Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-12 00:00:00

Заявник 28.11.2017 року звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з заявою про встановлення факту постійного проживання на території України. В обґрунтування заявлених вимог посилався на те, що він народився [INFO] в с. Мирзагусейнли Геокчайского району Азербайджанської РСР та проживав там до 1987 року. З 15.12.1987 року по 18.11.1989 року заявник проходив строкову військову службу в військовій частині № [NUMBER] на території України. В 1990 році заявник приїхав до м. Дніпропетровська та з 15.01.1990 року по 11.08.2001 року був зареєстрований та проживав по [ADDRESS] . В 2003 році заявник переїхав проживати до Новомосковського району та за загальним обміном отримав паспорт громадянина України. З 02.11.2003 року по 09.10.2007 року заявник був зареєстрований та проживав по [ADDRESS] , з 15.10.2007 року зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . На теперішній час заявнику необхідно встановити факт проживання для того, щоб документуватись паспортом громадянина України для виїзду за кордон. Заявник просив суд встановити факт постійного проживання [PERSON] на території України станом на 24.08.1991 року та перебування у громадянстві колишнього СРСР. Представник заявника письмово просив справу розглядати без його участі, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі. Представник заінтересованої\~особи Новокодацького районного\~відділу у\~м.\~Дніпрі ГУ\~ДМС України\~в Дніпропетровській\~області письмово просила розглядати без її участі, заявлені вимоги підтримує. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд, вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані та здобуті докази, вважає, що в задоволенні заявлених вимог необхідно відмовити за наступних підстав. Судом встановлено, що 27.12.2003 року Новомосковським РВ УМВС України у Дніпропетровській області [PERSON] видано паспорт громадянина України серії [NUMBER] (а.с. 25-27). 06.01.2017 року [PERSON] було подано до Новокодацького районного відділу у м. Дніпрі ГУ ДМС України в Дніпропетровській області документи на оформлення паспорту громадянина України для виїзду за кордон. Листом Новокодацького районного відділу у м. Дніпрі ГУ ДМС України в Дніпропетровській області від 08.02.2018 року № 1216/943 заявнику відмовлено в оформленні паспорту громадянина України для виїзду за кордон у зв`язку з відсутністю даних про факт належності до громадянства України. Вважають, що паспорт громадянина України виданий з порушенням вимог чинного законодавства (а.с. 36-37). Згідно п. 108 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 р. № 302, паспорт визнається недійсним, вилучається, анулюється та знищується в разі: коли він підлягає обміну у зв`язку із зміною інформації, внесеної до паспорта (крім додаткової змінної інформації); виявлення помилки в інформації, внесеній до паспорта; непридатності паспорта для подальшого використання; припинення громадянства України або скасування рішення про громадянство України; коли він заявлений як втрачений або викрадений та прийнято рішення про оформлення нового паспорта; смерті особи, якій було видано такий паспорт; закінчення строку його дії або прийняття рішення про обмін такого паспорта до закінчення строку його дії; оформлення паспорта з порушенням вимог законодавства; неотримання його заявником протягом року. Відповідно до п. 109 Порядку, у разі коли рішення про оформлення паспорта прийнято працівником з порушенням вимог законодавства, керівник відповідного територіального органу або територіального підрозділу ДМС проводить службову перевірку. За результатами перевірки складається висновок у двох примірниках, який підписується працівником, що провів перевірку, та його безпосереднім керівником і погоджується керівником територіального органу ДМС. Висновки разом з матеріалами перевірки надсилаються до ДМС для затвердження. За результатами розгляду та в разі наявності підстав для визнання паспорта таким, що оформлений з порушенням вимог законодавства, висновки затверджуються керівником структурного підрозділу ДМС. Перший примірник затвердженого висновку зберігається в ДМС, а другий надсилається до територіального органу ДМС. Висновки та матеріали перевірки зберігаються протягом 75 років. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є: 1) усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; 2) особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України "Про громадянство України" (1636-12) (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав; 3) особи, які прибули в Україну на постійне проживання після 13 листопада 1991 року і яким у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року органами внутрішніх справ України внесено напис "громадянин України", та діти таких осіб, які прибули разом із батьками в Україну і на момент прибуття в Україну не досягли повноліття, якщо зазначені особи подали заяви про оформлення належності до громадянства України; 4) особи, які набули громадянство України відповідно до законів України та міжнародних договорів України. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про громадянство України» документом, що підтверджує громадянство України, є паспорт громадянина України. З урахуванням того, що [PERSON] 27.12.2003 року виданий паспорт громадянина України, який підтверджує громадянство України заявника, вказаний паспорт у встановленому законом порядку не визнаний недійсним, отже відсутні підстави для задоволення заявлених вимог. В той же час, заявник не позбавлений можливості у встановленому законом порядку оскаржити рішення Новокодацького районного відділу у м. Дніпрі ГУ ДМС України в Дніпропетровській області про відмову в видачі йому паспорту громадянина України для виїзду за кордон. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази з позиції їх належності та допустимості, а також зв`язку у сукупності, суд приходить до висновку про необґрунтованість та безпідставність заявлених вимог. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed