Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-26 00:00:00

Заявник звернулась до суду з заявою про встановлення факту приналежності правовстановлюючого документу - заповіту, вказуючи на те, що її покійна мати - [PERSON] склала заповіт на її ім'я та сестри. При цьому в заповіті вказала її дошлюбне прізвище - [PERSON], але вона має прізвище - [PERSON]. Із-за невірного зазначення матір'ю її прізвища Кривоозерська державна нотаріальна контора відмовляє їй в оформленні спадкових прав. В судовому засіданні заявник просив задовольнити вимоги заяви. Представник заінтересованої особи в судове засідання не зявився, надав письмову заяву, відповідно до якої просив справу слухати за відсутності представника Кривоозерської державної нотаріальної контори Миколаївської області, не заперечував проти задоволення вимог заяви [PERSON]. Вислухавши заявника, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню зі слідуючих підстав. Згідно положень п.5 ч.2 ст.234 ЦПК України встановлено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Положення п.6 ч.1 ст.256 ЦПК регламентують, що суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначенні в документів, не збігаються з імям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеними у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до розяснень, які містяться у п.12 Постанови Пленуму ВСУ від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючого документа особі, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину або інших спадкових прав. Суд може встановлювати також факти належності особі заповіту. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження заявника серії ЯХ №483982, виданого Секретарським сільЗАГСом Кривоозерського району 25 березня 1950 року(а.с.7), [PERSON] є матір'ю [PERSON], [INFO], яка після укладеного шлюбу змінила прізвище на «Степанова», про що свідчить відповідний запис у актовому записі про шлюб, що підтверджується даними витягу з ДРАЦС про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища серії АРК №050865, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кривоозерського районного управління юстиції Миколаївської області(а.с.10). Згідно даних свідоцтва про укладення шлюбу серії І-ФП №287907, виданого Секретарським сільрадою Кривоозерського району Миколаївської області 30 грудня 1975 року, підтверджується, що [PERSON] взяла шлюб з [PERSON] та після укладення шлюбу їй присвоєно прізвище "Гоцул"(а.с.14). 12 травня 2015 року [PERSON] померла, що підтверджується даними свідоцтва про смерть серії І-ФП №219743, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кривоозерського районного управління юстиції у Миколаївській області 12 травня 2015 року(а.с.13). Згідно заповіту, посвідченого та зареєстрованого в реєстрі за №36 секретарем виконавчого комітету Секретарської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області вбачається, що за життя [PERSON] все своє майно, заповідала своїм дочкам - [PERSON] та [PERSON] в рівних долях(а.с.6). Кривоозерською державною нотаріальною конторою заявнику [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, так як заповіт складено на ім'я [PERSON](а.с.5). Свідки [PERSON], [PERSON] підтвердили, що [PERSON], згідно складеного нею заповіту заповідала спадщину своїй дочці, [PERSON]П.(дівоче прізвище - [PERSON]), [INFO], а в тексті заповіту допущена помилка в написанні її прізвища як "Гоцул". Встановлення факту належності заявниці заповіту необхідно їй для вирішення питання про оформлення за нею права власності на спадщину за заповітом. З огляду на викладене суд вважає доведеним факт належності заповіту, оскільки відповідно до\~ст.256 ЦПК України\~суд вправі встановити факт належності правовстановлюючого документа через помилку у написанні імені, по батькові або прізвища в одному із правовстановлюючих документів, якщо така помилка вже не може бути виправлена органом, який видав документ. Самостійно усунути допущену у заповіті описку посадова особа органу місцевого самоврядування позбавлена можливості, оскільки діючою інструкцією передбачене обов`язкове оговорення внесеного виправлення підписами сторін, які зазначені в документі. Заповідач за зазначеним заповітом вже помер, а тому можливість внесення виправлення в заповіт вже втрачена.

Outcome: approved