Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-12 00:00:00

В грудні 2015р. позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, посилаючись на те, що 09.01.2015 року [PERSON], керуючи автомобілем «ВАЗ 2107», д.н. [NUMBER] в с. Перемога Броварського району Київської області на автодорозі Київ-Суми здійснив виїзд на зустрічну смугу, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем позивача. Внаслідок таких дій відповідача [PERSON], автомобіль позивача отримав механічні пошкодження на суму 111 917,53 грн. Оскільки страхова компанія не відшкодувала страхову суму в межах страхового полісу, позивач, з урахуванням неодноразового збільшення позовних вимог, остаточно просив суд стягнути з страхового відшкодування зі ПрАТ «СК «Україна» в межах суми страхового полісу в сумі 50 000,00 грн. та пеню за прострочення страхової виплати в розмірі 46957,37 грн., а також витрати на проведення оцінки автомобіля в розмірі 1095,00 грн., та різницю розміру шкоди стягнути з винуватця ДТП - [PERSON] в сумі 61 917,53 грн. Моральну шкоду в розмірі 30000,00 грн. просив також стягнути з [PERSON] В листопаді 2017р. справа надійшла в провадження судді Супрун Г.Б. в зв»язку зі звільненням судді [PERSON] та судді [PERSON] В судовому засіданні позивач та його представник [PERSON] уточнені вимоги ( подані 05.03.2018) підтримали з викладених у позові підстав. Представник відповідача ПрАТ «СК «Україна» в судове засідання не з'явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не відомі. Відповідач [PERSON] в призначене судове засідання не з'явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заперечення проти позовних вимог, в яких зазначив, що не погоджується з розміром моральної шкоди, вважає, що вона не підлягає задоволенню як недоведена позивачем належними та допустимими доказами. Разом з цим, сума відшкодування матеріальних збитків також на думку відповідача є завищеною. Вислухавши пояснення позивача, його представника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. В судовому засіданні встановлено, що 09.01.2015 року стався страховий випадок, а саме дорожньо-транспортна пригода за участю двох автомобілів «ВАЗ 2107», д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та «Рено Логан» д.н.з [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] Цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] станом на дату ДТП була застрахована в ПрАТ СК «Україна». Постановою Подільського районного суду м. Києва від 18 березня 2015 року [PERSON] було визнано винним у вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Як вбачається зі Звіту про визначення вартості матеріального збитку № 53 від 27 січня 2015 року вартість матеріального збитку, завданого [PERSON] в результаті пошкодження його автомобіля під час ДТП, з урахуванням втрати товарної якості складає 111 917,53 грн. 31 березня 2015 року позивачем було подано заяву про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування до ПрАТ «СК «Україна», проте страхового відшкодування страховиком не виплачено. За положеннями статті 22 ЗУ "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Стаття 33 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає перелік дій осіб у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати). За встановленими обставинами справи, такі дії були вчинені особами, причетними до ДТП та іншими відповідними особами. Відповідно до п. 22.1 ст. 22 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Як вбачається з страхового полісу № АІ/5554660, укладеного між страховою компанією і відповідачем [PERSON] розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 000 грн. на одного потерпілого. Пунктом 5 Полісу № АІ/5554660 встановлено нульовий розмір франшизи. Як передбачено ст. 36 Закону «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний, у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими, - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його, а в разі невизнання майнових вимог заявника - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування. Протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення страховик зобов'язаний направити заявнику письмове повідомлення про прийняте рішення. Проте страховою компанією не було виплачено суму страхового відшкодування. За положеннями ч. ч. 1-3 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв"язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, яки її право тне було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до положень ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для собак, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом механізмом, іншим об"єктом використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (ст. 1187 ч.ч.1, 2, 5ЦК). Особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), що передбачено ст. 1194 ЦК України. Пунктом 36.5. ст. 36 Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності» встановлено, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з вини страховика, особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Відповідно до вимог п.36.2 ст.36 Закону відповідач не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування був зобов»язаний прийняти рішення та здійснити виплату страхового відшкодування . Отже, у відповідності до ст. 1194 ЦК України та на підставі п. 36.2 ст. 36, п. 36.5. ст. 36 «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності» з урахуванням уточнених позовних вимог стягненню підлягає: - з ПрАТ «Страхова компанія «Україна» 50 000,00 грн. (страхового відшкодування) та 1095,00 грн. витрат на проведення оцінки завданої шкоди. Позивач просив стягнути пеню в розмірі 46957,37 грн . Розмір пені підлягає частковому задоволенню, а саме за період за один рік : з 30.06.2015р. ( 31.03.2015р. + 90 днів=29.06.2015р) по 30.06.2016р. у розмірі подвійної облікової ставки НБУ , розрахунок міститься в матеріалах справи ( а.с.165) та складає 23 097,13 грн. ( з 30.06.2015р. по 23.06.2016р. = 22780,7 грн., та 7 днів з 24.06.по 30.06.2016р.= 316, 43 грн.). - з [PERSON] шкоду заподіяну внаслідок ДТП в сумі 61 917,53 грн. ( 111917,53 - 50000= 61917,53 грн.) Враховуючи викладене, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги про стягнення матеріальної шкоди, спричиненої внаслідок ДТП. Щодо заявленої вимоги про стягнення моральної шкоди суд приходить до наступних висновків. Відповідно до роз'яснень, даних в п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (не майнової) шкоди», обов'язковому з'ясуванню при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою та протиправними діяннями її заподіювача та вина останнього в її заподіянні. Згідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до частини 1 статті 1167 Цивільного кодексу України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Таким чином суд вважає, що позовні вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди завданої внаслідок ДТП є безпідставними, оскільки позивач не довів завдання йому моральної шкоди внаслідок ДТП, що виразилася у душевних стражданнях, а зазначив, що душевні страждання були завдані його дружині. Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України, необхідно стягнути судовий збір на користь [PERSON] з ПрАТ «Страхова компанія «Україна» в розмірі 730,97 грн., а з [PERSON] в розмірі 619,17 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial