Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-06 00:00:00

ПАТ КБ ПриватБанк звернулося 18.05.2016 р. до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. За позовом, посилаючись на ст..ст.526, 527, 530, 1050, 1054 ЦК України та умови договору б/н від 25.03.2010 р., просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 28747 грн. 98 коп. з яких: заборгованість за кредитом 9801,30 грн.; заборгованість по відсоткам за користування кредитом 16001,54 грн.; заборгованість за пенею та комісією 1100,00 грн.; штраф (фіксована частина) 500 грн.; штраф (процента складова) 1345,14 грн. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві. Представник відповідача заперечував проти задовлення позову. Зазаначив, що договір між банком та відповідачем не був укладений, оскільки [PERSON] не підписував умови та правила надання банківських послуг. Анкета-заява позичальника не мітить термінів повернення кредиту та його складових, відсутні істотні умови договору, укладеного між банком та відповідачем. Зазначив, що позивачем в процесі розгляду справи не надано доказів підвищення кредитного ліміту. Заявив про застосування до спірних правовідносин строку позовної давності, про що подав відповідну письмову заяву. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ КБ ПриватБанк до [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 25.03.2010 р. відповідно до укладеного договору б/н [PERSON] отримав кредит у розмірі 1500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами та правилами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою та тарифами банку, складає між ним та банком договір, що підтверджено підписом у заяві. Відповідач зобов»язання за вказаним договором належним чином не виконав, через що станом на 31.03.2016 р. має заборгованість перед банком в сумі 28747,98 грн., з яких: заборгованість за кредитом 9801,30 грн., заборгованість по відсоткам за користування кредитом 16001,54 грн., заборгованість за пенею та комісією 1100 грн., штраф (фіксована частина) 500 грн.; штраф (процента складова) 1345,14 грн. Викладене підтверджується розрахунком заборгованості станом на 31.03.2016 р., кредитним договором, анкетою-заявою, умовами та правилами надання банківських послуг. Відповідно до ч.1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно із ч.1 ст. 207 ЦК України правочин вважається вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Відповідно до ч.2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Як визначено ч.1 ст. 626, ч.1 ст. 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на зміну або припинення цивільних прав та обов»язків. Зміст договору становлять умови(пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов»язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Разом з тим, відповідно до ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлено однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст.ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк, або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою ( штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов"язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов"язання. За змістом ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків Частиною 2 ст. 6 ЦК України передбачено, що сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегулювані цими актами. Відповідно до статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов"язковим для виконання сторонами. В судовому засіданні представник відповідача наголошував на тому, що [PERSON] не укладав з ПриватБанком будь-яких кредитних договорів, анкета-заява не може бути свідченням укладення такого договору, оскільки не містить будь-яких суттєвих умов такого договору. Суд вважає доводи представника відповідача неспроможними з огляду на наступне. Як встановлено судом, 25.03.2010 р. [PERSON] спрямував до банку анкету-заяву про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг в ПриватБанку, в якій вказував, що, ознайомившись з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами ПриватБанку, виявив бажання отримати на своє ім»я платіжну картку кредитка «універсальна» із встановленням на неї кредитного ліміту в розмірі 1500 грн. ( а.с.18). Згідно 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06.03.2010 р. № СП-2010-256, банк має право зміни розміру наданого на платіжну карту кредиту (кредитного ліміту) в односторонньому порядку, за власним рішенням банку та без попереднього повідомлення клієнта. У вказаній заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом з Пам»яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також з Тарифами складають між ним та банком договір про надання банківських послуг. Отже, при укладенні договору сторони керувались приписами ч. 1 ст. 634 ЦК України, за якими укладений між сторонами у справі договір є договором приєднання, умови якого встановлені банком у Пам»ятці клієнта, Умовах та правилах надання банківських послуг, Тарифах, до яких приєднався [PERSON] У матеріалах справи міститься розрахунок заборгованості, анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, довідка про умови кредитування. Згідно з ч. 1 ст. 638 та ч. 1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх істотних умов договору. На підставі ч. 2 ст. 640 ЦК України у разі, якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання майна або вчинення певної дії. Кредитна лінія (credit line) - кредитна угода, відповідно до якої протягом передбаченого договором терміну банк виділяє позичальнику кредит у межах узгодженої суми (ліміту кредитування) на умовах, що відрізняються від умов одноразового надання кредиту. Законодавець пов'язує момент укладення договору з моментом передання грошей у випадку укладення договору позики (ст. 1046 ЦК України). Кредитний договір є укладеним з моменту досягнення його сторонами у письмовій формі згоди з усіх істотних умов договору. Указаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 11 липня 2012 року № 6-63цс12 і відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх судів України. Анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг була підписана відповідачем 25 березня 2010 року. Вказаними доказами спростовується твердження представника відповідача про те, що договір між сторонами не був укладений, а всі умови договору викладені не в анкеті-заяві, як має бути на думку представника відповідача, а в інших складових договору, зокрема, у Пам»ятці клієнта, Умовах та правилах надання банківських послуг, Тарифах, до яких приєднався [PERSON] Клопотання відповідача про застосування строку позовної давності до спірних правовідносин не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Договір між банком та відповідачем був укладений 25.03.2010 р. Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за даним договором 18.05.2016 р. (а.с.1). Дійсно, в силу вимог ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у 3 (три) роки. Позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) (ст. 258 ч. 2 п. 1 ЦК України). Згідно із правовою позицією Верховного Суду України, висловленою у постанові від 06 листопада 2013 року у справі № 6-116 цс 13, яка є обов'язковою для загальних судів в силу вимог ст. 360-7 ЦПК України: «Відповідно до ст. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов. Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення. Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу. У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу - до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов'язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами - ст. 1048 ЦК України ), що підлягає сплаті. Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів». В силу вимог ст. 267 ч. ч. 3,4 ЦПК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення; сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Представник відповідача в процесі розгляду справи просив суд застосувати строк позовної давності. Проте, зміст розрахунку заборгованості відповідача [PERSON] перед Банком за вищезазначеним договором № б/н від 25.03.2010 року, який був додатком до позову Банку у цій справі (а.с.816), та із стовпців № 11 «сплачено відсотків» та № 15 «сума погашення за наданим кредитом» якого вбачається, що відповідач постійно з 07.04.2010 року по травень 2014 року робив часткові погашення заборгованості за вказаним договором (зокрема, 07.04.2010 р., 11.04.2010 р., 23.04.2010 р., 24.05.2010 р., 09.07.2010 р., 23.07.2010 р., 15.08.2010 р., 23.10.2010 р., 19.10.2010 р., 23.11.2010 р., 24.12.2010 р., 09.01.2011 р., 33.01.2011 р., 24.02.2011 р., 23.03.2011 р., 29.03.2011 р., 30.03.2011 р., 16.04.2011 р., 19.04.2011 р., 24.04.2011 р., 29.04.2011 р., 01.05.2011 р., 10.05.2011 р., 15.05.2011 р., 17.05.2011 р., 21.05.2011 р., 29.05.2011 р., 03.06.2011 р., 14.06.2011 р., 21.06.2011 р., 28.06.2011 р., 05.07.2011 р., 09,10,12,14,17,22.07.2011 р., 06,13,17,21,26,08.2011 р., 04,21.09.2011 р., 07,16,22,30.10.2011 р., 06,13,20,25.11.2011 р., 25.12.2011 р., 21,22.01.2012 р., 02.06.2012 р., 10.08.2012 р., 06.09.2012 р., 09.12.2012 р., 01.02.2013 р., 26.02.2013 р., 15.03.2013 р., 30.03.2013 р., 27.04.2013 р., 20.05.2013 р., 15.06.2013 р., 30.07.2013 р., 07.09.2013 р., 30.09.2013 р., 03.11.2013 р., 01.12.2013 р., 30.12.2013 р., 26.01.2014 р., 16.03.2014 р., 19.05.2014 р.), що свідчить про визнання [PERSON] боргу перед банком за вищезазначеним договором та, в силу вимог ст. 264 ч.1 ЦК України, перериває перебіг позовної давності. Після переривання перебіг позовної давності починається заново (ст. 264 ч. 3 ЦК України). Таким чином, існування між сторонами кредитного договору підтверджується також фактичним виконанням сторонами його умов, хоча і не завжди добросовісним з боку відповідача, і саме дії сторін, спрямовані на здобуття обумовлених договором прав і обов»язків, додатково спростовують доводи представника відповідача про його неукладеність. Виходячи з наведеного, суд прийшов до висновку про обґрунтованість вимог банку і стягнення заборгованості, адже позивачем доведено факт невиконання відповідачем зобов"язань за кредитним договором та надано відповідний розрахунок суми заборгованості, що відповідачем частково або повністю не спростований, а доводи представника відповідача, є необґрунтованими з наведених вище підстав. На підставі ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 1378 грн.

Outcome: approved