Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-19 00:00:00

В січні 2016 року позивач Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в Черкаській області звернувся до Печерського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої незаконним виловом риби в розмірі 750 грн. 00 коп. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 09.04.2015 на прибережній смузі р. Рось поблизу с. Хрещатик, працівниками Черкасирибоохорони було затримано гр. [PERSON], який ловив рибу з берега на спінінг в заборонений нерестовий період та виловив свіжу рибу тараня - 5 шт. Своїми діями [PERSON] порушив вимоги п. 4.14.3 Правил любительського та спортивного рибальства, затверджених наказом Державного комітету рибного господарства України від 15.02.1999 № 19 та завдав шкоди на суму 750 грн., у зв'язку з чим позивач змушений був звернутися до суду за захистом інтересів держави. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про місце і час розгляду справи повідомлявся належним чином, 30.08.2016 р. на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи без участіпредставника Черкасирибоохорони. В судовому засіданні відповідач позовні вимоги визнав у повному обсязі, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства й всебічно перевіривши обставини справи, розглянувши справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що правовідносини сторін ґрунтуються на вимогах Закону України «Про тваринний світ», Правилами любительського і спортивного рибацтва. Статтею 17 Закону України "Про тваринний світ" визначено, що є спеціальним використанням об'єктів тваринного світу. Відповідно до ст. 27 Закону України "Про тваринний світ" у порядку загального використання об'єктів тваринного світу громадянам, у випадках, передбачених законодавством, дозволяється безоплатне любительське і спортивне рибальство для особистого споживання (без права реалізації) у визначених відповідно до законодавства водних об'єктах загального користування у межах встановлених законодавством обсягів безоплатного вилову і за умови додержання встановлених правил рибальства і водокористування. В інших випадках любительське і спортивне рибальство здійснюються на праві спеціального використання об'єктів тваринного світу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України відповідно до цього та інших законів. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про тваринний світ» тварини, які перебувають у стані природної волі в межах території України, її континентального шельфу та виключної (морської) економічної зони, інші об'єкти тваринного світу, на які поширюється дія цього Закону і які перебувають у державній власності, а також об'єкти тваринного світу, що встановленому законом порядку набуті у комунальну або приватну власність і визначені об'єктами загальнодержавного значення, належать до природних об'єктів загальнодержавного значення. Таким чином, при незаконному вилові риби спричиняються прямі збитки державі. В судовому засіданні встановлено та відповідачем не заперечувалось, що 09.04.2015 на прибережній смузі р. Рось поблизу с. Хрещатик, працівниками Черкасирибоохорони його було затримано, так як останній ловив рибу з берега на спінінг в заборонений нерестовий період та виловив свіжу рибу тараня - 5 шт. (а.с. 6). Частиною 3 статті 61 ЦПК України до обставин, що не підлягають доказуванню відносить визнані обставини сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Статтею 174 ч.4 ЦПК України, передбачено, що у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що обставини викладені в позовній заяві, в частині завдання шкоди знайшли своє підтвердження, а тому не має необхідності досліджувати докази для встановлення тих же обставин. Так, своїми діями [PERSON] порушив вимоги п. 4.14.3 Правил любительського та спортивного рибальства, затверджених наказом Державного комітету рибного господарства України від 15.02.1999 № 19. Постановою № 992 головного державного інспектора Черкасирибоохорони Маклашина I.A. від 14 квітня 2015 року гр. [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 85 КУпАП України, та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу в сумі 51 грн. 00 коп.(а.с. 5) Оскільки питання про відшкодування винним майнової шкоди, завданої в результаті вчинення адміністративного правопорушення, не вирішено відповідно до частини 1 або частини 2 статті 40 КУпАП, то згідно частини 3 статті 40 КУпАП питання про відшкодування майнової шкоди, заподіяної адміністративним правопорушенням, вирішується в порядку цивільного судочинства. Так, згідно ч.1 ст. 63 Закону України «Про тваринний світ» порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу тягне за собою адміністративну, цивільно-правову чи кримінальну відповідальність відповідно до закону. Відповідно ст. 20 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» шкода, завдана рибному господарству внаслідок знищення або погіршення стану водних біоресурсів та середовища їх перебування внаслідок господарської та іншої діяльності, підлягає відшкодуванню за рахунок осіб, які безпосередньо здійснювали або замовляли здійснення такої діяльності. Як вбачається з довідки-розрахунку сума шкоди від 24.07.2013 № 541, заподіяної [PERSON] незаконним (з порушенням Правил рибальства) виловом, добуванням або знищенням цінних видів риб, водних безхребетних і водних рослин у рибогосподарських водоймах, що розрахована у відповідності до Постанови КМ України від 21.11.2011 № 1209 «Про затвердження такс для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення цінних видів водних біоресурсів», становить 750 грн. Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За змістом статей 68,69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» передбачено, що підприємства, установи, організації та громадяни зобов'язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища. Відповідно до ст. 13 Конституції України та ст. 37 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів», в якій зазначається, що водні біоресурси, що знаходяться у внутрішніх водних об'єктах, територіальному морі, у виключній (морській) економічній зоні України, на континентальному шельфі, є об'єктами права власності Українського народу, від імені якого права власника на ці ресурси здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування у межах, визначених Конституцією України та законами України. Крім того, статтею 142 Конституції України визначено, що матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об'єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад. Згідно статей 16, 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування є юридичними особами і від імені та в інтересах територіальних громад, відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об'єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції. Отже, органи місцевого самоврядування в межах своєї території є самостійними суб'єктами права власності на природні ресурси (в тому числі водні біоресурси). Відповідно до ст. 47 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» грошові стягнення за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища зараховуються у місцеві фонди охорони навколишнього природного середовища. Таким чином, враховуючи, що визнання відповідачем позовних вимог - не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси третіх осіб, суд приймає визнання відповідачем позову та виносить рішення про задоволення позову.

Outcome: approved