Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-24 00:00:00

Золочівська місцева прокуратура Львівської області в інтересах держави в особі позивача [PERSON] міської ради Львівської області звернулась в суд з позовом про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. В обґрунтування позову зазначає, що вироком Миколаївського районного суду Львівської області від 21.05.2016 року у справі №447/1036/15-к визнано [PERSON] винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України та встановлено, що 29.03.2015 рроку близько 22-00 год. [PERSON], перебуваючи в квартирі [ADDRESS], в якій проживає він та його рідний брат [PERSON], під час конфлікту, який виник на побутовому грунті між ним та його рідним братом [PERSON], в приміщенні кухні, останній наніс [PERSON] один удар рукою в обличчя, в свою чергу [PERSON], перебуваючи в стані алкогольного сп"яніння за допомогою ножа, яким чистив яблуко, з необережності наніс [PERSON] тілесне ушкодження у вигляді проникаючої колото-різаної рани грудної клітки зліва, що відноситься до тяжкого тілесного ушкодження по ознаці небезпеки для життя в момент спричинення. Внаслідок вказаних неправомірних дій [PERSON]В потерпілий [PERSON] змушений був знаходитися на стаціонарному лікуванні у період з 29.03.2015 року по 02.04.2015 рік (5 ліжко-днів). Витрати, понесені закладом охорони здоров"я на лікування [PERSON] становлять 1428,70 грн. Тому просять стягнути з [PERSON] вказану суму коштів та витрати пов"язані з розглядом справи. В судовому засіданні прокурор Журавкін А.О. позовні вимоги підтримав повністю, покликаючись на викладені у позові обставини. Просив позов задоволити. Відповідач [PERSON]В.в судове засідання не з"явився, хоча належним чином повідомлявся про день та місце розгляду справи, про що є відомості в матеріалах справи. Представник птретьої особи [PERSON] міської лвкарні в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечував. Заслухавши пояснення прокурора, представника третьої особи, з'ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку. Частиною 4 ст. 61 ЦПК України визначено, що вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно - правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно ст.1206 ЦК України, особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину. Частиною 3 цієї статті визначено, якщо лікування проводилося закладом охорони здоров'я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 07.07.1995 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров»я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №545 від 16 липня 1993 року із змінами, внесеними згідно з Постановою КМУ N868 від 19.09.2012. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебуває на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка-розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі. Постановою Кабінету Міністрів України №545 від 16 липня 1993 року «Про порядок обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров»я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання» передбачено, що сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003 (у) або інших документів, які підтверджують дати госпіталізації та виписки хворого із стаціонара лікувального закладу. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання. Визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров'я або прокурора. Як вбачається з вироку Миколаївського районного суду Львівської області від 21.05.2016 року у справі №447/1036/15-к відповідача [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України. Внаслідок його неправомірних дій потерпілий [PERSON] змушений був перебувати на стаціонарному лікуванні у [PERSON] міській лікарні у період з 29.03.2015 року по 02.04.2015 року. Витрати, понесені на його лікування становлять 1428,70 грн. За таких обставин суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення, а тому вважає, що слід стягнути із [PERSON] в користь держави в особі [PERSON] міської ради, витрати на лікування потерпілого [PERSON] у розмірі 1428,70 грн. Відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому з відповідача [PERSON] слід стягнути в користь держави судовий збір в розмірі 551 грн 20 коп.

Outcome: approved