overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-14 00:00:00

Заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON] в примусовому порядку без його згоди. Дана заява мотивована тим, що [PERSON], [INFO], проживаючого за адресою: [INFO], був госпіталізований 13.11.2018 року в 7 відділення ВОПНЛ ім. акад. [PERSON]. Направлення на госпіталізацію було видане лікарем психіатром ВОПНЛ ім. акад. [PERSON], який після особистого огляду [PERSON], зробив висновок про необхідність його госпіталізації в психіатричний стаціонар для обстеження та лікування у звязку із наявністю у нього психічного розладу, що обумовлює неспроможність задовольняти свої життєві потреби та виявляє небезпеку здоровю та життю для себе. [PERSON], за своїм психічним станом не може дати усвідомленої згоди на госпіталізацію, але був госпіталізований в примусовому порядку на підставі ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу», як особа, яка неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. 14.11.2018 року [PERSON], був оглянутий комісією лікарів-психіатрів, яка підтвердила доцільність його госпіталізації для надання психіатричної допомоги, оскільки він виявляє ознаки психічного розладу у вигляді параноїдної шизофренії, безперервного перебігу, що обумовлює неспроможність задовольняти свої життєві потреби та небезпеку здоровю та життю для себе. В судовому засіданні представник заявника заяву підтримала та просила її задовольнити. Прокурор проти задоволення заяви не заперечив. Заінтересована особа [PERSON], в судовому засіданні за своїм психічним станом не зміг висловити свою думку з приводу вимог щодо його госпіталізації для надання психіатричної допомоги. Згідно статті 13 Закону України "Про психіатричну допомогу", особа госпіталізується до психіатричного закладу добровільно - на її прохання або за її усвідомленою згодою. Особа віком до 14 років (малолітня особа) госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її батьків чи іншого законного представника. Особа, визнана у встановленому законом порядку недієздатною, госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна. Стаття 14 Закону України "Про психіатричну допомогу" встановлює, що особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи, тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Заслухавши пояснення представника заявника, зясувавши думку прокурора, дослідивши матеріали заяви, суд дійшов висновку, що заяву слід задовольнити, оскільки [PERSON], потрібна психіатрична допомога, а неможливість усвідомлення ним необхідності лікування є підставою його госпіталізації для надання психіатричної допомоги в примусовому порядку. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-14 00:00:00

Заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу в примусовому порядку, посилаючись на те, що 14.03.2016 року о 10-55 год. вперше на рік, по направленню фельдшера швидкої допомоги, без згоди на лікування, для лікування, [PERSON] госпіталізований в примусовому порядку у відділення № 1 ЛОПЛ у зв»язку з неадекватною поведінкою вдома: напередодні госпіталізації змінилась поведінка, метався по квартирі, був дезорієнтований, стверджував, що він знаходиться у лікарні, намагався « вийти» з вікна, погрожував вбивством дружині та дитині. 14.03.2016 року о 12.30 год. оглянутий комісією лікарів-психіатрів у складі: завідуючого відділенням № 1 [PERSON], зав. відділення № 2 [PERSON], зав. відділенням № 3 [PERSON], які підтвердили необхідність госпіталізації хворого. Враховуючи, що усвідомленої згоди на госпіталізацію отримати не вдається, комісія лікарів психіатрів прийшла до висновку про необхідність госпіталізації та лікування хворого у відділення № 1 Лисичанської обласної психіатричної лікарні в примусовому порядку. Представник лікарняного закладу [PERSON] у судовому засіданні не був присутнім, подав заяву про розгляд справи без його участі, просив задовольнити заяву . Хворий [PERSON] відповідно до наданого ВКК № 40 висновку від 15.03.2016 року, за психічним станом не може бути доставленим до суду та давати пояснення в суді. Представник хворого [PERSON] у судовому засіданні не була присутня, подала до суду заяву, про розгляд справи без її участі, подану заяву про госпіталізацію у примусовому порядку хворого підтримує та просить задовольнити. Суд, заслухав думку прокурора, дослідивши письмові докази, вважає, що заява підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 14 Закону України "Про психіатричну допомогу", особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] потребує стороннього догляду та лікування в умовах відділення № 1 Лисичанської ОПЛ. Враховуючи, що хворий страждає тяжким психічним захворюванням, не дає згоду на госпіталізацію, виявляє реальні наміри здійснити дії, які представляють собою безпосередню погрозу для оточуючих, соціально стурбований, не критичний до свого стану, комісія лікарів психіатрів 14.03.2016 року прийшла до висновку про необхідність лікування в умовах відділення № 1 Лисичанської ОПЛ [PERSON], тому суд вважає за необхідне задовольнити заяву про примусову госпіталізацію [PERSON] На підставі ст.14 Закону України "Про психіатричну допомогу",

