Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-07 00:00:00

В грудні 2020 року представник Державної іпотечної установи звернувся до суду із даним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що 16 травня 2013 року між ПАТ «Український бізнес банк» та [PERSON] було укладено договір про іпотечний кредит №КГИУФ/1011698.1, відповідно до умов якого банк зобов`язався надати позичальника грошові кошти в сумі 437 400,00 грн., а позичальник зобов`язався прийняти, використати та повернути кредит, а також сплатити відсотки за користування кредитом. Кредит надається на придбання у власність за договором купівлі-продажу від 16.05.2013 року окремої квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до пункту 2.4. позичальник зобов`язується до 16 числа кожного місяця, починаючи з наступного після укладання цього договору місяця, здійснювати повернення кредиту та сплачувати нараховані кредитом відсотки за користування кредитом, ануїтетними платежами в сумі, не менше 7043,98 грн., відповідно до Графіку погашення Кредиту (далі-графік), шляхом внесення готівки до каси Кредитора або шляхом безготівкових перерахувань на рахунок, відкритий у кредитора. Згідно з договором нарахування відсотків за користування кредитом здійснюється щомісяця, але не пізніше дня сплати ануїтетного платежу за фактичний час користування кредитом. Пункт 6.3 кредитного договору зазначає обов`язок виконання позичальником вимоги кредитора щодо дострокового повернення суми кредиту та інших платежів відповідно до п.5.2.4. 16.05.2013 року між ПАТ «Український бізнес банк» та [PERSON] , [PERSON] був укладений договір поруки №ОБП/1011701.1, відповідно до якого поручитель зобов`язався відповідати перед кредитором солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником всіх його обов`язків за договором про іпотечний кредит та додатковими угодами до нього. Поручитель відповідає за зобов`язаннями згідно з Договором про іпотечний кредит перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, тощо. Відповідальність поручителя і боржника є солідарною. 13.06.2013 року між Державною іпотечною установою та Банком був укладений договір відступлення права вимоги №237, за умовами якого первісний кредитор (банк) відступає, а новий кредитор набуває всі права вимоги за договором про іпотечний кредит №КГИУФ/1011698.1 від 16.05.2013 року та іпотечним договором між банком та [PERSON] №ОБП/1011698.2 від 16.05.2013р., який виступає в якості забезпечення виконання зобов`язань, що випливають з кредитного договору, а також договором поруки між Банком, позичальником і [PERSON] , який виступає в якості додаткового забезпечення виконання зобов`язань, що випливають з кредитного договору. Відповідно до пункту 1.2. договору відступлення права вимоги вартість вимоги ха кредитним договором на момент передачі прав вимоги у відповідності до п.1.1 цього договору включає сукупність заборгованості за основним боргом по кредиту та складає 437 400 грн. Також Державна іпотечна установа є іпотекодержателем\~ заставного майна трикімнатної квартири за адресою: [ADDRESS] . Зазначає, що станом на 24.11.2020 року заборгованість [PERSON] становить по сумі основного боргу -244226,51 грн. та відсотки за користування кредитом\~ - 46380,99 грн., всього 290 607,75 грн. Посилаючись на положення 506, 553, 554, 1048, 1049, 1050 ЦК України, просив стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь Державної іпотечної установи заборгованість за договором про іпотечний кредит №КГИУФ/1011698.1 від 16.05.2013 року, яка складає 290 607,75 грн., з яких сума основного боргу 244 226,51 грн., прострочені відсотки за користування кредитом станом на 24.22.2020 року 46 380,99 грн., а також судові витрати в розмірі 4359,12 грн. В ході розгляду справи від позивача надійшла заява про зменшення позовних вимог, відповідно до якої вказувалося, що під час розгляду справи відповідача зробили платежі по зменшенню заборгованості за договором про іпотечний кредит від 16.05.2013 року в розмірі: 22.02.2021 року 10 000,00 грн.; 22.03.2021 року 10 000,00 грн.; 31.03.2021 року 20 000,00 грн.; 13.05.2021 року 10 000,00 грн. З урахуванням цього просив стягнути солідарно з відповідачів за кредитним договором станом на 09.08.2021 року заборгованість по основній сумі боргу 226 507,50 грн. та судові витрати в розмірі 4359,12 грн. Представник позивача в судове засідання не прибув, надіслав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав та просив розглядати справу без його присутності. Відповідачі у судове засідання не прибули. Про день та час розгляду справи повідомлялись належним чином через свого представника адвоката. Від адвоката відповідача [PERSON] надійшли заперечення на уточнену позовну заяву, в якій вказувалось, що банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, навмисно не враховує чисельні пояснення відповідачів щодо причин прострочення кредиту, а саме, що через карантин у відповідачів відсутня можливість працювати та отримувати дохід оскільки вони є фізичними особами-підприємцями. Вказує, що Закон №533-ІХ передбачає звільнення від штрафних санкцій на період карантину та від відповідальності за прострочення по виконанню зобов`язань за споживчим кредитами у період з 01.03.2020 року по 30 квітня 2020 року. Виходячи із досить широкого формулювання норми про звільнення споживача (позичальника) від відповідальності перед кредитодавцем за прострочення виконання зобов`язань за кредитом, вважає, що звільнення від відповідальності поширюється і на забезпечення зобов`язання. Кредитор не має права використовувати забезпечення для погашення основного зобов`язання, якщо позичальник допустив порушення у встановлений Законом №533-ІХ період. Такий підхід, на думку відповідача, відповідає духу Закону №533-ІХ, спрямованому на захист прав позичальників в особливий період. В продовж розгляду цієї справи відповідачем була повністю погашена прострочена заборгованість перед кредитною установою. Як наслідок, застосування таких штрафних санкцій, як вимога про повне дострокове погашення кредиту є такою, що не підлягає задоволенню з огляду на вищенаведені положення Законів про Карантин. На підставі цього просила відмовити у задоволенні позовних вимог. Також від адвоката надійшло клопотання, в якому вона просила розглянути справу без її присутності та за відсутності відповідача. Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилось у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, дійшов наступних висновків. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частина 1 статті 82 ЦПК України визначає, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Судом встановлено, що 16 травня 2013 року між ПАТ «Український бізнес банк» з одного боку (далі Кредитор) та [PERSON] з іншої сторони (далі Позичальник) був укладений договір про іпотечний кредит №КГИУФ/1011698.1, відповідно до умов якого банк зобов`язався надати позичальнику на умовах цього Договору грошові кошти в сумі 437 400,00 грн., а позичальник зобов`язався прийняти, належним чином використати та повернути кредит, а також сплатити відсотки за користування кредитом в розмірі, в порядку, на умовах та в строки, визначені цим договором. Сторони домовились, що позичальник сплачуватиме відсотки за користуванням кредитом в розмірі 18% річних з дати підписання договору та протягом часу рефінансування кредиту Державною іпотечною установою (що підтверджується укладеним Договором про відступлення права вимоги за цим Договором). (п.1.1.1). Відповідно до пункту 1.1.2 договору сторони домовились, що позичальник сплачувати відсотки за користування кредитом в розмірі 25,00 % річних у випадку, якщо права за цим договором не будуть відступлені Державній іпотечній установі протягом 61 дня, з моменту укладання цього договору (при цьому нарахування відсотків за ставкою 25,00 % річних буде здійснюватися з 62 дня від дати укладення цього договору); або у випадках зворотнього відступлення права вимоги кредитору Державною іпотечною установою (при цьому нарахування відсотків за ставкою 25% річних буде здійснюватись з дня, наступного за днем, коли було здійснено зворотнє відступлення права вимоги). За пунктом 1.2. Позичальник зобов`язався повернути кредитору відповідно до умов цього договору кредит не пізніше\~ 15 травня 2029 року. Кредит надається на придбання у власність за договором купівлі-продажу №778 від 16 травня 2013 року окремою квартири, розташованою за адресою: [ADDRESS] з метою постійного проживання (здачі в оренду). Кредит надається на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання (пункт 1.3). Платежі за кредитом здійснюються позичальником виключно у національній валюті (пункт 1.4.). Пунктом 2.4. договору передбачено, що позичальник зобов`язується до 16 числа кожного місяця, починаючи з наступного після укладання цього договору місяця, здійснювати повернення кредиту та сплачувати нараховані кредитором відсотки за користування кредитом, ануїтетними платежами в сумі не менше 7 043,98 грн, відповідно до графіку погашення кредиту, шляхом внесення готівки до каси кредитора або шляхом безготівкових перерахувань на рахунок № [NUMBER] , відкритий у кредитора. Згідно з пунктом 2.5 договору про іпотечний кредит нарахування відсотків за користування кредитом здійснюється кредитором щомісяця, не пізніше дня сплати ануїтетного платежу, зазначеного в п.2.4 цього договору за фактичний час користування кредитом, включаючи день видачі коштів через касу та виключаючи день повернення кредиту. Відсотки розраховуються на фактичну суму неповернутого кредиту за методом 30/360. Пунктом 2.6 договору встановлена черговість виконання зобов`язань при надходженні від позичальника коштів. Згідно з пунктом 2.7. договору у разі несплати позичальником чергового платежу у строки та в сумі, які визначені цим договором, сума такого платежу вважається простроченою заборгованістю. Як встановлено судом відповідачу [PERSON] відповідно до даного договору кредиту були видані грошові кошти в сумі 437 400,00 грн. на придбання трикімнатної квартири в місті Маріуполі. Також 16.05.2013 року між ПАТ «Український бізнес банк» (кредитор) та [PERSON] (Боржник), [PERSON] (Поручитель) був укладений договір поруки №ОБП/1011701.1, відповідно до якого поручитель зобов`язався відповідати перед кредитором солідарно в повному обсязі за своєчасне виконання боржником всіх його обов`язків за Договором про іпотечний кредит №КГИУФ/1011698.1 від 16 травня 2013 року та додатковими угодами до нього. Згідно з пунктом 3.1 договору поруки Поручитель відповідає за зобов`язаннями згідно з Договором про іпотечний кредит перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, тощо. Відповідальність поручителя і боржника є солідарною (п.3.2). Також 16 травня 2013 року між ПАТ «Український бізнес банк» та [PERSON] був укладений іпотечний договір №ОБП/1011698.2, за яким [PERSON] (іпотекодавець) з метою забезпечення належного виконання зобов`язання, що випливає з Договору про іпотечний кредит, передав ПАТ «Український бізнес банк» (іпотекодержателю) в іпотеку нерухоме майно житлового призначення, а саме: трикімнатну квартиру зі всіма об`єктами\~ функціонально пов`язаними з цим\~ нерухомим майном, загальною площею 96,0 кв.м., житловою площею 50,6 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . 13.06.2013 року між Державною іпотечною установою та Банком був укладений договір відступлення права вимоги №237, за умовами якого первісний кредитор (банк) відступає, а новий кредитор - Державна іпотечна установа набуває всі права вимоги за: договором про іпотечний кредит №КГИУФ/1011698.1 від 16.05.2013 року; іпотечним договором між банком та [PERSON] №ОБП/1011698.2 від 16.05.2013р., який виступає в якості забезпечення виконання зобов`язань, що випливають з кредитного договору; договором поруки між Банком, Позичальником і [PERSON] , який виступає в якості додаткового забезпечення виконання зобов`язань, що випливають з кредитного договору. Відповідно до пункту 1.2. договору відступлення права вимоги вартість права вимоги за кредитним договором на момент передачі прав вимоги у відповідності до п.1.1 цього договору включає сукупність заборгованості за основним боргом