Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-05 00:00:00

Позивач [PERSON]. звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] [INFO] мотивуючи свої вимоги тим, в жовтні 2003 року вона уклала шлюб з відповідачем [PERSON], який було розірвано , відповідно до рішення Дніпровського районного суду м. Києва та видано свідоцтво про розірвання шлюбу від 21 липня 2011 року. Перебуваючи в шлюбі сторони народили сина [PERSON] [INFO]. З 2009 року сімейно шлюбні стосунки між сторонами були припинені, що стало підставою для розірвання шлюбу. З моменту припинення сімейно шлюбних відносин відповідач перестав брати участь у вихованні та фактично у забезпечення свого сина [PERSON], не цікавиться його особистим життям, не спілкується та не бачиться з ним, не приймає будь - якої участі у виховані свого сина. Відповідач фактично відмовився від дитини з 2009 року. Дитина весь час проживає з матір'ю та її чоловіком які займаються її вихованням та матеріальним забезпеченням. Згідно розрахунку заборгованості по аліментах №638/6 виданої 22.09.2017 р. Голосіївським ВДВС РУЮ в м.Києві заборгованість відповідача перед позивачем по сплаті аліментів складає 58 244 грн.16 коп. Відповідач не виявляє бажання спілкуватися з сином не цікавиться його розвитком , здоров'ям, фактично втратив родинний зв'язок. Відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов'язків, а тому має бути позбавлений батьківських прав відносно сина в судовому порядку. Відповідачем 05.03.2018 року до суду було подано відзив на позовну заяву відповідно до яких у задоволенні позовних вимог [PERSON] просив відмовити. В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі з обставин викладених в позовній заяві, наполягали на задоволені позову, наполягаючи на тому, що відповідач фактично втратив родинний зв»язок зі своїм сином [PERSON], будь - якої участі у вихованні, утриманні, забезпечені свого сина [PERSON] відповідач не приймає, не цікавиться його особистим життям та не виконує свої батьківські обов»язки стосовно сина [PERSON]. Неповнолітній [PERSON] вважає своїм батьком чоловіка позивача [PERSON], який повністю займається утриманням виховання та забезпечення неповнолітнього [PERSON]. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечив, пояснивши, що він приймає участь у вихованні свого сина [PERSON], цікавиться його особистим життям, періодично спілкується з ним коли [PERSON] йде зі школи до дому, надає йому кошти, та категорично заперечує обставини, що викладені позивачем як в позовній заяві так і під час судового розгляду стосовно того, що він самоусунувся від виховання, утримання та забезпечення свого сина [PERSON] та останній раз бачив його в 2009 році. При цьому визнав той факт, що у нього на даний час існує заборгованість по сплаті аліментів, але дану обставину він пояснив тимчасовими труднощами в працевлаштуванні. Представник третьої особи: Служби у справах дітей Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації в судове засідання не з'явився. Надали суду заяву про розгляд справи за їх відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового процесу, свідків, встановив наступне, сторони [PERSON] та [PERSON] перебували в шлюбі , який розірвали, відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу 21.07.2011 р. В шлюбі сторони народили сина [PERSON] [INFO]. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Як було встановлено в ході судового розгляду та не оспорювалося сторонами, що після розірвання шлюбу неповнолітній став проживати разом зі своєю матір»ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] Згідно розрахунку заборгованості по аліментах №638/6 виданої 22.09.2017 р. Голосіївським ВДВС РУЮ в м.Києві заборгованість відповідача перед позивачем по сплаті аліментів складає 58 244 грн.16 коп. В судове засідання відповідач [PERSON] надав довідку - розрахунок заборгованості по аліментах виданої Голосіївським ВДВС в м.Києві, відповідно до якої сума заборгованості відповідача [PERSON] перед позивачем [PERSON] по слаті аліментів складає станом на 1 лютого 2018 р. 34377 грн. 73 коп. Як убачається з матеріалів справи та наданих відповідачем доказів відповідач став погашати суму заборгованості під час подачі позиву до суду. Дніпровська районна в м. Києві державна адміністрація у своєму висновку від 20.03.2018 року № 2261/41/3/103 вважає за доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої сина [PERSON] 13 квітня 20104 року народження. Також убачається з матеріалів справи відповідач на засідання Служби у справах дітей Дніпровської районної у м.Києві державної адміністрації подав письмову заяву - згоду щодо позбавлення його батьківський прав стосовно сина [PERSON]. Згідно характеристики наданої Середньою загальноосвітньою школою І - ІІІ ступенгів №158 м.Києва неповнолітній [PERSON] характерезується з позитивної сторонита його вихованням займаються мати [PERSON] та її чоловік [PERSON], батько з [PERSON] не спілкується. Відповідно до ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. У п. 15 Постанова Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківський прав» від 30 березня 2007 року роз'яснює, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Пункт 16 зазначеної Постанови роз'яснює, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї (ст.150 Сімейного кодексу України). Згідно зі ст.ст.12, 15 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину,піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральнийрозвиток, навчання, сторювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. В ході судового розгляду в судовому засдіання були допині свідки, за клопотанням як позивача так і відповідача , які вважали, що пояснення даних свідків обгрунтує їх правову позицію. Пояснення свідків, що були допитані в судовому засіданні за клопотанням відповідача та його представника, які в судовому засіданні стверджували, що відповідач [PERSON] постійно спілкується зі своїм сином, займається його вихованням та неповнолітній [PERSON] приїздить до своєї бабусі, по лінії батька, в село де проводить час, не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду та були спростовані в тому числі і поясненнями неповнолітнього [PERSON], що був опитаний в ході судового розгляду та повністю спростував пояснення відповідача [PERSON] Неповнолітній [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що останній раз він бачив свого батька [PERSON], коли останній ще проживав разом з його мамою ( 2009 - 2010 р.р.), [PERSON] не спілкується з ним будь - яким чином, не цікавиться його життям, не приймає участі в його вихованні , будь - яких коштів чи подарунків не надавав та з 2010 р. він не їздив на відпочинок до родичів по лінії батька. Його вихованням, піклуванням та утриманням займається в тому числі чоловік його матері [PERSON] якого він рахує своїм батьком. В судовому засіданні відповідач не зміг пояснити що спонукало його до подачі зави до Служби у справах дітей Дніпровської районної у м.Києві державної адміністрації , в якій він не заперечував щодо позбавлення батьківських прав стосовно свого сина [PERSON]. Також як було встановлено в судовому засіданні, що відповідач не намагався встановити контакт ( побачитися ) зі своїм сином під час розгляду справи Дніпровським районним судом м.Києва. Згідно із ч.8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Із системного тлумачення ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ст.ст.7,141,159 СК України випливає, що при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховуватися передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. У рішенні Європейського суду від 18 грудня 2008р. по справі "Савіни проти України" зазначається "що хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв'язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини." Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Також статтями 80,81 даного Кодексу визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи вищевикладене, повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази на підставі вказаних норм закону, суд приходить до висновку про доцільність в задоволенні заявлених вимог про позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно свого сина [PERSON] Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до Глави 8 ЦПК України та вважає за доцільне стягнути з [PERSON] на корсить [PERSON] 640 грн. витрат пов»язаних з оплатою судового збору.

Outcome: approved