Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-31 00:00:00

Комунальне підприємство «Водоканал» звернулося до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення боргу по оплаті за централізоване водопостачання та водовідведення. В позові зазначено, що відповідачі проживають у квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS] , користуються послугами КП «Водоканал», але оплату за послуги підприємства вносять не у повному обсязі, і тому за період з 01.11.2016 по 31.12.2020 утворилась заборгованість у розмірі 27389,08 грн. У добровільному порядку погасити наявну заборгованість відповідачі не бажають. Позивач просить суд стягнути солідарно на свою користь з відповідачів борг по оплаті за централізоване водопостачання та водовідведення у розмірі 27389,08 грн., а також судові витрати у розмірі 2270,00 грн. Ухвалою судді від 25.02.2021 відкрито провадження у вказаній справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача у судове засідання надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про час і місце судового засідання повідомлялися належним чином рекомендованим листом із повідомленням, причини неявки у судове засідання відповідачі не повідомили, правом на подання відзиву на позовну заяву не скористалися. Заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за їх відсутності суду не надали. Оскільки, представник позивача не заперечує проти розгляду справи у відсутності відповідачів, на підставі документів наявних у матеріалах справи з ухваленням заочного рішення, тому суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів, відповідно з п. 2 ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Суд, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, приходить до наступного висновку. Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно до ст. ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Судом встановлено, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS] . Позивач на підставі особового рахунку № [NUMBER] надавав відповідачам послуги, але оплату за послуги централізованого водопостачання та водовідведення відповідачами були сплачені не повністю, тому відповідно до довідки КП «Водоканал» у відповідача утворилась заборгованість станом за період часу з 01.11.2016 по 31.12.2020 у розмірі 27389 грн. 08 коп. За вказаний період часу надійшло сплат на суму 6918,72 грн., однак, як зазначає позивач в своєму Розрахунку заборгованості до позову, з них за оплату поточних платежів за вказаний період сплачено 0 грн., а вищевказана сума сплат в розмірі 6918,72 грн. була зарахована в рахунок погашення заборгованості за рішенням суду № 334/1645/17 за період часу з 01.10.2014 по 31.10.2016. Тому, згідно позовної заяви та розрахунку заборгованості, станом на 31.12.2020 заборгованість відповідача за період часу з 01.11.2016 по 31.12.2020 не сплачена ними у повному обсязі та становить 27389,08 грн. Суд, дослідивши матеріали справи дійшов висновку, що дійсно, відповідач оплату за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення вносив не у повному обсязі, у зв`язку з чим станом на 31.12.2020 утворилась заборгованість за наданні послуги, при цьому суд вважає, що позивачем неправомірно зарахована добровільно сплачена відповідачем сума поточних платежів за вказаний період у розмірі 6918,72 грн. в рахунок погашення заборгованості за судовими рішеннями, оскільки це можливо виключно з ініціативи боржника, про що зазначається в квитанції про оплату, на підтвердження того, що відповідний платіж проводиться в рахунок погашення відповідної заборгованості, однак позивачем не надано доказів того, що ці суми зараховані за минулий період за бажанням відповідача. Тобто, не враховуючи вказану суму сплат в рахунок погашення поточних платежів, а зараховуючи її в рахунок погашення минулої заборгованості та повторно виставляючи її в суму нової заборгованості, позивач фактично здійснює з відповідачів подвійне стягнення. Отже, на теперішній час, з урахуванням здійснених відповідачем поточних сплат, які суд вважає за необхідне зарахувати саме у спірний період часу з 01.11.2016 по 31.12.2020, оскільки платежі було здійснено саме у цей період, заборгованість за надані КП «Водоканал» послуги, яка підлягає стягненню з відповідачів за рішенням суду складає 20470,36 грн. (27389,08 грн. - 6918,72 грн.). Обов`язок відповідачів сплатити борг за надані послуги ґрунтується на вимогах ст.ст.322, 509, 525, 526 Цивільного Кодексу України, та нормах Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, а відповідно до частин 1-3 ст.32 зазначеного Закону плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно, відповідно до умов договору. Статтями 20, 21\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» визначені обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Обов`язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а обов`язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. За рішенням Запорізької міської ради № 546 від 28.10.1999 року збирання абонентської плати з населення за водокористування та водовідведення проводиться окремо від інших комунально-побутових послуг, а функції зі збору платежів з населення передано Комунальному підприємству "Водоканал". Згідно ст. 68 ЖК України, наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. За ст. 64 ЖК України, члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. Відповідно до ч. 3 ст.\~815\~ЦК України, наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за житло. Наймач зобов`язаний самостійно вносити плату за комунальні послуги, якщо інше не встановлено договором найму. Відповідачі ухиляються від належного виконання своїх зобов`язань по оплаті за спожиту воду та послуги каналізації. Таким чином, враховуючи та аналізуючи усі надані докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є законними та підлягають частковому задоволенню з урахуванням здійснених сплат, шляхом стягнення з відповідачів на користь позивача боргу за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення за період з 01.11.2016 по 31.12.2020 в сумі 20470,36 грн. При цьому, суд констатує, що позивачем не було надано доказів того, що ці суми зараховані за минулий період за бажанням відповідачів та не надано платіжних документів на підтвердження цим обставинам. Суд вважає такі дії позивача неправомірними з огляду на ЗУ "Про житлово-комунальні послуги", яким передбачені житлово-комунальні послуги залежно від функціонального їх призначення, оплата за які здійснюється за їх фактичне надання та споживання на підставі тарифів, встановлених у порядку передбаченому закону. А тому саме споживач визначає, за який період він здійснює черговий платіж. Крім того, сплата комунальних послуг передбачена внесенням щомісячних платежів, у зв`язку із чим споживачі сплачують саме нарахований поточний платіж, та передбачених законом підстав для зарахування щомісячних платежів на погашення боргу, що стягнутий за рішенням суду за минулі періоди, по справі не встановлено. З цього приводу слід керуватись, насамперед, умовами договору та спеціальним законом, та у випадку неврегульованості правовідносин, загальними правилами законодавства. Суд зазначає, що після ухвалення судового рішення про стягнення зі споживачів заборгованості за послуги за минулі періоди відносини між позивачем як стягувачем та відповідачами як боржниками переходять у сферу виконання судового рішення, яка регулюється іншим законодавством, згідно з яким і слід проводити погашення стягнутої судом заборгованості. Отже, враховуючи викладене, суд доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, також стягненню з відповідачів на користь позивача підлягають судові витрати у сумі 2270 грн.

Outcome: partial