Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-11 00:00:00

Заявник звернувся до суду із даною заявою, в якій просить визнати племінника [PERSON] безвісно відсутнім. Заявлені вимоги мотивує тим, що місце знаходження племінника на даний час невідоме. Одразу після смерті матері він покинув житло з наміром виїхати до Республіки Польща. З того часу уже протягом чотирьох років відсутній за місцем проживання, не підтримує будь-яких контактів та спілкування із родичами та знайомими. Будь-які спроби встановити його місце перебування через родичів, друзів, засоби зв"язку жодних результатів не дають. Зазначає, що після смерті його сестри, матері [PERSON] , [PERSON] , відкрилася спадщина на належні померлій квартиру та земельні паї. Однак, у зв`язку із відсутністю спадкоємця, вказане нерухоме майно занепадає, утворилася заборгованість зі сплати комунальних послуг, а земельними паями користуються орендарі без укладення орендних договорів, а тому з метою встановлення опіки на вказаним майном просить визнати племінника безвісно відсутнім. В судовому засіданні заявник та його представник адвокат Боднарук заявлені вимоги із вказаних підстав підтримали. Заінтересована особа : [PERSON] , в судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій просить розгляд справи проводити в його відсутності, щодо задоволення заявлених вимог не заперечив. Дослідивши надані заявником письмові докази та усні пояснення, суд дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] , разом з матір`ю [PERSON] проживав за адресою: [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] померла що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 8). Після її смерті відкрилася спадщина за законом на належні померлій квартиру, за вказаною адресою та земельні ділянки і паї, що підтверджується копіями правовстановлюючих документів (а.с. 48-64). Спадкоємцем на вказане спадкове майно є син померлої [PERSON] . Однак, місцезнаходження останнього невідоме. Після смерті матері він виїхав за кордон і протягом останніх чотирьох років відсутній за місцем постійного проживання, не підтримує контактів із рідними та друзями. З цього приводу заявник звертався із відповідною заявою до органів Національної поліції (а.с. 9) і хоч згідно відповіді начальника Коломийського районного відділу поліції від 13 травня 2021 року, [PERSON] перетнув кордон на прикордонному пункті Рава-Руська, та перебуває в Республіка Польща в м. Варшава, все ж вони не можуть зв"язатися з ним, про вказане місце нікому із друзів та родичів нічого не відомо, сторінка у мережі "Фейсбук" тривалий час без активності (а.с. 10, 11). Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою. Безвісна відсутність, - це посвідчення в судовому порядку тривалої відсутності фізичної особи в місці її постійного проживання за умов, що не вдалося встановити місця її знаходження (перебування). При визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місцезнаходження у цей час неможливо, причому вказана презумпція має спростовний характер. Відповідно до ст. 43 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місті її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. При визнані фізичної особи безвісно відсутньою настають правові наслідки, визначені ст. 44 ЦК України. Згідно статті 306 ЦПК України, у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визначити фізичну особу безвісно відсутньою, обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи. Таким чином, з аналізу вказаних правових норм, для визнання фізичної особи безвісно відсутньою слід встановити кілька юридичних фактів у їх сукупності, а саме: 1) відсутність особи в місці її постійного проживання (тобто за місцем реєстрації) протягом тривалого часу; 2) відсутність відомостей про місце знаходження такої особи в місці її постійного проживання і неможливість їх одержання усіма доступними способами та вжитими заходами; 3) закінчення одного року з моменту одержання останніх відомостей про місце перебування даної особи; 4) визнання причин, через які заявник просить визнати фізичну особу безвісно відсутньою, юридично поважними. Порядок визнання фізичної особи безвісно відсутньою встановлюється ЦПК України. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою. Разом з тим, сама по собі тривала відсутність особи за місцем проживання або реєстрації не може бути підставою для визнання такої особи безвісно відсутньою, оскільки безвісна відсутність є засвідчений у судовому порядку факт довготривалої відсутності фізичної особи в місці свого проживання, якщо не вдалося встановити місця її перебування. За своїм змістом стаття 43 ЦК України передбачає з`ясування місця постійного проживання особи на час її зникнення, заходів, які приймав заявник для встановлення місця знаходження особи, щодо якої ставиться питання про визнання безвісно відсутньою, та чи були вичерпані усі можливості для її знаходження. Визнання особи безвісно відсутньою має широке коло правових наслідків, тому мають бути вжитті всі заходи для з`ясування обставин зникнення особи, заходи щодо її розшуку. Процес розшуку безвісно відсутніх осіб регулюється такими нормативно-правовими актами законодавчого рівня, як Кримінальний кодекс України, Кримінальний процесуальний кодекс України, Закони України «Про Національну поліцію» та «Про оперативну-розшукову діяльність». Законом України «Про Національну поліцію» визначено, що одним із повноважень поліції є розшук безвісно зниклих осіб; початок розшуку безвісно зниклих осіб є підставою для відкриття кримінального провадження. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність» інформація про безвісно зниклу особу є підставою для здійснення оперативно-розшукової діяльності. Потреба для заявника у визнанні племінника безвісно відсутнім викликана врегулюванням його майнових прав та встановлення опіки над належним останньому майном, так як [PERSON] став спадкоємцем значної кількості нерухомого майна за яким потрібний догляд, контроль за використанням, обслуговування та оплата за користування, а вчиняти будь-яку з цих дій у нього немає правових підстав. З урахуванням викладених обставин, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог та наявність підстав для визнання [PERSON] безвісно відсутнім, оскільки факт відсутності останнього за місцем свого постійно проживання більш як протягом одного року підтверджується доказами, що не викликають сумнівів у своїй допустимості та достовірності, які суд приймає до уваги, так як вони зібрані із дотриманням вимог закону, не суперечать один одному та ніким не спростовуються, заявнику та іншим заінтересованим особам нічого не відомо про місце перебування [PERSON] , а вжиті заходи для встановлення місця перебування фізичної особи не дали результатів. Згідно з ч. 1 ст. 309 ЦПК України у разі одержання заяви про появу фізичної особи, яку було визнано безвісно відсутньою, або відомостей про місцеперебування цієї особи суд за місцеперебуванням особи або суд, який ухвалив рішення про визнання особи безвісно відсутньою, призначає справу до слухання за участю цієї особи, заявника та інших заінтересованих осіб і скасовує своє рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою. Заяву може бути подано особою, яку було визнано безвісно відсутньою, або іншою заінтересованою особою. На підставі наведеного та ст. 43 ЦК України,

Outcome: approved