позивач підтримала заявлену позовну вимогу та суду пояснила, що у шлюбі з відповідачем вона народила трьох дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. 15 травня 2012 року вона розірвала шлюб з відповідачем. З моменту припинення шлюбу відповідач жодного разу не спілкувався з дітьми, не цікавився їх навчанням, побутом, не сплатив жодної копійки аліментів. Постійне пияцтво відповідача, негативне відношення його до дітей, його небажання спілкуватись із дітьми та уникнення відповідальності за них привело її до рішення про позбавлення його батьківських прав. Діти підтримують її в такому рішенні, крім того, вони одностайно просили її прийняти таке рішення, оскільки відчувають сором за поведінку і вчинки батька. Розглянувши справу в судовому засіданні, дослідивши та оцінивши навні у матеріалах справи докази в їх сукупності, заслухавши пояснення позивача, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення, виходячи з наступного: Статтею 150 Сімейного Кодексу України передбачено, що батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину. 25 травня 2000 року позивач зареєструвала шлюб з [PERSON], який було припинено 15 травня 2012 року (а.с. 10) на підставі рішення Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 03 травня 2012 року. Зі свідоцтв про народження (а.с. 7-9) слідує, що [PERSON] - батько неповнолітнього [PERSON], [INFO] та малолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Зібраними позивачем і дослідженими судом доказами встановлено, що [PERSON] припинив приймати участь у вихованні дитей, ухиляється від виконання батьківських обов'язків щодо них, не піклується про їх фізичний та духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує їм необхідного харчування, медичного догляду, не спілкується з ними, не займається їх вихованням, не виявляє жодного інтересу до їх особистого життя та постійно уникає відповідальності за дітей. Такі факти стверджуються довідкою Немерченської сільської ради № 528 від 20 квітня 2015 року (а.с.14) та довідкою начальника відділу ДВС Мурованокуриловецького районного управління юстиції у Вінницькій області № 130 від 18 березня 2015 року (а.с.15) про недоотримання аліментів [PERSON]. В той же час, актом обстеження житлово-побутових умов проживання [PERSON] від 15 червня 2015 року (а.с. 13) стверджується, що мати забезпечила дітям добрі матеріально-побутові умови, забезпечує дітей необхідними продуктами харчування та побуту, одягом. Такі обставини, дають підстави стверджувати, про постійну турботу матері про здоров'я дітей, їх фізичний та духовний розвиток аби діти були забезпечені всім необхідним для їх нормального фізичного та психічного розвитку. Із витягу з протоколу № 2 засідання опікунської ради при виконкомі Немерченської сільської ради від 07 квітня 2015 року (а.с. 11-12) слідує, що опікунська рада клопоче перед Мурованокуриловецьким районним судом позбавити [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Орган опіки та піклування Мурованокуриловецької районної державної адміністрації 04 серпня 2015 року, розглянувши матеріали про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], прийшов до висновку (а.с. 23), що той не займається утриманням та вихованням дітей, не цікавиться станом їх здоров'я, не створив умови для проживання, навчання та розвитку дітей, не має бажання забезпечувати дітей на належному рівні, самоусунувся від виконання батьківських обов'язків, а тому прийшов до висновку про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його дітей: неповнолітнього [PERSON], [INFO] та малолітніх [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Таким чином, вищенаведеними доказами стверджено, що відповідач [PERSON], свідомо ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню своїх дітей, у зв'язку з чим вони позбавлені його батьківської опіки, любові і турботи. У постанові Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснено, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Пунктом 16 вищевказаної постанови Пленуму передбачено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. У п. 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння, вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності (ч. 1 ст. 155 СК України), а ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ч. 4 ст. 155 СК України). Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Враховуючи, що відповідач після розлучення не приймає участі у вихованні дітей, не проявляє інтересу до їх здоров'я та їх потреб, не сплачує аліменти на їх утримання, суд, з урахуванням обставин, встановлених у судовому засіданні про тривале невиконання відповідачем батьківських обов'язків щодо [PERSON], [PERSON] та [PERSON], прав дітей на належне батьківське виховання, їх інтересів та на підставі п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, приходить до висновку, що [PERSON] має бути позбавлений батьківських прав щодо своїх дітей. Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При зверненні до суду з цим позовом позивачем було сплачено 243 гривні 60 копійок (а.с. 1) судового збору, які мають бути стягнуті з відповідача [PERSON] Круючись ст.ст. 150, 152, 155, 164 СК України, постановою Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", ст.ст. 3, 10, 59, 60, 88, 212-215, 224, 225, 226, ч. 4 ст. 169 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved