Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-18 00:00:00

ПАТ КБ "Приват Банк" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про виселення, мотивуючи свої вимоги тим, що у 2008 році між позивачем та відповідачкою був укладений кредитний договір, згідно якого відповідачка отримала від банку кредит у розмірі 57550,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12 % на рік на суму залишку заборгованості терміном повернення 27 червня 2018 року та зобовязалася повертати кредит частинами, у разі необхідності сплачувати пеню або штрафи. Згідно умов кредитного договору за порушення строків повернення кредиту, процентів за користування кредитом, відповідач сплачує позивачеві пеню від суми простроченого платежу в розмірі, передбаченому договором. Забезпеченням виконання відповідачем зобовязань за кредитним договором виступала іпотека, а саме квартира [ADDRESS]. В порушення умов кредитного договору відповідачка [PERSON] свої зобов'язання належним чином не виконала, в результаті чого 28 серпня 2012 року за зверненням позивача рішенням суду було звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру [ADDRESS], шляхом продажу вказаного предмету іпотеки з укладенням від імені ПАТ КБ Приватбанк договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем. Відповідно до ст. 40 ЗУ «Про іпотеку» та ст.109 ЖК України, після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців. Мешканці зобов'язанні на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Таким чином, вважають, що відповідачка та усі інші мешканці підлягають виселенню з квартири [ADDRESS], тому позивач просить суд виселити відповідачку [PERSON] та інших осіб, які зареєстровані або проживають у квартирі [ADDRESS] та стягнути з відповідачки понесені судові витрати. Відповідачка у судове засідання не з'явилася, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки не повідомила. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши та перевіривши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 40 Закону України "Про іпотеку" звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Згідно ч. 3 ст. 109 ЖК України громадянам, звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги, якщо сторонами не погоджено більший строк. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Судом встановлено, що між ПАТ КБ «Приват Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 0GA0000000095 від 26 червня 2008 року відповідно до якого позивачем надано кредит в розмірі - 57 550, 00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12 % на рік на суму залишку заборгованості терміном повернення 27 червня 2018 року, яка зобов'язалася повертати кредит частинами, у разі необхідності сплачувати пеню або штрафи. Забезпеченням виконання відповідачем зобовязань за кредитним договором виступала іпотека житлової квартири [ADDRESS], згідно якого банку в іпотеку передано нерухоме майно, а саме: квартиру [ADDRESS] Згідно п. 43 Постанови №5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин»при розгляді позову іпотекодержателя про виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення в разі задоволення вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має враховувати таке: згідно з ч. 4 ст. 9, ст. 109 Житлового кодексу України, ст.ст. 39 - 40 Закону України «Про іпотеку» виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення, яке є предметом іпотеки, проводиться в порядку, встановленому законом. При цьому суд за заявою іпотекодержателя одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки за наявності підстав, передбачених законом, ухвалює рішення про виселення мешканців цього житлового будинку чи житлового приміщення. При цьому примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк. Із матеріалів справи вбачається, що відповідачка [PERSON] не виконувала умови кредитного договору, у зв'язку з чим 28 серпня 2012 року рішенням Криничанського районного суду в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № GA0000000095 від 26 червня 2008 року було звернено стягнення на зазначений предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS]. Таким чином, оцінивши докази по справі суд приходить до висновку, про задоволення позовних вимог. Задоволення позову, за правилами ст. 88 ЦПК України, покладає на відповідача обов'язок по сплаті судових витрат. Враховуючи викладено,

Outcome: approved