Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-09 00:00:00

До суду 31 травня 2019 року надійшла заява [PERSON] , заінтересована особа: Одеська міська рада, про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме: встановити факт належності [PERSON] свідоцтва про право власності, яке було видане 23 червня 2009 року Управлінням житлово-комунального господарства та паливно-енергетичного комплексу Одеської міської ради та зареєстровано у реєстровій книзі за № 8-22785, згідно якого його матері було передано у спільну часткову в рівних частках у власність квартиру [ADDRESS] та витягу про реєстрацію права власності і на нерухоме майно від 18.08.2009 року №23611078. В обґрунтування заяви зазначено, що заявник [PERSON] є рідною дочкою [PERSON] , яка померла [INFO] , і за заявою заявника [PERSON] , приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Т.О.Двоєнкіною 27 травня 2019 року була відкрита спадкова справа №36/2019 до майна померлої [PERSON] . Також заявник посилалася на те, що приватним нотаріусом їй було надано письмову відповідь від 27 травня 2019 року № 221/02-14 про необхідність звернення до суду, в зв`язку з неможливістю видачі Свідоцтва про право на спадщину, оскільки у правовстановлюючому документі на спадкове майно, а саме в Свідоцтві про право власності, яке було видане 23 червня 2009 року Управлінням житлово-комунального господарства та паливно-енергетичного комплексу Одеської міської ради та у Витязі про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 18.08.2009 р. № 23611078 є розбіжності у написанні прізвища покійної матері, а саме в Свідоцтві про право власності та у Витязі про реєстрацію права власності на нерухоме майно зазначено прізвище матері « [PERSON] » замість « [PERSON] ». Заявник, вважає, що нею надано достатньо доказів, які підтверджують факт належності правовстановлюючого документу про право власності на квартиру. Матеріали заяви суддя отримала 03 червня 2019 року. Ухвалою суду від 12 червня 2019 року провадження у справі було відкрито та справу призначено до судового розгляду на 15 липня 2019 року. Ухвалою суду від 13.06.2019 року було задоволено клопотання заявника про витребування доказів та було витребувано у приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Двоєнкіної Т.О. спадкову справу, яка була заведена до майна померлої [INFO] [PERSON] . 03 липня 2019 року до суду було надано належним завірену копію спадкової справи до майна померлої [INFO] [PERSON] (а.с.28-49). 15 липня 2019 року розгляд справи було відкладено на 10.10.2019 року у зв`язку з неявкою сторін та відсутності доказів їх належного сповіщення. У судове засідання 10.10.2019 року сторони по справі не з`явились, повідомленні належним чином, представник заявниці адвокат Бузова Т.Г. надала до суду заяву, згідно якої просила справу розглядати за її відсутності та задовольнити. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Крім того, на вимогу зазначених норм процесуального права, датою ухвалення судового рішення, ухваленого за відсутності осіб, які беруть участь у справі, є дата складення повного судового рішення. У зв`язку з чим датою складення цього судового рішення є 15.10.2019 року. Суд, дослідивши матеріали справи, докази в їх сукупності, приходить до висновку про задоволення заяви. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно ч. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Судом встановлено, що заявниця [PERSON] народилася [INFO] та її матір`ю було записано [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , яке було видано Маяковською сільською радою Біляївського району Одеської області. 16 липня 1994 року заявниця [PERSON] уклала шлюб та змінила прізвище на [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , яке було видано Маринівською сільською радою Доманівського району Миколаївської області. [INFO] померла мати заявниці [PERSON] , про що було складено відповідний актовий запис за № 4085 що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , яке було видано Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області. Матері заявниці, [PERSON] , за життя, належала, на праві спільної часткової власності, 1/4 частка квартири [ADDRESS] на підставі Свідоцтва про право власності на житло, яке було видане 23 червня 2009 року Управлінням житлово-комунального господарства та паливно-енергетичного комплексу Одеської міської ради № 215352, яке було зареєстровано 18 серпня 2009 року в реєстрі права власності на нерухоме майно. Проте, суд вбачає, що в Свідоцтві про право власності на житло № [NUMBER] , яке було видане 23 червня 2009 року Управлінням житлово-комунального господарства та паливно-енергетичного комплексу Одеської міської ради та зареєстровано і записано в реєстрову книгу за № 8-22785 та в Витязі про реєстрацію права власності на нерухоме майно, якій було видано Комунальним підприємством «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» від 18.08.2009 р. № 23611078 прізвище матері заявниці зазначено як « [PERSON] ». При цьому, копією паспорту громадянина України серії [NUMBER] , який було видано 27 листопада 1996 року Приморським РВ УМВС України в Одеській області, підтверджується, що прізвище матері заявниці українською мовою зазначено як « [PERSON] », а російською - « [PERSON] ». Також на сторінці 10 означеного паспорту громадянина України мати заявниці була зареєстрована з 27.11.1996 р., в квартирі [ADDRESS] та на сторінці 12 наявна відмітка про використання права на безплатну приватизацію житла в липні 2009 року. Копією паспорту громадянина України серії [NUMBER] , виданого 11 червня 2013 року Приморським РВ у м. Одесі ГУДМС України в Одеській області, замість втраченого паспорта, підтверджується, що прізвище матері заявниці українською мовою зазначено як « [PERSON] », а російською - « [PERSON] ». Також на сторінці 11 означеного паспорту громадянина України [PERSON] була зареєстрована, з 27.11.1996 р., в квартирі [ADDRESS] . Отже, за викладених обставин суд дійшов до висновку, що написання в правовстановлюючих документах на квартиру, на ім`я матері заявниці, на час приватизації, було зазначено як [PERSON] лише в зв`язку наявності помилки в паспорті громадянина України, якій було видано 27 листопада 1996 року Приморським РВ УМВС України в Одеській області. Наявність відмінностей у написанні прізвища матері заявника « [PERSON] » та « [PERSON] » підтверджується і пенсійним посвідченням серії [NUMBER] від 27.08.2008 р. та пенсійним посвідченням серії [NUMBER] від 08.12.2015 р. Отже, є неспівпадіння в написанні прізвища матері заявниці в документах, за якими встановлено її право власності на квартиру та паспорту громадянина України, свідоцтві про смерть і пов`язаною з неоднаковим перекладом з російської мови на українську, що, у свою чергу, не дає можливості заявниці [PERSON] . отримати у встановленому порядку документи на спадщину. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 та п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України та роз`яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 31.03.1995, № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" при розгляді справи про встановлення відповідно до п. 6 ст. 256 ЦПК (у новій редакції ЦПК України відповідно норма міститься у ст. 315) факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Метою встановлення даного факту є те, що без такого факту належності правовстановлюючого документу заявниця не матиме змоги отримати спадщину та розпоряджатися своїм нерухомим майном. Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Встановлення факту належності правовстановлюючих документів на квартиру [PERSON] , яка померла [INFO] , має юридичне значення для заявниці, яка через розбіжності в написанні прізвища матері у відповідних правовстановлюючих документах, паспорту громадянина України та свідоцтві про смерть не може в повному обсязі реалізувати свої права як спадкоємця. Тому суд вважає, що заява підлягає задоволенню. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказами. Відповідно до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Outcome: approved