Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, який зареєстрований 1 листопада 1986 року Ленінським відділом ЗАГС м. Ворошиловград (Луганськ), актовий запис № 607. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Позов обґрунтовано тим, що подружнє життя з відповідачем не склалось з причин того, що у них постійно виникали непорозуміння, конфлікти, поступово вони перестали розуміти один одного, стосунки почали поступово погіршуватись. З червня 2016 року вони з відповідачем перестали підтримувати подружні стосунки, вести спільне господарство та почали проживати окремо. Вона переїхала проживати до м. Києва, а відповідач залишився проживати у м. Луганську на тимчасово окупованій території. Таким чином їхня сім`я існує формально, вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Примирення між ними неможливе. В зв`язку з чим просить суд розірвати шлюб. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, на електронну адресу суду надіслала заяву, в якій просить справу розглянути без її участі (а.с.26). Відповідач [PERSON] в судове засідання також не з`явився, на електронну адресу суду надіслав заяву, в якій просить справу розглянути без його участі, зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі (а.с.28-29). У зв`язку з розглядом справи за відсутністю осіб, які беруть участь, судове засідання проводиться без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України. На підставі викладеного суд, вважає, можливим розглянути справу за відсутності сторін по наявним матеріалам в справі. Суд, дослідивши письмові матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню. Так, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 1 листопада 1986 року Ленінським відділом ЗАГС м. Ворошиловград (Луганськ), актовий запис № 607 (а.с.15). Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Шлюб позивача з відповідачем не склався. Шлюбні відносини між сторонами припинилися. Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Суд бере до уваги положення ст. 24 СК України, яка визначає однією з основних ознак шлюбу його добровільність, передбачивши, що примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї суперечитиме інтересам одного з них. Як вбачається із п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. У ст. 17 Закону України № 3477-IV від 23 лютого 2006 року "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", зазначено, що "суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права". Частина перша ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя. Поняття «приватного та сімейного життя» ЄСПЛ не є чітко визначеним, і охоплює широкий спектр питань, серед яких, зокрема, є права особи на приватний простір, право визначати своє приватне життя (справа «Пек проти Сполученого Королівства» від 28 січня 2003 року, заява №44647\\98). При вирішенні спору про розірвання шлюбу суд враховує, що позивач та відповідач тривалий час не проживають однією сім`єю, мають різні погляди на життя на сімейні цінності, між сторонами припинилися шлюбні стосунки, вони перестали вести спільне господарство та проживають окремо. Також, відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За таких обставин суд приходить до висновку, що причини, які викликали позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, подальше сумісне проживання подружжя і збереження сім`ї стали неможливими, їхня сім`я існує формально. Суд вважає, що сім`я розпалась, а тому шлюб між ними слід розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved