Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-29 00:00:00

До Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області надійшла уточнена позовна заява [PERSON] до [PERSON], Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПРОВІДНА» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, стягнення страхового відшкодування. Позивач у судове засідання не з'явився, відповідно до письмової заяви просив суд слухати справу за його відсутності, проти винесення заочного рішення суду не заперечує. Просив суд стягнути з [PERSON], [INFO] на користь [PERSON], [INFO]: відшкодування матеріальної шкоди (упущеної вигоди) в розмірі 9800 грн.; відшкодування моральної шкоди в розмірі 5 000 грн.; відшкодування витрат пов'язаних з розглядом судової справи (витрати на правову допомогу) в розмірі 650 грн. 00 коп.; сплачений позивачем при подачі позову судовий збір у сумі 114 грн. 71 коп. Визнати подію, а саме дорожньо-транспортну пригоду, що мала місце 11.11.2012 року о 23 годині 00 хвилин, по автодорозі Підгородне - база відпочинку «Санрай» Дніпропетровського району Дніпропетровської області за участю водіїв [PERSON] та [PERSON] страховим випадком. Визнати незаконною відмову ПрАТ «Страхова компанія «ПРОВІДНА» у виплаті [PERSON] страхового відшкодування. Стягнути з ПрАТ «Страхова компанія «ПРОВІДНА» на користь [PERSON], [INFO]: не отриману суму страхового відшкодування у розмірі 65 028 грн. 22 коп.; пеню за прострочення виплати страхового відшкодування у сумі 24 641 грн. 21 коп.; інфляційні втрати - 18 923 грн. 21 коп.; 3 % річних - 3 987 грн. 21 коп.; компенсація витрат за проведення авто-товарознавчої експертизи - 900 грн.; відшкодування моральної шкоди у сумі 5 000 грн.; відшкодування витрат пов'язаних з розглядом судової справи (витрати на юридичну допомогу) в розмірі 800 грн. 00 коп.; сплачений позивачем при подачі позову судовий збір у сумі 114 грн. 71 коп. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином, причину неявки у судове засідання суду не повідомив. Зі згоди позивача суд проводить розгляд справи у заочному порядку, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Представник Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПРОВІДНА» у судове засідання не з'явився, відповідно до письмових пояснень просив суд слухати справу за його відсутності, у задоволенні позову просив суд відмовити. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази та наведені ними доводи, вважає, що уточнена позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. 11.11.2012 року о 23 годині 00 хвилин, по авто дорозі Підгородне - база відпочинку «Санрай» Дніпропетровського району Дніпропетровської області водій [PERSON], рухаючись на автомобілі «ВАЗ-2103» державний номер [NUMBER], в порушення вимог п. 10.1. та п. 13.1 Правил дорожнього руху України, при перестроюванні не врахував дорожню обстановку і не витримав безпечного бокового інтервалу, внаслідок чого скоїв зіткнення із автомобілем «Шевроле» державний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], який рухався праворуч у попутному напрямку і після зіткнення продовжив некерований рух та скоїв наїзд на дерево, чим пошкодив транспортні засоби і завдав матеріальних збитків, тобто допустив правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Постановою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 21 листопада 2012 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні зазначеного ДТП. Постанова Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 21 листопада 2012 року набрала чинності, і виходячи з цього у позивача є достатньо підстав для звільнення його від обов'язку доказування даного позову в частині питань наявності в діях [PERSON] складу правопорушення, тобто наявності вини в скоєнні ДТП. Відповідно до частин 3 та 4 статті 61 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Виходячи з вищенаведеного, водієм [PERSON] внаслідок його винних, неправомірних дій було завдано матеріальну та моральну шкоду [PERSON] Отже між винними, неправомірними діями [PERSON] та їхніми наслідками - завданням матеріальної та моральної шкоди [PERSON], існує безпосередній причинний зв'язок. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв'язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. Упущена вигода полягає у наступному. Так, 29 червня 2011 року між [PERSON] що діяв на підставі доручення та Іноземним підприємством «Кока-Кола Бевереджіз Україна Лімівтед» уклав договір оренди автомобіля «Шевроле» державний номер [NUMBER]. Відповідно до п. 3.1. вказаного договору «Загальна сума орендної плати за період цього договору становить 16800 грн., щомісячна сума сплати становить 1400 грн. Фактично після скоєння ДТП стало неможливим надання автомобіля в оренду у зв'язку з його пошкодженням, а отже було втрачено можливість отримання прибутку. Згідно розрахунку розмір упущеної вигоди складає 9800 грн. 00 коп. і саме ця сума підлягає стягненню з відповідача [PERSON] Відповідно до ст. 23 Цивільного кодексу України „ Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Під час зіткнення автомобілів позивач пережив сильний шок, викликаний страхом смерті, він відчув себе об'єктом нападу, що спричинило виникнення негативних емоцій, які завдали психологічних страждань. Позивач пережив сильні душевні страждання за своє життя. Також позивач внаслідок неправомірних дій водія [PERSON] взагалі втратив можливість користуватися автомобілем. Замість реалізації планів (бажань) пов'язаних з використанням автомобіля, позивач був вимушений витрачати кошти, час, власні сили, звертатися до відповідача, який не бажає в добровільному порядку відшкодовувати завдану шкоду, звертатися за юридичною допомогою, звертатися до суду за захистом порушених прав. Все вищезазначене призвело до того, що в позивача було порушено нормальні життєві зв'язки через неможливість продовження активного громадського життя та користування своїм автомобілем Позивач тривалий час переживає страждання викликані порушенням його законних прав та інтересів. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Під немайновою шкодою, заподіяною юридичній особі, слід розуміти втрати немайнового характеру, що настали у зв'язку з приниженням її ділової репутації, посяганням на фірмове найменування, товарний знак, виробничу марку, розголошенням комерційної таємниці, а також вчиненням дій, спрямованих на зниження престижу чи підрив довіри до її діяльності. На думку суду сума у розмірі 1 000 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди є достатньою для задоволення перенесених позивачем страждань. У зв'язку з захистом своїх порушених прав позивач вимушений був звернутися за юридичною допомогою до адвоката, послуги якого коштували - 650 грн. Що підтверджується квитанцією до прибуткового ордера № 2606 від 26 червня 2013 року. Відповідно до ч. 3 ст. 79 Цивільно-процесуального кодексу України, до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: витрати на правову допомогу. Виходячи з вищенаведеного вимоги позивача про стягнення з [PERSON]: - 9800 грн. 00 коп. - матеріальної шкоди (упущена вигода); 650 грн.- вимушені непередбачувані витрати на правову допомогу, витрачені позивачем у зв'язку з необхідністю захищати свої порушені права за допомогою адвоката, шляхом укладання договору про надання юридичних послуг на період підготовки до судового розгляду; 1000 грн. - моральна шкода знайшли своє підтвердження у судового засіданні, а відтак підлягають задоволенню. Що ж стосується ПрАТ «Страхова компанія «ПРОВІДНА», то при прийнятті рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування було допущено порушення прав Позивача, таке рішення є незаконним з наступних підстав. Відповідно до Договору добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів за умовами «Автоцивілка плюс» № АП/0001296/0402/12 від 09.10.2012 року цивільна відповідальність [PERSON] застраховано ПрАТ «Страхова компанія «ПРОВІДНА». Строк дії Договору з 00 годин 00 хвилин 10.10.2012 року по 09.10.2013 року. Забезпеченим транспортним засобом згідно Договору є автомобіль «ВАЗ 2103» державний номерний знак [NUMBER], Страхувальник - тобто особа цивільно-правова відповідальність якої застрахована [PERSON] (Відповідач -1). Страхова сума (ліміт відповідальності) - 50 000 грн. Як згодом стало відомо [PERSON] було сплачено страховий платіж та отримано Поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/ 8673982. Вказаний поліс було придбано в страховика ПрАТ «Страхова компанія «ПРОВІДНА». Строк дії Полісу з 00 годин 00 хвилин 10.10.2012 року по 09.10.2013 року. Забезпеченим транспортним засобом згідно Договору є автомобіль «ВАЗ 2103» державний номерний знак [NUMBER], Страхувальник - тобто особа цивільно-правова відповідальність якої застрахована [PERSON]. Страхова сума (ліміт відповідальності) за шкоду заподіяну майну - 50 000 грн. Франшиза складає - нуль грн. Дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого транспортного транспорту під керуванням [PERSON] сталась 11 жовтня 2012 року, тобто під час дії Полісу та Договору. Після скоєння ДТП, позивач звернувся до страхової компанії та надав всі необхідні для виплати страхового відшкодування документи, підтвердженням цього є матеріали страхової справи. Після звернення до страхової компанії по її рекомендації спеціалістом [PERSON] було проведено огляд транспортного засобу «Шевроле-лачеті» державний номер [NUMBER] та в подальшому було складено Звіт № 16/11/12/2 від 16.11.2012 року. Відповідно до зазначеного Звіту вартість матеріальної шкоди спричиненої власнику автомобіля «Шевроле-лачеті» державний номер [NUMBER] складає 70 345 (сімдесят тисяч триста сорок п'ять) грн. 00 коп. Після встановлення суми матеріального збитку співробітники страхової компанії пояснили позивачу, що враховуючи ту обставину, що сума велика то страхове відшкодування буде виплачено протягом шести місяців. Така затримка пов'язана наче б то з необхідністю перевірити обставини дорожньо-транспортної пригоди. Незабаром позивача попросили надати письмові пояснення обставин ДТП та ще раз надати транспортний засіб для дослідження. Позивач знову виконав усі вимоги представників страхової компанії і після довготривалих вимог все ж таки отримав відповідь від страхової компанії. Відповідно до листа № 17-10/12330 від 07.08.2013 року Позивачу було відмовлено у виплаті страхового відшкодування з посиланням на висновок трасо логічної експертизи та на п. З ч. 1 ст. 26 Закону України «Про страхування». Фактично страхова компанія звинуватила позивача в скоєнні ДТП, тобто винними є саме дії [PERSON] Вказана відмову від виплати страхового відшкодування є незаконною, а звинувачення позивача у винуватості вчинення ДТП необґрунтованими. Адже після дорожньо-транспортної пригоди на місце було викликано співробітників міліції. Співробітниками міліції була проведена фіксація ДТП, складено всі необхідні документи, після чого справу було направлено до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області і вже суд розглянувши вказані матеріали зробив висновок про того хто є винним і яким чином його покарати. У своїй Постанові від 21 листопада 2012 року Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області чітко встановив факт ДТП, її обставини, та визначив винного призначивши йому показання. Як було зазначено раніше відповідно до частин 3 та 4 статті 61 Цивільного процесуального кодексу України Позивач не повинен доказувати ті обставини які встановлені судом. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» N 1961-IV від 1 липня 2004 року «Об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу». Відповідно до ст. 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» N 1961-IV від 1 липня 2004 року «Обов'язковий ліміт відповідальності страховика - це грошова сума, в межах якої страховик зобов'язаний провести виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Договором страхування на індивідуальних умовах можуть бути визначені ліміти, вищі, ніж зазначені у цьому Законі ліміти.» Як видно з матеріалів справи між [PERSON] та ПАТ СК «ПРОВІДНА» було укладено два договори страхування, а саме: поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/ 8673982 від 09.10.2012 року. Страхова сума (ліміт відповідальності) за шкоду заподіяну майну - 50 000 грн. Франшиза складає - нуль грн.; договір добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів за умовами «Автоцивілка плюс» № АП/0001296/0402/12 від 09.10.2012 року. Страхова сума (ліміт відповідальності) - 50 000 грн. Відповідно до зазначених правочинів ліміт відповідальності складає 100 000 грн. Вартість матеріальної шкоди спричиненої власнику автомобіля «Шевроле-лачеті» державний номер [NUMBER] відповідно до Звіту № 16/11/12/2 від 16.11.2012 року складає 70 345 грн. 00 коп. Відповідно до зазначеного звіту було встановлено розмір матеріальної шкоди спричиненої власникові автомобіля Chevrolet Lacetti. З огляду на розмір витрат необхідний для відновлення автомобіля, було визначено, що вартість відновлювального ремонту перевищує ринкову вартість ТЗ. Відповідно до ст. 30 закону «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів» від 1.07.2004 №1961-IV (із відповідними змінами). Транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим та власник транспортного засобу згоден з визнанням останнього фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до ДТП. У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця ДТП. Враховуючи ту обставину, що для вірного розрахунку вартості пошкодженого транспортного засобу необхідні спеціальні знання, то під час розгляду справи судом було прийнято рішення про призначення авто-товарознавчої експертизи з метою встановлення дійсного розміру вартості пошкодженого транспортного засобу. Відповідно до Висновку експерта № 22/15 від 05.02.2015 року ринкова вартість пошкодженого транспортного засобу автомобіля Шевроле-лачеті» державний номер [NUMBER] складає 5 316 грн. 78 коп. Отже саме цю суму необхідно відняти від встановленого розміру шкоди. Моральна шкода, завдана позивачеві неналежним наданням послуги страхування полягає у стражданнях та переживаннях яких позивач зазнав у зв'язку з невиплатою страхового відшкодування. У відчутті пригнічення, розпачу, роздратування тощо. Позивач був вимушений витрачати кошти, час, власні сили, звертатися до страхової компанії, яка не бажає в добровільному порядку виплачувати відшкодування, звертатися за юридичною допомогою, звертатися до суду за захистом порушених прав. Позивач тривалий час переживає страждання викликані порушенням його законних прав та інтересів. Особу принизили, незважаючи на наявність Постанови суду де чітко зазначено хто є винним і при яких обставинах Позивача змусили давати додаткові пояснення, надавати ще раз пошкоджений автомобіль тим самим віднеслись з недовірою та фактично звинуватили у брехні. Таке ставлення страхової компанії до позивача є образливим, принизливим та взагалі не витримує жодної критики. Через це позивач постійно почувається пригніченим, розчарованим та приниженим. Враховуючи вищенаведене є достатньо підстав вважати, що позивачу діями страхової компанії також було завдано і моральну шкоду. Однак виходячи з принципів розумності сума у розмірі 1000 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди є достатньою для задоволення страждань позивача. У зв'язку з захистом своїх порушених прав позивач вимушений був звернутися за юридичною допомогою до адвоката, послуги якого коштували - 800 грн. У ст. 992 Цивільного кодексу України закріплено «Відповідальність страховика», відповідно до якої у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати, страховик зобов'язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом. За загальним правилом відповідальність настає за умови вчинення порушення зобов'язання. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Виходячи з того, що нормативне визначення відповідальності за порушення зобов'язання відсутнє, це поняття, як воно вживається у ЦК України, охоплює собою відшкодування збитків та сплату неустойки. У ст. 992 ЦК України передбачено майнову відповідальність страховика за несплату або прострочення виплати (в тому числі й при відсутності відмови в страховій виплаті) у вигляді сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або ЦК України, а також Законом. На законодавчому рівні розмір неустойки за несвоєчасне здійснення страхового відшкодування передбачається лише Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у п. 36.5 ст. 36 якого передбачено, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Відповідно до п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року N 1961-IV Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв'язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили. У разі якщо заява про здійснення страхового відшкодування чи інші документи, необхідні для прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), подані з порушенням строку, встановленого цим Законом, строк прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та його виплату збільшується на кількість днів такого прострочення. Протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення страховик (МТСБУ) зобов'язаний направити заявнику письмове повідомлення про прийняте рішення. В ст. 35 цього ж закону зазначено для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом ЗО днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. У цій заяві має міститися: а) найменування страховика, якому подається заява, або МТСБУ; б) прізвище, ім'я, по батькові (найменування) заявника, його місце проживання (фактичне та місце реєстрації) або місцезнаходження; в) зміст майнової вимоги заявника щодо відшкодування заподіяної шкоди та відомості (за наявності), що її підтверджують; г) інформація про вже здійснені взаєморозрахунки осіб, відповідальність яких застрахована, або інших осіб, відповідальних за заподіяну шкоду, та потерпілих; ґ) підпис заявника та дата подання заяви. До заяви додаються: а) паспорт громадянина, а в разі його відсутності інший документ, яким відповідно до законодавства України може посвідчуватися особа заявника, якщо заявником є фізична особа; б) документ, що посвідчує право заявника на отримання страхового відшкодування (довіреність, договір оренди, свідоцтво про право на спадщину), у разі якщо заявник не є потерпілим або його законним представником; в) довідка про присвоєння одержувачу коштів ідентифікаційного номера платника податку (за умови його присвоєння), якщо заявником є фізична особа;г) документ, що підтверджує право власності на пошкоджене майно на день скоєння дорожньо-транспортної пригоди, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, заподіяної майну; ґ) свідоцтво про смерть потерпілого - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, пов'язаної із смертю потерпілого; д) документи, що підтверджують витрати на поховання потерпілого, - у разі вимоги заявника про відшкодування витрат на поховання потерпілого; е) документи, що підтверджують перебування на утриманні потерпілого, його доходи за попередній (до настання дорожньо-транспортної пригоди) календарний рік, розміри пенсій, надані утриманцям внаслідок втрати годувальника, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди у зв'язку із смертю годувальника; є) відомості про банківські реквізити заявника (за наявності). Документи, зазначені у підпунктах "а"-"ґ" цього пункту, надаються для огляду та зняття копії або в копіях, засвідчених заявником. Страховик та МТСБУ мають право вимагати для огляду оригінали зазначених документів. Решта документів надаються в оригіналі або належним чином оформленій копії. Належно оформленою копією документа є копія, посвідчена органом, установою чи організацією, що його видала, або нотаріально посвідчена або посвідчена особою, якій подається заява про страхове відшкодування. Фактично законодавством встановлено граничний строк для прийняття рішення про виплату страхового відшкодування, який становить 90 днів з дня подачі заяви про страхове відшкодування. Підстав для продовження цього строку не було так як Позивач виконав всі необхідні умови та надав всі необхідні документи зазначені в законодавстві протягом встановленого строку. Так заяву про виплату страхового відшкодування Позивач подав до страхової компанії 13.11.2012 року. Граничним строком на прийняття рішення є 11.02.2013 року і саме з цієї дати бере початок нарахування пені яка підлягає стягненню з страхової компанії. Розмір пені за весь період з 11.02.2013 року по 27.02.2015 року складає 24641,21 грн. Відповідно до ст. 625 Цивільного Кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно листа Верховного Суду України від 19.07.2011 р. Судова практика розгляду цивільних справ, що виникають з договорів страхування: Оскільки зобов'язання страховиків у разі настання страхового випадку зводиться до здійснення страхової виплати, то таке зобов'язання є грошовим і в разі прострочення його виконання настає відповідальність, передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК, зокрема сплата боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Проценти річних, так само як і інфляційні втрати на суму боргу, входять до складу грошового зобов'язання і на відміну від пені не є санкцією за порушення грошового зобов'язання, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процентів і отриманні компенсації (плати) від боржника за користування отриманими ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов'язання. Таким чином, інфляційні нарахування на суму боргу та три проценти річних є наслідком невиконання грошового зобов'язання. Так інфляційні втрати за весь час прострочення складають - 18923 грн. 21 коп. Три відсотка річних за весь час прострочення складає - 3987 грн. 21 коп. Також Позивачем було витрачено кошти на проведення експертизи в розмірі 900 грн. 00 коп., зазначена сума підлягає стягненню з страхової компанії. Виходячи з вищенаведеного позовні вимоги позивача про стягнення з страхової компанії сум підлягають задоволенню. Розрахунок суми страхового відшкодування що підлягає доплаті з боку ПрАТ «Страхова компанія «ПРОВІДНА»: 70 345,00 грн. (матеріальна шкода) - 5 316,78 грн. (вартість пошкодженого ТЗ) = 65 028,22 грн. (сума страхового відшкодування).24 641 (двадцять чотири тисячі шістсот сорок одна) грн. 21 коп. - пеня за прострочення виплати страхового відшкодування. Враховуючи ту обставину, що облікова ставка НБУ в залежності від часу змінюється, виникла необхідність зробити розрахунок пені за відповідними періодами, яка згідно розрахунку складає 18923 грн. 21 коп. - інфляційні втрати. Розрахунок інфляційних нарахувань проводиться відповідно до листа Верховного суду України N 62-97р від 03.04.97 «Рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ» на підставі даних офіційного сайту Державної служби статистики України, та складає 3987 грн. 21 коп. Сума трьох відсотків річних складає 3987,21 грн. Відповідно до преамбули Закону України «Про страхування» від 07 березня 1996 року № 85/96-ВР «Цей Закон регулює відносини у сфері страхування і спрямований на створення ринку страхових послуг, посилення страхового захисту майнових інтересів підприємств, установ, організацій та фізичних осіб.» Як видно з вищезазначеного страхова компанія надає саме послуги страхування. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» № 5 від 12.04.1996 року «Оскільки Закон не визначає певних меж своєї дії, судам слід мати на увазі, що до відносин, які ним регулюються, належать, зокрема, ті, що виникають із договорів купівлі-продажу, майнового найму (в тому числі найму (оренди) жилого приміщення - в частині відносин між наймачем (орендарем) і наймодавцем (орендодавцем), який одночасно є виконавцем комунальних послуг і послуг по ремонту житлового фонду та інженерного обладнання), побутового прокату, безоплатного користування майном, підряду (в тому числі побутового замовлення чи абонементного обслуговування), доручення, перевезення громадян та їх вантажу, комісії, схову, страхування, із договорів про надання фінансово-кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян (у тому числі про надання кредитів, відкриття й ведення рахунків, проведення розрахункових операцій, приймання і зберігання цінних паперів, надання консультаційних послуг). Відносини, щодо захисту прав споживачів можуть виникати також з актів законодавства або з інших угод, які не суперечать Закону.» Згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути сплачений останнім при подачі позову судовий збір у сумі 114 грн. 71 коп. з кожного

Outcome: partial