Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-03 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до суду в порядку ст. 317 ЦПК України про встановлення юридичного факту - факту народження [INFO] року дитини [PERSON] , місце народження: м. Севастополь Автономна Республіка Крим, у батьків: матері [PERSON] та батька [PERSON] . В обґрунтування заяви зазначила, що 06.10.2018 року у м. Севастополі Автономної Республіки Крим вона (заявник), перебуваючи у шлюбі з [PERSON] , народила дитину жіночої статі [PERSON] . В січні 2019 року вона (заявник) звернулася до Кропивницького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ в Кіровоградській області із заявою про державну реєстрацію народження дитини, однак 15.01.2019 року листом № 9-14.11/07-22 їй було відмовлено у проведенні державної реєстрації народження, оскільки для реєстрації було надано копію свідоцтва про народження [PERSON] , виданого відділом ЗАГС Гагарінського району міста Севастополя Управління ЗАГС м. Севастополя 17.10.2018 року, яке засвідчене печаткою Російської Федерації, крім того, свідоцтво про народження, видане на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. За таких обставин, заявник зазначила, що змушена звернутися до суду з даною заявою, оскільки на теперішній час не має можливості отримати свідоцтво про народження її доньки - [PERSON] , і, відповідно, не може реалізувати свої права та права дитини. Заявник [PERSON] в судове засідання не з`явилася, судом повідомлена про дату, час та місце судового розгляду справи, телефонограмою на номер мобільного телефону, зазначеного заявником в заяві. Заінтересована особа Кропивницький міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином про дату, час та місце судового розгляду справи, надав заяву за вх. № 1008 від 04 березня 2019 року про розгляд зави без участі представника заінтересованої особи. Заперечень щодо заяви не має. Враховуючи вимоги ч.2 ст. 317 ЦПК України, за якими справи про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду, враховуючи також повідомлення судом як заявника, так і заінтересовану особу про дату, час та місце судового розгляду заяви, суд вважає за необхідне розглянути дану заяву в судовому засіданні за відсутності учасників справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд вважає заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Зі змісту ст. 4 ЦПК України вбачається, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 02 грудня 2017 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Гагарінського району м. Севастополя Відділом РАЦС м. Севастополя, про що зроблено актовий запис за № 1198, та після реєстрації шлюбу присвоєно прізвища чоловікові « [PERSON] » та дружині « [PERSON] ». Судом також встановлено, що [INFO] в м. Севастополь народилася [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане відділом реєстрації актів цивільного стану Гагарінського району міста Севастополя Відділу РАЦС м. Севастополя 17 жовтня 2018 року, актовий запис за № 110189920000201312001, батьками дитини в свідоцтві зазначено «батько» - [PERSON] , «мати» - [PERSON] , при цьому, зазначене свідоцтво про народження засвідчене печаткою Російської Федерації. При цьому, судом відзначається, що зазначене місце народження дитини є тимчасово окупованою територією України, визначеною Розпорядженням Кабінету Міністрів України № 1085-р від 07.11.2014 року «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення». Крім того, як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] звернулася до Кропивницького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області з документами, наданими для проведення державної реєстрації народження дитини жіночої статі, народженої [INFO] у [PERSON] , [INFO] . Заявнику [PERSON] Кропивницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області 15.01.2019 року надано відмову у проведенні державної реєстрації народження за вих. № 9-14.11/07-22 відповідно до якої відмовлено у державній реєстрації народження дитини, оскільки копія свідоцтва про народження дитини жіночої статті [PERSON] , народженої у батька [PERSON] та матері [PERSON] , виданого Відділом ЗАГС Гагарінського району міста Севастополя Управління ЗАГС м. Севастополя 17 жовтня 2018 року, засвідчене печаткою Російської Федерації. Одночасно повідомлено, що відповідно до ч. 4 ст.13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація народження дитини проводиться на підставі визначених центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, документів, що підтверджують факт народження. За відсутності документа закладу охорони здоров`я, або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Як встановлено судом, батько дитини - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] та його дружина - мати дитини [PERSON] є громадянами України, що підтверджується копією паспорту на ім`я [PERSON] серії [NUMBER] , та копією паспорту на ім`я [PERSON] серії [NUMBER] . Відповідно до п.1 ст.7 Конвенції про права дитини дитина має бути зареєстрована одразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Згідно з ч. 3 ст. 49 Цивільного кодексу України державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені та смерть. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, укладення та розірвання шлюбу, зміна імені та смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Реєстрація народження дитини провадиться державним органом реєстрації актів цивільного стану з одночасним визначенням її походження та присвоєнням прізвища, імені та по батькові і засвідчується свідоцтвом про народження (ст. 144 Сімейного кодексу України). Відповідно до ч.4 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану та п.2 Глави 1 Розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 №52/5 підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є: медичне свідоцтво про народження (форма № 103/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - медичне свідоцтво про народження), що видається закладами охорони здоров`я незалежно від підпорядкування та форми власності, де приймаються пологи. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров`я державна реєстрація народження проводиться на підставі медичного свідоцтва про народження або медичної довідки про перебування дитини під наглядом лікувального закладу (форма № 103-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 серпня 2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за № 1150/13024 (із змінами) (далі - медична довідка про перебування дитини під наглядом лікувального закладу), та висновку про підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоров`я за формою, встановленою у додатку 3 до Порядку підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоров`я, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09 січня 2013 року № 9. Відповідно до п.4 ч.4 ст.13 Закону за відсутності документа закладу охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Згідно з п. 1 ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій визнається тимчасово окупованою територією. Відповідно до ч.2 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Частиною 3 зазначеної статті Закону визначено, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. З огляду на зазначене, судом встановлено, що свідоцтво про народження [PERSON] , яке було видане відділом реєстрації актів цивільного стану Гагарінського району міста Севастополя відділу РАЦС м. Севастополя, а саме, органом, який створений та діє у порядку не передбаченому законом, - є недійсним і не створює правових наслідків, що позбавляє заявника, яка є громадянином України, реалізувати права та обов`язки, пов`язані з народженням дитини. Відповідно до ч.2 ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» гарантії прав, свобод та законних інтересів осіб, які переселилися з тимчасово окупованої території України та перебувають на території України на законних підставах, визначаються Законом України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб". Відповідно до п.11 ч.1 ст.9 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" внутрішньо переміщена особа має право на проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання за місцем перебування. При цьому, суд враховує принцип 3 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, згідно якого дитині повинно належати з її народження право на ім`я та громадянство. Відповідно до п. 7 ч.1 ст. 315 ЦПК України в порядку окремого провадження суд розглядає справи про встановлення факту народження особи у певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Зазначеною нормою передбачено, що в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно з п. 18 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року та ч.2 ст. 319 ЦПК України рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Встановлення факту народження дитини необхідне заявнику [PERSON] для проведення державної реєстрації народження дитини, при цьому, приймаючи до уваги, що законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, встановлення факту народження дитини дасть заявнику можливість отримати свідоцтво про народження, видане відповідним державним органом України. Статтею 317 ЦПК України встановлено особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України. Згідно зі ст. 18 ЦПК України, рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв`язку із встановленим судом фактом. Відповідно до ч.4 ст. 317 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Відповідно до вимог п. 8 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved