Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Ужгородського міськрайонного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивовані тим, що 30.07.1983 року між позивачем по справі [PERSON] та відповідачем [PERSON] зареєстрований шлюб у Боремельській сільській раді народних депутатів Млинівського району Рівненської області, актовий запис №13 . Позивач вказує на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними , постійні сварки, зловживання відповідачем спиртними напоями, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин між подружжям. Вказує на те, що подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам. У зв'язку з чим позивач вважає, що шлюб носить формальний характер, оскільки жодних обов'язків у сторін, як подружжя не існує. З посиланням на викладене, позивач просить суд шлюб між нею та відповідачем [PERSON] розірвати. Судові витрати по справі відшкодувати за рахунок відповідача. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, просила суд їх задовольнити з підстав та мотивів викладених у позові. Пояснила, що основною причиною розірвання шлюбу є те, що відповідач по справі зловживає алкогольними напоями, вчиняє сварки та хуліганські дії на грунті зловживання алкогольними напоями. Окрім цього, позивач зазначила, що від даного шлюбу у подружжя є діти, натомість на даний час вони є повнолітніми. Подружні відносини позивач та відповідач не підтримують з квітня 2008 р., спільне господарство не ведуть. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомляв, клопотань про відкладення розгляду справи, а також заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило, тому суд згідно ч.4 ст.169 ЦПК України ухвалив провести заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення позивача, вивчивши та перевіривши в судовому засіданні матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають справи і вирішення спору по суті суд приходить до наступного. Згідно ст.ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Як встановлено в судовому засіданні, сторони уклали шлюб 30.07.1983 року у Боремельській сільській раді народних депутатів Млинівського району Рівненської області,за актовим записом - №13, що стверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 30.07.1983 року, приєднаним до матеріалів справи. Поясненнями позивача в судовому засіданні стверджено, що від шлюбу у подружжя є спільні діти, які на даний час є повнолітніми. Шлюбні відносини між подружжям припинені з квітня 2008 року. Майновий спір між сторонами відсутній. Правовідносини між сторонами випливають із норм Сімейного Кодексу України. Суд враховує,що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У відповідності зі ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Згідно положення ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Основною причиною припинення сімейних відносин є те, що відповідач по справі зловживає алкогольними напоями, вчиняє сварки та бійки. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах,на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки,тобто на тому, що є моральною основою шлюбу,а подружжя не має наміру зберегти шлюб. З урахуванням викладеного, оцінивши шлюбні взаємовідносини сторін, суд вважає, що між сторонами склалися відносини, при яких збереження сім`ї неможливо, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, як це передбачено ст.112 Сімейного Кодексу України, шлюб між [PERSON] та [PERSON] носить формальний характер. При таких обставинах суд приходить до висновку, що дана сім`я розпалася остаточно, примирення між подружжям є неможливим, є всі підстави для задоволення позову розірвання шлюбу. Задовольняючи позовні вимоги про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб-це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує,що шлюб створює сім'ю,а слово "союз",підкреслює договірну природу шлюбу,яка зумовлює його добровільний характер. Згідно ст. 56 ч.3 СК України кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини, а ч.4 цієї ж статті передбачає, що примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. У відповідності до ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved