Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-02 00:00:00

В листопаді 2014 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], [PERSON] про встановлення факту належності майна на праві спільної сумісної власності подружжя, визначення частки померлої у спільному майні подружжя, встановлення факту володіння і користування частиною будинковолодіння на праві власності, встановлення факту володіння і користування на праві власності в порядку спадкування частиною будинковолодіння та визначення права власності на частку у будинковолодінні в порядку спадкування, яка в процесі розгляду справи уточнила свої позовні вимоги. Позовні вимоги [PERSON] мотивувала тим, що 09.04.2013 року помер [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина за заповітом, згідно якого належну йому всю частину житлового будинку з відповіною часткою господарських будівель і споруд, що розташований в м. Вінниці по вул. Плеханова, 24 він заповів позивачу. Під час звернення [PERSON] до Першої Вінницької державної нотаріальної контори із заявою про видачу Свідоцтва про право на спадщину,вона отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, яка мотивована тим, що частка померлої [PERSON], на яку мав право її чоловік, [PERSON], в житловому будинку №24 по вул. Плеханова у м. Вінниці, що є об'єктом права спільної сумісної власності, не визначена та державна реєстрація права власності на вказаний будинок не проведена. [PERSON] зазначає, що 26 березня 1947 року [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] придбали по договору купівлі-продажу у спільну власність будинковолодіння №28 (тепер 24) по вул. Плеханова у м. Вінниці. Всі співвласники вважали, що їх частки у будинководінні є рівними ?. 06.05.1967 року [PERSON] подарував свою частку у будинковолодінні [PERSON], яка була зареєсторована за нею на праві власності, а інші ? частки житлового будинку належали [PERSON], [PERSON], [PERSON] на праві спільної сумісної власності, тобто без визначення часток. Спорів з приводу порядку користування будинком і господарськими будівлями між співвласниками ніколи не було. Також, [PERSON] та [PERSON] здійснили прибудови кожен до своєї частини житлового будинку, які були прийнятті в експлуатацію та зареєстровані, проте частки співвласників у праві власності не були визначені. Згодом, 17.12.1970 року [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON], яка 20.12.1989 року померла, в результаті чого вікрилась спадщина на належну їй частку в будинковолодінні. Спадкоємцями померлої за законом стали [PERSON], [PERSON], її дочка. Друга дочка [PERSON] спадщину не прийняла, а спільна дочка [PERSON] відмовилась від своєї частки у спадковому майні на користь свого батька [PERSON] Однак [PERSON] за життя право на спадщину після смерті дружини не оформив тому, що частка померлої [PERSON] у спільній власності на будинковолодіння не була визначена. Після того, як 06.05.1967 року [PERSON] подарував свою частку [PERSON], її частка у будинковолодінні на висновком експерта становила ?.. Саме на цю частку відкрилась спадщина, яку прийняли [PERSON] та [PERSON] В зв'язку з вищевикладеним, позивач звернулася до суду з даним позовом та просить визначити частку померлої [PERSON] у будинку №24 літ. «А» по вул. Плеханова у м. Вінниці, відповідно до висновку будівельно-технічної експертизи як 48/100. Встановити факт користування та володіння на праві власності в порядку спадкування після смерті [PERSON] [PERSON] частиною будинковолодіння №24 літ. «А», яка складається з кімнати 1-4 пл. 10,8 кв.м. та прибудови (кімната 1-5 пл. 21,5 кв..м., коридору 1-1 пл. 6,2 кв.м., кухні 1-2 пл. 7,5 кв.м. та санвузла 1-3 пл. 3 кв.м.), по вул. Плеханова у м. Вінниці, яка становить 48/100 часток від всього будинковолодіння. Визнати за позивачем право власності в порядку спадкування за заповітом на 48/100 часток в будинковолодінні №24 по вул. Плеханова у м. Вінниці, що належало [PERSON] у будинковолодінні №24 літ. «А» по вул. Плеханова у м. Вінниці, яка складається з кімнати 1-4 пл. 10,8 кв.м., прибудови (кімната 1-5 пл. 21,5 кв..м., коридору 1-1 пл. 6,2 кв.м., кухні 1-2 пл.7,5 кв.м. та санвузла 1-3 пл. 3 кв.м.). В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала заявлений та уточнений позов у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. В судовому засіданні представника відповідача [PERSON] [PERSON] позов визнала та не заперечила щодо його задоволення. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позов також визнала та не заперечила щодо його задоволення. Вислухавши пояснення позивача, представника відповідача [PERSON] [PERSON], відповідача [PERSON], дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до\~ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог. Правилами\~ст. 10 ЦПК України\~визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 2\~ст. 60 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що [PERSON], [PERSON], [PERSON] і [PERSON] в особі опікуна [PERSON] купили в [PERSON] будинковолодіння, яке складалось із трьох кімнат, однієї кухні і одного дерев'яно-валькованого сарая, розташованого в м. Вінниці по вул. Плеханова №28 за 50\~000 рублів. Даний факт підтверджується договором від 26.03.1947 року (а.с. 9). Згідно свідоцтва про одруження серії ІІ-ЯР №753520, виданого 01.07.1959 року, судом встановлено, що 01.07.1959 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб у міському бюро ЗАГС, про що зроблено актовий запис № 567 (а.с. 62). З договору дарування від 06.05.1967 року, посвідченого нотаріусом Першої Вінницької міської державної нотаріальної контори [PERSON], суд вбачає, що [PERSON] подарував [PERSON] ? частину будинку №24 по вул. Плеханова в м. Вінниці, яка належить йому на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Першою Вінницькою державною нотаріальною конторою 27.03.1947 року за реєстровим номером №; 7753. (а.с. 10-11). Згідно свідоцтва про одруження серії І-АБ №044609, виданого 17.12.1970 року, судом встановлено, що 17.12.1970 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб у міському бюро ЗАГС, про що зроблено актовий запис № 1968 (а.с. 12). Відповідно до акту приймання прибудови від 17.10.1972 року, судом встановлено, що комісією було оглянуті кирпічні прибудови: розміром 6,0 ?4,0 м. та прибудову розміром 3,8?4,6 м., в яких були обладнані дві житлові кімнати, дві кухні, два коридора та два санузла, належні [PERSON], [PERSON] і [PERSON] по вул. Плеханова, 28 в м. Вінниці. Комісією дані прибудови були прийнятті в експлуатацію та рішенням міськвиконкому № 789 від 21.09.1972 року даний акт затверджений (а.с. 21). Згідно свідоцтво про смерть серії ІІ-АМ №476894, вбачається, що [PERSON] померла 20.12.1989 року (а.с. 13). Згідно свідоцтва про смерть серії ІІ-МЮ № 515543, виданого 28.01.2002 року Нагатинським відділом ЗАГС м. Москви вбачається, [PERSON] померла 26.01.2002 року (а.с. 14). З технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок № 24 по вул. Плеханова у м. Вінниці, виготовленого 15.06.2011 року КП "ВМБТІ", судом встановлено, що його співвласниками є [PERSON] ? ідеальна частка, [PERSON] ? ідеальна частка та [PERSON] ? ідеальна частка (а.с. 16-20). Як вбачається з рішення КП «ВМБТІ» № 21 від 14.02.2012 року позивачу [PERSON] було відмовлено в державній реєстрації прав на частину житлового будинку, що розташований в м. Вінниці по вул. Плеханова, 24, в зв'язку з тим, що дублікат договору та матеріали інвентаризаційної справи не дають змоги встановити частку в праві власності майна померлої [PERSON], тому не зрозуміло на яку саме частку позивач просить провести державну реєстрацію права власності (а.с. 22). З матеріалів справи вбачається, що в м. Вінниці по вул. Плеханова, 24 зареєстровані: [PERSON] з 25.04.1947 року, померла 28.12.1989р.; [PERSON] з 25.04.1947р., виписаний 15.02.1950р. та зареєструвався 23.05.1989 по 02.10.1998р.; [PERSON] з 28.03.1952р. по 14.05.1988р.; [PERSON] з 12.04.1952 р. по 31.03.1958р.; [PERSON] по теперішній час та позивач [PERSON] зареєстрована з 1958р. по теперішній час (а.с. 25). Згідно заповіту, посвідченого 2 квітня 2013 року приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON], [PERSON] заповів позивачу [PERSON] належну йому всю частку жилого будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд, що розташований в м. Вінниці по вул. Плеханова, 24, а також інше його майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що йому буде належати на день смерті і на що він за законом матиме право заповів дочці [PERSON] (а.с. 27). Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-АМ № 257004, виданого 10.04.2013 року відділом ДРАЦС реєстраційної служби Вінницького МУЮ у Вінницькій області, [PERSON] помер 09.04.2013 року (а.с. 15). \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Встановлено судом і те, що державним нотаріусом Першої вінницької державної нотаріальної контори [PERSON] відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частку житлового будинку №28, який розташований в м. Вінниці по вул. Плеханова після смерті [PERSON], який помер 09.04.2013 року з тих підстав, що у представленому нотаріусу договорі частка померлої [PERSON] не визначена та державна реєстрація права власності на вищезазначений будинок не проведена. Даний факт підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 2969/02-31 від 04.09.2014 року (а.с. 26). З цього суд приходить до висновку, що у позивача не було та немає змоги надати нотаріальній конторі документи щодо розміру частки померлої [PERSON] на спірний будинок та відомості відносно державної реєстрації права власності на дану частку. З матеріалів спадкової справи № 889/2013 (а.с. 48-58), заведеної після смерті [PERSON], судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 11.09.2013 року звернулися до Першої вінницької держнотконтори про прийняття спадкового майна після смерті 09.04.2013 року [PERSON] за заповітом від 02.04.2013 року (а.с. 49) та у відповідності до ст.ст. 1269,1270 ЦК України вважаються особами, які прийняли спадщину. По справі за клопотанням позивача була призначена судова будівельно-технічна експертиза, проведення якої було доручено експертам Подільського центру судових експертиз. На вирішення експертів поставлено наступні питання: - визначити ринкову вартість будинку і господарських приміщень (прийнятих в експлуатацію), що розташовані по вул. Плеханова, 24 в м. Вінниці; - встановити, які частки у спільній сумісній власності на будинок № 24 по вул. Плеханова у м. Вінниці складають приміщення, якими користуються спадкоємці [PERSON] та [PERSON]; - встановити, яку частку від усього будинковолодіння № 24 по вул. Плеханова в м. Вінниці складає прибудова, зведена [PERSON] та [PERSON] під час шлюбу; - провести розрахунок часток кожного зі співвласників в будинковолодінні № 24 по вул. Плеханова в м. Вінниці, з урахуванням зведених [PERSON] та [PERSON] прибудов; - визначити, на яку частину будинковолодіння по вул. Плеханова, 24 в м. Вінниці, після смерті [PERSON] відкрилась спадщина; -надати варіанти поділу будинку і господарських приміщень (прийнятих в експлуатацію), що розташовані по вул. Плеханова, 24 у м. Вінниці, відповідно до часток співвласників [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], визначених експертом та з урахуванням порядку користування приміщеннями будинку, що склався між співвласниками. Так, згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи №196 (а.с. 79-132), складеного 30.06.2015р., експертом зазначено наступні обставини. Ринкова вартість житлового будинку «А» з прибудовами загальною площею 103,9 м2, господарських будівель і споруд домоволодіння №24 по вул. Плеханова в м. Вінниці, станом на червень 2015р. визначена за порівняльним підходом, без врахування земельної компоненти, становить 416\~722 грн. Частка співвласника домоволодіння №24 по вул. Плеханова в м. Вінниці Світайло ([PERSON]) В.Й., яку становлять приміщення які, перебувають у її фактичному користуванні, станом на час проведення дослідження становить 52/100. Частка спадкоємців [PERSON] домоволодіння №24 по вул. Плеханова в м. Вінниці [PERSON], яку становлять приміщення які, перебувають у її фактичному користуванні, станом на час проведення дослідження становить 48/100. Частка прибудови, зведеної [PERSON] та [PERSON] під час шлюбу, від усього домоволодіння складає: 14%+20%=34%. Згідно висновку, частка співвласника домоволодіння №24 по вул. Плеханова в м. Вінниці Свіцтайло ([PERSON]) В.Й. станом на час проведення дослідження становить 44/100; [PERSON] 8/100 та частка спадкоємців [PERSON] 48/100. За результатами проведених розрахунків по четвертому питанню, частка із домоволодіння №24 по вул. Плеханова в м. Вінниці, а саме частина житлового будиннку літ. «А» кімната 1-4 площею 10,8 кв.м., прибудова літ. «А1», прибудова літ. «а2», паркан №1, №7, ворота №5, на яку відкрилась спадщина після смерті [PERSON], становить 48/100 частки. Можливий варіант поділу будинку і господарських приміщень, що розташовані по вул. Плеханова, 24 в м. Вінниці, відповідно до часток співвласників [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] надані в таблиці №10 дослідницької частини та графічно зображені на схемі в Додатку 2 до даного Висновку. Як роз'яснено в листі Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 умовою для переходу в порядку спадкування права власності на обєкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~За змістом ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Субєкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Вирішуючи даний спір судом враховується судова практика розгляду цивільних справ про спадкування, викладена у інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справи № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013, згідно якого у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасники спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Зі змісту ст. 357 ЦК України вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Згідно ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до вимог ст. 524 ЦК УРСР, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі ст. 534 ЦК УРСР кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Заповідач може у заповіті позбавити права спадкоємства одного, кількох або всіх спадкоємців за законом. Ст. 1268, 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Стаття 1297 ЦК України передбачає обов'язок спадкоємця, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно ст. 50 Закону України "Про нотаріат" спір про право, оснований на вчиненній нотаріальній дії, розглядається судом у порядку позовного провадження. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року Про практику розгляду судами України справ про спадкування, якщо у шестимісячний строк позивач вступив в управління або володіння спадковим майном, або його частиною, суд з цих підстав вирішує питання про визнання права на спадкове майно. Ст. 8 Конституції України визначено, що норми Конституції України є нормами прямої дії; звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Ст. 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; право приватної власності є непорушним. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Ст. 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 16 ЦК України, суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, що встановлений договором або законом, а тому у даному випадку існують підстави та необхідність для захисту права позивача шляхом визнання права власності у порядку спадкування за заповітом, оскільки іншим шляхом захистити цивільне право позивача неможливо, внаслідок неможливості визначити частку померлої [PERSON] в праві спільної сумісної власності на будинковолодіння № 24 по вул. Плеханова в м. Вінниці, а саме, якою часткою будинкуоволодіння вона володіла, а отже позов підлягає задоволенню у повному обсязі. В судовому засіданні доведено, що позивач [PERSON] є спадкоємцем за заповітом померлого 09.04.2013 року [PERSON], спадщину прийняла, звернувшись до нотаріальної контори з відповідною заявою у передбачений законом строк та має перешкоди в оформлені спадкових прав на спадкове нерухоме майно (будинковолодіння). Тому, суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про встановлення факту належності майна на праві спільної сумісної власності подружжя, визначення частки померлої у спільному майні подружжя, встановлення факту володіння і користування частиною будинковолодіння на праві власності, встановлення факту володіння і користування на праві власності в порядку спадкування частиною будинковолодіння та визначення права власності на частку у будинковолодінні в порядку спадкування, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому позов підлягає задоволенню. Судові витрати суд залишає за позивачем на її прохання. На підставі викладеного та

Outcome: approved