Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-18 00:00:00

Позивач 04.04.2016 року звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, в якій просив суд задовольнити позовні вимоги. В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що малолітня [PERSON] , [INFO] , була передана 28.07.2014 року до КЗОЗ Харківський обласний будинок дитини №2 з КЗОЗ Луганський обласний будинок дитини №2 у зв'язку з проведенням на території Луганської області антитерористичної операції (наказ Департаменту охорони здоров'я Харківської обласної державної адміністрації №403 від 28.07.2014 року «Про медичне забезпечення»). На час перебування дитини у КЗОЗ Харківський обласний будинок дитини №2 ні батьки, ні інші родичі дитини її не відвідували, не телефонували до закладу та місцевої служби у справах дітей , не цікавились її станом здоров'я та розвитком , не намагались вирішити питання про передачу їм дитини на виховання та повернення в сім'ю. [PERSON] була тимчасово влаштована до дитячого закладу відповідно до наказу Департаменту Луганської міської ради у справах дітей та сім'ї . Підставою для влаштування дитини до дитячого закладу була заява її матері [PERSON] . Причиною влаштування були складні життєві обставини в яких опинилась родина: мати дитини зловживала спиртними напоями. Ухилялась від виконання батьківських обов'язків. Умови проживання сім'ї були незадовільними. Відповідно до свідоцтва про народження , виданого 16.10.2012 року Кам'янобрідським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції у Луганській області , в актовому запису №381 від 16.10.2012 року про народження [PERSON] її батьками записані [PERSON] та [PERSON]. Державна реєстрація народження проведена відповідно до статті 133 СК України . 16.08.2013 року [PERSON] звернулась із заявою про тимчасове влаштування її малолітньої доньки [PERSON] до Луганського обласного будинку дитини №2 строком на 6 місяців з 16.08.2013 року до 16.02.2014 року . Батько дитини, [PERSON] з сім'єю не проживав, ніяких відомостей про нього немає. Строк тимчасового перебування дитини у дитячому закладі закінчився більше двох років тому. Батьки малолітньої [PERSON] самоусунулись від виконання своїх батьківських обов'язків повністю, не проявляючи ніякого піклування про долю своєї малолітньої доньки. Малолітня фактично залишилась без батьківського піклування, однак правового статусу не має, що не дозволяє їй отримувати пільги та державні соціальні гарантії для дітей даної категорії. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без участі представника Управління служби у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради , проти заочного рішення не заперечує. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , належним чином повідомлені про день та час слухання справи, в судове засідання не з'явилися, не повідомивши суд про причину неявки. Відповідно до ч. 1ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Тому зі згоди представника позивача, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи у відсутність сторін та ухвалити заочне рішення у справі, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню із таких підстав. Відповідно до ст.150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. У відповідності зі ст.151 СК України, батьки мають право на переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини; мають право вибирати форми й методи виховання, за винятком тих, які суперечать закону, моральним принципам суспільства. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до ст.165 Сімейного кодексу України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до п.п.15,16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. У відповідності зі ст.12 Закону України "Про охорону дитинства", виховання в родині є першочерговим завданням розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання й розвиток. У відповідності зі ст.15 Закону України "Про охорону дитинства", дитина, що проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримку з ними регулярних особистих відносин і прямих контактів. У відповідності зі ст.8 Конвенції про права дитини спілкування з дітьми може залежати від віку, стану здоров'я дитини, поводження батьків і інших істотних обставин. У випадку перешкоди в такому спілкуванні батьки можуть звернутися в органи опіки й піклування або суд. Судом встановлено, що малолітня [PERSON] , [INFO] , була передана 28.07.2014 року до КЗОЗ Харківський обласний будинок дитини №2 з КЗОЗ Луганський обласний будинок дитини №2 у зв'язку з проведенням на території Луганської області антитерористичної операції (наказ Департаменту охорони здоров'я Харківської обласної державної адміністрації №403 від 28.07.2014 року «Про медичне забезпечення»). На час перебування дитини у КЗОЗ Харківський обласний будинок дитини №2 ні батьки, ні інші родичі дитини не відвідували, не телефонували до закладу та місцевої служби у справах дітей , не цікавились її станом здоров'я та розвитком , не намагались вирішити питання про передачу їм дитини на виховання та повернення в сім'ю. [PERSON] була тимчасово влаштована до дитячого закладу відповідно до наказу Департаменту Луганської міської ради у справах дітей та сім'ї . Підставою для влаштування дитини до дитячого закладу була заява її матері [PERSON] (а.с.17). Причиною влаштування були складні життєві обставини в яких опинилась родина: мати дитини зловживала спиртними напоями. Ухилялась від виконання батьківських обов'язків. Умови проживання сім'ї були незадовільними (а.с.20). Батько дитини , [PERSON] з сім'єю не проживав, ніяких відомостей про нього немає. Відповідно до свідоцтва про народження , виданого 16.10.2012 року Кам'янобрідським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції у Луганській області , в актовому запису №381 від 16.10.2012 року про народження [PERSON] її батьками записані [PERSON] та [PERSON]. Державна реєстрація народження проведена відповідно до статті 133 СК України . Строк тимчасового перебування дитини у дитячому закладі закінчився більше двох років тому. Батьки малолітньої [PERSON] самоусунулись від виконання своїх батьківських обов'язків повністю не проявляючи ніякого піклування про долю своєї малолітньої доньки. Малолітня фактично залишилась без батьківського піклування, правового статусу вона не має, що не дозволяє їй отримувати пільги та державні соціальні гарантії для дітей даної категорії. Відповідно до Преамбули Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року проголошено, що діти мають право на особливе піклування і допомогу, а також що дитині мають бути надані необхідні захист і сприяння, з тим щоб вона могла повністю покласти на себе зобов'язання в рамках суспільства, визнано, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння. Згідно з ст.19 СК України, при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Згідно висновку Департаменту праці та соціальної політики Управління служб у справах дітей від 03.03.2016 року доцільно позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON] до їх малолітньої доньки [PERSON] , оскільки вони не відвідували, не телефонували до закладу та місцевої служби у справах дітей , не цікавились її станом здоров'я та розвитком , не намагались вирішити питання про передачу їм дитини на виховання та повернення в сім'ю (а.с.6-7) . Суд дослідивши всі обставини у справі, погоджується із висновком Департаменту праці та соціальної політики Управління служб у справах дітей від 03.03.2016 року , оскільки він є обґрунтованими та прийнятими після ретельного дослідження всіх обставин справи. Таким чином , оцінивши докази по справі, суд приходить висновку ,що відповідачі повністю відсторонилися від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини , тривалий час не утримують її , не виховують та не цікавляться життям , здоров'ям та розвитком дитини , фактично усунулися від дитини, у зв'язку із чим позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.3 ст.166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов'язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити щодо стягнення з відповідачів на утримання доньки [PERSON] ,[INFO] , аліменти в сумі по 500 грн. щомісячно з кожного з подальшою індексацією відповідно до закону ,до досягнення нею повноліття ,на особистий рахунок дитини . Згідно з ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідачів в дохід держави. При поданні позову позивача звільнено від сплати судового збору у сумі 551,20 гривень , а тому ця сума підлягає стягненню з відповідачів на користь держави .

Outcome: approved