Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-07 00:00:00

В обґрунтування заявлених позовних вимог Позивач зазначає, що [PERSON] являється власником приватизованої квартири за адресою: [ADDRESS] і одночасно абонентом комунального підприємства «Житлова управляюча компанія Лозівської міської ради Харківської області. Відповідач регулярно користувався послугами з водопостачання і водовідведення, теплопостачання, утримання будинків та прибудинкової території у повному обсязі, але оплату проводила не регулярно, субсидією не користувалася. Таким чином, борг по водопостачанню та водовідведенню за період з 01.07.1997 р. по 01.07.2014 р. склав 4804,35 грн. Підприємство-позивач надало відповідачу по даній справі послуги з теплопостачання, за які вона повинна сплачувати. Так як оплата провадилась частково, заборгованість відповідача за теплопостачання за період з 01.01.1996 по 01.07.2014 р. склала 18984,55 грн. Заборгованість по квартирній платі з 01.04.2009 р. по 01.07.2014 рік становить 3219,65 гривень. Абонент оплату не проводив, для укладання договорів реконструкції заборгованості не звертався. У зв'язку з вищевикладеним, представник позивача звернувся до суду і прохає суд стягнути з відповідача заборгованість за послуги з холодного водопостачання, централізованого опалення та квартирної плати, судові витрати. Позивач у судове засідання не з'явився, надав заяву у якій просив розгляд справи проводити без представника позивача, підтримав позовні вимоги, прохав задовольнити їх в повному обсязі, прохав стягнути витрати пов'язані з публікацією оголошення у пресі у розмірі 272,70 грн., прийняти заочне рішення (а.с. 53, 57). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи відповідно до ч. 9 ст. 74 ЦПК України шляхом поміщення оголошення в газеті «Голос України» від 02.09.2014 р. за № 166 (5916), заперечень на позов не надала (а.с. 59-64). Правом участі представника у судовому засіданні не скористалася. Заперечень, клопотань, заяв від Відповідача не надходило. Відповідно до ч. 3 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права та виконувати процесуальні обов'язки. У зв'язку з чим суд вважає за необхідне розглянути справу без участі відповідача виходячи з положень ч. 5 ст. 74 ЦПК України та рішення Конституційного суду України від 13.12.2011 року № 17-рп/2011, згідно з якими у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вказаною в матеріалах справи (зокрема в довідці з адресно-довідкового бюро) вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази по справі, суд дійшов до висновку, що заявлені позовні вимоги є не обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку,встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS], що підтверджується особовим рахунком та довідкою з місця проживання (а.с. 4, 5). Відповідачка регулярно користувалась послугами з водопостачання, теплопостачання та з утримання будинків та прибудинкової території, у повному обсязі, але оплату не провадила, субсидією не користувалася. Таким чином, борг по водопостачанню та водовідведенню за період іод з 01.07.1997 р. по 01.07.2014 р. склав 4804,35 грн. (а.с. 6-8), за теплопостачання за період з 01.01.1996 по 01.07.2014 р. склала 18984,55 грн. (а.с. 9-11), по квартирній платі з 01.04.2009 р. по 01.07.2014 рік становить 3219,65 грн. (а.с. 12-14). Згідно до п. 17 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинкових територій, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 1992 року та ст.67 ЖК України, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, електрична, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Позивачем до матеріалів справи додано документи про встановлення тарифів з водовідведення та водопостачання, а також з теплопостачання для населення міста Лозова Харківська область (а.с.№ 16-32). Комунальні послуги, тарифи на які визначені з розрахунку на 1 кв. м загальної площі квартир, оплачуються незалежно від факту проживання. Статтею 322 ЦК України визначено, що власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 67 ЖК Української РСР плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно до положень ст. 68 ЖК України, наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушення зобов'язання, відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Згідно з п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" комунальні послуги ( централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення) та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньо-будинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньо-будинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо) відносяться до житлово-комунальних послуг. Статтями 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначені права та обов'язки споживача й виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, правом споживача є одержання вчасно та відповідної якості житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, а обов'язком - оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом. Згідно Правил утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, комунальні послуги, це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи в забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, установленому законодавством. За змістом п. 7 Правил користування приміщеннями жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 р. № 572, та ст. 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" власник та наймач (орендар) квартири, житлового приміщення у гуртожитку зобов'язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги. Відповідно до п. 18 Правил, плата за надані послуги вноситься щомісячно. Суд вважає, що не укладення сторонами договору про надання послуг не може бути підставою для звільненні відповідача від оплати за надані послуги, оскільки навіть і при відсутності договору між сторонами відповідач, як власник квартири в багатоквартирному будинку, користується зазначеними послугами, проводив їх оплату за місцем проживання попередньо до спірного періоду, тому обов'язок по їх оплаті на нього покладено в силу закону. З урахуванням викладених обставин, суд вважає, що відповідач як споживач послуг зобов'язаний проводити оплату за спожиті послуги, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідачем не надано, судом не здобуто доказів, що відповідач не отримувала такі послуги або послуги надавались неналежної якості. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм Цивільно-процесуального законодавства при розгляді справ в суді першої інстанції» судам слід неухильно дотримуватись вимог ст.ст.58, 59 ЦПК України про належність і допустимість доказів. Відповідно до ч.3 ст.129 Конституції України, основними засадами судочинства є, зокрема, законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з'ясувавши обставини, на які посилався позивач та його представник, як на підставу своїх вимог, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову. У відповідності до ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача витрати, пов'язані зі сплатою судового збору при подачі позовної заяви до суду в сумі 270,55 грн. Представником позивача, надано ксерокопію газети «Голос України» від 02.09.2014 р. за № 166 (5916), в дані газеті, розміщено оголошення про виклик відповідача у судове засідання по даній цивільній справ. В підтвердження сплати даних витрат, представником позивача надано квитанцію. Відповідно до п. 6 ч. 3 ст. 79 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача в розмірі 647 грн. 00 коп.

Outcome: approved