Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася з позовом до Черкаської міської ради, третя особа [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. Свої позовні вимоги мотивує тим, що вона являється єдиною спадкоємицею після смерті [PERSON], який помер [INFO]. На частину майна, що в минулому належало померлому, позивачкою вже було отримано свідоцтво про право на спадщину за законом від 15.01.2010 року. Але в 2013 році [PERSON] дізналася про існування об'єкту нерухомості, а саме сараю, який використовувався її батьком, як гараж. В зв'язку з відсутністю оригіналу документу, який би підтвердив наявність права власності у [PERSON], нотаріус другої Черкаської нотаріальної контори в установленому порядку відмовив в оформленні права власності на гараж, який розташовано за адресою: [ADDRESS] за спадкоємицею [PERSON]. Позивач просить визнати за нею, в порядку спадкування за законом, право власності на гараж, що розташований за адресою: [ADDRESS], який лишився після смерті [PERSON], який помер [INFO]. В судове засідання представник позивача по довіреності [PERSON] не з'явився. До судового засідання 26.12.2014 р. звернувся до суду з заявою про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує повністю та просить задовольнити. Представник відповідача Черкаської міської ради по довіреності Літовкіна Л.В. в судове засідання не з'явилася. До судового засідання 26.12.2014 р. звернулася до суду з заявою про розгляд справи без її участі, проти задоволення позову не заперечує. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про причину не явки суду не повідомила, була належним чином повідомлена про день та час розгляду справи рекомендованим листом. Суд, вивчивши матеріали справи, в результаті повного, об'єктивного та всебічного їх дослідження, вважає, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України обставини визнані сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. [PERSON], відповідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER], являється дочкою [PERSON], який помер [INFO]. Позивачка постійно проживала з батьком за адресою [ADDRESS] аж до моменту його смерті, що підтверджується штампом про місце реєстрації на ст. № 11 її паспорта. Після смерті [PERSON], державним нотаріусом другої Черкаської нотаріальної контори Березій І.І., на ім'я [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за законом від 15 січня 2010 року серія ВММ № 413778, зареєстровано в реєстрі за № 3-35. Згідно вказаного свідоцтва до переліку спадкового майна входили будівлі та споруди за адресою: [ADDRESS]. Дане свідоцтво було зареєстровано та отримано Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 25328172 від 16.02.2010 року. В судовому засіданні було встановлено, що в травні 2013 року, в особистих речах батька, позивач знайшла договір купівлі - продажу, що був укладений між [PERSON] та [PERSON], відповідно умов якого [PERSON] придбав сарай літ. "В" за адресою: [ADDRESS]. В подальшому рішенням виконавчого комітету від 14.11.2002 року № 635 йому було виділено в користування гараж, який знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Оскільки на момент отримання свідоцтва про право на спадщину за законом в 2010 році, позивачці нічого не було відомо про вказане нерухоме майно, право власності за померлим не було зареєстровано в КП "ЧООБТІ" чи в Реєстраційній службі, в зв'язку з чим у померлого не було свідоцтва про право власності на гараж - вказаний гараж не було включено до спадкової маси, а саме до переліку спадкового майна визначеним в свідоцтві про право власності на спадщину від 15.01.2010 року. За таких обставин [PERSON] звернулася з письмовою заявою до Другої державної нотаріальної контори з проханням видати їй свідоцтво про право власності на гараж, що належав її покійному батьку. В зв'язку з відсутністю зареєстрованого права власності на спірний гараж за [PERSON], 06.11.2014 року державним нотаріусом Другої державної нотаріальної контори Демиденко О.А. [PERSON] було видано постанову про нотаріальну відмову у видачі свідоцтва на спадщину, а саме на гараж, який знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ст. 1261 Цивільного кодексу України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив та батьки. Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Виходячи з вимог ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Пунктом 208 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, що затверджена Наказом Мінюсту 03.03.2004 року № 20/5, яка втратила чинність 07.03.2012 року, але була чинною на момент спадкодавця ([INFO]) було визначено, що прийняття і відмова від спадщини можуть мати місце щодо всього спадкового майна. Спадкоємець не вправі прийняти одну частину спадщини, а від іншої частини відмовитись. Спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину. Пунктами 211 та 227 вказаної вище Інструкції було визначено, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто тим, які постійно проживали разом зі спадкодавцем чи подали заяву нотаріусу про прийняття спадщини. Доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем разом з іншим можуть бути: реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Спадкоємцям, які одержали свідоцтво про право на спадщину певної частини спадкового майна, у подальшому видаються наступні свідоцтва про право на спадщину інших частин спадкового майна, яке не перераховане в раніше виданому свідоцтві. Відповідно п. п. 3.1 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року, право на спадкування здійснюється спадкоємцями шляхом прийняття спадщини або її неприйняття. П. п. 3.21 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року, передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу України, він не заявив про відмову від неї. Згідно із ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Відповідно до ч. 2 ст. 317 ЦК України, на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Відповідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснені. Відповідно до ч. 2 ст. 325 ЦК України фізичні та юридичні особи можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати. Відповідно до ч. 1 ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється чи не визнається іншою особою. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. На підставі викладеного та

Outcome: approved