Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-04 00:00:00

Заявник звернулася до суду з даною заявою, в якій просить суд встановити факт народження дітей: сина [PERSON], [INFO] у смт. Червоногвардійське, Червоногвардійського району Республіки Крим та доньки [PERSON], [INFO] в м. Сімферополь Республіки Крим. Матір`ю дітей є вона [PERSON], [INFO], у шлюбі не перебуває, та народила вказаних дітей перебуваючи на тимчасово окупованій території України. Зараз мешкає у м. Кривому Розі по вул. Павлоградська, 24, однак отримати свідоцтва про народження дітей у відділі державної реєстрації актів цивільного стану не може, а тому просила дану заяву задовольнити. Заявник в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву в якій просить слухати справу у її відсутності, вимоги заяви підтримує та просить задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, надали заяву про розгляд справи без їх представника. Суд дослідивши матеріали справи, оцінивши їх в сукупності, вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як вбачається з копії паспорту громадянина України [PERSON] вона народилася у м. Сніжне Донецької області [INFO] року. Відповідно до довідки № 1249-5000024836 від 01.02.2019 року [PERSON] взята на облік як внутрішньо переміщена особа та фактично мешкає за адресою: [ADDRESS], місцем її реєстрації є [ADDRESS]. З свідоцтва про народження, виданого 07 10 2014 року Красногвардійським районним відділом запису актів цивільного стану департаменту запису актів цивільного стану Міністерства Юстиції Республіки Крим вбачається що [PERSON] народився [INFO] року, матір`ю є [PERSON], батько невідомий. З свідоцтва про народження, виданого 23 12 2016 року відділом реєстрації народження м. Сімферополь Департаменту запису актів цивільного стану Міністерства Юстиції Республіки Крим вбачається що [PERSON] народилася [INFO] року, матір`ю є [PERSON], батько невідомий. Як вбачається з відповідей Довгинцівського районного у місті Кривому Розі відділу державної реєстрації актів цивільного стану від 07 02 2019 № 252/14.10-111 та № 253/14.10-111 у проведені державної реєстрації народження дітей було відмовлено оскільки для підтвердження факту народження дитини пред'явлено документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження . Отже заявнику було відмовлено в проведенні реєстрації народження дітей на тій підставі, що державні органи України не визнають документів наданих державними органами на території не підконтрольній Україні. За правилами п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 1 п. 7 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту про народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Згідно зі ст. 1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" №1207-VІІ від 15.04.2014 року із змінами і доповненнями, внесеними відповідно Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо визначення дати початку тимчасової окупації" від 15.09.2015 року № 685-VІІІ Автономна Республіка Крим та місто Севастополь визнано тимчасово окупованою територією України з зазначенням дати початку тимчасової окупації - 20.02.2014 року. Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважається незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація народження дитини проводиться з одночасним визначенням її походження та присвоєнням їй прізвища, власного імені та по батькові. Походження дитини визначається відповідно до Сімейного кодексу України. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади у сфері охорони здоров'я документи, що підтверджують факт народження. За відсутності документа закладу охорони здоров'я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Встановлення факту народження [PERSON] та [PERSON] необхідне для реєстрації народження дітей та отримання свідоцтв про їх народження. Судом встановлено, що заявник позбавлена можливості здійснити державну реєстрацію народження дітей у позасудовому порядку. Встановлення даного факту прав та інтересів третіх осіб не порушує та не пов'язано з подальшим вирішенням спору про право. Оцінюючи свідоцтва про народження дітей, суд виходить з того, що народження особи є юридичним фактом, що має наслідком виникнення та зміну багатьох правовідносин, а тому має безпосереднє значення для реалізації прав заявницею. Відповідно до ст. 3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. У Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 р. «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов'язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів». Європейський суд з прав людини у справах «Кіпр проти Туреччини» та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов'язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим [ЄСПЛ]. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать». При цьому, за логікою цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу. Спираючись на сформульований у цій справі підхід, ЄСПЛ наголосив, що «першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони [тобто є окупованою]». Враховуючи викладену практику Європейського суду з прав людини, суд вважає за можливе застосувати названі «намібійські винятки» в контексті оцінки документів про народження особи, виданих установою, що знаходиться на окупованій території, як доказів, оскільки суд виходить з того, що можливості збору доказів народження дитини на тимчасово окупованій території можуть бути істотно обмеженими. Згідно ст. 125 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько не перебувають в шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров'я про народження нею дитини. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду. Згідно ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по батькові батька дитини записується за її вказівкою. Суд дійшов висновку про те, що обставини, повідомлені заявником, знайшли своє належне підтвердження під час судового розгляду справи, оцінюючи, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд вважає за можливе встановити факт народження [INFO] року [PERSON] у смт. Червоногвардійське, Червоногвардійського району Республіки Крим та [PERSON], [INFO] року в м. Сімферополь Республіки Крим. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.

Outcome: approved