Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-19 00:00:00

Позивач [PERSON] пред'явила до суду позов до відповідача [PERSON] про визнання його таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, квартирою №37 по вулиці Тарнавського, №3 в місті Тернополі. Обґрунтовує позов тим, що є власником зазначеного житлового приміщення на підставі договору дарування. [PERSON] зареєстрований у спірній квартирі з 05 лютого 1991 року. Однак, з 2010 року не проживає за зазначеною адресою, будь-які його речі та майно в помешканні відсутні, коштів на оплату комунальних послуг він не надає. З цих підстав позивач просила суд визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування зазначеним жилим приміщенням. Позивач [PERSON] в судове засідання подала заяву, в якій просила слухати справу в її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Не заперечила проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, до суду не з'явився, не повідомивши про причини неявки. Заяви про розгляд справи за його відсутності не подавав. За вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно з ч. 4 ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач згідно з поданою нею письмовою заявою не заперечила проти такого вирішення справи, та відповідно до вимог ст. 225 ЦПК України судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини: Сторони позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] з 03 листопада 1990 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 18 травня 2012 року на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області. Як слідує з договору дарування квартири, посвідченого державним нотаріусом Першої Тернопільської державної нотаріальної контори [PERSON] 04 лютого 2004 року, [PERSON] подарувала, а [PERSON] прийняла в дар належну дарувальнику трьохкімнатну квартиру №37, що знаходиться в будинку №3 на вулиці Генерала Тарнавського в місті Тернополі. Як убачається з довідки № 103, виданої 24 січня 2017 року приватним підприємством "Люкс", та будинкової книги для прописки громадян, що проживають у [INFO], відповідач [PERSON], [INFO], зареєстрований у вказаній квартирі з 05 лютого 1991 року. Відповідно до актів комісії в складі працівників приватного підприємства "Люкс", складених 23 грудня 2014 року, 08 січня 2015 року, 05 травня 2015 року, 24 січня 2017 року, [PERSON] не проживає у зазначеній квартирі більше п'яти років. Відповідно до ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до роз'яснень, даних в п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», зі змінами та доповненнями, у справах про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені законом строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, з особами, що потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. При цьому судом не здобуто жодних доказів про поважність причин непроживання відповідача у спірній квартирі. За вказаних обставин судом установлено, що відповідач [PERSON] відсутній у квартирі [ADDRESS] понад один рік без поважних на це причин, тому відповідно до ст. 405 ЦК України втратив право на користування спірним житлом. На підставі наведеного, відповідно до ст. ст. 386, 391, 405 ЦК України,

Outcome: approved