Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 23.11.2007р. на автодорозі в с. Коровія Глибоцького району Чернівецької області, він керуючі автомобілем «Шевролет Епіка», номерний знак [NUMBER], потрапив у дорожньо-транспортну пригоду (далі ДТП) яка сталася з вини відповідача [PERSON], який керував транспортним засобом марки «[PERSON] Крузер», номерний знак [NUMBER]. Внаслідок ДТП він отримав середнього ступеня тяжкості тілесні ушкодження, внаслідок чого йому була завдана матеріальна та моральна шкода. Вироком Глибоцького районного суду Чернівецької області від 22.03.2016 року, [PERSON] визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 283 КК України та йому призначено покарання. За результатами отриманих тілесних ушкоджень під час ДТП, він переніс важку операцію, за висновками МСЕК від 23.06.2015 р. визнаний інвалідом ІІІ групи, а за висновками МСЕК від 21.07.2016 р. визнаний інвалідом ІІ групи, лікування продовжує і на даний час, бо стан його здоровя не покращується, а погіршується. Виходячи із зазначених наслідків ДТП, йому спричинена значна матеріальна шкода та моральна шкода. Моральну шкоду з врахуванням існуючої інфляції він оцінює щонайменше в розмірі 500\~000 грн. На підставі наведеного позивач просить суд стягнути з відповідача [PERSON] матеріальну шкоду, завдану внаслідок пошкодження автомобіля в розмірі 214 548,54 грн., матеріальну шкоду, яка полягає у витратах на лікування в розмірі 23 690,54 гривень, немайнову моральну шкоду в розмірі 500\~000 гривень, а також понесені судові витрати, на правову допомогу, оплату експертиз в загальному розмірі 36\~280. В судовому засідання позивач [PERSON] та його представник [PERSON] підтримали позовні вимоги та просили суд задовольнити позовну заяву в повному обсязі з підстав, які викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні заперечували проти задоволення позову в повному обсязі, вказували на те, що ДТП сталося не з вини відповідача, вирок суду на даний час оскаржується в касаційному порядку, а тому просили відмовити у задоволення позову. Заслухавши пояснення сторін по справі та їх представників, дослідивши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. \~Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), а також доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі. Відповідно до статей 1166, 1187\~ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Згідно вимог ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань чи мали місце ці дії та чи вчиненні вони цією особою. Судом встановлено, що вироком Глибоцького районного суду Чернівецької області від 22.03.2016 року [PERSON], [INFO], уродженця та жителя [INFO] А Глибоцького району Чернівецької області визнано винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст.186 КК України і за його вчинення призначено покарання у виді штрафу в розмірі 250 неоподаткованих мінімуми доходів громадян, що становить 40250 (чотири тисячі двісті пятдесят) гривень без позбавлення права керування. На підставі ч.5 ст.74 КК України, п.2 ч.1 ст. 49 КК України [PERSON] звільнено від призначеного покарання у звязку з закінченням строків давності. Вищевказаним вироком суду було встановлено, що 23 листопада 2007 року о 12 годині 00 хвилин [PERSON], керуючи\~ технічно справним транспортним засобом марки «GAETANO LAND CRUISER» реєстраційний номер [NUMBER] по автодорозі сполучення «Чернівці-Тереблече», зі сторони м. Чернівці в напрямку с. Валя Кузьміна, Глибоцького району, Чернівецької області в с. Коровія, Глибоцького району, Чернівецької області, проявивши неуважність та самовпевненість у своїх діях,\~ порушивши вимоги п.п. 1.5, 2.3 (б), 10.1, 10.4 та 34 (1.1), встановлених «Правилами дорожнього руху України», затверджених постановою Кабінету міністрів України за №1306 від 10.10.2001, не врахував дорожньої обстановки та вимог горизонтальної розмітки «вузька суцільна лінія», почав виконувати поворот ліворуч, при цьому не переконався, що це буде безпечно і не створить небезпеки іншим учасникам руху, частково виїхав на зустрічну смугу руху, перетнувши при цьому суцільну лінію дорожньої розмітки лівою частиною автомобіля, не надав переваги у в русі автомобілю марки «CHEVROLET EPICA», номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON], допустив зіткнення з останнім, який в свою чергу рухався в зустрічному напрямку. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, водію автомобіля марки «CHEVROLET EPICA», [PERSON], [INFO], завдані тілесні ушкодження у вигляді закритого багатоскалкового перелому правого надколінника, закритого внутрішньо суглобового перелому матапіфізарної проксимальної зони кісток лівої гомілки без зміщення уламків, які у відповідності до висновку експерта № 101 від 07.08.2014 відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як такі що призвели до довготривалого розладу здоров'я. Згідно з розясненнями, які містяться в п.15 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справи "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" №4 від 01.03.2013 року, якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. При цьому, у разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди. Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди та витратам з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Згідно висновку автотоварознавчого дослідження №031/2 від 15 липня 2016 року, з результатами якого, позивач повністю погодився, і просив його врахувати при прийнятті рішення по справі, проведення відновлювального ремонту досліджуваного автомобіля економічно не доцільне, а вартість матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля Шевроле Епіка, реєстраційний № [NUMBER], внаслідок пошкодження його транспортного засобу на момент дослідження з врахуванням втрати товарного виду, складає - 214\~549, 39 гривень. Відповідач та його представник заперечили проти вищевказаного висновку, просили суд при прийнятті рішення взяти до уваги висновок №583 судової автотоварозначвчої експертизи від 31.05.2011 року, оскільки, в цьому висновку вартість матеріальної шкоди значно менший. Проте, згідно з вимогами ч.2 ст.1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. З огляду на вищевказану норму Закону, враховуючи, що відповідач та його представник в судовому засіданні не заявляли клопотання про призначення судової автотоварознавчої експертизи, хоча судом неодноразово розяснювалось сторонам це право, суд вважає, що з відповідача слід стягнути матеріальну шкоду, нанесену пошкодженням транспортного засобу позивача у розмірі 214\~549, 39 гривень, згідно вищевказаного автотоварознавчого дослідження №031/2 від 15 липня 2016 року, яке було надане позивачем. Крім цього, з витягу із історії хвороби, виданого ТЗоВ «Центр травматології та ортопедії», вбачається, що [PERSON] з 23.11.2007 р. по 06.12.2007 р. (13 ліжко днів) перебував у ТЗоВ «Центр травматології та ортопедії» з діагнозом: ЗЧМТ. Струс головного мозку. Закритий багатоскалковий перелом правого наколінника. З копії квитанції до прибуткового касового ордеру №4452 від 06.12.2007 року вбачається, що [PERSON] за надані медичні послуги сплатив 2680 гривень. Враховуючи, що документально підтверджені тільки вищевказані витрати виплати на лікування після ДТП, суд вважає, що позовні вимоги в цій частині підлягають до часткового задоволення, а з відповідача на користь позивача слід стягнути 2680 гривень матеріальних витрат на лікування. Крім цього, судом також встановлено, що з 10.09.09р. по 22.09.09 р. [PERSON] перебував на лікуванні у 3 неврологічному відділенні Чернівецької обласної психіатричної лікарні з діагнозом: посттравматична енцефалопатія, стійкий цефалічний, помірно виражений гіпертензивний синдром, помірна атаксія, правобічний рефлекторний синдром, що підтверджується витягом з історії хвороби № 5142. З виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 2141/281 вбачається, [PERSON] з 23.03.09 р. по 03.04.09р. перебував на стаціонарному лікуванні в Глибоцький ЦРКЛ з діагнозом: після травматична енцефалопатіа, стійкий цефалічний гіпертензитивний синдром. Згідно з витягу з історії хвороби №5142, [PERSON] з 10.09.09 р. по 23.09.09р. перебував на лікуванні у 3 відділення Чернівецької обласної психіатричної лікарні з діагнозом: посттравматична енцефалопатіа, стійкий цефалічний, помірно виражений гіпертензитивний синдром, пмірна атаксия, правобічний рефлекторний синдром. Відповідно до виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 8633/1035, [PERSON] з 02.12.09 р. по 15.12.09р. перебував на стаціонарному лікуванні в Глибоцький ЦРКЛ з діагнозом: ДЕ ІІ змішаного ґенезу (судинна після травматична). Проте, суду не надано жодних належних та допустимих доказів та документально підтверджених матеріальних витрати за вищевказані періоди перебування на лікуванні. Надані суду оригінали квитанцій, які містяться в матеріалах справи датуються починаючи з 2011 року по 2016 рік, проте даних про те, що позивач [PERSON] у вказані періоди часу (з 2011 року по 2016 рік) знаходився на лікуванні з приводу отримав внаслідок ДТП травм відсутні, а тому суд відмовляє у стягнення вказаних витрат. Крім цього, з витягу з медичної карти стаціонарного хворого № 18207/1035, [PERSON] з 03.11.14 р. по 12.11.14р. перебував на стаціонарному лікуванні в очному відділенні ОКЛ із діагнозом: Вторинна хоріоретинопатія з фібозом хоріоідеї. Проте, позивачем не надано суду належних та достатніх доказів, які б підтвердили причинний зв'язок між травмами, які позивач отримав ДТП та вищевказаним захворюванням, при цьому позивач не клопотав перед судом про призначення відповідних експертиз, або про допит в судовому засідання експерта чи спеціаліста з даного приводу, хоча судом були розяснені ці права. Крім цього, згідно довідки до акта огляду МСЕК №604115 від 21.076.2016 року позивачу [PERSON] призначена друга група інвалідності по зору, причина інвалідності зазначено загальне захворювання. Позивач та його представник в судовому засіданні вказували на те, що інвалідність по зору є наслідком ДТП, проте належних та допустимих доказів на підтвердження цих обставин суду не було надано, а також позивач не клопотав перед судом про витребування таких доказів, або призначення судової експертиз для зясування цих обставин. Слід зазначити, що згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, про що судом неодноразово сторонам наголошувалось. Згідно зі ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, у душевних стражданнях, яких особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України N5 від 25.05.2001 „ Про внесення змін та доповнень до постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. N4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди суд виходить від характеру та обсягу страждань як фізичних, душевних та психічних яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат, враховує стан здоров'я., При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди завданої [PERSON] суд враховує вимоги розумності та справедливості, а також, що останній після дорожньо транспортної пригоди, отримав тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, які призвели до довготривалого розладу здоровя, тяжкість вимушених змін у його життєвих обставинах, глибину фізичних та душевних страждань, і вважає, що позовні вимоги [PERSON] в даній частині є обґрунтованими, доведеними в судовому засіданні і підлягають частковому задоволенню, а відшкодуванню підлягає моральна шкода в сумі 10 000 грн. На підставі ст.ст.16, 22, 23, 1166, 1167, 1192 ЦК України,

Outcome: partial