Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою про визнання права власності на земельну ділянку та житловий будинок з господарчими будівлями в порядку\~ спадкування.В позовній заяві він вказав, що 01.02.2017 року помер його батько, [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина, у склад якої входять: земельна ділянка сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території [PERSON] сільської ради Покровського району Дніпропетровської області загальною площею 5,150 га, та житловий будинок з господарськими будівлями, розташований за адресою: вул. Першотравнева, 58 с. Маломихайлівка Покровського району Дніпропетровської області. На випадок смерті [PERSON] залишив заповіт від 22.07.2004 року, відповідно до якого, усе своє майно, яке належатиме йому на момент смерті заповів позивачу. Відповідно до ст.ст. 1222, 1223 ЦК України позивач являється єдиним спадкоємцем майна, яке належало померлому [PERSON] Позивач у встановлений законом строк звернувся до Приватного нотаріуса Покровського районного нотаріального округу із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON], однак, отримав відмову в звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. В звязку з чим, [PERSON] просить суд визнати за ним право власності в порядку спадкування на земельну ділянку сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території [PERSON] сільської ради Покровського району Дніпропетровської області загальною площею 5,150 га, та на житловий будинок з господарськими будівлями, розташований за адресою: вул. Першотравнева, 58 с. Маломихайлівка Покровського району Дніпропетровської області, що залишилися після смерті [PERSON], померлого 01.02.2017 року. Справу розглянуто відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України у відсутності позивача, представника відповідача [PERSON] сільської ради Покровського району Дніпропетровської області, та третьої особи без заявлення самостійних вимог: Приватного нотаріуса Покровського районного нотаріального округу у Дніпропетровській області [PERSON], які надіслали до суду заяви з проханням розглянути справу за їх відсутності. Позивач позов підтримав в повному обсязі та просить його задовольнити. Представник відповідача [PERSON] сільської ради та третя особа без заявлення самостійних вимог: Приватний нотаріус Покровського районного нотаріального округу у Дніпропетровській області [PERSON] проти задоволення позову не заперечують. Розглянувши подані документи і матеріали, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом \~встановлено, \~що відповідно до копії свідоцтва про народження серії І-АВ №056137, виданого [PERSON] сільською радою Покровського району 24.09.1969 року, [PERSON] є батьком позивача, [PERSON] (а.с.11). Згідно копії свідоцтва про смерть серії І-КИ №738574, виданого 07.02.2017 року Покровським районним відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, [PERSON] помер 01.02.2017 року (а.с.4). Як вбачається з копії заповіту від 22.07.2004 року, нотаріально посвідченого секретарем Маломихайлівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області, [PERSON] все своє майно, де б воно не знаходилось, та з чого б воно не складалося, усі майнові права та обовязки, які належать йому на момент складання заповіту, а також ті майнові права та обовязки, які належатимуть йому на момент смерті, заповів [PERSON] (а.с.10). З копії технічного паспорту на житловий будинок, який розташований за адресою: с. Маломихайлівка, вул. Першотравнева, 58 Покровського району Дніпропетровської областівидно, що [PERSON] являвся власником даного житлового будинку з господарчими спорудами (а.с.5-8). Відповідно до копії державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ ДП №024765 [PERSON] було передано у приватну власність земельну ділянку площею 5,150 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території [PERSON] сільської ради (а.с.9). З довідки №1098, виданої 20.06.2017 року виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради видно, що [PERSON] до моменту смерті проживав в [INFO] (а.с.15). Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] звертався до органів нотаріату із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті батька, [PERSON], померлого 01.02.2017 року (а.с.12). Відповідно до ч.1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Як роз'яснено в п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування /зі збереженням її цільового призначення/ при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Згідно з ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до п. 9 частини 1 статті 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", документом, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, є: рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Згідно статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" - державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Аналізуючи досліджені докази, суд вважає доведеним, що позивач є спадкоємцем за заповітом, тому має право на спадкування земельної ділянки та житлового будинку з господарчими спорудами, а тому у суду є всі підстави для визнання за позивачем права власності на спадкове майно. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved