Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-27 00:00:00

В червні 2017 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до Добропільської районної державної адміністрації Донецької області, Шахівської (Новоторецької) сільської ради Добропільського району Донецької області, [PERSON], [PERSON], уточнила позов просила визнати за нею в порядку спадкування за законом, права власності на земельну частку (пай), у розмірі відповідної кількості умовних кадастрових гектарів, яка знаходиться в адміністративних межах Шахівскьої сільської ради Добропільського району Донецької області, Добропільської районної державної адміністрації Донецької області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яке належить її батькові, [PERSON] з дня видачі Державного [PERSON] на праов колективної власності на землю № ДН 12 КСП ім..Куйбишева і залишилось після його смерті. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що її батько [PERSON], 10 жовтня 1996 року помер та вважає, що після його смерті відкрилась спадщина за законом на земельну частку (пай). Її батько у період з 1950 року по 1985 року проживав в [INFO] та працював у колгоспі «Зоря» та був його членом. 12 липян 1968 року він пішов на пенсію по віку. Після призначення пенсії ще продовжував кілька років працювати у даному колгоспі. . Колгосп «Зоря» був обєднаний з колгоспом ім.Куйбишево у 1979 році. У 1994 році відбулась перереєстрація колгоспу ім.. Куйбишева в КСП ім..Куйбишева. Рішенням Новоторецької сільської ради народних депутатів від 13 травня 1995 року КСП ім. «Куйбишева» був виданий державний акт на право власності на землю №ДН 12, до якого було додано списки членів колишнього КСП ім..Куйбішева, включених в остаточних пайових рахунках паювання земель підприємства для одержання земельного паю. Проте її батько [PERSON] не внесений до вищевказаних списків, що на думку позивачки це не позбавляє її права на пай. Позивач в судовому засіданні возов підтримала з мотивів викладених в позовній заяві. Представник позивач в судовому засідані позовні вимоги підтримала, з мотивів викладених в позовній заяві. Представники відповідачіва Шахівської сільської ради, Добропільська районна державна адміністрація Донецької області, в судовому засідання позов заперечили з мотивів викладених в запереченях на позов. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявились з невідомих суду причин, звернулись в суд з заявами про розгляд справи у їхній відсутності. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши усі наявні докази у їх сукупності, вважає, що позов до задоволення не підлягає з таких підстав. Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, позивачка [PERSON], [INFO] є рідною дочкою [PERSON], про що підтверджує свідоцтво про народження серії ЯК №498283, витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища та свідоцтвом про одруження(а.с.8,9,10) [PERSON] помер 11 жовтня 1996 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-НО №169275. (а.с.6) Як вбачається з записів трудової книжки [PERSON] з 1950 року [PERSON] працював в колгоспі «Зоря» на посаді рядового. Останній запис датується 1967роком. (а.с.15-17) Згідно архівної довідки від 13 грудня 2016 року №999/04 виданої архівним відділом Добропільської районної ради, у документах архівного фонду колгосп «Зоря» Новоторецької сільської ради, у книзі обліку трудового стажу за заробітної плати колгоспників, є відомості про нараховані трудодні за рік, встановлений мінімум трудоднів людтноднів, грошові нарахування за рік робочих та службовців [PERSON], відповідно до яких з 1950 по 1972 р.р. він був різноробочим, з 1973 по 1974 р.р. конюхом з 1975 по 1979 р.р. колгоспником. Останій запис датований 1979 роком.(а.с.18-19) Згідно пенсійного посвідчення члена колгоспу №3475 [PERSON] отримував колгоспну пенсію з 12 липня 1968 року по листопад 1968 року. Посвідчення містить запис «Колгосп «Зоря. »(а.с.20) Згідно довідки Шахівської сільської ради від 13 квітня 2017 року, [PERSON], [INFO], дійсно з 1950 по січень 1985 року мешкав за адресою с.Коптєве Добропільського району Донецької області. (а.с.21) З архівного витягу №18 від 11 травня 2017 року вбачається, що на засіданні членів колгоспу «Зоря комунізму», яке відбулося 4 грудня 1950 року у задоволенні заяви [PERSON] , виключити його з членів колгоспу відмовлено. (а.с.31) Ткож, судом встановлено та підтверджено поясненнями позивачки, що після смерті [PERSON], померлого 10 жовтня 1996 рокувона та її рідні не звертались до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини чи про видачу свідоцтва про право на спадщину, тобто спадкову справу не відкрито, що підтверджується інформаційною довідкою зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставіі свідоцтва про право на спадщин) від 31 липня 2017 року (а.с.59-60) Так, пунктом 1 Указу Президента України від 08.08.1995 року №720/95 установлено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості). Відповідно до пункту 2 даного Указу право на земельну частку(пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства (далі САТ), в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються його членами відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 24 Постанови від 16.04.2004 року №7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Отже, для того, щоб набути право на земельну частку (пай), згідно з даним пунктом Указу, необхідна наявність таких обставин: щоб особа була членом колективного сільськогосподарського підприємства;була внесена до списку осіб, що додається до державного акта на право колективної власності на землю; колективне сільськогосподарське підприємство отримало акт про право колективної власності на землю. У ч. 1 ст. 1 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" зазначено, що право на земельну частку (пай) мають колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну часту (пай) у встановленому законодавством порядку. Частиною 3 статті 1 цього Закону передбачено, що право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Згідно відповіді Добропільської районної державної адміністрації від 30 травня 2017 року №16 КСП «Куйбишево» є правонаступником колгоспу ім.Куйбишева. Обєднання колгоспу «Зоря» з колгоспом ім..Куйбишева відбулось на підставі рішення колгоспників від 18 лютого 1979 року. В процесі реформування КСП ім..Куйбишева перереєстровано в сільськогосподарське товариство з додатковою відповідальністю «Оксамит», яке не є правонаступником КСП ім.»Куйбишева». (а.с.29) Крім того, як встановлено по справі, відповіно до рішення Новоторецької сільської ради народних депутатів від 13 травня 1995 року був виданий Державний акт на парво колективної власності на землю № ДН 12 колективному сільськогосподарському підприємству ім..Куйбишева Добропільського району Донецької області. Акт зареєстровано в книзі записів державних актів на право колективної власності на землю від 16 травня 1995 року за №б/н. Списки членів колишнього КСП ім.Куйбишева Добропільського району включених в останній пайовий розрахунок паювання земель підприємства затверджено рішенням Новоторецької сільської ради народних депутатів від 11 грудня 1996 року. [PERSON] не внесений до списків членів колективної власності КСП ім..Куйбишева, що підтверджується листом Добропільської районної державної адміністрації, від 21 березня 2017 року (а.с.25) Тобто, судом ватсновлено та не оспорюється сторонами, що до списку громадян, які мають право на земельну частку (пай), [PERSON] не був включений. Список громадян як додаток до державного акта формується самим підприємством відповідно до статуту, розглядається і затверджується загальними зборами (зборами уповноважених) членів підприємства та підписується головою сільськогосподарського підприємства та головою місцевої ради. Розпорядження земельними ділянками, що перебувають у колективній власності громадян, здійснюється за рішенням загальних зборів колективу співвласників. Якщо громадянина помилково (безпідставно) не внесено до списку-додатка до державного акта на право колективної власності на землю до проведення розпаювання і видачі сертифікатів, йому необхідно звернутися до зборів співвласників з питанням щодо внесення особи до списку-додатка. Якщо розпаювання земель вже проведено, то за згодою всіх власників сертифікатів має бути проведено перепаювання. Якщо згоди не досягнуто, спір відповідно до чинного законодавства України розглядається тільки в судовому порядку. З огляду на викладене, підставою для надання права на земельну частку (пай) із земель резервного фонду особам, що були помилково (безпідставно) не включені до списку-додатка до державного акта на право колективної власності на землю, може бути лише рішення суду. Для реалізації цього права особа мала звернутися до суду для встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема встановлення членства в підприємстві на момент роздержавлення земель і передачі їх у колективну власність недержавному сільськогосподарському підприємству, і, як наслідок цього, її права на земельну частку (пай) в цьому підприємстві. Оскільки [PERSON] не скористався своїм правом на отримання безоплатно частки державного майна, не вчинив ніяких дій, направлених на включення до списку додатка до державного акта на право колективної власності на земельну ділянку до проведення розпаювання, не наполягав на перепаюванні після його проведення та за життя не звертався до суду із заявою про поновлення його права на земельну частку (пай), відповідне право у нього не виникло. Згідно\~ст. 1216 ЦК України\~спадкуванням є перехід спадщини від фізичної особи яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218\~ЦК України\~встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно із статтею 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтями 10, 60 ЦПК України встановлено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цих кодексом. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивачем належних і допустимих доказів набуття її батьком права на земельну частку (пай), а відтак входження цього права до складу спадщини, що відкрилася після батька, не надано. Крім того, суд звертає увагу, про позивачем не надано суду, а судом не здобуто належних та допустимих доказів, які б підтверджували існусвання спору між спадкоємцями стосовно спадщини, оскільки реалізація права позивача на прийняття спадщини має інші механізми, а саме звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, встановлення факту прийняття спадщини, продовження строку прийняття спадщини (у разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року), про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, про встановлення факту постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем щодо правовідносин, які виникли після набрання чинності ЦК. Як пояснила позивач [PERSON] в судовому засіданні вона не зверталась з письмовою заявою до нотаріуса про видачу свідоцтва про право на спадщину, не зверталась з заявою в суд про встановлення факту прийняття спадщини чи про встановлення факту постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем. У звязку з чим суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Outcome: dismissed