Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, який обґрунтовує тим, що 24 вересня 2011 року між нею та відповідачем був укладений шлб, який зареєстрований відділом актів цивільного стану Станично - Луганського районного управління юстиції у Луганській області, актовий запис 99. Від шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] . До шлюбу вони були знайомі лише кілька місяців, що не дало їй добре пізнати один одного. Після народження доньки у них почалися постійні конфлікти та суперечки, через що спільне життя стало неможливим. Відповідач та його сімя зловживали алкоголем, він ніде не працював та розраховував на кошти, які держава виділяла як допомогу при народженні дитини, не приділяв їй з дитиною уваги. Тому вона вимушена була переїхати до своєї матері. Кожен з них має різні погляди на життя та ведення спільного господарства. У зв`язку з цим, шлюбні стосунки бути фактично припинені у серпні 2016 року. З цього ж час вони почали жити окремо. Шлюб носить формальний характер, примирення з відповідачем неможливе. Також, з моменту фактичного припинення шлюбних відносин, відповідач матеріально їй та їхній дитині взагалі не допомагає, участі у її вихованні не приймає, внаслідок чого вона не має можливості сама утримувати їхню дитину, в той час коли утримання дитини є обов`язком також і батька, як передбачено це ст.. 180 Сімейного кодексу України. Просить суд розірвати шлюб та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі ј частини усіх видів доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також судовий збір. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, до суду надійшла заява про розгляд справи без її участі (а.с.24). Відповідач [PERSON] належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи відповідно до ст.. 1-1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції», якою передбачено повідомлення учасників справи про дату судового засідання через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов від нього не надходило. Враховуючи положення ст. 280 ЦПК України, а також те, що відповідач належним чином повідомлений про дату, і час і місце судового розгляду, про причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не подав, а також враховуючи те, що позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з розглядом справи за відсутністю осіб, які беруть участь, судове засідання проводиться без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши письмові матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню. Так, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 24 вересня 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Станично - Луганського районного управління юстиції у Луганській області, актовий запис № 99. Шлюб позивача з відповідачем не склався через відсутність взаєморозуміння, сім`я розпалася остаточно та поновленню не підлягає. Шлюбні відносини між сторонами припинилися. Від шлюбу мають дитину - [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає з матір`ю, про що надано довідку Станично - Луганської селищної ради (а.с.10). Добровільної допомоги на утримання дитини відповідач не надає, про що зазначено у позові. Суд бере до уваги положення ст. 24 СК України, яка визначає однією з основних ознак шлюбу його добровільність, передбачивши, що примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст.112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї суперечитиме інтересам одного з них. Як вбачається із п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. У ст. 17 Закону України № 3477-IV від 23 лютого 2006 року "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", зазначено, що "суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права". Частина перша ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя. Поняття «приватного та сімейного життя» ЄСПЛ не є чітко визначеним, і охоплює широкий спектр питань, серед яких, зокрема, є права особи на приватний простір, право визначати своє приватне життя (справа «Пек проти Сполученого Королівства» від 28 січня 2003 року, заява №44647\\98). При вирішенні спору про розірвання шлюбу суд враховує, що позивач та відповідач уже тривалий час не проживають сім`єю, мають різні погляди на життя на сімейні цінності, між сторонами припинилися шлюбні стосунки, вони перестали вести спільне господарство й проживають окремо. За таких обставин суд приходить до висновку, що причини, які викликали позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, подальше сумісне проживання подружжя і збереження сім`ї стали неможливими, їх сім`я існує формально. Суд вважає, що сім`я розпалась, а тому шлюб між ними слід розірвати. Окрім того, відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. За приписами ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Таким чином, суд, врахувавши встановлені обставини, досліджені матеріали справи, вважає, що з відповідача [PERSON] слід стягувати аліменти на утримання дитини аліменти на користь [PERSON] у розмірі ј частки від заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму починаючи з дня подачі позову до суду та до повноліття дитини. Крім того, як вбачається із ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. А відтак, з огляду на задоволення позовних вимог з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 768,40 грн. судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду із вказаним позовом про розірвання шлюбу. Також, згідно ч.6 ст.141 ЦПК України з відповідача належить стягнути на рахунок спеціального фонду державного бюджету України судовий збір у розмірі за 768,40 гривень за позовні вимоги в частині стягнення аліментів, оскільки позивач від сплати судового збору в цій частині - звільнена. Відповідно до ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved