Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-06 00:00:00

В березні 2017 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітної дитини. Позовні вимоги мотивовано тим, що 12 жовтня 2002 року позивач зареєструвала з відповідачем шлюб та проживала з ним однією сімєю до червня 2015 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. З літа 2016 року [PERSON] припинив надавати матеріальну допомогу на сімю та на утримання дитини. Вихованням доньки не займається та не виконує своїх батьківських обовязків. [PERSON] зазначає, що їй важко самостійно утримувати доньку, а відповідач має мінливий дохід, який повністю витрачає на свої потреби. Інших утриманців відповідач немає. Разом з тим, їх спільна донька потребує нормального харчування, одягу та інших витрат повязаних з відвідуванням навчального закладу. Також позивач повідомляє, що вона на даний час не працює, оскільки здійснює догляд за 92-річним дідусем, який потребує постійного стороннього догляду. З огляду на вищевикладене, [PERSON] звернулася до суду з даним позовом та просить стягнути з [PERSON] аліменти на її користь на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 1 березня 2017 року до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач позов підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, а також стягнути з відповідача витрати на оплату оголошення в пресі про виклик його в судове засідання в розмірі 180,00 грн. Також не заперечила проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих причин, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином через оголошення в пресі. За таких обставин у відповідності до ст. 224 ЦПК України суд ухвалив заочне рішення у відсутність відповідача на підставі наявних в справі доказів, оскільки позивач не заперечила проти такого порядку вирішення спору. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що згідно рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 11.08.2016 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 4). З свідоцтва про народження серії 1-АМ № 187227, виданого 25.03.2003 року міським відділом РАГС управління юстиції Вінницької області, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Відповідно до положень ст.ст. 1-3 Конвенції ООН "Про права дитини" в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Згідно ч. 2 ст. 51 Конституції України, батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Виходячи з положень вищевказаної статті, утримання дитини є рівною мірою обовязком як матері, так і батька. А тому, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти на утримання неповнолітньої доньки. Визначаючи розмір аліментів, які слід стягнути з відповідача на утримання дитини, суд виходить з положень ст.ст. 181, 182 СК України. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 СК України) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Виходячи із наведеного, суд вважає, що відповідач може і повинен надавати матеріальну допомогу дитині. Так, судом враховується, що донька сторін проживає разом із позивачем [PERSON], відповідач [PERSON] є працездатною особою та інших утриманців не має. Виходячи із вищевикладеного, засад розумності і справедливості, а також забезпечення інтересів неповнолітньої [PERSON], суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої доньки в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходів) відповідача, щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття, починаючи з 02.03.2017 року. Згідно ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на оплату оголошення в пресі про виклик в судове засідання відповідача в розмірі 180,00 грн., що документально підтвердженні (а.с. 23, 24) та в дохід держави 640,00 грн. судового збору. У відповідності до ст. 367 ЦПК України, суд допускає рішення в частині стягнення аліментів до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved