Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-19 00:00:00

Акціонерне товариство комерційний банк ПриватБанк звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, мотивуючи його тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 01.02.2011 відповідач отримала кредит у розмірі 4700 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між нею і банком договір. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, на підставі яких відповідач дала свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку. При укладенні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно з якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку». Одночасно п. 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни Тарифів та інших невідємних частин Договору. Таким чином, розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватись Банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п. 1.1.3.1.9 Умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до п. 1.1.2.3 до обовязків позичальника відноситься отримання виписки про стан картрахунків та про здійснені операції по картрахункам. ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобовязання за Договором виконав, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. Відповiдно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, - позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Власник карти зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п. 1.1.2.7 Умов та правил надання банківських послуг. Вiдповiдач не надавала своєчасно Банку грошовi кошти для погашення заборгованостi за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами вiдповiдно до умов договору, тобто зобов'язання за вказаним договором не виконала. У звязку з порушенням своїх зобовязань, відповідач станом на 30.09.2018 має заборгованість в сумі 81720 грн 72 коп., з яких: 4510 грн 94 коп. заборгованість за кредитом; 71942 грн 13 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом; 900 грн заборгованість за пенею; 500 грн штраф (фіксована частина); 3867 грн 65 коп. штраф (процентна складова). Оскільки вирішити спір з відповідачем в добровільному порядку не вдається, позивач змушений був звернутися до суду з позовом та просив стягнути з відповідача вказану заборгованість, а також судові витрати. Ухвалою від 21.02.2019 позовну заяву було прийнято до розгляду судом та відкрито провадження у справі. Розгляд проводиться в спрощеному позовному провадженні без виклику сторін. Відповідач копію ухвали та доданих до неї матеріалів отримала 27.02.2019 відзив до суду не направила. Жодних заяв чи клопотань від неї не надходило. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до таких висновків. Судом встановлено, що 01 лютого 2011 року відповідач [PERSON] підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку. Підписавши заяву, відповідач погодилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку (а.с. 7). Відповідно до Умов та Правил надання банківських послуг, підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Клієнта щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком (п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил). Крім того, Клієнт надає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт (п. 2.1.1.2.3 Умов та Правил). Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно Умов та Правил надання банківських послуг, клієнт зобовязується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором (п. 2.1.1.5.5 Умов та Правил). Відповідно до ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, в строк, що встановлений у договорі. Як встановлено судом, позивач виконав свої зобов'язання у повному обсязі, а саме - в порядку передбаченому договором надавав відповідачу кредитні кошти на платіжну картку відповідно до встановленого розміру кредитного ліміту, що не заперечувалося відповідачем та підтверджується, зокрема, розрахунком заборгованості станом на 30.09.2018 (а.с. 51-52). Однак, в порушення умов договору та чинного законодавства України відповідач належним чином не виконує взяті на себе зобов'язання - не сплачує проценти за користування кредитними коштами та не повертає чергові суми отриманого кредиту. Отже, суд вважає обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення вимога позивача стягнути із [PERSON] заборгованість за тілом кредиту в сумі 4510 грн 94 коп. Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти. Розмір процентів встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, з розрахунку 360 календарних днів на рік, якщо інше не передбачено п. 2.1.1.12.13 (п. 2.1.1.12.6 Умов та Правил). За користування Кредитом, наданим Держателю, при наявності Пільгового періоду, Держатель оплачує відсотки за пільговою відсотковою ставкою (0,01% річних) в межах встановленого Пільгового періоду по кожній платіжній операції (п. 2.1.1.12.2 Умов та Правил). У п. 2.1.1.12.4 Умов та Правил сторони погодили, що строк погашення відсотків по Овердрафту щомісячно за попередній місяць до 25-го числа. Відповідно до п. 2.1.1.12.6.3 Умов та Правил, відсотки за користування Кредитом (кредитним лімітом) та/або Овердрафтом нараховуються в день їх сплати, передбачений п. 2.1.12.4 та п. 2.1.1.12.5, при цьому відсотки розраховуються щомісячно за кожний календарний день суми з карткового рахунку до дня, коли Кредит (кредитний ліміт) та/або Овердрафт становляться Простроченим кредитом. Відсотки за користування Кредитом (кредитним лімітом) та/або Овердрафтом нараховуються в день їх виплати передбачений п. 2.1.1.12.4 та п. 2.1.1.12.5. При цьому відсотки розраховуються щомісячно за кожний календарний день за фактично використані в рахунок Кредиту та/або Овердрафту кошти, з дня списання суми з карткового рахунку до дня, коли Кредит (кредитний ліміт) та/або Овердрафт стає Простроченим кредитом. Відповідно до п. 2.1.1.12.13 Умов та правил, у випадку порушення позичальником строків по виплаті відсотків за користування кредитом, вказаних у Памятці Клієнта/Довідці про умови кредитування, п.п. 2.1.1.12.2, 2.1.1.12.6, 2.1.1.12.6.2, 2.1.1.12.7.4 даних Умов, згідно ст. 212, 611, 651 Цивільного кодексу України Сторони погодили протягом періоду неналежного виконання позичальником зобовязання по сплаті відсотків за користування кредитом банк нараховує позичальнику відсотки в розмірі фактично виплачених позичальником. Оцінюючи зазначені вище положення Умов та правил, зокрема, п. 2.1.1.12.13, суд виходить з того, що вказаний пункт не дає можливості визначити справжній зміст відповідної умови договору, оскільки з нього не вбачається про який саме розмір та порядок нарахування відсотків позичальнику домовились сторони. У свій постанові № 61-11сво17 від 18.04.2018 Верховний Суд зазначив, що у разі якщо умова договору не дає можливості визначити справжній її зміст, то в такому випадку потрібно застосовувати тлумачення сontra proferentem. Contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem - слова договору повинні тлумачитися проти того, хто їх написав). Особа, яка включила ту або іншу умову в договір, повинна нести ризик, пов'язаний з неясністю такої умови. Це правило застосовується не тільки в тому випадку, коли сторона самостійно розробила відповідну умову, але й тоді, коли сторона скористалася стандартною умовою, що була розроблена третьою особою. Це правило підлягає застосуванню не тільки щодо умов, які "не були індивідуально узгоджені" (no individually negotiated), але також щодо умов, які хоча і були індивідуально узгоджені, проте були включені в договір "під переважним впливом однієї зі сторін" (under the diminant sinfluence of the party). Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, N 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року). Оскільки позивач на підтвердження розрахунку заборгованості надав Довідку про умови кредитування з використанням платіжної карти «Кредитка Універсальна» 55 днів пільгового періоду по кредитному договору укладеному з [PERSON] (а.с. 8) та послався на право банку в порядку передбаченому договором змінювати тарифи, суд виходить з того, що сторони при укладенні кредитного договору погодили відсоткову ставку на рівні 2,5% на місяць (30% річних). З розрахунку заборгованості слідує, що 01.09.2014 банком було піднято річну відсоткову ставку до 34,80% річних (2,9% на місяць), а 01.04.2015 до 43,2% річних (3,6% на місяць). Одностороннє підвищення відсоткової ставки відповідачем не оспорювалося, тому суд вважає, що заборгованість [PERSON] перед банком за відсотками слід розраховувати з урахуванням наведених значень. Разом з тим, суд не може прийняти суми, які зазначені позивачем в розрахунку заборгованості, оскільки вони суперечать кредитному договору укладеному між сторонами. Зокрема, з вказаного розрахунку вбачається, що позивач з невідомих причин хоч і вказав, що нараховує відповідачу відсотки виходячи із відсоткових ставок зазначених вище, однак фактично суми нарахованих від тіла кредиту відсотків не відповідають дійсності, є значно завищеними та суперечать умовам кредитного договору. Наприклад, у серпні 2018 року банк при тілі кредиту 4510 грн 94 коп. нарахував 4762 грн 69 коп. відсотків, зазначивши, що вказана сума складає 43,2% річних. Разом з тим, 4510,94 грн х 43,2% / 100% = 1948 грн 72 коп. Тобто, за цілий рік, банк при вказаній відсоткові ставці міг нарахувати тільки 1948 грн 72 коп. відсотків, тоді як ним лише за один місяць їх було нараховано на суму 4762 грн 69 коп. Аналогічним чином, у наданому позивачем розрахунку не збігаються показники і по інших місяцях. У звязку з цим, суд вважає, що в частині стягнення з відповідача на користь позивача відсотків за користування кредитом, позов підлягає частковому задоволенню виходячи із розрахунків, які згідно умов укладеного між сторонами договору позивач повинен був нараховувати відповідачу. Так, станом на 30.04.2015 заборгованість відповідача перед банком за відсотками складала 1213 грн 29 коп. Суд вважає вказану заборгованість обґрунтованою, оскільки вона відповідає відсотковій ставці, яка передбачалася договором. З 01.05.2015 по 31.12.2017 (975 днів) розмір процентів при відсотковій ставці 43,2% річних (з розрахунку 360 днів у році, що передбачено п. 2.1.1.12.6 Умов та Правил, денна процентна ставка становитиме 0,12%) становитиме: - при нарахуванні процентів на поточну заборгованість: 4410 грн 94 коп. (сальдо поточної заборгованості за кредитом) х 975 днів х 0,12% / 100% = 5160 грн 80 коп.; - при нарахуванні процентів на прострочену заборгованість: 100 грн (сальдо простроченої заборгованості за кредитом) х 975 днів х 0,12% / 100% = 117 грн. З 01.01.2018 по 30.09.2018 (272 дні) розмір процентів при відсотковій ставці 43,2% річних (з розрахунку 360 днів у році, що передбачено п. 2.1.1.12.6 Умов та Правил, денна процентна ставка становитиме 0,12%) при нарахуванні процентів на прострочену заборгованість становитиме: 4510 грн 94 коп. (сальдо простроченої заборгованості за кредитом) х 272 дні х 0,12% / 100% = 1472 грн 37 коп. Таким чином, розмір заборгованості відповідача перед позивачем за відсотками станом на 30.09.2018 становить: 1213 грн 29 коп. + 5160 грн 80 коп. + 117 грн + 1472 грн 37 коп. = 7963 грн 46 коп. Крім того, вимога позивача стягнути з відповідача одночасно нараховані пеню та штрафи також не може бути задоволена з огляду на наступне. Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов надання банківських послуг, - при порушенні клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених цим договором, більш ніж на 30 днів, клієнт зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн + 5% вiд суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій. Крім того, у кредитному договорі сторони передбачили нарахування пені за несвоєчасне погашення заборгованості. Однак, цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обовязків, як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Вказане підтверджується правовою позицією ВСУ у постанові № 6-1374цс17 від 11.10.2017. Отже, суд вважає обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення вимога позивача стягнути із [PERSON] заборгованість за кредитом у сумі 13374 грн 40 коп., з яких: 4510 грн 94 коп тіло кредиту; 7963 грн 46 коп. відсотки; 900 грн заборгованість за пенею. Вимога ж стягнути 500 грн штрафу (фіксованої складової) та 3867 грн 65 коп. штрафу (процентної складової) задоволенню не підлягає. У звязку з тим, що позов задоволено частково, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог слід стягнути 314 грн 39 коп. судових витрат. На підставі викладеного та

Outcome: partial