Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до ТОВ «Європейська юридична служба України» про стягнення невиплаченої заробітної плати, виконувану за тимчасово відсутнього працівника, й відшкодування моральної шкоди. Мотивуючи свої вимоги тим, що він згідно наказу (розпорядження) № 02-к від 12 квітня 2011 року був прийнятий на роботу до ТОВ «Європейська юридична служба України» на посаду головного бухгалтера з посадовим окладом 6 102 грн. 00 коп., а 23 лютого 2015 року звільнений з вказаної посади на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України за скороченням чисельності працівників. В період його роботи, а саме з 01 лютого 2013 року у штатному розписі ТОВ «Європейська юридична служба України» введено посаду бухгалтера з місячним окладом 3 300 грн. 00 коп. 04 березня 2013 року на цю посаду була призначена працівниця, яка звільнена 11 липня 2014 року. Вважає, що з 01 лютого 2013 року й по 23 лютого 2015 року він виконував роботу відсутнього працівника, а тому ТОВ «Європейська юридична служба України» на підставі ст. 105 КЗпП України має нарахувати й виплатити йому заробітну плату, виконувану ним за тимчасово відсутнього працівника, в загальній сумі 21 973 грн. 70 коп., яка складається із таких складових: з 01 по 28 лютого 2013 року - 3 300 грн. 00 коп.; з 01 по 04 березня 2013 року - 165 грн. 00 коп.; з 12 по 31 липня 2013 року - 2 008 грн. 70 коп.; з 01 серпня 2014 року по 31 грудня 2014 року - 16 500 грн. 00 коп.; за січень 2015 року - 3 300 грн. 00 коп.; лютий 2015 року - 2 640 грн. 00 коп., й відшкодувати завдану йому моральну шкоду в розмірі 50 000 грн. 00 коп., яка полягає в тому, що внаслідок неправомірних дій роботодавця він змушений був виконувати роботу за іншого працівника, виходити на роботу в період перебування на лікарняному (хвороби), не міг повноцінно використовувати щорічну відпустку тощо, що призвело до втрати ним здоров»я та порушення усталених норм життя. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав з тих же підстав та просив їх задовольнити. В судовому засіданні представник відповідача Бай С.Е., діючий на підставі довіреності від 24 лютого 2015 року (а.с.24), позовні вимоги не визнав уцілому та просив відмовити у їх задоволенні за недоведеністю. Вислухавши пояснення сторін, їх доводи та заперечення, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з"ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об"єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають відмові у задоволенні за недоведеністю вимог. Судом встановлено, що згідно наказу (розпорядження) № 02-к від 12 квітня 2011 року [PERSON] був прийнятий на роботу до ТОВ «Європейська юридична служба України» на посаду головного бухгалтера з посадовим окладом 6 102 грн. 00 коп. (а.с.33), а 23 лютого 2015 року він звільнений з вказаної посади на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України за скороченням чисельності працівників згідно наказу (розпорядження) про припинення турдового договору (контракту) № 2-03 з виплатою вихідної допомоги в розмірі 6 976 грн. 15 коп. (а.с.32). В період дії трудового договору відносно позивача [PERSON] ТОВ «Європейська юридична служба України» не видавалось будь-якого наказу щодо покладення на нього додаткової роботи за іншою посадою або обов»язки тимчасово відсутнього працівника без звільнння від своєї основної роботи, й колективного договору, умови якого б містили положення про розміри доплат за суміщення професій (посад) або виконання обов'язків тимчасово відсутнього працівника, укладеного між [PERSON] та ТОВ «Європейська юридична служба України» немає, а тому правових підстав для застосування ст. 105 КЗпП України, яка надає право нарахувати й виплатити позивачу заробітну плату, виконувану ним за тимчасово відсутнього працівника, немає. Так, працівникам, які виконують на тому ж підприємстві, в установі, організації поряд з своєю основною роботою, обумовленою трудовим договором, додаткову роботу за іншою професією (посадою) або обов'язки тимчасово відсутнього працівника без звільнення від своєї основної роботи, провадиться доплата за суміщення професій (посад) або виконання обов'язків тимчасово відсутнього працівника. Розміри доплат за суміщення професій (посад) або виконання обов'язків тимчасово відсутнього працівника встановлюються на умовах, передбачених у колективному договорі. Оскільки правових підстав для стягнення невиплаченої заробітної плати, виконувану за тимчасово відсутнього працівника, немає, підстави для відшкодування моральної шкоди також відсутні, оскільки судом встановлено, що ТОВ «Європейська юридична служба України» трудові права [PERSON] порушені не були. Суд, вирішуючи спір в частині відшкодування моральної шкоди, яку позивач оцінює у розмірі 50 000 грн., вважає такі вимоги є необґрунтованими, заснованими на формальних припущеннях, а тому підлягають відмові у їх задоволенні, виходячи із наступних підстав. Згідно діючого законодавства особа несе відповідальність за заподіяну моральну шкоду у випадках, коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України або у випадках, передбачених відповідними статтями Цивільного кодексу України, а також іншими нормами законодавства, які встановлюють відповідальність за заподіяння моральної шкоди, у тому числі ст. 2371 КЗпП України. Так, вказана норма КЗпП України передбачає, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв»язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до частини 1 статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Враховуючи наведене, суд вважає, що вимоги позивача в частині відшкодування моральної шкоди не обґрунтовані, обставини, на які він посилається, не підтверджуються наявними в матеріалами справи доказами, причинний зв"язок між вказаною моральною шкодою і протиправною діяльністю відповідача судом не встановлені, а тому законні підстави для задоволення такої вимоги відсутні. Позивач при зверненні до суду звільнений від сплати судового збору згідно Закону України «Про судовий збір», тому останній згідно ч.4 ст. 88 ЦПК України підлягає компенсації за рахунок держави. На підставі вищевикладеного, ст. 105 КЗпП України,

Outcome: dismissed