Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-24 00:00:00

В серпні 2015 року [PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики, в обґрунтування якого вказав, що 18 листопада 2009 року [PERSON] в присутності свідків позичив у нього 25000 доларів США, що за курсом НБУ на той час еквівалентно 205500грн. При фактичному одержанні вказаної суми позичальником була надана розписка від 18.11.2009 року. Згідно зазначеної розписки [PERSON] зобовязався повернути кошти до 01.02.2013року. В подальшому 18 липня 2011 року [PERSON] позичив відповідачу 35000,00грн., які він зобовязався повернути до 30 квітня 2012 року, що підтверджується розпискою відповідача від 18 липня 2011року. Після закінчення терміну дії договорів позики [PERSON] та [PERSON] продовжили термін повернення коштів до 01 лютого 2013 року, про що відповідач зазначив у тексті його розписки від 18 листопада 2009 року. Позивач неодноразово намагався повернути свої кошти, але відповідач ухилявся від виконання зобовязань, у звязку з чим позивач просить стягнути з відповідача 205500грн. за договором позики від 18 листопада 2009 року та 35000грн. за договором позики від 18 липня 2011 року а також понесені судові витрати. Позивач в судовому засіданні просив суд, позовні вимоги задоволити в повному обс»язі, проти заочного розгляду не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, про день та час слухання справи повідомлявся в установленому законом порядку, через оголошення в пресі. Враховуючи вищевикладене, оскільки позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає необхідним винести заочне рішення у справі. Судом встановлені факти та відповідні їм правовідносини. Між сторонами були укладені договори позики, про що свідчать розписки [PERSON] від 18.11.2009 року та 18.07.2011 року про те що він бере у борг у [PERSON] кошти в сумі 25000 доларів США, що за курсом НБУ на 18.11.2009р. еквівалентно 205500грн. та 35000грн., які відповідач зобов'язується повернути до 01.02.2013року. Дані розписки складені власноручно [PERSON] Між сторонами склались відносини цивільно-правового характеру, що регулюються ст.ст.1046-1050 ЦК України про договір позики. Відповідно до ст. 1046-1047 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов"язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір є укладеним з моменту передання грошей. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник повинен повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві або зарахування грошової суми, що позичалася на його банківський рахунок. Згідно ст. 526 ЦК України зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливістю виконання ним грошового зобов"язання. Відповідач [PERSON] не виконав своє зобов"язання про повернення грошових коштів, а тому з нього на користь [PERSON] слід стягнути суму коштів на виконання умов договору позики. Відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягає задоволенню вимога позивача про стягнення з відповідача на його користь коштів сплаченого ним судового збору.

Outcome: approved