Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Свої вимоги позивач мотивує тим, що він є власником квартири [ADDRESS] . У даній квартирі зареєстровано 2 осіб: його дружина [PERSON] та їх спільний син - відповідач [PERSON] Як зазначає позивач, з вересня 2017 року відповідач у спірній квартирі не проживає, квартирою не користується, а всі витрати на утримання та поліпшення стану квартири несе він (позивач), в тому числі і витрати по комунальним платежам, нарахованих на відповідача. Посилаючись на викладені обставини, позивач просить задовольнити його вимоги та визнати відповідача таким, що втратив право користування спірною квартирою. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив про її задоволення. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився. До суду надійшла заява відповідача про визнання позову, в якій він визнає позовні вимоги та обставини, зазначені у позові, вказавши, що проживає за межами України та повертатись не планує, а також не заперечує проти задоволення позову та розглянути справу в його відсутність. Заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як встановлено в судовому засіданні і вбачається з матеріалів справи, позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору дарування Ѕ частини квартири від 04.06.2008 року та свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 13.02.2007 року (а.с.6, 7, 8). Згідно довідки ОСББ «Харчовик» № 41 від 13.12.2018 року, у квартирі [ADDRESS] зареєстровано 2 особи: [PERSON] та відповідач [PERSON] (а.с.16). Згідно актів, складених ОСББ «Харчовик» 05.10.2017 року, 06.12.2018 року, відповідач не проживає у спірній квартирі з вересня 2017 року. Позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, вказуючи на те, що відповідач з вересня 2017 року у квартирі не проживає. Відповідачем [PERSON] подано заяву про визнання позову. Суд вважає, що доводи позивача знайшли своє підтвердження під час судового розгляду. Відповідно до ст.47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Згідно із ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Частина 1 ст.16 ЦК України визначає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Власнику, згідно із ст. 317 ЦК України, належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно із ст. 405 ЦК України, член сім"ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім"ї без поважних причин понад один рік. Згідно із п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 року "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК України), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальні частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Таким чином, аналізуючи наявні докази в світлі наведених правових норм, з урахуванням визнання відповідачем позову, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] . На підставі викладеного,

Outcome: approved