Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду\~ з позовом, в якому просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON], зареєстрований 12 травня 2005 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Сватівського районного управління юстиції Луганської області, актовий запис № 34. Від шлюбу мають малолітнього доньку [PERSON], [INFO]. Під час спільного проживання відповідач постійно предявляв їй необґрунтовані претензії, влаштовував постійні сварки, в тому числі в присутності доньки, внаслідок чого їхнє подальше спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити її інтересам та інтересам їхньої доньки. Між ними втрачено почуття любові та взаємоповаги, що зробило неможливим їхнє подальше спільне проживання, тому з червня 2014 року вони припинили шлюбні стосунки і перестали вести спільне господарство. Спору пор поділ спільно нажитого майна та місця проживання неповнолітньої дитини між ними немає. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище Толок. Позивач [PERSON] до суду не зявилась, в позові зазначила, що просить суд розглядати справу без її участі (а.с.2). Відповідач [PERSON] в судове засідання також не зявився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином. Враховуючи положення ст. 280 ЦПК України, а також те, що відповідач належним чином повідомлений про дату, і час і місце судового розгляду, про причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не подав, а також враховуючи те, що позивач не заперечував проти заочного вирішення справи, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. У звязку з розглядом справи за відсутністю осіб, які беруть участь, судове засідання проводиться без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України.\~\~\~\~\~\~ На підставі викладеного суд, вважає, можливим розглянути справу за відсутності сторін по наявним матеріалам в справі. Суд, дослідивши письмові матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню. Так, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 12 травня 2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Сватівського районного управління юстиції, актовий запис № 34. Від шлюбу мають малолітню дитину [PERSON], 27 квітня 2005 року. Шлюб позивача з відповідачем не склався через відсутність взаєморозуміння, сім'я розпалася остаточно та поновленню не підлягає. Шлюбні відносини між сторонами припинилися з 2014 року. Суд бере до уваги положення ст. 24 СК України, яка визначає однією з основних ознак шлюбу його добровільність, передбачивши, що примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст.112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї суперечитиме інтересам одного з них. Як вбачається із п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійним та поділ спільного майна подружжя»\~ проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. У ст. 17 Закону України № 3477-IV від 23 лютого 2006 року "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", зазначено, що "суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права". Частина перша ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя. Поняття «приватного та сімейного життя» ЄСПЛ не є чітко визначеним, і охоплює широкий спектр питань, серед яких, зокрема, є права особи на приватний простір, право визначати своє приватне життя (справа «Пек проти Сполученого Королівства» від 28 січня 2003 року, заява №44647\\98). При вирішенні спору про розірвання шлюбу суд враховує, що позивач та відповідач уже тривалий час не проживають сім'єю, мають різні погляди на життя на сімейні цінності, між сторонами припинилися шлюбні стосунки, вони перестали вести спільне господарство й проживають окремо. Відповідно до ст.. 113 СК України. Особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За таких обставин суд приходить до висновку, що причини, які викликали позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, подальше сумісне проживання подружжя і збереження сім'ї стали неможливими, їх сім'я існує формально. Суд вважає, що сім'я розпалась, а тому шлюб між ними слід розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved