Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-11 00:00:00

Позивач 25.12.2013 року звернулася до суду з позовними вимогами про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 29 квітня 2009 року. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. На даний час позивач пішов з сім?ї, проживає окремо. Дитина проживає разом з нею. Відповідач жодної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Оскільки добровільно про сплату аліментів домовитися не вдалося, вона змушена звернутися до суду. Просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 25 грудня 2013 року і до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити, пояснила, що з відповідачем проживають окремо з 05.04.2013 року, хоча шлюб не розірвано. Відповідач допомоги на утримання доньки добровільно не надає. Зазначила, що їй відомо, що з відповідача рішенням Синельниківського міськрайонного суду в 2014 р. стягнуто аліменти на сина [PERSON], [INFO] від першого шлюбу у розмірі ? частини з усіх доходів, інших дітей відповідач не має. Непрацездатних батьків на утриманні відповідач не має. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у відкрите судове засідання не з'явився, по невідомій суду причині, хоча про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину своєї неявки суду не повідомив. Згідно ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд встановив наступне. Факт перебування сторін в сімейних правовідносинах підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] на а.с.3. Згідно ч.1 ст.122 СК України дитина, зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. З копії свідоцтва про народження вбачається, що у сторін під час перебування в сімейних правовідносинах народилася дочка: [PERSON], [INFO]. (а.с.4). У відповідності до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.8 Закону України „Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. У частині 1 статті 12 Закону України „Про охорону дитинства" зазначено, що батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ч.6 ст.12 зазначеного Закону батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров'я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону. З довідки що на а.с.14 матеріалів справи виданої СМКП «ЖЕК-2» від 26.03.2014 р., вбачається, що [PERSON] дійсно проживає [ADDRESS] разом з дитиною [PERSON], [INFO], яка перебуває на її утриманні. Згідно довідки про доходи [PERSON], вбачається, що відповідач працює на посаді начальника відділу Управління конторолю якості насіння та садивного матеріалу Державної інспекції сільського господарства в Дніпропетровській області та його заробіток з листопада 2013 року по квітень 2014 року складає 21520 (двадцять одна тисяча п?ятсот двадцять) 77 грн. Отже, судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що неповнолітня дочка [PERSON], [INFO] проживає разом з позивачкою та знаходяться на її утриманні. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти (аліменти) присуджуються у частці від доходу матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ч. 1 ст. 179 СК України аліменти, які одержані для утримання дитини, є власністю того з батьків, на ім'я кого вони виплачуються, і мають використовуватись за цільовим призначенням. Згідно ст..186 СК України за заявою платника аліментів або за власною ініціативою орган опіки та піклування перевіряє цільове витрачання аліментів. У разі нецільового витрачання аліментів платник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів або про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України . На підставі ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову у частці заробітку (доходу) матері, батька, що буде стягуватися як аліменти на дитину, яка відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України визначається судом. Частиною першою статті 196 СК України передбачена відповідальність платника аліментів за прострочення сплати аліментів, у разі виникнення якої одержувач має право на стягнення неустойки (пені) в розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. При визначенні розміру аліментів суд враховує наявність у платника іншої неповнолітньої дитини, а також відсутність непрацездатних дружини, батьків, стан здоров"я дитини та платника аліментів, той факт, що відповідач працює та має регулярний заробіток. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину у відповідності до ст.182 СК України не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом встановлено, що рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області в 2014 році з відповідача стягнуто аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але неменше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання дитини [PERSON], [INFO]. Таким чином, враховуючі обставини перелічені у ст.182 СК України, а також ті обставини, що відповідач має ще одну дитину [PERSON], [INFO] на утримання якого з нього стягнуто аліменти у розмірі ? частини заробітку (доходу), суд вважає необхідним позовні вимоги задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти в розмірі 1/6 частини усіх видів його доходу щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви до суду, тобто з 25.12.2013 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з ч.1 ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 60 ч.1 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Враховуюче вищевикладене, суд вважає наявність підстав, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги встановленою частково. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частин вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial