Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-08 00:00:00

До суду звернулася [PERSON] із заявою, в якій просить встановити факт смерті її батька [PERSON] , [INFO] , яка настала [INFO] у м. Красний Луч Луганської області. В обґрунтування своїх вимог заявник зазначає, що вона є донькою померлого, а оскільки органи РАЦС-у відмовляють заявнику у видачі свідоцтва про смерть, посилаючись на те, що смерть зареєстрована на непідконтрольній Україні території, звернулася до суду. Встановлення факту смерті їй необхідно для отримання свідоцтва про смерть. Заявник в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, подав до суду заяву, в якій вимоги підтримав, просив задовольнити, а справу просив слухати за його відсутності. Представник заінтересованої особи - Харківського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) у судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином. Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 317 ЦПК України справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Так, судом встановлено, що заявниця [PERSON] та померлий [PERSON] перебували у родинних відносинах, а саме - останній був батьком заявника, відповідно до свідоцтва про народження від 28.07.1983 серії [NUMBER] . Факт смерті [PERSON] , [INFO] , яка настала [INFO] у м. Красний Луч Луганської області, підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть № 266 від 13.12.2019, свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 17.12.2019, виданим Відділом ЗАГС Краснолуцького міського управління юстиції Міністерства юстиції Луганської Народної Республіки, довідкою про смерть для виплати одноразової грошової допомоги на захоронення №1242 від 17.12.2019, виданою Відділом ЗАГС Краснолуцького міського управління юстиції Міністерства юстиції Луганської Народної Республіки, довідкою про захоронення від 19.12.2019 №289, виданою КЗ "Комбінат ритуальних послуг Краснолуцької міської ради" ЛНР. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Однак суд, при розгляді вказаної категорії справ, бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, а саме висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини, Молдови та Росії, де грунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справах Намібії, ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх договірних сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого "намібського винятку", який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі норматтивних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Статтею 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» встановлено, що державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Згідно п.13.Постанови пленуму Верховного суду України № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» - заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник звернулася до Харківського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) із заявою про видачу свідоцтва про смерть [PERSON] , однак їй було відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті, оскільки заявником пред`явлено документ, форма якого не відповідає формі, визначеній наказом МОЗ України від 08.08.2006 року №545. Згідно Постанови пленуму ВСУ №5 заявник зобов`язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. Таким чином, на підставі викладеного, суд вважає підтвердженим факт смерті [PERSON] , [INFO] , яка настала [INFO] у м. Красний Луч Луганської області.

Outcome: approved