Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-27 00:00:00

В вересні 2019 року позивачі звернулися до суду з даною позовною заявою, в якій просили скасувати запис № 21171975 від 26.06.2017 року про державну реєстрацію права власності за [PERSON] на квартиру [ADDRESS] . В обґрунтування своїх позовних вимог вказали на те, що 22 грудня 1994 року згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого на підставі розпорядження виробничого об`єднання „Північний машинобудівний завод від 22.12.1994 року № 6265 позивачі по справі набули у спільну сумісну власність квартиру [ADDRESS] , яке було зареєстроване у комунальному підприємстві „Дніпропетровське міське БТІ та записане у реєстрову книгу № 173-п за реєстровим № 71. 31 липня 2017 року позивачі перебуваючи поза межами території України отримали телефонний дзвінок від своїх сусідів, які повідомили, що невідомі особи чоловічої статті провели демонтаж вхідних дверей вищенаведеної квартири та без будь-якої правової підстави незаконним шляхом здійснили проникнення до даного об`єкту нерухомого майна. Свої дії дані особи пояснили що квартира нібито в рахунок боргів власників виставлена на продаж і вони проводять передпродажну підготовку даного об`єкта нерухомого майна. 03 серпня 2017 року прибувши до місця свого проживання з метою отримання додаткової інформації щодо вищенаведених подій позивачами був замовлений та отриманий витяг з реєстру речових прав на нерухоме майна, зі змісту якого вбачається, що з 26 червня 2017 року власником квартири [ADDRESS] є раніше невідомий їм громадянин [PERSON] , адреса реєстрації місця проживання якого є [ADDRESS] . При цьому підставою виникнення права власності на зазначений об`єкт рухомого майна за вищенаведеною особою був зазначений технічний паспорт, акт про передачу майна в рахунок погашення заборгованості та акт без номера та серії від 02.11.2016 року, виданий Бабушкінським відділом ДВС м. Дніпропетровська ГТУ юстиції Дніпропетровської області. Оскільки, у Позивачів по справі не існувало та станом на поточний момент не існує жодних боргових та інших зобов`язань; будь-яких фінансових, кредитних, боргових документів ними не підписувалось та жодній юридичній та/або фізичній особі не передавалось; у зазначеній квартирі вони проживають із 1989 року та в подальшому в процесі приватизації у 1994 році стали співвласниками зазначеної квартири, останні звернулись до вищенаведеного територіального органу ДВС за отриманням відповідних роз`яснень з даного приводу. Результатом даного звернення стала довідка Шевченківського відділу Державної виконавчої служби міста Дніпра ГТУ юстиції Дніпропетровської області від 08.08.2017 року, зі змісту якої вбачається, що жодних виконавчих проваджень відносно позивачів по справі у зазначеному органі виконання судових рішень не існувало та не існує та державними виконавцями ікт від 02.11.2016 року, нібито виданий Бабушкінським відділом ДВС м. Дніпропетровська ГТУ юстиції Дніпропетровської області не виносився. Крім того, оскільки зміст вищенаведеного документу, який фактично став підставою для позбавлення позивачів права власності та реєстрації даного права відповідачем на квартиру [ADDRESS] , а саме акт без номера та серії від 02.11.2016 року, який нібито був виданий Бабушкінським відділом ДВС м. Дніпропетровська ГТУ юстиції Дніпропетровської області, містить посилання на те, що даний документ був виданий на підставі виконавчого листа Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 22.03.2016 року № 200/29067/15, довірителі 14 серпня 2017 року звернулись до даного місцевого загального суду із відповідною заявою про надання роз`яснення даного факту. У відповідності до змісту відповіді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 16.08.2017 року вбачається, що відповідно до відомостей, внесених до автоматизованої системи документообігу, комп`ютерної програми „Д-3, цивільна справа, де стороною є [PERSON] , інформація щодо справи відсутня. Також, у автоматизованій системі документообігу даного місцевого загального суду відсутня інформація про складання і оформлення виконавчого листа щодо справи 200/29067/15. З даного приводу позивачами було ініційовано звернення до органу досудового розслідування територіального органу Національного поліції У країни, результатом якого стала внесення 11.08.2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12017040680001704 відомостей про вчинення кримінального правопорушення передбаченого частиною 1 статті 358 КК України. Право власності на спірну квартиру було зареєстроване за [PERSON] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , паспорт громадянина України серії [NUMBER] , виданий 06.04.2001 Заводським РВ Дніпродзержинського МУ УМВС України в Дніпропетровській області із забороною розпоряджатися цим майном у будь-який спосіб. З огляду на вищенаведене, спірна квартира протиправно вибула із власності позивачів, тому вони були змушені звернутися до суду. Позивачі в судове засідання не з`явилися, про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, раніше представник позивачів [PERSON] надав суду заяву, в якій підтримав позовні вимоги і просив розглянути справу за його відсутності. Також, зазначив, що не заперечує проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини своєї неявки до суду не повідомив. Відзиву на позов не подав. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Зі згоди представника позивачів, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивачів підлягають задоволенню в повному обсязі по наступним підставам. У судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 22.12.1994 року. (а.с.8). Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна з 26.06.2017 року власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] (а.с.10-11). З даної довідки вбачається, що підставою для виникнення права власності у [PERSON] стали: технічний паспорт б/н від 08.06.2017 року; акт б/н від 08.06.2017 року; акт про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу б/н від 02.11.2016 року, виданий Бабушкінським ВДВС м. Дніпропетровська ГТУЮ у Дніпропетровській області. З відповіді Шевченківського ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області від 08.08.2017 року на звернення [PERSON] вбачається, що відносно неї виконавчі провадження до Шевченківського відділу не надходили та на виконанні станом на дату відповіді не перебували, у зв`язку з чим акт про передачу майна стягувача в рахунок погашення боргу від 02.11.2016 року державними виконавцями Шевченківського відділу не виносився. (а.с.13). Згідно листа Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська № 5/449/2017 від 16.08.2017 року, відповідно до відомостей, внесених до автоматизованої системи документообігу, комп`ютерної програми „Д-3, цивільна справа, де стороною є [PERSON] , не зареєстрована. Також, у автоматизованій системі документообігу даного місцевого загального суду відсутня інформація про складання і оформлення виконавчого листа щодо справи 200/29067/15. (а.с. 14). [PERSON] звернулася до Чечелівського відділення поліції ДВП ГУНП в Дніпропетровській області з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення, яке було внесено до єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12017040680001704. (а.с. 20). Все вищевказане в сукупності дає підстави суду вважати, що квартира [ADDRESS] протиправно вибула із власності позивачів, а реєстрація права власності на неї за [PERSON] була проведена у незаконний спосіб, у зв`язку з чим підлягає скасуванню з огляду на наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ч. 2 ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Положеннями ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 3 ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 1 протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Таким чином, виходячи з аналізу наведених норм, встановлених обставин справи та оскільки в судовому засіданні встановлено, що спірне нерухоме майно вибуло з володіння позивачів поза їх волею, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову. За таких обставин, з урахуванням всього вищевказаного, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає необхідним скасувати запис № 21171975 від 26.06.2017 року про державну реєстрацію права власності за [PERSON] на квартиру [ADDRESS] . На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved