Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-02 00:00:00

І. ПРОЦЕДУРА 30.11.2020 року КНП «Міський спеціалізований будинок дитини №1» звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить постановити рішення суду про позбавлення батьківських прав [PERSON] , у відношенні малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , а також стягнути щомісячно, на утримання [PERSON] , аліменти у розмірі ј частки від заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого на день стягнення, для дитини відповідного віку, з дня подачі заяви до досягнення нею повноліття. Стягнути з відповідача на користь держави всі судові збори та витрати пов`язані з розглядом даної справи. Ухвалою суду від 18.12.2020 року провадження у справі відкрито. Ухвалою суду від 13.01.2021року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. До судового засідання 03.02.2021 року учасники справи не з`явились. Представник позивача 03.02.2021 року подала до суду заяву про розгляд справи за відсутності позивача, в якій просить позов задовольнити та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] , повідомлялась про день та час розгляду справи належним чином, правом на подання відзиву або будь-якої іншої заяви щодо розгляду справи по суті не скористалась. 03.02.2021 року від Служби у справах дітей Одеської міської ради до суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника Служби у справах дітей, в якому начальник служби зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить врахувати інтереси дитини. Представник третьої особи Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради як органу опіки та піклування до судового засідання не з`явився, повідомлявся належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням вказаного суд приходить до висновку про наявність підстав у розумінні ч. 1 ст. 280 ЦПК України для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. ІІ. АРГУМЕНТИ (ДОВОДИ) УЧАСНИКІВ СПРАВИ В позовних вимогах КНП «Міський спеціалізований будинок дитини №1» посилається на те, що відповідач [PERSON] є матір`ю малолітнього [PERSON] , [INFO] . Відповідач [PERSON] не піклується про свого малолітнього сина, який знаходиться в КНП «Міський спеціалізований будинок дитини №1». За час перебування малолітнього в закладі його жодного разу ніхто не відвідав, допомоги у вихованні та утриманні дитини не надавав, та не вжив жодних заходів задля повернення дитини до родини. З метою захисту інтересів дитини позивач звертається до суду з позовом про позбавлення відповідача батьківських прав. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про день та час розгляду справи, правом на подання відзиву або будь-якої іншої заяви щодо розгляду справи по суті не скористалась. 03.02.2021 року від Служби у справах дітей Одеської міської ради до суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника Служби у справах дітей, в якому начальник служби зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить врахувати інтереси дітей. ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ Згідно з актом закладу охорони здоров`я та органу внутрішніх справ України про дитину, покинуту в пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров`я від 22.11.2019 року, мати дитини [PERSON] , [INFO] , залишила дитину чоловічої статі в КНП «Пологовий будинок №1» та була госпіталізована на лікування в центр соціальних хвороб /а.с.16/. З листа в.о. директора Одеського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді від 10.12.2019 року №04/01 - 3210 вбачається, що 09.12.2019 року провідний психолог Одеського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді намагався відвідати [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Було з`ясовано, що [PERSON] за цією адресою не проживає. Зі слів співмешканця жінки, [PERSON] , [PERSON] поїхала до Молдови лікуватись від туберкульозу. Інші п`ятеро дітей [PERSON] та її співмешканця [PERSON] проживають у бабусі, матері [PERSON] . Постійного зв`язку з [PERSON] співмешканець [PERSON] не має, адресу, де знаходиться жінка, не знає /а.с.19/. Розпорядженням Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради від 21.12.2019 року №600/01-06 надано згоду на здійснення реєстрації народження малолітнього [PERSON] , [INFO] /а.с.18/. Розпорядженням Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради від 12.02.2020 року №55/01-06 малолітньому [PERSON] , [INFO] , надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування /а.с.14/. З Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження від 22.01.2020 року /а.с.9-10/ вбачається, що 18.01.2020 року Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) здійснено реєстрацію народження дитини чоловічої статі - [PERSON] , [INFO] . Відомості про батька: [PERSON] . Відомості про матір: [PERSON] , [INFO] . Державна реєстрація народження проведена відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Відомості про батьків та дитину вказано згідно з розпорядженням Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради №600/01-06 від 21.12.2019 року. Розпорядженням Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради від 13.02.2020 року №57/01-06 та направленням Департаменту охорони здоров`я Одеської обласної державної адміністрації від 22.01.2020 року №12/05, малолітній [PERSON] , [INFO] , був влаштований на повне державне забезпечення до закладу або установи, в якій проживають діти-сироти та діти, які позбавлені батьківського піклування /а.с.13/. З листа КНП «Міський спеціалізований будинок дитини №1» Одеської міської ради від 15.07.2020 року №334 вбачається, що малолітній [PERSON] , [INFO] , знаходиться у зазначеному закладі з 23.01.2019 року. За час перебування дитини у закладі її жодного разу ніхто з родичів та близьких не відвідував, допомоги у вихованні та утриманні не надавав. У відповідності до ст. 164 СК України є підстави для порушення питання щодо позбавлення батьківських прав /а.с.12/. Судом досліджено Висновок органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради про розгляд питання щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , від 03.11.2020 року №2916/01-20 /а.с.4-7/, згідно з яким на підставі наданих документів та згідно ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року; ст. 19, 150, ч. 1 п. 2 ст. 164 СК України, ч. 1,2 ст. 16, ст.. 34 п. 1-б п.п. 4 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», «Положення про Малиновську районну адміністрацію Одеської міської ради», затвердженого рішенням Одеської міської ради від 26.04.2017 року №1934-VII, проекту висновку служби у справах дітей Одеської міської ради, а також протоколу засідання комісії з питань захисту прав дітей Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради від 28.10.2020 року за №19, орган опіки та піклування Малиновської районної адміністрації вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно її малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Вказаним висновком, зокрема, встановлено, що відповідно до інформації Малиновського районного відділу у м. Одесі Головного управління державної міграційної служби України в Одеській області від 04.08.2020 року №5114-997/5114.2-20, громадянку Республіки Молдова [PERSON] , [INFO] , за порушення правил перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні, було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 203 КУпАП, про що було складено протокол ПР МОД 003204. На підставі ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» 10.07.2020 року Малиновським РВ у м. Одесі ГУ ДМС України в Одеській області за порушення іноземцями та особами без громадянства правил перебування в Україні, було прийняте рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни громадянки Молдови [PERSON] , [INFO] . Вказана особа зобов`язана залишити територію України до 08.08.2020 року. IV. ПРАВОВІ НОРМИ, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ При прийнятті рішення по справі судом береться до уваги, що Європейський суд з прав людини (Справа "Савіни проти України" (Заява N 39948/06) у своєму рішенні від 18.12.2008 року наголошував, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав і основних свобод людини. Крім того діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили (ст.114 наведеного вище Закону). Такі ж положення містяться у Конвенції ООН про права дитини, де зазначено, що дитині для повного та гармонійного розвитку необхідно зростати в сімейному оточенні. Згідно зі статтею 9 Конвенції Держави-сторони дбають про те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи за судовим рішенням визначають відповідно до застосовного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в інтересах дитини. Вирішення такого питання може бути необхідним у тому чи іншому випадку, коли, наприклад, батьки жорстоко поводяться з дитиною чи не піклуються про неї. При цьому всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у вирішенні такого питання та викладати свою позицію. Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними-установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно з п. 16 Постанови №3 Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Частиною 6 ст. 167 СК України визначено, що дитина, яка була передана родичам, мачусі, вітчиму, органові опіки та піклування, зберігає право на проживання у житловому приміщенні, в якому вона проживала, і може у будь-який час повернутися до нього. Згідно з ч. 1 ст. 32 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» за дітьми-сиротами та дітьми, позбавленими батьківського піклування, а також особами з їх числа зберігається право на житло, в якому вони проживали з батьками, рідними до встановлення опіки, піклування, влаштування в прийомні сім`ї, дитячі будинки сімейного типу, заклади для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. V. ОЦІНКА ДОВОДІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ВИСНОВКИ СУДУ Таким чином, в ході судового розгляду справи достеменно встановлено, що [PERSON] ухиляється від утримання та виховання малолітнього сина та свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, на теперішній час невідомо, де проживає відповідач. Малолітнього сина [PERSON] - [PERSON] , який знаходиться в КНП «Міський спеціалізований будинок дитини №1», за час перебування дитини у закладі жодного разу ніхто з родичів та близьких не відвідував, допомоги у вихованні та утриманні не надавав. За таких обставин, враховуючи перш за все інтереси малолітнього [PERSON] , суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] у відношенні малолітнього [PERSON] , [INFO] . При цьому суд погоджується з доводами сторони позивача щодо того, що, враховуючи обставини справи, є обґрунтованою вимога про стягнення аліментів на користь дитячого житлового закладу, в якому буде перебувати малолітній [PERSON] , оскільки вказана вимога, заявлена в інтересах дитини та спрямована на захист її прав. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин, з урахуванням вищевикладеного, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені.

Outcome: approved