Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-10 00:00:00

в серпні 2020 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про зміну розміру аліментів. В обгрунтування своїх вимог позивач зазначила, що заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24.05.2016 року з [PERSON] стягуються аліменти на користь позивача на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій суму у розмірі 1500 гривень. Позивач просить суд змінити розмір стягуваних з відповідача аліментів, оскільки на час призначення судом аліментів відповідач не працював та мав мінливий дохід. На сьогодні, відповідач працевлаштований і має стабільний дохід, що дозволяє змінити спосіб стягнення аліментів із грошової суми на частину від заробітку (доходу) відповідача на утримання неповнолітньої доньки. Ухвалою судді Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10.08.2020 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду у відкритому судовому засіданні. Позивач в судове засідання не з`явилася, заздалегідь подавши суду заяву про розгляд справи у її відсутність, у якій свої позовні вимоги вона підтримала у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, заздалегідь подавши суду заяву про розгляд справи у його відсутність, у якій позовні вимоги він визнав у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступними підставами. Судом встановлено, що сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , на утримання якої з відповідача, згідно заочного рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24.05.2016 року стягнуто аліменти на користь позивача у твердій грошовій сумі у розмірі 1500 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до п.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до положень ст.183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст.183, 184 СК України. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст.182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Відповідно до ч.5 ст.183 Сімейного кодексу України аліменти на одну дитину можуть стягуватись в розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Таким чином, оцінивши докази, враховуючи заявлені вимоги позивача, матеріальне становище відповідача, а саме, як вбачається з довідки виданою ФОП " [PERSON] ", [PERSON] з 15 липня 2020 року працює у ФОП " [PERSON] " водієм, його середня заробітна плата за останні два місяці становить 3542 грн. 25 коп., тому суд вважає за можливе змінити розмір аліментів, які стягуються з відповідача за рішенням суду з 1500 гривень до 1/4 частки усіх видів його заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення сином повноліття, оскільки такий розмір аліментів визначений ч.5 ст.183 СК України і аліменти в такому розмірі можуть стягуватись в безспірному порядку.

Outcome: approved