Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить: -Позбавити батьківських прав [PERSON] [INFO], відносно малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. -Стягнути з [PERSON] [INFO],на користь [PERSON] [INFO] аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі у розмірі 1 000 грн. щомісячно, починаючи з дня звернення з позовною заявою до суду та до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судове засідання не з'явилась,.але представник позивача надав відповідну заяву про слухання даної справи без його участі , позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити . Відповідач в судове засідання не з'явився, письмових заперечень проти позову з посиланням на докази, якими він обґрунтовується, суду не надав, про час та місце розгляду справи повідомлен належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Третя особа Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради в судове засідання не з'явилась, також просила слухати справу без її участі ,надала до суду письмовий висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідача . Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або зазначені ним причини визнані неповажними, відповідач не подав відзив,суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі даних чи доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, та докази, надані в їх обгрунтування, вважає, що позовні вимоги законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи: позивач перебувала у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу з відповідачем.Від спільного життя з відповідачем сторони мають дитину - доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER], яке було видане Відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Харкову Харківського міського управління юстицію, актовий запис№ 2343 від 03.06.2008 року, де в графі батько зазначений: [PERSON], а в графі мати: [PERSON]. З самого початку народження дитини, тобто з 2008 року відповідач належним чином не дбав про її виховання, мало часу спілкувався з нею, відносився до неї як до чужої дитини, ніколи не проявляв до неї любові та батьківської турботи, ніколи не дарував дитині подарунків. Під час хвороби дитини ніколи не займався її лікуванням. Батьківська турбота проявлялася лише в грошах, які він давав на дитину. Але, починаючи з 2015 року взагалі перестав давати кошти на дитину, оскільки залишився без постійної роботи. Відповідач ніколи не водив дитину до дитячого садочку та до школи, не був присутнім на батьківських зборах. Суд приходить до висновку,що на теперішній час матеріально забезпечує та виховує дітину тільки мати [PERSON] ,а батько [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов»язків по вихованню дитини. В своєму висновку Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради від 08.12.2017 року № 724 вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої доньки [PERSON], [INFO]., оскільки згідно з інформацією вихователя групи № 8 дошкільного навчального закладу № 85, який малолітня [PERSON], [INFO], відвідувала з вересня 2011 по серпень 2014, мати дитини, [PERSON], проявила себе люблячою, турботливою мамою, вона багато часу приділяла вихованню своєї дочки, дівчинка була завжди охайно одягнена, чиста, мала все необхідне: одяг, іграшки, книжки. У дівчинки був свій куточок для ігор у кімнаті, своє ліжко для сну, свій стіл для занять.Взаємини між мамою і дочкою завжди були ніжні, довірливі, мати завжди цікавилась досягненням дочки у дитячому садку, завжди приймала активну участь у житті групи. Згідно з інформацією адміністрації Харківської загальноосвітньої школи № 128,де навчається малолітня [PERSON], [INFO], з першого класу по теперішній час, мати дівчинки, [PERSON], постійно цікавиться навчанням дитини та відповідально ставиться до її виховання, надає допомогу класному керівнику, регулярно відвідує школу, батьківські збори, класні та загальношкільні, бере участь у класних та шкільних виховних заходах. Батько дитини, [PERSON], не приділяє належної уваги вихованню дочки, не підтримує її, не допомагає у навчанні. З 01.09.2014 в школі не був жодного разу, батьківські збори, класні та шкільні свята, в яких брала участь його дочка, не відвідував, з класним керівником та адміністрацією школи не спілкувався. Ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини відповідно п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України є підставою для позбавлення батьківських прав. Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини визначені ст. 150 Сімейного кодексу України, серед яких також, батьки зобов'язані піклуватися про здоров»я дитини.Їі Фізичний, духовний та моральний розвиток, батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, батьки зобов'язані поважати дитину. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 N 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Позбавлення батьківських прав є, з одного боку, засобом захисту прав дитини, а з другого - заходом впливу на батьків, які неналежним чином виконують свої батьківські обов'язки стосовно дитини . Крім того, в порядку ч. 1 ст. 169 Сімейного кодексу України якщо змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. При цьому, вирішуючи спір, суд має першочергово виходити саме з прав та інтересів дитини. Відповідно до ст. З Конвенції про права дитини, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року ( далі - Конвенція) , в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Європейський суд з прав людини (рішення у справі "Хант проти України" від 07.12.2006, рішення у справі Olsson V. Sweden (N2) від 27.11.1992) нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. За ч. ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. В силу ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, вимогами закону унормовано відповідальне ставлення батьків до своїх батьківських обов'язків. Згідно з п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» факт ухилення від виховання може бути підтверджено наведеними доказами. Все вищезазначене свідчить виключно про одне: відповідач [PERSON],ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню малолітньої доньки. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991 року, кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання обов'язку утримувати дитину визначені статтею 181 СК України, за змістом якої, кошти на утримання дитини (аліменти) за рішенням суду присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У відповідності зі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище й стан здоров'я дитини та платника аліментів, наявність у нього інших дітей, непрацездатних батьків, дружини. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи визначений Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» розмір прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, суд приходить до висновку, що відповідач зобов'язаний сплачувати аліменти в розмірі, що буде відповідати, як інтересам дитей, так і матеріальному становищу та стану здоров'я платника аліментів. З урахуванням обов'язку обох батьків утримувати своїх дітей, суд вважає, що аліменти в розмірі 1000 грн. щомісячно на утримання дитини, є сумую, що відповідає обов'язку батька дитини забезпечити частину витрат на їх утримання, з урахуванням мінімальних життєвих потреб дитини і матеріального стану відповідача. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 640 грн, та 640 грн. на користь держави. З урахуванням викладеного вище, позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. ст. З, 18 Конвенції про права дитини, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, п. 2 ч. 1 ст. 164, ст. 181, ст. 182, ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України та ч. 1. ст. 165 180, 181, 182, 184, 191 Сімейного кодексу України, згідно з якою право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має, зокрема, один з батьків, ч. ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства»,

Outcome: approved