Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом (з урахуванням уточнень від 13.12.2017 року), в якому просить стягнути з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 6000,00 грн., щомісячно, починаючи з 01.02.2015 року і до досягнення дитиною повноліття; стягнути з [PERSON] додаткові витрати на неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 6000,00 грн. На обґрунтування позовних вимог позивач [PERSON] посилалася на те, що 19.09.1993 року між нею та відповідачем [PERSON] зареєстрований шлюб. Від даного шлюбу мають дітей повнолітню [PERSON], [INFO], та неповнолітнього [PERSON], [INFO]. Сторони припинили сімейні стосунки та проживають окремо понад 4 роки. З цього часу відповідач матеріальної допомоги на утримання неповнолітнього сина [PERSON] не надає. У відповідача відсутній стабільний та постійний заробіток, проте наявна у власності нежитлова будівля, розташована за адресою: м. Харків, Садовий проїзд, 16, літ. «А1», загальною площею 386,2 кв. м. Вказаний обєкт нерухомості відповідач здає в оренду, а також використовує самостійно, отримуючи неоприбуткований та неконтрольований дохід. За таких обставин позивачка просить визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Щодо додаткових витрат позивач вказує на те, що неповнолітній [PERSON], з метою розвитку здібностей, відвідує спортивну секцію карате, вартість якої у місяць складає 400 грн., потребує спортивного одягу та знарядь для зайняття спортом. Дитина також додатково та поглиблено вивчає англійську мову, додаткові зайняття якої коштують 750 грн. за 1 місяць. Для вивчення англійської мови позивач постійно купує підручники, відеоматеріали та зошити. Крім цього, [PERSON] навчається у компютерній школі, вартість занять у місяць становить 900 грн. У звязку із навчанням дитині необхідно придбання сучасного компютеру. Крім того, неповнолітній [PERSON] потребує витрат на відпочинок, посилене харчування та прийом вітамінізованих препаратів. З врахуванням наведеного на додаткові витрати щомісячно, починаючи з 01.02.2015 року і до досягнення дитиною повноліття, позивачка просить стягнути з [PERSON] 6000,00 грн. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Зокрема, позивачка пояснила, що після припинення спільного проживання однією сімєю вона тривалий час сподівалася на обіцянки відповідача надавати матеріальну допомогу на утримання сина, від вказаного обовязку відповідач всіляко ухилявся. А тому аліменти підлягають стягненню з 01.02.2015 року. Відповідач здійснює підприємницьку діяльність, яка полягає в тому , що він надає в оренду приміщення в належній йомі на праві власності нежитловій будівлі, розташованій за адресою: м. Харків, Садовий проїзд, 16, літ. «А1», надані з його боку дані про розмір орендної плати не відповідають дійсності, є заниженими, а окреме приміщення, в якій розташована баня, відповідач самостійно надає громадянам в платне користування. Представник відповідача [PERSON] адвокат [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що відповідач проти позову заперечує, вважає обґрунтованим задоволення позову виключно в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини у мінімальному розмірі, починаючи з моменту подання позову. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 28.09.2017 року відкрито провадження у даній цивільній справі. Представником відповідача [PERSON] [PERSON], який діє на підставі довіреності від 25.10.2017 року, подано заперечення на позов, з яких вбачається, що [PERSON] є приватним підприємцем, основним видом якого є здача комерційної нерухомості. Так, відповідно до договору оренди від 01.07.2016 року, [PERSON] здає в оренду приміщення за адресою: м. Харків, Садовий проїзд, 16, загальний дохід відповідача складає 3400 грн. При цьому відповідач сплачує податки відповідно до діючого законодавства у розмірі 704 грн. щомісячно. Таким чином, чистий дохід відповідача складає 2696 грн. Враховуючи, що такий дохід відповідача є постійним, є можливим стягнення аліментів у розмірі 25 % від чистого доходу, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З Крім того, просив врахувати, що у відповідача є самотня непрацездатна мати, якій необхідний догляд, отримання відповідної медичної допомоги, купівля ліків. Вимога позивача щодо стягнення аліментів раніш ніж подання позову до суду суперечить положенням ст. 191 СК України. Вказує, що відповідач ніколи не ухилявся від сплати аліментів, навпаки до моменту подання позову частина орендної плати 3000 грн. отримувалася позивачкою. 13.12.2017 року на адресу суду надійшла уточнена позовна заява [PERSON] 22.02.2018 року надійшла заява позивача [PERSON] про долучення до матеріалів справи письмових доказів на підтвердження позовних вимог в частині додаткових витрат на неповнолітнього сина. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 22.02.2018 року клопотання представника відповідача про обєднання позовних вимог або зупинення провадження по даній справі залишено без задоволення. 06.04.2018 року надійшло клопотання представника відповідача [PERSON] [PERSON], який діє на підставі від 25.10.2017 року, про зобовязання позивача направити відповідачу докази щодо стягнення додаткових витрат. 15.05.2018 року представником відповідача [PERSON] [PERSON] подано заперечення на позов. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 10.08.2018 року витребувано з Державної Прикордонної служби України інформацію стосовно чисельності подорожей [PERSON] за кордон. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 19.06.1993 року перебували в зареєстрованому шлюбі (свідоцтво про укладення шлюбу серії ІV-ВЛ № 271866, видане 19.06.1993 року Палацом новонароджених та одружень «Орджонікідзевський», актовий запис № 506), а.с. 3. Вказані особи є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії 1-ВЛ № 284418, видане 03.08.2004 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану № 3 Харківського обласного управління юстиції, актовий запис № 2838), а.с. 4. 13.02.2017 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та поділ спільного сумісного майна. Судом встановлено, що після фактичного припинення сімейних відносин неповнолітня дитина, [PERSON], [INFO], проживає разом з позивачем. \~ \~\~ Відповідно до ч. 2\~ст. 51 Конституції України,\~ст. 180 СК України\~- батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до їх повноліття, а тому є підстави для стягнення із відповідача аліментів на утримання його дитини. \~\~\~\~\~ Відповідно до\~ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. \~\~\~\~\~\~ Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ст. 182 СК України). \~\~\~\~\~\~\~\~\~Згідно ч.1\~ст. 184 СК України\~суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. \~\~\~\~\~\~\~\~\~При цьому розмір аліментів на одну дитину, в редакції\~Законів № 2901-IV від 22.09.2005, № 2037-VIII від 17.05.2017, який набув чинності 08.07.2017 року, не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. \~\~\~\~\~\~ Суд зазначає, що згідно\~ положень ч.2\~ ст.184\~ СК\~ України розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає\~ індексації\~ відповідно\~ до закону. \~\~\~\~\~\~\~ Суд визначає розмір аліментів на неповнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~ст.182 СК України. \~\~\~\~\~ Відповідно до положень\~ ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд повинен враховувати стан здоров'я та матеріальний стан сторін, стан здоров'я дітей, наявність на утриманні у платника аліментів інших неповнолітніх дітей та інших непрацездатних\~\~членів сім'ї. \~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до положень ст.\~ст. 1-3 Конвенції ООН "Про права дитини"\~в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи підприємця серії В02 № 219724, [PERSON] є фізичною особою підприємцем, при цьому видом підприємницької діяльності є надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна, а.с. 18, 50. Відповідач є власником нежитлових приміщень загальною площею 386,2 кв.м в літ. «А-1», що розташовані \~за адресою: м. Харків, Садовий проїзд, 16, а.с.48. Факт надання в оренду окремих приміщень зі складу тих, що перебувають у власності відповідача, в процесі розгляду справи з його боку не заперечувався. На підтвердження вказаних обставин відповідачем надано суду договір оренди від 01.07.2016 року, з якого вбачається, що [PERSON] надає в оренду нежитлове приміщення за адресою: м. Харків, Садовий проїзд, 16, за що отримує орендну плату 3000 грн. щомісяця. Договір оренди діє з 01.07.2016 року по 30.06.2019 року, а.с. 19-20. Крім того, відповідно до договорів оренди робочого місця від 01.07.2017 року, [PERSON] надає в оренду робочі місця [PERSON] та [PERSON] за адресою: м. Харків, Садовий проїзд, 16, за що встановлена орендна плата 200 гр. з кожного в місяць, а.