Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-30 00:00:00

Позивач [PERSON] у травні 2018 р. звернулася до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що вона є донькою [PERSON] , яка померла [INFO] та спадкоємицею на 1/3 частину житлового будинку [ADDRESS] , що належала покійній на праві власності. При звернення до приватного нотаріуса КМНО Кондри Л.В. із заявою про видачу свідоцтва про право власності, з`ясувалось, що цей на будинок накладено арешт Першою Київською державною нотаріальною конторою на підставі листа № 046-201 від 06.03.1997 Головного управління капітального будівництва Київської держадміністрації накладено арешт. На даний час попередньо зазначеної юридичної установи не існує, а тому позивач просила зобов`язати Першу київську державну нотаріальну контору зняти арешт з 1/3 частини житлового будинку [ADDRESS] , що належала [PERSON] . Ухвалою суду від 15.05.2018 р. відкрито провадження у справі (а.с.20-21). Представник позивача [PERSON] уточнив позовні вимоги та просив суд зняти арешт з 1/3 частини житлового будинку [ADDRESS] , що належала [PERSON] , спадкоємицею якого є [PERSON] , що був накладений 25.10.2004р. реєстратором Першої Київської державної нотаріальної контори на підставі листа № 046-201 від 06.03.1997 Головного управління капітального будівництва Київської міської державної адміністрації, подав відповідну заяву через канцелярію суду (а.с.33). Представник позивача в судовому засіданні підтримав позов та просив суд позовні вимоги задовольнити з урахуванням їх уточнення. Відповідач та третя особа в судове засідання не з`явилися, повідомлялися належним чином, подали заяви про розгляд справи за їх відсутності (а.с. 23, 25-27). Представник третьої особи - Головного територіального управління юстиції в м. Києві надав суду письмові пояснення (а.с.25-27). Суд враховує, що закон створює рівні умови для осіб, що володіють правом звернення до суду, зобов`язавши суд повідомляти цих осіб про час і місце розгляду справи. Суд прийняв вичерпні заходи для повідомлення учасників справи про час та місце розгляду справи, забезпечивши можливість з`явитися до суду і захистити свої права. За змістом ст.14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права особа сама визначає обсяг своїх прав і обов`язків у цивільному процесі. Тому особа, визначивши свої права, реалізує їх на свій розсуд. Розпорядження своїми правами на розсуд особи є одним з основоположних принципів судочинства. Враховуючи завдання судочинства, принцип правової визначеності, поширення загального правила, закріпленого в ч.1 ст.223 ЦПК України, відкладення судового розгляду у випадку неявки в судове засідання будь-кого з осіб, що беруть участь у справі, за відсутності відомостей про причини неявки в судове засідання не відповідало б конституційним цілям цивільного судочинства, що, у свою чергу, не дозволить розглядати судову процедуру в якості ефективного засобу правового захисту в тому сенсі, який закладений в ст.6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, ст.ст. 7, 8 і 10 Загальної декларації прав людини і ст.14 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та третьої особи. Оскільки відповідачем позов визнається, суд вважає за можливе відповідно до вимог ч.3 ст. 200 ЦПК України ухвалити рішення в підготовчому засіданні. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню за таких обставин. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є донькою [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с.7). Після смерті матері, [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса КМНО Кондри Л.В. з заявою про відкриття спадщини, в зв"язку з чим була заведена спадкова справа №16/2017 (а.с.6). До спадковового майна покійної [PERSON] входить, в т.ч., 1/3 частки житлового будинку [ADDRESS] , що належала померлій на підставі свідоцтва про право на спадщину від 21.05.1987р. (а.с. 8). Постановою приватного нотаріуса КМНО Кондри Л.В. від 15.03.2019 р. відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частку житлового будинку [ADDRESS] , що залишилось після смерті [PERSON] (а.с.10). Підставою для відмови є наявний арешт на спадкове майно, що був накладений 25.10.2004 р. реєстратором Першою Київською державною нотаріальною конторою на підставі листа 046-201 від 06.03.1997 Головного управління капітального будівництва Київської держадміністрації, реєстраційний номер обтяження 1389840. Копії документів, на підставі яких накладено арешт Перша київська держвавна нотаріальна контора не має можливості надати, оскільки термін зберігання документів закінчився (а.с. 11). У відповідності до ст.41 Конституції України та ст. 321 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Таким чином існують підстави для задоволення позовної заяви. Статтею 317 ЦК України зазначено, що власникові належать право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч.1ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Згідно з п.2 Постанови Пленуму ВССУ № 5 від 03 червня 2016 року "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна", Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Позови на захист майнових прав малолітніх та неповнолітніх дітей боржника (засудженого) можуть бути пред`явлені їхніми законними представниками, а у випадках, встановлених законом, органами та особами, яким надано право захищати права, свободи чи інтереси інших осіб (статті й процесуальний кодекс України; нормативно-правовий акт № 1618-IV від 18.03.2004">3n class=rvts20>, 45 ЦПК). Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення (стаття 3 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» (у редакції Закону України від 04 листопада 2010 року № 2677-VI). Накладення арешту та внесення відповідного запису до Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна обмежує законні права їх власника майна, щодо вільного розпорядження майном. Виходячи з вищевикладеного, на час звернення з позовом до суду, за наявності арешту (обтяження) накладеного на рухоме та майно позивачів, порушується їх право власності, внаслідок чого вони позбавлені змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність поновити порушені права позивача шляхом зняття арешту з належного їм нерухомого майна. На підставі викладеного та

Outcome: approved