Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-01 00:00:00

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, на день подання позову він досяг віку шістдесяти семи повних років. Єдиним доходом та засобом його існування є пенсія за віком, інших джерел доходу немає. Розмір пенсії станом на лютий 2020 року становить 2054,96 гривень. Зазначає, що в силу похилого віку він часто хворіє та потребує дороговартісного лікування. Окрім того, значно зросла вартість комунальних послуг, що ставить його в край скрутне матеріальне становище та змушує звертатися до суду з даним позовом. Додатково зазначає, що в нього є один повнолітній, працездатний син - [PERSON] , [INFO] . Інший син - [PERSON] , [INFO] , є особою з інвалідністю III групи з дитинства терміном довічно, який не здатен себе самостійно забезпечувати а, відповідно, і надавати позивачу фінансову допомогу та утримання. Позивач зазначає, що рішенням Рівненського міського суду №5-110 від 21.11.1988 року стягнуто з нього на користь [PERSON] , матері [PERSON] , аліменти в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку щорічно. Від сплати аліментів позивач не ухилявся жодного разу та заборгованості не мав. Окрім того, не ухилявся від додаткових витрат на дитину. Після досягнення сином повноліття, у позасудовому порядку погодився сплачувати аліменти на період навчання [PERSON] -добровільно. Додатково зазначає, що [PERSON] ніколи не відвідував його та ніяким чином не піклувався про стан його життя і здоров`я, хоча він належним чином виконував свої батьківські обов`язки. Враховуючи вищевикладені обставини, а саме: його непрацездатність, скрутне матеріальне становище; відсутність інших джерел доходу, позивач звернувся до суду та просить стягнути з [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання непрацездатного батька - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 25 % від заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дати подання позову і довічно. Позивач в судове засідання не з`явився. Згідно поданої заяви позовні вимоги підтримує та просить розгляд справи проводити без його участі. Відповідач повторно не з`явився в судове засідання. Згідно до положень ЦПК України про порядок повідомлення особи про час та місце судового засідання відповідач є належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду даної цивільної справи на офіційному сайті Судова влада. Така інформація є відкритою, загальнодоступною та зрозумілою; і при бажанні відповідач мав можливість отримати інформацію про дату і час розгляду справи. Від сторони не надходили заяви про відкладення розгляду справи чи про слухання справи без його участі, відзив на позов до суду не подав, тому судом постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача проти такого вирішення справи не заперечує. Суд вважає, що така поведінка відповідача свідчить про те, що він не має інтересу до справи. Судом враховується практика ЄСПЛ, зокрема позиція, викладена у справі "Пономарьов проти України", в межах якої Суд зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Також враховуються висновки у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії", де зазначено: заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Тому суд вважає за можливе застосувати положення ЦПК України щодо можливості розгляду справи без участі сторін. Дослідивши докази, надані сторонами на виконання вимог ст. 81 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення своїх позовних вимог, з`ясувавши фактичні обставини справи, та, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні обставин справи суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Як встановлено в судовому засіданні, позивач є батьком відповідача [PERSON] . Позивач має статус пенсіонера. Єдиним джерелом доходу та засобом його існування є пенсія за віком, інших джерел доходу немає. Розмір пенсії станом на лютий 2020 року становить 2054,96 гривень, що підтверджується довідкою №8747 8077 3770 1704, виданої Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області. Позивач в силу похилого віку часто хворіє та потребує лікування. Окрім того, значно зросла вартість комунальних послуг, що ставить позивача в край скрутне матеріальне становище та змушує звертатися до суду з даним позовом. Окрім відповідача, позивач має іншого сина - [PERSON] , [INFO] . Однак, останній є особою з інвалідністю III групи з дитинства терміном довічно, а тому не може надавати позивачу фінансову допомогу та утримання. З матеріалів справи вбачається, що позивач свої батьківські обов`язки виконував належним чином. Зокрема, рішенням Рівненського міського суду №5-110 від 21.11.1988 року стягнуто з позивача на користь [PERSON] , матері [PERSON] , аліменти в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку щорічно. Від сплати аліментів позивач не ухилявся жодного разу та заборгованості не мав. Окрім того, не ухилявся від додаткових витрат на дитину. Після досягнення сином повноліття, позивач у позасудовому порядку добровільно погодився сплачувати аліменти на період навчання [PERSON] , що підтверджується розпискою № б/н від 23.11.2006 р. Зважаючи нанепрацездатність позивача, скрутне матеріальне становище, відсутність інших джерел доходу суд вважає його таким, що потребує матеріальної допомоги. Стаття 51 Конституції України встановлює, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Відповідно до частини першої, третьої статті 172 СК України, повнолітні дочка, син зобов`язані піклуватися про батьків, проявляти про них турботу та надавати їм допомогу. Якщо повнолітні дочка, син не піклуються про своїх непрацездатних, немічних батьків, з них можуть бути за рішенням суду стягнуті кошти на покриття витрат, пов`язаних із наданням такого піклування. Відповідно до статті 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Аналіз даної норми свідчить про те, що необхідною умовою для виникнення обов`язку повнолітніх дітей утримувати своїх батьків є наявність двох обов`язкових підстав - непрацездатність батьків та потреба в матеріальній допомозі. Непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом I, II чи III групи. При вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Звільнення від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків, що передбачено частиною першою статті 204 СК України. Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (усиновлення); непрацездатність матері, батька; потреба батька, матері в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї з вказаних обставин. Отже, при вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків необхідно враховувати, що таке право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей, виникає за умови непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Майновий стан дітей впливає на розмір аліментів і не є підставою для звільнення від обов`язку утримувати матір, батька. З огляду на наведене, суд вважає необхідним та достатнім стягувати з відповідача на користь позивача аліменти у розмірі 25% від заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дати подання позову і довічно. А тому заявлені вимоги підлягають до задоволення. Розподіл судових витрат здійснюється за положеннями ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved