Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-24 00:00:00

Позивач [PERSON] в липні 2017 року звернувся до суду з позовом до ПАТ "Укргазпромбанк", треті особи: ТОВ "Укрінвестбуд", приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Паракуда І.В., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Михайленко С.А. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню посилаючись на те, що 26 травня 2009 року між ВАТ АБ «Укргазпромбанк» та [PERSON], в інтересах якого діяла [PERSON], укладено іпотечний договір в забезпечення виконання зобов'язання ТОВ «Укрінвестбуд» перед ВАТ АБ «Укргазбанк» згідно договорів банківського кредиту № 856-К/05 від 22 лютого 2005 року, № 868-К/05 від 12 травня 2005 року та № 972-к/07 від 16 травня 2007 року, згідно з умовами якого він передав ВАТ АК «Укргазбанк» земельні ділянки площею 7,9202 га., кадастровий номер [NUMBER], цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в адміністративних межах Новогребельської сільської ради Бородянського району Київської області та площею 7,6092 га., кадастровий номер [NUMBER], цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в адміністративних межах Новогребельської сільської ради Бородянського району Київської області, які на праві власності належать [PERSON] 21 вересня 2012 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Паракудою І.В. було видано виконавчий напис про звернення стягнення на предмет іпотеки. Нотаріус видав виконавчий напис згідно іпотечного договору (дублікат), посвідченого 26 травня 2009 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Михайленко С.А. та зареєстровано в реєстрі за № 1417, строк за який провадиться стягнення з 16 травня 2007 року по 30 квітня 2012 року. На початку 2017 року він дізнався про існування зазначеного виконавчого напису та при ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження ним встановлено, що для вчинення виконавчого напису нотаріусу було подано дублікат іпотечного договору від 26 травня 2009 року, який підтверджує безспірність звернення стягнення на нерухоме майно. В дублікаті іпотечного договору не внесено доповнення, які були вчинені під час реєстрації іпотечного договору, оскільки доповнення були записані від руки, скріплені підписом та печаткою нотаріуса. Таким чином, виконавчий напис, виданий приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Паракудою І.В. є таким, що не підлягає виконанню, оскільки дублікат іпотечного договору не відповідає оригіналу, тобто нотаріусу було подано не належні документи для вчинення виконавчого напису. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 21 липня 2017 року відкрито провадження у справі. Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 21 листопада 2017 року апеляційну скаргу ПАТ «Укргазпромбанк» визнано неподаною та повернуто заявнику. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 18 квітня 2018 року в задоволенні клопотання уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Укргазпромбанк» про зупинення провадження у справі відмовлено. В травні 2018 року представник позивача подав до суду заяву про зміну підстав позову, з якої вбачається, що рішенням Бородянського районного суду Київської області від 29 серпня 2017 року визнано іпотечний договір від 26 травня 2009 року, укладений між ВАТ АБ «Укргазпромбанк» та [PERSON] в частині передачі в іпотеку земельної ділянки площею 7,9202 га., кадастровий номер [NUMBER], цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в адміністративних межах Новогребельської сільської ради Бородянського району Київської області - припиненим. Визнано іпотечний договір від 26 травня 2009 року, укладений між ВАТ АБ «Укргазпромбанк» та [PERSON] в частині передачі в іпотеку земельної ділянки 7,6092 га., кадастровий номер [NUMBER], цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в адміністративних межах Новогребельської сільської ради Бородянського району Київської області - недійсним. Таким чином, має місце преюдиційний факт недійсності і припинення в окремих частинах іпотечного договору, на підставі якого було видано спірний виконавчий напис. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги, з урахуванням заяви про зміну підстав позову підтримує, просить їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позов, з урахуванням заяви про зміну підстав позову, визнав. Представники третіх осіб в судове засідання не з»явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Суд, вислухавши думку представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, приходить до наступного висновку. 15 грудня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу Адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VІІІ від 03.10.2017 року, яким ЦПК України викладено в новій редакції. У відповідності до п.п. 9 п.1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Судом встановлено, що 26 травня 2009 року між ВАТ АБ «Укргазпромбанк» та [PERSON], яка діяла від імені [PERSON], який виступав як майновий поручитель за зобов'язаннями ТОВ «Укрінвестбуд» укладено іпотечний договір. Предметом договору є передача іпотекодавцем іпотекодержателю в іпотеку нерухомого майна, зазначеного в п. 1.3 цього договору, для забезпечення виконання зобов'язань позичальника в повному обсязі щодо повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, пені, інших платежів, штрафних санкцій та збитків, розмір, термін та умови повернення та сплати яких встановлюються кредитними договорами, зазначеними в п. 1.2 цього договору та будь-якими додатковими угодами до них, що будуть укладені (у тому числі які збільшують/змінюють порядок виконання основного зобов'язання) (а.с. 7-8). Згідно п. 1.2 вказаного договору, іпотекодавець передає іпотекодержателю в іпотеку земельні ділянки: площею 7,9202 га., кадастровий номер [NUMBER], яка розташована в адміністративних межах Новогребельської сільської ради Бородянського району Київської області цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, яка належить іпотекодавцю на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку (серія [NUMBER]), виданого 17 січня 2007 року Бородянським райвідділом земельних ресурсів та зареєстрованим в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010732400002 та площею 7,6092 га., кадастровий номер [NUMBER], яка розташована в адміністративних межах Новогребельської сільської ради Бородянського району Київської області, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, яка належить іпотекодавцю на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку (серія [NUMBER]), виданого 17 січня 2007 року Бородянським райвідділом земельних ресурсів та зареєстрованим в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010732400001. За змістом ст. 572 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Згідно ч. 1 ст. 575 ЦК України, іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Згідно ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. За змістом ч. 3 ст. 33 вказаного Закону України, звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. 21 вересня 2012 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Паракудою І.В. видано виконавчий напис про звернення стягнення на предмет іпотеки, зареєстрований в реєстрі за № 2415 (а.с. 6). Рішенням Бородянського районного суду Київської області від 29 серпня 2017 року визнано іпотечний договір від 26 травня 2009 року, укладений між ВАТ АБ «Укргазпромбанк» та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Михайленко С.А. та зареєстрований у реєстрі за № 1417 в частині передачі в іпотеку земельної ділянки 7,9202 га., кадастровий номер [NUMBER], розташованої в адміністративних межах Новогребельської сільської ради Бородянського району Київської області з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства припиненим; визнано іпотечний договір від 26 травня 2009 року, укладений між ВАТ АБ «Укргазпромбанк» та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Михайленко С.А. та зареєстрований у реєстрі за № 1417 в частині передачі в іпотеку земельної ділянки 7,6092 га., кадастровий номер [NUMBER], розташованої в адміністративних межах Новогребельської сільської ради Бородянського району Київської області з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства недійсним. Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно ч. 1 ст. 216 ЦК України, недійсний право чин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. За нормами ст. 217 ЦК України, недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недісної частини. За змістом п. 3 ст. 18 Закону України «Про іпотеку», іпотечний договір укладається між одним або декількома іпотекодавцями та іпотекодержателем у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Іпотечний договір повинен містити такі істотні умови, зокрема, опис предмета іпотеки, достатній для його ідентифікації, та/або його реєстраційні дані, у тому числі кадастровий номер. У разі іпотеки земельної ділянки має зазначатися її цільове призначення. Враховуючи, що предметом договору іпотеки є передача іпотекодавцем іпотекодержателю нерухомого майна, зазначеного в п. 1.3 вказаного договору, припинення і недійсність вказаного пункту договору іпотеки виключає можливість його укладення без включення до нього цього пункту. В судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги, з урахуванням заяви про зміну підстав позову, визнав. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Постановою Пленуму Верховного Суду України № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року передбачено, що рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У зв'язку з цим суди повинні неухильно додержуватись вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильного витлумачив ці норми. Якщо спірні правовідносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права). Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. ( ст. 5 ЦПК України). Враховуючи викладене та те, що представник відповідача визнає позовні вимоги, суд, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved