Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-07 00:00:00

В травні 2013 року позивачі звернулися до суду з позовом до відповідача територіальної громади в особі Дніпропетровської міської ради, третя особа Шоста дніпропетровська державна нотаріальна контора про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачі в позовній заяві, і в судовому засіданні посилалися на те, що їх нині покійний батько [PERSON], був власником домоволодіння, розташованого по [ADDRESS], зареєстрованого на його ім'я 19.09.2008 року на підставі рішення виконкому Індустріальної районної у м. Дніпропетровську ради. За договором дарування він подарував домоволодіння своїй дружині [PERSON]. Крім цього їх батько [PERSON] 03.06.2011 року подарував також своїй дружині [PERSON] земельну ділянку, площею 0,0801 га., що розташована за адресою: [ADDRESS], яка належала йому на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку ЯК 640227, виданого відділом Держкомзему у Дніпропетровському районі Дніпропетровської області 27.10.2010 року, та зареєстрована в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю, за №011010405022, Дніпропетровською міською радою 02.11.2010 року. Кадастровий номер земельної ділянки 1210100000:04:223:0016. Ця земельна ділянка була набута ним згідно приватизації земельної ділянки. Земельна ділянка була прийнята в дар обдарованою [PERSON], але державного акту на право власності на неї батькова дружина за життя не отримала. [PERSON] померла [INFO]. Після її смерті відкрилася спадщина, спадкоємцем першої черги є їх батько [PERSON] інших спадкоємців будь - яких черг, крім її чоловіка не має. На день її смерті батько постійно проживав з дружиною та був зареєстрований за тією ж адресою, що й його дружина по [ADDRESS]. До складу спадщини, що відкрилася після смерті батькової дружини [PERSON] входило домоволодіння та земельна ділянка по [ADDRESS]. Батько помер [INFO], за своє життя він ні на чиє ім'я заповіту не складав. За життя він також не встиг оформити земельну ділянку, раніше ним же подаровану дружині, на його ім'я. Після смерті батька відкрилася спадщина, що складається із вищевказаного домоволодіння та земельної ділянки, які він успадкував від своє дружини померлої [PERSON] Спадкоємцями першої черги після його смерті є вони, позивачі по справі. У встановлений законом шестимісячний строк позивачі, звернулися кожна з заявою до Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті їх батька [PERSON] 18 грудня 2011 року кожний із них отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на ? частину домоволодіння по [ADDRESS]. В видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку постановою державного нотаріуса від 18 грудня 2012 року їм було відмовлено, оскільки йому не було надано документа, необхідного для вчинення нотаріальної дії. Просили суд: визнати за [PERSON] та [PERSON] право власності в рівних частках по ? частки, в порядку спадкування за законом на земельну ділянку, площею 0,0801 га., що розташована по [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], померлого [INFO]. В судовому засіданні позивачі у судовому засіданні підтримали позовні вимоги та просили суд їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився. Про час і місце слухання справи повідомлявся належним чином, про що свідчить відмітка про отримання повідомлення ( а.с.47). Про причини неявки суду не повідомив. Представник третьої особи Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори у судове засідання не з'явився. Про час і місце слухання справи повідомлялись належним чином. Про причину неявки суд не повідомили. За згодою позивачів суд ухвалює рішення при заочному розгляду справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення позивачів, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Як встановлено у судовому засіданні, відповідно до Державного Акту на право власності на земельну ділянку, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 28.04.2010 року № 704/56, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,0810 га, розташованої на території [ADDRESS]. Цільове призначення земельної ділянки: обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Кадастровий номер земельної ділянки 1210100000:04: 223:0016. Земельна ділянка набута згідно до приватизації (а.с. 44). Відповідно до договору дарування земельної ділянки від 03 червня 2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за № 704 [PERSON] (Дарувальник) подарував [PERSON] ( Обдарований) земельну ділянку площею 0,0801 га., розташована за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до свідоцтва про одруження [PERSON] та [PERSON] були чоловіком та дружиною. Шлюб між ними зареєстровано 10 серпня 1979 року ( а.с.33). [PERSON] померла [INFO] (а.с.73). Відповідно до листа Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори від 21.06.2013 року спадкова справа після смерті [PERSON], померлої [INFO] в нотаріальній конторі не заводилася, свідоцтво про право на спадщину не видавалось. [PERSON] помер [INFO] ( а.с.81). Відповідно до спадкової справи №79/2012 заведеної Шостою дніпропетровською державною нотаріальною конторою 09.02.2012 року ( а.с. 71-119) з заявами про прийняття спадщини звернулися його доньки - позивачки по справі [PERSON] ( а.с.72) та [PERSON] ( а.с.79) Відповідно до свідоцтв про право на спадщину за законом від 18 грудня 2012 року, посвідчених державним нотаріусом Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори І.М.Черненко, зареєстрованих в реєстрі за номером 2-941 та 2-942, спадкоємцями майна [PERSON], який помер [INFO], є його дочки [PERSON] та [PERSON], а саме ? частки кожен. Спадщина на яку в указаних частках видано це свідоцтво, складається з: домоволодіння, що знаходиться в [ADDRESS], що складається з: А-1 - житловий будинок (шл./бл.), житловою площею 31,6 кв.м, загальною площею 44,2 кв.м, Б - гараж (шл./бл.), В -сарай (шл./бл.), Г - сарай (глинобит.), Ж - вбиральня (цегла), І - навіс (дошки), К -сарай /тимчасовий/ (дошки), Л - сарай (цегла), М - вбиральня (цегла), Н - душ (цегла), О - сарай /тимчасовий/ (дошки), П - сарай (цегла), Р - сарай (цегла), №1-12, І, II - споруди, С - навіс. Зазначене домоволодіння належало [PERSON], померлій [INFO], спадкоємцем якої був її чоловік [PERSON], який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав, на підставі договору дарування, посвідченого 12.05.2010 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] за р.№700; право власності зареєстровано 10.06.2010 року КП "Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації" Дніпропетровської обласної ради в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно за №25352173. Згідно до постанови Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори від 27 січня 2012 року відмовлено [PERSON], [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії - у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON], померлого [INFO], на земельну ділянку площею 0,0801 га, що розташована в [ADDRESS], що належала [PERSON], померлій [INFO], спадкоємцем якої був її чоловік [PERSON], який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав, у зв'язку із тим, що не подано документи, необхідні для вчинення нотаріальної дій. Встановлено, що на день відкриття спадщини право власності на зазначене майно - земельну ділянку - не було зареєстроване за [PERSON], тобто за своє життя [PERSON] прийняла у дар зазначену земельну ділянку згідно договору дарування, посвідченого 03.06.2011 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] за р.№704, але Державний акт на право власності на земельну ділянку [PERSON] не отримала (а.с. 58). Згідно до листа Управління Держкомзему у м. Дніпропетровську Дніпропетровської області № 8/8-442 від 10.12.2012 року земельна ділянка раніше належала [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю від 22.11.2010 року, номер державної реєстрації 011010405022, який помер [INFO]. За життя він подарував цю земельну ділянку своїй дружині [PERSON], яка померла, але за свого життя не зареєструвала та не отримувала Державний акт на право власності на земельну ділянку на своє ім'я у встановленому законом порядку ( а.с.57) . Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Відповідно до п. г ч. 1 ст. 81 Земельного Кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. З 01 січня 2002 року відповідно до статті 125 Земельного кодексу України право користування земельною ділянкою виникає після одержання її власником або землекористувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування або укладення договору оренди, їх державної реєстрації та встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), а з 2 травня 2009 р. у відповідності із Законом України від 5 березня 2009 р. № 1066-VI право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав; г) громадяни та юридичні особи зберігають право на земельні ділянки (пункт 7 розділу X "Перехідні положення" ЗК), одержані ними до 1 січня 2002 р. у власність, у тимчасове користування або на умовах оренди в розмірах, що були раніше передбачені чинним законодавством; ґ) при переході права власності на будівлі та споруди за цивільно-правовими угодами, укладеними до 1 січня 2002 р., згідно з положеннями чинної до цієї дати статті 30 ЗК до набувача від відчужувача переходить належне йому право власності або право користування земельною ділянкою, на якій розташовані будівлі та споруди, якщо інше не передбачалось у договорі відчуження. Після 31 грудня 2001 р. в таких випадках право власності на земельну ділянку або її частини могло переходити відповідно до статті 120 ЗК 2001 року на підставі цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди, укладених відповідно відчужувачем або набувачем. До особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду після 31 грудня 2003 р„ згідно зі статтею 377 ЦК, а з часу внесення змін до статті 120 ЗК Законом України від 27 квітня 2007 р. № 997-У - і згідно зі статтею 120 ЗК, переходило право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором; а якщо договором це не було визначено, до набувача переходило право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для її обслуговування. При переході права власності на будинок або його частину за договором довічного утримання до набувача переходило право на земельну ділянку, де вони розташовані, на умовах, на яких ця ділянка належала відчужувачу. В разі переходу права власності на будівлі та споруди до кількох осіб право на земельну ділянку визначалось пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено в договорі відчуження останніх, а при переході права власності на будівлі та споруди до фізичних або юридичних осіб, які не могли мати у власності земельні ділянки, до них переходило право користування земельною ділянкою. З 1 січня 2010 р. до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача) відповідно до статті 377 ЦК і статті 120 ЗК в редакції Закону України від 5 листопада 2009 р. № 1702-УІ; (Підпункт «ґ» пункту 18 із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 березня 2010 року № 2). Відповідно до ч. 4 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Виходячи із вищевикладеного, та оцінюючи докази в їх сукупності, оскільки позивачі є власниками домоволодіння [ADDRESS] по ? частині кожен, то після набуття ними права власності на ці частини домоволодіння ним перейшло право власності й на земельну ділянку пропорційно частки домоволодіння, тобто по ? частині. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, оскільки позивачами при подачі позову було сплачено судовий збір не в повному розмірі то підлягає стягненню недоплачений судовий збір від суми оцінки земельної ділянки, а саме 3569 грн. 92 коп. ( по 1784 грн.96 коп. з кожної )

Outcome: approved