Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] міської ради Сумської області про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування позовних вимог позивач послався на те, що 23 липня 2013 року в м.Буринь Сумської області померла його дружина [PERSON]. Він є спадкоємцем за законом і прийняв спадщину шляхом спільного постійного проживання разом зі спадкодавцем. До складу спадкового майна входить майно, яке належало померлій 25 лютого 1995 року матері спадкодавця - [PERSON] і складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: Сумська область, Буринський район с.Степанівка, вул.Центральна, буд.12, на який відсутній правовстановлюючий документ, через що він позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину. Позивач просить визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: Сумська область, Буринський район, с.Степанівка, вул.Центральна, буд.12. У судовому засіданні представник позивача [PERSON], який діє на підставі довіреності, позов підтримав, просить позовні вимоги задовольнити. Представник відповідача [PERSON] міської ради в судове засідання не зявився, від відповідача надійшла до суду заява про розгляд справи за відсутності представника, позовні вимоги визнає повністю (а.с. 54). Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає,\~ що\~ позов заявлено обґрунтовано, а тому він\~ підлягає\~ задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 25.02.1995 року у с.Степанівка Буринського району померла мати дружини позивача - [PERSON] ( а.с. 6-7, 9). За життя [PERSON] залишала заповіт від 12.12.1990 року, що був посвідчений заступником голови Степанівської сільської ради народних депутатів Буринського району Сумської області та зареєстрований за №14, в якому все своє майно і взагалі все те, що їй належатиме за законом на день її смерті, заповіла [PERSON] / дружині позивача/. Оригінал заповіту досліджено у судовому засіданні ( а.с. 8). Згідно ч.1 ст. 549 ЦК Української PCP (1963 року), що діяв на час виникнення спірних правовідносин, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Частиною 1 ст. 524 ЦК УРСР встановлено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. У довідці Степанівської сільської ради Буринського району від 15.03.2017 року № 94 зазначено, що [PERSON], яка померла 25.02.1995 року, була постійною жителькою с.Степанівка Буринського району, спадщину після її смерті прийняла дочка - [PERSON] шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном. Заповіт від імені [PERSON] посвідчувався виконкомом Степанівської сільської ради від 12.12.1990 року №14 не змінювався та не скасовувався ( а.с. 34). Отже, дружина позивача - [PERSON] прийняла спадщину після смерті 25.02.1995 року своєї матері [PERSON]. 23 липня 2013 року померла дружина позивача - [PERSON] (а.с. 5-6). Після її смерті відкрилася спадщина. Позивач звернувся до нотаріуса [PERSON] районного нотаріального округу щодо оформлення спадщини після смерті дружини [PERSON] на спадкове майно - житловий будинок з господарськими спорудами за адресою: Буринський район, с.Степанівка, вул.Центральна, буд.12, однак, нотаріус повідомив позивача про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину на зазначене майно у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на даний будинок ( а.с. 30). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Як вбачається з довідки-характеристики, виданої Степанівською сільською радою за №128 від 03.05.2017 року, згідно із записом в погосподарській книзі за № 01-0008-1 за [PERSON], яка померла 25.02.1995 року, зареєстрований житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходяться за адресою: Сумська область, Буринський район, с.Степанівка, вул.Центральна, 12, житловою площею 27,1 кв.м., загальною площею 80,1 кв.м., господарські будівлі : сарай цегляний, сарай піноблочний, огорожа металева, шиферна. Земельна ділянка, що знаходиться за адресою: Буринський район, с.Степанівка, вул.Центральна, 12, згідно рішення 15 сесії Степанівської сільської ради від 11.09.1993 року приватизована на імя [PERSON] (а.с. 32). Даний будинок зареєстрований в погосподарських книгах з 1961 року за [PERSON] ( а.с. 62). Згідно довідки № 93 від 15.03.2017 року, виданої виконкомом Степанівської сільської ради, на підставі рішення пятнадцятої сесії Степанівської сільської ради від 11.09.1993 року [PERSON] безоплатно передано у приватну власність земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства розміром 0,58 га, з них під забудову 0,04 га. (31). В матеріалах справи також наявна архівна копія рішення 15 сесії 21 скликання Степанівської сільської ради від 11.09.1993 року, згідно якого [PERSON] безоплатно передано у власність земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства розміром 0,58 га за місцем її проживання ( а.с. 59-61). Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в редакції від 01.07.2004 року державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень є офіційним визнанням і підтвердженням державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжуються внесенням до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Згідно зі ст. 3 вказаного Закону, право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом визнаються державою. Відповідно до постанови Верховного Суду України від 13.06.2012 року за № 6-54 цс 12, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у звязку із здійсненням державою реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення. В даному випрадку суд керується законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самого спадкодавця на момент закінчення будівництва будинків, зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України «Про власність», Законом України від 07.12.1990 року № 533-ХІІ"Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування", вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13.04.1979 року за № 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12.05.1985 року № 5-24-26. \~\~\~\~\~\~\~\~Записи у погосподарських книгах визнавались у якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. \~\~\~\~\~\~\~\~При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, в тому числі, і технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо. Постановою Кабінету Міністрів України № 449 від 05.09.1992 року був визначени порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів державного замовлення, тобто до 05.09.1992 року не передбачалась процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності. Згідно листа Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 01.09.2011 року за № 40-12-2409 « Щодо прийняття в експлуатацію обєктів, закінчених будівництвом» не потребує введення в експлуатацію приватних житлових будинків, збудованих до 05.0.1992 року, при набутті права власності на обєкти. Відповідно до листа Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 30.07.2012 року № 40-19-5376 « Щодо порядку прийняття в експлуатацію самовільно побудованого садового будинку і розмірів штрафів» документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05.08.1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. Вказаний порядок визначений в абз. 2 п. 3.1. Розділу ІІІ «Прийняття в експлуатацію обєктів», затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 95 від 19.03.2013 року, зареєстрованому в Міністерстві Юстиції України 15.04.2013 року за № 612/23144. Відповідно до листа Міністерства Юстиції України № 19-32/319 від 21.02.2005 року, якщо у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не проводилася і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного власника (спадкоємця) повинно вирішуватися в судовому порядку. Згідно п. 26 постанови Кабінету Міністрів України № 703 від 22.06.2011 року « Про затвердження Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень», із змінами та доповненнями, та Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно для проведення державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно та інші документи, визначені цим Порядком. Відповідно до п.п. 10, п. 27 постанови Кабінету Міністрів України № 703 від 22.06.2011 року документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, зокрема є рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. З довідки ТОВ «[PERSON] бюро технічної інвентаризації» від 28.03.2017 року вбачається, що право власності на житловий будинок № 12, розташований по вулиці Центральна в селі Степанівка Буринського району Сумської області, не зареєстроване до 01.01.2013 року, до реєстру прав власності житловий будинок не занесений. До складу будинку входить: житловий будинок з прибудовами - «А-1», загальною площею 80,1 кв.м., житловою площею 27,1 кв.м., сарай з цегли - «Б», сарай з піноблоку - «В», огорожа металева, шиферна - «№1-4» ( а.с. 10). Згідно даних технічного паспорту на спірний житловий будинок, виготовленого 24.06.2011 р. ТОВ «[PERSON] БТІ», житловий будинок та сарай «Б» побудовані у 1960 році, сарай «В» побудований у 1989 році (а.с. 64-68). Згідно Звіту про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж спірного житлового будинку з прибудовами №1/2017-ТО від 05.04.2017 року, затвердженого експертом по технічному обстеженню будівель і споруд, за результатами проведеного технічного обстеження встановлена відповідність вимогам надійної і безпечної експлуатації і можливості безпечної експлуатації вищевказаного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами (а.с. 11-26). Судом встановлено, що єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України, оскільки на день смерті постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини і протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, не заявив про відмову від неї, входячи до кола спадкоємців за законом першої черги, є чоловік (позивач у справі) померлої [PERSON]. (а.с. 33, 63). Спадкові справи після смерті [PERSON] та [PERSON] не заводились, інших спадкоємців ні за законом, ні за заповітом не має, що підтверджується листом нотаріуса [PERSON] районного нотаріального округу від 18.07.2017 року та інформаційними довідками зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) та Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 13.07.2017 р. (а.с. 43-49). Згідно ст. 31 Закону України від 01.07.2004 року № 1952-УІ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" в редакції зі змінами від 06.10.2016 року, для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, і щодо зазначених обєктів нерухомості раніше не проводилася державна реєстрація прав власності, подаються: 1) виписка із погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою; 2) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким обєктом, крім випадку, коли таке речове право зареєстровано в Державному реєстрі прав. Для здійснення державної реєстрації прав власності на зазначені обєкти документом, що посвідчує речові права на земельну ділянку під таким обєктом, може також вважатися рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність. Згідно ч.2 даної статті Закону для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, проведення технічної інвентаризації щодо зазначених обєктів нерухомості є необовязковим. На даний час зареєструвати право власності на спірний житловитй будинок за померлою матірю дружини позивача [PERSON] не можливо у звязку зі смертю останньої. Згідно п. 4 ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи закінчується в момент смерті. Отже, в судовому засіданні достовірно встановлено, що позивач, який прийняв спадщину, не може скористатись в повному обсязі своїм правом на спадкове майно шляхом нотаріального оформлення спадщини та позбавлений іншої можливості захистити свої спадкові права, крім визнання його права власності на спадкове майно у судовому порядку. Законом України « Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції № 475/97-ВР від 17.07.1997 року» ратифіковано Конвенцію про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Перший протокол та протоколи № 2, 4, 7, 11 до Конвенції.\~\~Згідно зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Враховуючи викладене, суд доходить висновку про наявність правових підстав для задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved