Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-16 00:00:00

До Печерського районного суду м. Києва з позовними вимогами звернулись позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] та просять відшкодувати за рахунок відповідача Держава Україна в особі Кабінету Міністрів України моральну шкоду заподіяну судами України в розмірі 51 000.00 грн. кожному . Свої позовні вимоги позивачі обгрунтовують тим, що судовою владою були порушені їх права , зокрема судами України було постановлені неправосудні рішення щодо кожного з позивачів. У судове засідання позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] не з'явилися, повідомлені про день та час розгляду справи належним чином, направили суду заяви у якій просили проводити розгляд справи у їх відсутність, свої вимоги підтримали. У судове засідання з'явився представник відповідача Кабінету Міністрів України - Жамбровський М.С., який проти пред'явленого позову заперечував з огляду на те, що позивачі не надали належних та допустимих доказів щодо підтвердження своїх позовних вимог. У судове засідання з'явився представник третьої особи Верховної Ради України - Лаптієв А.М., який проти пред'явленого позову заперечував, оскільки незаконність рішення,дій чи бездіяльності органів судової влади не доведена. Третя особа визначена позивачами Адміністрація Президента України направила до суду клопотання про розгляд справи у відсутність представника. Суд вислухавши представників відповідача та третьої особи, вивчивши письмові докази надані сторонами, прийшов до наступного висновку. Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Ст. 1176 ЦПК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок постановлення судом незаконного рішення в цивільній справі, відшкодовується державою в повному обсязі в разі встановлення в діях судді (суддів), які вплинули на постановлення незаконного рішення, складу злочину за обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Статтею 23 ЦК України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частини другої цієї статті моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Під час судового розгляду встановлено наступне. Обгрунтовуючи свої вимоги позивачі вказують на те, що за участі судової влади було стягнуто з позивача [PERSON] грошові кошти на користь банківської установи . За участі кредитної спільки та при сприянні господарського суду позивача [PERSON] було позбавлено на отримання присуджених йому грошових коштів. Позовачу [PERSON] було безпідставно відмовлено в задоволенні його позовних вимог. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Зокрема ст. 61 ЦПК України визначено , що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Під час судового розгляду позивачами не було надано письмового доказу в обгрунтування своїх вимог щодо постановлення судом незаконного рішення в цивільній справі. Згідно роз'яснень , що містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України від 13 червня 2007 р. "Про незалежність судової влади" "відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені". Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним порядком у справі не допускається. З огляду на встановлене суд приходить до переконання про відсутність підстав для задоволення вимог позивача внаслідок їх необгрунтованості та недоведеності. На підставі вище викладеного та

Outcome: dismissed