Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-15 00:00:00

Національна академія внутрішніх справ (далі - НАВС) (правонаступник Київського національного університету внутрішніх справ) звернулась в суд з позовом до [PERSON] про відшкодування витрат, пов'язаних з утриманням відповідача у навчальному закладі НАВС в сумі 25828 грн. 64 коп. Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до наказу ректора Київського національного університету внутрішніх справ (далі - КНУВС) № 69 дск від 22.07.2006 року [PERSON] було зараховано курсантом першого курсу денної форми навчання КНУВС. 29.11.2007 року між КНУВС, УМВС України в Івано-Франківській області та [PERSON] було укладено Договір № Іф-15 про підготовку фахівця у КНУВС. Згідно п. 2.3.6. вказаного Договору [PERSON] зобов'язувався у випадку звільнення з органів внутрішніх справ по закінченні навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі за підставами, передбаченими п. 3 Договору, відшкодувати у повному обсязі фактичні витрати, пов'язані з утриманням у навчальному закладі згідно із затвердженим розрахунком. Відповідно до наказу КНУВС № 463 від 18.06.2010 року [PERSON] було присвоєно кваліфікацію юриста за спеціальністю «Правознавство» та видано диплом спеціаліста. Після здобуття вищої освіти відповідача було направлено для подальшого проходження служби до УМВС України в Івано-Франківській області. Наказом УМВС України в Івано-Франківській області № 128 о/с від 07.08.2012 року [PERSON] було звільнено з ОВС на підставі поданого ним рапорту, за власним бажанням. Згідно з проведеним розрахунком сума фактичних витрат, пов'язаних з утриманням [PERSON] у вищому навчальному закладі за період з 01.09.2006 року по 18.06.2010 року становить 25828 грн. 64 коп. А тому, позивач просить стягнути з відповідача витрати пов'язані з утриманням у навчальному закладі у сумі 25828 грн. 64 коп. та витрати понесені по справі. В судове засідання представник позивача Національної академії внутрішніх справ Романенко О.Є. не з`явився, однак до позовної заяви додав письмову заяву, в якій позов підтримує, просить справу розглядати без його участі. Проти заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, причин неявки суду не повідомив. Про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений шляхом опублікування оголошення в газеті «Галичина», в порядку ч. 9 ст. 74 ЦПК України. За таких обставин на підставі ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши та оцінивши дані, що містяться в письмових доказах по справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, з таких підстав. Наказом ректора Київського національного університету внутрішніх справ № 69 дск від 22.07.2006 року [PERSON] (відповідач) було зараховано на навчання на 1-й курс Навчально-наукового інституту підготовки кадрів для кримінальної міліції факультету Київського національного університету внутрішніх справ з 01.09.2006 року, що підтверджується витягом з наказу КНУВС від 08.09.2014 року (а.с. 22). За змістом ч. 4 ст.18 Закону України «Про міліцію» підготовка фахівців у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ України за державним замовленням здійснюється на підставі договору про навчання, який укладається між навчальним закладом, головним управлінням, управлінням Міністерства внутрішніх справ України в Автономній Республіці Крим, області, місті Києві або Севастополі чи на транспорті та особою, яка навчається. Типову форму договору затверджує Міністерство внутрішніх справ України за погодженням з центральним органом виконавчої влади у сфері освіти і науки. 29.11.2007 року між Київським національним університетом внутрішніх справ (правонаступником якого є Національна академія внутрішніх справ), в особі ректора Моісеєва Є.М., Управлінням МВС України в Івано-Франківській області, в особі начальника полковника міліції Струка І.В. та [PERSON] було укладено Договір № Іф/15 про підготовку фахівця у Київському національному університеті внутрішніх справ (а.с. 20-21). Наказом № 463 від 18.06.2010 року Київського національного університету внутрішніх справ [PERSON] (відповідач) присвоєно кваліфікацію «юрист» за спеціальністю «Правознавство» та видано диплом спеціаліста як випускнику навчально-наукового інституту підготовки кадрів кримінальної міліції КНУВС у 2010 році, що підтверджується витягом з наказу КНУВС від 08.09.2014 року (а.с. 23). Наказом Управління МВС України в Івано-Франківській області № 128 о/с від 07.08.2012 року лейтенанта міліції [PERSON] (відповідач) оперуповноваженого сектору карного розшуку Тлумацького РВ УМВС звільнено з органів внутрішніх справ в запас Збройних сил України за ст. 64 п. "Ж" (за власним бажанням) з 07.08.2012 року, що підтверджується витягом з наказу УМВС України в Івано-Франківській області (а.с. 24). Згідно підпунктів 2.3.5., 2.3.6. вищевказаного договору після закінчення навчання [PERSON] зобов'язався прибути до місця призначення в термін, визначений у направленні на роботу, приступити до виконання службових обов'язків за посадою, на яку призначений Замовником, і відпрацювати не менше трьох років. У разі відрахування з навчального закладу чи звільнення з органів внутрішніх справ по закінченні навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі за підставами, передбаченими пунктом 3 цього договору, відповідач зобов'язався відшкодувати фактичні витрати, пов'язані з утриманням у навчальному закладі із затвердженим розрахунком. Як зазначено у пункті 3 вищевказаного договору підставами відшкодування фактичних витрат на підготовку є: дострокове розірвання договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України у зв'язку з відрахуванням особи з КНУВС та звільнення з ОВС: за власним бажанням без поважних причин; через неуспішність; за порушення дисципліни; відмова від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ протягом перших трьох років після закінчення навчання. Відповідно до п.п. 4.1., 4.2. Договору № Іф-15 про підготовку фахівця у КНУВС відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, пов'язаних з: грошовим, продовольчим та речовим забезпеченням; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. У разі дострокового розірвання договору здійснюється розрахунок фактичних витрат за відповідними видами забезпечення з нормами утримання на день, який зазначено в наказі про відрахування з навчального закладу та звільнення з органів внутрішніх справ. Оскільки [PERSON] (відповідач) було звільнено із займаної посади за власним бажанням, то Національною академією внутрішніх справ (позивачем) йому було надіслано лист щодо відшкодування фактичних витрат за навчання № 46/7306 від 05.12.2012 року, в якому відповідачу було запропоновано добровільно відшкодувати витрати за навчання до 10.01.2013 року (а.с. 19). Будь-яких доказів, які б підтвердили добровільне відшкодування вартості фактичних витрат за навчання, відповідачем по справі суду не представлено. Відповідно до п. 4.4. Договору № Іф-15 про підготовку фахівця у КНУВС у разі відмови особи добровільно відшкодувати витрати стягнення їх суми здійснюється в судовому порядку. Згідно довідки про перерахунок фактичних витрат, пов'язаних з утриманням рядового міліції [PERSON] в Національній академії внутрішніх справ від 16.09.2014 року загальна сума витрат за період з 01.09.2006 року по 18.06.2010 року становить 25828 грн. 64 коп. та складається з: 8433 грн. 35 коп. - грошового забезпечення (без суми грошового забезпечення за 1 рік, який прирівняний до періоду строкової військової служби); 10094 грн. 07 коп. - продовольчого забезпечення (з врахуванням різниці між витратами на харчування та витратами на утримання військовослужбовця); 1375 грн. 89 коп. - речового забезпечення; 5925 грн. 33 коп. - оплати комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв (без врахування терміну строкової служби та періодів перебування у відпустках) (а.с. 26-34). Відповідно до ч. 6 ст. 18 Закону України "Про міліцію", курсанти вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ України у разі дострокового розірвання договору через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість чи в разі відмови від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ після закінчення вищого навчального закладу, а також особи начальницького складу органів внутрішніх справ, які звільняються із служби протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу Міністерства внутрішніх справ України за власним бажанням, через службову невідповідність або за порушення дисципліни, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов'язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, установленому Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється в судовому порядку. Порядком відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.03.2007 року № 313, визначено механізм відшкодування особами, які навчалися за державним замовленням у вищих навчальних закладах МВС (далі - особи), витрат, пов'язаних з їх утриманням у таких закладах, в тому числі і у разі звільнення осіб начальницького складу органів внутрішніх справ із служби протягом трьох років після закінчення навчального закладу за власним бажанням, через службову невідповідність або за порушення дисципліни. Відповідно до п. 2 вищевказаного Порядку відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, пов'язаних з: грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної і канікулярної відпустки та у зворотному напрямку, за направленням до місця служби після закінчення навчального закладу; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. Порядок розрахунку витрат установлює МВС разом з Мінфіном. Згідно п. 3 даного Порядку витрати відшкодовуються згідно з договором про підготовку фахівця в навчальному закладі, який укладається між навчальним закладом, головним управлінням або управлінням МВС та особою. Типову форму договору затверджує МВС за погодженням з МОН. Пунктами 4, 7 Порядку, передбачено, що розрахунок фактичних витрат здійснюється відповідно до норм утримання у вищому навчальному закладі. Сума відшкодованих витрат зараховується до державного бюджету і використовується у порядку, визначеному законодавством. Як видно з матеріалів справи, Договір № Іф/15 від 29.11.2007 року про підготовку фахівця у Київському національному університеті внутрішніх справ, укладений між між Київським національним університетом внутрішніх справ (правонаступником якого є Національна академія внутрішніх справ), в особі ректора Моісеєва Є.М., Управлінням МВС України в Івано-Франківській області, в особі начальника полковника міліції Струка І.В. та [PERSON], відповідає Типовому договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України, який затверджено наказом МВС України від 14.05.2007 року № 150 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 29.05.2007 року за № 547/13814, яким не передбачено зазначення суми витрат на утримання у вищих навчальних закладах при укладенні. Відповідно до п. 1.1 Положення про вищі навчальні заклади МВС, затвердженого наказом МВС України від 14.02.2008 року № 62 вищі навчальні заклади Міністерства внутрішніх справ України є державними навчальними закладами, які підпорядковані МВС. Фінансування ВНЗ здійснюється за рахунок коштів державного бюджету, призначених для фінансування МВС, та інших джерел фінансування, не заборонених чинним законодавством (п. 9.1 положення). Бюджетні асигнування та надходження спеціального фонду не підлягають вилученню та використовуються виключно за призначенням відповідно до вимог чинного законодавства (п. 9.9 положення). ВНЗ самостійно використовують кошти загального та спеціального фондів державного бюджету відповідно до кошторису, що затверджується МВС (п. 9.10 положення). У відповідності з ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ст.ст. 10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст. 58, 60 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтується на припущеннях. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, а тому з [PERSON] (відповідач) слід стягнути на користь Національної академії внутрішніх справ витрати, пов'язані з утриманням у навчальному закладі в сумі 25828 грн. 64 коп., відповідно до довідки (розрахунку) від 16.09.2014 року. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати за подання до суду позовної заяви. Виходячи із викладеного на підставі ст. ст. 509, 525, 526, 611 ЦК України та

Outcome: approved