Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із зазначеним вище позовом , посилаючись на те, що йому на праві приватної власності належить будинок №167, який розташований в с.Ужок, Великоберезнянського району Закарпатської області, що стверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 05.02.2015 року. Позивач зазначав, що у зазначеному будинку зареєстровані відповідачі, про що наявні відомості у будинковій книзі. Однак вони вже більше 10-ти років не проживають у будинку, а фактично проживають за адресою [ADDRESS]. На сьогоднішній день відповідачі ведуть незрозумілий спосіб життя і для уникнення будь-яких претензій або цивільно-виконавчих правовідносин за адресою їх реєстрації, перед ним (позивачем) постала необхідність зняти їх з реєстрації із згаданого вище будинку. Позивач вказував на те, що відповідачі тривалий час не проживають в будинку [ADDRESS] , а тому є всі підстави для визнання їх такими, що втратили право на користування жилим приміщенням внаслідок їх відсутності. На підставі викладеного позивач просить усунути перешкоди в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном шляхом скасування реєстрації місця проживання та позбавлення права користування житловим приміщенням відповідачів за вказаною вище адресою. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав повністю та просив його задовольнити. В судове засідання відповідачі по справі не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили. Представник третьої особи Великоберезнянського районного сектору ГУ ДМС України в Закарпатській області в судове засідання не з'явився, однак надіслав до суду заяву про розгляд справи без участі представника. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до такого висновку. В судовому засіданні встановлено, що власником житлового будинку [ADDRESS] є позивач [PERSON], що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 05.02.2015 року. З копії будинкової книги вбачається, що в даному будинку зареєстровані відповідачі по справі. Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ним вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Як вбачається, позивач обґрунтовував свої вимоги як з посиланням на захист права власності , так і з посиланням на те, що відповідачі, як члени сім'ї, втратили право користування житловим приміщенням. Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Водночас відповідно до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, як випливає із указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою. Виходячи з того, що Закон України від 11 грудня 2003 року "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши, разом з тим одну із таких вимог:1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням;3) про визнання особи безвісно відсутньою;4) про оголошення фізичної особи померлою. З матеріалів справи вбачається, що відповідачі та їх діти дійсно зареєстровані за адресою: с.Ужок, 167, Великоберезнянського району зі згоди позивача. Таким чином, правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються нормами ЖК УРСР та ЦК України, і вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить , зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства( ст..ст.71,72,116,156 ЖК України; ст.405 ЦК України). Позовна вимога [PERSON] про позбавлення прав користування житловим приміщенням із вказаних підстав не пред'являвся, а тому задоволенню не підлягає. Оскільки позовна вимога про зняття з реєстраційного обліку є похідною від наявності права користування житловим приміщенням, то вона також задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed