Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-14 00:00:00

Кіровоградське обєднане управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області звернулись до суду з позовом до [PERSON] про повернення коштів у сумі 15292,78 грн. Позов обґрунтовано тим, що 02.10.2003 року [PERSON] призначено пенсію за віком, а 23.01.2006 року за заявою [PERSON] проведено перерахунок пенсії з урахуванням стажу та заробітної плати з 01.06.1995 року по 31.12.2005 року. При здійсненні перерахунку було застосовано програму ВЕБ СОК із якої автоматично завантажено данні персоніфікованого обліку через програму СПОВ. Після завантаження відбувся збій програмного забезпечення та суму заробітної плати за 2003 рік внесено в суму заробітку за 2005 рік, а суму заробітку 2005 року в суму заробітку 2003 року. У результаті виникла переплата за період з 01.02.2006 року по 31.12.2015 року на вказану суму. При перевірці пенсійних справ на кінець 2015 року було виявлено факт збою програмного забезпечення та переплату, а тому Кіровоградське обєднане управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області звернулись до суду. Позивач у судове засідання свого представника не направили, проте надали суду заяву в якій позов підтримали та просили розглядати справу без участі їх представника. Відповідач у судове засідання не зявилась, проте надала суду письмове заперечення в якому просила відмовити у задоволенні позову, оскільки вважає, що його не доведено належними та достатніми доказами, зокрема відсутня рахункова помилка з боку позивача, а тому підлягають застосуванню положення ст.1215 ЦК України згідно яких позов не підлягає задоволенню. Представник відповідача адвокат [PERSON] у судове засідання не зявився, проте надав суду заяву в якій заперечив проти задоволення позову, оскільки вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими з підстав, які викладено у запереченні відповідача, а розгляд справи просив проводити без його участі. Дослідивши письмові матеріали справи суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав. Відповідно до вимог ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Згідно ст.1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Механізм утримання надміру виплачених сум пенсій встановлено ст.50 ч.1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», якою передбачено, що суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Судом встановлено, що 02.10.2003 року Управлінням Пенсійного фонду України у місті Кіровограді, правонаступником якого є Кіровоградське обєднане управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області, призначено [PERSON] пенсію за віком. 23.01.2006 року [PERSON] звернулася до Управління Пенсійного фонду України у місті Кіровограді з заявою про перерахунок пенсії. Управлінням Пенсійного фонду України у місті Кіровограді перераховано пенсію у звязку із уточненням розрахункових показників із 01.02.2006 року враховуючи заробітну плату з 01.06.1995 року по 31.12.2005 року. Перерахунок пенсії [PERSON] здійснювався із застосуванням програми ВЕБ СОК із якої автоматично завантажено данні персоніфікованого обліку через програму СПОВ. Після завантаження відбувся збій програмного забезпечення та суму заробітної плати за 2003 рік внесено в суму заробітку за 2005 рік, а суму заробітку 2005 року в суму заробітку 2003 року. У результаті вказаного виникла переплата за період з 01.02.2006 року по 31.12.2015 року в сумі 15292,78 грн. На адресу [PERSON] направлялось повідомлення №303/05-30 від 16.01.2016 року щодо повернення зайво отриманих коштів, проте воно залишено без задоволення. (а.с.4-20) Статтями 11, 60, 212 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін; кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Поняття "Рахункова помилка" у чинному законодавстві не визначено, проте пунктом 24 Постанови ПВСУ "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" №13 від 24.12.1999 року надається розяснення поняття лічильної (рахункової) помилки це помилка, яка була допущена під час проведення арифметичних підрахунків. До лічильних помилок належить неправильності в обчисленнях, дворазове нарахування заробітної плати за один і той самий період. Позивачем не доведено наявності рахункової помилки, оскільки відсутні висновки ревізії, акти перевірок чи службового розслідування по інформації яких можна відстежити причину виникнення помилки при нарахуванні пенсії та зясувати, що дана помилка є безпосередньо рахунковою помилкою, як стверджує позивач, а не помилкою повязаною з неналежним виконанням обовязків службовими особами відповідальними за обчислення та нарахування пенсії, а також здійснення контролю та ревізійних функцій. До таких помилок, допущених посадовими особами, відносяться також помилки при нарахуванні пенсії повязані з неправильним застосуванням службовими особами нормативних актів, якими регулюються обчислення та нарахування пенсії для певних категорій пенсіонерів. Позивач стверджує, що в даному випадку мала місце рахункова помилка, яка відбулася з технічних причин збій програми технічного забезпечення, проте виходячи із наявних у справі матеріалів, суд вважає за необхідне зазначити, що збій програми технічного забезпечення не може бути визнаний рахунковою помилкою, тим більше, що помилка при нарахуванні пенсії була непоодинокою та повторювалася протягом тривалого часу. Таким чином, зваживши у сукупності наведені вище докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими, оскільки їх не доведено належними та достатніми доказами, а тому, враховуючи, що рахункова помилка з боку позивача відсутня, недобросовісність з боку відповідача також відсутня, отримані відповідачем кошти не підлягають поверненню та підстави для задоволення позову відсутні. Вирішуючи питання щодо судових витрат суд враховує, що позивачу було відстрочено сплату судового збору до винесення рішення, проте позов залишено без задоволення, а тому з позивача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 1378 грн., що відповідає вимогам ст.ст.82,88 ЦПК України.

Outcome: approved