Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-08 00:00:00

ПАТ Банк "Фінанси та кредит" подано на розгляд суду позовну заяву до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. В судове засідання представник позивача, ПАТ Банк Фінанси та Кредит [PERSON] не з»явилась, подала заяву із клопотанням про розгляд справи в її відсутності. Вимоги позову підтримує та не заперечує проти розгляду справи в заочному провадженні. Із змісту позовних вимог, ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» вбачається, що 04 березня 2008 року між Банком Фінанси та кредит та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № 328/08-КЗ на підставі якого Банк надав останньому в кредит кошти в сумі 250 000,00 грн в тимчасове користування на умовах забезпеченості поворотності, строковості, платності з оплатою за процентними ставками, встановленими Договором та додатковими угодами до кредитного договору. Порядок сплати процентів за користування кредитними коштами визначений розділом 4 кредитного Договору а саме визначено, що позичальник сплачує банку проценти за користування кредитом в сумі 20% річних. Згідно п. 6.1 Кредитного договору за прострочення повернення кредитних ресурсів та/або сплати процентів, позичальник повинен сплачувати пеню із розрахунку 1% від простроченої суми за кожен день прострочення. Банк зі своєї сторони в повній мірі виконав перед позичальником свої зобовязання , однак відповідач в справі зі своєї сторони допустив порушення виконання своїх боргових зобовязань за кредитним договором, в наслідок чого станом на 06.07.2015 року заборгованість по сплаті кредиту складає в загальному розмірі 1696702,86 грн ., яка складається : сума простроченої заборгованості за процентами 239 589,04 грн., сума строкової заборгованості за процентами 4931,51 грн., пеня- 1452182,31 грн. Відповідач, [PERSON], позовні вимоги заперечив, суду пояснив, що за попередньою домовленістю із його знайомим [PERSON] він підписав 04.03.2008 року в ПАТ Банк фінанси та кредит кредитний договір про отримання загальної суми кредиту 250 000,00 грн. В забезпечення умов данного кредитного зобовязання [PERSON] оформив та підписав договір поруки та передав в іпотеку житловий будинок, загальною площею 161,3 кв.м., що знаходиться за адресою Івано-Франківська обл, Косівський район, с. Нижній Березів, вул. Шевченка 96 та який належить останньому на підставі свідоцтва про право власності від 19.10.2005 року. Фактично він тільки поставив підпис в кредитному договорі а кошти на руки в банку отримував сам [PERSON] Просить в позові відмовити. Суд вислухавши відповідача та вивчивши матеріали справи вважає позовні вимоги підставними, доведеними в судовому засіданні і такими, що підлягають до часткового задоволення . В судовому засіданні встановлено, що 04 березня 2008 року між Банком Фінанси та кредит та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № 328/08-КЗ (а.с.11-12) на підставі якого Банк надав останньому кредитні ресурси в загальній сумі 250 000,00 грн. Із змісту кредитного договору вбачається, що сторони погодили всі істотні його умови, як це передбачено ст.207 ЦК України і це узгоджується з вимогами ч.1 ст.638 ЦК України, якою передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до вимог ст.ст.526, 612 ЦК України зобов"язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, у встановлений строк, а боржником є особа яка прострочила або не приступила до виконання зобов"язання. Ст. 530 ЦК України передбачено, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Статтею 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Як вбачається із рішення Косівського районного суду від 21.06.2011 року залишеного без змін ухвалою колегії суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Івано-Франківської області від 27.09.2011 року (а.с.9-10), судом вже визначено заборгованість відповідача в справі [PERSON] за кредитним договором № 328/08-КЗ від 04.03.2008 року станом на 16.08.2010 року та стягнуто в користь позивача в справі ПАТ Банк Фінанси та Кредит суму такої заборгованості в солідарному порядку із співвідповідачем [PERSON] - 399 618,33 грн. Відповідно до ст.60 ЦПК України\~кожна сторона\~зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків встановлених ст.61 цього Кодексу. Доказування не може\~ ґрунтуватися на припущеннях. Ст.57 ЦПК України,\~ зазначає, що доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із\~ст.59 ЦПК України\~обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. В силу вимог ч.3 ст.61 ЦПК України, вказаним рішенням Косівського районного суду від 21.06.2011 року встановлено преюдиційні обставини, що не підлягають доказуванню та повинні застосовуватись при розгляді інших спорів між тими ж сторонами тобто щодо наявності між сторонами в справі кредитних зобов»язань та визначення станом на 16.08.2010 року суми заборгованості відповідача перед позивачем за кредитним договором № 328/08-КЗ від 04.03.2008 року. Дане рішення суду від 21.06.2011 року набрало чинності 27.09.2011 року та звернуто до примусового виконання. Разом із тим заборгованість відповідача перед ПАТ Банк «Фінанси і кредит» за умовами кредитного договору № 328/08-КЗ від 04.03.2008 року, який діє до 04.03.2023 року так і не погашається в наслідок чого станом вже на 06.07.2015 року така заборгованість становить в загальному розмірі 1696702,86 грн., яка складається: сума простроченої заборгованості за процентами 239 589,04 грн., сума строкової заборгованості за процентами 4931,51 грн., та пеня- 1452182,31 грн. Проаналізувавши надані ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» розрахунки, суд дійшов до висновку, що розмір заборгованості за тілом кредиту вже стягнуто із відповідача за рішенням суду від 21.06.2011 року а станом на 06.07.2015 року за відповідачем числиться тільки заборгованість за процентами та строкової заборгованості за процентами, що значно перевищує заявлену позивачем до стягнення суму пені - 1452182,31грн, що є порушенням принципів справедливості, добросовісності і розумності. В разі порушення зобов'язання наступають наслідки, визначені\~ст.611 ЦК України\~та умовами договору. Зокрема, кредитор має право вимагати відшкодування збитків та сплати пені або штрафу відповідно до умов договору. Стаття 549 ЦК України\~регламентує, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно з ч.3\~ст.551 ЦК України\~розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Відповідно до постанови Верховного Суду України від 03 вересня 2014 року у справі №6-100цс14, ч.3 ст.551 ЦК України\~з урахуванням положень\~ст.3 ЦК України\~щодо загальних засад цивільного законодавства та ч.4\~ст.10 ЦПК України\~щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків. Наявність у кредитора можливості стягувати із боржника надмірні грошові суми, як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов'язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для відповідача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором. Тому суд,

Outcome: approved