Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-28 00:00:00

В провадженні Приморського районного суду м. Одеси знаходиться цивільна справа за позовом Кредитної спілки «Одеська обласна кредитна спілка військовослужбовців та працівників силових відомств «Співдружність» (65045, м. Одеса, вул. Успенська, 115/117) до приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Щербакова Ю.С. (65082, м. Одеса, вул. Гоголя, 19), треті особи: Державне підприємство «Сетам» (01001, м. Київ, вул. Стрілецька, буд. 4-6), Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» ( м. Київ, вул. Велика Васильківська, 100) та [PERSON] ( [ADDRESS] ) про визнання недійсними результатів торгів. Позовні вимоги обґрунтовуються тим,\~що 05 липня 2019 року відбулися електронні торги, проведені Державним підприємством «СЕТАМ» Міністерства юстиції України з продажу нежитлового підвального приміщення № 510, загальною площею 141,5 кв.м., за адресою: [ADDRESS] . На думку позивача, торги проведені з порушенням вимог чинного законодавства, а саме п. 2 Розділу ІІ Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 року № 2831/5, та ч. 3 ст. 50 ЗУ «Про виконавче провадження», тому що Постановою б/н від 17.01.2012 року слідчим СУ ГУМВС України в Одеській області Бурлаченко Т.О. було накладено арешт на вказане майно в рамках кримінальної справи № 01200900133, внесене в ЄДДР за номером № 120141160500000185. Ухвалою суду від 02 вересня 2020 року по справі було відкрито провадження. Ухвалою від 06 липня 2020 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Ухвалою від 13 листопада 2020 року частково задоволено заяву позивача, накладено арешт на нежитлове підвальне приміщення, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , до розгляду справи по суті. Представники сторін подали заяви про проведення судового засідання згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши обставини справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню. Судом установлено наступні фактичні обставини справи та правовідносини. Судом установлено, що при здійсненні примусового виконання виконавчого напису № 19101, виданого 20 вересня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. про стягнення боргу з [PERSON] на користь ПАТ «АЛЬФА-БАНК» , в межах виконавчого провадження ВП № 56588805 належне боржнику нерухоме майно (нежитлове приміщення № 510 загальною площею 141,5 кв.м., розташоване в будинку [ADDRESS] ) було реалізовано з електронних торгів. Відповідно до протоколу проведення електронних торгів № 417311 від 05 липня 2019 року, сформованого організатором торгів ДП «СЕТАМ», іпотечне майно, а саме - нежитлове підвальне приміщення № 510, загальною площею 141,5 кв.м., за адресою: [ADDRESS] , було продано з торгів за найвищою ціновою пропозицією Учасника-2, якого було визначено переможцем торгів. Відповідно до свідоцтва, виданого 12 вересня 2019 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Сегеченко І.М., право власності на нежитлове підвальне приміщення № 510, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 141,5 кв.м. належить [PERSON] , зареєстрованій за адресою: [ADDRESS] , на підставі Акту про реалізацію предмету іпотеки, затвердженого приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Щербаковим Ю.С. 02 вересня 2019 року. Як вбачається з вказаного свідоцтва, зазначений об`єкт нерухомого майна раніше належав [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 10 квітня 2008 р., посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чапським А.Е. за реєстровим № 800. Також, з матеріалів справи вбачається, попереднім власником цього майна на підставі договору купівлі-продажу від 12 листопада 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Калінюком О.Б. (реєстровий № 3567), була [PERSON] . Відповідно до вимог ст.ст. 15 ч. 1 та 16 ч. 1 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, та має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Відповідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст.8 1 ЦПК України). Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 5 ст. 81 ЦПК України). Будь-яких доказів на підтвердження оспорювання позивачем факту набуття боржником [PERSON] права власності на зазначене майно (договір купівлі-продажу від 10 квітня 2008 р., посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чапським А.Е.), оспорювання договору іпотеки від 10 квітня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чапським А.Е., позивачем суду не надано. Також, позивачем не надано суду доказів щодо оспорювання позивачем договору купівлі-продажу від 12 листопада 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Калінюком О.Б. (реєстровий № 3567), згідно якого право власності на вищевказане майно набула [PERSON] . На підставі зазначеного, суд дійшов до висновку, що на час реалізації з електронних торгів позивач не був власником нерухомого майна нежитлового підвального приміщення № 510, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 141,5 кв.м. Також, позивач не надав суду доказів, які свідчили б про направлення або вручення відповідачу листа від 08 серпня 2018 року, а зі змісту цього листа не вбачається, що саме до нього додавалося (2 арк.). Проведення електронних торгів регулюється нормами діючого законодавства, зокрема\~Закону України "Про іпотеку",\~Закону України "Про виконавче провадження", Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої\~наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012 року, щодо їх організації та проведення. Відповідно до п. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.\~ Згідно висновку\~Верховного суду,\~викладеного в\~постанові від\~26/09/2019\~року по\~цивільній справі\~№ 607/10379/17, дії державного виконавця щодо визначення вартості майна боржника у виконавчому провадженні є підготовчими діями з метою проведення прилюдних торгів, які не стосуються правил проведення прилюдних торгів та мають самостійний спосіб та строки оскарження, а відтак не можуть бути підставою для визнання прилюдних торгів недійсними. Порушення, допущені державним виконавцем при здійсненні своїх повноважень до призначення прилюдних торгів, у тому числі щодо відкриття виконавчого провадження, накладення арешту на майно, визначення вартості чи оцінки майна тощо, підлягають оскарженню в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження». Доводи касаційної скарги про те, що суди попередніх інстанцій безпідставно відхилили доводи про реалізацію спірного майна за заниженою ціною, є неспроможними, оскільки в разі, якщо сторони виконавчого провадження не згодні з результатами оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в окремий, передбачений Законом України «Про виконавче провадження», спосіб. Як зазначено вище, дії державного виконавця при здійсненні своїх повноважень до призначення прилюдних торгів, зокрема щодо оцінки майна, не стосуються правил проведення прилюдних торгів, а відтак не можуть бути підставою для визнання прилюдних торгів недійсними. Позивач не надав доказів на підтвердження наявності порушень, які могли вплинути на результати торгів, тобто не довів порушення його прав і законних інтересів. Верховний суд в Постанові від 11/03/2018 року по справі № 911/494/17 у своїх висновках зазначив наступне: Відповідно до частини 4\~статті 656 Цивільного кодексу України, до договору купівлі-продажу на біржах, аукціонах (публічних торгах) застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті. Виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів, та враховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта про проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, а відтак є правочином. Враховуючи те, що відчуження майна з електронних торгів належить до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватися недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, установлених частинами 1-3 та частинами 5, 6\~статті 203 Цивільного кодексу України, зокрема, у зв`язку з невідповідністю змісту правочину\~Цивільного кодексу України\~та іншим актам цивільного законодавства (частина 1\~статті 215 цього Кодексу). Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 24.10.2012 року у справі № 6-116цс12 та від 06.04.2016 року у справі № 910/23970/15. Вирішуючи спір про визнання електронних торгів недійсними, необхідно встановити чи мало місце порушення вимог порядку та інших норм законодавства під час проведення електронних торгів; чи вплинули ці порушення на результати електронних торгів; чи мало місце порушення прав і законних інтересів позивачів, які оспорюють результати електронних торгів. Суд враховує, що позивачем не надано суду жодних доказів на підтвердження оспорювання дій та/або рішень приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Щербакова Ю.С., здійснених ним при примусовому виконанні виконавчого напису № 19101, виданого 20 вересня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. про стягнення боргу з [PERSON] на користь ПАТ «АЛЬФА-БАНК», в межах виконавчого провадження ВП № 56588805. Суд зазначає, що позивач не просить визнати недійсними електронні торги, що відбулися 05 липня 2019 року, а тільки їх результати, при цьому не зазначаючи в чому саме були порушення при визначенні результатів торгів. Як вбачається з протоколу проведення електронних торгів № 417311 від 05 липня 2019 року, яким було визначено переможця торгів, він сформований організатором торгів ДП «СЕТАМ», яке не є відповідачем по цієї цивільній справі, та до якого позивачем вимоги пред`явлені не були. Позивачем не було доведено, що саме відповідачем по справі приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Щербаковим Ю.С. було визначено результати торгів, що відбулися 05 липня 2019 року. Позивач не надав доказів на підтвердження наявності порушень, які могли вплинути на результати торгів, тобто не довів порушення його прав і законних інтересів, а також не зазначив яке саме його право або законний інтерес були порушені. При ухваленні рішення суд враховує правову позицію, яка викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 по справі № 755/9215/15-ц, а саме: «…Із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до процесуальних кодексів законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам судочинства». Згідно вимог\~ЦПК України,\~суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Зважаючи на викладене суд доходить висновку про відсутність підстав задоволення позову в\~повному обсязі.

Outcome: dismissed