Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], Комінтернівського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області, в якому просить визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартири [ADDRESS], зобов'язати Комінтернівський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області зняти відповідача з реєстрації за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування своїх позовних вимог, позивач посилається на те, що вона є власником квартири, розташованою за адресою: [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 23 грудня 2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Грузковою Ю.В. Згідно довідки з місця проживання про склад сім'ї та прописку, виданої дільницею №21 КП «Жилкомсервіс» 19.12.2014 року у вказаній квартирі зареєстрована [PERSON], яка є колишнім власником квартири. Відповідач [PERSON] продала, а [PERSON] прийняв у власність квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS], згідно договору купівлі-продажу квартири від 14.12.2012, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Міссіяж О.А. Позивачем спірну квартиру було придбано у [PERSON], від імені якого діяв [PERSON] на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Салигою Н.А. 10.01.2013 року за реєстровим номером №59, та згідно п. 13 договору купівлі-продажу квартири від 23 грудня 2014 року продавець був зобов'язаний зняти з реєстрації всіх зареєстрованих осіб до 30.12.2014 року. Позивач зазначила, що до теперішнього часу в спірній квартирі зареєстрована відповідач [PERSON], у зв'язку з чим реєстрація відповідача перешкоджає їй у здійсненні права власності та розпорядження належною їй нерухомістю, тому вона була вимушена звернутися до суду. Позивач у судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Представник позивача [PERSON], в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Також зазначила, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про день та час слухання справи повідомлялася належним чином, про причину неявки суду не повідомила. Представник відповідача Комінтернівського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином, про причину неявки суду не повідомив. Зі згоди представника позивача, суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідачів на підставі наявних в матеріалах справи доказів, та ухвалити по справі заочне рішення. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Спірним житловим приміщенням є квартира [ADDRESS], яка належить на праві власності [PERSON], що підтверджується договором купівлі-продажу від 23 грудня 2014 року, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Грузковою Ю.В., реєстраційний номер 266. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 31501185 від 23.12.2014 року право власності на спірну квартиру було зареєстровано позивачем зареєстровано у вказаному реєстрі за № 8205791 (а.с. 15, 16-17). Згідно довідки КП "Жилкомсервіс" № 7639 від 19.12.2014 року [PERSON], зареєстрована за адресою: [ADDRESS], що також підтверджується інформацією Комінтернівського РВ ГУ ДМС України в Харківській області № 19/3988 від 15.05.2015 року, відповідно до якої [PERSON], значиться зареєстрованою за адресою: [ADDRESS] (а.с. 14, 48). З інформації наданої Комінтернівським РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області від 22 квітня 2015 року вбачається, що [PERSON] з заявами та повідомленнями щодо перешкод в користуванні спірним житловим приміщенням за період з грудня 2014 року по теперішній час не зверталась (а.с. 41). У відповідності до ст. 16 ЦК України - кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права. Відповідно до ст. 41 Конституції України, право приватної власності є непорушним. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У відповідності до ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі відчуження власником свого майна. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. При цьому, відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Законом України "Про свободу пересування і вільне обрання місця проживання в Україні" встановлено, що реєстрація провадиться за місцем постійного чи тимчасового перебування громадян. У разі зміни місця перебування Законом передбачено зняття з реєстрації за місцем проживання. Судом також встановлено, що відповідач у справі вселився в спірну квартиру як колишній власник квартири. Право власника будинку (квартири) користуватися житлом існує лише при наявності у власника права приватної власності на майно, якщо інше не передбачено домовленістю між сторонами. Виникнення прав власника та членів його сімї на користування квартирою та обсяг цих прав залежить від виникнення у власника будинку права власності на цей будинок, а припинення права власності особи на житло припиняє його право та членів його сім'ї на користування цим житловим приміщенням. Отже, з дня укладення договору купівлі - продажу вказаної квартири було припинено право власності відповідача [PERSON] на спірну квартиру. Як вбачається з п. 34 Постанови від 07 лютого 2014 року №5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації. З врахуванням вищезазначеного, суд приходить до висновку, що відповідач у справі [PERSON], як колишній власник спірної квартири, має бути визнана такою, що втратила право користування цим житловим приміщенням. Щодо позовних вимог позивача в частині зобов'язання відповідача Комінтернівського районного відділу у м. Харкові головного управління державної міграційної служби зняти [PERSON] з реєстрації за адресою: [ADDRESS], суд приходить до висновку, що вищевказані позовні вимоги не підлягають задоволенню. Так, порядок реєстрації місця проживання, зняття з реєстрації громадян, які на законних підставах, перебувають в України визначено Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003р. Відповідно до ст. 7 цього Закону зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється в день звернення особи, на підставі заяви особи або її законного представника, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою, свідоцтва про смерть, паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку, інших документів. Таким чином, рішення суду про позбавлення особи права користування житловим приміщенням є самостійною підставою для зняття такої особи з реєстрації місця проживання відповідним органом виконавчої влади з питань реєстрації, а тому в даному випадку вирішення цього питання взагалі не потребує судового втручання. З огляду на вищезазначене, позовні вимоги в частині зняття відповідача [PERSON], з реєстрації за адресою: [ADDRESS], заявлені передчасно та задоволенню не підлягають. Згідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як по зверненню фізичної чи юридичної особи, в межах заявлених ними вимог на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у розгляді справи. У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню в частині визнання [PERSON], [INFO], такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартирою [ADDRESS]. Питання про стягнення судових витрат, суд вирішує відповідно до ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial