Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-10 00:00:00

ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з вказаним позовом та обґрунтовує його тим, що 27 жовтня 2006 року позивач уклав з [PERSON]І кредитний договір, за яким ПАТ КБ «Приватбанк» зобов'язався надати відповідачу кредит у розмірі 41086,98 грн на наступні цілі: 34 585,00 гривень на купівлю автомобіля а також 6 501,98 грн. - на оплату разових страхових платежів, комісії та внесення в Державний реєстр зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 16,08 % на рік на суму заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 27 жовтня 2010 року. Банк зобов'язання за вказаним кредитним договором перед відповідачем виконав в повному обсязі, надавши кредитні кошти у розмірі 41 086 грн. 98 коп. в повному обсязі та строк, встановлений в договорі. У порушення норм законодавства та умов договору відповідач зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконав, не повертає кредит та не сплачує проценти за його користування\~\~у встановлені договором строки. В той же день ПАТ КБ «Приватбанк» уклав з відповідачем договір застави рухомого майна, за яким [PERSON]І передав в заставу автомобіль марки «ВАЗ», модель 21043, рік випуску-2006, державний номерний знак [NUMBER], з метою забезпечення виконання зобов'язань по поверненню кредиту, сплаті відсотків за користування ним, комісії за користування кредиту, пені та штрафу. Оскільки [PERSON]І не виконав грошові зобов'язання, у нього виник борг за кредитним договором у розмірі 23425,73 гривень, ПАТ КБ «Приватбанк» просить вилучити у відповідача та передати в заклад позивача автомобіль марки марки «ВАЗ», модель 21043, рік випуску -2006, державний номерний знак [NUMBER] , комплект ключів та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. В рахунок погашення боргу за кредитним договором ПАТ КБ «Приват-банк» просить звернути стягнення на предмет застави - автомобіль марки «ВАЗ», модель 21043, рік випуску -2006, державний номерний знак [NUMBER] шляхом укладення позивачем від імені [PERSON]І з іншою особою договору купівлі-продажу автомобіля, шляхом отримання позивачем повноважень на отримання дублікату свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та зняття автомобіля з обліку в органах ДАІ. В судове засіданні представник позивача не з'явився, надіславши заяву про слухання справи за його відсутності, позов підтримав, просив задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не запечував. Відповідач [PERSON]І в судове засідання не з'явився, належним чином повідомлений, про що свідчить розписка, яка міститься в матеріалах справи. Згідно заперечень, які надійшли на адресу суду просив відмовити в задоволенні позову оскільки, згідно виписки про погашення кредиту по кредитному договору заборгованість по тілу кредиту відсутня. Також зазначив, що оскільки останній платіж було здійснено 06.07.2011 року то відповідно до ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосується позовна давність в один рік. Крім того, зазначив, що банк не повідомляв в письмовій формі щодо наявного боргу на протязі трьох років. Дослідивши письмові докази, суд дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Встановлено, що 27 жовтня 2006 року сторони уклали кредитний договір № KIW0FR00150109 (а.с.10-11), за яким ПАТ КБ «Приватбанк» зобов'язався надати відповідачу кредит у вигляді непоновлювальної кредитної лінії в розмірі 34 585,00 гривень на купівлю автомобіля а також 6 501,98 грн. - на оплату разових страхових платежів, комісії та внесення в Державний реєстр зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 16,08 % на рік на суму заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 27 жовтня 2010 року. [PERSON] зобов'язався щомісячно до 27 жовтня 2010 року повертати кредит по частинам, сплачувати відсотки за користування ним та комісію за користування кредитом. Відповідач зобов'язався виконувати ці грошові зобов'язання шляхом щомісячної сплати грошових коштів у розмірі 1033,95 гривень У випадку несвоєчасного виконання грошових зобов'язань він зобов'язався сплатити пеню у розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожний день прострочки. В той же день ПАТ КБ «Приватбанк» уклав з відповідачем договір застави рухомого майна (а.с.14-16), за яким [PERSON] передав в заставу автомобіль марки марки «ВАЗ», модель 21043», державний номерний знак [NUMBER], з метою забезпечення виконання зобов'язань по поверненню кредиту, сплаті відсотків за користування ним, комісії за користування кредиту, пені та штрафу. Відповідно до ч.1 ст.589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення на предмет застави. Згідно з ч.1 ст.590 цього Кодексу звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Встановлено, що [PERSON]І не виконав грошові зобов'язання, у нього виник борг за кредитним договором у розмірі 23 425,73грн. Ці обставини підтверджуються письмовим розрахунком (а.с.5-6) Твердження відповідача щодо повної сплати суми кредиту спростовується випискою про погашеннях по кредиту від 17 лютого 2015 року № 2158182 згідно якої станом на 06.07.2011 року залишок по тілу кредиту (просрочений) складає 3808,55 грн Згідно вимог ст.257 ЦК України, яка передбачає, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три року та ст.261 ч.1 ЦК України, яка передбачає, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права та на підставі ст.267 ч.3,4 ЦК України, яка передбачає, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленого до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Позивачем подано заяву про застосування ст. 258 ЦК України щодо вимог про стягнення пені Відповідно до ч.1,2 ст. 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: про стягнення неустойки (штрафу, пені); Згідно ч.3 ст. 551 ЦК України згідно якої розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 03 вересня 2014 року (справа № 6-100цс14), яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України. Як зазначалось вище, заборгованість за кредитом відповідача станом на 10 липня 2014 року становить - 23425, 73 грн яка складається з 3808,85 грн - заборгованість за кредитом, 8318,88 грн. -заборгованість по процентам за користування кредитом, 11298,00 грн - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, тобто нарахована позивачем пеня в розмірі 11298,72 грн. значно перевищує розмір боргу. Оскільки сума неустойки (пені) значно перевищує розмір збитків, та враховуючи клопотання позивача щодо застосування ст. 258 ЦК України щодо вимог про стягнення пені, суд, з урахуванням принципів розумності та справедливості, вважає доцільним зменшити розмір пені за порушення умов договору до розміру боргу (основного) за кредитним договором, а саме до 3808,85 грн. Тому суд вважає, що в рахунок погашення боргу за кредитним договором допустимо звернути стягнення на предмет застави - автомобіль марки «ВАЗ», модель "21043", державний номерний знак [NUMBER]. в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором в сумі 15936, 58 грн. Відповідно до ч.1 ст.590 ЦК України реалізація предмета застави, на який звернення стягнення, провадиться шляхом його продажу з публічних торгів, якщо інше не встановлено договором або законом. Встановлено, що договором застави передбачені такі способи звернення стягнення на предмет застави: шляхом передачі предмета застави у власність заставодержателя; шляхом укладення заставодержателем від імені заставодавця з іншою особою договору купів-лі-продажу предмета застави; іншим незабороненим чинним законодавством способом. Пред'являючи позов, ПАТ КБ «Приватбанк» обрав другий з наведених способів звернення стягнення на предмет іпотеки. З огляду на ці обставини суд вважає, що звернути стягнення на предмет застави допустимо шляхом укладення позивачем від імені [PERSON] з іншою особою договору купівлі-продажу автомобіля марки «ВАЗ», модель "21043", державний номерний знак [NUMBER]. Однак згідно з ч.2 ст.575 ЦК України та ч.1 ст.44 Закону України «Про заставу» заклад є видом застави рухомого майна, при якій майно, що складає предмет застави, передається заставодавцем у володіння заставодержателя. Договором застави, укладеним між сторонами, передбачено, що автомобіль позивача залишається у володінні відповідача. За цією ознакою цей договір не є закладом. Крім того, ч.2 ст.28 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» не передбачений судовий поря-док вилучення предмета застави в заклад. Навпаки згідно з ч.3 цієї статті невиконання заставодавцем обов'язку передати предмет застави в заклад є підставою для звернення стягнення на нього, а не для вилучення в судовому порядку предмета застави в заклад. З огляду на ці обставини суд вважає, що у задоволенні вимоги про вилучення автомобіля, комплекту ключів та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу в заклад належить відмовити. Крім того, відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін. Згідно з ч.1 ст.8 цього Кодексу суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Вер-ховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповід-ним органом на підставі, в межах та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Встановлено, що ПАТ КБ «Приватбанк» не обґрунтував в позовній заяві юридичну підставу, на якій він просить суд уповноважити його отримати дублікат свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та зняти автомобіль з обліку в органах ДАІ. Крім того, чинним законодавством не передбачено надання в судовому порядку заставодержателю цих повноважень. З огляду на ці обставини суд вважає, що у задоволенні цих вимог належить відмовити також. На підставі ч.1 ст.88 ЦПК України з [PERSON] на користь позивача належить стягнути витрати на оплату судового збору у розмірі 243 гривні 60 копійок.

Outcome: partial