Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON], зареєстрований 23 вересня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Краснодонського міськрайонного управління юстиції у Луганській області, актовий запис № 307. Від шлюбу дітей не мають. Позов обґрунтований тим, що спільне сумісне життя з відповідачем не склалося з причин розбіжності характерів та втрати почуття поваги один до одного. Спільне господарство не ведеться з лютого 2016 року. Шлюб та сімейні відносини ними припинені. Подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе. Примирення з відповідачем вона не бажає, збереження шлюбу суперечить її інтересам, спору про поділ майна , що є їхньою спільною сумісною власністю, на даний час немає. Просить розірвати шлюб. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, до суду надала заяву про розгляд справи без її участі (а.с.25). Відповідач [PERSON] належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи відповідно до ст.. 1-1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції», якою передбачено повідомлення учасників справи про дату судового засідання через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади, в судове засідання не з'явився, про причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов від нього не надходило. Враховуючи положення ст. 280 ЦПК України, а також те, що відповідач належним чином повідомлений про дату, і час і місце судового розгляду, про причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не подав, а також враховуючи те, що позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. У зв'язку з розглядом справи за відсутністю осіб, які беруть участь, судове засідання проводиться без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. На підставі викладеного суд, вважає, можливим розглянути справу за відсутності сторін по наявним матеріалам в справі. Суд, дослідивши письмові матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню. Так, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 23 вересня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Краснодонського міськрайонного управління юстиції у Луганській області, актовий запис № 307. Шлюб позивача з відповідачем не склався через відсутність спільних поглядів на життя. Шлюбні відносини між сторонами припинилися з 2016 року. Від шлюбу дітей не мають. Суд бере до уваги положення ст. 24 СК України, яка визначає однією з основних ознак шлюбу його добровільність, передбачивши, що примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст.112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї суперечитиме інтересам одного з них. Як вбачається із п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. У ст. 17 Закону України № 3477-IV від 23 лютого 2006 року "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", зазначено, що "суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права". Частина перша ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя. Поняття «приватного та сімейного життя» ЄСПЛ не є чітко визначеним, і охоплює широкий спектр питань, серед яких, зокрема, є права особи на приватний простір, право визначати своє приватне життя (справа «Пек проти Сполученого Королівства» від 28 січня 2003 року, заява №44647\\98). При вирішенні спору про розірвання шлюбу суд враховує, що позивач та відповідач уже тривалий час не проживають сім'єю, мають різні погляди на життя на сімейні цінності, між сторонами припинилися шлюбні стосунки, вони перестали вести спільне господарство й проживають окремо. За таких обставин суд приходить до висновку, що причини, які викликали позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, подальше сумісне проживання подружжя і збереження сім'ї стали неможливими, їх сім'я існує формально. Суд вважає, що сім'я розпалась, а тому шлюб між ними слід розірвати. Крім того, як вбачається із ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. А відтак, з огляду на задоволення позовних вимог з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 704,80 грн. судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду із вказаним позовом. На підставі викладеного,

Outcome: approved