Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-02 00:00:00

В обгрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 06.11.2012 року він надав відповідачеві в борг грощову суму в розмірі 10000 грн., про що відповідачем була написана розписка, де зазначено, що борг він забов»язується повернути до 03.05.2013 року. Стверджує, що в зазначений термін відповідач борг не повернув, тому просить стягнути з нього борг відповідно до розписки в сумі 10000 грн. 00 коп, суму інфляційних виплат та 3 % річних в сумі 377 грн. 39 коп, а також судовий збір по справі. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити. При цьому пояснив, що відповідач попросив у нього гроші в борг на ремонт автомобіля. Він надав йому ці гроші під розписку, але в зазначений термін відповідач гроші не повернув, декілька разів він з ним розмовляв і відповідач обіцяв повернути борг, а потім сказав що звернеться до суду. Тому просить позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, про що свідчить поштове повідомлення, причини неявки в судове засідання суду не повідомив, тому суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутності. Суд, вислухавши позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.ст.10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема, звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно ст.58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обгрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. У відповідності до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Ст.526 ЦК України передбачено, що зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Згідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлене договором або законом (ст.614 ЦК України). Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ст.1166 ЦК України). Відповідно до вимог ст.624 ЦК України якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Ст. 625 ЦК України закріплено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ст.ст. 1047, 1048, 1049, 1051 ЦК України на підтвердження укладеного договору та його умов може бути представлена розписка позичальника, або інший документ, який посвідчує передавання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Якщо договором не встановлено розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у тій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або це строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] добровільно, без будь-якого примусу, розуміючи наслідки своїх дій, 16 листопада 2012 року взяв у борг у [PERSON] грошові кошти в сумі 10000 грн. 00 коп., зі строком повернення 03 травня 2013 року, що підтверджується розпискою (а.с. 12). Таким чином, аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором в сумі 10000 грн. 00 коп, збитки спричинені інфляцією: 2013 рік: (1000 х 100,5):100-10000= 50 грн. 00 коп; січень 2014 року: (10000 х 100,2):100-10000=20 грн. 00 коп.; лютий 2014 року: (10000 х 100,6):100-10000=60 грн. 00 коп., а також три відсотки річних з розрахунку: ((10000 х 3%)6365)х301=247 грн. 39 коп. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, Закону України "Про судовий збір" підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, тобто сторони, на користь якої ухвалено рішення, понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення судові витрати, понесені останнім по справі, в сумі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved