Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-17 00:00:00

ПАТ „[PERSON] Аваль (правонаступник ВАТ „[PERSON] Аваль) звернулося до суду з позовною, вказуючи на те, що 17.05.2007 року між ВАТ „[PERSON] Аваль та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № 014/1006/82/56799 про надання кредиту в розмірі 19000.00 доларів США на 120 місяців, строком погашення до 16 травня 2017 року, зі сплатою 13,75 % річних за користування кредитними коштами. 17 травня 2007 року з метою забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором із [PERSON] укладено договір іпотеки. З метою зменшення фінансового навантаження на Позичальника в умовах кризових явищ в економіці України, ПАТ „ [PERSON] Аваль та [PERSON], досягли згоди про зміну умов погашення (реструктуризацію) кредиту та 29 січня 2010 року уклали додаткову угоду. Згідно додаткової угоди, [PERSON] та ВАТ „ [PERSON] Аваль дійшли згоди збільшити строк кредиту на 120 календарних місяців, у звязку з чим дата остаточного погашення кредиту 16 травня 2027 року. Однак умови кредитного договору [PERSON] належним чином не виконала. Таким чином, станом на 15.11.2013 року утворилась заборгованість по кредитному договору на загальну суму 17 971,60 доларів США (еквівалент гривні - 143 647,00 грн.), яка складається з пені за порушення строків повернення кредитних коштів та сплати відсотків у розмірі 1244,45 доларів США (еквівалент в гривні 9946,89 грн.); заборгованості за процентами у розмірі 993,72 доларів США (еквівалент в гривні 7942,80 грн.); поточної заборгованості за кредитом, яка підлягає достроковому стягненню у розмірі 15733,73 доларів США (еквівалент в гривні 125757,31 грн.). До початку нового розгляду справи по суті, після скасування попередніх рішень у даній справі судів першої та апеляційної інстанції, позивач змінив предмет позову та просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором на суму суму 17971,60 доларів США з конвертацією даної суми в національну валюту на день здійснення погашення боргу. [PERSON] звернулась до ПАТ „[PERSON] Аваль із зустрічним позовом про розірвання кредитного договору та припинення договору іпотеки, посилаючись на те, що вона до кінця 2011 року бездоганно і на момент вимоги сумлінно виконувала свої обов'язки за вищезазначеним кредитним договором (в якості підтвердження банк в первісному позові надав графік погашення) і станом на 15.11.2013 року сплатила банку 18860,34 доларів США, а заборгованість у неї утворилась лише в сумі 125,37 дол. США за кредитом та процентами у розмірі 993,72 дол. США. Також, просить суд застосувати позовну давність до вимоги про стягнення пені. В судовому за сіданні представник ПАТ „[PERSON] Аваль підтримав позовні вимоги. Пояснив, що на даний час сума заборгованості по тілу кредиту зменшилася і складає 15642,85 долари США. Також, здійснив розрахунок розміру пені за останній рік перед зверненням до суду, яка складає 810,91 доларів США. Зустрічний позов не визнав, вважаючи його безпідставним. В судовому засіданні [PERSON] визнала факт заборгованості перед банком по кредитному договору. В той же час пояснила, що не може погасити заборгованість через відсутність достатніх доходів. Заслухавши пояснення сторін та вивчивши надані сторонами докази, суд приходить до наступного висновку. Між [PERSON] та ПАТ „[PERSON] Аваль укладений кредитний договір № 014/1006/82/56799 від 17.05.2007 року. Банк надав відповідачу кредит у розмірі 19000,00 доларів США строком на 120 місяців, по 16.05.2017 року. 29 січня 2010 року між сторонами укладена додаткова угода № 1, згідно якої строк сплати збільшили на 120 календарних місяців, остаточне погашення кредиту визначено на 16.05.2027 року. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між банком та [PERSON] укладено договір іпотеки від 17.05.2007, згідно якого забезпечене належне виконання відповідачем вимог позивача, що випливають з кредитного договору № 014/1006/82/56799 від 17.05.2007 року шляхом передачі відповідно п. 1.2 Договору іпотеки іпокодержателю належного на праві власності відповідачу житлового будинку в смт. Короп, Чернігівської області по вул. Вишнева, 33. Банк свої зобовязання за кредитним договором виконав, надавши кредит на суму 19000 доларів США, що підтверджується випискою по рахунку та визнається відповідачем. [PERSON] не виконує умов договору щодо повернення кредиту, що підтверджується розрахунком заборгованості та визнається обома сторонами. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України: За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України: Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення пені застосовується позовна давність в один рік. Таким чином, позовні вимоги ПАТ „[PERSON] Аваль підлягають частковому задоволенню: підлягає стягненню заборгованість по кредиту, але в меншому, ніж у позові, розмірі на суму 15642 долари США, заборгованість за процентами у сумі 993,72 долари США, заборгованість по пені за період один рік перед зверненням до суду 810,91 доларів США. Також, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з [PERSON] на користь ПАТ „[PERSON] Аваль необхідно стягнути судовий збір в частині, пропорційній розміру задоволених позовних вимог 1386 грн. Щодо зустрічного позову, слід зазначити наступне. Відповідно п. 16 Постанови ПВССУ "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" № 5 від 30.03.2012 р. Саме по собі зростання/коливання курсу іноземної валюти не є достатньою підставою для розірвання кредитного договору на підставі статті 652 ЦК, оскільки зазначене стосується обох сторін договору й позичальник при належній завбачливості міг, виходячи з динаміки зміни курсів валют із моменту введення в обіг національної валюти та її девальвації, передбачити в момент укладення договору можливість зміни курсу гривні України до іноземної валюти, а також можливість отримання кредиту в національній валюті. Згідно п. 15 Постанови ПВССУ "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" № 5 від 30.03.2012 р. - при вирішенні спорів щодо розірвання кредитного договору з посиланням, зокрема, на світову фінансову кризу чи інші суттєві обставини суд має враховувати положення частини другої статті 652 ЦК і виходити з того, що закон пов'язує можливість розірвання договору безпосередньо не з наявністю істотної зміни обставин, а з наявністю одночасно чотирьох умов, визначених частиною другою цієї статті, при істотній зміні обставин. На підставі викладеного,

Outcome: partial