Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до відповідача Миколаївської міської ради, третьої особи приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Балкіної О.Л., в якій просила визнати право власності в порядку спадкування за законом. В обґрунтування своїх вимог, вказала що є рідною матір`ю [PERSON] , померлого [INFO] , після смерті якого залишилось спадкове майно, яке складається з нежитлового приміщення по [ADDRESS] . Однак, після проведення реконструкції квартири та отримання декларації про готовність до експлуатації № МК1411108320 не було внесено зміни до документу, що посвідчує право власності на вищевказане приміщення. Постановою приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Балкіной О.Л. було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом та рекомендовано звернутись до суду. Ухвалою від 24.12.2019 року вказану позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк на усунення недоліків. 22.01.2020 року на адресу суду від [PERSON] надійшла заява про виправлення недоліків вказаних в ухвалі від 24.12.2019 року. Ухвалою від 28.01.2020 року справу прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження по справі. Позивач до підготовчого судового засідання не з`явилась, надала до суду заяву в якій просили розглянути справу за її відсутності. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином, причину неявки до суду не повідомив. Третя особа надіслала заяву про розгляд справи у її відсутність. 18.06.2020 року на адресу суду від позивача надійшло клопотання про витребування доказів, а саме: витребувати у приватного нотаріуса Миколаївського міського округу Балкіної О.Л. завірену належним чином копію спадкової справи після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Ухвалою суду від 22.06.2020 клопотання задоволено, витребувано у приватного нотаріуса Миколаївського міського округу Балкіної О.Л. завірену належним чином копію спадкової справи після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , закрито підготовче провадження, призначено розгляд справи по суті. 10.07.2020 року на адресу суду від приватного нотаріуса Миколаївського міського округу Балкіної О.Л. надійшла копія спадкової справи після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Представник позивача - адвокат Душаченко І.С. надала заяву про розгляд справи за відсутності позивача та її представника, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач та третя особа в судове засідання не з`явилися, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином, причини неявки до суду не повідомили. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі за відсутності відповідача, на підставі наявних в ній доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Обставини справи, встановлені судом. [PERSON] - син позивача по справі [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] . [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина. Позивач звернулась до Приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Балкіної О.Л. із заявою про прийняття спадщини, однак нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право спадщину за законом у зв`язку з неможливістю визначити право власності спадкодавця. Відповідно до договору купівлі- продажу квартири від 17.06.2005 року [PERSON] належала квартира [ADDRESS] . Рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради № 1723 від 23.09.2005 року [PERSON] дозволено виконання проектних і ремонтно-будівельних робіт по реконструкції нежитлових приміщень та переведення жилих приміщень у нежитлові. Згідно, Декларації про готовність об`єкта до експлуатації №МК 141110832020.12.2011 року Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю в Миколаївській області об`єкт по [ADDRESS] вважається закінченим будівництвом та готовим до експлуатації. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла(спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки. Отже позивач є спадкоємцем першої черги, інших спадкоємців не має. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини, яким є день смерті особи, не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина друга статті 1220, частина перша статті 1269 ЦК України). Відповідно до ст. 328 ЦК України - право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з абзацом 2 ч. 2 ст. 331 ЦК України якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Відповідно до п.11 постанови КМУ від 13 квітня 2011 р. № 461 «Питання прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів» в зазначено, що датою прийняття в експлуатацію об`єкта є дата реєстрації декларації або видачі сертифіката. Експлуатація об`єктів, не прийнятих (якщо таке прийняття передбачене законодавством) в експлуатацію, забороняється. Як вбачається з матеріалів справи Декларацією від 20.12.2011 року № Мк1411108320 прийнято до експлуатації магазин промислових товарів по [ADDRESS] . Отже відсутні підстави вважати таке майно самочинно збудованим. Згідно зі статтею 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (державна реєстрація прав) - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За змістом наведеної норми державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації. При дослідженні судом обставин існування в особи права власності, необхідним є перш за все встановлення підстави, на якій особа набула таке право, оскільки сама по собі державна реєстрація прав не є підставою виникнення права власності, такої підстави закон не передбачає. Отже, як вбачається з матеріалів справи право на спірне майно власності на спірне майно було набуто та зареєстровано на підставі договору купівлі-продажу від 17.06.2005 року. Подібний висновок викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2019 у справі № 911/3594/17, у постановах КГС ВС від 27.02.2018 у справі № 925/1121/17, від 17.04.2019 у справі №916/675/15, КГС ВС від 24.01.2020 справа № 910/10987/18. Відповідно до Постанови ВС від 31.08.2020 року у справі № 350/1850/17 з подібних відносин суд зробив висновок, а саме факт того, що спадкодавець за життя не оформив свого права на спадкове майно після смерті матері, не має правового значення для вирішення питання щодо наявності права на це майно у його спадкоємців, оскільки відповідно до частини третьої статті 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Іншими словами, якщо спадкодавець сам раніше здійснив прийняття спадщини, а отже забезпечив набуття ним того чи іншого майна у порядку спадкування, однак не завершив за життя оформлення документів на майно, то тим не менше, це майно увійде до складу спадщини після його смерті і, відповідно, його спадкоємці можуть набути право на таке майно. Відповідне рішення ВС обґрунтував тим, що законодавець розмежовує поняття "виникнення права на спадщину" та "виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини", і пов`язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину та не здійснив державну реєстрацію права. Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованих Законом України від 17.07.1997року №475/97-ВР, кожна фізична особа або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права Відповідно до ст. 41 Конституції України - кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи(проніна проти України, № 63566/00, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року) Враховуючи те, що спадкодавець правомірно набув право власності, здійснив реєстрацію свого права, але після реконструкції та отримання Декларації про готовність об`єкта до експлуатації, не здійснив внесення змін до реєстру речових прав на нерухоме майна, не може бути підставою у позбавленні права на спадщину спадкоємців за законом, тому позов підлягає задоволенню. Вимоги щодо відшкодування судових витрат, понесених позивачем на оплату судового збору, остання не заявляла, а тому суд не вирішує питання про їх розподіл між сторонами. Враховуючи наведене та

Outcome: approved