с. 21-23, 24-26. З боку відповідача було визнано, що вказані договори оренди не охоплюють усі нежитлові приміщення, що перебувають у його власності за адресою: м. Харків, Садовий проїзд, 16, решта приміщень використовується ним також для здійснення підприємницької діяльності. Крім того встановлено, що [PERSON], як фізична особа підприємець, перебуває на єдиній системі оподаткування, розмір його чистого прибутку не є стабільним, документально не підтверджений. З врахуванням наведеного вище, твердження представника відповідача, що розмір щомісячного доходу відповідача становить суму орендної плати за договорами, що зазначені вище, за відрахуванням податків фізичної особи підприємця, не є переконливими. Більш того, допитаний в судовому засіданні як свідок [PERSON], який є батьком позивачки, пояснив суду, що тривалі роки він приймає участь у здійсненні [PERSON] підприємницької діяльності, яка повязана з використанням нежитлових приміщень за адресою: м. Харків, Садовий проїзд, 16, частину приміщень [PERSON] надає в оренду, в значній частині влаштований банний комплекс, який відвідують споживачі. Зазначена у договорах оренди сума орендної плати є заниженою, крім того баня надає значний матеріальний дохід. Покази свідка [PERSON] узгоджуються з показами допитаної як свідка [PERSON], матері відповідача [PERSON] Вказаний свідок підтвердила, що [PERSON] частину приміщень надає в оренду під кафе та перукарню, в значній частині влаштований банний комплекс, який відвідують споживачі. Крім того, свідок пояснила, що суми, які син надає їй в якості матеріальної допомоги, та суми орендних платежів, які з його дозволу деякий час отримувала позивачка, є більшими, ніж розрахунки доходів відповідача, здійснені його представником. В судовому засіданні встановлено, що відповідач є працездатною, фізично здоровою особою, здійснює підприємницьку діяльність, перебуває на єдиній системі оподаткування, щомісячний розмір його прибутку документально не підтверджений, дійсний розмір його витрат перевищує документально підтверджений розмір його доходу, у власності відповідача перебувають значні за обсягом нежитлові приміщення, крім того він як водій користується транспортним засобом. З огляду на наведене, виходячи із зазначених у\~статті 3 ЦК України\~засад розумності, справедливості і добросовісності цивільного законодавства,\~ рівного обовязку\~ матері та батька\~ щодо утримання дитини, наявності у відповідача на утриманні непрацездатної матері, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 2500 грн. щомісячно, починаючи з дня предявлення позову та до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до вимог ст.\~191\~СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням\~ суду від дня пред'явлення позову, а аліменти за минулий час можуть бути присуджені , якщо позивач надасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не зміг їх одержати у звязку з ухиленням останнього від їх сплати. Та обставина, що мати сама утримувала дитину, не предявляючи жодних претензій до батька, не є підставою для присудження аліментів за минулий час. Будь-який даних, що позивачка [PERSON] вживала відповідних заходів щодо одержання аліментів від відповідача до 07.09.2017 року, тобто до моменту звернення до суду із зазначеним позовом, суду не надано. Більш того, наявні пояснення учасників справи та свідків, що за обопільною домовленістю позивачка [PERSON] отримувала частину орендної плати від орендарів деяких нежитлових приміщень, що перебувають у власності відповідача, для задоволення особистих матеріальних потреб та потреб дітей. Крім того, відповідно до вимог\~ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язаний брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Відповідно до п. 18\~Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" № 3 від 15.05.2006 року, до передбаченої\~ст. 185 Сімейного кодексу України\~участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо) можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазначені або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Отже, законодавцем закріплено правило, відповідно до якого той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами. Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається згаданою вище статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв'язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою. Відповідно до даної норми обов'язок брати участь у додаткових витратах на дитину поширюється не лише на тих батьків, хто сплачує аліменти, а й на того з батьків, до якого позов про стягнення аліментів не пред'являвся. У такому випадку такий батько зобов'язаний нести додаткові витрати на дитину. Додаткові витрати не є додатковим стягнення коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягнення коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат. З огляду на вказані вище вимоги Закону, позивачем мають бути доведені особливі обставини, які спонукали її до додаткових витрат на дитину. Такими обставинами, на думку суду, можуть бути несподіване захворювання, для лікування якого необхідна значна сума коштів, а також необхідність розвитку здібностей дитини, яка їх має, зокрема, до музики, до спорту, тощо. Саме такі обставини можуть вважатись особливими, їх понесення будь-яким з батьків зумовлює участь іншого в оплаті цих витрат. Суд вважає, що у витратах, понесених при звичайному способі життя, навіть якщо вони і є додатковими, однак не зумовлені вказаними вище особливими обставинами, участь другого з батьків обов'язковою не є. Саме до таких звичайних витрат суд в даній справі відносить витрати позивачки на одяг сину , відповідно до наданих нею чеків, а.с.76. Проте, в процесі судового розгляду було встановлено та підтверджено довідкою Харківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 38 Харківської міської ради Харківської області від 26.10.2018 року № 136, що [PERSON], учень 9-А класу, навчається в Харківській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів № 38 Харківської міської ради Харківської області з 1-го класу. Учень зарекомендував себе як відповідальна дитина. Активно бере участь в житті класу та школи. Серафим брав участь у Всеукраїнській учнівській олімпіаді з інформатики та посів четверте місце. Є активним учасником інтерактивних конкурсів «Бобер», «Левеня», «Кенгуру». Результатом участі є дипломи високого рівня. Судом встановлено, що неповнолітній [PERSON] поглиблено вивчає англійську мову та навчається у компютерній школі, завдяки чому проявляє високий рівень знань, здобуває відзнак на Всеукраїнських учнівських олімпіадах. Відповідними доказами підтверджено, що [PERSON] з 04.09.2017 року по 23.01.2018 року навчається в Учбовому центрі компютерних технологій «Кит», оплата за місяць становить 900 грн., а.с. 75. На підтвердження оплати за зайняття англійською мовою та навчання в компютерній школі позивачем надано відповідні квитанції: оплата за навчання в учбовому центрі компютерних технологій «Кит» у розмірі 900 грн. (а.с. 75), оплата за січень 2018 року за навчання в Family English school у розмірі 620 грн. (а.с. 77), оплата за грудень 2017 року за навчання в Family English school у розмірі 620 грн. (а.с. 78), покупка гарнітури проводної на суму 2999 грн. (а.с. 80), витрати на компютерне навчання у розмірі 3600 грн. (а.с. 80), товарний чек № 007 від 04.09.2018 року за навчання англійської мови для школярів за вересень на суму 700 грн. (а.с. 190), квитанція за навчання ІТ групи Web 14 на суму 2400 грн. (а.с. 191), а всього на загальну суму 11830 грн. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, висловленої в ухвалі від 08.12.2010 року, участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов'язком батька (матері) незалежно від сплати ними (нею) аліментів, і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі виникнення спору. Всебічно, повно та об'єктивно з'ясувавши всі обставини по справі (стан здоров'я, матеріальний та сімейний стан, наявність на утриманні інших осіб тощо), суд приходить до висновку про те, що батьки зобов'язані нести додаткові витрати на утримання дитини у рівних частках, а тому частково задовольняє позовні вимоги позивачки в частині стягнення додаткових витрат на неповнолітню дитину та стягує одноразово з відповідача [PERSON] додаткові витрати, понесені в минулому періоді на утримання неповнолітнього [PERSON], [INFO], у розмірі 5915 грн. (11830 : 2 = 5915 ). У відповідність до положень ч.1 п.1) ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 1\~ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial