Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-05 00:00:00

Орган опіки і піклування в особі служби у справах дітей Піщанської районної державної адміністрації звернувся до суду з позовом, в якому просить позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що [PERSON], [INFO], проживала з батьком [PERSON], в с.Болган Піщанського району Вінницької області. Мати дитини [PERSON] у 2010 році залишила дитину батькові на виховання і з того часу до доньки не зявлялася. Рішенням Піщанського районного суду від 24 грудня 2014 року, [PERSON] визнано безвісно відсутньою з 2010 року. [PERSON] ухилявся від належного виховання своєї доньки, не забезпечував одягом, взуттям, шкільним приладдям, у зв'язку з чим відповідно до рішення Піщанського районного суду від 21 вересня 2015 року, [PERSON] була відібрана у батька [PERSON] без позбавлення його батьківських прав. Дитина з 04.09.2015 року по 09.12.2015 року перебувала у Вінницькому центрі соціально- психологічної реабілітації дітей, а з 10 грудня 2015 року була влаштована до сімї [PERSON] та [PERSON], які є її прийомними батьками та проживають в с.Новофастів Погребищенського району. Прийомна сім'я [PERSON] та [PERSON] функціонує з 2008 року, в прийомній сім'ї з 2009 року виховується рідна сестра [PERSON] по лінії матері [PERSON], 2002 року народження. [PERSON] доньку не провідував, матеріально не допомагав. Аліменти які він повинен сплачувати на утримання доньки за рішенням Піщанського районного суду Вінницької області від 21 вересня 2015 року, не сплачував, оскільки не має стабільного доходу. Беручи до уваги те , що батько дитини [PERSON] безвідповідально ставиться до виконання своїх батьківських обов'язків, нездатний забезпечити повноцінний розвиток, належний рівень виховання, обмеження на дитину негативного впливу, позивач вважає за доцільне позбавити його батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. В судове засідання представник позивача [PERSON] не з'явився, проте надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, наполягає на задоволенні позовних вимог. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно доньки [PERSON]. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 27 грудня 2004 року народилася [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] від 05.11.2015 року, батьками якої є [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до характеристики, наданої Болганською сільською радою Піщанського району Вінницької області №598 від 16 листопада 2016 року, [PERSON] зареєстрований по [ADDRESS], більше часу мешкає за межами населеного пунтку. Відповідно до рішення Піщанського районного суду від 21.09.2015 року малолітню [PERSON] відібрано у [PERSON] без позбавлення батьківських прав та стягнуто з [PERSON] аліменти на утримання доньки в розмірі 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку з 03.09.2015 року і до її повноліття. Рішенням Піщанського районного суду від 24 грудня 2014 року, [PERSON] визнано безвісно відсутньою з 2010 року. Дитина [PERSON] влаштовна в прийомну сім'ю [PERSON] та [PERSON], за час перебування дитини в сім'ї батько з донькою кілька разів спілкувався по телефону, проте жодного разу її не відвідав, матеріально не допомагав, що підтверджується листом служби у справах дітей Погребищенської РДА №05-5/177 від 30.05.2017 року. При вирішенні спору про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно доньки [PERSON], суд виходить не з формальних міркувань, а з фактичних інтересів дитини, умов її нормального виховання, бере до уваги ставлення батька до виконання своїх обов'язків, а також те, що відповідач в своїй заяві не заперечував проти позбавлення його батьківських прав, та інші обставини, що мають істотне значення. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які порушують батьківські обов'язки, та є способом захисту прав та інтересів дитини, а тому питання про застосування такого заходу впливу до батьків нерозривно пов'язане з питанням захисту прав та інтересів дитини. Постанова Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення та позбавлення батьківських прав", роз'яснює, що ухилення батьків від виконання свої обов'язків має місце тоді, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. У відповідності до п.2 ч.1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати і батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Статтею 150 Сімейного кодексу України визначено обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Зокрема, крім іншого, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства", виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її досамостійного життя та праці. Частиною 6 статті 12 зазначеного Закону передбачає, що батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров'я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону. При винесенні вказаного рішення суд враховує положення ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради УРСР № 789-ХХІІ від 27 лютого 1991 року, в яких зазначено, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з як- найкращого забезпечення інтересів дітей. Враховуючи вищевикладене та беручи до уваги, що відповідач [PERSON] свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками по відношенню до своєї дитини, не турбується про її належний фізичний, духовний та моральний розвиток, з метою забезпечення інтересів дитини, суд приходить до висновку, про позбавлення [PERSON] батьківських прав Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, суд стягує судовий збір з відповідача на користь держави .

Outcome: approved