Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-24 00:00:00

Заявник направленим позовом просить суд ухвалити рішення про визнання відповідача таким, яка втратила право на користування квартирою в [ADDRESS]. В обґрунтування заявленого зазначає наступне. Позивач є квартиронаймачем згадуваної нерухомості. Відповідач рахується як зареєстрована у такому житлі, однак з січня 2016 року там не проживає. Такими діями відповідач чинить перешкоди у користуванні квартирою, реєстрація відповідача зобов'язує позивача нести додаткові витрати по оплаті комунальних послуг, а також у зв'язку з цим позивач не може приватизувати вказану квартиру. Враховуючи положення ст. 274 ЦПК України, розгляд справи проводився в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами за відсутності заперечень учасників справи цього. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні її фактичні обставини і відповідно ним правовідносини. Позивач є квартиронаймачем за адресою [ADDRESS]. Як убачається з акту комісії Високопічської сільської ради Житомирського району Житомирської області від 03 квітня 2018 року, відповідач зареєстрований за вищевказаною адресою, однак за нею не проживає. Правовідносини, що склались між сторонами, врегульовані положеннями наступних норм матеріального права. Відповідно до положень ст. ст. 64, 65 Житлового кодексу України, члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Згідно ст. 71 ЖК України, особа може бути визнана такою що втратила право користування жилим приміщенням, якщо вона не користується ним без поважних причин більше ніж шість місяців. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів, зокрема, на підставі остаточного рішення суду. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про задоволення позову, беручи до уваги наступне. Судом встановлено, що відповідач зареєстрований у спірній квартирі, однак тривалий час у ній не проживає, що, в свою чергу, порушує права заявника, зокрема, щодо права приватизації вказаної квартири. За таких обставин права позивача підлягають судовому захисту у спосіб, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житлом. Оскільки позов підлягає до задоволення, на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачів підлягає до стягнення сплачений ними та документально підтверджений судовий збір в сумі 704,80 гривні. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved