Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в Царичанський районний суд Дніпропетровської області з позовом до Могилівської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області, третя особа Царичанська районна державна адміністрація Дніпропетровської області, в якому просить визнати за ним, як спадкоємцем за заповітом після померлої [INFO] [PERSON], право на право на земельну частку (пай) площею згідно визначених норм в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості), із земель колишнього КСП "Зоря" у селі Могилів Царичанського району Дніпропетровської області, яке належало померлій на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданого головою Царичанської районної державної адміністрації Дніпропетровської області на підставі рішення Царичанської районної державної адміністрації Дніпропетровської області від 27.12.1996 року №828/1-р, зареєстрованого 30.01.1997 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №0845. На обґрунтування своїх вимог у позовній заяві [PERSON] вказав, що [INFO] померла [PERSON], яка згідно довідки виконавчого комітету Могилівської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області від 02.10.2018 року №2467 проживала за адресою: [ADDRESS]. Разом з нею з 1994 року проживав без реєстрації [PERSON], вели сумісне господарство та поховав її за власні кошти. Заповіт від імені [PERSON] по Зорянській сільській раді зареєстровано за реєстровим №38 від 22.10.1999 року. Після смерті спадкодавця залишилось спадкове право на земельну частку (пай) площею згідно визначених норм в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості), із земель колишнього КСП "Зоря" у селі Могилів Царичанського району Дніпропетровської області, яке належало померлій на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданого головою Царичанської районної державної адміністрації Дніпропетровської області на підставі рішення Царичанської районної державної адміністрації Дніпропетровської області від 27.12.1996 року №828/1-р, зареєстрованого 30.01.1997 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №0845. Заповітом, зареєстрованим за реєстровим №38 виконавчим комітетом Зорянської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області 22.10.1999 року, [PERSON] все своє майно заповіла [PERSON]. Вказує, що у встановлені законом строки він звернувся до державного нотаріуса Царичанського району Дніпропетровської області із заявою щодо отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Все інше майно, крім спірного права на земельну частку (пай) він оформив та отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Однак в частині оформлення спірного права отримав відмову внаслідок відсутності оригінального правовстановлюючого документу на спадкове право. Стверджує, що він є єдиним спадкоємцем за заповітом після померлої [INFO] [PERSON]. Інші спадкоємці свої права на спадкове майно не заявляли. У зв'язку з відмовою нотаріуса в оформленні йому права на спадщину він вимушений звернутися до суду з даним позовом. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явився. Надав суду заяву про розгляд справи без його участі, заявлені позовні вимоги підтримує та просить задовольнити їх у повному обсязі. Представник відповідача у підготовче засідання не з'явився. Від сільського голови Могилівської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області Дружка В.В. на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без участі представника сільської ради, позов визнають у повному обсязі. Третя особа у підготовче засідання не з'явилася. Від завідувача сектору правового забезпечення райдержадміністрації Бондаря О.М. надійшло клопотання про розгляд даної справи без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заявлені позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною першою ст. 5 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст. 81 ЦПК України). Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обгрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (ч.1 ст. 82 ЦПК України). У відповідності до ч.1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 206 ч.1 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд (ст. 206 ч.4 ЦПК України). Статтею 392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється, або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом, ст. 1218 ЦК України - до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно приписів ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Суд, перевіривши справу, з`ясувавши правові позиції сторін, перевіривши відповідність визнання позову відповідачем вимогам закону за відсутності загрози порушенню прав, свобод чи інтересів інших осіб, вважає можливим та необхідним прийняти визнання відповідачем позову, оскільки це не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, так як позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем за заповітом після померлої [INFO] [PERSON]; інших осіб, які б мали право на обов'язкову частку в спадковому майні, не має; інші особи на це майно з дня смерті спадкодавця своїх претензій не заявляли. Обставини, викладені в позовній заяві, визнані відповідачем та знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду. Із встановлених обставин випливає, що між сторонами існують правові відносини щодо набуття права власності на майно в порядку спадкування за законом, до яких повинні бути застосовані ст. ст. 328, 1216, 1218, 1233 Цивільного кодексу України. За викладених обставин, суд приходить до висновку про те, що маються законні підстави для винесення судового рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved