Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-28 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулась до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, факту належності правовстановлюючого документа. Свої вимоги заявник мотивує тим, що [INFO] помер її батько [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина на належне йому майно, а саме: земельна ділянка(пай) в розмірі 2.10га реформованого КСП ім. Калиніна Народицької селищної ради Народицького району Житомирської області; будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] ; майновий пай. Крім неї інших спадкоємців немає, заповіту [PERSON] не складав. Як зазначає заявник, що вищезазначене майно [PERSON] , успадкував після смерті його матері, [PERSON] , яка померла [INFO] . На час відкриття спадщини [PERSON] , її батько постійно проживав і був зареєстрований разом з нею, фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, що фактично прийняв спадщину, однак документально спадщину не оформив, у встановлений законом строк для прийняття спадщини, він не звертався до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, оскільки вважав, що проживаючи постійно зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини, тим самим прийняв спадщину. Заявник звернулась до державного нотаріуса Народицької державної нотаріальної контори з метою оформлення спадщини. Однак, 23.01.2020 року постановою завідувача Народицької державної контори Житомирської області Фрусевич.В.І. їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на право власності на майновий пай (пай) КСП ім. Калініна с. Ласки Народицького району Житомирської області, який належить [PERSON] після померлого [PERSON] , та вказано що відсутній факт прийняття спадщини між померлим [PERSON] та померлою [PERSON] , а також факт родинних відносин між померлим [PERSON] та померлою [PERSON] . У зв`язку з чим заявник просить встановити факт проживання [PERSON] разом із спадкодавцем, [PERSON] , на день її смерті, [INFO] , та відкриття спадщини разом з прийняття їм спадщини в порядку ст. 549 ЦК УРСР 1963 року. Також у своїй заяві заявник просила встановити факт належності правовстановлюючого документа сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЖТ 013610, зареєстрований за №259, за [PERSON] . Посилаючись на те, що відповідно довідки № 136 Головного управління держгеокадастру Житомирської області відділ у Народицькому районі, у сертифікаті на право на земельну частку (пай) серії ЖТ 013610 прізвище її бабусі помилково зазначено як « [PERSON] », тоді як справжнє іі прізвище « [PERSON] ». Усунення зазначеної помилки на теперішній час неможливо через те, що в сертифікаті на право на земельну частку (пай) серії ЖТ 013610 не доскається внесення виправлень і він втрачений, вищезазначене позбавле заявника можливості вільно розпоряджатися своїм спадковим майном. З урахуванням викладеного просила заяву задовольнити. Ухвалою судді Святошинського районного суду м.Києва від 16.06.2020 року відкрито провадження у справі за правилами окремого провадження та призначено до судового розгляду. Від заявника та заінтересованої особи надійшли заяви про розгляд справи без їх участі, заяву підтримали у повному обсязі та просили її задовольнити. Суд, врахувавши заяви заявника та заінтересованої особи, вивчивши та дослідивши матеріали справи, письмові показання свідка, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що заявник [PERSON] є донькою [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.18). Відповідно до свідоцтва про смерть [PERSON] [INFO] , помер [INFO] (а.с.9). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої входить: земельна ділянка(пай) в розмірі 2.10га реформованого КСП ім. Калиніна Народицької селищної ради Народицького району Житомирської області; будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] ; майновий пай. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 23.01.2020 року заявнику [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на право власності на майновий пай (пай) КСП ім. Калініна с. Ласки Народицького району Житомирської області, який належить [PERSON] після померлого [PERSON] , оскільки відсутній факт прийняття спадщини між померлим [PERSON] та померлою [PERSON] , та відсутній факт родинних відносин між померлим [PERSON] та померлою [PERSON] (а.с. 9). Факт родинних відносин між померлим [PERSON] та померлою [PERSON] підтверджується витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статтей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України за № 00025943584 від 12 березня 2020 року. В данному витягі зазначено, що батьками [PERSON] [INFO] є [PERSON] ; мати - [PERSON] (а.с.21-22). Судом встановлено, що заявнику було відмовлено у видачі свідоцтва про прийняття спадщини після смерті батька в зв`язку з відсутності факта прийняття спадщини між померлим [PERSON] та померлою [PERSON] . На підставі ч. 3, 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу (шість місяців), він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до п. 211 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністра Юстиції України №20/5 від 03 березня 2004 року, доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Метою звернення заявниці до суду є встановлення факту постійного проживання [PERSON] та [PERSON] , як спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини для подальшого оформлення прав на спадкове майно в нотаріальному порядку на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Слід зазначити, що в своїй ухвалі № 505/2085/14-ц від 14.09.2016 року Вищий спеціалізований суд з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшов висновку зазначив, про те, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. З наведеного слід дійти висновку про те, що відсутність реєстрації спадкоємця за останнім місцем проживання спадкодавця сама по собі не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини ч. 3 ст. 1268 ЦК України підтверджуються достатністю інших належних і допустимих доказів. Аналогічні правові висновки містяться в ухвалі Верховного Суду України № 6-7165св09 від 03 листопада 2010 року, рішенні Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6048327св14 від 11 листопада 2015 року, ухвалі Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6-20158св15 від 21 жовтня 2015 року. Судом достовірно встановлено, що від встановлення факту постійного проживання спадкоємця зі спадкодавцем на час смерті залежить виникнення та зміна майнових та немайнових прав заявниці, що пов`язані з можливістю звернення до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину за законом як спадкоємцем за законом першої черги. Відповідно до ч. 1 ст. 1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно роз`яснень викладених у п.п.2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах спадкування" №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. З огляду на те, що в складі спадщини наявне нерухоме майно, в силу вимог ч. 1 ст. 1299 ЦК України, спадкоємці зобов`язані зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна, для цього заявниці необхідно отримати свідоцтво про право на спадщину. Так як такі документи у заявниці відсутні, то вона звернулася до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання спадкоємця [PERSON] з спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини, маючи за мету оформлення та видачу нотаріусом свідоцтва про право на спадщину. З положень ч. 2 ст. 1120 ЦК України вбачається, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, із якого вона оголошується померлою. [PERSON] померла [INFO] (а.с.10). Як вбачається з довідок Народицької селищної ради від 22.01.2020 року (№20 та №24), що дійсно [PERSON] , [INFO] була зареєстрована та постійно проживала в [ADDRESS] до дня своєї смерті - [INFO] , зі своїм сином [PERSON] . Також підтверджується що покійний [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] до дня своєї смерті проживав після смерті своєї матері [PERSON] , яка померла [INFO] в спільному їхньому будинку, проводив ремонт будинку та користувався присадибною земельною ділянкою в [ADDRESS] (а.с. 11-12). Також відповідно до письмових показань свідка [PERSON] , де свідок вказав, що на час відкриття спадщини [PERSON] , її син, [PERSON] , проживав і був зареєстрований разом з нею, фактично вступив в управління та володіння спадковим майном та вважається таким що фактично прийняв спадщину (а.с. 48). Наведені докази підтверджують той факт, що [PERSON] постійно проживала зі своєї матерью [PERSON] , яка померла [INFO] на час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS] , однак, факт такого проживання може бути встановлений виключно в судовому порядку. Оскільки [PERSON] , як спадкоємець за законом постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини в одному помешканні та протягом шести місяців із часу відкриття спадщини не заявила про свою відмову від спадщини, то він вважається таким, що прийняв спадщину. Метою встановлення факту спільного проживання спадкоємця зі спадкодавцем є необхідність для заявниці реалізувати свої права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем. З таких підстав суд вважає, що заява в даної часті обґрунтована та такою, що підлягає задоволенню. Також заявниця [PERSON] в своїй заяві просила встановити факт належності [PERSON] сертифікату на право земельної частки (пай) серії ЖТ 013610 зареєстрований за №259, який виданий на ім`я [PERSON] . Як вбачається з довідки Головного управління Держгеокадастру у Житомирської області, виданої відділом у Народицькому районі № 136 від 10.03.2020 року про те, що [PERSON] включена до списку громадян КСП ім.. Калініна с. Ласки Народицького району, які мають право на земельну частку (пай), затверджений на зборах уповноважених членів КСП ім.. Калініна (протокол №1 від 1 лютого 1997 року). На ім`я [PERSON] було виготовлено сертифікат право на земельну частку (пай) серії ЖТ 013610 зареєстрований за № 259 від 16.10.1997 року. Державний акт на право власності на земельну ділянку не виготовлявся. Однак факт належності [PERSON] сертифікату право на земельну частку (пай) серії ЖТ 013610, виданий на ім`я « [PERSON] » підтверджується відповідно копії витягу з Списку громадян Ласківської сільської ради, яким необхідно виготовити державні акти на право власності на землю взамін сертифікатів на земельні частки (паї) із земель реформованого КСП ім.. Калініна, в якому під номером 45 вказано, що [PERSON] , номер сертифікату 013610 необхідно необхідно виготовити державні акти на право власності на землю взамін сертифікатів на земельні частки (паї) із земель реформованого КСП ім.. Калініна (а.с.20). Згідно довідки Народицької селищної ради Житомирської області від 10.03.2020 року № 105, вбачається, що [PERSON] та [PERSON] є однією особою (а.с.19). Судом також встановлено, що усунути помилку іншим способом, окрім як встановлення у судовому порядку факту належності свідоцтва про право власності на земельну частку (пай) [PERSON] - неможливо. Згідно зі ст. 319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Відповідно листа ВСУ 01.01.2012 року "Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення", громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа у відповідності до п. 6 ч. 1ст. 315 ЦПК України. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Згідно з законом, встановлення вказаного факту породжує юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав заявника, а саме: встановлення факту належності вказаного документу дає змогу заявнику реалізувати свої права щодо володіння та розпорядження належною їй часткою квартири з дотриманням вимог чинного законодавства. Заяву про встановлення факту належності правовстановлюючого документа можуть подавати: особа - власник правовстановлюючого документа, якій необхідно довести належність цього документа їй; спадкоємці померлої особи - власника цього документа для оформлення спадкових прав; утриманці померлого для одержання пенсії; прокурор у порядку статей 45, 46 ЦПК; інші особи, які заінтересовані у встановленні факту. Аналізуючи наявні в справі докази у їх сукупності, суд вважає доведеним той факт, що [PERSON] на лежить сертифікат право на земельну частку (пай) серії ЖТ 013610 зареєстрований за № 259. Однак, данний сертифікат містить неправильне написання її прізвища « [PERSON] » замість « [PERSON] ». Усунення вказаної неправильності можливо лише шляхом встановлення факту належності заявнику вказаного правовстановлюючого документа. Встановлення факту належності правовстановлюючого документа має юридичне значення для заявника, оскільки наявність належним чином оформленого правовстановлюючого документа на частку квартири дає можливість заявнику повною мірою реалізувати своє право володіння та розпорядження належною їй власністю. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що заява [PERSON] є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved