Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-22 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач [PERSON]\~звернувся до Петриківського районного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення авансу, в якій просить суд стягнути з відповідача на його користь суму авансу в розмірі - 26270,00 грн. та судовий збір в розмірі 704,80 гривень. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач зазначив, що між [PERSON] С М. та [PERSON], було укладено договір завдатку від 24.05.2016 р та від 11.10.2016 р. Відповідно до умов вказаного вище договору [PERSON]М сплатив задаток [PERSON] в, розмірі 1000,00 долл. США, за купівлю паю. На сьогоднішній день [PERSON] пай на ім'я [PERSON]М не переоформлює та отримані грошові кошти не повертає. Згідно офіційного курсу валют НБУ на день звернення до суду з позовною заявою, 100 доларів США еквівалентно 2627,00 грн .За даним курсом 1000,00 доларів США- еквівалентно 26270,00 грн., які позивач просить суд стягнути з відповідача. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та посилався на обставини, що зазначені в позовній заяві. Крім того зазначив, що між ними було укладено усну домовленість, відповідно до якої він купує відповідачу квартиру в м. Камянське, а відповідач після оформлення правовстановлюючих документів на свій будинок та паї переоформлює право власності на них на позивача. Позивач також зазначив, що передав відповідачу 4000 доларів США за які на імя позивача була придбана квартира в м. Камянське, яку після переоформлення правовстановлюючих документів відповідачем, він мав переоформити на останнього. У звязку з невиконанням вимог усної домовленості відповідачем, позивач на початку 2018 року продав вищезазначену квартиру та звернувся до суду з вимогою повернення авансу. Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував. В судовому засіданні визнав, що дійсно отримав від позивача 1000 доларів США за договором завдатку та дійсно між ним та позивачем була вищезазначена позивачем усна домовленість. Однак пояснив, що квартиру в м. Камянське по вул.. 40 років Перемоги, 7/262 він придбав не за гроші позивача, а за свої власні. Крім того вклав свої особисті кошти на ремонт квартири, поміняв металопластикові вікна, сплатив борг за комунальні послуги, а також сплатив 200 доларів завдатку за вказану квартиру. Також повідомив, що з позовною заявою до суду про стягнення з позивача коштів, що були витрачені ним на придбання квартири та її ремонт, не звертався. Суд, заслухавши доводи сторін, перевіривши їх наявним в справі доказами, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно письмової розписки від 24.05.2016 р [PERSON] отримав за «пай» завдаток 500 доларів США. Згідно письмової розписки від 11.10.2016 р [PERSON] отримав завдаток 500 доларів США від [PERSON] за «пай і будинок». Факт отримання зазначених в розписках коштів відповідачем не заперечується. Судом були також допитані свідки на стороні відповідача [PERSON] та [PERSON] Свідок [PERSON] суду пояснив, що був свідком того, як [PERSON] в його присутності укладав договір завдатку у розмірі 200 доларів за купівлю квартири в м. Кмянське та бачив, як [PERSON] передавав в нотаріальній конторі решту суми за купівлю вказаної квартири. Також зі слів [PERSON] йому відомо, що сторони укладали усну домовленість щодо купівлі у відповідача паїв. Свідок [PERSON] суду пояснив, що в 2016 році хотів у [PERSON] купити будинок, однак останній відмовив, зіславшись на те, що він уклав договір завдатку з [PERSON]. Також повідомив, що був свідком отримання вказаного завдатку [PERSON] Відповідно до\~ст..\~546\~ЦК України,\~виконання зобов'язання\~може забезпечуватися\~неустойкою,\~порукою,\~гарантією,\~заставою,\~притриманням,\~завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання. Відповідно до ст.. 570 ЦК України, завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. З цього випливає, що коли сторони хочуть визначити, що сплачена сума є завдатком, між сторонами має бути укладений договір, яким передбачаються зобовязання сторін (сплата коштів боржником, та\~передання майна, надання послуг, тощо кредитором). Тобто це не може бути попередній договір, про укладення у майбутньому основного договору. Це має бути саме основний договір. В інакшому випадку сплачена сума коштів вважатиметься авансом. Відповідно до ст.. 657 ЦК України, договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Як встановлено судом письмового основного договору про механізм передачі на імя відповідача квартири, а на імя позивача будинку та паїв сторони не вкладали, у звязку з чим суд вважає письмові розписки від 24.05.2016 та від 11.10.2016 мають правову природу авансу сплачених позивачем для підтвердження своїх намірів в майбутньому придбати будинок та паї відповідача. Згідно ч. 1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Згідно ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені\~частинами першою - третьою,\~п'ятою\~та\~шостою статті 203\~цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Згідно ст.\~547\~ЦК України,\~правочин щодо\~забезпечення виконання\~зобов'язання\~вчиняється у\~письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним. В письмових розписках від 24.05.2016 та від 11.10.2016 не дотримано письмової форми щодо зазначення ідентифікаційних ознак обєктів нерухомого майна, а саме які конкретно паї та який саме будинок відповідач має продати позивачу. Крім того суд вважає, що сторони уклали правочин, що суперечить чинному законодавству в частині угоди, що стосуються паїв, оскільки, відповідно до положень пункту 15 розділу Х «Перехідні положення» Земельного кодексу України, укладені під час дії заборони на купівлю-продаж або іншим способом відчуження земельних ділянок та земельних часток (паїв), визначених підпунктами "а" і "б" цього пункту, в частині їх купівлі-продажу та іншим способом відчуження, а так само в частині передачі прав на відчуження цих земельних ділянок та земельних часток (паїв) на майбутнє є недійсними з моменту їх укладення (посвідчення)». Таким чином, суд приходить до висновку, що в силу ст.ст. 215, 547 ЦК України, правочини від 24.05.2016 та від 11.10.2016 є нікчемними. Згідно ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі\~недійсності правочину\~кожна із\~сторін зобов'язана\~повернути другій\~стороні у\~натурі все,\~що вона\~одержала на\~виконання цього\~правочину,\~а в\~разі неможливості\~такого повернення,\~зокрема тоді,\~коли одержане\~полягає у\~користуванні майном,\~виконаній роботі,\~наданій послузі,\~-\~відшкодувати вартість\~того,\~що одержано,\~за цінами,\~які існують\~на момент\~відшкодування.\~Вимога про\~застосування наслідків\~недійсності нікчемного\~правочину може\~бути пред'явлена\~будь-якою\~заінтересованою особою. Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи. Таким чином, суд вважає за необхідне з власної ініціативи застосувати наслідки недійсності нікчемних правочинів від 24.05.2016 та від 11.10.2016, шляхом зобовязання відповідача повернути позивачу сплачені ним грошові кошти. У п.14 постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~18\~грудня 2009\~року №\~14\~«Про судове\~рішення у\~цивільній справі» роз'яснено, що у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим НБУ на день ухвалення рішення. Відповідно до курсу НБУ на день розгляду справи\~23.07.2018 року - курс долару США до української гривні становить 2644,6104 грн. за 100 доларів США. Таким чином сума заборгованості становить 26446,10 грн. але, враховуючи те, що позивач просив стягнути грошові кошти у розмірі 26270 грн., виходячи з розрахунку за іншим курсом, тому відповідно до ст.13 ЦПК України, згідно якої суд розглядає справу в межах позовних вимог, саме у цьому розмірі позовні вимоги підлягають задоволенню. Що стосується посилань відповідача про понесені ним витрати на виконання домовленості з позивачем, суд вважає, що наявність таких домовленостей, наявність витрат та їхнього розміру мають бути встановлені під час судового розгляду за умови подання відповідачем [PERSON]. відповідного позову, що останнім на даний час зроблено не було, у звязку з чим надані відповідачем докази здійснення даних витрат суд не приймає як належні до даного позову, та у звязку з чим вважає, що підстави для застосування наслідків недійсності нікчемного правочину щодо стягнення з позивача понесених відповідачем витрат в рамках даного провадження відсутні. У звязку з частковим задоволенням позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору.

Outcome: partial