Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-14 00:00:00

В провадженні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська знаходиться цивільна справа за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до Публічного акціонерного товариства "Акцент-Банк", [PERSON], третя особа - УДАІ ГУМВС України в Дніпропетровській області про звернення стягнення. В обґрунтування заявленого позову позивач посилався на те, що 05.07.2007 року між позивачем та відповідачем - [PERSON] був укладений договір № KGMDAW00810718, згідно умов якого - позивач надав кредитні кошти у сумі 102 409,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14,04 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 04.07.2014 року. У порушення умов договору відповідач - [PERSON] зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. Станом на 11.11.2013 року за відповідачем - [PERSON] наявна заборгованість за кредитним договором в розмірі 427 032,94 грн., в тому числі: -заборгованість за кредитом - 100 914,57 грн.; -заборгованість по процентам за користування кредитом - 155 636,83 грн.; -заборгованість по комісії за користування кредитом - 7 311,87 грн.; -пеня за несвоєчасність виконання зобов'язання - 163 169,67 грн.; В забезпечення виконання зобов'язань 05.07.2007 року між позивачем та відповідачем - [PERSON] укладено договір застави рухомого майна, згідно якого предметом застави є рухоме майно, а саме: автомобіль - Hyundai, модель - Sonata, 2007 року випуску, д/н [NUMBER], який належить [PERSON] на праві власності. Крім того, зобов'язання за вказаним договором забезпечено порукою в розмірі 10 000 грн., згідно договору укладеного 20.10.2010 року між позивачем та відповідачем - ПАТ "А-Банк". Позивач зазначає, що на даний час кредитна заборгованість відповідачем не погашена, вимога до поручителя залишена без задоволення, тому змушений звертатися до суду та просить суд: передати в заклад (володіння) шляхом опису позивачеві предмет застави, комплект ключів, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу; звернути стягнення на предмет застави шляхом продажу автомобіля; стягнути солідарно із усіх відповідачів - 10 000 грн.; стягнути з відповідача - [PERSON] витрати на правову допомогу в розмірі 3 200 грн.; стягнути з відповідача - [PERSON] судовий збір. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про час і місце його проведення повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причину неявки суду не повідомили. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Судом встановлено, що 05.07.2007 року між позивачем та відповідачем - [PERSON] був укладений договір № KGMDAW00810718, згідно умов якого - позивач надав кредитні кошти у сумі 102 409,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14,04 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 05.07.2007 року. В забезпечення виконання зобов'язання відповідач надав у заставу автомобіль - Hyundai, модель - Sonata, 2007 року випуску, д/н [NUMBER], який належить [PERSON] на праві власності. Умови кредитного договору відповідач виконував неналежним чином, внаслідок чого станом на 20.01.2014 року за відповідачем - [PERSON] наявна заборгованість за кредитним договором в розмірі 427 032,94 грн.. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори. Оскільки сторони уклали договір, вони набули взаємних прав та обов'язків. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. В силу ст. 572 ЦК України кредитор має право в разі невиконання боржником зобов'язання забезпеченого заставою одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом. Згідно ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. В забезпечення виконання зобов'язання, відповідно до п. 7.1 кредитно-заставного договору, предметом застави є автомобіль, власником якого є відповідач. У відповідності до вимог ст. 591 ЦК України, реалізація предмета застави, на який звернено стягнення, провадиться шляхом його продажу з публічних торгів, якщо інше не встановлено договором або законом. Кредитно-заставним договором, укладеним між сторонами, у розділі Звернення стягнення на предмет застави, п. 12.2 передбачено позасудове звернення стягнення; п. 12.3 звернення стягнення шляхом продажу предмета застави з укладанням договору купівлі-продажу з третьою особою-покупцем або на публічних торгах; шляхом безпосереднього продажу конкретному покупцю, в тому числі із правом укладання заставодержателем договору купівлі-продажу предмету застави від імені заставодавця. Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Із матеріалів справи вбачається, що позивач не звертався до відповідача - [PERSON] з вимогою врегулювання питання щодо погашення вказаної заборгованості, однак договором застави визначено позасудовий порядок звернення стягнення на предмет застави, у зв'язку із чим відповідачем не доведено порушення його прав за договором застави. У відповідності до ст. 60 ЦПК України представником позивача не надано суду обґрунтувань того, що позивач не звернувся до відповідача в позасудовому порядку із вимогою про звернення стягнення на предмет застави, у зв'язку із невиконанням умов кредитного договору, та відсутня відповідна відмова відповідача, цим самим банк порушив принцип рівності сторін договору, своїми діями поставив відповідача у невигідні для нього умови, адже від своєчасної реалізації заставного майна сума боргу відповідача значно б зменшилась. Згідно ч. 1 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є такими, що не підлягають задоволенню. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed