Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-05 00:00:00

Позивач[PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача[PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що він уклав шлюб з [PERSON] , який був зареєстрований 23 лютого 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області, актовий запис № 144. За час перебування в шлюбі сторони мають спільних дітей: малолітню доньку - [PERSON] , [INFO] та малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Позивач вказав, що сторони фактично розірвали між собою шлюбні відносини, оскільки, через розбіжність у поглядах на життя припинили спільне проживання та, відповідно, не ведуть спільне господарство. Позивач подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав. Відповідач подала заяву про розгляд справи без її участі, у поданій заяві позовні вимоги визнала. Фіксування судового засідання технічним записом не здійснювалося відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, з`ясувавши дійсні обставини справи та дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] , який був зареєстрований 23 лютого 2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 23 лютого 2008 року серія [NUMBER] , актовий запис № 144. Від спільного подружнього життя сторони мають спільних дітей: сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження від 06.09.2014 виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві, серія [NUMBER] , та дочку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження від 22.10.2010 виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції, серія [NUMBER] , актовий запис № 2452. Судом встановлено, що подружнє життя між позивачем і відповідачем виявилось неможливим внаслідок відсутності взаєморозуміння між ними, суперечливості характерів, різних поглядів на сімейне життя. Спільне господарство між ними не ведеться, шлюбно-сімейні відносини між ними фактично припинилися. Примирення між сторонами неможливе. Сім`ю зберегти сторони не бажають, строк на примирення не потрібен. Спору про поділ майна подружжя немає. Згідно вимог ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово "союз", підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved