Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до Першого Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області про зняття арешту з майна, в якому просив зняти арешт з квартири, яка знаходиться за адресою [ADDRESS] та виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна запис № 956111 від 28 грудня 2004 року за закрити виконавче провадження у звязку зі смертю боржника [PERSON], відповідно Рішення Київського районного суду м. Одеси № 2-1469 від 04.08.2003 року. Посилаючись на те, що позивач [PERSON] є спадкоємцем за законом майна, яке належить [PERSON], а саме квартири № 4 яка знаходить за адресою місто Одеса, проси. Гагаріна, №12. 22 грудня 2004 року, Приморським районним управлінням юстиції винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження на квартиру №4 за адресою просп. Гагаріна, №12 власником, якої був [PERSON], у звязку із заборгованістю 3415,11 грн. АТ «Українській охороно-страховій компанії». 02 травня 2017 року, [PERSON] помер, про що свідчить свідоцтво про смерть серії І-ЖД № 495004 від 29.05.2017 року. [PERSON] як спадкоємець звернувся до Шостої Одеської державної нотаріальної контори з запитом щодо реєстрації спадкової справи до майна померлого, однак йому було відмовлено, у звязку з тим, що на усе майно спадкодавця накладено арешт. 02 березня 2018 року, позивачем була направлена заява на адресу Приморського відділу ДВС міста Одеси ГТУЮ в Одеській області про скасування арешту арешт з квартири № 4, яка знаходить за адресою м. Одеса, просп. Гагаріна, №12 та виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна запис від №956111 від 28 грудня 2004 року. 29 березня 2018 року, державним виконавцем Приморського відділу ДВС міста Одеси ГТУЮ в Одеській області було повідомлено, що вказане виконавче провадження перебуває у віданні Першого Приморського відділі ДВС міста Одеси ГТУЮ в Одеській області, у звязку з цим, 04 квітня 2018 року, було направлено заяву про зняття арешту з квартири № 4, яка знаходить за адресою м. Одеса, просп. Гагаріна, №12 та виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна запис від № 9 . До теперішнього часу жодних відповідей від Першого Приморського відділі ДВС міста Одеси ГТУЮ в Одеській області, у звязку з цим, 04 квітня 2018 року, з приводу направленої заяви про зняття арешту з квартири з квартири № 4, яка знаходить за адресою м. Одеса, просп. Гагаріна, №12 та виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна запис від №9 не надходило, та за допомогою телефонних дзвінків, працівники виконавчої служби не надають жодної інформації. Наявний арешт майна боржника, [PERSON] та оголошення заборони на його відчуження на квартиру № 4 за адресою м. Одеса, просп. Гагаріна, № 12 перешкоджає позивачу у здійсненні його права приватної власності, внаслідок чого він позбавлений змоги оформити спадкоємство та в повному обєму користуватися та розпоряджатися майном у звязку з чим, виникає необхідність у судовому захисті порушених прав. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав суду заяву в якій просив розглянути справу без його участі, на задоволенні позовних вимог наполягав. Від представника Першого Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області старшого державного виконавця Білик Р.В. надійшла заява від 09.07.2018 року в якій він просив розглянути справу без участі представника відділу та прийняти рішення на власний розсуд. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є спадкоємцем за законом майна, яке належить [PERSON], а саме квартири № 4 яка знаходить за адресою місто Одеса, проси. Гагаріна, №12. 22 грудня 2004 року, Приморським районним управлінням юстиції винесено постанову про арешт майна боржника [PERSON] та оголошення заборони на його відчуження, а саме на квартиру № 4 за адресою: м. Одеса, просп. Гагаріна, № 12 власником, якої був [PERSON], у звязку із заборгованістю перед АТ «Українській охороно-страховій компанії» у розмірі 3415,11 грн. 02 травня 2017 року, [PERSON] помер, про що свідчить свідоцтво про смерть виданого Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області серії І-ЖД № 495004 від 29.05.2017 року. [PERSON] як спадкоємець звернувся до Шостої Одеської державної нотаріальної контори з запитом щодо реєстрації спадкової справи до майна померлого, однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва на спадщину, у звязку з тим, що на усе майно спадкодавця накладено арешт. 02 березня 2018 року, позивачем була направлена заява на адресу Приморського відділу ДВС міста Одеси ГТУЮ в Одеській області про скасування арешту арешт з квартири № 4, яка знаходить за адресою м. Одеса, просп. Гагаріна, №12 та виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна запис від №956111 від 28 грудня 2004 року. 29 березня 2018 року, державним виконавцем Приморського відділу ДВС міста Одеси ГТУЮ в Одеській області було повідомлено, що вказане виконавче провадження перебуває у віданні Першого Приморського відділі ДВС міста Одеси ГТУЮ в Одеській області, у звязку з цим, 04 квітня 2018 року, було направлено заяву про зняття арешту з квартири № 4, яка знаходить за адресою м. Одеса, просп. Гагаріна, №12 та виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна запис від № 9 . До теперішнього часу жодних відповідей від Першого Приморського відділі ДВС міста Одеси ГТУЮ в Одеській області, у звязку з цим, 04 квітня 2018 року, з приводу направленої заяву про зняття арешту з квартири з квартири № 4, яка знаходить за адресою м. Одеса, просп. Гагаріна, №12 та виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна запис від №9 не надходило, та за допомогою телефонних дзвінків, працівники виконавчої служби не надають жодної інформації. За наслідком цього позивач прийняв спадщину, але не може її оформити. Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно з ст. 1 Першого Протоколу\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Згідно із ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною 1 ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. В силу ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Вимоги позивача, що ґрунтуються на його праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Така позиція викладена в постанові Верховного Суду України №6-26цс13 від 15 травня 2013 року, яка відповідно до ст. 360-7\~ЦПК України\~є обов'язковою для суду. Як передбачено ч. 1 ст. 55 Закону України " Про виконавче провадження" ( в редакції , яка діяла на момент винесення постанови про арешт майна) арешт майна полягає у проведенні його опису, оголошені заборони розпоряджатися ним, а у разі потреби - в обмеженні права користування майном або вилучені у боржника та передачі на зберігання іншим особам. Види, обсяги і строк обмеження встановлюються державним виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна і його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин. Частиною 3 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавчого провадження підлягає закінченню у разі, смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувана чи боржника; Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження", особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи те, що позивач не може скористатися належним йому спадковим майном після смерті [PERSON], оскільки Приморським районним управлінням юстиції м. Одеси винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження на квартиру №4 за адресою просп. Гагаріна, №12 власником, якої був [PERSON], у звязку із заборгованістю у розмірі 3 415,11 грн. перед АТ «Українській охороно-страховій компанії», тому суд приходить до висновку про необхідність зняти арешт з квартири № 4, яка знаходиться за адресою: м. Одеса, просп. Гагаріна, 12, реєстраційний номер обтяжень №956111 та виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна запис № 956111 від 28 грудня 2004 року. Разом з тим, суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог в частині закриття виконавчого провадження у звязку зі смертю боржника [PERSON], відповідно рішення Київського районного суду м. Одеси № 2-1469 від 04.08.2003 року, оскільки\~Законом України «Про виконавче провадження»\~питання закінчення виконавчого провадження щодо боржника відноситься до компетенції державного виконавця в провадженні якого перебуває виконавче провадження, який відповідно до п. 3\~ст. 49 вказаного Закону\~виносить про це відповідну постанову з обов'язковим мотивуванням підстав її винесення, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Вже сама постанова про закінчення виконавчого провадження а також дії чи бездіяльність державного виконавця з цього питання можуть бути оскаржені до суду.

Outcome: partial