Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-17 00:00:00

До Оратівського районного суду Вінницької області 15.09.2020 року надійшла заява [PERSON] , заінтересована особа - Сербинівська сільська рада Жмеринського району Вінницької області, про встановлення факту, що має юридичне значення. Заява мотивована тим, що [INFO] в с. Сербинівці Жмеринського району Вінницької області помер дядько заявниці [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина, що складається з житлового будинку із погосподарськими будівлями, що розташований по [ADDRESS] . Спір про спадкове майно [PERSON] відсутній. За життя [PERSON] 23.01.2019 року здійснив особисте розпорядження щодо свого майна на випадок своєї смерті у вигляді заповіту, яким все своє майно, належне йому на день смерті, заповідав [PERSON] . Інших спадкоємців, що претендують на прийняття спадщини після смерті [PERSON] , крім заявника немає, спадкова справа не заводилася, оскільки ніхто із спадкоємців з відповідною заявою до нотаріальної контори не звертався. На день смерті дядька заявниця проживала разом з ним без реєстрації, здійснювала догляд за ним та поховання, а тому після його смерті прийняла спадщину в порядку, передбаченому ч.3 ст. 1268 ЦК України. Вона є спадкоємицею дядька за заповітом і з метою оформлення права на спадщину, звернулася до Жмеринської районної державної нотаріальної контори, проте їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки факт постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини нею не підтверджено. Вказуючи на те, що на день смерті дядька заявниця постійно проживала разом з померлим, просила заяву задовольнити. Ухвалою суду від 17.09.2020 року відкрито провадження у справі № 141/587/20, призначено судове засідання з викликом учасників справи на 21.10.2020 року. Ухвалою суду від 21.10.2020 року відкладено розгляд судового засідання цивільної справи № 141/587/20 на 18.11.2020 року у зв`язку з витребовуванням у Оратівської державної нотаріальної контори Вінницької області інформації щодо того, чи відкривалася спадкова справа після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Заявник [PERSON] , будучи належним чином повідомлена про час, день та місце розгляду справи, в судове засідання, призначене на 18.11.2020 року не з`явилася. Заінтересована особи - Сербинівська сільська рада Жмеринського району Вінницької області у судове засідання не з`явилася, повноважного представника до суду не направила, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належними чином. При цьому, 21.10.2020 року за № 1525/20-Вх до суду надійшла заява про розгляд справи без участі представника Сербинівської сільської ради Жмеринського району Вінницької області, яку зареєстровано канцелярією суду. Заявлені вимоги визнають та не заперечують проти їх задоволення. В судовому засіданні 18.11.2020 року представник заявника адвокат Смірнов С.М. заявлені вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у заяві та просив суд їх задовольнити. Суд, заслухавши пояснення представника заявника, розглянувши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, оцінивши докази, які мають значення для вирішення і розгляду справи по суті, встановив наступне. [INFO] в с. Сербинівці Жмеринського району Вінницької області помер [PERSON] , що вбачається із свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 02.07.2019 року виконавчим комітетом Сербинівської сільської ради Жмеринського району Вінницької області. Згідно довідки № 31 від 23.01.2015 року, виданої виконкомом Сербинівської сільської ради Жмеринського району Вінницької області, [PERSON] , 1926 р.н., дійсно є головою домогосподарства по [ADDRESS] , на підставі записів погосподарської книги № 6 та погосподарського обліку № [NUMBER]. Відповідно до довідки № 194 від 25.02.2020 року, виданої виконавчим комітетом Сербинівської сільської ради Жмеринського району Вінницької області, [PERSON] , який помер [INFO] , проживав та був зареєстрований по [ADDRESS] . Згідно запису в погосподарській книзі № 6, особовий рахунок № [NUMBER] разом з спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини проживала без реєстрації, здійснювала догляд та поховання [PERSON] . Також як вбачається із довідки № 166 від 17.11.2020 року, виданої завідуючою ФП, фельдшером Сербинівської ФП КУ «Жмеринський РМУ ПМСД» [PERSON] , протягом 2018 року та по травень 2019 року вона неодноразово відвідувала хворого [PERSON] , 1926 року народження, за викликом племінниці [PERSON] , яка без реєстрації проживала разом із ним і здійснювала догляд до дня його смерті. Згідно паспорту громадянина України, [PERSON] , [INFO] , з 05.03.1997 року зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданим 15.05.1991 р. Сербинівською сільською Радою Жмеринського району Вінницької області, [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 15.05.1991 року, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за № 4, прізвище дружини після одруження змінено на [PERSON] Згідно заповіту від 23.01.2019 року, посвідченого Грибок Л.Ф., секретарем Сербинівської сільської ради Жмеринського району Вінницької області та зареєстрованого в реєстрі за № 7, [PERSON] все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось, у тому числі все те, що буде належати йому на день смерті і на що він матиме право за законом заповів [PERSON] . Витягом зі Спадкового реєстру № 59744435 від 10.03.2020 року, наданого Жмеринською районною державною нотаріальною конторою, підтверджено реєстрацію заповіту від заповідача [PERSON] , номер у спадковому реєстрі 64516877, посвідченого 23.01.2019 року Сербинівською сільською радою Жмеринського району Вінницької області. При цьому, відповідно до інформаційних довідок зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 59744425 від 10.03.2020 р. та № 62194446 від 24.10.2020 р. відповідно інформація про відкриття спадкової справи після смерті [PERSON] відсутня. Постановою державного нотаріуса Жмеринської районної державної нотаріальної контори Вінницької області Мельничук А. Л. від 10.03.2020 року № 170/02-31 відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно, що залишилося після померлого [INFO] [PERSON] , у зв`язку з несвоєчасністю подачі заяви про прийняття спадщини до Жмеринської районної державної нотаріальної контори Вінницької області та у зв`язку із непред`явленням доказів про реєстрацію місця проживання разом із спадкодавцем на час його смерті. Згідно долучених до матеріалів справи №141/587/20 письмових свідчень [PERSON] від 08.09.2020 року, зареєстрованої та проживаючої по [ADDRESS] , та [PERSON] від 08.09.2020 року, зареєстрованої та проживаючої по [ADDRESS] , справжність підписів на яких посвідчено секретарем виконавчого комітету Сербинівської сільської ради Жмеринського району Вінницької області Грибок Л.Ф., в селі Сербинівці проживав самостійно [PERSON] , який помер [INFO] . Через похилий вік стан його здоров`я значно погіршився, тому останні місяці його життя з ним проживала без реєстрації його племінниця [PERSON] , мешканка Оратівського району Вінницької області, яка допомагала [PERSON] по господарству та в побуті, готувала їжу, прала речі, прибирала в будинку. Також [PERSON] та [PERSON] можуть підтвердити, що час від часу [PERSON] допомагали її дочка та чоловік. Після смерті [PERSON] організацією його поховання займалася [PERSON] , яка після поховання дядька повернулася проживати за місцем свого проживання, час від часу приїздить в село, доглядає за будинком. Інших близьких родичів у [PERSON] не було. Визначаючись щодо спірних правовідносин, суд керується наступним. Згідно зі статтями 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтями 1217, 1223 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом першої-п`ятої черг). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України). Згідно з частинами першою-третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до частини першої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Як вбачається з п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, тощо. Із роз`яснень, викладених у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», слідує, що, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до п. 3.22. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Мінюстом від 22.02.2012 року № 296/5 у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем. Згідно частин першої, шостої статті 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання. Місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто того місця, де вона не проживає, а тимчасово знаходиться. Для того, щоб спадкоємець вважався таким, що прийняв спадщину, самого факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини недостатньо. Необхідно, щоб таке проживання було постійним. Так, згідно ст. 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Місце перебування - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини (ст. 3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні"). Таким чином, місцем проживання фізичної особи є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік . Дослідивши матеріали по справі, суд приходить до висновку, що з наданих позивачем доказів неможливо встановити факт постійного проживання [PERSON] із спадкоємцем [PERSON] на час відкриття спадщини, оскільки, крім письмових показів свідків, у матеріалах справи № 141/587/20 відсутні будь-які інші допустимі докази на підтвердження того, що заявниця постійно (понад шість місяців) проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та прийняла спадщину після смерті [PERSON] . Натомість, як вбачається з паспорту громадянина України, [PERSON] , [INFO] , з 05.03.1997 року зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Згідно із свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданим 15.05.1991 р., заміжня за [PERSON] , тобто має свою сім`ю в Оратівському районі Вінницької області. А відповідно до письмових пояснень свідків [PERSON] та [PERSON] , померлий [PERSON] проживав в селі Сербинівці самостійно, а [PERSON] , мешканка Оратівського району Вінницької області, лише останні місяці за життя [PERSON] , у зв`язку із погіршенням його стану здоров`я допомагала останньому по господарству та в побуті, готувала їжу, прала речі, прибирала в будинку та проживала з ним без реєстрації. При цьому, як підтвердив у судовому засіданні представник заявниці адвокат Смірнов С.М., більш тісні відносини по спілкуванню, догляду і піклуванню за померлим виникли у них із заявницею лише з січня 2019 року, коли 23.01.2019 року було складено та посвідчено заповіт на ім`я [PERSON] . Доведеність обставин про догляд і піклування за померлим, допомога по господарству та участь у його похованні, не є достатніми доказами на підтвердження факту постійного проживання [PERSON] із спадкодавцем на момент відкриття спадщини, а свідчать про факт періодичного догляду заявницею за померлим до дня його смерті. Таким чином, характер відносин [PERSON] із померлим дядьком зводився до періодичних відвідувань з метою його догляду, піклування та допомоги по господарству. Суд критично оцінює довідку № 166 від 17.11.2020 року, видану завідуючою ФП, фельдшером Сербинівської ФП КУ «Жмеринський РМУ ПМСД» [PERSON] , яка не може підтверджувати факт постійного проживання [PERSON] разом з померлим [PERSON] , а свідчить лише про періодичний догляд та піклування заявницею за хворим до дня його смерті. Окрім цього, суд критично оцінює та не приймає до уваги довідку № 194 від 25.02.2020 року, видану Сербинівською сільською радою Жмеринського району Вінницької області, оскільки її зміст (другий абзац) суперечить відомостям, які містяться в погосподарській книзі № 6 Сербинівської сільської ради Жмеринського району Вінницької області, особовий рахунок № [NUMBER] . Зокрема, записи про те, що [PERSON] постійно проживала разом із [PERSON] без реєстрації у погосподарській книзі № 6, особовий рахунок № [NUMBER] , наданій суду, відсутні. Суд також не приймає до уваги визнання заінтересованою особою заявлених вимог, оскільки подана Сербинівською сільською радою Жмеринського району Вінницької області до суду заява № 02-16-167 від 20.10.2020 року щодо визнання заявлених вимог є формальною, а викладені у ній доводи не підтверджуються жодними належними доказами по справі. Поряд з цим, суд зважує й на той факт, що згідно Витягу зі Спадкового реєстру № 59744435 від 10.03.2020 року, виданого Жмеринською районною державною нотаріальною конторою, заповіт від 23.01.2019 року посвідчено 23.01.2019 року Сербинівською сільською радою Жмеринського району Вінницької області, номер в реєстрі нотаріальних дій 7, номер у Спадковому реєстрі 64516877, дата реєстрації у Спадковому реєстрі 26.07.2019 року, тобто після дати смерті [PERSON] ( [INFO] ), що є порушенням порядку та строків внесення до Спадкового реєстру відомостей щодо посвідчених заповітів, визначеного Порядком державної реєстрації заповітів і спадкових договорів у Спадковому реєстрі, затвердженого Постановою КМУ № 491 від 11.05.2011 року. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно зі ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи наведене, саме на заявника покладений обов`язок доказування факту постійного проживання із спадкодавцем на момент відкриття спадщини належними, достовірними, достатніми та допустимими доказами. На підставі викладеного, суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що заявлені вимоги заявника [PERSON] не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, а тому задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed