Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-07 00:00:00

В провадженні суду знаходиться цивільна справа, яка після залишення без розгляду первісної позовної заяви, розглянута в межах вимог за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про примусове знесення будівельних конструкції і приведення горища будинку [ADDRESS] у первинний стан (т. 1, а.с. 108-111). Свої вимоги позивач [PERSON],мотивує тим, що вона являється власником квартири [ADDRESS] відповідно до договору купівлі-продажу від 22.07.2010р. Згідно вимог Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», ЦК України та рішення Конституційного суду України допоміжні приміщення(підвали, сараї, кладочки, підвали) передаються безоплатно у спільну власність громадян одночасно з приватизацією квартир багатоквартирного будинку. Вказує на те, що згідно ч.2 ст. 369 ЦК України розпорядження майном, що є у спільній власності здійснюється за згодою всіх співвласників; пунктом 2.1.6. рішення Львівської міської ради №442 від 06 липня 2007 року «Про порядок проведення переобладнання горищ на мансардні поверхи або надбудову житлових будинків на території міста Львова з метою ремонту дахів та розширення житлового фонду» обов'язковою умовою для проведення реконструкції горищ і мансардних приміщень є наявність згоди власників усіх квартир, завірена директором житлово-експлуатаційної організації. Вважає, що дані норми порушені, оскільки такої згоди нею та іншими співвласниками не давалась. Крім цього, наказом інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області від 20 грудня 2010р. №22-С/Д скасований дозвіл на виконання будівельних робіт з реконструкції і розширення квартири №5а за рахунок приміщень горища і виданий відповідний припис. Зазначає, що внаслідок протиправних дій відповідача у її квартирі та інших мешканців появились тріщини на стінах а також були спричинені інші пошкодження будинку, тому просить суд примусово знести будівельні конструкцій і привести горище будинку [ADDRESS] у первинний стан. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав, додатково пояснив, що внаслідок проведених будівельних робіт у квартирі позивача пішли тріщини по стінах, що підтверджується відповідними актами ЛКП. З позовом про відшкодування шкоди не звертались. Перепланування було проведено самовільно з порушенням будівельних норм, а тому повинно бути проведеним у попередній стан, оскільки дозвіл на перепланування надавався попереднім власникам квартири [ADDRESS]. Вважає, що відповідач придбавши дану квартиру, зобов'язаний був звернутися у відповідні державні органи за підтвердженням цих дозволів, чого він не здійснив. Крім цього, первинний дозвіл на будівництво було видано незаконно і такий скасовано. Зазначив, що відповідачами порушено ст. 25 Закону України «Про основи містобудування», однак не пояснив в чому такі порушення полягають. Правовою підставою позову вважає ст. 376 ЦК України, якою передбачено можливість знесення самовільного будівництва. Просить позов задоволити. Представник позивача [PERSON] позов підтримав, пояснив, що дозвіл на проведення реконструкції з розширенням квартири №5а за рахунок горища з добудовою житлової кімнати був в подальшому скасований інспекцією державного будівельно-архітектурного контролю у Львівській області, як незаконно виданий. Крім цього, реконструкція даної квартири проведена з численними порушеннями будівельних норм, внаслідок чого погіршився стан будинку в цілому, що підтверджується відповідними актами ЛКП. Вважає, що відповідачем самовільно захоплено горище будинку, яке перебуває у спільній власності всіх співвласників квартир будинку, та відповідно до ч.2 ст. 369 ЦК України розпорядження таким майном здійснюється за згодою всіх співвласників, тому просить позов задоволити в повному обсязі. Представник позивача [PERSON] підтримав пояснення інших представників. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги заперечив повністю, пояснив, що вимоги є безпідставними, оскільки позивачем не представлено суду жодних доказів про те, що відповідачем порушено будівельні норми при проведені реконструкції, а також відсутні докази спричинення шкоди майну позивача, внаслідок проведеної реконструкції. Крім цього, безпідставним є посилання на норми Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», оскільки квартири сторін не приватизовувались. Власник здійснюючи реконструкцію своєї квартири та розширюючи її за рахунок горища, зобов'язаний отримати згоду на ці дії власників інших квартир, а також отримати дозвіл виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів. Постановою Личаківського районного суду м. Львова від 18.05.2011р. встановлено, що така згода надавалась, та даним рішенням залишено в силі розпорядження Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради №1025 від 14.10.2008р. «Про надання дозволу на реконструкцію квартири [ADDRESS] з розширенням за рахунок горища, влаштування котла опалення». Крім цього, зазначив, що реконструкцію квартири №5а здійснено власником з дотриманням будівельних норм та правил України, що підтверджується Технічними висновками за результатами обстеження квартири [ADDRESS], виготовленими приватним підприємцем [PERSON] Таким чином, реконструкція квартири відповідача була здійснена з дотриманням вимог чинного законодавства, проведена у відповідності до діючих будівельних стандартів, є безпечною для експлуатації та жодним чином не порушує права третіх осіб. Просить в задоволенні позову відмовити. Представник третьої особи ОКП ЛОР БТІ та ЕО в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та перевіривши зібрані по справі докази, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити виходячи з наступних мотивів. Частина 1 ст. 376 ЦК України, на яку посилається позивач, передбачає, що житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Відповідно до розпорядження Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради від 14.10.2008р., № 1025 (Том 1, а.с. 11) надано дозвіл здійснити реконструкцію квартири [ADDRESS] з розширенням за рахунок горища та влаштувати двоконтурний котел на площі кухні взамін опалювальних пічок згідно з поданою проектною документацією. 14 вересня 2010 р. Інспекцією Держархбудконтролю у Львівській області було надано відповідачці дозвіл № 1/352-10 ( Том 1 , а.с. 31) на виконання будівельних робіт, а саме реконструкцію і розширення квартири [ADDRESS]. Відповідно до листа управління охорони історичного середовища Львівської міської ради від 25.07.2008р., № 04/2968 (том 1 а.с. 14) було розглянуто звернення попереднього власника квартири №5а, [PERSON] та подана нею проектна документація розроблена ТзОВ «Артур». Управління вважає можливим розширення квартири [ADDRESS] за рахунок площі горища в його існуючих межах. Також управління архітектури департаменту містобудування 28.01.2010р. (т.2, а.с. 10) розглянуло та погодило проект реконструкції квартири [ADDRESS], при цьому вказано, що проект розроблено відповідно до діючих норм та правил, проект погоджено в санепідемстанції Личаківського району м. Львова (т.2 а.с.12-13), Личаківським РВ м. Львова ГУМНС у Львівській області (т.2 а.с.14) та управлінням охорони історичного середовища Львівської міської ради(т.2 а.с.11). Отже враховуючи наведені документи проведена відповідачкою реконструкція квартири [ADDRESS], в розумінні ч. 1 ст. 376 ЦК України, не являється самочинним будівництвом, а проектна документація розроблена ТзОВ «Артур» була погоджена у встановленому порядку. Крім цього, постановою Личаківського районного суду м. Львова від 18 травня 2011р. залишено в силі розпорядження Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради від 14.10.2008р., № 1025 (том. 1 а.с. 209-210). Вказаною постановою суду підтверджується проведення спірної реконструкції при наявності необхідної згоди мешканців будинку, а отже з дотриманням вимог ст. 369 ЦК України, на порушення якої посилається позивач. Рішенням Конституційного Суду України від 16.04.2009 р. № 1-9/2009 у справі за конституційним поданням Харківської міської ради щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 19, статті 144 Конституції України, статті 25, частини чотирнадцятої статті 46, частин першої, десятої статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" , вирішено що орган місцевого самоврядування має право приймати рішення, вносити до них зміни та/чи скасовувати їх на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Конституційний Суд України мотивуючи наведене вище рішення від 16.04.2009 р. № 1-9/2009 зазначив, що органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Це є "гарантією стабільності суспільних відносин" між органами місцевого самоврядування і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення. Ненормативні правові акти органу місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому вони не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання. Відповідно до даного рішення КСУ до ненормативних актів належать акти, які передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб'єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію. Отже скасування, відкликання чи призупинення інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області, попередньо наданого відповідачу дозволу, не може являтись підставою для визнання будівництва самочинним та застосування наслідків передбачених ст. 376 ЦК України. Згідно роз'яснень викладених у п. 5 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30.03.2012 р. «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» відповідно до вимог статті 376 ЦК право на звернення до суду з позовом про знесення або перебудову самочинно збудованого об'єкта нерухомості мають як органи державної влади, так і органи місцевого самоврядування. У випадках порушення прав інших осіб право на звернення до суду належить і таким особам за умови, що вони доведуть наявність порушеного права (стаття 391 ЦК) Також п. 22 вказаної постанови передбачає, що знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності. Пункт 23 вказаної постанови передбачає, що при вирішенні питання про те, чи є відхилення від проекту істотним і таким, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, суди повинні в кожному випадку з'ясовувати, зокрема, наскільки збудована будівля за розміром відповідає площі, поверховості, розміщенню та іншим умовам, передбаченим проектом; як впливає допущене порушення з урахуванням місцевих правил забудови, громадських і приватних інтересів на планування, забудову, благоустрій вулиці, на зручність утримання суміжних ділянок тощо. У необхідних випадках для з'ясування питань, що виникають при розгляді таких справ і потребують спеціальних знань, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може призначити відповідну експертизу згідно з вимогами статті 143 ЦПК. Відсутність відповідної експертизи у разі необхідності її проведення може бути підставою для відмови в позові, при цьому факт відхилення від проекту та порушення будівельних норм і правил має довести особа, яка пред'явила позов про знесення самочинного будівництва (частина сьома статті 376 ЦК, частина перша статті 60 ЦПК). Крім цього п. 13 наведено постанови пленуму передбачає, що вирішуючи позови про знесення самовільно збудованих (прибудованих, надбудованих) балконів, мансард, горищ тощо у багатоповерхових багатоквартирних будинках, суди повинні враховувати, що положення статті 376 ЦК до цих правовідносин не застосовуються. Отже враховуючи вищенаведене, посилання позивачами на ст. 376 ЦК України, як на правову підставу свого позову є помилковим. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Стаття 60 ЦПК України також передбачає, що докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивач та її представники не представили суду доказів, які б підтверджували заподіяння їй описаної в позовній заяві шкоди, внаслідок реконструкції квартири [ADDRESS]. З представленого суду акту ЛКП (том. 2 а.с.3) не вбачається причинного зв'язку між реконструкцією квартири №5а та завданою шкодою позивачці. Крім цього із змісту ч.1 ст. 3 ЦПК України випливає, що кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Таким чином, беручи до уваги вказані вище обставини та виходить із принципу диспозитивності та змагальності цивільного судочинства, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити оскільки вході судового розгляду не доведено факт порушення відповідачем прав позивача.

Outcome: dismissed