Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-25 00:00:00

із позовною заявою про визнання за законом права власності на спадкове майно, а саме: на земельну ділянку загальною площею 2,8096 га, у межах згідно з планом, призначену для ведення особистого селянського господарства, на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЧН № 128392, розташовану на території Петрівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області; на земельну ділянку загальною площею 0,4856 га, у межах згідно з планом, призначену для ведення особистого селянського господарства, на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЧН № 126290, розташовану на території Петрівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області; на земельну ділянку загальною площею 0,4388 га, у межах згідно з планом, призначену для ведення особистого селянського господарства, на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЧН № 172590, розташовану на території Петрівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області; на земельну ділянку загальною площею 0,0309 га, у межах згідно з планом, призначену для ведення особистого селянського господарства, на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЧН № 131450, розташовану на території Петрівської сільської ради [PERSON] району Чернігівської області, у суд звернувся [PERSON] до Петрівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області. В матеріалах справи міститься: - заява позивача про розгляд справи за його відсутності та підтримання позовних вимог; - заява за підписом сільського голови Петрівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області про розгляд справи за відсутності представника ради та визнання позовних вимог; - заява Відділу Держгеокадастру у [PERSON] районі Чернігівської області за відсутності представника та не заперечення щодо задоволення вимог позивача. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України в разі визнання позовних вимог відповідачем суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України з причин неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, обєктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, суд дійшов наступних висновків. При судовому розгляді цивільної справи встановлено, що [PERSON] померла 25 квітня 2013 року, згідно копії свідоцтва про смерть І-ЕЛ № 212489. Після померлої [PERSON] залишилось спадкове майно, а саме вищевказана земельна ділянка. Після смерті [PERSON] [PERSON] районною державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа, з якої вбачається, що: - 30 серпня 2016 року [PERSON] подав заяву про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON], померлої 25 квітня 2013 року. Відповідно до довідки виданої виконавчим комітетом Петрівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області від 01.03.2016 року вбачається, що [PERSON] на день смерті (25.04.2013 року) була зареєстрована та проживала за адресою: [INFO], сама. Тобто, позивач є таким, що прийняв спадщину після смерті [PERSON], померлої 25 квітня 2013 року. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 Про судову практику у справах про спадкування розяснено, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. 03 листопада 2003 року на ім'я [PERSON] на підставі розпорядження № 294 [PERSON] районної державної адміністрації від 27 червня 2003 року було виготовлено та видано державний акт на право власності на земельну ділянку загальною площею 2,81 га, для ведення особистого селянського господарства, що підтверджується копією Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЧН № 128392. 03 листопада 2003 року на ім'я [PERSON] на підставі розпорядження № 294 [PERSON] районної державної адміністрації від 27 червня 2003 року було виготовлено та видано державний акт на право власності на земельну ділянку загальною площею 0,49 га, для ведення особистого селянського господарства, що підтверджується копією Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЧН № 126290. 03 листопада 2003 року на ім'я [PERSON] на підставі розпорядження № 294 [PERSON] районної державної адміністрації від 27 червня 2003 року було виготовлено та видано державний акт на право власності на земельну ділянку загальною площею 0,44 га, для ведення особистого селянського господарства, що підтверджується копією Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЧН № 172590. 03 листопада 2003 року на ім'я [PERSON] на підставі розпорядження № 294 [PERSON] районної державної адміністрації від 27 червня 2003 року було виготовлено та видано державний акт на право власності на земельну ділянку загальною площею 0,03 га, для ведення особистого селянського господарства, що підтверджується копією Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЧН № 131450. Згідно зі ст. ст. 81, 126 ЗК України право власності громадяни України набувають на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності, прийняття спадщини. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. У відповідності до ст. 152 ч.3 п. "а" ЗК України -" захист прав громадян та юридичних осіб здійснюється шляхом визнання прав". При розробленні технічної документації щодо встановлення меж земельної ділянки та внесенні до автоматизованої системи відомостей про земельні ділянки, належні [PERSON] на підставі: - Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЧН № 128392, було встановлено, що фактично загальна площа земельної ділянки становить 2,8096 га (кадастровий номер 7422088000:02:001:0369). - Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЧН № 172590, було встановлено, що фактично загальна площа земельної ділянки становить 0,4388 га (кадастровий номер 7422088000:02:003:0369). - Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЧН № 126290, було встановлено, що фактично загальна площа земельної ділянки становить 0,4856 га (кадастровий номер 7422088000:02:005:0369). - Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЧН № 131450, було встановлено, що фактично загальна площа земельної ділянки становить 0,0309 га (кадастровий номер 7422088000:02:002:0369). Відповідно до п. 2 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 17 жовтня 2012 року, відомості Державного земельного кадастру є офіційними і вважаються об'єктивними та достовірними, якщо інше не доведено судом, тому суд вважає, що саме в витягах з Державного земельного кадастру більш повно та достовірно визначено площі земельних ділянок. Згідно з витягами з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 14.09.2016 року за земельними ділянками (кадастрові номери: 7422088000:02:003:0369, 7422088000:02:005:0369, 7422088000:02:002:0369) відомості про обмеження у користуванні не зареєстровані. Згідно з витягами з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 14.09.2016 року за земельною ділянкою (кадастровий номер: 7422088000:02:003:0369) зареєстровані відомості про оренду, суборенду земельної ділянки площею 2,8096 га за ТОВ «Інкомм» строком на 10 років. Таким чином, суд дійшов висновку, що за позивачем в порядку спадкування підлягає визнанню право власності на згадані вище земельні ділянки.

Outcome: approved