Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Свої позовні вимоги мотивує тим, що з відповідачем вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з 25.08.2011 року, однак такий розірваний 29.03.2013р. В шлюбі в них народилася одна дитини, а саме [PERSON], [INFO]. Стверджує, що дитина проживає і знаходиться на її утриманні. Відповідач жодного утримання не надає, а тому бажає отримувати аліменти за рішенням суду. Вказує, що відповідач отримує пенсію, а тому він повинен сплачувати аліменти на утримання дитини в частці від всіх видів доходу . Просить стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/2 всіх видів доходів щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму встановленого для дитини певного віку. Позивач в судове засідання не з'явилася, хоча про дату, час та місце проведення такого була повідомлена належним чином, однак подала на адресу суду заяву, у якій просить справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги підтримала повністю, просить задоволити, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином,однак подав на адресу суду заяву, у якій просить справу розглядати у його відсутності, з при воду заявлених позовних вимог не заперечив. А тому судом вирішено розглядати справу у відсутності сторін по справі та на підставі поданих до суду доказів. Оскільки сторони в судове засідання не прибули, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак з'ясувавши дійсні обставини справи суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. 10, 60, 61 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнанні сторонами, не підлягають доказуванню. З копії паспорта [PERSON] на сторінці сімейний стан вбачається, що Дублянською міською радою Жовківського району Львівської області 21.05.1999 року зареєстровано шлюб з [PERSON],[INFO]. Там же зроблено запис, що шлюб розірвано 19.11.2010р. на підставі рішення Жовківського районного суду Львівської області № 2-1095/10 від 08.11.2010р. з гр.[PERSON],[INFO]. Позивач стверджує, що в шлюбі у них народилася одна дитина. З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] вбачається, що батьками [PERSON], [INFO], є відповідач [PERSON] та позивач [PERSON]. Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст. 181 Сімейного кодексу України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Позивачка в поданій до суду позовній заяві вказує, що відповідач є пенсіонеро по інвалідності та систематично отримує пенсію. Однак, слід зазначити, що такі твердження позивачки не є документально підтверджені, але і не спростовані відповідачем. Частинами 1, 2 ст. 182 Сімейного кодексу України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 32) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи те, що дитина проживає разом із матір'ю, знаходиться на її утриманні, відповідач не надає фінансову допомогу на утримання дитини, з нього слід стягувати аліменти в примусовому порядку. При визначенні розміру аліментів судом враховується не тільки заробітна плата платника аліментів, але й інші види доходів, перелік яких наведений у постанові КМ України від 26 лютого 1993 р. №146 "Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб". Серед таких доходів, зокрема, основна заробітна плата, усі види доплат і надбавок до неї, премії та винагороди, допомога по безробіттю, пенсія, стипендія, доходи від підприємницької діяльності тощо. З положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради Української РСР від 27.02.1991 р. № 789-ХІІ, частин 7, 8 Сімейного кодексу України під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Згідно із ч.1 ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Тому суд приходить до висновку, що слід стягувати аліменти з відповідача [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини: сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/2 частини усіх доходів відповідача [PERSON], але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного вікута стягувати такі на користь позивача, починаючи з дати подання позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. Такий розмір аліментів, на думку суду, має забезпечувати гармонійний розвиток дитини зі сторони її батька. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від оплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частки вимог. Тому, суд прийшов до висновку, що з відповідача [PERSON] в користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 640,00 грн. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог [PERSON]

Outcome: approved