Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить позбавити її дочку [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дитини - [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що відповідач не приймає участі у вихованні сина, не піклується про нього, ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини. Вихованням і утриманням онука повністю займається вона. Вона, має намір бути опікуном над онуком [PERSON], має стабільний дохід, за станом здоров'я може виконувати обов'язки опікуна. Крім того, просила стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання [PERSON]. Позивачка [PERSON] та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили задовольнити їх в повному обсязі. Пояснили, що відповідач життям сина не цікавиться, не піклується про його фізичний та духовний розвиток. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, пояснила, що саме позивачка створює їй перешкоди у спілкуванні з дитиною і можливості його виховання. Представник третьої особи - Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Суд, заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідач [PERSON] є матір'ю [PERSON], [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження ( а.с. 21). На даний час неповнолітній [PERSON] проживає разом з бабусею [PERSON] однією сім'єю, вона займається його вихованням, піклується про стан здоров'я, утримує, у тому числі матеріально, без будь-якої допомоги відповідача. Крім того, вона має можливість та бажання дати дитині любов, розуміння для повного і гармонійного розвитку їхньої особи, дати можливість зростати під опікою і відповідальністю, в атмосфері благополуччя, моральної та матеріальної забезпеченості. Згідно з ч.1-5 ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; зобов'язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до ст. 164 Сімейного Кодексу України батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дітей, а також протягом шести місяців не виявили відносно дитини батьківської опіки. Пунктами 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини. За таких обставин можна дійти до висновку, що відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, не має намірів в подальшому здійснювати піклування над ним. Отже, відповідач самоусунулася від виконання батьківських обов'язків, а тому захищаючи права та інтереси дитини слід позбавити відповідача батьківських прав щодо неповнолітнього [PERSON], [INFO]. У відповідності зі ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування і призначає опікуна за поданням органа опіки і піклування. Згідно з висновком № 526 від 21.09.2017 року служби у справах дітей Московського району управління служб у справах дітей Харківської міської ради, [PERSON] може бути опікуном [PERSON], [INFO], яка позитивно характеризується, забезпечена житлом та матеріально, фізично здорова (а.с. 41-44). Обставин, які б могли бути перешкодою в призначені її опікуном над неповнолітнім онуком відсутні. Що стосується вимоги позивачки про стягнення аліментів, то суд виходить з наступного. Положеннями ст. 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. В силу дії ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За приписами ч. 2 ст. 182 цього кодексу розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України і роз'яснень, викладених в пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів", якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. З урахуванням наведених положень, беручи до уваги, що позивачка просить про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі, суд дійшов висновку, що аліменти, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки на утримання неповнолітнього онука слід визначити в твердій грошовій сумі. За правилами ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 7 Закону України "Про державний бюджет на 2018 рік" у 2018 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком до 6 років становить: з 1 січня 2018 року - 1492 гривні, з 1 липня - 1559 гривень, з 1 грудня - 1626 гривень; від 6 до 18 років становить: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень. Суд вважає, що сума аліментів у розмірі по 1000 грн. щомісячно буде відповідати інтересам дитини та зможе забезпечити належний фізичний та духовний розвиток дитини. Згідно із ч. 6 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. А тому з відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати в розмірі 640,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved