Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Петриківського районного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до [PERSON] в якій з урахуванням збільшених позовних вимог просить суд: визначити місце проживання [PERSON], [INFO], з його батьком [PERSON], 01.1977 року народження; стягувати з [PERSON], [INFO], аліменти на утримання [PERSON] на користь батька [PERSON] у розмірі ? частини від усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму, встановленого для дітей відповідного віку, до досягнення [PERSON] [INFO], повноліття, починаючи стягнення з моменту пред'явлення позову. Судові витрати просить стягнути із відповідача. Обгрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач зазначив, що 04 березня 2000 року він уклав шлюб з [PERSON] (далі - відповідач), що підтверджується свідоцтвом про одруження серія 1-КИ№ 095645 від 04.03.2000. На підставі заочного рішення Петриківського районного суду від 19 червня 2015 року шлюб між ними розірвано. Від шлюбу сторони мають спільну дитину - [PERSON]. Рішенням Петриківського районного суду від 19.08.2015 у справі 187/1035/15-ц, яке набрало законної сили, позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - задоволено. Стягнуто з [PERSON] аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання дитини [PERSON], щомісячно з дня пред'явлення позову до досягнення ним повноліття на користь [PERSON], починаючи з 03.08.2015 року. Рішенням Петриківського районного суду від 17.03.2016 у справі 187/135/16-ц, яке набрало законної сили, зобов'язано [PERSON] не чинити [PERSON] перешкод у спілкуванні з дитиною [PERSON]П, та у вихованні цієї дитини. Визначено спосіб участі [PERSON] у спілкуванні та вихованні дитини: *побачення першої і третьої суботи та неділі щомісяця (з 09:00 год. до 16:00 год.) без присутності матері за місцем проживання батька; *три тижні влітку для сумісного відпочинку та оздоровлення дитини; *один тиждень під час зимових канікул. Однак, не зважаючи на вказане рішення суду відповідачка чинить перешкоди у спілкуванні, з дитиною, що підтверджується актами та заявами до органів національної поліції. На даний час відповідачка - [PERSON] проживає разом з [PERSON] за адресою: вул. Першотравнева, 22, с. Лобойківка, Петриківський район. [PERSON] та її співмешканець неодноразово наносили тілесні пошкодження малолітньому [PERSON] Так, 30.01.2017, близько 13 години 30 хвилин, [PERSON] знаходячись в будинку за місцем свого мешкання, а саме на вул. Першотравнева, 22, в с. Лобойківка Петриківського району Дніпропетровської області, під час сварки з малолітнім сином [PERSON], яка виникла на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків, тримаючи в правій руці віник, умисно нанесла ним малолітньому [PERSON] один удар по передньо-зовнішній поверхні лівого стегна у верхній третині та два удари по лівій бічній поверхні тулубу у нижній третині, чим спричинила йому легкі тілесні ушкодження у вигляді: трьох синців на передньо-зовнішній поверхні лівого стегна у верхній третині, на лівій бічній поверхні тулубу у нижній третині. Згідно до висновку експерта № 17-Е від 21.02.2017, у малолітнього [PERSON] виявлені легкі тілесні ушкодження у вигляді: три синця на передньо-зовнішній поверхні лівого стегна у верхній третині, на лівій бічній поверхні тулубу у нижній третині. Вказані тілесні ушкодження могли утворитися від дії тупого твердого предмета (предметів) з обмеженою контактуючою поверхнею чи при ударі об такий (такі), можливо в термін, близько 4-6 діб до моменту обстеження, тобто до 04.02.2017 року. Вироком Петриківського районного суду від 11.04.2017 у справі № 187/209/17, який набрав законної сили 12.05.2017, [PERSON] визнано винуватою у пред'явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 125 Кримінального кодексу України за фактом спричинення тілесних ушкоджень малолітньому [PERSON] та призначено їй покарання у виді 150 (сто п'ятдесят) годин громадських робіт. Крім того, співмешканець [PERSON] - [PERSON], 30.01.2017, близько 18 години 00 хвилин, знаходячись у будинку за місцем мешкання, розташованому за адресою: вул. Першотравнева, 22, с. Лобойківка Петриківського району Дніпропетровської області, під час сварки з неповнолітнім [PERSON], яка виникла на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків, тримаючи в правій руці брючний пасок, умисно наніс ним неповнолітньому [PERSON] два удари по тильній поверхні кистей верхніх кінцівок, чим відповідно до висновку судово -медичної експертизи № 27 - Е від 09.03.2017 спричинив неповнолітньому [PERSON] тілесні ушкодження у вигляді садна по тильній поверхні 4-го пальця правої кисті, які відносяться до легких тілесних ушкоджень. Вироком Петриківського районного суду від 12.04.2017 у справі № 187/266/17, "який набрав законної сили 15.05.2017, [PERSON] визнано винуватим у пред'явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 125 Кримінального кодексу України за фактом спричинення тілесних ушкоджень малолітньому [PERSON] та призначено йому покарання у виді 100 (сто п'ятдесят) годин громадських робіт. Відповідачка - [PERSON] не займається належним вихованням [PERSON] та його медичним лікуванням, не забезпечує умов для отримання середньої освіти внаслідок, чого останній почав погано бачити, його переведено на індивідуальне навчання. Позивач просить суд врахувати ставлення батьків [PERSON] та [PERSON] до виконання своїх батьківських обов'язків, особисту прихильність дитини до батька, вік дитини, побутові умови проживання батька та матері, можливість створення належних умов для виховання, а також те, що [PERSON] може створити необхідні умови для проживання та розвитку дитини, задоволення гармонійного розвитку дитини в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості, Посилаючись на положення ст..ст. 141, 157, 160, 161, 180, 183, 191 СК України, ст.. 29 ЦК України, ст..ст. 8, 14 ЗУ «Про охорону дитинства», п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України в від 12 червня 1998 року N 16 "Про застосування судами деяких норм Кодексу прошлюб та сім'ю України", Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, просить визначити місця проживання дитини разом із батьком, що буде в повній мірі сприяти розвитку та інтересам дитини, а також стягнути з відповідача аліменти на її утримання. Відповідач та її представник в судовому засіданні надали письмові заперечення, відповідно до яких вважають позовні вимоги не законними та не обґрунтованими, заперечують проти їх задоволення з наступних підстав. Після розірвання шлюбу між сторонами дитина залишилася проживати разом із відповідачем у належному їй на праві власності житловому будинку № 20 по вул. Першотравневій с. Лобойківка Дніпропетровської області. На даний час відповідач власними силами здійснює будівництво господарських будівель та споруд, житловий будинок перебуває в процесі реконструкції, на підставі рішення Виконавчого комітету Лобойківської сільради від 20 липня 2016 року № 22, яким надано дозвіл на будівництво будівлі (сараю) паркану, прибудови до ж/б навісу над крильцем. 02 червня 2017 року між відповідачем та гр.. [PERSON], [INFO] укладено шлюб. Відповідно до Акту обстеження умов проживання складеного 13 липня 2017 року Службою у справах дітей Петриківської РДА у Дніпропетровській області, у житловому будинку №22 по вул.Першотравнева, с.Лобойківка проживає малолітня дитина - [PERSON], [INFO] разом із [PERSON] (мати) та [PERSON] (чоловік). Для виховання та розвитку дитини створені такі умови: є окрема кімната, ліжко, стіл для занять, шафа для одягу, іграшки, книги для розвитку дитини. Стосунки в сім'ї доброзичливі та теплі. Відповідно до довідки-характеристики на [PERSON] від 13.07.2017 року Лобойківської сільської ради № 291 відповідач позитивно характеризується, працювала касиром в Петриківській райраді, звільнена за скороченням штату. Перебуває у зареєстрованому шлюбі, займається домашнім хозяйством, виховує дитину від першого шлюбу [PERSON], який має діагноз гіперактивна дитина Чоловік відповідача - [PERSON] працює з 04.07.2017 року на ПрАТ «Оріль-Лідер» має постійний дохід, що підтверджується довідкою № 060 від 07.09.2017 року. Позивач, батько дитини, займається вихованням дитини та спілкується з сином у спосіб встановлений рішенням Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 07 березня 2016 року, яке набрало законної сили 07 квітня 2016 року. Відповідач зазначене рішення суду не оскаржувала, оскільки не вважала за необхідне чинити батькові перешкоди у спілкуванні та виховання сина. Дитина має певні проблеми зі здоров'ям, встановлений клінічний діагноз F 70.1 «Легка , розумова відсталість», що встановлено медичним висновком ЛКК № 179/2 від 19.11.2016 року. Враховуючи діагноз дитини, відповідач весь свій час присвячує синові: займається його здоров'ям (медичним лікуванням), що підтверджується випискою № 2173 від 02.08.2017 року КЗ «Дніпропетровська дитяча міська лікарня № 5 ДОР» «Дитяче психіатричне відділення», навчанням дитини. Дитина поступила у відділення у супроводі матері для проведення обстеження та лікування з вищезазначеним діагнозом 24.07.2017 року та отримала лікування: психолого-педагогічна корекція, була обстежена фахівцями: психолог - інтелект занижений IQ 64, логопед- заїкання 1 ступеню, окуліст - очі у нормі, кардіолог - метаболічна кардиоміопатія. Крім того, дитина проходила стаціонарне лікування у період 07-14.02.2017 року у КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» ДОР» з клінічним діагнозом F70.1/ 98.0. «Легка розумова відсталість/Неорганічний енурез». Так, відповідно до Витягу із протоколу засідання обласної психолого-медико-педагогічної консультації № 63-в від 22.09.2016 року, виданий 03.10.2016 року відповідачу, дитині було рекомендовано навчання за програмою для дітей шкільного віку з легкою розумовою відсталістю. Відповідно до характеристики на дитину [PERSON], [INFO] із Лобойківської СЗОШ від 23.06.2017 року у 2016-2017 році дитина навчалася за програмою другого класу, яку засвоїв частково, хоча за віком дитина повинна навчатися за програмою 4-го класу. Заняття дитина відвідувала з матір'ю - відповідачем, бабою [PERSON] та з чоловіком відповідача [PERSON] Батько дитини - позивач цікавився результатами навчання та поведінкою сина виключно в телефонному режимі. Поведінка дитини у навчальномузакладі характеризувалася агресивністю та неадекватністю, які чергувалися з тимчасовими заспокоєннями. У 2017-2018 начальному році дитина, за отриманим дозволом Служби у справах дітей Петриківської районної державної адміністрації, навчається у 4 класі КЗО «Навчально-'реабілітаційний центр «Мрія» ДОР», що підтверджується довідками від 04.09.2017 № 110, від 31.08.2017 № 313 На запит адвоката [PERSON] від 13.09.2017 року № 483 КЗО «Навчально-реабілітаційний цеатр «Мрія» ДОР» надано характеристику на дитину згідно якої, [PERSON] зарахований до 4-Б класу КЗО «НРЦ «Мрія» ДОР» згідно направлення № 3389 від 28.08.2017 року департаменту освіти і науки Дніпропетровської обласної державної адмініністрації на підставі рішення ОПМПК, витяг з протоколу № 63-в від 22 вересня 2016 року. Психолого-педагогІчний висновок: обсяг загальних знань низький. Особливості пізнавальних процесів та пізнавальної діяльності відповідають легкій розумовій відсталості. Мислення конкретне, уповільнене. В пізнавальній діяльності потребує додаткового часу для навчання, роз'яснення, опори на навчальний матеріал. Навчальну допомогу та набутий досвід використовує пасивно, обмежено. Працездатність недостатня. Емоційно-вольова сфера незріла, нестійка. Не психоемоційні навантаження спостерігаються невротичні реакції. Поведінка під час виконання завдань впорядкована. Заїкання. Дискалькулія. Хлопчик виховується в сім'ї з 2-ох чоловік. Мати - [PERSON], домогосподарка, не працює. Батько - [PERSON]. Батьки хлопчика розлучені. Батько мешкає окремо. Мати приділяє вихованню та навчанню [PERSON] достатньо уваги. Забезпечує дитину всім необхідним шкільним приладдям, засобами особистої гігієни, одягом, взуттям. Мати цікавиться шкільним життям сина, його успіхами у навчанні, телефонує нам щоденно. Прислухається до порад педагогів класу. До закладу хлопчик приїжджає завжди чистим, охайним. [PERSON] охоче відвідує заняття. На уроках активний, уважний. Рівень загальної обізнаності, суджень, міркувань - конкретно-ситуативний. Мислення наочно-дійове, процеси узагальнення у стадії формування. На зауваження вчителя реагує адекватно. У контакт з дітьми та дорослими вступає охоче. В сюжетно-рольових іграх активну участь приймає на другорядних ролях, вказівки ведучого виконує не завжди, іграшками цікавиться. Навички самообслуговування розвинені задовільно. В позаурочний час відвідує гурток «Талановиті пальчики», працює за покроковими інструкціями та під контролем. Зв'язок з мамою підтримується завжди, дитину привозять в понеділок о 8 годині ранку, забирають в п'ятницю о 14 годині. Ми маємо завжди можливість поспілкуватися з мамою. Крім того начальним закладом надано письмову інформацію про батьків дитини від 15.09.2017 року вих.. № 259, згідно тексту якої: «Адміністрація закладу повідомила, що мати [PERSON] приділяє вихованню та навчанню [PERSON] достатньо уваги. Забезпечує дитину всім необхідним шкільним приладдям, засобами особистої гігієни, одягом, взуттям. Мати цікавиться шкільним життям сина, його успіхами у навчанні, телефонує класному керівнику щоденно, прислухається до порад педагогів класу. Батько - [PERSON], за час навчання хлопчика у нашому закладі, не цікавиться здоров'ям, навчанням та вихованням сина. До закладу батько не приходив, жодного разу не зателефонував педагогам класу.». Відносини, які маються на даний час між відповідачем та позивачем, членами його родини матір'ю [PERSON], сестрою [PERSON] не є доброзичливими, оскільки між ними постійно виникають конфліктні ситуації, що підтверджуються висновками Петриківського відділення поліції Новомосковського ВП ГУНП в Дніпропетровській області за заявами [PERSON], копії яких додаються. Позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу, який би підтвердив неналежне виховання відповідачем дитини, відсутність медичного лікування та не отримання дитиною середньої освіти зі сторони матері. Посилання позивача на переведення дитини на індивідуальне навчання в наслідок поганого зору, які є наслідком неналежного догляду відповідачем, спростовуються доказами долученими до цього заперечення, адже дитина має зір у нормі та переведена була переведена на індивідуальне навчання в звязку із рівнем його знань та поведінкою у навчальному закладі на фоні клінічного.діагнозу F 70.1 «Легка розумова відсталість». ^" Позивачем також не надано суду доказів наявності у нього достатніх умов для проживання та належного виховання дитини у разі задоволення його позову судом, як і не надано доказів умов його проживання на даний час, матеріальної забезпеченості, стану здоров'я, сімейного стану. Відповідач, посилаючись на норми законодавства передбачені ст..ст. 160, 161, 170 СК України, ст.. 29 ЦК України, ст. З Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ст. 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, Правовий висновок ВС України у справі № 6-2445цс16, п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право -на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» , вважає, що інтересам дитини - [PERSON], [INFO] відповідає його постійне місце проживання із матірю [PERSON], а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог [PERSON]. Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та посилалися на обставини, що зазначені в позовній заяві. Крім того позивач пояснив, що відповідач не виконує рішення суду визначеного способу спілкування з дитиною, у звязку з чим з літа цього року не мав можливості спілкуватися з сином. Дитина на даний час безпідставно навчається в інтернаті, оскільки відповідач займається своїм життям. На даний час дитина навчається в НРЦ «Мрія» у м. Камянське та перебуває там 5 днів на тиждень, однак він вважає, що дитину необхідно водити в звичайну школу в спеціалізований клас. Відповідач в даному закладі написала заяву, щоб його до сина не допускали. Вважає, що умови проживання у матері є неприйнятними, оскільки йому відомо, що взимку в будинку відключався газ та дитина вимушена була спати в одязі. Крім того відповідач не займається здоровям дитини, оскільки сину були прописані окуляри, однак відповідачем дана рекомендація ігнорується. Також зазначив, що відповідач та її чоловік не працюють, а він працевлаштований та має постійний дохід у розмірі 4500 грн. на місяць. Крім того до його родини входить його матір [PERSON] та його сестра [PERSON], які також працюють, а їх дохід входить до загального сімейного бюджету, що дозволяє повністю забезпечити потреби дитини. Відповідач та її представник проти задоволення позовних вимог заперечували з підстав, що зазначені в запереченнях. Крім того відповідач суду пояснила, що колишня свекруха [PERSON] працює у відділі освіти та постійно і безпідставно ініціює різноманітні комісії з приводу неналежного виконання нею своїх батьківських обовязків. У звязку з тим, що у її сина лікарями констатовано відсталий розвиток та розумову відсталість, на підставі відповідних рекомендацій вона перевела дитину з Лобойківської школи до НРЦ «Мрія» у м. Камянське. Підтвердила, що дійсно написала заяву у вказаному закладі про не допуск позивача до дитини, однак про це її попросив син оскільки не бажає спілкуватися зі своїм батьком. Також повідомила, що у неї власне господарство, її чоловік [PERSON] офіційно працює та має стабільний дохід близько 8000 грн. на місяць, є всі умови для життя та розвитку дитини. Третя особа [PERSON]суду пояснила, що вона є матірю позивача, працює методистом у відділі освіти Петриківської РДА. Проти задоволення позовних вимог не заперечувала. Вважає, що відповідач безпідставно перевела дитину в НРЦ «Мрія». [PERSON] раніше навчався в Лобойківській школі, однак з 2015 року на нього почали надходити скарги, що він погано себе веде в школі, у звязку з чим створювалися комісії відділу освіти, на які відповідач не приходила. Вважає, що дитина має ходити в звичайну школу з інклюзивною формою навчання, однак відповідач на це не погоджується. Крім того дитині потрібне належне медичне обстеження та лікування, що відповідачем також ігнорується. Представник третьої особи служби у справах дітей Петриківської райдержадміністрації [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти задоволення даного позову, оскільки вважає, що дитина має всі належні умови для проживання та повинна проживати з матірю. В судовому засіданні були також допитані свідки як на стороні позивача так і на стороні відповідача. Свідок на стороні позивача [PERSON] суду пояснила, що працює методистом у відділі освіти Петриківської РДА. У 2016 році у відділ освіти прийшла заява батьків учнів класу, в якому навчався [PERSON], у якій просили вплинути на поведінку останнього, у звязку з чим була сформована відповідна комісія. На комісії 24.02.2016 класний керівник заявила, що [PERSON] краще себе веде в школі, коли проживає разом з батьком. У вересні 2016 року, була сформована друга комісія, у звязку з тим, що [PERSON] не відвідував школу, при цьому відповідач на комісію не зявилася. Свідок вважає, що [PERSON] може навчатися у звичайній школі зокрема в Петриківській у якій існує інклюзивна форма навчання. Особисто у неї склалося враження, що [PERSON] веде себе краще разом з батьком. Свідок на стороні позивача [PERSON] суду пояснила, що працює методистом у відділі освіти Петриківської РДА та надала аналогічні [PERSON] пояснення з приводу проведення комісій відділу освіти. Крім того зазначила, що першою комісією за результатами психічного обстеження [PERSON], останнього було переведено на індивідуальну форму навчання. Також повідомила, що бабуся [PERSON] купувала для нього меблі, піклувалася про нього коли він хворів. Вважає, що [PERSON] краще жити з батьком, оскільки у нього є належні матеріальні умови, при цьому він зможе ходити до звичайної школи з інклюзивною формою навчання та виховуватися у сімї. Свідок на стороні позивача [PERSON] суду пояснила, що працює методистом у відділі освіти Петриківської РДА. 28.11.2016 року комісія відділу освіти призначила [PERSON] індивідуальну форму навчання. На даний час свідок вважає, що у дитини пропала жага до знань у звязку з поведінкою відповідача. Вважає, що дитині краще проживати у сімї з батьком, що дозволить проходити навчання у звичайній школі за інклюзивною формою навчання. Свідок на стороні позивача [PERSON] суду пояснила, що була свідком того як [PERSON] в травні 2017 року прийшов до бабусі [PERSON] в синцях та пояснив, що його побив ремінем співмешканець відповідача [PERSON] в будинку де він проживає з матірю, у звязку з чим викликали поліцію. Під час проведення експертизи тілесних ушкоджень ввесь час хотів поїхати до бабусі, однак відповідач в грубій формі йому відмовила. Свідок на стороні позивача [PERSON] суду пояснив, що працює директором Лобойківської середньої школи, в якій навчався [PERSON] з до 31 серпня 2017 року. В третьому класі виникли проблеми з навчанням у звязку з чим він був переведений на індивідуальну форму навчання. Почала проявлятися агресія, яку він повязує з негараздами в сімї у звязку з розірванням шлюбу його батьків. Батьки інколи були присутніми на навчанні. При цьому в присутності батька [PERSON] вів себе краще ніж в присутності матері. Вважає, що мати приділяє недостатньо зусиль для комунікації з дитиною. У вересні 2016 року [PERSON] не відвідував школу, оскільки його матір відправила його в санаторій, оскільки як вона пояснила їй з ним складно. Вважає, що дитині краще сімейне виховання та навчання у звичайній школі, оскільки той заклад у якому зараз навчається дитина не може забезпечити належну підготовку. Свідок на стороні позивача [PERSON] суду пояснила, що працює учителем фізичного виховання в Петриківській середній школі та входила до складу комісії відділу освіти за скаргами батьків класу де навчався [PERSON]. Батьки дітей скаржилися, що [PERSON] веде себе занадто активно, при цьому коли він відвідує школу з батьком поведінка краща ніж коли з матірю. Вважає, що відповідач не повинна була віддавати [PERSON] до НРЦ «Мрія», оскільки дитина повинна виховуватися в сімї та ходити в звичайну школу. Переконана, що дитині буде краще проживати з батьком, який не має поганих звичок, спокійний та бажає його виховувати. Свідок на стороні позивача [PERSON] суду пояснила, що вона є рідною сестрою позивача, працює лікарем в Петриківській ЦРЛ. Їй відомо, що у [PERSON] є ряд захворювань, зокрема гіперактивність, кардіопатія, порушення зору, енурез, заікання, однак відповідач не вживає заходів щодо належного лікування та діагностики. По кожному захворюванню призначено лікування, яке на даний час не проводиться. В НРЦ «Мрія» [PERSON] не отримує лікування. Також зазначила, що відповідач протягом останніх 6 місяців категорично не надає батькові можливості займатися здоровям дитини. Після спілкування з батьком [PERSON] агресивно себе не вів, додому повертатися не хотів, оскільки повідомляв, що там його будуть ображати. Свідок на стороні відповідача [PERSON] суду пояснив, що він є чоловіком відповідача, працює на ПРАТ «Оріль-Лідер», має стабільний дохід в середньому 6,5 7,5 тис. грн. в місяць. [PERSON] виховується в задовільних умовах, навчається зараз добре, поведінка хороша. В 2017 році лікарі визначили його діагноз розумова відсталість, у звязку з чим на даний час навчається в спеціалізованому навчально-реабілітаційному центрі «Мрія» в м. Камянське. При цьому 5 днів на тиждень він проживає там, а на вихідних вони з відповідачем забирають його додому. В даному центрі [PERSON] навчається набагато краще ніж раніше у звичайній школі. Позивач останній раз відвідував сина 15.10.2017, на літні та зимові канікули до себе не забирав. До цього були випадки, коли батько приходив, але [PERSON] не хотів до нього йти. [PERSON] приймає необхідні ліки та повністю забезпечений всим необхідним. На даний час він отримує ліки від аденоїдів, що контролюється медичною сестрою в центрі. Також займаються питанням лікування енурезу, оскільки раніше прописані таблетки не допомогли, возили на обстеження до лікаря кардіолога, який призначив лікування, а із зором проблем на даний час не існує. Вважає, що [PERSON] краще в реабілітаційному центрі, оскільки він там став краще навчатися, а за прийомом призначених ліків слідкує медичний персонал. Крім того підтвердив, що дійсно був випадок, коли він побив його ременем, а мати віником за погану поведінку в школі, за що вони були притягнуті до кримінальної відповідальності. Свідок на стороні відповідача [PERSON] суду пояснила, що вона є матірю відповідача. Їй відомо, що [PERSON] на даний час навчається в реабілітаційному центру, куди він був направлений за рекомендацією лікарів. В реабілітаційний центр він їздить із задоволенням, має гарні оцінки. Відповідач піклується про здоровя сина. В судовому засіданні в присутності психологів [PERSON] та [PERSON] був допитаний неповнолітній [PERSON], [INFO], який суду повідомив, що зараз навчається в реабілітаційному центрі, що йому подобається, до Лобойківської школи повертатися не хоче. Батько на вихідні його до себе не забирає, не приїжджає та не телефонує. Фізичні методи виховання до нього застосовувалися як збоку його матері та її чоловіка так і з боку батька, коли він знаходився у нього. До батька та бабусі повертатися не хоче, оскільки не хоче їх бачити, любить свою маму та бажає проживати з нею, її чоловіка [PERSON] називає батьком. Судом також були досліджені письмові докази, відповідно до яких встановлено наступне. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] з 04.03.200 року перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають спільну дитину сина\~[PERSON], [INFO] (Т. 1 а.с. 16, Т. 2 а.с. 116). Заочним рішенням Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 19 червня 2015 року шлюб між сторонами розірвано. Після розірвання шлюбу дитина проживає з матірю\~[PERSON] (Т. 1 а.с. 13). Рішенням Петриківського районного суду від 19.08.2015 з [PERSON] стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання дитини [PERSON], щомісячно з дня пред'явлення позову до досягнення ним повноліття на користь [PERSON], починаючи з 03.08.2015 року. (Т. 1 а.с. 12). Рішенням Петриківського районного суду від 17.03.2016 зобов'язано [PERSON] не чинити [PERSON] перешкод у спілкуванні з дитиною [PERSON]П, та у вихованні цієї дитини. Визначено спосіб участі [PERSON] у спілкуванні та вихованні дитини: *побачення першої і третьої суботи та неділі щомісяця (з 09:00 год. до 16:00 год.) без присутності матері за місцем проживання батька; *три тижні влітку для сумісного відпочинку та оздоровлення дитини; один тиждень під час зимових канікул. (Т. 1 а.с. 10-11). [PERSON] 02.06.2017 року уклала шлюб з [PERSON], з яким разом з дитиною [PERSON] проживає за адресою: [INFO]. Після укладення шлюбу [PERSON] змінила прізвище на «Кустікову». (Т. 1 а.с. 52). Вироком Петриківського районного суду від 11.04.2017 у справі № 187/209/17, який набрав законної сили 12.05.2017, [PERSON] визнано винуватою у пред'явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 125 Кримінального кодексу України за фактом спричинення тілесних ушкоджень малолітньому [PERSON] та призначено їй покарання у виді 150 (сто п'ятдесят) годин громадських робіт (Т. 1 а.с. 8-9). Вироком Петриківського районного суду від 12.04.2017 у справі № 187/266/17, який набрав законної сили 15.05.2017, [PERSON] визнано винуватим у пред'явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 125 Кримінального кодексу України за фактом спричинення тілесних ушкоджень малолітньому [PERSON] та призначено йому покарання у виді 100 (сто п'ятдесят) годин громадських робіт (Т. 1 а.с. 7). Судом встановлено, що після розірвання шлюбу між сторонами по справі існує конфлікт щодо спілкування з дитиною, що підтверджується актами про недопущення позивача для спілкування з дитиною, талонами-повідомленнми про реєстрацію повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інших події, висновками Петриківського ВП за результатами таких повідомлень, матеріалами виконавчого провадження (Т. 1 а.с. 14,15, 95-97,134-152, Т. 2 а.с. 60-64). Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] до 2016 року навчався в Лобойківській СЗШ та мав проблеми з навчанням та поведінкою, внаслідок чого був переведений на індивідуальну форму навчання. Про це зокрема свідчать скарги батьків інших учнів, характеристики на учня, довідки про відвідування школи, протоколи засідання зборів батьківського комітету та психолого-педагогічного консиліуму, протокол наради відділу освіти, сімї, молоді та спорту райдержадміністрації, висновок органу опіки та піклування (Т. 1 а.с. 84,85, 168, 197-200, 203-217, Т. 2 а.с. 67-74) Згідно висновку ЛКК № 179/2 від 19.11.2016 року [PERSON] встановлений клінічний діагноз F 70.1 «Легка розумова відсталість». (Т. 1 а.с. 78) Згідно з випискою № 2173 від 02.08.2017 року КЗ «Дніпропетровська дитяча міська лікарня № 5 ДОР» «Дитяче психіатричне відділення», дитина поступила у відділення у супроводі матері для проведення обстеження та лікування з вищезазначеним діагнозом 24.07.2017 року та отримала лікування: психолого-педагогічна корекція, була обстежена фахівцями: психолог - інтелект занижений IQ 64, логопед- заїкання 1 ступеню, окуліст окове дно у нормі, кардіолог - метаболічна кардиоміопатія. (Т. 1 а.с. 79) Відповідно до Витягу із протоколу засідання обласної психолого-медико-педагогічної консультації № 63-в від 22.09.2016 року, виданий 03.10.2016 року відповідачу, дитині було рекомендовано навчання за програмою для дітей шкільного віку з легкою розумовою відсталістю. Логопедична, психологічна корекція та лікувально-профілактична робота в умовах навчально-реабілітаційного центру. (Т. 1 а.с. 82) Згідно довідок від 04.09.2017 № 110, від 31.08.2017 № 313 [PERSON] у 2017-2018 начальному році за отриманим дозволом Служби у справах дітей Петриківської районної державної адміністрації, навчається у 4 класі КЗО «Навчально- реабілітаційний центр «Мрія» ДОР» (Т. 1 а.с. 86, 87) З психолого-педагогічної характеристики з КЗО «Навчально-реабілітаційний цеатр «Мрія» ДОР» та інформації на батьків, вбачається, що [PERSON] зарахований до 4-Б класу КЗО «НРЦ «Мрія» ДОР» згідно направлення № 3389 від 28.08.2017 року департаменту освіти і науки Дніпропетровської обласної державної адмініністрації на підставі рішення ОПМПК, витяг з протоколу № 63-в від 22 вересня 2016 року. «Обсяг загальних знань низький. Особливості пізнавальних процесів та пізнавальної діяльності відповідають легкій розумовій відсталості. Мислення конкретне, уповільнене. В пізнавальній діяльності потребує додаткового часу для навчання, роз'яснення, опори на навчальний матеріал. Навчальну допомогу та набутий досвід використовує пасивно, обмежено. Працездатність недостатня. Емоційно-вольова сфера незріла, нестійка. Не психоемоційні навантаження спостерігаються невротичні реакції. Поведінка під час виконання завдань впорядкована. Заїкання. Дискалькулія. Хлопчик виховується в сім'ї з 2-ох чоловік. Мати - [PERSON], домогосподарка, не працює. Батько - [PERSON]. Батьки хлопчика розлучені. Батько мешкає окремо. Мати приділяє вихованню та навчанню [PERSON] достатньо уваги. Забезпечує дитину всім необхідним шкільним приладдям, засобами особистої гігієни, одягом, взуттям. Мати цікавиться шкільним життям сина, його успіхами у навчанні, телефонує нам щоденно. Прислухається до порад педагогів класу. До закладу хлопчик приїжджає завжди чистим, охайним. [PERSON] охоче відвідує заняття. На уроках активний, уважний. Рівень загальної обізнаності, суджень, міркувань - конкретно-ситуативний. Мислення наочно-дійове, процеси узагальнення у стадії формування. На зауваження вчителя реагує адекватно. У контакт з дітьми та дорослими вступає охоче. В сюжетно-рольових іграх активну участь приймає на другорядних ролях, вказівки ведучого виконує не завжди, іграшками цікавиться. Навички самообслуговування розвинені задовільно. В позаурочний час відвідує гурток «Талановиті пальчики», працює за покроковими інструкціями та під контролем. Зв'язок з мамою підтримується завжди, дитину привозять в понеділок о 8 годині ранку, забирають в п'ятницю о 14 годині. Ми маємо завжди можливість поспілкуватися з мамою. Батько - [PERSON], за час навчання хлопчика у нашому закладі, не цікавиться здоров'ям, навчанням та вихованням сина. До закладу батько не приходив, жодного разу не зателефонував педагогам класу.» (Т. 1 а.с. 88-90) Згідно статуту КЗО «Навчально-реабілітаційний центр «Мрія» ДОР», вказаний заклад створений та функціонує з метою забезпечення реалізації права на освіту дітей з особливими потребами, зумовленими складними вадами розвитку, їх інтеграція в суспільство шляхом здійснення комплексних реабілітаційних заходів, спрямованих на відновлення здоровя, здобуття освіти відповідного рівня, розвиток та корекцію порушень. (Т. 2 а.с. 30-47) Що стосується побутових умов проживання та фінансових можливостей забезпечення дитині необхідних умов для її розвитку, суд вважає, що як позивач так і відповідач мають відповідні умови та здатні в достатній мірі забезпечити необхідні життєві та соціальні потреби дитини, про що свідчать надані сторонами докази: акти обстеження умов проживання, довідки про заробітну плату з місця роботи позивача та членів його родини, чоловіка відповідача, квитанції про сплату за комунальні послуги, фотознімки з місця проживання позивача (Т. 1 а.с. 75-77, 105-133, 220-222, 249, 250, Т. 2 а.с. 1-7, 58). Крім того як позивач так і відповідач мають позитивну характеристику за місцем проживання (Т. 1 а.с. 76, 221). Згідно висновку органу опіки та піклування Петриківської райдержадміністрації від 13.02.2018 року ухваленого за наслідками розгляду питання щодо визначення місця проживання дитини [PERSON], комісія прийшла до висновку про доцільність проживання дитини з обома батьками, а саме: перші два тижні місяця у матері [PERSON], інші два тижні у батька [PERSON](Т. 2 а.с. 142-147) Відповідно до\~ч. 2 ст. 160 СК України,\~місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Згідно ч.ч.1, 2, 3ст. 161\~СК України\~якщо матір та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того з ким із них буде проживати малолітня дитина, то спір між ними може бути вирішений органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обовязків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоровя та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передавати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити дитині. Відповідно ч. ч. 4, 5\~ст. 19 СК України\~при розгляді судом спорів щодо місця проживання дитини, обов'язковою є участь органу опіки і піклування, який також подає до суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відповідно до ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини та ч.8\~ст.7 СК України\~під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Частинами 1, 2 ст.3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів, а згідно ч. 1 ст. 9 вказаної Конвенції держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. Суд дослідивши письмові докази, заслухавши пояснення сторін та свідків прийшов до висновку, що обставини на які посилається позивач обґрунтовуючи свої позовні вимоги, не можуть бути підставами для задоволення позову, виходячи з наступного. Так судом встановлено, що малолітній [PERSON] має діагноз у вигляді легкої розумової відсталості, у звязку з чим згідно направлення департаменту освіти і науки Дніпропетровської обласної державної адмініністрації на підставі рішення ОПМПК та за згодою Служби у справах дітей Петриківської районної державної адміністрації на даний час навчається в КЗО «Навчально- реабілітаційний центр «Мрія» ДОР». В свою чергу КЗО «Навчально- реабілітаційний центр «Мрія» ДОР» є закладом освіти для дітей з вадами розвитку, а малолітній [PERSON] був направлений до даного закладу на підставі рекомендацій та погоджень відповідних компетентних органів, що на думку суду дає підстави вважати, що перебування та навчання дитини в даному закладі освіти відповідає її інтересам. При цьому малолітній [PERSON] характеризується даним закладом як учень значно позитивніше, в порівнянні з характеристиками, які він мав навчаючись в Лобойківській ЗОШ. Таким чином посилання позивача та третьої особи [PERSON], що лише інклюзивна форма навчання в звичайній школі здатна забезпечити необхідний рівень навчання дитини, та яка в свою чергу може бути забезпечена лише під час проживання дитини з батьком, не знайшла свого підтвердження відповідними доказами. Судом також встановлено, що малолітній [PERSON] має певні захворювання, однак доказів того, що відповідач не дбає про здоровя дитини суду також надано не було. Посилання позивача на перешкоджання відповідачем спілкуванню з дитиною не мають значення для вирішення даної справи, оскільки відповідач за рішенням суду отримав право на спілкування з дитиною в певні дні та періоди, а реалізація даного права лежить в площині виконання судових рішень та не може ставитися в пряму залежність для цілей визначення постійного місця проживання дитини. Що ж стосується нанесення [PERSON] легких тілесних ушкоджень його матірю та співмешканцем, суд вважає, що сам по собі зазначений факт не може бути підставою для задоволення позовних вимог щодо визначення місця проживання дитини з батьком. Суд при цьому бере до уваги обставини за яких тілесні ушкодження були нанесені та їх наслідки для дитини та не вважає, що даний факт може бути винятковою обставиною, яка вказує на необхідність розлучення малолітньої дитини з матір'ю. Суд також приймає до уваги пояснення самого малолітнього [PERSON], який повідомив що в сімї батька йому також завдавалися тілесні ушкодження. Окрім іншого, суд приймає до уваги прихильність малолітнього [PERSON] до своїх батьків. Зокрема [PERSON] в судовому засіданні категорично заявив, що бажає проживати зі своєю матірю а не з батьком, оскільки любить її та не бажає з нею розлучатися. Крім того, висновок органу опіки та піклування не містить будь-яких обґрунтувань доцільності визначення місця проживання дитини лише разом з батьком. Висновок взагалі не визначає хоча б однієї виняткової обставини для розлучення малолітньої доньки з матір'ю, а навпаки зводиться до того, що дитина може проживати як з батьком так і з матірю, що однак не дає суду підстав погодитись з ним в частині визначеного почергового проживання дитини з обома батьками, оскільки такий порядок чинним законодавством не передбачений. Таким чином, суд враховуючи рівність прав обох батьків на проживання з дитиною, однак приймаючи до уваги перш за все її інтереси та її особисту прихильність до батьків, приходить до висновку, що подальше проживання дитини саме з матірю буде достатньою мірою відповідати її інтересам, а тому вважає за необхідне в задоволенні позовних вимог щодо визначення місця проживання дитини з батьком відмовити. При цьому позивач на підставі взаємних поступок та компромісів з відповідачем, який має ґрунтуватися на забезпечення саме інтересів дитини, не позбавлений можливості в законний спосіб спілкуватися з дитиною та приймати участь в її вихованні. Враховуючи відсутність підстав для задоволення позовних вимог щодо визначення місця проживання дитини з батьком, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог щодо стягнення аліментів на користь позивача, оскільки аліменти сплачуються на користь особи, з якою дитина проживає. Беручи до уваги, що позивачу відмовлено в позові, судові витрати з відповідача стягненню не підлягають.

Outcome: dismissed