Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-11 00:00:00

В жовтні 2013 року [PERSON] (Позивач) звернулась до Шевченківського районного суду м.Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів (а.с.2). Ухвалою Шевченківського районного суду м.Києва (суддя Юзькова О.Л.) від 28.01.2014р. позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів роз'єднано в окремі самостійні провадження: за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів (а.с.1). Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва (суддя Маліновська В.М.) від 28.03.2014р. відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів (а.с.20). У позовній заяві Позивачка просила: - стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки, [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі у розмірі 1 000,00 грн. щомісячно з моменту звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 27.11.2009р. між Позивачкою та Відповідачем Відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві було зареєстровано шлюб, актовий запис № 1480. Від шлюбу вони мають дочку - [PERSON], [INFO]. З червня 2012 року сімейні стосунки між подружжям погіршились. Спільна дочка [PERSON] проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні, водночас Відповідач з моменту фактичного припинення шлюбних відносин, епізодично надає матеріальну допомогу на утримання дитини. Враховуючи те, що Відповідач не має постійного заробітку, а доходи його є мінливими та нерегулярними, з урахуванням того, що Відповідач отримує доходи з неофіційних джерел заробітку, Позивачка вважає за доцільне стягнути з Відповідача на свої користь аліменти на утримання спільної дочки в твердій грошовій сумі в розмірі 1 000,00 грн. В судове засідання Позивачка не з'явилась, разом з тим подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити починаючи з 01 травня 2014р., оскільки Відповідачем добровільно сплачувались аліменти до травня місяця (а.с.26). Відповідач в судове засідання не з'явився, подав суду заяву, в якій просить слухати справи без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує(а.с.27). Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом з'ясовано, що 27 листопада 2009 року між [PERSON] (Відповідач), [INFO], та [PERSON] (Позивач), [INFO], у Відділ реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві було зареєстровано шлюб, про що в книзі реєстрації шлюбів 27.11.2009р. зроблено відповідний актовий запис за № 1480, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб від 27.11.2009р. серія [NUMBER] (а.с.12). Після державної реєстрації шлюбу прізвища сторін визначені так: чоловіка - "[PERSON]", дружини "[PERSON]". У Позивачки та Відповідача від шлюбу є спільна дитина - [PERSON], [INFO], про що в книзі реєстрації народжень 24.06.2010р. зроблено відповідний актовий запис за № 1207, що підтверджується Свідоцтвом про народження від 24.06.2010р., виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, в якому зазначено в графі «мати»: [PERSON], «батько» - [PERSON] (а.с.9). Сторонами не заперечувалось, що [PERSON], [INFO] проживає разом з Позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідно до п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини ООН від 20.11.1989р. (далі Конвенція), яку було ратифіковано Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991р. та яка набула чинності для України 27.09.1991р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Згідно зі ст. 18 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України (далі СК України) батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За ч.ч.1-3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно ст. 184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів, суд виходить з заявлених Позивачкою вимог про стягнення з Відповідача аліментів в твердій грошовій сумі, а також з того, що Відповідач визнав позов і проти стягнення такої суми не заперечував, та вважає за можливе стягнути з Відповідача аліменти на утримання малолітньої дитини у розмірі 1 000,00грн. щомісячно. Відповідно до ст.191СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Днем звернення Позивачки до суду є 28.10.2013р., оскільки саме цим днем позовна заява здана безпосередньо до канцелярії Шевченківського районного суду м. Києва, що підтверджується відповідним штампом на першому аркуші позову та відсутністю доказів (конверта) про направлення позову поштою. Поряд з цим, під час розгляду справи, було встановлено, що Відповідач до квітня 2014р. включно сплачував Позивачці грошові кошти в якості аліментів на утримання неповнолітньої дочки - [PERSON], про що Позивачка зазначила в заяві до суду та просила стягнути аліменти починаючи з травня 2014р., а тому суд вважає, що аліменти на дитину слід присудити, починаючи саме з 01 травня 2014р. Виходячи з положень ст. 88ЦПК України, а також з того, що Позивачі у справах про стягнення аліментів згідно з Законом України «Про судовий збір» звільнені від сплати судового збору, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з Відповідача в дохід держави судового збору за ставкою, яка діяла на час звернення Позивача з позовом до суду (жовтень 2013р.), у розмірі 229,40грн. Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 180-184, 185, 191 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved