Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-25 00:00:00

Позивач, [PERSON], діючи в інтересах своєї неповнолітньої доньки [PERSON], звернулася до суду із позовом до ПАТ «ІнГЗК» та Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Кривому Розі Дніпропетровської області. В ході судового розгляду представник позивача [PERSON] заявив клопотання про залишення без розгляду позовних вимог до Відділення виконавчої дирекції ФССНВВ, яке було задоволено судом, про що постановлена ухвала. В даному провадженні залишені до розгляду позовні вимоги до ПАТ « ІнГЗК» про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю батька. Позивач зазначає , що вона є матір'ю [PERSON], а її батьком є [PERSON], який працював у Відповідача ПАТ «ІнГЗК» на протязі 18 років і 6 місяців на посаді машиніста насосних установок. [INFO] року о 19 годині 10 хвилин на підприємстві Відповідача стався нещасний випадок, внаслідок якого батько дитини [PERSON] загинув, про що складено відповідний акт про нещасний випадок за встановленою формою. Нещасний випадок визнаний таким, що пов'язаний з виробництвом. Позивач вважає, що дитина, яка лишилася без батька має право на отримання моральної (нематеріальної) компенсації внаслідок спричинення психологічної травми, пов'язаної з втратою батька. В обґрунтування позовних вимог, вказала, що до загибелі батька вони проживали дружньою родиною, підтримували один одного. Задля родини батько дітей важко працював, щоб забезпечити їм повноцінне життя. Смерть батька завдала психологічну травму всій родині. За життя батько дуже кохав свою доньку, завжди підтримував у всіх питаннях, вдома панував добробут та повага один до одного, однак в одну мить донька залишилася без батька, його підтримки, як моральної так і фізичної. Великих нескінчених моральних страждань та переживань зазнала дитина, коли дізналася про смерть батька, навіть в день захоронення, не могла усвідомити, що вже ніколи у житті не побачить свого рідного, коханого батька, не почує його голос, не зможе з ним поспілкуватися, не відчує його тепла та підтримки. Все це пригнічує і Позивачку, як матір, тому що раніше багато питань побутових, фінансових вирішував батько, так як він був главою сім»ї. У зв'язку з цим, Позивач звернулася до суду з відповідним позовом та просить у відшкодування моральної шкоди, в зв'язку зі смертю батька, стягнути з Відповідачів по 150000,00 гривень без утримання податку з доходів фізичних осіб. Представник позивача [PERSON], в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Представник відповідача Цвіркун С.О. заперечував проти позову та вважає, що позивач не довела розмір заявленої моральної шкоди та ступінь душевних страждань дитини. Діти померлого працівника вже отримують щомісячні виплати у зв»язку із загибеллю батька від ВВД ФССНВВ, крім того, підприємство не залишаю сім»ю без підтримки, надає дітям безкоштовні путівки для відпочинку. До того ж, слід прийняти до уваги ті обставини, що у загибелі працівника є вина і його самого, оскільки він не дотримувався правил техніки безпеки. Вислухавши думку сторін, дослідивши письмові докази, надані сторонами в обґрунтування своїх вимог та заперечень, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає частковому задоволенню, за таких підстав. Під час судового розгляду встановлено, що [INFO] року о 19 год. 10 хв. на 4 - секції насосного відділення на відмітці - 6280м, в рядах К-Д, у вісях 39-40, у корпусі збагачення, на основній виробничій дільниці № 1 рудозбагачувальної фабрики № 1 ПАТ «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» стався нещасний випадок зі смертельним наслідком з [PERSON] Відповідно до матеріалів розслідування нещасного випадку, зокрема розділу 7 акту форми Н-1 «Про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом» № 4 від 22.12.2014 року та розділу 6 Акту проведення спеціального розслідування нещасного випадку форми Н-5 від 22.12.2014 року, нещасний випадок, внаслідок якого загинув [PERSON] стався з вини підприємства, зокрема у зв'язку з невиконанням посадових обов'язків, невиконанням вимог інструкцій з охорони праці, з незадовільним технічним станом засобів виробництва, та самого потерпілого (а.с. 13-19,20-25). Згідно з свідоцтва про смерть актовий запис № 35, виданого 10.11.2014 року, [PERSON] помер [INFO] року у віці 41 років (а.с.11). Неповнолітня [PERSON], [INFO] є донькою померлого [PERSON], зазначений факт підтверджується свідоцтвом про її народження серії [NUMBER] ( а.с.5). Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, (п. 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. За змістом ст. 1167 ЦК України, якщо моральної шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, така моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала. Відповідно до ч. 2 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю. Згідно із чч. 1, 2, 5 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Таким чином, моральна шкода, завдана смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки відшкодовується чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим) такої особи, а також особам, які проживали з нею однією сім'єю, особою, яка на відповідній правовій підставі володіє об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку незалежно від вини такої особи. Статтею 153 КЗпП України встановлено, що забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Відповідно до ст.ст.1,3 ст.43, ч. 1 та 2 ст.46 Конституції України Україна як соціальна держава, зміст і спрямованість діяльності якої визначають права і свободи людини та їх гарантії, проголосила право громадян на належні, безпечні і здорові умови праці, соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника. У відповідності до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах по відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (із змінами та доповненнями) розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд повинен визначати залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. Суд вважає, що [PERSON] від імені та в інтересах якої дії [PERSON] має право на відшкодування моральної шкоди у зв'язку зі смертю на виробництві її батька, оскільки втрата для малолітньої дитини батька, за звичай супроводжується невимовними моральними стражданнями, тугою та душевним болем, який неможливо загасити ніяким співчуттям. Згідно з ч. 3 ст. 23 Цивільного кодексу України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або у інший спосіб. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. В силу положень ч. 2 ст. 154 СК України, батьки мають право звертатися до суду, органів державної влади, органів місцевого самоврядування та громадських організацій за захистом прав та інтересів дитини, а також непрацездатних сина, дочки як їх законні представники без спеціальних на те повноважень. Тому у відшкодування моральної шкоди у зв'язку зі смертю [PERSON] під час нещасного випадку, що стався з ним на виробництві, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, з врахуванням глибини фізичних і душевних страждань дитини, як доньки особи, що загинула при наведених вище обставинах, безповоротності такої втрати, віку малолітньої [PERSON] взявши до уваги всі обставини справи та нещасного випадку, в тому числі і допущені самим загиблим порушення, суд вважає необхідним стягнути з Відповідача на користь [PERSON] , від імені та в інтересах якої діє [PERSON], моральну шкоду у розмірі 70000,00 гривень без урахування податку з доходу фізичних осіб. Позивач оцінює заподіяну моральну шкоду в 150000,00 грн. , однак, всупереч положень ст.ст. 57-61 ЦПК України, Позивачка не довела належними доказами розмір заявленої у позові моральної шкоди . Згідно ст. 5 Закону України "Про судовий збір" Позивач звільнений від сплати судового збору. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial