Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-11 00:00:00

До суду з вказаним позовом звернулася [PERSON], посилаючись на те, що відповідно до господарських книг Розумницької сільської ради за 1986-1990, 1991-1995 роки та довідки Розумницької сільської ради житловий будинок [ADDRESS], 1960 року побудови, належав до майна колгоспного двору. На час припинення колгоспного двору 15 квітня 1991 року його членами були [PERSON] та її співмешканець [PERSON], які набули право власності на житловий будинок як на майно колгоспного двору. Прізвище «[PERSON]» в документах [PERSON] вказували помилково, оскільки вона одружувалася за мусульманським обрядом і в зареєстрованому шлюбі не перебувала, що було встановлено рішенням Ставищенського районного суду від 27 грудня 2010 року. [INFO] [PERSON] у віці 80 років помер. 2 жовтня 2003 року [PERSON] в Розумницькій сільській раді склала заповіт, яким заповіла все своє майно їй (позивачу). [INFO] в селі Розумниця [PERSON] померла. Спадщину за заповітом прийняла вона (позивач). Розумницька сільська рада свідоцтва про право власності на ім'я померлої не видала, що позбавляє можливості оформити їй (позивачу) свої права в Ставищенській районній державній нотаріальній конторі. З [INFO] по [INFO] [PERSON] добросовісно, відкрито, безперервно володіла ? частиною вказаного житлового будинку, яка належада як частка в майні колгоспного двору до спадкового майна померлого [PERSON]. Вказаний житловий будинок загальною площею 68,8 кв. метри житловою площею 34,4 кв. метри вартістю 79358 гривень розташований на приватизованій земельній ділянці. Позивачка просить визнати за нею право на спадщину за законом після смерті [INFO] [PERSON] на вищевказаний житловий будинок. В судове засідання позивач та її представник не з'явилися, позивач подала до суду заяву з зазначенням, що позовні вимоги підтримує та просить справу розглядати у її відсутність та відсутність її представника. Представник відповідача Розумницької сільської ради в судове засідання не прибув, до суду сільська рада подала заяву про визнання позовних вимог та слухання справи у відсутність представника сільської ради. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши заяву відповідача Розумницької сільської ради про визнання позову, та перевіривши письмові докази, вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що відповідно до записів погосподарських книг Розумницької сільської ради Ставищенського району Київської області за 1986-1990, 1991-1995 роки житловий будинок [ADDRESS], 1960 року побудови, загальною площею 68,8 кв. метри житловою площею 34,4 кв. метри відносився до майна колгоспного двору; на час припинення колгоспного двору 15 квітня 1991 року в ньому проживали [PERSON] та її співмешканець [PERSON], які і набули право власності на вказаний житловий будинок як на майно колгоспного двору (а. с. 8-13). Інвентаризаційна вартість будинку становить 79354 грн. (а. с. 29). Земельна ділянка приватизована на ім'я [PERSON] (а. с. 30). Відповідно до довідки КП КОР «Південне БТІ» до 1 січня 2013 року право власності на вказаний житловий будинок не було зареєстроване. [INFO] в селі Розумниця Ставищенського району Київської області помер [PERSON] (а. с. 18). Спадщина після його смерті відповідно до норм ЦК УРСР (1963 р.) (ст. ст. 524, 548, 549) ніким не прийнята (а. с. 54). Після його смерті [PERSON] продовжила проживати у вищевказаному будинку, користуватись та утримувати весь будинок, оскільки її частка у натурі не була виділена, та добросовісно, відкрито і безперервно володіла даним будинком безперервно більше десяти років до дня своє смерті [INFO] (а. с. 51, 8-16). За життя 2 жовтня 2003 року [PERSON] в Розумницькій сільській раді склала заповіт, яким заповіла все своє майно [PERSON] (а.с. 20). Після смерті [INFO] [PERSON] спадщину за заповітом прийняла позивач [PERSON] відповідно до ст. ст. 1223 ч. 1, 1269, ст. 1270 ч. 1 ЦК України, подавши в 6-тимісячний термін заяву про прийняття спадщини (а. с. 55-68) . Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЦК України (1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Згідно п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. На підставі ч. 5 ст. 1268 ЦК України спадщина належить спадкоємцю незалежно від часу її прийняття з часу відкриття спадщини. Відповідно до пунктів 1,4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України цей кодекс застосовується до цивільних правовідносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто після 1 січня 2004 року. Статтею 182 ЦК України передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації, а порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість і підстави відмови в ній установлюються законом. Відповідно до ч. 5 ст. 3 Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (далі - Закон № 1952-IV) право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Відповідно до ст. 2 вказаного Закону державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Відповідно до ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. З урахуванням положень ч. 1 ст.15, ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За змістом наведених норм права потреба в такому способі захисту виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами (документами), підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] та [PERSON] за життя набули право власності на вищевказаний житловий будинок, як члени колгоспного двору відповідно до ст. ст. 120, 123 ЦК УРСР (1963 р.), кожен на ? його частину. Після смерті [INFO] [PERSON] [PERSON] набула також право на ? частину вказаного будинку за набувальною давністю, а після смерті [INFO] останньої спадщину за заповітом на вказаний житловий будинок набула позивач [PERSON], і оскільки відповідачем - Розумницькою сільською радою позов визнається, то він підлягає задоволенню. Оскільки Розумницька сільська рада до пред'явлення позову про визнання права на спадщину на житловий будинок і в судовому засіданні не оспорювала цього права, відповідно до змісту ст. 88 ЦПК України на неї не може бути покладений обов'язок по відшкодуванню судових витрат.

Outcome: approved