Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-06 00:00:00

До суду звернувся [PERSON] до [PERSON] з позовом про розірвання договору оренди землі. В обґрунтування позову вказав, що йому, на праві приватної власності, належить земельна ділянка площею 4,360 га., яка розташована на території Самарської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області, призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 29.03.2002 р. Дана земельна ділянка була передана в оренду Відповідачу згідно договору оренди землі від 09.12.2008 р., №016 який зареєстрований у Державному реєстрі земель 23.03.2009 р.. за №040912900856 (далі - Договір оренди), терміном оренди на 10 років. Відповідно до п.9 Договору оренди, орендар вносить орендну плату в грошовій формі, в розмірі не менше 3% вартості земельної ділянки, що становить 1279,58 грн.. або натуральній формі - 1500 кг., ранніх зернових культур та 100 кг., - насіння соняшника. Позивач вказує, що [PERSON], як орендар земельної ділянки систематично не виконує свої договірні зобов'язання по виплаті орендної плати, що є підставою для розірвання договору оренди землі в судовому порядку. За 2013 та 2014 рік Відповідач не виконав своїх договірних зобов'язань, щодо внесення орендної плати у розмірі, передбаченому Договором оренди землі. Зокрема за 2013 році позивачеві було видано 1500 кг зернових, 100 кг., насіння соняшника видано не було. За 2014 рік позивачеві було видано лише 1000 кг ранніх зернових культур. 500 кг., ранніх зернових культур та 100 кг насіння соняшника на даний час так і не видано. У видачі орендної плати в повному обсязі відповідач відмовляється. Пунктом 36 Договору оренди передбачено, що умовою розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку є невиконання договірних зобов'язань однією зі сторін. Пунктом 35 Договору оренди передбачено, що дія Договору припиняється шляхом його розірвання за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін внаслідок невиконання другою стороною обов'язків передбачених Договором. На підставі ст.ст. 32,34 Закону України "Про оренду землі" , ст. 651 ЦК України позивач прохає задовольнити його позовні вимоги. Представник Позивача в судове засідання не з'явився надав заяву про слухання справи в його відсутність. Але на попередніх судових засіданнях представник був присутнім, позов підтримував, посилаючись на обставини, викладені у позові і додавав, що у 2013 році позивачеві було видано 1500 кг зернових. 100 кг насіння соняшника видано не було. За 2014 рік позивачеві було видано лише 1000 кг ранніх зернових культур. 500 кг., ранніх зернових культур та 100 кг насіння соняшника на даний час так і не видано. При зверненні до відповідача, той відмовляється видати повністю орендну плату. На думку представника позивача, часткова не сплата орендної плати за 2013 та 2014 рік є систематичною. Доводи відповідача про те, що він не відмовлявся видавати орендну плату та сам пропонував її отримати на думку представника позивача є необґрунтованими і не відповідають дійсності. Крім цього представник заявив в судовому засіданні, при з'ясуванні судом в чому саме порушене право позивача, що Позивач має намір самостійно обробляти вказані земельні ділянки, або передати їх іншому орендареві, який пообіцяв збільшити орендну плату. Вимогу щодо стягнення орендної плати Позивач не заявляє тому, що не має інтересу до майнової вимоги. У додаткових поясненнях до позовної заяви представник позивача зазначив, що вони погоджуються з письмовою пропозицією відповідача щодо отримання орендної плати у вигляді зерна, але тільки після вирішення спору в судовому порядку. Судом була визначена явка самого позивача [PERSON] обов'язкова, але позивач будучі повідомлений належним чином в судове засідання не з'явився. Представник відповідача та сам відповідач позов не визнали та зазначили, що ніякої перешкоди у отриманні зазначеної орендної плати Позивач не мав і не має на даний час. З даною позовною заявою Позивач звернувся з надуманих підстав з метою розірвати договір оренди земельної ділянки для передачі її в оренду іншому орендареві. Розмір орендної плати визначений у договорі, ніякої перешкоди у отриманні зерна та насіння соняшника Позивачем відповідач ніколи не чинив, навпаки намагався завести йому додому пшеницю, насіння соняшника було передано на олійницю зі списком осіб яким необхідно видати олію з розрахунку виходу олії зі 100 кг насіння соняшника. У тому списку значиться Позивач, який в любий час мав і має можливість отримати олію. Ніяких претензій, або письмових вимог щодо відповідача Позивач не висловлював а одразу звернувся до суду з даним позовом. В самому договорі не визначений порядок ВНЕСЕННЯ орендної плати і діях відповідача немає порушення будь яких умов договору. На думку представника відповідача, дії відповідача є правомірними такими що відповідають договірним правовідносинам та чинному законодавству, право Позивача ніяким чином не порушене і сам представник Позивача зазначив, що навіть через недоотримання ним орендної плати, Позивач не має майнової вимоги до відповідача. Надав суду довідку від 06.07.2015 року якою ПП [PERSON] власник олійниці в с. Самарському, підтверджує, що [PERSON] 03.06.2015 року отримав 3,3 кг олії в рахунок орендної плати замість насіння соняшника. Прохають відмовити у задоволенні позову через його необґрунтованість. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона працює на олійниці ПП "[PERSON]" розташованої в с. Самарське, Петропавлівського району, Дніпропетровської області та підтвердила, що їм на олійницю фермерські господарства, в тому числі і відповідач, передають для переробки насіння соняшника. До переданого насіння додається список орендодавців яким необхідно видати олію як орендну плату. В цих переданих списках значиться позивач [PERSON] як за 2013 та 2014 роки. Орендодавцям видається олія в любий час за їх вимогою. Ведеться накопичувальна відомість окремо до кожної особи до повної видачі орендної плати. Ніяких перешкод Позивачеві у отриманні орендної плати, у вигляді олії, відповідач чинити не може. Також свідок підтвердила, що Позивач, в рахунок орендної плати, 03.06.2015 року отримав 3 кг 300 гр. олії про що її роботодавець вказав у письмовій довідці. Вислухавши представників сторін, відповідача та свідка, суд вважає, що у задоволені позову необхідно відмовити у повному обсязі з оглядом на наступні обставини. Судом встановлено, що сторони перебувають у договірних правовідносинах урегульованих договором оренди земельної ділянки укладеним між Позивачем як власником земельної ділянки площею 4,360 га, яка розташована на території Самарської сільської ради, Петропавлівського району, Дніпропетровської області, призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 29.03.2002 р. Дана земельна ділянка була передана в оренду Відповідачу згідно договору оренди землі від 09.12.2008 р., №016. який зареєстрований у Державному реєстрі земель 23.03.2009 р.. за №040912900856 (далі - Договір оренди), терміном оренди на 10 років. Відповідно до п.9 Договору оренди, орендар - ( відповідач) зобов'язався вносити орендну плату в грошовій формі, в розмірі не менше 3% вартості земельної ділянки, що становить 1279,58 грн.. або натуральній формі - 1500 кг., ранніх зернових культур та 100 кг., - насіння соняшника. На виконання умов договору у 2013 році позивачеві було видано 1500 кг зернових. 100 кг насіння соняшника передано для переробки та видачі [PERSON] орендної плати у вигляді олії, ПП [PERSON]. За 2014 рік позивачеві було видано 1000 кг ранніх зернових культур. 500 кг., ранніх зернових культур знаходяться у відповідача який намагається їх видати Позивачеві, а 100 кг насіння соняшника передано для переробки та видачі [PERSON] орендної плати у вигляді олії, ПП [PERSON] . Факт передачі насіння соняшника за 2013 та 2014 роки по 100 гг. для переробки та видачі [PERSON] орендної плати у вигляді олії, ПП [PERSON], встановлений в судовому засіданні та підтверджується поясненнями представника відповідача та самим відповідачем, а також свідком допитаним в судовому засіданні [PERSON], а також письмовою довідкою виданою ПП [PERSON] від 06.07.2015 року. Також вказаними доказами підтверджується, що в отриманні Позивачем орендної плати у вигляді або насіння соняшника, або олії перешкод не було і не має. Більш того Позивач 03.06.2015 року отримав 3,3 кг. олії. Отже, в даному випадку, відповідач не чинить перешкод у отриманні орендної плати і ніколи не відмовлявся від її видачі і тим самим права Позивача порушені не були. Ствердження представника Позивача про те, що Позивач отримав відмову від відповідача у видачі орендної плати не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. Позивач не надав доказів про звернення з такою вимогою до відповідача та доказів того, що відповідач відмовився виконати вказану вимогу. Крім цього суд враховує, що відповідач звертався з пропозицією з'явитися Позивачеві 31.05.2015 року на тік фермери на 09.00 годину для отримання орендної плати у вигляді зерна, але Позивач не з'явився у визначений час і не отримав зерно, тому на даний час зерно залишене у складі відповідача до того часу поки Позивач його не отримає. Дана обставина підтверджується як поясненнями представника відповідача та самим відповідачем, а також письмовими доказами наданими суду, а саме: електронним повідомленням на ім'я Позивача від 28.05.2015 року в якому висловлена пропозиція щодо отримання зерна, а також двома актами від 31.12.2014 року якими заактований факт не прибуття Позивача на тік 31.05.2015 року для отримання зерна та факт передачі вказаного зерна до складу відповідача на зберігання. Позивач відмовився прийняти вказану пропозицію про, що він вказав у письмовому поясненні до позовної заяви від 30.06.2015 року в якому він повідомляє, що він погоджується отримати орендну плату, але тільки після набрання законної сили судового рішення по даній справі. Отже, в судовому засіданні встановлено, що Позивач висловлював свої претензії до відповідача лише з приводу неповної сплати орендної плати за 2013 та 2014 роки, але вимогу про стягнення судом недотриманої частини орендної плати він не заявляє і як заявив представник позивача матеріального інтересу позивач не має. Ставить вимогу про розірвання договору оренди землі вказуючи підставу як систематична не сплата орендної плати. При цьому Позивач у позовній заяві та його представник в судовому засіданні не заперечували, що орендна плата не отримана ЧАСТКОВО. Правовідносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про оренду землі», іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Відповідно до ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом; договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Умови оренди землі регулюються спеціальним Законом України «Про оренду землі» Відповідно до вимог ч. 1 ст. 15 вказаного Закону істотними умовами договору оренди землі є: об'єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки (останній пункт доповнено згідно із Законом N 509-VI від 16.09.2008 р.) Частиною другою ст. 15 Закону України «Про оренду землі» визначено, що відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону. Суд вважає, що договір оренди від 09.12.2008 року містить всі необхідні істотні умови. Строк внесення орендної плати визначений п. 11 Договору, згідно якого орендна плата вноситься до 31.12. кожного року. Через те, що в договорі не оговорений порядок, а саме яким чином видається орендна плата, у суду не має підстав вважати дії відповідача, який обрав спосіб видачі насіння соняшника через олійницю ПП [PERSON] і з яким погоджується Позивач, неправомірним. Позивач не заперечував проти обраного способу і отримував саме таким чином орендну плату що було встановлено в судовому засіданні. Тобто порушень умов договору з боку відповідача не має. Припинення договору оренди землі визначено ст. 31 Закону України «Про оренду землі». Так договір оренди землі припиняється в разі: закінчення строку, на який його було укладено; викупу земельної ділянки для суспільних потреб та примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; поєднання в одній особі власника земельної ділянки та орендаря; смерті фізичної особи-орендаря, засудження його до позбавлення волі та відмови осіб, зазначених у статті 7 цього Закону, від виконання укладеного договору оренди земельної ділянки;ліквідації юридичної особи-орендаря. Договір оренди землі припиняється також в інших випадках, передбачених законом. Договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором. Крім того, припинення договору оренди землі шляхом його розірвання передбачено ст. 32 Закону. На вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. Таким чином, суд приходить до висновку, що при укладенні Договору сторони досягли всіх істотних умов, визначених ст. 15 Закону України «Про оренду землі»,. Представник позивача не надав суду належних доказів, щодо умисного невиконання відповідачем своїх договірних обов'язків. Позивач як на підставу для розірвання договору оренди посилався на порушення відповідачем п. 33 та 36 договору (не сплачена орендна плата за 2013-2014 рік) при цьому не заперечував про ти того , що частина орендної плати за вказаний період ним була отримана а іншу частину він погоджується отримати після набрання чинності рішення суду по даній справ. На думку суду, підставою звернення до суду стало бажання Позивача передати свою земельну ділянку іншому орендареві про що вказував його представник. Сплачена не в повному розмірі орендна плата за 2013 та 2014 роки ( не отримана олія ) відбулася не з вини відповідача і не свідчить про систематичне порушення умов договору оренди, тому підстав для розірвання договору оренди землі не вбачається. Постілки у задоволенні позову суд відмовляє повністю, судовий збір сплачений позивачем при зверненні до суду, не відшкодовується. На підставі ст. 651 ЦК України, ст. 2 Закону України «Про плату за землю», ст.ст. 15, 22-24, 31, 36 Закону України «Про оренду землі»,

Outcome: dismissed