Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-04 00:00:00

До Тульчинського районного суду звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні права власності. Позов мотивовано тим, що позивачу на праві власності належить квартира, за адресою: вул. М. Леонтовича, 170/11, м. Тульчин, Вінницька область, у якій зареєстровано відповідача [PERSON] Однак він, в даний час, не проживає за вказаною адресою. Будучи зареєстрованим у квартирі позивача, відповідач порушує її право користування власністю, а також вона позбавлена отримувати певні пільги, зокрема скористатись правом отримання субсидії. Позивачу відомо, що відповідач постійно проживає в іншому місці, а тому зобов"язаний знятись з реєстраційного обліку за даною адресою та зареєструватись за своїм постійним місцем проживання. Вказані обставини змусили\~\~позивача звернутися до суду з даним позовом, просить суд: визнати [PERSON]\~ таким, що втратив право користування квартирою, за адресою: вул. М. Леонтовича, 170/11, м. Тульчин, Вінницька область; Тульчинській міській раді Вінницької області зняти з реєстраційного обліку [PERSON] з квартири за вказаною адресою; стягнути з відповідача всі судові витрати. Позивач у судове засідання не зявилася, подала до суду заяву, у якій на задоволенні позовних вимог наполягає, розгляд справи просить здійснювати у її відсутність, проти заочного розгляду не заперечує. Відповідач у судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України і відомостей про причини своєї неявки суду не повідомив. Представник третьої особи - Тульчинської міської ради Вінницької області у судове засідання не з"явився, на адресу суду надіслав лист, у якому міська рада просить розгляд справи здійснювати у відсутність представника, щодо розгляду справи, покладається на погляд суду. За таких обставин, суд ухвалив, розглянути справу заочно за відсутності відповідача на підставі наявних у справі даних і доказів відповідно до ч. 4 ст. 223, 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що відповідно до рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 25.06.2008, за позивачем визнано право власності на квартиру, за адресою: вул. М. Леонтовича, 170/11, м. Тульчин, Вінницька область (а.с. 10). Відповідно до витягу КП "Тульчинське міжрайонне бюро технічної інвентаризації" про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 05.09.2008, власником квартири за адресою: вул. М. Леонтовича, 170/11, м. Тульчин, Вінницька область, є позивач [PERSON] (а.с. 11). Технічний паспорт на квартиру, за адресою: вул. М. Леонтовича, 170/11, м. Тульчин, Вінницька область, також підтверджує, що власником зазначеної квартири є позивач [PERSON] (а.с. 7-9). Як свідчить довідка голови правління ЖБК № 7 від 05.09.2017, відповідач [PERSON] не проживає за адресою: [INFO] з 01.06.2016 (а.с. 14). Статтями 13, 41 Конституції України, закріплено основні правові принципи регулювання відносин власності, головним із яких є принцип рівного визнання й захисту усіх форм власності. Згідно ч. 1 ст. 20 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), право на захист особа здійснює на свій розсуд. Поняття права власності визначено ст. 316 ЦК України, згідно якої правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Також, згідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. На підставі ст. 6 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», громадяни України протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зобов'язані зареєструвати місце свого проживання. Відповідач не проживає у будинку позивача починаючи з 01.06.2016. Відповідно до ст. 386 ЦК України, власник має право на судовий захист\~ свого права власності та на підставі ст. 391 ЦК України, вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Нормами ст. 71 ЖК України, визначено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї, за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право\~ користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. На підставі статей 12, 81 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Оскільки, під час розгляду справи не встановлено підстав для збереження жилого приміщення за відповідачем, суд вважає, що є підстави для\~ визнання його особою, що втратила право користування жилим приміщенням, так як він тривалий час, понад шість місяців, у ньому не проживає. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача суму судового збору 704,80 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved