Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-15 00:00:00

Звернувшись до суду із вищеназваним позовом, [PERSON] посилається на ті обставини, що 02 червня 2005 року він придбав у відповідача [PERSON] автомобіль «[PERSON] D4XS55D», 2003 року випуску, кузов № [NUMBER], державний реєстраційний номер [NUMBER]. За придбаний автомобіль позивач сплатив відповідачці грошові кошти в сумі 40000,00 грн. Факт передачі грошей за придбаний автомобіль підтверджується розпискою. З ініціативи відповідачки [PERSON] угода купівлі-продажу автомобілю нотаріально не укладалась, а була видана нотаріальна довіреність на керування та розпорядження автомобілем на ім'я позивача строком на десять років, тобто до 02 червня 2015 року. У грудні 2013 року позивач звернувся до Криворізького МРЕВ (04) ДАІ ГУ МВС України в Дніпропетровській області з метою зняття автомобіля з реєстраційного обліку задля його подальшого продажу, однак позивачу [PERSON] було повідомлено, що транспортний засіб перебуває під арештом, який накладено на майно відповідачки [PERSON] Позивач вважає, що угода договору купівлі-продажу спірного автомобіля укладена правомірно, на законних підставах та є дійсною, він тривалий час користувався автомобілем та вважає його своєю власністю, тому просить суд визнати за ним право власності на автомобіль «[PERSON] D4XS55D», 2003 року випуску, кузов № [NUMBER], державний реєстраційний номер [NUMBER]. Позивач [PERSON] та його представник у судове засідання не з'явились, однак, в попередніх засіданнях підтримали в повному обсязі заявлений позов та викладені в ньому доводи, та просили суд його задовольнити. Додатково до позовної заяви позивач [PERSON] пояснив, що оголошення про продаж автомобіля він побачив в газеті, після огляду транспортного засобу передав відповідачці за розпискою 8900 доларів США в рахунок оплати, після чого сторони поїхали до нотаріуса та оформили довіреність. Позивач бачив, що згідно з техпаспортом автомобіль зареєстрований на [PERSON], але коли він читав текст довіреності, то дійшов до висновку, що у нього виникає і право власності на автомобіль. Коли у ДАІ позивачу [PERSON] повідомили про наявність арешту на автомобіль, він звертався з цього приводу до відповідачки, яка запропонувала йому погасити наявні у неї борги, лише після чого обіцяла укласти договір купівлі-продажу автомобілю. Крім того, позивачем [PERSON] було зазначено, що йому стало відомо, що відповідачка [PERSON]М, відкликала довіреність, однак це сталося після того, як він звернувся до суду. Відповідачка [PERSON] та її представник у судове засідання не з'явились, про час і місце розгляду неодноразово повідомлялись належним чином, що підтверджено поштовими відправленнями, що наявні в матеріалах справи. Відповідно до попередніх пояснень, які усно та письмово були надані суду відповідачка не визнає позов, просить суд відмовити в його задоволенні, оскільки, хоча вона і не заперечує факту отримання грошових коштів від позивача [PERSON], не памятає суму переданих коштів та вважає, що фактично не відбулася купівля-продаж оспорюваного автомобілю «[PERSON] D4XS55D», 2003 року випуску, кузов № [NUMBER], державний реєстраційний номер [NUMBER]. Представник відповідачки [PERSON] - [PERSON] в своїх письмових запереченнях підтримує позицію відповідачки, та вважає, що правочин не відбувся, оскільки не була дотримана встановлена законодавством форма договору купівлі-продажу автомобіля. Крім того, транспортний засіб не було знято з реєстраційного обліку в органах ДАІ згідно діючого порядку, і відповідно до технічного паспорту власницею залишається [PERSON] Представники третіх осіб ДАІ ГУ МВС України в Дніпропетровській області, Дзержинський районний відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції, Управління Пенсійного Фонду України в Дзержинському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, та третя особа [PERSON] також не з»явився у судове засідання, про день та час розгляду справи сповіщений належним чином. Керівники Дзержинського районного відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції, Управління Пенсійного Фонду України в Дзержинському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області подали заяви про розгляд справи за їх відсутності. Суд, заслухав пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані в силу ст. 60 ЦПК України докази в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом було встановлено, що 02 червня 2005 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] була досягнуто згоду про купівлю-продаж автомобіля «[PERSON] D4XS55D», 2003 року випуску, кузов № [NUMBER], державний реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрованого Криворізьким МРЕВ (04) ДАІ ГУ УМВС України в Дніпропетровській області 02 червня 2005 року. За придбаний автомобіль [PERSON] сплатив [PERSON] грошові кошти, що підтверджується власноручно написаною відповідачкою розпискою від 02 червня 2005 року (а.с. 6). Того ж дня - 02 червня 2005 року відповідачка [PERSON] оформила довіреність на керування та розпорядження автомобілем на ім'я [PERSON] (а.с.5) та передала останньому автомобіль, який належить їй відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію транспортного засобу АІС № 650073 (а.с.7). Викладені у позовній заяві факти підтверджуються показаннями свідка. У судовому засіданні у якості свідка було допитано [PERSON], який пояснив, що приблизно у травні-червні 2005 або 2006 року він разом зі своїм батьком [PERSON] приймав участь у придбанні автомобілю марки "ДЕУ Ланос". За попередньою домовленістю із власницею автомобілю [PERSON] вони із позивачем здійснили огляд транспортного засобу, та вважаючи, що він у доброму стані, вирішили його придбати. Позивач [PERSON] за адресою свого мешкання [INFO], взяв грошові кошти у розмірі 10000 доларів США, після чого вони разом із відповідачкою та її чоловіком поїхали до ДАІ, а потім до нотаріуса, який видав на ім'я [PERSON] "генеральну" довіреність. В нотаріальній конторі також був присутній син відповідачки, який перерахував кошти в розмірі 9800 доларів США, що були передані продавцям після оформлення довіреності. Таким чином, наявні в матеріалах справи докази, показання сторін та свідка вказують на те, що позивач дійсно передав грошові кошти відповідачці, та отримав у своє розпорядження за це автомобіль «[PERSON] D4XS55D», 2003 року випуску, кузов № [NUMBER], державний реєстраційний номер [NUMBER]. Представником відповідачки суду було надано заяву, згідно якої відповідачка [PERSON] скасувала довіреність, надану [PERSON] (а.с. 20,21). Однак суд не вбачає підстав вважати даний доказ обєктивним, через те, що вказана заява була складена 10 лютого 2014 року, тобто після звернення позивача до суду (відповідно до вхідного штампу суду дата надходження позову 07 лютого 2014 року). Таким чином, не можливо достеменно встановити чи скасування довіреності є добровільним і свідомим бажанням відповідачки, чи є обставиною, повязаною із наявністю спору в суді. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір вважається укладеним, коли між сторонами у визначеній формі досягнуто згоди за всіма суттєвими умовами, необхідними для договору купівлі-продажу. Статтею 208 ЦК України визначені правочини, які належить вчиняти у письмовій формі, серед них правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу. Згідно з ч.1 ст. 206 ЦК України усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність. Стаття 657 ЦК України встановила вимоги лише до форми окремих видів договорів купівлі-продажу, а сам: договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Таким чином, законодавством не встановлена обовязкова вимога відносно укладання договорів купівлі-продажу транспортного засобу виключно у письмовій формі з обовязковим його нотаріальним посвідченням. Крім того, відповідно до ст. 218 ЦК України недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. Якщо правочин, для якого законом встановлена його недійсність у разі недодержання вимоги щодо письмової форми, укладений усно і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, зокрема шляхом прийняття виконання, такий правочин у разі спору може бути визнаний судом дійсним. Придбавши майно в особи, яка мала право на його віджуження, позивач став добросовісним набувачем права власності на автомобіль, т.я. ним були виконанні всі істотні умови, властиві договору купівлі-продажу: сплачено кошти та отримано автомобіль, але в зв'язку з ухиленням відповідача [PERSON] від укладеного договору купівлі-продажу в письмовій формі, у тому числі з його нотаріальним посвідченням, він не може реалізувати в повному обсязі право власності, яке гарантовано ст. 41 Конституції України, тому суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги [PERSON] в повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача. На підставі вищезазначеного,

Outcome: approved