Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-10 00:00:00

Заявник [PERSON] , заінтересована особа [PERSON] , звернулась до суду із заявою про видачу обмежувального припису. У червні 2021 року [PERSON] звернулася до суду із заявою в порядку окремого провадження, в якій просить: видати обмежувальний припис стосовно [PERSON] , що мешкає за адресою: [ADDRESS] строк на 6 місяців, із забороною щодо: перебування в місці проживання (перебування) [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ; наближення на 100 м. до місця проживання (перебування), роботи, інших місць частого відвідування [PERSON] , а саме: 1) дитячого садку « Теремочок » за адресою: м. Вишневе, вулиця Балукова, 3 ; 2) місця реєстрації [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ; особисто і через третіх осіб розшукувати [PERSON] та малолітнього сина [PERSON] , переслідувати та будь-який спосіб спілкування з [PERSON] і [PERSON] ; ведення листування, телефонних переговорів з [PERSON] , або контактувати з нею через третіх осіб. Свою заяву заявник [PERSON] обґрунтовувала тим, що вона є постраждалою від домашнього насильства, яке було вчинене її чоловіком та батьком її доньки [PERSON] . Заявник зазначила, що [PERSON] з 22.06.2018 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . У них є спільна дитина, [PERSON] , [INFO] . З 2019 року сімейне життя постійно погіршується, з 02.05.2021 року шлюбні відносини фактично припинені. У сім`ї постійно виникають сварки, які переросли в серйозні конфлікти, погрози від чоловіка, [PERSON] , поведінка [PERSON] почала бути занадто агресивною, постійні побиття на очах малолітнього сина, [PERSON] , постійні погрози і образи при малолітній дитині, [PERSON] , погрози матері [PERSON] , яка допомагає з сином. Заявниця вказує, що зазнає постійного психологічного тиску з боку [PERSON] , фізичного насилля з боку [PERSON] , економічного тиску з боку [PERSON] . Спільний син [PERSON] є свідком побиття її [PERSON] 21.01.2021 року з вищевикладених підстав заявниця звернулася до поліції м. Києва. На даний час, турбуючись за своє та свого малолітнього сина життя, на дана час перебуває на 19-му тижні вагітності, сурогатна мама, заявниця вимушена всіляко уникати спілкування з чоловіком. Заявниця вважає, що [PERSON] вчиняє відносно неї і малолітнього сина психологічне насилля, що виражається у постійному тероризуванні; в погрозах, в побиттях її, що підтверджується роздруківкою текстових повідомлень та заяв до поліції. Заявниця вважає себе жертвою психологічного насильства, у зв`язку з чим звернулася до суду із заявою про видачу обмежувального припису. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04.06.2021 року заяву [PERSON] , заінтересована особа [PERSON] , про видачу обмежувального припису залишено без руху. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08.06.2021 року відкрито провадження у справі, призначено судовий розгляд на 10.06.2021 року. У судовому засіданні 10.06.2021 року оголошено перерву до 11.06.2021 року. 11.06.2021 до канцелярії Києво-Святошинського районного суду Київської області представником заінтересованої особи подано заперечення на заяву про видачу обмежувального припису, згідно якого останній заперечив проти вимог заяви. Заперечення мотивовано тим, що між сторонами існують спірні правовідносини щодо користування майном, а тому дані відносини мають бути вирішені в порядку, передбаченому Цивільним та Сімейним кодексом України, а не шляхом застосування вказаних заявником заходів обмежувального припису. У судовому засіданні заявник [PERSON] заяву підтримала та просила її задовольнити, заінтересована особа та представник заінтересованої особи заперечили проти задоволення заяви про видачу обмежувального припису. У відповідності до п. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 350-2 ЦПК України заява провидачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Судом встановлено, що батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , видане Святошинським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві та свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим Святошинським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві. Згідно довідки Крюківщинської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області за № 1977 від 03.11.2020 року [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 27.10.2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Герасимів Ю.В., квартира [ADDRESS] , належить на праві спільної часткової власності у розмірі Ѕ [PERSON] та [PERSON] . До заяви було надано роздруківки текстових повідомлень між заявницею та заінтересованою особою. З наданої заявницею копії направлення на судове-медичне обстеження № 4781 від 21.01.2019 року направлено [PERSON] на судово-медичне обстеження про нанесення їй тілесних ушкоджень 16.01.2019 близько 22:00 год. чоловіком [PERSON] . Відповідно до протоколу про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 24.07.2020 року 24.07.2020 року за місцем проживання чоловік [PERSON] наніс дружині [PERSON] тілесні ушкодження, погрожував фізичною розправою, висловлювався нецензурною лайкою. З наданої заявницею довідки № 131 вбачається, що [PERSON] звернулася до Травмпункту КМКЛ № 7 із заявою про нанесення їй тілесних ушкоджень 17.01.2019 року. Заявницею також надано суду копію направлення на консультацію [PERSON] від 22.01.2019 року. Як вбачається з пояснень від 24.07.2020 року, відібраних поліцейським капралом поліції Сатиренко Д.А. Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області, [PERSON] пояснила, що 24.07.2020 року близько 22 год. за місцем проживання її чоловік [PERSON] [INFO] , наніс [PERSON] , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, тілесні ушкодження, погрожував фізичною розправою, висловлювався нецензурною лайкою та здійснює психологічне насильство на адресу заявниці. Також заявниця повідомила, що психологічне насильство здійснюється також на адресу малолітньої дитини [PERSON] . З наданої заявницею довідки від 28.01.2019 у [PERSON] діагностовано забиття нижньої щелепи. Численні забої у [PERSON] також діагностовано у довідці № 1038 від 17.01.2019 року Травмпункту КМКЛ № 7. Крім того, матеріали справи також містять виписку із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого від 25.01.2019 року, згідно якої діагностовано забої у [PERSON] . З наданих заявницею довідок № 831 та № 1038 вбачається, що [PERSON] звернулася до Травмпункту КМКЛ № 7 із заявою про завдання їй тілесних ушкоджень 21.01.2019 року. Як вбачається з наданих заінтересованою особою договору купівлі-продажу квартири від 27.10.2020 року та Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, [PERSON] та [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS] . Відповідно до ст. 350-6 Цивільного процесуального кодексу України розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, передбачених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" або Законом України "Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків", на строк від одного до шести місяців. Обмежувальний припис, виданий судом стосовно особи, яка на момент винесення рішення суду не досягла вісімнадцятирічного віку, не може обмежувати право проживання (перебування) цієї особи у місці свого постійного проживання (перебування). Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання. Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Згідно з ч. 3 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Відповідно до п. 7 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Особою, яка постраждала від домашнього насильства, є особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правовідношення економічного характеру. Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, принижування, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Згідно вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до вимог ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Судом встановлено, що 21 січня 2019 року та 24.07.2020 року [PERSON] зверталась до правоохоронних органів із заявами про вчинення кримінального правопорушення, що підтверджується направленням на судово-медичне обстеження від 21.01.2019 року та протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення (або таке, що готується) від 24.07.2020 року. В поданому до суду направленні на судово-медичне обстеження від 21.01.2019 заявниця [PERSON] посилається на нанесення їй тілесних ушкоджень 16.01.2019 близько 22:00 год. чоловіком [PERSON] . Згідно протоколу про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 24.07.2020 року, 24.07.2020 року за місцем проживання чоловік [PERSON] наніс дружині [PERSON] тілесні ушкодження, погрожував фізичною розправою, висловлювався нецензурною лайкою. Як пояснив [PERSON] , він з [PERSON] з 01.05.2021 року не проживають разом за адресою: Київська обл., Києво-Святошинського району, Київської області, він проживає за адресою: [ADDRESS] . Фактично між заявником та заінтересованою особою існують конфліктні відносини з приводу користування квартирою сім`ї, а також спір щодо поділу майна. Статтями 77, 78, 79, 80 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Однак слід зазначити, що посилання заявника про насильство з боку [PERSON] , а саме про постійні образи, погрози останнього, побиття заявниці не підтверджені належними і допустимими доказами. Суду не було надано заявником належних і допустимих доказів того, що [PERSON] наносив їй тілесні ушкодження, про наявність такого факту не зазначено в жодному із наданих заявником документах. Надані заявником докази в обґрунтування заявлених вимог вказують на обставини, зазначені зі слів самої заявниці. В матеріалах справи відсутні висновки компетентних органів, які вказували на те, що [PERSON] вчинив насильство відносно [PERSON] чи сина [PERSON] . Крім того, надані заявницею документи датовані 2019-2020 роком, в той час як із заявою до суду [PERSON] звернулася 04.06.2021 року; докази виникнення конфліктних ситуацій між заявницею та заінтересованою особою саме у 2021 році матеріали справи не містять. Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що заява [PERSON] про видачу обмежувального припису не підлягає задоволенню. По даній справі, з урахуванням зазначених вище вимог законодавства, встановлено, що безперечних доказів на підтвердження вчинення [PERSON] домашнього насильства у розумінні Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» заявниця [PERSON] до суду не надала, а тому підстав вважати, що наявні ризики настання тяжких наслідків для заявниці у зв`язку з відмовою суду у видачі обмежувального припису немає. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви [PERSON] про видачу обмежувального припису.

Outcome: dismissed