Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-24 00:00:00

Білоцерківським міськрайонним судом Київської області на адресу Мар'їнського районного суду Донецької області на підставі ухвали суду від 16 травня 2011 року спрямовано вказану цивільну справу. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою про розірвання шлюбу, укладеного з [PERSON], зареєстрований 9 грудня 2005 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служи Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області. Ухвалою судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20 грудня 2013 року за позовом [PERSON] відкрито провадження по справі з призначенням попереднього судового засідання. Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28 січня 2014 року цивільну справу за позовом [PERSON], відповідно до положень ч. 1 ст. 109 ЦПК України, в порядку ст. 116 ЦПК України, - спрямовано на адресу Мар'їнського районного суду Донецької області для розгляду спору по суті. Ухвалою судді Мар'їнського районного суду Донецької області від 28 лютого 2014 року справу за позовом [PERSON] прийнято до провадження суду. Позовні вимоги обґрунтовані наступним. 9 грудня 2005 року органом реєстрації актів цивільного стану зареєстровано шлюб між [PERSON], позивачем по даній цивільній справі, та [PERSON], відповідачем по даній цивільній справі. Дітей від шлюбу сторони по справі не мають. Сумісне життя між позивачем та відповідачем не склалося з причин не несумісності характерів, відсутності між сторонами взаєморозуміння. Шлюбні відносини між ними фактично припинилися більш ніж два роки. Сумісне господарство не ведеться. Спору про розділ майна, яке є сумісною власністю подружжя на час розгляду справи між сторонами не має. Подальше сумісне проживання, збереження шлюбу неможливі з причини того, що це суперечило б інтересам сторін, оскільки у них відсутнє обоюдне бажання зберегти сім'ю. Заходів спрямованих для збереження сім'ї, зокрема строку на примирення сторонам не потрібно. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явився, в порядку ст. 158 ЦПК України, надіслав на адресу суду письмове клопотання про розгляд справи в його відсутність, при чому позовні вимоги підтримані, інших доказів на обґрунтування заявлених вимог позивач не надає, будь-яких клопотань та заяв не заявляє. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, надіслала заяву, в якій позовні вимоги [PERSON] визнала, не заперечує проти їх задоволення. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частини 4 статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Правовідносини сторін регулюються статтями 104, 105, 110-112 СК України. Відповідно до змісту позовної заяви основна причина розпаду сім'ї це відсутнє взаєморозуміння і довір'я, несумісність характерів. Задовольняючи позов, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, в той час як сторони не мають наміру зберегти шлюб. Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. [PERSON] скористався даним правом та звернувся до суду з таким позовом. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач надала на це згоду. Приймаючи до уваги згоду відповідача на розірвання шлюбу і відсутність згоди сторін на примирення, суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу в результаті чого було встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, та посилаючись на ст. 110 СК України, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Згідно статті 113 СК України особа, яка змінила прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі ст. ст. 104, 105, 112 СК України,

Outcome: approved