по кредиту та складає 437 400 грн. Також Державна іпотечна установа є іпотекодержателем заставного майна трикімнатної квартири за адресою: [ADDRESS] . Згідно з наявними у справі повідомленнями від 18 червня 2013 року ПАТ «Український бізнес банк» повідомив 18 червня 2013 року під особисті підписи позичальника [PERSON] та поручителя [PERSON] про відступлення права вимоги Державній іпотечній установі за кожним з договорів та необхідність в подальшому виконання всіх зобов`язань позичальника та поручителя новому кредитору -\~ Державній іпотечній установі. Згідно з наявним розрахунком заборгованості за договором про іпотечний кредит №КГИУФ/1011698.1 від 16.05.2013 року та рухом коштів за кредитом станом на 24.11.2020 року заборгованість [PERSON] перед Державною іпотечною установою складала 290 607,75 грн., в тому числі\~ по основній сумі боргу 244 226,51 грн., прострочені відсотки за користування кредитом 46 380,99 грн. При цьому відповідно до руху коштів за період з 16.11.2019 року по 24.11.2020 рік, тобто протягом календарного року, позичальник не сплатив жодного платежу. Згідно з довідкою про стан заборгованості за договором про іпотечний кредит вих. від 09.08.2021 року станом на 09.08.2021 року заборгованість позичальника [PERSON] перед Державною іпотечною установою складає 230 866,62 грн., в тому числі по основні сумі боргу 226 507,50 грн. прострочені відсотки 0 грн., судовий збір 4359,12 грн. Згідно з долученим до справи рухом коштів за кредитним договором [PERSON] під час розгляду справи сплатив на рахунок суму заборгованості по кредиту в розмірі 50 000,00 гривень: 22.02.2021р 10 000,00 грн., 22.03.2021 року 10 000,00 грн., 31.03.2021 року 20 000,00 грн., 13.05.2021 року 10 000,00 грн., та загальний розмір заборгованості - основна сума боргу за кредитом складає 226 507,50 грн., прострочені відсотки 0 грн. Відповідачами не заперечувалась та не було спростовано існування заявленої в позові суми заборгованості, яка утворилася за період з 2019 року по 2021 рік, а тому суд вважає обґрунтованою та доведеною суму заборгованості за договором про іпотечний кредит станом на 09.08.2021 року в розмірі 226 507,50 грн., прострочені відсотки 0 грн. Пунктом 5.3.3 договору про іпотечний кредит передбачено, що у разі порушення умов цього договору та/або Іпотечного договору, на вимогу кредитора позичальник зобов`язаний достроково повернути кредит з одночасною сплатою нарахованих відсотків за користування кредитними коштами, штрафних санкцій та інших платежів, передбачених умовами цього договору. Також пунктом 6.3 договору про іпотечний кредит встановлено, що виконання позичальником вимоги кредитором щодо дострокового повернення суми кредиту та інших платежів відповідно до п.5.2.4 цього договору повинно бути позичальником не пізніше 60 календарних днів з дати отримання ним такої вимоги. Як встановлено судом відповідач не дотримався передбачених строків повернення кредиту та щомісячних платежів, допустив прострочення в період з 2019 по 2021 рік, внаслідок чого позивач скористався передбаченим договором правом та заявив вимогу про дострокове повернення суми кредиту та нарахованих відсотків. З представленого розрахунку заборгованості та руху перерахованих кошті станом на 09.08.2021 року наявна заборгованість по основні сумі боргу 226 507,50 грн. прострочені відсотки 0 грн. Заявлена в позові сума заборгованості не була добровільно сплачена відповідачами, а тому майнові права та інтереси позивача підлягають судовому захисту, виходячи з таких положень закону. У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Крім того статтею 553 ЦК України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. За ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які за одним чи за декількома договорами поруки поручилися перед кредитором за виконання боржником одного і того самого зобов`язання, є солідарними боржниками і відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Також статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина 1 статті 612 ЦК України). Таким чином внаслідок прострочення позичальником [PERSON] виконання своїх зобов`язань за договором про іпотечний кредит відбулось порушення встановленого грошового зобов`язання, в результаті чого позикодавець відмовився в односторонньому порядку від зобов`язання та пред`явив вимогу про повернення всієї суми кредиту, яка не була виконана відповідачами в добровільному порядку, а тому з відповідачів в судовому порядку підлягає стягненню не повернута сума кредиту в розмірі основної суми боргу 226 507,50 грн. Доводи відповідача щодо законодавчих обмежень, пов`язаних із введенням карантину, на стягнення заборгованості за кредитними договорами суд відхиляє з огляду на таке. Так, Законом України 533-IX від 17.03.2020 «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» Розділ IV\~ «Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про споживче кредитування" (Відомості Верховної Ради України, 2017 р., № 1, ст. 2) доповнено пунктом 6 такого змісту: 6. У разі прострочення споживачем у період з 01 березня 2020 року по 30 квітня 2020 року виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит (в тому числі, але не виключно, прострочення споживачем у період з 01 березня 2020 року по 30 квітня 2020 року виконання зобов`язань зі сплати платежів) споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. В тому числі, але не виключно, споживач в разі допущення такого прострочення звільняється від обов`язків сплачувати кредитодавцю неустойку (штраф, пеню) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з причин, інших ніж передбачені частиною четвертою статті 1056-1 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період з 01 березня 2020 року по 31 травня 2020 року (в тому числі, але не виключно, прострочення споживачем у період з 01 березня 2020 року по 31 травня 2020 року виконання зобов`язань зі сплати платежів). Норми цього пункту поширюються у тому числі на кредити, визначені частиною другою статті 3 цього Закону". Отже вказаним законом передбачено звільнення споживачів від відповідальності за договором про споживчий кредит у випадку прострочення споживачем у період з 01 березня 2020 року по 30 квітня 2020 року виконання зобов`язань зі сплати платежів. Таке звільнення полягає у дозволі не сплачувати на користь кредитодавця неустойку (штраф, пеню) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит. Натомість як вбачається з матеріалів справи прострочення платежів за договором про іпотечний кредит було допущено з боку відповідача в період з листопада 2019 року по 2021 рік включно, тобто до введення карантинних обмежень (з 01 березня 2020 року по 30 квітня 2020 року), а також після їх закінчення. Передбачене законом 533-IX від 17.03.2020 звільнення від відповідальності не є за своїм змістом абсолютним і не може повністю, протягом всього часу дії договору кредиту скасовувати наслідки допущених позичальником порушень обов`язків щодо періодичності внесення щомісячних платежів. Крім того, позичальник не нараховував та не пред`являв в позовних вимогах будь-яких санкцій (штраф, пеня, неустойка) за несвоєчасну сплату кредитних зобов`язань, від сплати яких позивача можна було звільнити. У зв`язку із цим позивач не звільнений від основних обов`язків та наслідків, передбачених договором про іпотечний кредит, за несвоєчасне повернення щомісячних платежів в період їх виникнення до карантину та після його припинення, а тому має повернути кредитні кошті (тіло кредиту) в повному обсязі у зв`язку із чим позовні вимоги підлягають задоволенню. Щодо судових витрат, заявлених позивачем, у вигляді судового збору, сплаченого за подачу позову у розмірі 4359,12 грн., то солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено, про, що також наголошено у пункті 35 постанови Пленуму ВССУ від 17.10.2014\~ № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», тому у зв`язку із задоволенням позову, відповідно ст.141 ЦПК України, сума судових витрат підлягає розподілу між сторонами в рівних частках по 2 179,60 грн. з кожного з відповідачів. На підставі викладеного,

Outcome: approved