Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-14 00:00:00

Позивач, [PERSON] , звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд стягнути Моторного (Транспортного) страхового бюро України суму страхового відшкодування в розмірі 25 926,08 грн., та понесені судові витрати по справі. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 04.12.2020 року по вул. Антоновича, 81 в м. Києві [PERSON] , керуючи автомобілем «Peugeot», державний № [NUMBER] здійснив зіткнення з автомобілем «Lexus», державний № [NUMBER] , в подальшому здійснив зіткнення з припаркованим автомобілем «BMW», державний № [NUMBER] та автомобілем «Audi», державний № [NUMBER] , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 15.01.2021 р. [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення. Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Peugeot», державний № [NUMBER] (винуватця ДТП), на момент вищевказаної ДТП, була застрахована у ТДВ «Міжнародна страхова компанія» за полісом № ЕР/157935068. Позивач є власником автомобіля «BMW», державний № [NUMBER] . 07.12.2021 року Позивач звернувся до ТДВ «Міжнародна страхова компанія» з відповідною заявою про виплату страхового відшкодування. Страховою компанією погоджено розмір страхового відшкодування в сумі 50393,76 грн. ТДВ «Міжнародна страхова компанія» проігнорувала свій обов`язок та не виплатило суму страхового відшкодування позивачу. З відомостей, які містяться в Єдиному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ТДВ «Міжнародна страхова компанія» перебуває в стані припинення. Тому, Позивач вважає належним стягнення страхового відшкодування в сумі 50393,08 грн., 3% річних в розмірі 540,83 грн., пеню в розмірі 681,40 та інфляційні збитки в розмірі 1310,09 грн. з Моторного (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ). 16 серпня 2021 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва відкрито провадження в справі за правилами спрощеного провадження, без повідомлення сторін. Копію вказаної ухвали представником позивача було отримано 04 вересня 2021 року. про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення. Відповідачем копію ухвали про відкриття провадження у справі, копію позовної заяви з доданими до неї документами було отримано 30 серпня 20201 року, про що свідчать відомості виикладені у відзиві на позовну заяву сторони відповідача. Позивачем до суду додаткових заяв, пояснень подано не було. Відповідачем використано право подання відзиву на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі з підстав викладених у його змісті Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. За змістом ст. 275 ЦПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Згідно ст. 279 ЦПК України, розгляфд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Суд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини на яких вони ґрунтуються, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. За приписами ч.ч 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. При цьому за положеннями ч. 5 ст. 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. Відповідно до ст. 22 ЦК України збитками є, зокрема втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). В судовому засіданні встановлено, що 04.12.2020 року по вул. Антоновича, 81 в м. Києві [PERSON] , керуючи автомобілем «Peugeot», державний № [NUMBER] здійснив зіткнення з автомобілем «Lexus», державний № [NUMBER] , в подальшому здійснив зіткнення з припаркованим автомобілем «BMW», державний № [NUMBER] та автомобілем «Audi», державний № [NUMBER] , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено право особи, права та свободи якої було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 15.01.2021 року у справі 752/25342/20, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачене ст. 124 КУпАП. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина [PERSON] у скоєнні ДТП є підтвердженою. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі, особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України "шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку". Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України "шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою". У відповідності до ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Судом встановлено, цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Peugeot», державний № [NUMBER] , на момент вищевказаної ДТП, була застрахована у ТДВ «Міжнародна страхова компанія» за полісом № ЕР/157935068. П. 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» говорить, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Отже, відповідно до чинного законодавства, саме ТДВ «Міжнародна страхова компанія» взяло на себе відповідальність, в межах ліміту за полісом, по відшкодуванню шкоди, завданої Позивачу в ДТП винною особою. Дане відшкодування шкоди, має бути здійснене ТДВ «Міжнародна страхова компанія», шляхом виплати страхового відшкодування. Що стосується виплат Моторного (Транспортного) страхового бюро України. Одним із основних завдань Моторного (Транспортного) страхового бюро України (МТСБУ) є здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених цим Законом (п. 39.2.1. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Так, відповідно до абз. 2 п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. То ж МТСБУ у разі наявності на те підстав, може здійснювати виключно регламентні виплати, а не страхові відшкодування, оскільки не є страховою компанією. Тому просити суд стягнути з МТСБУ саме страхове відшкодування, є безпідставним та незаконним. Також, вичерпний перелік підстав, для проведення виплат МТСБУ зазначається в ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Згідно вказаної статті, відсутні підстави для виплати МТСБУ Позивачу в даному випадку. Відповідач зазначає, що МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі недостатності коштів та майна страховика - учасника МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований, для виконання його зобов`язань за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. На дану норму посилається і Позивач в своїй позовній заяві. П. 20.3. ст. 20 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі ліквідації страховика за рішенням визначених законом органів обов`язки за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності виконує ліквідаційна комісія. Обов`язки страховика за такими договорами, для виконання яких у страховика, що ліквідується, недостатньо коштів та/або майна, приймає на себе МТСБУ. Виконання обов`язків у повному обсязі гарантується коштами відповідного централізованого страхового резервного фонду МТСБУ на умовах, визначених цим Законом. Достеменно встановити факт недостатності коштів та майна боржника для виконання зобов`язань можливо лише на підставі затвердженого його ліквідаційного балансу страховика-банкрута. Відповідач, посилаючись на ст. 32 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» звертає увагу на наступне: щоб МТСБУ мало підстави для здійснення саме регламентної виплати Позивачу в цьому випадку, страхова компанія в якій застрахована відповідальність винуватця ДТП (в нашому випадку це ТДВ «Міжнародна страхова компанія») має бути саме ліквідована. Це підтверджується і судовою практикою, зокрема постановою Верховного Суду від 25 березня 2020 року у справі № 521/15071/14-ц. Станом на сьогоднішній день, відсутні будь які докази того, що ТДВ «Міжнародна страхова компанія» визнано банкрутом чи ліквідовано. Тому, те що ТДВ «Міжнародна страхова компанія» перебуває в процесі припинення, не зобов`язує МТСБУ здійснити регламентну виплату на користь потерпілої особи, оскільки процедура припинення юридичної особи не є доказом її ліквідації та не є доказом недостатності її коштів та майна необхідних для виконання зобов`язань. Враховуючи сказане вище, МТСБУ не має підстав для проведення регламентної виплати на користь Позивача за пошкодження його майна, а саме, транспортного засобу «BMW», державний № [NUMBER] . Відповідно до ч. 1 та 2 статті 14 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня порушення провадження у справі про банкрутство, протягом 30 днів від дня опублікування в офіційному друкованому органі оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують. Згідно правового висновку, зробленого Верховним Судом у Постанові від 24 липня 2019 року у справі № 2-8371/11, а також у Постанові від 08 серпня 2018 року справа № 755/10791/15-ц, із аналогічних правовідносин: «Ураховуючи, що МТСБУ відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відшкодовує шкоду у разі недостатності коштів та майна страховика - учасника МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований, для виконання його зобов`язань за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, а також те, що позивачі із письмовою заявою до господарського суду з вимогами до боржника не зверталися, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для проведення регламентної виплати МТСБУ за страховика, якого визнано банкрутом». Сторона Позивача не надала ніяких доказів того, що Позивач, як кредитор, звертався до господарського суду з вимогою до ТДВ «Міжнародна страхова компанія», як до боржника. Окремо варто зазначити, що ТДВ «Міжнародна страхова компанія» втратило членство в МТСБУ, але позбавлення членства в МТСБУ не звільняє дану страхову компанію нести зобов`язання за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Про це говориться в п. 52.5. ст. 52 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Таким чином, аналізуючи наявні в матеріалах справи докази,

Outcome: dismissed