Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Роздільнянського районного суду Одеської області з позовом до відповідачів, згідно якого просить суд визнати за ним право власності на 1/3 частину житлового будинку з відповідною частиною господарських споруд, що розташований по вул.Зарічна, 64, с.Єгорівка Роздільнянського району Одеської області, та який складається з: «А» - житловий будинок, загальною площею 26,75 кв.м., у тому числі житловою 15,64 кв.м., та господарчі споруди: «Б» - кладова, «В» - літня кухня, «Г» - сарай, «№1-2» огорожа, в порядку спадкування за законом після смерті 01.12.2014 року [PERSON]. Позов мотивований тим, що після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої входить вказаний житловий будинок. Спадкоємцями першої черги, які прийняли спадщину, є він як син померлої та дочки [PERSON] та [PERSON], яка померла 31.01.2015р., але після її смерті спадкоємцями першої черги є її малолітні діти [PERSON], 2007р.н., та [PERSON], [INFO] Він звернувся до нотаріальної контори з заявою пор видачу йому свідоцтва про право на спадщину, але йому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок. Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 12.07.2016р. провадження по справі відкрито. 05.09.2016р. [PERSON], діючий як опікун в інтересах малолітніх [PERSON], 2007р.н., [PERSON], [INFO], подав зустрічний позов до [PERSON]В, [PERSON], [PERSON] сільської ради Роздільнянського району Одеської області про визнання за малолітніми право власності на 1/3 частину житлового будинку в порядку спадкування за законом після матері [PERSON], померлої 31.01.2015 року. Позов мотивований тим, що дочка померлої 01.12.2014 року [PERSON] - [PERSON] фактично прийняла спадщину після смерті матері, оскільки на день її смерті була зареєстрована та проживала з нею за однією адресою, але вона не оформила своїх спадкових прав на 1/3 частину житлового будинку по вул.Зарічна, 64, с.Єгорівка Роздільнянського району Одеської області в нотаріальній конторі, оскільки 31.01.2015р. сама померла. Після її смерті єдиними спадкоємцями першої черги є її діти: малолітні [PERSON], 2007р.н., та [PERSON], [INFO], опікуном яких є [PERSON] Діти спадщину після смерті матері прийняли, але оформити свої спадкові права в нотаріальній конторі не можуть у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок. Ухвалою суду від 14.11.2016 року зустрічний позов прийнято до провадження та обєднано в одне провадження з первісним позовом. Позивач та його представник [PERSON] в судове засідання не зявились на підставі заяви представника про підтримання позовних вимог та розгляд справи у їх відсутність, також не заперечували проти задоволення зустрічного позову [PERSON] (а.с.58). Представник відповідача [PERSON] сільської ради Роздільнянського району Одеської області надав заяву про розгляд справи у його відсутність та визнання позову (а.с.92). Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, про причини неявки суд не повідомила, заяв та заперечень на позов не подавала. Повідомлялась про дату, час та місце розгляду справи належним чином відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України за місцем своєї реєстрації, але згідно акту [PERSON] сільської ради від 26.10.2016р. вона за місцем реєстрації не мешкає, місце її проживання не відомо. Відповідач [PERSON] надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, зустрічний позов підтримав (а.с.43). Розглянувши справу, вивчивши матеріали справи, дослідивши представлені докази, оглянувши копію спадкової справи, суд прийшов до висновку, що заявлені позови підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 01 грудня 2014 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖД №393290, виданим 11.12.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби по Роздільнянському району Роздільнянського міжрайонного управління юстиції в Одеській області, актовий запис №814. (а.с.8). Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку з господарськими спорудами, розташованого за адресою: вул.Зарічна, 64, с.Єгорівка Роздільнянського району Одеської області, та який складається з: «А» - житловий будинок, загальною площею 26,75 кв.м., у тому числі житловою 15,64 кв.м., та господарських споруд: «Б» - кладова, «В» - літня кухня, «Г» - сарай, «№1-2» огорожа. Вказаний будинок належав на праві власності [PERSON], про що свідчить запис в погосподарській книзі [PERSON] сільської ради Роздільнянського району Одеської області №5 за 2011-2015 роки, стор.47 (а.с.14-17), довідка [PERSON] сільської ради Роздільнянського району Одеської області від 15.02.2016р. №262 про те, що будинок рахується за померлою [PERSON], а за будинком рахується не приватизована присадибна земельна ділянка площею 0,71 га (а.с.13), довідкою [PERSON] сільської ради Роздільнянського району Одеської області від 01.02.2016р. №151 про те, що [PERSON] до дня смерті постійно проживала та була зареєстрована у вказаному будинку (а.с.18). Право власності на збудований житловий будинок набувається в порядку, який існував на час його будівництва. Належність правовстановлюючих документів встановлюється відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду. Якщо право власності на житловий будинок, споруду підтверджується належними правовстановлюючими документами на час виникнення права власності на будівлі, споруди, органи місцевого самоврядування зобов'язані видати довідку про належність житлового будинку на праві приватної власності спадкодавцеві. Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року N 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року N 7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18 лютого 2002 року за N 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року N 45/5, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Додатками N 32 та N 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженої наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року N 1/5, було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок. До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад, які є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні. Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року N 105 у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Проте, незважаючи на внесення записів у погосподарські книги, більшість громадян своє право власності в БТІ не зареєстрували (не оформили). З наданих суду документів та технічного паспорту вбачається, що спадковий житловий будинок разом з господарськими спорудами збудований у 1975 році, тобто до 05.08.1992р., а тому він не підлягав прийняттю в експлуатацію. (а.с.21) За приписами п.3.1 Змін до Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків І та ІІ категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 24 червня 2011 року №91, документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. Документом, який засвідчує відповідність вказаного житлового будинку, побудованого до 05 серпня 1992 року, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил є технічний паспорт, виготовлений станом на 02.02.2016р. Згідно технічного паспорту житловий будинок, що розташований за адресою: вул.Зарічна, 64, с.Єгорівка Роздільнянського району Одеської області, складається з коридору площею 5.17 кв.м, кухні площею 5.94 кв.м, жилої кімнати площею 9.28 кв.м, жилої кімнати площею 6.36 кв.м, загальною площею 26,75 кв.м., в тому числі житловою 15,64 кв.м. (а.с.19) На земельній ділянці побудовані господарські споруди: «Б» - кладова, «В» - літня кухня, «Г» - сарай, «№1-2» огорожа. Самовільних споруд не виявлено (а.с.19). Таким чином, право власності на житловий будинок спадкодавця підтверджується довідками сільської ради, записами в погосподарській книзі сільської ради, технічним паспортом та фактом тривалого володіння будинком померлою [PERSON] Після смерті [PERSON] 01.12.2014 року відкрилась спадщина у вигляді вищезазначеного будинку, яку прийняли в рівних частках по 1/3 кожний діти померлої син [PERSON] та дочки [PERSON] і [PERSON], які на день відкриття спадщини проживали разом зі спадкодавцем, що підтверджується їх реєстрацією (а.с.46,70,71). Відповідно до ст.1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. 31 січня 2015 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖД №403067, виданим 04.02.2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби по Роздільнянському району Роздільнянського міжрайонного управління юстиції в Одеській області, актовий запис №76 (а.с.24). Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді 1/3 частини житлового будинку, що розташований за адресою: вул.Зарічна, 64, с.Єгорівка Роздільнянського району Одеської області. Єдиними спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є її малолітні діти [PERSON], 2007р.н., та [PERSON], [INFO], які прийняли спадщину в силу вимог ч.4 ст.1268 ЦК України, заведена спадкова справа (а.с.49). Опікунами малолітніх [PERSON], 2007р.н., та [PERSON], [INFO], які після смерті матері залишились без батьківського піклування, розпорядженням Комінтернівської РДА Одеської області від 01.04.2015р. №177/А-2015 та №178/А-2015, призначений [PERSON]І.(а.с.47,48). Згідно ч.ч.1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлої. Спадкуванням, згідно ст.1216 ЦК України, є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкоємцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За життя [PERSON] та [PERSON] заповіту не склали, а тому має місце спадкування за законом. Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно вимог ч.1,2 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має особисто подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини згідно ч.1 ст. 1270 ЦК України встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ч.1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. При зверненні сторін [PERSON]В, та [PERSON] до нотаріуса з заявами про видачу їм свідоцтв про право на спадщину у вигляді житлового будинку з господарськими спорудами, нотаріус відмовив в оформленні права на спадщину за відсутності правовстановлюючих документів на будинок і рекомендував звернутись до суду (а.с.12). \~Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, дослідивши надані сторонами докази, суд прийшов до висновку, що право власності [PERSON] на житловий будинок, розташований за адресою: вул.Зарічна, 64, с.Єгорівка Роздільнянського району Одеської області за життя було набуте правомірно, обліковано в погосподарській книзі [PERSON] сільської ради, а тому відповідало діючому на час його побудови цивільному законодавству. А оскільки позивач [PERSON] та [PERSON], діючий як опікун в інтересах малолітніх [PERSON], 2007р.н., [PERSON], [INFO], при оформленні спадщини дотримувались вимог діючого законодавства, і на теперішній час у них не має іншого шляху захисту своїх прав на спадщину, ніж звернення до суду з вказаним позовом, суд вважає за можливе позовні заяви задовольнити та визнати право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з господарськими спорудами за [PERSON] в розмірі 1/3 частини, та малолітніми [PERSON], 2007р.н., і [PERSON], [INFO], в розмірі по 1/6 частині за кожною дитиною.. 1/3 частина житлового будинку, розташованого за адресою: вул.Зарічна, 64, с.Єгорівка Роздільнянського району Одеської області, що належить по праву спадкування [PERSON], залишається не оформленою, оскільки [PERSON] за оформленням спадкових прав на будинок ні до нотаріуса, ні до суду не зверталась. Судові витрати позивачем [PERSON] сплачено при зверненні з позовом до суду у повному обсязі, [PERSON] звільнений від сплати судового збору в силу вимог закону.

Outcome: approved