Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-25 00:00:00

позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», Акціонерного товариства «УкрСиббанк» за участю третьої особи [PERSON] про визнання договору іпотеки припиненим в частині, усунення перешкод у здійсненні права власності. Свої вимоги мотивувала тим, що 14 грудня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту № 11269341000, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 155 000,00 доларів США. Крім того, 14 грудня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено договір іпотеки, відповідно до умов якого [PERSON] передала в іпотеку нежитлове приміщення № 1, яке знаходиться на другому поверсі (в літ. А) за адресою: [ADDRESS] . 11 червня 2012 року між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кей Колект» було укладено договір факторингу № 4, відповідно до якого право грошової вимоги за договором про надання споживчого кредиту № 11269341000 від 14 грудня 2007 року, укладеним між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] та договором іпотеки від 14 грудня 2007 року, укладеним Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] , перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей Колект». 06 липня 2015 року рішенням Дніпровського районного суду м. Києва позов [PERSON] до [PERSON] , 3-і особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей Колект», Головне управління юстиції про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину та визнання права власності в порядку спадкування задоволено частково: визнано частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом серії [NUMBER] видане 19.08.1999 року на ім`я [PERSON] , а саме: в частині обов`язкової частки у спадковому майні в розмірі 1/3 частини нежитлового приміщення, яке знаходиться в [ADDRESS] . В решті позову відмовлено. 19 січня 2016 року рішенням Дніпровського районного суду м. Києва позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про продовження строку для прийняття спадщини задоволено: визначено [PERSON] додатковий строк терміном один місяць для подання нею заяви про прийняття спадщини після померлого [INFO] [PERSON] . 12 квітня 2017 року рішенням Дніпровського районного суду м. Києва позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третя особа: Головне територіальне управління юстиції у м. Києві, про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом задоволено: визнано за [PERSON] , як спадкоємицею першої черги за законом спадкодавця [PERSON] , який помер [INFO] , право власності на 1/3 частину нежитлового приміщення № 1, площею 81,9 м2, яке розташоване на другому поверсі (в літ. А) нежитлової будівлі, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . 29 травня 2018 року рішенням Деснянського районного суду м. Києва у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей Колект» до [PERSON] про стягнення заборгованості відмовлено в повному обсязі, яке набрало законної сили. Позивач вважає, що у неї відсутні боргові зобов`язання перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Кей Колект». У звязку з чим просить визнати договір іпотеки № 12719 від 14 грудня 2007 року, укладений між [PERSON] та Акціонерним товариством «УкрСиббанк» в забезпечення кредитного договору № 11269341000 від 14 грудня 2007 року, припиненим в частині у зв`язку з визнанням за [PERSON] права власності в порядку спадкування за законом за 1/3 частину нежитлового приміщення № 1, яке знаходиться на другому поверсі (в літ. А) за адресою: [ADDRESS] , зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» не чинити [PERSON] перешкоди у володінні, користування та розпорядженні належній їй на праві власності 1/3 частини нежитлового приміщення № 1, яке знаходиться на другому поверсі (в літ. А) за адресою : [ADDRESS] . Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 31 січня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження. Крім того, 31 січня 2019 року ухвалою суду заяву представника позивача [PERSON] - [PERSON] про забезпечення позову про забезпечення позову задоволено частково: накладено арешт на 1/3 частину нежитлового приміщення № 1, яке знаходиться на другому поверсі (в літ. А) за адресою: [ADDRESS] . В решті заяви відмовлено. 24 травня 2019 року ухвалою суду у задоволенні клопотання представника позивача [PERSON] про зупинення провадження у справі відмовлено. 26 вересня 2019 року розгляд справи закінчено ухваленням рішення по суті вимог. Позивач в судове засідання не з`явилася, про місце і час розгляду справи повідомлена належним чином. Представництво інтересів здійснював [PERSON] . Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги з підстав, викладених у позові. Дав пояснення аналогічні викладеним у позові. Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» - Український А.В. позовні вимоги не визнав повністю, оскільки відповідно до Договору іпотеки № 12719 від 14 грудня 2017 року, посвідченого Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чернокур О.М. за реєстровим № 6572, а також статті 23 Закону України «Про іпотеку», набувши право власності на 1/3 частину іпотечного майна, позивач набула статусу іпотекодавця за невиконаним кредитним зобов`язанням своєї матері - [PERSON] по договору про надання споживчого кредиту № 11269341000. Таким чином, твердження позивача про відсутність у неї боргових зобов`язань перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» як іпотекодержателем є такими, що не відповідають дійсності, оскільки зазначений договір іпотеки було укладено в забезпечення виконання грошових зобов`язань за договором про надання споживчого кредиту № 11269341000. Представник відповідача Акціонерного товариства «УкрСиббанк» - Решетнік Ю.І. позов не визнав. Пояснив, що на момент укладення договору іпотеки № 12719 від 14 грудня 2007 року між Акціонерним товариством «УкрСиббанк» та [PERSON] предмет іпотеки знаходився у останній. Будь-які рішення про визнання кредитного договору, договору іпотеки, договору факторингу недійсними відсутні. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про місце і час розгляду справи повідомлена належним чином. Причини неявки суду не повідомила. Судова повістка про виклик третьої особи в судове засідання в порядку ст. 130 ЦПК України не вручена з відміткою - "за закінченням встановленого строку зберігання". Відповідно до ч.6 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Згідно п.2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Згідно ч.1 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні правовідносини. 14 грудня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту № 11269341000, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 155 000,00 доларів (а.с. 52-61). Крім того, 14 грудня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено договір іпотеки, відповідно до умов якого [PERSON] передала в іпотеку нежитлове приміщення № 1, яке знаходиться на другому поверсі (в літ. А) за адресою: [ADDRESS] (а.с. 62-66). 11 червня 2012 року між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кей Колект» було укладено договір факторингу № 4, відповідно до якого право грошової вимоги за договором про надання споживчого кредиту № 11269341000 від 14 грудня 2007 року, укладеним між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] та договором іпотеки від 14 грудня 2007 року, укладеним Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] , перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей Колект» (а.с. 67-70, 71, 72). 06 липня 2015 року рішенням Дніпровського районного суду м. Києва позов [PERSON] до [PERSON] , 3-і особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей Колект», Головне управління юстиції про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину та визнання права власності в порядку спадкування задоволено частково: визнано частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом серії [NUMBER] видане 19.08.1999 року на ім.»я [PERSON] , а саме: в частині обов`язкової частки у спадковому майні в розмірі 1/3 частини нежитлового приміщення, яке знаходиться в [ADDRESS] . В решті позову відмовлено (а.с. 17-20). 19 січня 2016 року рішенням Дніпровського районного суду м. Києва позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про продовження строку для прийняття спадщини задоволено: визначено [PERSON] додатковий строк терміном один місяць для подання нею заяви про прийняття спадщини після померлого [INFO] [PERSON] (а.с. 21-22). 12 квітня 2017 року рішенням Дніпровського районного суду м. Києва позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третя особа: Головне територіальне управління юстиції у м. Києві, про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом задоволено: визнано за [PERSON] , як спадкоємицею першої черги за законом спадкодавця [PERSON] , який помер [INFO] , право власності на 1/3 частину нежитлового приміщення № 1, площею 81,9 м2, яке розташоване на другому поверсі (в літ. А) нежитлової будівлі, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 23-26). 29 травня 2018 року рішенням Деснянського районного суду м. Києва у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей Колект» до [PERSON] про стягнення заборгованості відмовлено в повному обсязі, яке набрало законної сили (а.с. 27-37, 38-39). Позивач просила визнати договір іпотеки № 12719 від 14 грудня 2007 року, укладений між [PERSON] та Акціонерним товариством «УкрСиббанк» в забезпечення кредитного договору № 11269341000 від 14 грудня 2007 року, припиненим в частині у зв`язку з визнанням за [PERSON] права власності в порядку спадкування за законом за 1/3 частину нежитлового приміщення № 1, яке знаходиться на другому поверсі (в літ. А) за адресою: [ADDRESS] . Підставою для задоволення позовних вимог позивачем зазначено про відсутність боргових зобов`язань перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Кей Колект». Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» скористався своїм правом подачі відзиву до позову, відповідно до якого заперечує проти задоволення позовних вимог в повному обсязі та зазначає, що відповідно до Договору іпотеки № 12719 від 14 грудня 2017 року, посвідченого Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чернокур О.