overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-14 00:00:00

В квітні 2018 року позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивовані тим, що 24.08.1991 року сторони зареєстрували шлюб у виконкомі Писарівської сільської ради Вінницького району Вінницької області відділу реєстрації актів цивільного стану Вінницького районного управління юстиції Вінницької області, актовий запис №20. Від даного шлюбу сторони мають трьох дітей, в тому числі неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Сімейне життя сторін не склалось, оскільки вони мають різні характери, погляди на життя, життєві принципи та цілі. Відповідач застосовував фізичне насильство до позивачки, провокував сварки та скандали. Крім того, строни не проживають однією сім"єю близько 8 років, тому позивач вважає, що їх сімя розпалась, а тому звернулася до суду з даним позовом. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі, пославшись на обставини, викладені в позовній заяві, просила розглянути справу у підготовчому судовому засіданні, шлюб розірвати, стягнути з відповідача понесені судові витрати, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище "Балтак". Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав в повному обсязі, просив розглянути справу по суті в підготовчому судовому засіданні. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку про задоволення позову. Судом встановлено, що 24.08.1991 року сторони зареєстрували шлюб у виконкомі Писарівської сільської ради Вінницького району Вінницької області відділу реєстрації актів цивільного стану Вінницького районного управління юстиції Вінницької області, актовий запис № 20 (а.с. 4). Сторони мають трьох дітей, в тому числі неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Сімейне життя сторін не склалось, оскільки вони мають різні характери, погляди на життя, життєві принципи та цілі. Відповідач застосовував фізичне насильство до позивачки, провокував сварки та скандали. Крім того, строни не проживають однією сім"єю близько 8 років. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З урахуванням обставин справи суд прийшов до висновку, що сім'я сторін розпалася і зберегти її неможливо, сторони примиритися не погодилися, тому шлюб необхідно розірвати. Після розірвання шлюбу прізвище позивача залишити «Балтак». За клопотанням позивача судові витрати залишити за позивачем. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-29 00:00:00

В квітні 2018 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем по справі перебуває в зареєстрованому шлюбі з 29 червня 2016 року. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Через несумісність характерів та різні погляди на життя між ними постійно виникали конфлікти, тому в березні 2018 року припинили сімейно-шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть. На примирення не згодна. Вважає, що шлюб існує формально, тому просила його розірвати. Представник позивачки [PERSON] в підготовче судове засідання не з'явилась, відповідно до заяви просила слухати справу без її участі, позов підтримала. Відповідач [PERSON] в підготовче судове засідання не з'явився, відповідно до заяви просив слухати справу без його участі, позов визнав. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони з 29 червня 2016 року перебувають в шлюбі, зареєстрованому виконавчим комітетом Гостомельської селищної ради міста Ірпеня Київської області та мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.5) та копією свідоцтва про народження (а.с.7). Відповідно до ст.105, 112 Сімейного кодексу України даний шлюб може бути розірвано за позовом одного з подружжя. Оскільки позивачка позов підтримала, відповідач позов визнав, то суд вважає за необхідне позов задовольнити і шлюб між сторонами розірвати. Після реєстрації розірвання шлюбу прізвище позивачки "[PERSON]" змінити на дошлюбне "[PERSON]". Відповідно до ст. 142 ЦПК України, у зв'язку з визнанням відповідачем позову, позивачці необхідно повернути з державного бюджету 50% сплаченого нею судового збору, що становить 352,40 гривень. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути 1052,40 грн. (352,40 грн. судовий збір, 700 грн. витрати на професійну правничу допомогу).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-26 00:00:00

В квітні 2019 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до витягу з протоколу спільного засідання адміністрації та профкому ВАТ "Борекс" від 10 вересня 1992 року вона та відповідачка [PERSON] , як працівники цього товариства отримали у користування кімнату [ADDRESS] . Відповідно до довідки про склад сім`ї від 19 квітня 2019 року №2455 у вказаній квартирі зареєстровані та проживають [PERSON] з сином [PERSON] , а також зареєстрована, але з листопада 2017 року не проживає відповідачка [PERSON] і її фактичне місце проживання невідоме. Оскільки реєстрація відповідачки заважає приватизувати займану нею квартиру просила визнати відповідачку такою, яка втратила право користування квартирою [ADDRESS] . В судовому засіданні позивачка та її представник [PERSON] позов підтримали, викладене підтвердили. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки не повідомила. Третя особа - Бородянська селищна рада Київської області в судове засідання представника не направила, просила розглянути справу без її участі. Вислухавши пояснення представника позивачки, її представника [PERSON] , свідків [PERSON] , [PERSON] , які підтвердили, що з листопада 2017 року відповідачка за місцем реєстрації не проживає, дослідивши письмові докази по справі суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідно до витягу з протоколу спільного засідання адміністрації та профкому ВАТ "Борекс" від 10 вересня 1992 року позивачка [PERSON] та відповідачка [PERSON] , як працівники товариства отримали у користування кімнату [ADDRESS] , що підтверджується копіями вказаного витягу з протоколу, трудової книжки (а.с.8, 9). З акту депутата Бородянської селищної ради від 18 квітня 2019 року та довідки №2455, виданої Бородянською селищною радою вбачається, що в квартирі [ADDRESS] зареєстрована відповідачка [PERSON] , але з листопада 2017 року за вказаною адресою не проживає, що також підтвердили в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] (а.с.10, 13). Відповідно до ч.1 ст. 163 ЖК України, у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Згідно з ч.1 ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Частиною 3 зазначеної статті передбачені випадки збереження житлового приміщення за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців. Статтею 72 ЖК України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Враховуючи викладене та оскільки відповідачка відсутня, не користується і з 2017 року не проживає у квартирі [ADDRESS] , то суд вважає за необхідне визнати її такою, яка втратила право користування вказаною квартирою.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-17 00:00:00

В квітні 2020 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що між Публічним акціонерним товариством "Державний експортно-імпортний банк України" та [PERSON] укладено договір про відкриття кредитної лінії до карткового рахунка в рамках зарплатного проекту від 23 грудня 2015. 29 липня 2019 року найменування позивача змінено на акціонерне товариство "Державний експортно-імпортний банк України". Згідно з умовами кредитного договору відповідачу було відкрито кредитну лінію для проведення операцій з використанням платіжної картки з лімітом заборгованості по кредиту не більше 5000,00 гривень. Внаслідок порушення зобов`язань за кредитним договором відповідач має заборгованість за кредитом в сумі 6710,86 грн. Тому просив стягнути з відповідача вказану суму заборгованості та понесені судові витрати. 25 травня 2020 року відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено провести розгляд справи в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін, за наявними у справі матеріалами. Сторонам роз`яснено право подати до суду заяви по суті справи та встановлені строки для їх подання. Відповідач ухвалу про відкриття провадження у справі, копію позовної заяви та додані до неї документи отримав, у встановлені судом строки відзив не подав. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін від сторін до суду не надходили. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідно до укладеного кредитного договору відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, що підтверджується копіями договору про відкриття кредитної лінії до карткового рахунка у рамках зарплатного проекту від 23 грудня 2015 року з додатком до нього, поточної виписки за контрактом (а.с.9-13, 14-19). Відповідно до розрахунку заборгованості (а.с.6-8) станом на 11 листопада 2019 року заборгованість по кредитному договору відповідача становить 6710,86 грн., з яких 2478,51 грн. - заборгованість за основним боргом, 2625,25 грн. - заборгованість за відсотками, 743,29 грн. - пеня нарахована на прострочену заборгованість за відсотками, 863,81 грн. - пеня нарахована на прострочену заборгованість за основним боргом. Підстав вважати, що наданий розрахунок заборгованості невірний немає, оскільки відповідачем він не спростований. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Враховуючи викладене суд вважає за необхідне позов задовольнити. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені судові витрати в сумі 2102,00 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-24 00:00:00

В липні 2014 р. [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Вказував на те, що в 1996 р. ним було отримано державний акт про право власності на земельну ділянку, у якому невірно зазначено ім`я заявника. А саме вказано ім`я «[PERSON]» замість вірного «[PERSON]», як вказано в його паспорті та інших особистих документах. На переконання заявника, вказана помилка виникла випадково, в зв`язку з неуважністю посадових осіб. Однак виявив цю помилку заявник лише тепер. В зв`язку з викладеним на теперішній час [PERSON] не має можливості розпорядитися належним йому майном, іншим чином виправити помилку неможливо. Посилаючись на вищевикладене, заявник просить суд встановити факт належності йому правовстановлюючого документу - державного акту ІІІ-МК № 025718 на право власності на земельну ділянку, зареєстрований в книзі записів державних актів на право власності на землю 27.01.1997 р. Воскресенською селищною радою Жовтневого району Миколаївської області, виданого на ім'я "[PERSON]". В судовому засіданні заявник [PERSON] та представник вимоги підтримали. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, повідомлявся судом про розгляд справи належним чином. Вислухавши пояснення, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 24.01.1997 р. Воскресенською селищною радою народних депутатів було видано Державний акт на право приватної власності на землю ІІІ-МК № 025718 на ім`я "[PERSON]". При цьому при написанні прізвища заявника в Державному акті було допущено помилку та записано ім`я «[PERSON]» замість вірного «[PERSON]». Наявність вищезазначеної помилки підтверджується особистими документами [PERSON] - паспортом громадянина України та ін. Як вбачається з пояснень заявника, вказані помилки були допущені випадково. Відповідно до ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Дослідивши надані докази в сукупності, суд має підстави визнати факт помилки в написанні прізвища [PERSON] в правовстановлюючому документі - Державному акту на право власності на земельну ділянку, виданій на ім'я «[PERSON]». Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що на теперішній час внести зміни до державного акту неможливо та це перешкоджає заявнику реалізувати свої права щодо розпорядження належним йому на праві власності майном, суд вважає, що заявлені вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-28 00:00:00

В липні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Вказує, що є сином [PERSON], яка померла [INFO] та на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ПЛ № 19-00761 від 03.01.1995 року мала у власності земельну ділянку, розташовану на території села Кротенки Кротенківської сільської Ради площею 0,33 гектара для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства. Проте оскільки у вказаному правовстановлюючому документі при написанні імені [PERSON] допущено описку й помилково зазначено "[PERSON]", це стало перешкодою для заявника при здійсненні реєстрації права власності на вказане майно в порядку спадкування, просить встановити факт належності померлій вказаного правовстановлюючого документу. В судове засідання заявник [PERSON] та заінтересована особа [PERSON] не з'явились, надавши заяви з проханням проводити розгляд справи без їхньої участі, в яких зазначили, що заяву підтримують, просять задовольнити в повному обсязі з вказаних в ній підстав. Представник заінтересованої особи Відділу Держземагенства у Полтавському районі Полтавської області в судове засідання не з'явився, не повідомивши про причини неявки, незважаючи на те, що повідомлявся про час та місце розгляду справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 31.07.2013 року встановлено, що [PERSON], [INFO], являється рідним сином [PERSON]. [PERSON], 1911 року народження, постійно проживала в с. Кротенки Полтавського району Полтавської області та на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ПЛ № 19-00761, виданого 03.01.1995 року набула у приватну власність земельну ділянку, розташовану на території села Кротенки Кротенківської сільської Ради площею 0,33 гектара для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, виділену їй згідно з рішенням Кротенківської сільської Ради від 03 червня 1994 року № 64. Разом з тим, в тексті вищевказаного правовстановлюючого документу зазначено, що земельна ділянка належить [PERSON] Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 103924, виданого Кротенківською сільською радою Полтавського району Полтавської області 21.07.2008 року, [PERSON] померла [INFO] у віці 97 років. Заявник [PERSON] та донька померлої [PERSON] прийняли спадщину після смерті матері [PERSON], проте при здійсненні реєстрації права власності на земельну ділянку у них виникли перешкоди через розбіжності в написанні імені власниці. Враховуючи викладене, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до переконливого висновку про доведеність того факту, що [PERSON] та [PERSON] є однією особою, а Державний акт на право приватної власності на землю серії ПЛ № 19-00761, виданий 03.01.1995 року, належить [PERSON], яка померла [INFO], а при його оформленні допущено описку при написанні імені та помилково зазначено "[PERSON]". За таких обставин заява [PERSON] підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-09 00:00:00

В липні 2014 року до суду надійшла позовна заява ПАТ "УкрсоцБанк" до [PERSON] про стягнення заборгованості. В судове засідання представник позивача не прибув, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала та пояснила суду, що відповідач [PERSON] своїх зобов'язань за кредитним договором належним чином не виконував, що призвело до прострочення платежів як за кредитом, так і за процентами; просила стягнути заборгованість по кредитному договору від 16.11.2006 року в розмірі 200432,88 грн., яка саме складається з заборгованість по кредиту - 178515,30 грн., заборгованість за відсотками - 2157,03 грн. , розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту - 19502,31 грн., розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків - 258,25 грн. та судового збору. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомляв. Суд, враховуючи факт повторної неявки відповідача в судове засідання та неповідомлення відповідачем про причини неявки до суду на підставі ч. 1 ст. 224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу по суті у відсутність неприбувшого відповідача на підставі наявних у справі доказів з ухваленням по справі заочного рішення. Вивчивши матеріали справи, суд знайшов позов таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 16.11.2006 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 55000,00 дол. США. Відповідач [PERSON] належним чином не виконує взяті на себе зобов'язання за кредитним договором; щомісячні платежі не здійснював, чим порушив права позивача, що спричинило подання позовної заяви та нарахування штрафів. Станом на 21.05.2014 року [PERSON] має сплатити ПАТ "УкрсоцБанк" заборгованість в розмірі 200432,88 грн., яка саме складається з заборгованість по кредиту - 178515,30 грн., заборгованість за відсотками - 2157,03 грн. , розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту - 19502,31 грн., розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків - 258,25 грн.. Відповідно до ч. 1 ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Тому, суд вважає до необхідне позовні вимоги задовольнити, стягнувши з відповідача на користь позивача заборгованість у сумі 200432,88 грн., та витрати зі сплати судового збору 2004.33 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-19 00:00:00

В липні 2014 року заявник звернувся до суду та вказав, що при оформленні йому Державного акту на право приватної власності на землю (а саме земельну ділянку на території садівничого товариства «Радуга») в ньому допущено помилку в прізвищі - замість "[PERSON]" зазначено "[PERSON]". У даний час заявник має намір належно оформити документи на землю, отримати кадастровий номер на земельну ділянку, аби мати можливість в подальшому нею розпорядитися, тому виникала потреба у встановленні факту належності йому Державного акту. В судовому засіданні заявник та його представник вимоги заяви підтримали і просять їх задовольнити, додатково вказавши, що помилки в прізвищі заявника допускалися різноманітними організаціями постійно в зв'язку із неправильним перекладом його прізвища з російської мови. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, про час та місце його проведення був повідомлений в установленому законом порядку, про причини неявки не повідомив, в зв'язку з чим суд вважає за можливе справу по суті розглянути за його відсутності на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши заявника та його представника, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, так як факт належності [PERSON] Державного акта серії ХМ, виданого Хмельницькою районною радою народних депутатів 30.08.1995 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 1391, підтверджується копією паспорта заявника з відміткою щодо зареєстрованого місця проживання, котре збігається з адресою, вказаною в Державному акті, карткою фізичної особи - платника податків та свідоцтвом про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на ім'я заявника, військовим квитком та пенсійним посвідченням заявника, копії котрих наявні в матеріалах справи, а також оглянутими судом в засіданні членською книжкою садівника СТ «Радуга» на ім'я заявника, виданим на його ім'я атестатом зрілості. На підставі наведеного,

Outcome: approved