Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-26 00:00:00

До Чернівецького районного суду звернулася [PERSON] з вище зазначеним позовом. Позивач в судовому засіданні свої вимоги підтримує та просить їх задоволити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнає частково погоджується сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Заперечує проти задоволення позовних вимог в частині стягнення аліментів для утримання дружини до досягнення дитиною трьохрічного віку. Пояснив, що до цього часу в добровільному порядку сплачував кошти для утримання малолітньої доньки, надаючи щомісячно кошти в розмірі 1000 - 1300 гривень. Сплачувати кошти для утримання дружини не має можливості, оскільки, у нього невеликий заробіток, земельних паїв не має, транспортний засіб належить його батькам, будь яких інші джерела прибутку у нього відсутні. Зясувавши позицію сторін, дослідивши та оцінивши в сукупності матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог [PERSON] з огляду на наступне. Судом встановлено, що шлюб між сторонами зареєстровано 27 вересня 2016 року, актовий запис №05, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії І-АМ №182347, видане 27.09.2016 року виконкомом Мазурівської сільської ради Чернівецького району Вінницькій області (а.с. 4). В подружжя від даного шлюбу є малолітня донька [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження дитини серії І-АМ №367904, видане виконкомом Борівської сільської ради Чернівецького району Вінницької області (а.с. 5). Як свідчить довідка, видана виконкомом Чернівецької селищної ради Чернівецького району Вінницької області від 11.05.2018 за №606, [PERSON], [INFO], проживає з матірю [PERSON] та перебуває на її утриманні (а.с. 7). В добровільному порядку відповідач відмовляється надавати матеріальну допомогу для утримання неповнолітніх дітей. Обовязок батьків утримувати дітей до їх повноліття закріплений частиною 2 статті 51 Конституції України. Статтею 180 Сімейного кодексу України встановлено, що батьки повинні утримувати своїх неповнолітніх дітей. В разі ухилення від цього обовязку кошти на утримання дітей стягуються у судовому порядку за ч.3 ст.181 цього Кодексу. Обовязок утримувати дитину є рівною мірою обовязком як матері, так і батька, причому обовязком особистим, а не солідарним. Частиною 1 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яку ратифіковано Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року, №78 9 встановлено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини (ч.2 ст.27 Конвенціїї ООН). Відповідно до ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України (із змінами, внесеними згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 року №2037-VІІІ) розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Дана норма однаково застосовується до всіх платників аліментів, незалежно від правових підстав їх праці (робота за трудовим договором, відповідно до вимог КЗпП, робота за контрактом за кордоном тощо). Статтею 7 Закону України Закону України\~«Про державний\~бюджет України\~на 2018\~рік» від\~07.12.2017\~року,\~№2246-VІІІ затверджено прожитковий мінімум для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, зокрема, дітей віком до 6 років: з 1\~січня 2018\~року -\~1492\~гривні,\~з 1\~липня -\~1559\~гривень,\~з 1\~грудня -\~1626\~гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень. Частиною 2 статті 182 СК України передбачає мінімальний розмір аліментів на одну дитину відповідного віку, у той час як максимальний розмір аліментів закон не встановлює. Останній визначається судом у кожному конкретному випадку, враховуючи як потреби самої дитини, так і можливості платника аліментів - матері або батька дитини. Постанова Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" орієнтує суди на те, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 р. "Про виконавче провадження" максимальний розмір аліментів не повинен перевищувати в цілому 50 відсотків заробітної плати цієї особи (абзац 4 п. 17). Частиною 3 статті 181 Сімейного кодексу України (із змінами, внесеними згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 року №2037-VІІІ) встановлено, що за рішенням суду кошти для утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до вимог ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Частиною 6 статті 81 ЦПК України встановлено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачем відповідно до вимог ч.1 ст.81 ЦПК України належним чином доведено обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог щодо стягнення аліментів для утримання малолітньої дитини. Відповідачем визнаються позовні вимоги в частині стягнення аліментів для утримання малолітньої доньки, погоджується сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Визнання відповідачем позову в частині стягнення аліментів для утримання малолітньої дитини не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд дійшов висновку, що визнання позову відповідачем слід прийняти. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визначаючи розмір аліментів, судом враховується стан здоровя відповідача, який з дитинства хворіє на сечокамяну хворобу та хворобу Рейно, про що свідчить довідка, видана Чернівецькою лікарнею планового лікування від 13.06.2018 року за №374 (а.с. 40), у звязку із чим у 2013 році [PERSON] було знято з військового обліку, про що свідчить довідка серії МП №000791 від 11.09.2013 року (а.с. 36), у 2018 році [PERSON] визнано непридатним для військової служби, що стверджується висновками лікаря - хірурга від 13.06.2018 року (а.с. 37, 38). У звязку із наявністю вказаних хвороб [PERSON] дотримується дієтичного харчування, на придбання якого витрачає значну частину свого заробітку, крім того, двічі на рік перебуває на стаціонарному лікуванні, у звязку із чим значні кошти витрачає на придбання необхідних ліків. Судом при визначенні розміру аліментів враховується і матеріальне становище відповідача, як платника аліментів, відсутність у нього інших утриманці. [PERSON] працює електромеханіком систем передавання електрозвязку 2 категорії у Вінницькій філії ПАТ «Укртелеком», за що отримує заробітну плату, про що свідчить довідка, видана 12.06.2018 року за №041238 (а.с. 34). Частиною1 статті 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову, а вразі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви. Беручи до уваги те, що батьки повинні утримувати своїх неповнолітніх дітей згідно статті 180 СК України, суд, виходячи з розміру прожиткового мінімуму, затвердженого статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік» від 07.12.2017 року, №2246-VІІІ, для дітей віком до 6 років та дітей віком від 6 до 18 років, приходить до висновку, що обґрунтованим і справедливим буде розмір аліментів для утримання малолітньої доньки - 1/4 частини усіх видів заробітку (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня звернення до суду, тобто, 18.05.2018 року і до досягнення дитиною повноліття. При вирішенні питання щодо стягнення аліментів для утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку судом враховується наступне. Частиною 2 статті 84 Сімейного кодексу України встановлено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Позивач просить стягувати із [PERSON] для її утримання аліменти до досягнення дитиною трьохрічного віку в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходів)щомісячно. Відповідачем вище вказані позовні вимоги не визнаються, оскільки, він не має реальної можливості сплачувати вказані кошти через невеликий розмір заробітку. Відповідачем доведено свої заперечення щодо аліментів, які просить стягувати позивач для її утримання як дружини до досягнення дитиною трьохрічного віку, відсутність у нього достатнього заробітку, який би дав можливість сплачувати обумовлену суму аліментів, крім аліментів, які зобовязаний сплачувати для утримання малолітньої дитини. Частиною 2 статті 84 СК України передбачено право дружини, з якою проживає дитина, на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Положення вказаної статті СК України свідчать про те, що право дружини на утримання не являється безпосереднім та прямим обовязком чоловіка батька дитини, як то встановлено чинним законодавством щодо обовязку батьків утримувати неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. З врахуванням вище викладеного, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог [PERSON] в частині стягнення аліментів для утримання дружини до досягнення дитиною трьох років. При винесенні рішення, суд керується статтею 13 ЦПК України, щодо розгляду судом справ в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. [PERSON] у відповідності до положень вище зазначеного Закону звільнена від сплати судового збору за вимогою щодо стягнення аліментів\~для утримання\~неповнолітньої дитини,\~тому відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір, від сплати якого звільнено позивача. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України допустити рішення щодо стягнення аліментів до негайного виконання в частині стягнення суми платежу за один місяць. На підставі ст., ст.180, 181, 182, 184 СК України,

Outcome: partial