Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-12 00:00:00

Акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» звернулося до Рівненського міського суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 27.11.2009 року у розмірі 137564,80 грн. Свої позовні вимоги мотивує тим, що [PERSON] звернувся до АТ КБ "Приватбанк" з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву №б/н від 27.11.2009 р. Відповідач при підписанні анкети підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами Банку» складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. При укладенні цього договору сторони керувалися положенням частини першої статті 634 Цивільного кодексу України відповідно до якого договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Станом на 31.03.2020 року відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконує, у результаті чого виникла прострочена заборгованість у розмірі 137564,80 грн., з яких: 3199,70 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 125838,20 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 1500,00 -нарахована пеня; 0,00 грн. -нараховано комісії; а також штрафи відповідно до п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. 00 коп. фіксована частина штрафу та 6526,90 грн. - процентна складова штрафу. Представник позивача в судове засідання не з`явився. Згідно поданого до суду клопотання, просив розглядати справу за його відсутності на підставі наявних доказів, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, його виклик в судове засідання на 13.10.2020 року здійснювався через розміщення оголошення на офіційному сайті Судової влади України (http://court.gov.ua/) від 16.07.2020 року. З заявою з проханням слухати справу за його відсутності до суду не звертався , письмового відзиву на позов, суду не подав . Причину неявки суду не повідомив. За таких обставин, у зв`язку із повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого відповідача, з письмової згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до ст.ст. 280-282 ЦПК України, на підставі наявних у справі матеріалів. Дослiдивши письмовi матеріали по справi, та оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] звернувся до АТ КБ "Приватбанк" з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву №б/н від 27.11.2009 р. При укладенні Договору сторони керувались ч. 1 ст.634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами Банку», складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг , що підтверджується підписом у заяві. Заявою Відповідача підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ «ПРИВАТБАНК», які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі. Формулярами та стандартними формами є саме «Умови та правила надання банківських послуг» та «Тарифи Банку», які згідно до заяви отримані Відповідачем для ознайомлення в письмовій формі. Копія «Умов та правила надання банківських послуг» та «Тарифів Банку» додаються до позовної заяви, а з метою підтвердження їх відповідності (автентичності) також надається копія наказу Банку про їх затвердження. Отже, підписавши заяву між сторонами, у відповідності до ст. 634 ЦК України, був укладений Договір про надання банківських послуг, який за своєю правовою природою є змішаним договором і містить в собі, зокрема, умови договору банківського рахунку (ст. 1066 ЦК України) та кредитного договору (ст. 1054 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст. 1066 ЦК України, за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Згідно з частинами 1, 2 ст. 1069 ЦК України, якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу. Права та обов`язки сторін, пов`язані з кредитуванням рахунка, визначаються положеннями про позику та кредит (параграфи 1 і 2 глави 71 ЦК України), якщо інше не встановлено договором або законом. Банком на підставі Договору надання банківських послуг відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, а Відповідачу надано у користування кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 3200.00 грн., що підтверджується Довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, яка додається до позовної заяви. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п. 3.2, п. 3.3 Договору, на підставі яких. Відповідач при укладанні Договору дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміни (збільшення або зменшення) за рішенням, та ініціативою Банку. Таким чином, Банк свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав Відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач зобов`язався повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов Договору, а саме щомісячними платежами у розмірі мінімального платежу від суми заборгованості, який встановлений Договором. Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором, а також підтверджується випискою по рахунку, яка додається до позовної заяви. З наданого суду позивачем розрахунку заборгованості за договором б/н, укладеним з відповідачем 27.11.2009 року вбачається, що станом на 31.03.2020 року заборгованість складає 137564,80 грн., з яких: 3199,70 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 125838,20 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 1500,00 -нарахована пеня; 0,00 грн. - нараховано комісії; 500 грн. 00 коп. фіксована частина штрафу та 6526,90 грн. - процентна складова штрафу. Оглянутою судом випискою із особового рахунку [PERSON] про рух коштів за договором б/н станом на 08.04.2020 р. підтверджується що після укладення договору відповідач користувалася кредитними коштами, отриманими ним за договором. Відповідачем не надано, а судом не встановлено належних та допустимих доказів на спростування даного факту. Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Аналізуючи зміст наданого позивачем розрахунку суд погоджується з розміром вказаної у ньому заборгованості за тілом кредиту, що становить 3199,70 грн. та за простроченими відсотками в розмірі 125838,20 грн. Окрім того, згідно розрахунку, до заборгованості включено пеню в розмірі 1500,00 грн. вирішуючи питання щодо стягнення якої, суд виходить з наступного. Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те ж правопорушення. У той же час, згідно з п. 8.6 Умов єдиним видом відповідальності за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань позичальником є штраф в розмірі 500 гривень та 5% від суми позову. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те ж порушення, строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, - свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності. Про це ж зазначено у правовій позиції судової палати у цивільних справах Верховного суду України у справі № 6-2003цс15 від 21 жовтня 2015 року. Виходячи з вищенаведених доводів, суд, визначаючи розмір заборгованості відповідачки за кредитним договором, не бере до уваги розрахунок заборгованості, наданий позивачем в частині нарахування суми боргу за пенею, як такий, що не відповідає встановленим судом умовам кредитного договору. Стосовно стягнення з відповідача на користь позивача штрафів за порушення строків платежів по кожному з грошових зобов`язань, передбачених договором, більш ніж на 120 днів, що визначено пунктом 8.6 Умов, суд погоджується з тим, що позивач має право на стягнення з відповідача штрафних санкцій. Водночас визначений у розрахунку загальний розмір штрафів 7026,90 грн., зважаючи на встановлений судом розмір заборгованості за кредитним договором, який становить загалом 129037,90 грн., суд вважає необгрунтованим і беручи до уваги визначені правила, нарахування штрафу приходить до висновку про необхідність стягнення його у розмірі 6951,90 грн. (500 грн.00 коп. +( 129 037,90 грн. х 5%). Отже, загальна сума заборгованості, з урахування тіла кредиту, процентів та штрафу, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача за кредитним договором, укладеним між ними 27.11.2009 року, становить 135989,80 грн. (з розрахунку: 3199,70 грн. + 125838,20 грн. + 6951,90 грн.). Відповідно суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову частково. Оскільки позов підлягає задоволенню частково, відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати на сплату судового збору пропорційно до задоволеної частини позовних вимог у розмірі 2077,94 грн. (2102 грн. 00 коп. х 135989,80 грн. / 137564,80 грн.). На підставі наведеного,

Outcome: partial