Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-28 00:00:00

АТ КБ «ПриватБанк» (далі-Банк) звернулося до суду з вищевказаним позовом. Свої вимоги позивач мотивує тим, що з відповідачкою [PERSON] (далі - відповідачка) було укладено договір б/н від 18.12.2012 року, згідно якого остання отримала кредит, у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, який в подальшому було збільшено до 8800 грн. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua складає між нею та банком Договір про надання банківських послуг (далі - Договір). Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону. АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме: надав відповідачці можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідачка свої зобов`язання за Договором належним чином не виконувала, у зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором, та з врахування коштів, внесених на погашення заборгованості, відповідачка станом на 06.12.2020 року має заборгованість в сумі 13077,71 грн., яка складається з: 11973,68 грн. заборгованості за тілом кредиту; 1104,03грн. - заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит відповідно до ст. 625 ЦК України. На даний час відповідачка продовжує ухилятись від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не сплачує. Враховуючи викладене, просять позов задовольнити. На підставі ст.ст. 274, 276 ЦПК України справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачці вручені копія позовної заяви і додатків 06.02.2021 року, проте відзиву на позов відповідачкою до суду не надано. Вирішуючи справу на підставі наявних у ній письмових доказів, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 18.12.2012 року ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк» уклало кредитний договір з [PERSON] згідно з умовами якого остання отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, який в подальшому було збільшено до 8800 грн. У заяві зазначено, що відповідачка згодна з тим, що ця заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилась та погодилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді. До кредитного договору Банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/. Також, Банком було додано довідку про умови кредитування з використанням кредитки "Універсальна". З позову вбачається, що заборгованість [PERSON] за вказаним кредитним договором станом на 06.12.2020 року становить 13077,71 грн., яка складається з: 11973,68 грн. заборгованості за тілом кредиту; 1104,03грн. - заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит відповідно до ст. 625 ЦК України. Відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до частини другої статті 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, тому суд вважає, що Банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Отже, враховуючи те, що фактично отримані та використані [PERSON] кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, суд вважає, що з відповідачки на користь АТ КБ "ПриватБанк", з урахуванням внесених нею коштів, слід стягнути заборгованість за тілом кредиту, в сумі 11973,68 грн. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просить у тому числі, крім тіла кредиту стягнути борг за відсотками нарахованими на прострочений кредит відповідно до ст. 625 ЦК України, в сумі 1104,03 грн. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У заяві позичальника від 18.12.2012 року не обумовлено стягнення грошової суми відповідно до статті 625 цього Кодексу. Тобто докази, якими позивач підтверджує обставини та якими обґрунтовує свої вимоги в частині стягнення з відповідачки заборгованості за простроченими відсотками, в розумінні ч.ч. 2, 4, 5 ст. 95 ЦПК України, є неналежним, недостатніми та, звідси, недопустимими. Тому, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог про стягнення з [PERSON] заборгованості за простроченими відсотками, в сумі 1104,03 грн. необхідно відмовити, в зв`язку з чим позов підлягає частковому задоволенню. На підставі ч.10 ст. 141 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача пропорційно задоволеній частині вимог, тобто в розмірі 90,78 % від сплаченої суми судового збору.

Outcome: partial