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-12 00:00:00

Заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON] примусовому порядку без її згоди. Дана заява мотивована тим, що [PERSON], [INFO], проживаюча за адресою: вул. Стахурського. 4/67, м.Вінниця, була госпіталізована 12.06.2018 року в 2 відділення ВОПНЛ ім. акад. [PERSON]. Направлення на госпіталізацію було видане лікарем психіатром ВОПНЛ ім. акад. [PERSON], який після особистого огляду [PERSON], зробив висновок про необхідність її госпіталізації в психіатричний стаціонар для обстеження та лікування у звязку із наявністю у неї психічного розладу, що обумовлює неспроможність задовольняти свої життєві потреби та виявляє небезпеку здоровю та життю для себе. [PERSON], за своїм психічним станом не може дати усвідомленої згоди на госпіталізацію, але була госпіталізована в примусовому порядку на підставі ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу», як особа, яка неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. 12.06.2018 року [PERSON], була оглянута комісією лікарів-психіатрів, яка підтвердила доцільність її госпіталізації для надання психіатричної допомоги, оскільки вона виявляє ознаки психічного розладу у вигляді параноїдної шизофренії, що обумовлює неспроможність задовольняти свої життєві потреби та небезпеку здоровю та життю для себе. В судовому засіданні представник заявника заяву підтримала та просила її задовольнити. Прокурор проти задоволення заяви не заперечив. Заінтересована особа [PERSON], в судовому засіданні за своїм психічним станом не змогла висловити свою думку з приводу вимог щодо її госпіталізації для надання психіатричної допомоги. Згідно статті 13 Закону України "Про психіатричну допомогу", особа госпіталізується до психіатричного закладу добровільно - на її прохання або за її усвідомленою згодою. Особа віком до 14 років (малолітня особа) госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її батьків чи іншого законного представника. Особа, визнана у встановленому законом порядку недієздатною, госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна. Стаття 14 Закону України "Про психіатричну допомогу" встановлює, що особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи, тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Заслухавши пояснення представника заявника, зясувавши думку прокурора, дослідивши матеріали заяви, суд дійшов висновку, що заяву слід задовольнити, оскільки [PERSON], потрібна психіатрична допомога, а неможливість усвідомлення нею необхідності лікування є підставою її госпіталізації для надання психіатричної допомоги в примусовому порядку. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-04 00:00:00

Заявник звернувся до суду із заявою про надання [PERSON] амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку. Заява мотивована тим, що [PERSON], [INFO], перебуває на диспансерному обліку в психіатричній лікарні з діагнозом «Психотичний маячний розлад внаслідок дисциркуляторної енцефалопатії». Останнім часом психічний стан [PERSON] погіршився, у нього спостерігається галюцінаторно-параноїдна симптоматика, агресивні тенденції до оточуючих . У липні-вересні 2014 р. він проходив курс стаціонарного лікування. Після виписки з лікарні [PERSON] ухиляється від відвідування лікаря-психіатра, амбулаторне лікування не приймає. Згідно висновку лікаря-психіатра хворий страждає на тяжкий психічний розлад, являє собою соціальну небезпеку, внаслідок чого потребує надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку. В судовому засіданні представники заявника підтвердили вимоги заяви, суду пояснили, що [PERSON] дійсно представляє соціальну небезпеку через психіатричне захворювання, потребує амбулаторного примусового лікування, від якого ухиляється. Прокурор із заявою про надання [PERSON] амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку погодилась. Заява підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності зі ст. 234 ч.2 ЦПК України в порядку окремого провадження суд розглядає, зокрема, справи про надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку. Згідно зі ст. 279 ЦПК України за умов, визначених Законом України "Про психіатричну допомогу", суд розглядає заяву лікаря-психіатра про надання особі амбулаторної психіатричної допомоги. Відповідно до ст. 12 Закону України "Про психіатричну допомогу" амбулаторна психіатрична допомога може надаватися без усвідомленої згоди особи або без згоди її законного представника у разі встановлення у неї тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона завдасть значної шкоди своєму здоров'ю у зв'язку з погіршенням психічного стану у разі ненадання їй психіатричної допомоги. Амбулаторна психіатрична допомога особі без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника надається лікарем-психіатром в примусовому порядку за рішенням суду. Наданими заявником документами встановлено, що [PERSON], [INFO], перебуває на диспансерному обліку в КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради з діагнозом «Психотичний маячний внаслідок дисциркуляторної енцефалопатії». Згідно висновку лікаря-психіатра [PERSON] страждає на тяжкий психічний розлад, являє собою соціальну небезпеку, внаслідок чого потребує надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку, що є підставою для задоволення заяви. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-26 00:00:00

Заявник звернувся до суду із заявою про надання психіатричної допомоги у примусовому порядку [PERSON] , [INFO] , проживаючому за адресою: [ADDRESS] , посилаючись на те, що хворого доставлено до лікарні за викликом матері у зв`язку зі змінами у психічному стані, йому було поставлено попередній діагноз: гострий поліморфний психотичний розлад. У зв`язку з наявністю психічного розладу, внаслідок якого хворий може представляти небезпеку для себе та оточуючих, на думку лікарів ООМЦПЗ, потребує госпіталізації в психіатричний стаціонар у примусовому порядку. У судовому засіданні лікар-психіатр вважала за необхідне госпіталізувати хворого для примусового лікування, матір у судовому засіданні не заперечувала проти примусового лікування у зазначеній установі та надала пояснення щодо неадекватної поведінки сина. Прокурор не підтримала заяву та не вбачала підстав для примусової госпіталізації [PERSON] [PERSON] у судовому засіданні надав пояснення з приводу зазначених матір`ю подій, чітко відповідав на запитання учасників, жодних проявів агресії не було. Вислухавши учасників, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав. Виходячи з пояснень лікаря-психіатра, наданих у судовому засіданні, [PERSON] , [INFO] , поступив до лікарні вперше, його було доставлено до лікарні за викликом матері у зв`язку зі змінами на її думку у психічному стані. При огляді йому поставлено діагноз: "гострий поліморфний психотичний розлад". Відповідно до ст.14 Закону України «Про психіатричну допомогу» від 22.02.2000 року особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. З наданих матір`ю пояснень щодо неадекватної поведінки сина не вбачається необхідність примусової госпіталізації до психіатричного закладу, єдиний прояв агресії до матері був викликаний її поведінкою та така агресія не носить небезпеки для будь-кого. За таких обставин, необхідність лікування [PERSON] в умовах психіатричного закладу достовірно не встановлена, жодних реальних намірів вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для нього чи оточуючих не було, тому суд вважає за доцільне відмовити у задоволенні заяви про примусове лікування в умовах комунального некомерційного підприємства "Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я" Одеської обласної ради.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-15 00:00:00

Заявник звернувся до суду із заявою про передачу безхазяйної нерухомої речі у комунальну власність територіальної громади м. Нова Каховка, а саме : квартири [ADDRESS], загальною площею 30,7 кв.м, житловою площею - 17,4 кв.м. В судовому засіданні представник Новокаховської міської ради Херсонської області заяву підтримав з тих же підстав. Представник заінтересованої особи 09.07.2014 року в судовому засіданні заяву Новокаховської міської ради підтримав; 16.07.2014 року у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, заяву підтримує в повному обсязі. Суд, заслухавши пояснення представника заявника, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Суд встановив, що Новокаховською міською радою було виявлено безхазяйне нерухоме майно - квартира [ADDRESS], загальною площею 30,7 кв.м, житловою площею - 17,4 кв.м.; вказана квартира на праві приватної власності належала [PERSON], яка померла [INFO]. Відповідно до листа виконкому від 26.10.2012р № 28/5007, КП «Каховське БТІ» 07.11.2012р квартиру [ADDRESS] взяло на облік як безхазяйний об'єкт нерухомого майна. Даний факт підтверджується відомостями з державного реєстру речових прав на нерухоме майно; інформаційною довідкою КП «Каховське БТІ» від 07.11.2012 року. В газеті "Нова Каховка" від 16.01.2013р №3 КП " Каховське БТІ" було повідомлено про взяття на облік, як безхазяйний об'єкт - квартиру [ADDRESS]. Відповідно до ст. 335 ЦК України безхазяйною є річ, яка не має власника або власник якої невідомий. Безхазяйні нерухомі речі беруться на облік органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, за заявою органу місцевого самоврядування, на території якого вони розміщені. Про взяття безхазяйної нерухомої речі на облік робиться оголошення у друкованих засобах масової інформації. Після спливу одного року з дня взяття на облік безхазяйної нерухомої речі вона за заявою органу, уповноваженого управляти майном відповідної територіальної громади, може бути передана за рішенням суду у комунальну власність. Згідно ст. 273 ЦПК України суд, встановивши, що нерухома річ є безхазяйною та взята на облік органом, який здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, а також що сплив один рік з дня взяття на облік нерухомої речі, ухвалює рішення про передачу безхазяйної нерухомої речі у власність відповідної територіальної громади. Відповідно до довідки Новокаховської державної нотаріальної контори Херсонської області від 11.07.2014 року №1079/01-16 після смерті [PERSON], померлої [INFO], з заявою про прийняття або відмову від прийняття спадщини до Новокаховської державної нотаріальної контори ніхто не звертався, спадкова справа не заводилась, свідоцтво про право на спадщину не видавалось. За таких підстав заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-21 00:00:00

Заявник звернувся до суду і просить встановити факти належності йому державного акту серії ЯА №883687 від 20 липня 2006 року на право власності на земельну ділянку, площею 1,4546 га, яка розташована території Слобідської сільської ради Житомирської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та державного акту серії ЯА №879799 від 20 липня 2006 року на право власності на земельну ділянку, площею 1,3161 га, яка розташована території Слобідської сільської ради Житомирської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, мотивуючи свої вимоги тим, що в зазначених документах, в його прізвищі міститься описка, а саме зазначено прізвище „ [PERSON] ", в той час, як необхідно „ [PERSON] ". Встановлення вказаного факту необхідно для набуття права власності. Учасники судового розгляду про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, в судове засідання не з`явились, заявник просить справу розглядати без його участі та задоволити вимоги заяви, заінтересована особа про причини неявки до суду не повідомила. Суд, перевіривши в судовому засіданні докази, вважає, що заяву слід задовольнити з таких підстав. Згідно державних актів на право власності на земельні ділянки серії ЯА №883687 та серії ЯА №879799 від 20 липня 2006 року, прізвище особи, якій вони видані зазначено „ [PERSON] " (а.с.7-8). Відповідно до матеріалів справи, правильним прізвище заявника необхідно вважати « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про його народження серії [NUMBER] від 17 червня 1960 року та паспортом громадянина України серії [NUMBER] від 02 квітня 2016 року ( а.с.10). Пунктом шостим частини першої статті 315 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або паспорті. У суду немає підстав не довіряти наявним в матеріалах справи документам, а тому, суд дійшов переконання, що заяву слід задовольнити й встановити факт належності заявнику [PERSON] державного акту серії ЯА №883687 на право власності на земельну ділянку, площею 1,4546 га, яка розташована території Слобідської сільської ради Житомирської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та державного акту серії ЯА №879799 на право власності на земельну ділянку, площею 1,3161 га, яка розташована території Слобідської сільської ради Житомирської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що необхідно останньому для набуття права власності. Від сплати судового збору заявника звільнено згідно пункту 10 частини 1 статті 5 Закону України „Про судовий збір".

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-10 00:00:00

\~\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Заявник звернувся до суду мотивуючи свої вимоги тим, що він протягом останніх пяти років фактично здійснював\~ опіку над своїм далеким родичем - [PERSON]. Останній, внаслідок\~ психічного розладу не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. [PERSON] з 1997 року знаходиться на диспансерному обліку у Лебединській ЦРЛ з діагнозом "Шизофренія, інший тип". Заявник просить суд, визнати [PERSON] [INFO] недієздатним, встановити над ним опіку і призначити його - [PERSON]\~ опікуном [PERSON] Заявник в судовому засіданні ствердив заявлені вимоги в повному обсязі. Представник заінтересованої особи\~ в судовому засіданні не заперечила проти задоволення вимог [PERSON] в повному обсязі. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини: [PERSON] [INFO] перебуває на обліку у лікаря психіатра при Лебединській ЦРЛ з 1997 року з діагнозом "Шизофренія, інший тип", що стверджується довідкою № 449 від 24.09.15 року (а.с. 4). З довідки депутата міської ради від 18.09.15 року (а.с. 5), вбачається, що [PERSON] [INFO], зі слів сусідів, здійснює догляд за [PERSON] [INFO]. З висновку судово-психіатричного експерта № 119 від 7 квітня 2016 року (а.с. 34-36), вбачається, що [PERSON] страждає хронічним психічним захворюванням у формі «Шизофренії, інший тип (пропфизофренія), параноїдна форма, безперервний перебіг. За своїм психічним станом на теперішній час досліджуваний [PERSON] не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Відповідно до ч. 1 ст. 39 ЦК України суд може визнати фізичну особу недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу нездатна усвідомлювати \~значення своїх дій та (або) керувати ними. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування Лебединської міської ради звернувся до суду з поданням від 10.05.16 року за № 02-17/635 на підставі висновку № 25 від 21.04.2016 року Опікунської ради при виконавчому комітеті Лебединської міської ради про доцільність призначення опікуном [PERSON] [INFO] над недієздатним [PERSON] [INFO], оскільки він по своєму психічному стану не може розуміти значення своїх дій та керувати ними і потребує опіки. Вислухавши заявника, представника заінтересованої особи, вивчивши зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання недієздатним [PERSON] та призначення його опікуном [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: approved