Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом та, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить визнати незаконним розпорядження [PERSON] РДА Київської області №1078 від 06.10.2009 в частині передачі у власність [PERSON] земельної ділянки (паю) № 42, розміром 0,888 га, що розташована на території Стовп`язької сільської ради; визнати недійсною реєстрацію права власності на земельну ділянку кадастровим номером 3223387200:06:003:0072, площею 0,8883 га, що належить [PERSON]. Посилається на те, що йому на праві приватної власності належать земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Стовп`язької сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області. Коли позивач звернувся до Управління Держгеокадастру у Переяслав-Хмельницькому районі для присвоєння земельній ділянці кадастрового номеру, то отримав відмову на земельну ділянку площею 0,8883 га в звязку з тим, що в межах його земельної ділянки знаходиться інша земельна ділянка кадастровий номер 3223387200:06:003:0072, право на яку належить [PERSON]. В звязку з цим він не має можливості оформити кадастровий номер та в повній мірі здійснювати повноваження щодо користування та розпорядження земельною ділянкою, що належить йому на праві приватної власності. Відповідач [PERSON] звернувся із зустрічним позовом до позивача та просить визнати недійсним розпорядження №752 від 20.11.2002 [PERSON] районної державної адміністрації про затвердження проекту виділення земельних часток (паїв) на місцевості в межах території Стовп`язької сільської ради та про передачу у приватну власність земельних ділянок [PERSON] в розмірі земельної частки (паю) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за рахунок земель, переданих у колективну власність колишньому КСП АФ «Маяк» та визнати недійсним державний акт Р1 №212097 на право приватної власності на землю на ім`я [PERSON], який був зареєстрований 15 липня 2003 в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю №19. Посилається на те, що відповідно до розпорядження [PERSON] районної державної адміністрації №1073 від 06.10.2009 йому належить право на земельну частку (пай) загальною площею 2,3549 га під номером 39. Вважає, що позивачу безпідставно було виділено земельну ділянку №39, оскільки він не приймав участі у жеребкуванні, коли зазначена ділянка виділялась. Отже, вказане розпорядження №752 від 20.11.2002 [PERSON] районної державної адміністрації та державний акт серії РІ №212097 від 15.07.2003 є недійсним, так як виданий з порушенням порядку виділення в натурі земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) та порушують права [PERSON] 13 червня 2017 року було відкрито провадження по даній справі і призначено попереднє судове засідання на 10 год. 30 хв. 24 липня 2017 року. 24 липня 2017 у зв`язку із неявкою позивача, суд ухвалив відкласти судове засідання на 11 год. 00 хв. 07 листопада 2017 року. Ухвалою суду від 07.11.2017 об`єднано в одне провадження первісний позов із зустрічним позовом. Справу призначено до судового розгляду на 13 год. 30 хв. 30.01.2018. 23.01.2018 на адресу суду надійшли письмові заперечення на зустрічний позов. 30.01.2018 судове засідання відкладено у зв`язку з неявкою представника відповідача до 09 год 30 хв. 18.04.2018. Ухвалою суду від 18.04.2018 до участі у справі залучено в якості третьої особи Дівичківську сільську раду Переяслав-Хмельницького району Київської області як правонаступника Стовп`язької сільської ради, та в судовому засіданні оголошено перерву до 08.05.2018. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги в повному обсязі, просить їх задовольнити, заперечила проти задоволення зустрічного позову. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] позов [PERSON] не визнали, просять відмовити в задоволенні. Посилаються на те, що державний акт позивачу на земельну ділянку за номером 39 був виданий без рішення загальних зборів власників земельних часток (паїв) та до виготовлення схеми поділу земель колективної власності КСП Агрофірма «Маяк» на земельні частки (паї). Зустрічні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили задовольнити. Відповідач [PERSON] РДА 08.05.2018 до суду свого представника не направила, повідомлені належним чином. В попередній судових засіданнях представник [PERSON] зазначив, що позов [PERSON] підлягає до задоволення, оскільки при отриманні державного акту на землю ним було дотримано вимоги законодавства, отримано всі необхідні дозволи та виготовлена документація. Натомість позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають, оскільки йому було виділено земельну ділянку, яка вже перебувала у приватній власності. Представник третьої особи Дівичківської сільської ради, заперечив проти задоволення позову та зазначив, що у зв`язку з помилками, які були допущені в процесі оформлення права власності на земельні ділянки позивача, зокрема відлік ділянок при виготовленні технічної документації для Державних актів за 2002 рік, відмінний від їх відліку при поділі ділянок для розпаювання у 2000 році. Відповідно розпорядження [PERSON] райдержадміністрації №752 від 20.11.2002 було прийняте на підставі недостовірної інформації, що і призвело в подальшому до накладення одних ділянок на інші. Свідок [PERSON], що працювала землевпорядником в Стовп»язкій сільській раді, показала суду, що позивач [PERSON] та інші особи, загалом 22 чоловіки, були «першовиходцями», тобто особами, яким першочергово виділялися земельні ділянки внаслідок розпаювання земель КСП. Схема поділу земель, на підставі яких таке розпаювання проходило, була виготовлена Інститутом землеустрою у 2002 році. Позивачу виділено дві земельні ділянки. Однак при виготовлені Схеми Інститутом було допущено помилку в нумерації ділянок, що призвело до того, що друга земельна ділянка [PERSON] під номером 19 на зараз вільна, а йому виділено земельну ділянку [PERSON] Реєстр осіб із зазначенням номерів земельних ділянок писала вона, зазначаючи один номер, зокрема за [PERSON] № 19, чому за ним зазначено ще і номер 39, пояснити не змогла. Крім того, представник позивача [PERSON] зазначила, а відповідач [PERSON] та представник сільської ради визнали ту обставину, що фактично спірною земельною ділянкою з 2002 року безперервно та безперешкодно користується [PERSON] Судом встановлено наступне. Відповідно до розпорядження [PERSON] РДА №752 від 20.11.2002 «Про передачу в приватну власність земельних ділянок» було затверджено проект виділення земельних ділянок (паїв) на місцевості в межах території Стовп`язької сільської ради. Передано у приватну власність земельні ділянки в розмірі земельної частки (паю) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за рахунок земель, переданих у колективну власність колишньому КСП АФ «Маяк», громадянам відповідно до списку. Згідно з витягом зі списку громадян, яким передаються у приватну власність земельні ділянки в розмірі земельної частки (паю) на території Стовп`язької сільської ради [PERSON] передані дві земельні ділянки №19 та №39 загальною площею 2,339 га. 15 липня 2003 року на ім`я [PERSON] видано державний акт на право приватної власності на землю для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,339 га (складається з двох ділянок площею 1,451 га та 0,888 га) серії Р1 №212097. 16 грудня 2016 року [PERSON] звернувся до Управління Держгеокадастру у Переяслав-Хмельницькому районі із заявою про державну реєстрацію земельної ділянки площею 0,8883 га. 26 грудня 2016 року Державним кадастровим реєстратором Управління Держгеокадастру у Переяслав-Хмельницькому районі Київської області, розглянувши зазначену заяву було винесене рішення № РВ-3200459242016 про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру у зв`язку з тим, що в межах його земельної ділянки знаходяться інші земельні ділянки, тобто виникла накладка. Як вбачається з листа Управління Держгеокадастру у Переяслав-Хмельницькому районі земельні ділянки які накладаються на ділянки позивачів, відповідно до розпорядження [PERSON] РДА №0178 від 16.10.2009 належать [PERSON]. Відповідно до списку громадян-власників земельних часток (паїв) по Стовп`язькій сільській раді, який є додатком до рішення №3 загальних зборів від 14.03.2003, за [PERSON] були закріплені земельні ділянки під номером 39, які відповідно до викопіювання зі схеми поділу земель колективної власності АФ «Маяк» відповідали двом земельним ділянкам площею 1,47 га та площею 0,89 га. Відповідно до розпорядження [PERSON] РДА №1078 від 06.10.2009 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання Державних актів на право приватної власності на земельні ділянки громадянам власникам сертифікатів на право на земельні частки (паї) в межах Стовп`язької сільської ради» було затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання Державних актів на право приватної власності на земельні ділянки громадянам-власникам сертифікатів на право на земельні частки (паї) ПП Агрофірма «Маяк» в межах Стовп`язької сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області. Передано громадянам власникам сертифікатів на право на земельні частки (паї) у власність земельні ділянки загальною площею 225,1932 га, розташовані в межах Стовп`язької сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва згідно зі списком, що додається. Згідно з витягом зі списку громадян, яким передаються у власність земельні ділянки розташовані в межах Стовп`язької сільської ради [PERSON] передана земельна ділянка загальною площею 2,3549 га. Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,89 га [PERSON] не отримував. В письмових поясненнях третьої особи від 05.04.2018 (а.с. 105, 106) зазначено, що «З метою здійснення розподілу земель колективної власності на земельні частки, на виконання рішення загальних зборів членів КСП від 24.12.1999 про розпаювання землі між членами КСП, сільською радою було замовлено Київському відділенню інституту землеустрою виготовлення Схеми поділу земель». «При виготовленні технічної документації з метою отримання приватної власності на земельні частки (паї), за якою [PERSON] звернулися одними з перших серед членів КСП, проектною організацією було помилково пораховано земельні ділянки з іншого боку поля, ніж вони були пораховані при виготовленні Схеми поділу земель у 2000 році Київським інститутом землеустрою». Із зазначених пояснень, які в судовому засіданні підтримав та підтвердив представник сільської ради [PERSON] (сільський голова), вбачається, що загальні збори про розпаювання землі між членами КСП відбулися 24.12.1999 та вже у 2002 році була виготовлена Схема поділу земель. В судовому засіданні оглянуто оригінал технічної документації зі складання державних актів на право приватної власності на землю власникам земельних часток (паїв) в межах Стовп`язької сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області, яка виготовлена в 2002 році Інститутом землеустрою на замовлення Стовп`язької сільської ради. В пояснювальній записці, яка міститься на арк.5 технічної документації, зазначено, що даною документацією передбачено видати 22 державні акти на право приватної власності на землю власникам земельних часток (паїв), згідно зі списком, який додається. Інформаційною базою для складення технічної документації, серед іншого, була схема поділу земель колективної власності на земельні частки (паї). Також, в записці зазначено, що місце розташування поворотних точок меж ділянок на місцевості встановлено в присутності представника Стовп`язької сільської ради. Технічне завдання на розробку технічної документації зі складення державних актів на право приватної власності на землю власникам земельних часток (паїв) на території Стовп`язької сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області підписане також сільським головою [PERSON] Також, за підписом сільського голови в документації містяться два клопотання, адресовані Директору Київського відділення інституту землеустрою УААН [PERSON] та начальнику відділу земельних ресурсів Переяслав-Хмельницького району [PERSON], в яких сільський голова просить розробити технічну документацію зі складанням державних актів на право приватної власності на землю громадянам власникам земельних часток (паїв) згідно з додатком і подати на погодження сільській раді. До даних клопотань долучений (аркуш документації 11, 13) список громадян власників сертифікатів на право на земельну частку (пай), яким надаються в натурі земельні ділянки згідно з номерами на схемі поділу земель колективної власності на земельні частки (паї) від 19.10.2001 підтверджені сільським головою та районним відділом земельних ресурсів де відносно прізвища позивача [PERSON] в графі «№ ділянки на схемі поділу земель колективної власності» міститься цифра 19. При чому сама графа розділена на два стовпчика, один з яких має номер 19, інший пустий. А наступний стовпчик під назвою «площа земельної ділянки згідно з схемою поділу, га» містить цифрове значення 39. При цьому всі учасники справи визнають ту обставину, що [PERSON], як і іншим особам, було виділено дві земельні ділянки і площею аж ніяк не 39 га. Списки громадян підписані сільським головою [PERSON] На викопіюванні зі схеми поділу земель колективної власності КСП Агрофірма «Маяк» на земельні частки (паї) (аркуші документації 15, 17) умовним знаком рожевого кольору позначені земельні частки (паї), що надаються, зокрема земельні ділянки під номерами з 1 по 22 (арк.15 тех.док.), земельні ділянки під номерами з 32 по 45 та з 51 по 58 (арк.17 тех.док.). Таким чином, вбачається переривання порядкової цілісності нумерації ділянок на 5 номерів, що вказує на усвідомлене визначення номерів ділянок для 22 осіб згідно з доданим списком, а також на те, що на дату складення списків схема розпаювання земель колективної власності уже була виготовлена. На зазначеному викопіюванні зі схеми поділу земель колективної власності КСП агрофірми «Маяк» на земельні частки (паї) міститься підпис сільського голови [PERSON] 14.08.2002 Стовп`язька сільська рада своїм висновком №78 погодила розроблену Київським відділенням інституту землеустрою технічну документацію по виготовленню державних актів на право приватної власності на землю власникам сертифікатів в межах Стовп`язької ради Переяслав-Хмельницького району Київської області (арк.27 тех.док.) Інститутом землеустрою виготовлено збірний кадастровий план земельних ділянок переданих у приватну власність громадянам-власникам сертифікатів, умовні позначки з номерами земельних ділянок що виділяються, співпадають з умовними позначками на схемі поділу земель яка була надана сільською радою. Тобто, інститутом землеустрою ніяких змін до схеми поділу земель колективної власності на земельні частки (паї) наданої сільською радою не вносилось та нумерація не змінювалась. Кадастровий план земельних ділянок, виділених позивачеві [PERSON] (аркуш документації 69), містить вказівку на номери земельних ділянок (№ 19, 39) та опис меж. Відповідно до акту про передачу на зберігання межових знаків, за підписом також голови сільської ради [PERSON], власникам земельних ділянок, які отримали свою земельну частку (пай) в натурі (на місцевості) в межах Стовп`язької сільської ради, [PERSON] було передано 8 межових знаків на земельні ділянки №19/39. В судовому засіданні на запитання суду голова сільської ради [PERSON] підтвердив, що підписи на вищезазначених документах дійсно його. Таким чином, твердження представника третьої особи [PERSON] про те, що помилка була допущена вже після розпаювання при виготовленні проектної документації на замовлення самих позивачів, спростовується матеріалами технічної документації. Представник відповідача, заперечуючи проти позову, посилається на довідку Стовп`язької сільської ради №148 від 23.10.2017, з якої вбачається, що у 2002 році ДП «Інститут землеустрою» була виготовлена схема розпаювання земель колективної власності КСП агрофірма «Маяк». Зміни до схеми не вносились. Виготовлена схема розпаювання земель на земельні частки (паї) розділена на дві частини. За цих обставин представником відповідачів зроблений висновок, що клопотання Стовп`язької сільської ради від 19.10.2001 з додатками до нього, у яких визначені номери земельних ділянок, що виділялись позивачам, складені до виготовлення самої схеми розпаювання земель колективної власності КСП агрофірми «Маяк», а тому вказані в ньому номери були визначені навмання та безпідставно. Однак з матеріалів технічної документації та письмових пояснень представника сільської ради вбачається, що схема поділу земель колективної власності на земельні частки (паї) була виготовлена до звернення сільської ради до Інституту землеустрою з клопотанням про виготовлення технічної документації. Отже, на день проведеня чергових загальних зборів 14.03.2003, позивач [PERSON] вже отримав у власність земельні ділянки, тому не брав і не мав права брати участь у жеребкуванні, про що зазначається у вказаному протоколі. Крім того, з протоколу загальних зборів від 14.03.2003 вбачається, що саме того дня було затверджено порядок виділення двох земельних ділянок під одним номером відповідно до схеми розпаювання, що складається з двох частин, сама схема поділу земель на зих зборах не затверджувалась. До цього часу та на час винесення розпорядження [PERSON] районною державною адміністрацією «Про передачу в приватну власність земельних ділянок» №752 від 20.11.2002 жодним нормативно-правовим актом не заборонено було виділення двох земельних ділянок під різними номерами. За результатами загальних зборів жителів с.Стовп`яги винесено рішення №3 від 14.03.2003 про визначення в натурі земельних часток (паїв), яким вирішено провести жеребкування для визначення належності ділянок кожному власнику паю та закріпити за прізвищем пайовиків номери земельних ділянок відповідно до списку. Відповідно до зазначеного списку земельні ділянки під №39 закріплені за [PERSON]. Зазначене рішення та список затверджені підписом голови сільради [PERSON] В судовому засіданні представник третьої особи [PERSON] не зміг пояснити чому виникла накладка земельних ділянок, адже його підписи в документах, що містяться в матеріалах технічної документації, свідчать про те, що він був обізнаний в тому, що ділянка під №39 вже виділена [PERSON] Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Статтею 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникамзабезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку встановлених законом. За змістом ч.1,2 ст.328 УК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону, або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до п.г ч.1 ст.81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). Згідно з п.а ч.3 ст.122 ЗК України (в редакції 2002 року) районні державні адміністрації на їх території передають земельні ділянки із земель державної власності (крім випадків, визначених частиною сьомою цієї статті) у власність або у користування у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для сільськогосподарського використання. Відповідно до ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. У статті 126 ЗК України визначено, що право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті . Форми державних актів на право власності на земельну ділянку, право постійного користування земельною ділянкою затверджуються Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.16 Перехідних положень ЗК України (в редакції 2002 року) ромадянам - власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю. Відповідно до ч.1 ст.21 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» №586-ХІУ від 09.04.1999 місцева державна адміністрація розпоряджається землями державної власності відповідно до закону. Згідно з ч.1 ст.154 ЗК України органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування без рішення суду не мають права втручатись у здійснення власником повноважень щодо володіння, користування і розпорядження належною йому земельною ділянкою або встановлювати непередбачені законодавчими актами додаткові обов'язки чи обмеження. Ч.1 ст.155 ЗК України разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. У своїй постанові від 22.05.2013 у справі №6-33цс13 у подібних правовідносинах Верховний Суд України зробив правовий висновок про те, що державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У спорах, пов`язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 Цивільного кодексу України якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Згідно з абз. 2 ч. 1 ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Тобто державна реєстрація не є способом набуття права власності. Вона виступає лише засобом підтвердження фактів набуття чи припинення права власності на нерухоме майно або інших речових прав. При цьому відсутність реєстрації права власності відповідно до Закону України "Про реєстрацію речових прав на нерухому майно та їх обтяжень" не зумовлює позбавлення особи прав користування та володіння належним її на праві власності. Відповідно до п.п.9, 10 Розділу VII „Прикінцевих і перехідних положень Закону України „Про Державний земельний кадастр №3613-VI від 07 липня 2011 року „ до 1 січня 2013 року державна реєстрація земельних ділянок, які передаються у власність із земель державної чи комунальної власності, здійснюється з видачею державних актів на право власності на земельні ділянки. Реєстрація державних актів на право власності здійснюється у книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі. Документи, якими було посвідчено право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, видані до набрання чинності цим Законом, є дійсними. 08.08.1995 видано Указ Президента України №720/95 Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям. У відповідності до зазначеного Указа Наказом Державного комітету України по земельних ресурсах, Міністерства сільського господарства і продовольства України, Української академії аграрних наук від 04.06.1996 №47/172/48 затверджено Методичні рекомендації щодо порядку передачі земельної частки (паю) в натурі із земель колективної власності членам колективних сільськогосподарських підприємств і організацій. Відповідно до п.п.3.1 Методичних рекомендацій громадянин, який має сертифікат на право на земельну частку (пай) і бажає одержати свою земельну частку (пай) в натурі, подає підприємству заяву за формою, наведеною в додатку №1. Згідно з п.п.3.2. місцеположення в натурі земельної ділянки, що надається згідно з Схемою, погоджується виконавчим органом управління підприємства в місячний строк з часу подання заяви співвласника про вихід із складу цього підприємства. Рішення виконавчого органу управління підприємства є підставою для виконання робіт щодо передачі земельної частки (паю) в натурі. У випадках, коли Схема не розроблена, місцеположення земельної частки (паю), що передається, погоджується відповідним рішенням чергових загальних зборів (зборів уповноважених) підприємства, але не пізніше трьох місяців з часу подання заяви про вихід із складу цього підприємства. У випадках вимоги про негайне виділення земельної ділянки в натурі, надання її здійснюється протягом поточного сільськогосподарського року не більше ніж за 12 місяців. Відповідне рішення загальних зборів (зборів уповноважених) за формою, наведеною в додатку N 2, є підставою для виконання робіт щодо передачі земельної частки (паю) в натурі. Підпунктом 3.3. визначено, що передача земельної частки (паю) в натурі провадиться згідно зі Схемою та проектом організації території земельних ділянок першочергової передачі. Згідно з п.п. 3.8. Після визначення меж в натурі складається акт передачі земельної ділянки із земель колективної власності у власність громадянину за формою, наведеною в додатку N 4. Відповідно до п.п.3.9. Технічна документація щодо передачі земельної частки (паю) в натурі оформляється в трьох примірниках в обсязі відповідно переліку, що наведений в додатку N 5. Перший примірник видається власнику земельної ділянки, другий з журналом геодезичних вимірювань - зберігається в районному (міському) відділі земельних ресурсів, третій - залишається у землевпорядній або іншій організації, що виконує ці роботи. Вказана технічна документація є підставою для прийняття рішення місцевою радою про видачу державного акта на право приватної власності на землю, з визначенням цільового призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Після видачі громадянинові державного акта на право приватної власності на земельну ділянку, сертифікат на право на земельну частку (пай) повертається до районної (міської) державної адміністрації (виконавчого комітету міської [PERSON]). Стаття 14 Конституції України закріплює, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Як передбачено ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Стаття 1 Першого протоколу до [PERSON] Європи про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Зазначені норми Конституції України та Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини закріплюють основні права осіб на власність, зокрема на землю. Ці положення передбачають заборону на позбавлення права власності інакше як в інтересах суспільства та виключно на підставі закону. Також, конституційні приписи передбачають можливість примусового відчуження обєктів права приватної власності за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. У рішенні по справі «Христов проти України» (Заява № 24465/04) (п.46) Європейський суд з прав людини наголосив на необхідності підтримання «справедливої рівноваги» між загальним інтересом суспільства та захистом основних прав конкретної особи. Необхідну рівновагу не буде забезпечено, якщо відповідна особа несе «особистий і надмірний тягар». Разом з тим, не вбачається у спірних правовідносинах будь-якого суспільного інтересу як підстави для позбавлення позивача права власності. Отже, позивач [PERSON] у відповідності до рішення загальних зборів членів КСП від 1999 року, розробленої за клопотанням сільської ради та погодженої нею Схеми поділу земель та виготовленої на підставі Схеми поділу технічної документації, яка також погоджувалася та візувалася головою сільської ради, на підставі розпорядження голови [PERSON] РДА отримав у приватну власність дві земельні ділянки із земель колективної власності колишнього КСП АФ «Маяк», що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю. Сільська рада була обізнана щодо номерів земельних ділянок, які були виділені [PERSON] Будь-яких порушень, недобросовісності в діях [PERSON] чи подання ним неправдивих документів для можливості отримання спірної земельної ділянки не встановлено. [PERSON] з 2002 року безперешкодно та відкрито користується спірною земельною ділянкою. Винесення оскаржуваного [PERSON] розпорядження та реєстрація за відповідачем [PERSON] права власності на спірну земельну ділянку відбулося вже після отримання [PERSON] правоустановлюючого документа на земельну ділянку. Допущення помилки іншою особою ( не позивачем) в нумерації земельних ділянок, за умови погодження такої нумерації зі сторони сільської ради, затвердження технічної документації з такою нумерацією, виготовлення кадастрового плану земельних ділянок з такою нумерацією із зазначенням опису меж земельної ділянки та суміжних землекористувачів чи землевласників, передача межових знаків на земельні ділянки з такими номерами, вільне відкрите користування позивачем такими земельними ділянками з 2002 року, не може слугувати підставою для позбавлення [PERSON] права власності на ці земельні ділянки. Разом з тим, такі обставини дають підстави вважати, що розпорядження [PERSON] районної державної адміністрації №1078 від 06.10.2009 в частині передачі у власність [PERSON] земельної ділянки (паю) розміром 0,8883 га, ділянка №39, що розташована на території Стовп`язької сільської ради, та реєстрація [PERSON] за собою права власності на цю земельну ділянку порушило вже наявне право власності на земельну ділянку [PERSON] З врахуванням вищевикладеного, дослідивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову [PERSON] у повному обсязі та про відмову у задоволенні зустрічного позову [PERSON] Відповідно до п.9 Перехідних положень ЦПК України ( в редакції Закону України № 2147-VII від 03 жовтня 2017 року) справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст.81, 122, 125, 126, 154, 155 ЗК України, ст.ст.15, 32, 107, 109, 118, 122, 212, 213, 216 ЦК України,

Outcome: approved