Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Свої позовні вимоги, які в подальшому уточнила в частині їх обгрунтування, мотивує тим, що шлюб між нею та відповідачем [PERSON] було зареєстровано Куликівською селищною радою Жовківського району Львівської області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія I- СГ № 096453, актовий запис № 19 від 28 липня 2001 року. Стверджує, що 19 листопада 2002 року від шлюбу із відповідачем у них народився син [PERSON], про що 11 грудня 2002 року Куликівською селищною радою Жовківського району Львівської області видано свідоцтво про народження серія І-СГ №266235. Окрім цього, у неї є ще син від першого шлюбу [PERSON], [INFO]. Вказує, що їх шлюб з відповідачем виявився невдалим і на даний момент відповідач проживає окремо від неї та спільного сина, жодної допомоги у вихованні дитини не бере та фінансово не допомагає. Зазначає, що за час спільного життя, вона офіційно не працювала, однак завжди допомагала відповідачеві у підприємницькій діяльності. Зокрема вела усю бухгалтерію, що підтверджується копіями записів, виконувала обовязки експедитора, їздила разом із чоловіком у відрядження та допомагала розгружати вантажі внаслідок чого значно погіршився стан здоровя. На даний час згідно довідки виданої [PERSON] сільською радою № 360 від 19.06.2017 р. вона відповідно до запису № 11 від 31.12.2001 року в трудовій книжці БТ № 5776874 ніде не працює та виплати по допомозі з безробіття не отримує. Водночас, на утримання сина витрачає значні кошти, дитина росте і на її розвиток, одяг, харчування, лікування потрібні не малі затрати. Враховуючи її фінансове становише та стан здоровя на утримання дитини практично не вистачає коштів, вона самостійно не може належним чином забезпечувати усі потреби їх сина. Зазначає, що батько дитини, тобто відповідач, здоровий та працездатний, являється фізичною особою - підприємцем, то відповідно його заробіток мінливий, окрім цього отримує додаткові неоподатковані доходи. За період їх спільного проживання систематично отримував щомісячну заробітною плату в розмірі 60 000 ( шістдесят тисяч) гривень. Позивач стверджує, що в добровільному порядку відповідач ніяких коштів на утримання сина не надає, проте забезпечує усім необхідним нову жінку з трьома дітьми, зокрема орендує квартиру та сплачує комунальні послуги, водночас, їх спільному сину повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Належний рівень у будь-якому разі не повинен бути меншим, ніж прожитковий мінімум на дитину у віці від 6 до 18 років. А тому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 20 000 гривень на місяць, починаючи з часу винесення рішення суду і до досягнення дитиною повноліття. Позивач [PERSON] та її представник за довіреністю- Арутюнова Н. Ф. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю, надали пояснення аналогічні тим, що викладені у позовній заяві та уточненні до позовної заяви, просять такі задоволити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги заперечив частково, підтримав подані письмові заперечення на позовну заяву, посилаючись на те, що посилання позивача не відповідають фактичним обставинам справи, є надуманими та не підтверджені жодними належними та допустимими доказами. Зазначив, що завжди виконував і надалі буду виконувати, незважаючи на їх особисті з позивачкою відносини, свій обовязок щодо виховання їх сина та його матеріального забезпечення, оскільки його моральні принципи, орієнтири, а також любов до сина, ніколи не дозволять йому залишити його без фінансової допомоги та засобів існування. Звертає увагу, що сама позивач у своїй позовній заяві зазначає, що за час їх спільного життя вона ніде не працювала, проте допомагала йому у здійсненні підприємницької діяльності, відтак тягар матеріального забезпечення та утримання не тільки сина, а й всієї сімї лежав на ньому. Стверджує, що після припинення з позивачем фактичних шлюбних відносин, а згодом і після розірвання шлюбу між ними, він продовжує надавати всі необхідні кошти для забезпечення сина продуктами харчування, одягом та іншими речами побутового призначення, хоча в нього відсутні будь-які докази, які б підтверджували надання коштів, за винятком квитанцій про пересилання коштів в червні цього року на суму 2000 грн., оскільки, в нього завжди на першому місці стояли інтереси сина, а не особисте самоствердження у суперечках. Відповідач підтверджує, що являється фізичною особою-підприємцем та займається вантажними автомобільними перевезеннями, однак, розмір його місячного доходу є значно меншим навіть від суми аліментів, яку має намір з нього стягувати позивачка та за останні шість місяців становив в середньому приблизно 6000 - 8000 гривень на місяць. Проте на протязі останніх трьох місяців його матеріальне становище суттєво погіршилося, розмір доходів від підприємницької діяльності зменшився у зв'язку із розірванням договору укладеного з його найбільшим замовником, від якого він систематично отримував найбільші замовлення на перевезення по всій території України та за її межами, а відтак і найбільший дохід від підприємницької діяльності, тому зараз доводиться займатися дрібними перевезеннями по території Львівської області, що не приносить йому значного доходу. Окрім цього, зазначає, що не можна оминути увагою і тої обставини, що отримані доходи від підприємницької діяльності йому доводиться витрачати не лише на утримання свого сина, але й утримання нової сімї, оскільки після розірвання шлюбу перебуває у шлюбі з іншою жінкою, яка є безробітною,та фактично перебуває на його утриманні, а у зв'язку із відсутністю у нього власного житла, йому доводиться орендувати житло для проживання зі своєю сімєю та сплачувати за нього значну суму грошових коштів відносно місячного доходу, а також забезпечувати себе та сімю іншими засобами для існування. Просить відмовити в задоволенні позову про стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітнього сина в розмірі 20 000 грн. на місяць та стягувати аліменти з нього на утримання дитини в твердій грошовій сумі у розмірі 1500 грн. щомісячно починаючи з дня подання даного позову до досягнення сином повноліття. Крім того зазначає, що у разі покращення матеріального становища, буде добровільно брати участь у додаткових витратах необхідних для нормального розвитку сина. Представник відповідача підтримав думку свого довірителя. Заслухавши думку позивача та її представника, які позовні вимоги підтримали повністю, відповідача та його представника, які проти позовних вимог заперечили частково, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак зясувавши дійсні обставини справи суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. 10, 60, 61 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнанні сторонами, не підлягають доказуванню. З копії свідоцтва про одруження серії I-CГ № 096453 вбачається, що позивач та відповідач одружилися 28.07.2001 року у Куликівській селищній раді Жовківського району Львівської області, про що зроблено запис № 19. Позивач у позовній заяві стверджує, що від шлюбу у них народився син [PERSON]. Відповідачем даний факт визнається. Такий факт підтверджується і копією свідоцтва про народження серії I-CГ № 266235 виданим Куликівською селищною радою Жовківського району Львівської області 11.12.2002 року з якого вбачається, що [PERSON] народився 19.11.2002 року і його батьками є [PERSON], тобто відповідач по справі та [PERSON], тобто позивач по справі. З довідки № 359 від 19.06.2017 року про склад сімї виданої [PERSON] [PERSON] сільською радою Жовківського району Львівської області вбачається, що до складу сімї зареєстрованих за адресою [INFO] входить серед інших син [PERSON]. Позивач в позовній заяві стверджує, що дитина проживає з нею. Даний факт відповідачем не заперечується, оскільки сам відповідач визнав, що проживає з іншою сімєю. Відповідачем не надано жодного доказу про те, що він утримує сина, допомагає матеріально, окрім як долученої до матеріалів справи квитанції про перерахування 2000,00 грн. Сам відповідач у своїх поясненнях і запереченнях визнає, що у нього немає жодних документальних підтверджень про надання фінансової допомоги на утримання дитини. Навіть зважаючи на твердження відповідача, які слід зазначити є непідтвердженими, про те, що ним надаються всі необхідні кошти для забезпечення сина продуктами харчування, одягом та іншими речами побутового призначення, не звільняє останнього від сплати аліментів. Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Ч. 1, 2 ст. 182 Сімейного кодексу України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 32) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи те, що дитина проживає разом із матірю, відповідачем не надано суду документальних підтверджень про утримання сина, надання фінансової допомоги, враховуючи призначення аліментів, а також впершу чергу інтереси самої дитини, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягувати аліменти в примусовому порядку. Крім того, суд звертає увагу на те, що у своєму запереченні та поясненнях в судовому засіданні відповідач не заперечує проти стягнення з нього аліментів, однак в меншому розмірі. При визначенні розміру аліментів судом враховується не тільки заробітна плата платника аліментів, але й інші види доходів, перелік яких наведений у постанові КМ України від 26 лютого 1993 р. №146 Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб. Серед таких доходів, зокрема, основна заробітна плата, усі види доплат і надбавок до неї, премії та винагороди, допомога по безробіттю, пенсія, стипендія, доходи від підприємницької діяльності тощо. З положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради Української РСР від 27.02.1991 р. № 789-ХІІ, частин 7, 8 Сімейного кодексу України під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Згідно із ч.1 ст. 8 Закону України Про охорону дитинства кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2017 року» установлено у 2017 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком до 6 років становить: з 1 січня 2017 року - 1355 гривень, з 1 травня - 1426 гривень, з 1 грудня - 1492 гривні, а для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2017 року - 1689 гривень, з 1 травня - 1777 гривень, з 1 грудня - 1860 гривень. [PERSON] народився 19.11.2992 року, тобто станом на день винесення рішення йому більше 6 років. При вирішенні даного спору суд враховує прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років, який з 1 травня становить 1777,00 грн., а також вимоги ст. 182 Сімейного Кодексу України згідно якої мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, розмір мінімальної заробітної плати, яка станом на день розгляду справи становить 3200,00 грн., той факт, що позивач зазначає, що відповідач має мінливий дохід, твердження самого відповідача про отримання певного розміру доходу щомісячно, наявність у відповідача іншої сімї, що визнається позивачем, обовязок обох батьків на утримання дітей, вимоги ч. 3 ст. 70 Закону України "Про виконавче провадження" і розяснення, які містяться у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" за якими максимальний розмір аліментів, які стягуються з боржника не повинен перевищувати 50 відсотків розміру заробітної плати /доходів/, а тому суд приходить до висновку, що слід стягувати аліменти з відповідача [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 4000,00 грн. щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного вікута стягувати такі на користь позивача, починаючи з дати подання позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. Такий розмір аліментів суд визначає з врахування інформації з відомостей наданих Личаківською обєднаною Державною податковою інспекцією ГУДФС у Львівській області про суми виплачених доходів відповідачу [PERSON], з яких вбачається, що згідно поданої декларації по єдиному податку дохід від підприємницької діяльності відповідача за перше півріччя 2017 року становлять 392290, 26 грн. Тобто, суд вважає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти в розмірі 4000,00 грн. щомісячно на утримання дитини. Слід зазначити, що судом враховано і твердження відповідача про те, що він має іншу дружину, дитину, тобто іншу сімю, яка перебуває повністю на його утриманні. Даний факт підтверджується свідоцтвом про шлюб серії I-СГ № 320772 з якого вбачається, що [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] 20.09.2017 року у Жовківському РВ ДРАЦС ГТУЮ у Львівській області, крім стверджує, що на його утриманні перебуває дитина від даного шлюбу, даний факт не заперечується позивачем, а тому доказуванню не підлягає. Аліменти у розмірі 4000,00 грн. є співмірними тому доходу, який отримує відповідач та жодним чином не будуть ущемляти його права та інтереси. На думку суду, такий розмір аліментів має забезпечувати гармонійний розвиток дитини зі сторони її батькаю Водночас, розмір аліментів, які просить стягувати позивач не повністю обгрунтований, оскільки нею не враховано обовязок обох батьків на утримання дитини, наявність у відповідача іншої сімї. Також слід звернути увагу, що подані позивачем документи щодо її стану здоровя жодним чином не впливають на обовязок батька, тобто відповідача по справі, утримувати свою дитину, не збільшують і не зменшують такий його обовязок. Суд вважає, що аліменти в розмірі 20000,00 грн. як просить цього позивач, порушували б права самого відповідача та ущемляли його та членів його сімї інтереси, що також не може бути допущено судом. А тому з врахуванням всіх обставин справи, на думку суду, саме стягнення з відповідача 4000,00 грн. на місяць на утримання сина [PERSON], є тим оптимальним розміром аліментів, який балансує впершу чергу між інтересами самої дитина, а також й інтересами відповідача. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від оплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частки вимог. Тому, суд прийшов до висновку, що з відповідача [PERSON] в користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 640,00 грн. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є підстави для часткового задоволення позовних вимог [PERSON], оскільки позовні вимоги останньої не повністю обгрунтовані.

Outcome: approved