Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], третьої особи : Куликівської селищної ради Жовківського району Львівської області, Жовківський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області про позбавлення права користування жилим приміщенням та зняття осіб з реєстрації місця проживання. Свою вимогу мотивує тим, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом та витягом про реєстрацію права власності позивач є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою [ADDRESS]. Відповідач по справі [PERSON] є її рідним братом. Відповідач одружений та проживає [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] вже понад двадцять років не проживає у належному йому на праві приватної власності будинку. Не оплачує комунальні послуги та витрати пов»язані із утриманням майна. Будь-якої домовленості про збереження за відповідачем житлової площі за період його не проживання не існує. Враховуючи вищенаведене просить позов задоволити та позбавити [PERSON] права користування житловим приміщенням та просить останнього зняти із реєстраційного обліку. Позивачка у судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала та надала аналогічні пояснення як і в матеріалах даної цивільної справи. Позовні вимоги викладені у позовній заяві підтримує повністю. Просить позов задоволити. Відповідач в судовому засіданні 27.04.2015 року щодо позовних вимог заперечив та повідомив суду що він проживає із дружиною у [ADDRESS] . Однак в подальшому в судові засідання не прибув та не повідомили суд про причини свого неприбуття, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке знаходиться в матеріалах даної цивільної справи. Представник третьої особи - Куликівської селищної ради Жовківського району Львівської області в судове засідання не прибув, однак подав до суду листа, в якому просить розглядати справу без участі представника сільської ради, відношення до позову не висловив. Представник третьої особи - Жовківського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області в судове засідання не прибув, відношення до позову не висловив. На підставі ч. 2 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. А тому судом вирішено проводити розгляд справи за відсутності відповідача та на підставі поданих до суду доказів. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Крім того, ст. 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину /1-3249/, виданого 13.11.2006 року нотаріусом Жовківської державної нотаріальної контори Жовківського району, Львівської області, належить будинок [ADDRESS], що вбачається із копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, долученого позивачем до матеріалів справи. Із витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі вбачається, що позивач [PERSON] є спадкоємцем майна після смерті [PERSON] Із копії свідоцтва про право на спадщину за законом вбачається, що спадковим майно є житловий будинок [ADDRESS]. Із актів обстеження житлово-побутових умов від 20.10.2014 року, 22.12.2014 року, 23.03.2015 року вбачається, що [PERSON], 1964 р.н. зареєстрований у господарстві за адресою [ADDRESS]. Однак протягом 19 років жодного дня за даною адресою не проживав і не з'являвся. Відповідно до ч. 1 ст. 379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них. Права власника житлового будинку визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, зокрема, право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Таким чином, з аналізу наведених вище норм вбачається, що обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. 16 ЦК України. Згідно із ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У зв'язку із тим, що відповідач [PERSON] не знявся з реєстрації місця проживання, позивач, як власник житлового будинку [ADDRESS], позбавлений можливості розпоряджатися житловим будинком на власний розсуд. У листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28.01.2013 року №24-150/0/4-13 "Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав" зазначено, що вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства - статей 71, 72, 116, 156 ЖКУ, ст. 405 ЦКУ. У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм житловим приміщенням, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши одночасно вимогу про позбавлення права користування житловим приміщенням. Аналогічні висновки містяться й у постанові Верховного суду України від 16 січня 2012 року. Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до п. 1 ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. На підставі вищенаведеного, а також враховуючи те, що позивач не може розпорядитися своїм майном на власний розсуд із-за реєстрації особи, яка тривалий час не проживає у його будинку, позовні вимоги [PERSON] про позбавлення права користування житловим будинком та зняття з реєстрації місця проживання слід задоволити.

Outcome: approved