Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-10 00:00:00

позивач [PERSON] предявила в суд позов до Полоничнівської сільської ради Камянка-Бузького району Львівської області, третіх осіб Камянка-Бузької державної нотаріальної контори, [PERSON],\~[PERSON],\~[PERSON],\~[PERSON],\~[PERSON] про визнання права власності на спадкове майно,. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що після смерті [PERSON], який являються її дідом відкрилася спадщина до складу якої входить житловий будинок, що розташований за адресою: вул. Центральна, 1 с. Полонична Камянка-Бузького району Львівської області. Після смерті [PERSON], яка являється її бабою, відкрилася спадщина до складу якої, входить земельна ділянка, площею 2,1302 га, що знаходиться на території Полоничнівської сільської ради Камянка-Бузького району Львівської області, яка належала померлій згідно Державного акту серії ЛВ № 014002 від 20.08.2004р.. Через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно позивач не може оформити своїх спадкових прав у нотаріальному порядку, а тому змушений звернутись до суду та просить визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], [PERSON] право власності на житловий будинок, що розташований за вище вказаною адресою, та на земельну ділянку, площею 2,1302 га, що знаходиться на території Полоничнівської сільської ради Камянка-Бузького району Львівської області В судове засідання позивач не зявилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Від відповідача надійшла заява, в якій останній просить суд справу розглядати без їх представника і зазначає, що не заперечує проти задоволення позову. Представник третьої особи Камянка-Бузької державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився, подав заяву в якій просить розглядати справу у відсутності державного нотаріуса. Треті особи [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявилися, однак подали заяви про розгляд справи у їх відсутності, позов підтримують. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК, у зв'язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши зібрані по справі докази, зясувавши дійсні обставини, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до п. 4 прикінцевих та перехідних\~ положень ЦК України, Цивільний кодекс України\~ застосовується\~ до цивільних відносин, що виникли після набрання\~ ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обовязків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Згідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України\~ кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно з Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених ЦСУ СРСР 13 квітня 1979 року № 11215, визначення в сільській місцевості\~ громадського типу\~ господарства в погосподарській книзі та відомостей\~ щодо членів колгоспного двору, що має правове значення, було покладено на сільські ради. Як вбачається з витягу з по господарської книги №16 за 1991-1995р.р.Полоничнівської сільської ради Камянка-Бузького району Львівської області, станом на 15.04.1991р. в будинку № 1 по вул.. Центральній в с. Полонична Камянка-Бузького району Львівської області проживали і були прописані: [PERSON] голова домогосподарства; [PERSON] дружина; [PERSON] - теща; [PERSON] - дочка; [PERSON] - зять; [PERSON] внучка; [PERSON]; [PERSON] (а.с.28) Відповідно до ст. 120 ЦК Української РСР (в редакції від 18.07.1963 р.) майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності. Згідно до ст. 123 ЦК Української РСР (в редакції від 18.07.1963 р.) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Таким чином, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] є співвласниками будинковолодіння розташованого за адресою: вул. Центральна 1, с. Полонична Камянка-Бузького району Львівської області, і кожному з них, як членам колишнього колгоспного двору, належить по 1/8 частці вказаного будинку. Згідно зі свідоцтвом про смерть серії І-СГ №268028, виданого Незнанівською сільською радою Камянка-Бузького району Львівської області 17.04.1994р., [PERSON] помер 17.04.1994р. (а. с.21). Згідно зі свідоцтвом про смерть серії 1-СГ №220606, виданого Полоничнівською сільською радою Камянка-Бузького району Львівської області 17.11.2010р., [PERSON] померла 16.11.2010р.(а. с.16 ). Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Судом встановлено, щодо складу спадщини, що відкрилась після смерті [PERSON] входить належна йому на підставі Свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, виданого 06.05.1991, 1/8 частка в майні колишнього колгоспного двору - будинку вул. Центральна 1, с. Полонична Камянка-Бузького району Львівської області (а. с.15 ). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить 1/8 частка в майні колишнього колгоспного двору - будинку вул. Центральна 1, с. Полонична Камянка-Бузького району Львівської області, а також земельна ділянка площею 2, 1302 га,( земельна ділянка( рілля) площа: 0,4208, кадастровий номер 4622184800:03:000:0158, земельна ділянка (пасовище) площа 0,4304, кадастровий номер: 4622184800:04:000:0221, земельна ділянка (сінокіс), площа 1,2791, кадастровий номер: 4622184800:06:000:0068), що розташована на території Полоничнівської сільської ради Камянка-Бузького району Львівської області, цільове призначення земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала померлій на підставі Державного акту серія ЛВ № 014002 від 20.08.2004р., який був виданий [PERSON] на підставі розпорядження Камянка-Бузької районної державної адміністрації від 20.02.2004р. за №76. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON], [PERSON], заповіту не складали, що підтверджується довідками № 138,№139 від 13.02.2018 виданими Полоничнівською сільською радою Камянка-Бузького району Львівської області, а тому спадкування їх майна здійснюється за законом. З матеріалів справи вбачається, що позивач [PERSON] є внучкою [PERSON], [PERSON], що підтверджується свідоцтвами про народження, свідоцтвами пр. одруження (а. с. 21-24). [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Б посвідченими заявами відмовилася від належної її частки в майні колишнього колгоспного двору по вул. вул. Центральна 1, с. Полонична Камянка-Бузького району Львівської області. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Таким чином, позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем за законом майна померлих [PERSON], [PERSON] та відповідно до ст.1261 ЦК України відноситься до пятої черги спадкоємців за законом - інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Судом встановлено, що позивач, як спадкоємець за законом не відмовилася від прийняття спадщини, що відкрилась після смерті іі бабці та діда, та має намір прийняти таку, однак, не в змозі цього зробити в нотаріальному порядку. До 01 січня 2013 р. Державна реєстрація права особи на частку у майні колгоспного двору здійснювалась МБТІ відповідно до Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України № 7/5 від 07.02.2002 року на підставі рішення, яке виносилось сільською радою про розподіл часток майна колгоспного двору. Пунктом 2 розділу II «Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та інших законодавчих актів України» (зі змінами, внесеними згідно із Законом України від 09.12.2011 року № 4152- VI) визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно в порядку визначеному цим Законом, буде здійснюватись з 1 січня 2013 року. Отже, з 1 січня 2013 року право власності на нерухоме майно посвідчуються на загальних засадах, свідоцтвом про право власності, що видає державний реєстратор прав з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Згідно вимог, які визначені ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»,\~державний реєстратор з 01.01.2013 року, не посвідчує прав власності на обєкт нерухомого майна та не видає свідоцтва про права власності на підставі рішення сільської ради про розподіл часток майна колгоспного двору між його співвласниками. Судом встановлено, що Полоничнівською сільською радою Камянка-Бузького району Львівської області не виносилося рішення про розподіл часток колишнього колгоспного двору в с. Полонична, по вул. Центральній 1, Камянка-Бузького району, Львівської області. Відповідно до\~ п. 4.15 глави 10 Розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України № 296/5, Затвердженої наказом Міністерства юстиції України\~ від 22.02.2012 року, видача свідоцтва\~ про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Оскільки, жоден із співвласників не виготовив правовстановлюючих документів на належні їм частки вищевказаного будинку, що унеможливлює оформлення спадщини в нотаріальному порядку, відтак суд вважає, що права позивачки підлягають захисту\~ в судовому порядку шляхом\~ їх визнання. [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Б посвідченими заявами відмовилася від належної її частки в майні колишнього колгоспного двору по вул. вул. Центральна 1, с. Полонична Камянка-Бузького району Львівської області в користь [PERSON]. Згідно п .2 ч. 1 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі відмови власника від права власності. А відповідно до ч. 1 ст. 347 ЦК України особа може відмовитися від права власності на майно, заявивши про це або вчинивши інші дії, які свідчать про її відмову від права власності. Згідно ч. 3 цієї ж статті 347\~ ЦК у разі відмови від права власності на майно, права на яке підлягають державний реєстрації, право власності на нього припиняється з моменту внесення за заявою власника відповідного запису до державного реєстру. Оскільки, частки колишніх членів колгоспного двору у державному реєстрі прав власності на нерухоме майно не зареєстровані, недоцільно звертатися до державного реєстратора з заявою про відмову від права власності на належні частки. Відповідно до ст. 121 УК Української РСР (в редакції від 18.07.1963 р.) володіння користування\~ і розпорядження майном колгоспного двору здійснюється за згодою всіх члені двору. Таким чином, суд вважає за можливе прийняти відмову [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Б посвідченими заявами відмовилася від належної її частки в майні колишнього колгоспного двору по вул. Центральна 1, с. Полонична Камянка-Бузького району Львівської області та з врахуванням належної позивачці [PERSON] 1/8 частки у майні колишнього колгоспного двору, та частки успадкованої після смерті її діда та баби [PERSON], та [PERSON] визнати за нею право власності в цілому на житловий будинок, що розташований по вул. Центральна 1, в с. Полонична Камянка-Бузького району Львівської області. Згідно пунктів 10 Постанови Пленуму ВС України від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування" роз'яснено, що відповідно до\~ст.1225 ЦК України\~право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Щодо земельної ділянки, то згідно пунктів 10 Постанови Пленуму ВС України від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування" роз'яснено, що відповідно до\~ст.1225 ЦК України\~право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Пунктом 11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2007 року «Про судову практику у справах про спадкування», передбачено, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). А, пунктом 23 вказаної Постанови закріплено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, право на спадщину є самостійним майновим правом, яке виникає на підставі факту її прийняття та підлягає захисту в передбачений законом спосіб, і через відмову нотаріуса у видачі спадкоємцю свідоцтва про право на спадщину, не може бути захищене в інший спосіб. Положеннями статей 15, 16 ЦК України, статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За змістом частини другої статті 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, може бути визнання права. Виходячи з вищевикладеного та враховуючи, що позивачка прийняла спадщину в установленому законом порядку після померлих, але оформити своє право на спадкове майно не має можливості, порушене право позивача підлягає захисту, а позовні вимоги задоволенню. Крім того, відповідач позовні вимоги визнав, що відповідно до частини четвертої статті 206 ЦПК є підставою для ухвалення рішення про задоволення позову, оскільки для цього наявні законні підстави, а визнання позову є безумовним і не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved