Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-16 00:00:00

В листопаді 2013 року прокурор в інтересах Костянтинівської районної держадміністрації звернувся до суду з зазначеним позовом. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 02.11.2004 року відповідачу [PERSON] відповідно до розпорядження голови Костянтинівської районної держадміністрації було надано в довгострокову оренду земельну ділянку загальною площею 5,3554 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва строком на 25 років. Костянтинівською міжрайонною прокуратурою видане розпорядження було визнано незаконним, оскільки видано в порушення вимог діючого земельного законодавства і станом на 01.10.2013 року визнано таким, що втратило чинність. Крім цього, в ході перевірки було встановлено, що відповідачем неналежним чином виконуються умови договору оренди земельної ділянки, тобто виділена земельна ділянка використовується ним не за цільовим її призначенням - ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Натомість на вказаній земельній ділянці на даний момент розташований водний об'єкт. Вважає, що відповідач істотно порушив умови укладеного договору оренди земельної ділянки, у зв'язку з чим договір підлягає розірванню, а виділена останньому земельна ділянка площею 5,3554 га поверненню шляхом її звільнення. Прокурор, який діє в інтересах Костянтинівської районної держадміністрації в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав повністю, наполягав на їх задоволенні. Представник позивача в судовому засіданні також підтримав заявлені позовні вимоги, просив суд задовольнити їх у повному обсязі. Суду пояснив, що між відповідачем та Костянтинівською районною адміністрацією дійсно був укладений договір оренди земельної ділянки загальною площею 5,3554 га, що розташована на території Іванопільської сільської ради Костянтинівського району для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Пізніше було виявлено, що відповідач використовує надану йому земельну ділянку не за її цільовим призначенням, що є підставою для розірвання укладеного договору оренди. Разом з цим, звернув увагу суду на те, що при виділенні відповідачу по справі земельної ділянки була порушена процедура, оскільки відповідно до діючого земельного законодавства надання земельних ділянок здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування за проектами відведення цих ділянок, які повинні бути розглянуті зазначеними органами в місячний термін та тільки після цього приймається рішення про надання земельної ділянки. Однак, розпорядження про надання земельної ділянки було прийнято без проекту відведення земельної ділянки та відповідних погоджень з органом по земельних ресурсах, природоохоронним і санітарно - епідеміологічним органами, органами архітектури та охорони культурної спадщини, а також за відсутністю будь - якої документації із землеустрою. Відповідач в судове засідання не з'явився, його інтереси за довіреністю представляв [PERSON], який в судовому засіданні заявлені вимоги не визнав, оскільки вважає їх необґрунтованими і недоведеними в суді. При цьому суду додав, що відповідач [PERSON] використовує надану йому земельну ділянку за призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, а саме як пасовища. Водоймище, яке виникло на цій земельній ділянці ним не використовується, будь-яких порушень він не вчиняв. Вважає, що прокурор з представником позивача не надали суду достатніх доказів використання земельної ділянки не за призначенням. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він працює головним спеціалістом юридичного сектору Управління Держземагенства у Костянтинівському районі Донецької області. Суду пояснив, що у зв'язку з тим, що Іванопільська сільська рада в ході інвентаризації землі на земельній ділянці, яка була передана відповідачу в оренду виявили водоймище, то землі під водою та відповідна захисна смуга були віднесені до земель водного фонду. Після цього керівництво управління держземагенства виїжджали на місце розташування земельної ділянки і виявили, що відповідач використовує надану йому земельну ділянку в оренду не за призначенням, після чого надіслали відповідний лист до державної інспекції сільського господарства в Донецькій області. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона працює головним спеціалістом державної інспекції сільського господарства в Донецькій області. Суду підтвердила, що в ході проведеною нею перевірки дотримання відповідачем умов укладеного з Костянтинівською районною держадміністрацією договору оренди земельної ділянки загальною площею 5,3554 га стосовно використання її за цільовим призначенням, було виявлено, що відповідач використовує земельну ділянку не за її цільовим призначенням, а саме на виділеній земельній ділянці фактично створено штучну водойму та облаштовано зону відпочинку, про що був складений відповідний акт від 09.10.2013 року. Після чого керівником інспекції на ім'я голови Костянтинівської районної державної адміністрації було направлено відповідне клопотання про вжиття відповідних заходів. Вислухавши пояснення всіх учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлений позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що на підставі письмової заяви відповідача по справі від 22.03.2004 року (а.с. 6) згідно розпорядження голови Костянтинівської районної держадміністрації № 607 від 02.11.2004 року (а.с. 9) [PERSON] була надана земельна ділянка загальною площею 5,3554 га, кадастровий номер 1422482500:08:000:0017 із земель сільськогосподарського призначення (запас) Іванопільської сільської ради в довгострокову оренду строком на 25 років для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 56-64). На виконання даного розпорядження 02.11.2004 року між Костянтинівською районною держадміністрацією та відповідачем [PERSON] був укладений договір оренди землі (а.с. 11-15). В пунктах 10, 11 укладеного договору оренди (а.с. 14) сторонами визначено умови використання земельної ділянки з визначенням її цільового призначення, а саме ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Відповідно до акту приймання - передачі земельної ділянки виділену земельну ділянку загальною площею 5,3554 га передано відповідачу [PERSON] (а.с. 10). Однак, в ході проведеної 09.10.2013 року державним інспектором сільського господарства в Донецькій області перевірки дотримання [PERSON] вимог законодавства було встановлено, що він займає та використовує земельну ділянку площею 5,3554 га земель сільськогосподарського призначення на території Іванопільської сільської ради Костянтинівського району за межами населеного пункту не за цільовим призначенням. Фактично створено штучну водойму та зону відпочинку на зазначеній земельній ділянці. Про що інспектором було складено акт від 09.10.2013 року. На підставі цього акту перший заступник начальника Державної інспекції сільського господарства в Донецькій області направив клопотання на ім'я голови Костянтинівської районної державної адміністрації про приведення розпорядження голови Костянтинівської райдержадміністрації від 02.11.2004 року № 607 у відповідність до законодавства. У зв'язку з цим суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 93 ЗК України - право оренди земельної ділянки це засноване на договорі строкове, платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі»- договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Згідно зі статтею 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст.628 Цивільного кодексу України). Відповідно до статті 629 цього Кодексу договір є обов'язковим для виконання сторонами. Отже, за умовами договору оренди від 02.01.2004року [PERSON] взяв в оренду земельну ділянку для сільськогосподарського використання на умовах строкового платного користування. Згідно зі статтею 15 Закону України "Про оренду землі" умова щодо використання та цільового призначення земельної ділянки є істотною умовою договору. Відповідно до статті 24 цього ж Закону орендодавець має право вимагати від орендаря використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди. Законодавець у статті 32 Закону України "Про оренду землі" передбачив, що на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24, 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. При цьому відповідно до частини 1 статті 143 Земельного Кодексу України передбачено, що примусове припинення прав на земельну ділянку здійснюється у судовому порядку у разі: а) використання земельної ділянки не за цільовим призначенням. Крім того, слід зазначити, що відповідно до частини 2 статті 651 Цивільного кодексу України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Таким чином, дослідивши надані сторонами докази, та вислухавши пояснення свідків, які підтвердили факт нецільового використання [PERSON] земельної ділянки, суд приходить до переконання, що позивачем надано доказів того, що відповідач порушує умови договору використання земельної ділянки за її цільовим призначення. Зазначені докази представником відповідача не спростовані, а доводи про недоведеність позовних вимог, суд не приймає до уваги, оскільки відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Представником відповідача суду не надано жодного доказу на обґрунтування своїх заперечень проти позову. Враховуючи вищезазначене, позовні вимоги прокурора про розірвання договору оренди підлягають задоволенню. При цьому відповідно до ст.34 Закону України «Про оренду землі», у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов'язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Згідно п. 14 укладеного договору після припинення дії договору орендар повертає орендодавцеві земельну ділянку у стані, не гіршому порівняно з тим, у якому він одержав її в оренду. Враховуючи, що внаслідок розірвання договору оренди припиняється його дія, то необхідно зобов'язати [PERSON] повернути земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 5,3554 га, що розташована на території Іванопільської сільської ради Костянтинівського району, передану йому відповідно до договору оренди земельної ділянки від 02.11.2004 року шляхом її звільнення. На підставі викладеного,

Outcome: approved