Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-07 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог та заперечень відповідача. У червні 2020 року Дніпродзержинська місцева прокуратура Дніпропетровської області яка діє в інтересах Кам`янської міської ради та Комунального некомерційного підприємства Кам`янської міської ради "Міська лікарня швидкої медичної допомоги" звернулися до суду з позовом про стягнення витрат лікувального закладу на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення. На обґрунтування позову зазначили, що згідно ст. 131-1 Конституції України, ч.3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом, а саме прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Комунальне некомерційне підприємство Кам`янської міської рад «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» є лікувальним закладом охорони здоров`я. У зв`язку з запровадженням в Україні медичної реформи на підставі п. 1.12 рішення Дніпропетровської обласної ради від 16.08.2019 року № 493-17/УИ «Про деякі питання управління майном, що належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Дніпропетровської області» та рішення Кам`янської міської ради від 25.04.2019 року № 1392-32/УІІ «Про надання згоди на прийняття у комунальну власність територіальної громади м. Кам`янське юридичних осіб та закріпленого за ними на праві оперативного управління майна зі спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Дніпропетровської області» передано у комунальну власність територіальної громади міста Кам`янське Комунальний заклад «Кам`янська міська лікарня швидкої медичної допомоги» Дніпропетровської обласної ради». Рішенням Кам`янської міської радим від 04.09.2019 року № 1532-35/ХП «Про створення в результаті реорганізації (шляхом перетворення) комунального некомерційного підприємства Кам`янської міської ради «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» змінено організаційно-правову форму зазначеного закладу охорони здоров`я та затверджено його Статут, згідно якого створене в результаті реорганізації шляхом перетворення нове Комунальне некомерційне підприємство Кам`янської міської ради «Міська лікарня швидкої медичної допомог (надалі - КНП КМР «МЛПІМД») є правонаступником усього майна активів, всіх прав та обов`язків КЗ « Кам`янська міська лікарня швидкої медичної допомоги» ДОР (код ЄДРПОУ 01985854), засновником, власником та органом управління якого є територіальна громада м. Кам`янське в особі Кам`янської міської ради. У даному випадку, органом уповноваженим державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, виступає Кам`янська міська рада, як управитель та розпорядник вказаного закладу, а також Комунальне некомерційне підприємство Кам`янської міської ради «Міська лікарня швидкої медичної допомоги», яке понесло відповідні витрати на лікування потерпілої особи від злочину. Вироком Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 05 грудня 2019 року (справа № 209/286/19) за наслідками розгляду кримінального провадження, внесеного до ЄРДР 18.05.2019 за № 12018040160000833 [PERSON] визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, та на підставі ст. 75 КК України його звільнено від відбування покарання у виді обмеження волі з випробовуванням. Вирок Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська відносно [PERSON] набув чинності 04 січня 2020 року. В апеляційному порядку не оскаржувався. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася з вини водія [PERSON] , потерпілій [PERSON] заподіяні тілесні ушкодження, з приводу чого вона перебувала на стаціонарному лікуванні в ВАІТ та 2-му травматологічному відділенні КЗ «Кам`янської міської лікарні швидкої медичної допомоги «ДОР», яка на даний час перетворена в Комунальне некомерційне підприємство Кам`янської міської ради «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» в період з 18.05.2018 по 08.06.2018. Витрати вказаного закладу охорони здоров`я на лікування потерпілої склали 15 434 грн. 28 коп., чим завдано матеріальних збитків державі на вказану суму. Разом з тим, а ні Кам`янською міською радою, а ні Комунальним некомерційним підприємством Кам`янської міської ради «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» (попередня назва - КЗ «Кам`янська міська лікарня швидкої медичної допомоги» ДОР») - з моменту закінчення лікування [PERSON] , а саме з 21.06.2018 по теперішній час жодних заходів до відшкодування витрат, які понесла лікарня на лікування потерпілої [PERSON] від кримінального правопорушення, вчиненого [PERSON] , не вжито. Відповідно до листів виконавчого комітету Кам`янської міської ради № 8вих-21/323 від 28. 05.2020 та НКП КМР «МЛІПМД» № 285 від 27.05.2020 з позовом до суду про стягнення витрат на лікування потерпілої [PERSON] з відповідача [PERSON] ні міська рада, ні лікарня не звертались та не заперечують проти подання такого позову прокурором у порядку ст.23 Закону України «Про прокуратуру». Державі внаслідок неправомірних дій [PERSON] було завдано шкоду на загальну суму 15 434,28 грн., яка на момент пред`явлення позову в добровільному порядку не відшкодована. Посилаючись на вказані обставини, позивач просить стягнути з [PERSON] на користь держави в особі Кам`янської міської ради кошти, витрачені на стаціонарне лікування потерпілої від злочину [PERSON] розмірі 15434,28 грн., шляхом зарахування на розрахунковий рахунок. Процесуальні дії у справі. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 10.07.2020 року відкрито провадження по справі та призначено до розгляду в загальному позовному провадженні. Заяви (клопотання) учасників справи Представник позивача - Кам`янської міської ради, в підготовче судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача; позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Представник позивача - Комунального некомерційного підприємства Кам`янської міської ради "Міська лікарня швидкої медичної допомоги", в підготовче судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. В підготовче судове засідання відповідач - [PERSON] не з`явився, надав суду заяву про визнання позовних вимог у повному обсязі, не заперечував проти їх задоволення, просив розглянути справи за його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що вироком Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 05 грудня 2019 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України та йому призначено покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік, без позбавлення його права керувати транспортними засобами, на підставі ст. 75 КК України [PERSON] звільнено від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку на 1 рік. Вирок Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська відносно [PERSON] набув чинності 04 січня 2020 року. В апеляційному порядку не оскаржувався (а.с. 10-14). У результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пасажиру автобусу [PERSON] , згідно з висновком судово-медичної експертизи №688-Е від, 09.07.2018 року були заподіяні тілесні ушкодження, які відносяться до середнього ступеню тяжкості тілесних пошкоджень (а.с.16-17) З приводу отриманих травм потерпіла [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні в ВАІТ та 2-му травматологічному відділенні КЗ «Кам`янської міської лікарні швидкої медичної допомоги «ДОР», яка на даний час перетворена в Комунальне некомерційне підприємство Кам`янської міської ради «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» в період з 18.05.2018 року по 08.06.2018 року. Витрати на лікування потерпілої склали 15 434 грн. 28 коп., чим завдано матеріальних збитків державі на вказану суму, що підтверджується довідкою Комунального некомерційного підприємства Кам`янської міської ради «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» № 285 від 27.05.2020 та довідкою - калькуляцією (а.с.15, 23). Відповідно до листів виконавчого комітету Кам`янської міської ради № 8вих-21/323 від 28. 05.2020 та НКП КМР «МЛІПМД» № 285 від 27.05.2020 з позовом до суду про стягнення витрат на лікування потерпілої [PERSON] з відповідача [PERSON] ні міська рада, ні лікарня не звертались та не заперечують проти подання такого позову прокурором у порядку ст.23 Закону України «Про прокуратуру» (а.с.26). Державі внаслідок неправомірних дій [PERSON] було завдано шкоду на загальну суму 15 434,28 грн., яка на момент пред`явлення позову в добровільному порядку не відшкодована. Відповідач визнав позов. Оцінка судом доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом. Аналізуючи встановлені фактичні обставини та правовідносини сторін, суд керується наступними нормами права. Згідно ч.1 ст.1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Пунктом 3 постанови Пленуму ВСУ «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат» № 11 від 07 липня 1995 року передбачено, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України N 545 від 16 липня 1993 року. Відповідно до пунктів 2, 3, 4 зазначеного вище Порядку сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003(у) або інших документів, які підтверджують дати госпіталізації та виписки хворого із стаціонару лікувального закладу. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання. Визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров`я або прокурора. У разі коли при ухваленні вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства за позовом вказаних юридичних осіб. У такому ж порядку відшкодовуються витрати на стаціонарне лікування особи, яка постраждала від злочину, в разі закриття кримінального провадження за нереабілітуючими обставинами. Стягнені в установленому порядку кошти залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров`я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного державного бюджету (Республіки Крим, місцевого чи регіонального самоврядування), або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров`я. Згідно ч.3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, що відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України є підставою для задоволення позову. Згідно ч. 6 ст. 263 ЦПК України, якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду справи повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що з відповідача на користь держави в особі Кам`янської міської ради необхідно стягнути кошти в розмірі 15434,28 грн., витрачені на стаціонарне лікування потерпілої від злочину [PERSON] . Частиною 1 статті 142 ЦПК передбачено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки при зверненні до суду позивач за законом був звільнений від сплати судового збору, суд, згідно ч.1 ст. 142 ЦПК України, з урахуванням визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, стягує з відповідача на користь держави 50 відсотків мінімальної ставки судового збору, яка встановлена за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру.

Outcome: approved