М. за реєстровим № 6572, а також статті 23 Закону України «Про іпотеку» - набувши право власності на 1/3 частину іпотечного майна, позивач набула статусу іпотекодавця за невиконаним кредитним зобов`язанням своєї матері - [PERSON] по договору про надання споживчого кредиту № 11269341000. Таким чином, твердження позивача про відсутність у неї боргових зобов`язань перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» як іпотекодержателем є такими, що не відповідають дійсності, оскільки зазначений договір іпотеки було укладено в забезпечення виконання грошових зобов`язань за договором про надання споживчого кредиту № 11269341000. Представник відповідача Акціонерного товариства «УкрСиббанк» не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений строк, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. Третя особа [PERSON] не скористалася своїм правом подачі письмових пояснень щодо позову. Статтею 526 ЦК України визначено загальні умови виконання зобов`язання, а саме: зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із статтею 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотекою визнається вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Згідно зі статтею 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Підстави припинення зобов`язання передбачені ст. ст. 599-601, 604-609 ЦК України, зокрема ст. 559 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до частини п`ятої статті 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Статтею 17 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом (ст. 512 ЦК України). Згідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 516 ЦК України). Посилання позивача на її право власності на 1/3 частину нежитлового приміщення № 1, площею 81,9 м2, яке розташоване на другому поверсі (в літ. А) нежитлової будівлі, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] не є обставиною, яка свідчить про припинення договору іпотеки. Позивачем не надано належних та допустимих доказів наявності передбачених законом підстав припинення іпотеки, чим не виконано вимоги ст. 12 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. З урахуванням викладеного суд приходить висновку про відмову у задоволенні позовних вимог [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», Акціонерного товариства «УкрСиббанк» за участю третьої особи [PERSON] про визнання договору іпотеки в частині припиненим повністю. Крім того, позивач просить зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» не чинити [PERSON] перешкоди у володінні, користування та розпорядженні належній їй на праві власності 1/3 частини нежитлового приміщення № 1, яке знаходиться на другому поверсі (в літ. А) за адресою: [ADDRESS] . На підтвердження вимог позивач надала лист вимогу кредитора про звільнення приміщення, яке є предметом іпотеки від 28 листопада 2018 року (а.с. 84), фінансову пропозиції добровільного врегулювання проблемної заборгованості від 14 листопада 2018 року (а.с. 87, 88), вимогу кредитора про звільнення приміщення, яке є предметом іпотеки від 03 січня 2019 року (а.с. 79), свідоцтво про державну реєстрацію юридичної особи Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче комерційне підприємство «Супершанс», директором якого є позивач (а.с. 80, 92, 93), свідоцтво про державну реєстрацію юридичної особи Товариства з обмеженою відповідальністю «Еріка», директором якого є позивач (а.с. 91, 94-95), свідоцтво про державну реєстрацію юридичної особи Товариства з обмеженою відповідальністю «Супершанс», директором якого є позивач (а.с. 92-93), договір № 11/10/18 оренди приміщення від 01 серпня 2018 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Еріка» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Супершанс» (а.с. 96-99). Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. 316 ЦК України). Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправне позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно п.33 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 "Про судову практику в справах про захист власності та інших речових прав", застосовуючи положення ст. 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей 391,396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. При цьому суди повинні брати до уваги будь-які фактичні дані, на підставі яких за звичайних умов можна зробити висновок про наявність такої небезпеки. Відповідно до частин 1 та 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (частина друга статті 5 ЦПК України). Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Оскільки положення Конституції України та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) мають вищу юридичну силу, а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб, не передбачений законом, зокрема статті 16 ЦК України, але який є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням. Однак позивачем не зазначено в який спосіб необхідно захистити її майнові права та інтереси. За встановлених обставин суд приходить висновку про відмову у задоволенні позовних вимог [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», Акціонерного товариства «УкрСиббанк» за участю третьої особи [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні права власності повністю. З урахуванням викладеного позовні вимоги [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», Акціонерного товариства «УкрСиббанк» за участю третьої особи [PERSON] про визнання договору іпотеки припиненим в частині, усунення перешкод у здійсненні права власності задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed