Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому просить визначити йому додатковий строк на прийняття спадщини. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що [INFO] померла [PERSON] . За життя [PERSON] залишила заповіт від 31 жовтня 2017р. на користь свого онука [PERSON] позивача по справі. Позивач скористався своїм правом та звернувся до державного нотаріуса Драбівської державної нотаріальної контори Починок Ю.В. з заявою про прийняття спадщини, однак отримав лист про неможливість відкриття спадкової справи у зв`язку з пропуском спадкоємцем (позивачем) шестимісячного строку для прийняття спадщини. [PERSON] зазначає, що не є спадкоємцем першої черги, оскільки доводиться внуком спадкодавиці (є сином однієї з трьох дочок померлої), про існування заповіту не знав, оскільки протягом останніх 6 років проживає в працює в м. Київ, про наявність заповіту дізнався випадково під час останнього візиту до с. Драбове-Барятинське після спливу встановленого строку для прийняття спадщини. Також вказує, що з листа нотаріуса вбачається, що він був першою особою, яка звернулась для відкриття спадкової справи, спадкова справа не заводилась і нотаріусом не розміщувалась інформація про наявність заповіту на користь позивача. Ухвалою від 04.10.2021 року відкрито провадження у справі та ухвалено розглядати справу в порядку загального позовного провадження. У підготовче судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, в матеріалах справи мається заява вх. № 1200/21-Вх від 01.04.2021р. про розгляд справи без особистої участі позивача за наявними в справі матеріалами. Представник відповідача Драбівської селищної ради Золотоніського району Черкаської області у підготовче судове засідання не прибув, відзив на позовну заяву не надав, натомість звернувся з клопотанням, зареєстрованим за вх. № ЕП-748/21-Вх від 30.07.2021р., в якому позовні вимоги визнав, просив здійснити розгляд справи без участі представника Драбівської селищної ради. Третя особа державний нотаріус Драбівської державної нотаріальної контори у судове засідання не прибула, скерувала до суду лист про розгляд справи без представника нотаріальної контори. Відповідно до ч. 3-4\~ст.\~200\~ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями\~206,\~207\~цього\~Кодексу. Згідно ч. 4\~ст.\~206\~ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому може бути прийнято судом та за результатами підготовчого провадження можливо ухвалити рішення. Дослідивши надані позивачем письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , виданого 21 січня 2019р. виконавчим комітетом Драбове-Барятинської сільської ради Драбівського району Черкаської області, вбачається, що [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] в с. Драбове-Барятинське, Драбівського району Черкаської області. Із копії довідки № 571 від 04.12.2019р., виданої виконавчим комітетом Драбове-Барятинської сільської ради Драбівського району Черкаської області, вбачається, що [PERSON] день смерті була зареєстрована і постійно проживала одна за адресою: [ADDRESS] . Із копії заповіту посвідченого секретарем Драбове-Барятинської сільської ради Драбівського району Черкаської області Кравченко Л.О. 31.10.2017 року, зареєстрованого в реєстрі за № 29 вбачається, що [PERSON] , [INFO] , зробила заповітне розпорядження на випадок смерті, заповівши все своє майно [PERSON] , [INFO] . Відповідно до копії постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 20.05.2021р. в.о. державного нотаріуса Драбівської державної нотаріальної контори Починок Ю.В. позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 0,32 га в с. Драбове-Барятинське, Драбівського району Черкаської області, оскільки [PERSON] на день смерті [PERSON] з нею зареєстрований не був та разом не проживав, вчасно заяву про прийняття спадщини не подав, то вважається таким, що пропустив строк прийняття спадщини. Постанова містить відомості, що [PERSON] до нотаріальної контори звернувся 20.05.2021р., при перевірці наявності заведеної спадкової справи за даними алфавітних книг та відомостям з спадкового реєстру встановлено, що спадкова справа у Драбівській державні нотаріальній конторі не заводилась, ніхто з спадкоємців із заявами про прийняття чи відмову від спадщини не звертався. Із копії трудової книжки серія [NUMBER] , заповненої 02.02.2015р. вбачається, що [PERSON] з 02.02.2015р. здійснює трудову діяльність в м. Київ з 02.02.2015р. та станом на дату звернення з вказаним позовом, також здійснював трудову діяльність на час смерті спадкодавця [PERSON] та протягом наступних 6 місяців. Таким чином, судом встановлено, що протягом шестимісячного строку з дня смерті [PERSON] позивач [PERSON] спадщину не прийняв, до нотаріальної контори або в орган місцевого самоврядування з відповідною заявою не звертався, постійно здійснюючи трудову діяльність в м. Київ. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст.81 ЦПК України). Зміст статті 89 ЦПК України визначає, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Так, для прийняття спадщини спадкоємцем, який на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, необхідно особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини, згідно ст. 1269 ЦК України. При цьому, такі дії повинні бути вчинені у встановлений законом для прийняття спадщини строк. Таким чином закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, але бажає прийняти спадщину, у шестимісячний строк з часу відкриття спадщини подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Пропуск такого строку, позбавляє спадкоємця можливості прийняти спадщину через нотаріальну контору, який пропущено з поважних причин, і потребує пред`явлення нею позову про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. Наведені положення у повній мірі відповідають Правовій позиції, висловленій Верховним Судом України в постанові від 6 лютого 2013 року в справі № 6-167цс12. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення відповідних дій. Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви та ці обставини суд визнав поважними. У позовній заяві [PERSON] зазначав, що не проживав зі спадкодавцем за заповітом, а про існування заповіту йому стало відомо вже після спливу шестимісячного строку, встановленого для подання заяви про прийняття спадщини. Відповідно до статті 63 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме. Згідно з пунктами 2.2 та 3.2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок), при заведенні спадкової справи нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту та повідомляє про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких йому відоме. Нотаріус може також зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі. Нотаріус роз`яснює спадкоємцям право подачі заяви про прийняття спадщини чи про відмову від її прийняття. Необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку на прийняття спадщини. Такий висновок узгоджується із висновками викладеними в постанові Верховного Суду України від 06 вересня 2017 року в справі № 6-496цс17 та постановах Верховного Суду у постановах від 12 вересня 2018 року у справі № 484/3221/17 (провадження № 61-22510св18), від 10 січня 2019 року у справі № 263/1221/17 (провадження № 61-18261св18), від 07 серпня 2019 року у справі № 629/1886/18 (провадження № 61-11600св19), від 28 жовтня 2019 року у справі № 761/42165/17-ц (провадження № 61-49121св18), від 20 листопада 2019 року у справі № 209/1795/18 (провадження № 61-14842св19), від 21 листопада 2019 року у справі № 626/2055/18 (провадження № 61-17906св19), від 25 березня 2020 року у справі № 642/2539/18-ц (провадження № 61-5609св19), від 09 квітня 2020 року у справі № 648/703/17 (провадження № 61- 41669св18), від 15 квітня 2020 року у справі № 190/106/18 (провадження № 61-41455св18) від 26 березня 2020 року у справах № 517/82/19 (провадження № 61-1340св20) та № 642/2539/18-ц (провадження № 61-5609св19), від 10 червня 2020 року у справі № 640/13714/17 (провадження № 61-44478св18) від 01 липня 2020 року у справі № 131/192/19 (провадження № 61-22639св19), від 24 липня 2020 року у справі № 729/559/18 (провадження № 61-1099св19), від 07 вересня 2020р. у справі №389/2108/18 ( провадження №61-17050св19). Позивач пропустив встановлений строк для прийняття спадщини, тому вправі звернутись в суд з позовом для визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини. Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року, «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Європейський суд з прав людини в пунктах 33, 34 рішення від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів. Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до …остаточного рішення суду. Згідно з правовою позицію ЄСПЛ у справі "Ілхан проти Туреччини" від 27.06.2000 р., при вирішення питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Судом також враховується рішення ЄСПЛ у справі «Маркс проти Бельгії» від 13.06.1979 року, ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які по своїй суті є гарантом права власності, оскільки визнають право будь-якої особи на безперешкодне користування своїм майном. Проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані докази в їх сукупності, оскільки позивач пропустив строк прийняття спадщини, то суд вважає за необхідне визнати причини пропуску строку подачі заяви про прийняття спадщини спадкоємцем поважними, а позов задовольнити і визначити йому додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини. Задовольняючи позов суд враховує, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. Факт пропуску строку для прийняття спадщини не є підставою для усунення від спадкування. Крім того, суд звертає увагу на те, що визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не вирішує питання про визнання за ним права на спадщину. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, установленому статтею 1269 ЦК, звернувшись в нотаріальну контору, після чого вважається таким, що прийняв спадщину. На підставі викладеного, враховуючи те, що відновлення права на прийняття спадщини позивачем не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, а також те, що представник відповідача проти задоволення позовних вимог не заперечував, суд приходить висновку, що позовні вимоги щодо визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є законними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню. Суд вважає, що достатнім для подачі заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори у даному випадку є строк два місяці з моменту вступу рішення у законну силу.

Outcome: approved