Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-12 00:00:00

До Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області звернулося публічне акціонерне товариство Універсал Банк з вказаним позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором. В позові зазначено, що 28 лютого 2007 року між ВАТ Банк Універсальний (правонаступником якого є ПАТ Універсал Банк) та [PERSON] Був укладений кредитний договір № 03-2/6541-К за умовами якого остання отримала кредит у сумі 120 000 доларів США із зобов'язанням повернути кредит та сплатити відсотки за його користування в порядку і на умовах, визначених у кредитному договорі. Згідно умов договору та укладених до нього додаткових угод кінцева дата користування кредиту встановлена 01.03.2017 року, а сплата відсотків визначена у розмірі 13,7% річних; з 28.07.2008 року 15,25% річних, з 04.06.2009 року 6,21% річних та з 01.08.2009 року 15,25% річних. З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між банком та [PERSON] 28.02.2007 року був укладений договір поруки № 03-2/6541-П, за яким останній зобов'язався перед банком відповідати за належне виконання [PERSON] умов кредитного договору № 03-2/6541-К у повному обсязі. Взяті на себе зобов'язання [PERSON] за вказаним кредитним договором належним чином не виконує, своєчасно та у повному обсязі не вносить необхідні платежі з погашення кредиту та сплати відсотків за його користування, у зв'язку з чим станом на 08 травня 2015 рік її заборгованість за договором становить 50 829,47 доларів США, яка складається з: 45 176,95 доларів США заборгованість за кредитом (в тому числі 9 437,15 доларів США прострочена заборгованість за кредитом); 3 753,07 доларів США заборгованість за відсотками та 1899,45 доларів США -заборгованість з підвищених відсотків. За таких обставин просить суд стягнути з відповідачів у солідарному порядку на користь банку заборгованість за кредитним договором у загальній сумі 50 829,47 доларів США, а також суму сплаченого судового збору у розмірі 3654 гривень. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав у повному обсязі, просив його задовольнити. Представник відповідачів позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні. Зазначив, що дійсно 28.02.2007 року між позивачем та [PERSON] був укладений кредитний договір за умовами якого остання отримала кредит у сумі 120 000 доларів США зі сплатою відсотків за його користування та кінцевим строком повернення кредиту 27.02.2017 року. При укладенні вказаного договору сторонами було визначено, що погашення кредиту та сплата відсотків відбувається щомісячними платежами згідно встановленого Графіку, який є додатком до договору. Оскільки [PERSON] було допущено порушення строків внесення щомісячних платежів, 04.06.2009 року між Банком та нею були укладені додаткові угоди №1 та №2 до вказаного кредитного договору. За умовами вказаних угод (додаткової угоди №2) сторонами було погоджено суми простроченої та строкової заборгованості та визначений порядок та строки їх погашення. Зокрема було визначено, що погашення, як простроченої так і строкової заборгованості здійснюється згідно встановлених Графіків, при цьому визначено, що з часу укладення цієї додаткової угоди раніше встановлені Графіки погашення заборгованості за кредитом втрачають свою чинність. Так, зокрема сторонами був встановлений графік погашення простроченої та строкової заборгованості за період з 01.07.2009 по 01.06.2010 рік. [PERSON] вказаний графік платежів був дотриманий. Проте з 01.07.2010 року і по теперішній час між Банком та [PERSON] графік щодо погашення решти заборгованості та сплати відсотків не встановлювався, позичальником не погоджувався і не підписувався. Отже, оскільки сторонами договору (банком та позичальником) з 01.07.2010 року не було визначено обов'язку позичальника погашати решту заборгованості за кредитом щомісячними платежами (такий Графік не був встановлений), а дія кредитного договору на час звернення позивача до суду з вказаним позовом, не закінчилася (28.02.2017 рік) підстав для стягнення з позичальника заборгованості за кредитом у достроковому порядку не існує. З цих підстав (оскільки не визначений розмір та прядок внесення щомісячних платежів) банком необґрунтовано нараховані підвищені проценти, а також пред'явлені вимоги про стягнення заборгованості з поручителя. Вислухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Встановлено, що 28 лютого 2007 року між ВАТ «Банк «Універсальний» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 03-2/6541-К за умовами якого остання отримала кредит у сумі 120\~000 доларів США строком на 120 місяців з кінцевою датою погашення кредиту 27 лютого 2017 року та оплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 13,7 % річних. За умовами договору банк взяв на себе зобовязання відкрити позичальнику рахунки для здійснення розрахунків по видачі й сплаті кредиту та нарахуванню та сплаті процентів за користування кредитом, видати позичальнику кредит на умовах передбачених даним договором; а позичальник своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, повернути кредит у визначені даним договором терміни, а також виконати інші свої зобовязання згідно даного Договору (п.п. 5.1.1, 5.1.2; 6.1.1 Договору). Також сторонами було визначено, що сплата процентів за користування кредитом здійснюється щомісячно, не пізніше 10-го числа наступного за звітним місяцем; сплата позичальником заборгованості за кредитом здійснюється відповідно до Графіку погашення заборгованості по кредиту (Додаток №1), який є невідємною частиною даного Договору. Згідно графіка погашення заборгованості по кредиту (Додаток №1 до кредитного договору) позичальник, починаючи з березня 2007 року повинен був вносити щомісячно 1000 доларів США та останній внесок мав бути здійснений у лютому 2017 року. 04 червня 2009 року між Банком та [PERSON] був укладений додаткова угода №1 до кредитного договору № 03-2/6541-К від 28.02.2007 року, відповідно до якої сторони уточнили порядок погашення грошових зобовязань позичальника перед банком, зокрема сторонами було визначено, що під терміном «щомісячний платіж» розуміється платіж, який складається із частини погашення основної суми кредиту ат процентів, нарахованих за його користуванням за попередній період; погоджено зо у випадку зміни Графіку повернення суми кредиту та/або сплати процентів новий Графік може бути надісланий позичальнику на його адресу або наданий на його вимогу у відділенні Банку (п.п. 1.1, 1.3 Додаткової угоди №1) В цей же день, 04.06.2009 року між Банком та [PERSON] була укладена Додаткова угода №2 до кредитного договору №03-2/6541-К від 28.02.2007 року. За умовами вказаної додаткової (п.1.2) угоди сторони погодили та визначили, що станом на 04.06.2009 рік фактична заборгованість позичальника за договором становить 101\~949,41 доларів США при цьому: - прострочена заборгованість становить 6\~967,56 доларів США і складається з: 4\~600,08 доларів США загальна прострочена сума Кредиту; 2\~367,48 доларів США загальна сума всіх прострочених процентів за користування кредитом (п.1.2.1); - строкова заборгованість становить 94\~981,85 доларів США і складається з: 94\~000 доларів США - сама кредиту; 981,85 доларів США сума нарахованих процентів за користування кредитом (п. 1.2.2). При цьому сторони погодили, що позичальник зобовязується погасити строкову заборгованість за кредитом у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені Графіком погашення кредиту згідно Додатку №1 до цієї Додаткової угоди. Термін щомісячного ануїтетного платежу за Графіком погашення кредиту вважається останній робочий день, що передує 01 числу кожного календарного місяця строку кредитування, протягом якого позичальник зобовязаний сплатити ануїтет ний платіж; першим днем прострочення сплати суми щомісячного ануїтетного платежу вважається 01 число кожного поточного календарного місяця строку кредитування згідно Графіку погашення кредиту. За використання кредитних коштів у межах встановленого строку кредитування встановлюється наступна процента (базова) ставка: в період з 04.06.2009 по 31.05.2010 рік 6,21% річних; в період з 01.06.2010 року по 31.05.2015 рік 17,06 % річних; з 01.06.2015 року 15,25% річних (п.1.3.2.1). У випадку виникнення у позичальника за період з 01.07.2009 по 01.06.2010 рік прострочення по сплаті Строкової та/або Простроченої заборгованості п.1.3.2.1 втрачає свою дію та позичальник зобовязується сплачувати Банку проценти за користування кредитом у розмірі 15,25% річних. Також сторонами було обумовлено, що за користування кредитними коштами понад строк встановлений Договором (додатковою угодою) банк має право додатково нараховувати пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу. Починаючи з 01.07.2010 року п.1.3.2.3.1 втрачає свою дію, а за користування кредитними коштами понад строк встановлюється ставка у розмірі 30,5% річних (підвищена процентна ставка). Розмір такої процентної ставки застосовується до всієї простроченої суми основного боргу позичальника (п.п. 1.3.2..3.1, 1.3.2.3.2 додаткової угоди). Також п.1.3.3 Додаткової угоди визначено, що позичальник зобовязується 02 липня 2010 року та 02 липня 2015 року звернутися до Банку для отримання Графіків погашення кредиту, що будуть діяти з 01.07.2010 року та з 01.07.2015 року відповідно. У разі не звернення позичальника до банку за будь-яким з нових графіків погашення кредиту, такі нові графіки можуть надсилатися Банком Позичальнику самостійно простою кореспонденцією на його адресу, при цьому не є обовязковим укладенням між ним та Банком відповідних додаткових угод до Договору. При цьому визначено, що такі нові Графіки погашення кредиту, підготовлені Банком та наявні в кредитній справі Позичальника вважаються такими, що погоджені та прийняті Позичальником, а Позичальник приймає на себе всі ризики, повязані з неотриманням від Банку таких нових Графіків погашення кредиту. Порядок погашення Кредиту (Строкової заборгованості) відбувається відповідно до термінів та сум, вказаних у Графіку погашення кредиту згідно Додатку №1 до цієї Додаткової угоди. Кінцева дата погашення Договору визначена 01.03.2017 рік. Також в цей же день між сторонами була укладена додаткова угода №3 до кредитного договору № 03-2/6541-К від 28.02.2007 року за умовами якої сторони домовилися, що розмір плати за користування кредитом, передбачений договором в будь-якому випадку не може перевищувати максимальних розмірів, передбачених Додатком №1 до цієї Додаткової угоди №3 до Договору (17,06 % за користування кредитними коштами без порушення встановленого строку погашення кредиту та 34,12 % - у випадку порушення строку погашення кредиту (підвищені відсотки) Додаток №1 до Додаткової угоди №3 до Договору), якщо інше не передбачено умовами Договору та/або окремими додатковими угодами до Договору. Згідно погодженого сторонами Графіку погашення за період з 01.07.2009 року по 01.06.2010 рік сторонами було визначено, що щомісячний платіж з погашення строкової заборгованості та простроченої заборгованості буде складати: 01.07.2009 року 2000,29 доларів США; 01.08 та 01.09.2009 року по 1083,30 доларів США; 01.10.2009 року 1067,08 доларів США; 01.11.2009 року 1083,30 доларів США; 1.12.2009 року 1067,08 доларів США; 01.01. та 01.02.2010 року по 1083,30 доларів США; 01.03.2010 року 1034,65 доларів США; 01.04.2010 року 1083,30 доларів США; 01.05.2010 та 01.06.2010 року по 1067,08 та 1083,30 доларів США відповідно. При цьому вказані суми складаються з погашення строкової заборгованості (нараховані відсотки) та сум погашення наявної прострочених заборгованості. Згідно наявних матеріалах кредитної справи, яка була надана на запит суду, міститься графік погашення кредитної заборгованості за період з липня 2010 року. Відповідно до вказаного графіку позичальник має здійснювати з 01.07.2010 року погашення заборгованості за кредитом щомісячно по 1877,21 долар США та останній платіж здійснити 01.03.2017 року. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Як встановлено з матеріалів справи, відповідач взяті на себе зобовязання за кредитним договором належним чином не виконував: не своєчасно та не у повному обсязі погашав кредитну заборгованість й сплачував нараховані відсотки. Взяті на себе зобовязання за умовами вказаного кредитного договору та укладених до нього дотикових умов відповідач [PERSON] належним чином не виконувала, своєчасно та у повному обсязі заборгованості за кредитним договором не погашала. Згідно представленого позивачем розрахунку заборгованість [PERSON] за кредитним договором №03-2/6541-К від 28.02.2007 року станом на 08.05.2015 рік становить 50\~829,47 доларів США та складається з: 45\~176,95 доларів США заборгованість по сумі кредиту, в тому числі 9\~437,15 доларів США прострочена заборгованість по кредиту; 3\~753,07 доларів США нараховані відсотки; 1\~899,45 доларів США підвищені відсотки. Вказаний розрахунок суд визнає правильним, таким що відповідає умовам укладеного між банком та позичальником умовам кредитного договору та додаткових угод до Вказаний розрахунок суд визнає правильним, таким що відповідає умовам укладеного між банком та позичальником умовам кредитного договору та додаткових угод до нього. Такий розрахунок відповідачем належними та допустимими доказами не спростований. Стосовно посилань представника відповідачів про те, що позичальником були належним чином виконані умови додаткової угоди №2 стосовно погашення простроченої заборгованості відповідно до встановленого Графіку погашення в період з 01.07.2009 року по 01.06.2010 рік, а Графік погашення заборгованості з 01.07.2010 року між сторонами не погоджувався та встановлений не був, а отже і правових підстав у банку стосовно дострокового погашення заборгованості не існує суд зазначає наступне. Так, взяті на себе зобовязання стосовно погашення заборгованості за кредитним договором відповідно до Графіку за період з 01.07.2009 року по 01.06.2010 рік [PERSON] належним чином не виконувався: нею несвоєчасно та не у повному обсязі здійснювалися проплати, що підтверджено представленим позивачем розрахунком заборгованості. При цьому представником відповідачів фактично не оспорювалися та не були спростовані зазначені у вказаному розрахунку дати та суми внесені [PERSON] на погашення кредитної заборгованості. Також суд звертає свою увагу на те, що у матеріалах кредитної справи міститься графік погашення кредитної заборгованості за період з 01.07.2010 року. Такий графік встановлений банком та відповідно до умов п.1.3.3 Додаткової угоди вважається погодженим та прийнятий сторонами. Той факт, що він не був погоджений сторонами суд не приймає до уваги, оскільки за умовами укладеної додаткової угоди №2 до кредитного договору (п.1.3.3) Позичальник був зобовязаний 02.07.2010 року звернутися до Банку для отримання нових Графіків погашення кредиту, що буде діяти з 01.07.2010 року. Доказів того, що позичальник звертався до Банку за отримання такого графіку і банком не було його представлено, відповідачем суду не надано. При цьому суд звертає свою увагу на те, що сторонами було обумовлено, що всі ризики неотримання або несвоєчасного отримання нових графіків несе позичальник. Оскільки сторонами було обумовлено погашення кредитної заборгованості частинами, та позичальник здійснив прострочення повернення чергової частини кредитної заборгованості Банк обґрунтовано звернувся до суду з вимогами про дострокове стягнення з відповідача всієї суми заборгованості, що відповідає приписам ЦК України та було обумовлено сторонами в укладеному між ними кредитному договорі. Стосовно вимог банку про стягнення з [PERSON], як з поручителя, наявної заборгованості за кредитним договором суд зазначає наступне. З матеріалів справи встановлено, що 28 лютого 2007 року між ВАТ «Банк Універсальний» та [PERSON] був укладений договір поруки № 032/6541-П за умови якого останній зобовязався перед банком відповідати за належне виконання [PERSON] взятих на себе зобовязань за кредитним договором № 03-2/6541-К від 28.02.2007 року у повному обсязі. 04 червня 2009 року між Банком та [PERSON] був укладений додаткова угода №1 до договору поруки № 032/6541-П від 28.02.2007 року, який погодився відповідати перед банком за належне виконання [PERSON] взятих на себе зобовязань за кредитним договором №03-2/6541-К від 28.02.2007 року, в тому числі з урахуванням внесених до нього змін, відповідно до укладених додаткових угод №1 та №2 від 04.06.2008 року. Відповідно до приписів ч.1 ст.553 та ч.1 і 2 ст.554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Отже, порука це строкове зобовязання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє субєктивне право кредитора. Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України). Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті 251, 252 ЦК України). Як встановлено зі змісту укладеного 28.02.2007 року договору поруки між строк дії поруки між сторонами фактично не визначений, оскільки у ньому зазначено: діє до повного виконання зобовязань по Кредитному договору Боржником чи Поручителем. За таких обставин в цьому випадку підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Під виконанням сторонами зобовязання слід розуміти здійснення ними дій з реалізації прав і обовязків, що випливають із зобов'язання, передбаченого договором. Отже, "основне зобовязання" - це не зміст кредитного договору, а реально існуючі правовідносини, зміст яких складають права та обовязки сторін кредитного договору. Як установлено , боржник [PERSON] (а відтак і поручитель) первинно взяла на себе зобов'язання повернути суму кредиту з відповідними процентами до 01 березня 2017 року, сплачуючи її частинами (щомісячними платежами) згідно з графіком платежів. Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобовязань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобовязання, яке виникло на основі договору. Строк виконання боржником кожного щомісячного зобовязання згідно з частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Якщо умовами договору кредиту передбачені окремі самостійні зобовязання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обовязку, то у разі неналежного виконання позичальником цих зобовязань позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Саме таку правову позицію було висловлено Верховним Судом України в постанові від 19 березня 2014 року у справі 6-20цс14. Оскільки відповідно до статті 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, то зазначені правила (з урахуванням положень частини четвертої статті 559 ЦК України) повинні застосовуватись і до поручителя. Таким чином, слід дійти висновку про те, що у разі неналежного виконання боржником зобовязань за кредитним договором передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк предявлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Як убачається з графіка погашення кредиту ( втому числі і погоджених сторонами при укладенні додаткових договорів), чергові платежі боржник повинен був здійснювати у визначену дату кожного місяця, тому з часу несплати кожного з платежів відповідно до статті 261 ЦК України починається перебіг позовної давності для вимог до боржника та обрахування встановленого частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячного строку для предявлення вимог до поручителя. У разі предявлення банком вимог до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобовязання в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобовязань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку. Разом із тим правовідносини поруки за договором не можна вважати припиненими в іншій частині, яка стосується відповідальності поручителя за невиконання боржником окремих зобовязань за кредитним договором про погашення кредиту до збігу шестимісячного строку з моменту виникнення права вимоги про виконання відповідної частини зобов'язань, та в частині вимог про дострокове погашення кредитних коштів. Крім того, при застосуванні частини четвертої статті 559 ЦК України слід ураховувати таке. Регулюючи правовідносини з припинення поруки у звязку із закінченням строку її чинності частина четверта статті 559 ЦК України передбачає три випадки визначення строку дії поруки: протягом строку, встановленого договором поруки (перше речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання, якщо кредитор не предявить вимоги до поручителя (друге речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобовязання не встановлено або встановлено моментом предявлення вимоги), якщо кредитор не предявить позову до поручителя (третє речення частини четвертої статті 559 ЦК України). Зі змісту цієї норми вбачається, що у тексті частини четвертої статті 559 ЦК України застосовуються поняття «предявлення вимоги» та «предявлення позову», як умови чинності поруки. Враховуючи правову конструкцію зазначеної правової норми, викладеної в одному абзаці, подібність правовідносин, які вона регулює, та на підставі системного, послідовного, логічного тлумачення змісту цієї норми слід дійти висновку про те, що передбачений цією нормою підхід до правового регулювання строків дії поруки та її припинення є однаковим. Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування субєктивного права кредитора й субєктивного обовязку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом предявлення позову), кредитор вчиняти не може. З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобовязань застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення "предявлення вимоги" до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання як умови чинності поруки слід розуміти як предявлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Саме таку правову позицію було висловлено Верховним Судом України в постанові від 17 вересня 2014 року у справі 6-53цс14. Таким чином з урахуванням дати звернення позивача до суду з вказаним позовом до [PERSON], як до поручителя за вказаним кредитним договором, 11 червня 2015 року, та виходячи з встановленого графіку погашення кредитного договору (в тому числі і встановлених згідно додаткових угод), з поручителя підлягає стягненню заборгованість яка виникла з 31.12.2014 року (враховуючи дату здійснення погашення чергового платежу). В решті у задоволенні вимог позивача щодо стягнення з поручителів заборгованості за кредитним договором слід відмовити у звязку з припиненням дії поруки. Отже, згідно з представленої довідки-розрахунку заборгованості за кредитним договором №03-2/6541-К від 28.07.2007 року станом на 08.05.2015 рік з [PERSON] (боржника) та [PERSON], як поручителя, підлягає стягненню у солідарному порядку заборгованість яка виникла з 31.12.2014 року. Вказана заборгованість становить 45671,00 доларів США і складається з: 42 573,60 доларів США - заборгованість за кредитом (в тому числі 6833,80 доларів США прострочена заборгованість за кредитом), 2602,33 доларів США - нараховані відсотки, 495,07 доларів США - підвищені відсотки. Решту заборгованості яка виникла до вказаної дати слід стягнути з [PERSON] (боржника), яка відповідно становить 5158,47 доларів США яка складається з: 2603,35 доларів США - прострочена заборгованість за кредитом, 1150,74 - заборгованості за відсотками та 1404,38 доларів США - підвищені відсотки. Відповідно до ст..88 ЦПК України понесені судові витрати позивачем по сплаті судового збору підлягають розподіленню та стягненню з відповідачів пропорційно до задоволених вимог банку, а саме з [PERSON] слід стягнути судовий збір у сумі 2012,26 (пропорційної до стягнутої суми у розмірі 27993,87 доларів США, що складає 55,07 % від задоволеної суми позову) гривень, а з [PERSON] - 1641,74 гривень (пропорційно до стягнутої суми у розмірі 22835,50 доларів США, що складає 44,93% від задоволеної суми позову).

Outcome: partial