Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-28 00:00:00

ПАТ УкрСиббанк звернулось до суду з позовом до [PERSON]М про звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором №30008Z55 від 03.07.2008 року - двокімнатну квартиру №95, загальною площею 49,7 кв.м, житловою площею 25,9 кв.м, що знаходиться в буд.13 по вул. Самострова в м. Чернігові та є приватною власністю [PERSON]М на підставі договору купівлі-продажу квартири, для задоволення вимог позивача, що виникли на підставі договору про надання споживчого кредиту №11365020000 від 03.07.2008 року в розмірі 136\~556,38 доларів США, що за курсом НБУ станом на 18.12.2014 року становить 2\~ 154\~ 710,42 грн та заборгованості по сплаті пені за порушення термінів повернення кредиту та сплати процентів за кредит в розмірі 25\~725,14 грн; просить встановити спосіб реалізації нерухомого майна шляхом проведення прилюдних торгів предмета іпотеки, у межах процедури виконавчого провадження, з дотриманням вимог Закону України Про іпотеку та встановити початкову ціну, визначену на підставі оцінки майна, здійсненої субєктом оціночної діяльності відповідно до законодавства; стягнути з відповідача судовий збір, сплачений за подачу позову до суду (а.с.2-5). Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що 03.07.2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено договір №11365020000 про надання споживчого кредиту у розмірі 169 790 доларів США на строк до 30.06.2028 року, зі сплатою 14 % річних за користування кредитними коштами. Третя особа [PERSON] зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором та графіком погашення кредиту. Проте, умови договору щодо своєчасного внесення вказаних у Договорі платежів порушені, внаслідок чого станом на 18.12.2014 року виникла заборгованість по тілу кредиту та відсоткам у розмірі 136\~556,38 доларів США, що за курсом НБУ станом на 18.12.2014 року становить 2\~ 154\~ 710,42 грн та заборгованість по сплаті пені за порушення термінів повернення кредиту та сплати процентів за кредит в розмірі 25\~725,14 грн. В забезпечення виконання зобовязань за вказаним Договором, між [PERSON] та банком 03.07.2008 року укладено договір іпотеки №30008Z55, згідно якого в іпотеку передано двокімнатну квартиру № 95, що знаходиться по вулиці Самострова в будинку №13 у м.Чернігові. Оскільки в порушення умов кредитного договору [PERSON] погашення основної суми кредиту та відсотків за його користування своєчасно не здійснює, тому банк вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідач [PERSON] предявила зустрічний позов до ПАТ УкрСиббанк про припинення договору іпотеки та заміну предмету іпотеки та третя особа [PERSON] предявив позов до ПАТ УкрСиббанк про припинення договору іпотеки та заміну предмету іпотеки, а саме: просять зобовязати ПАТ УкрСиббанк замінити предмет іпотеки - двокімнатну квартиру №95, загальною площею 49,7 кв.м, житловою площею 25,9 кв.м, що знаходиться в буд.13 по вул. Самострова в м. Чернігові та є приватною власністю [PERSON], на інше нерухоме майно земельну ділянку, розташовану в АР Крим, м. Євпаторія смт Заозерне вул. Прибережна, буд.21-а, яка належить [PERSON] на праві приватної власності, припинити дію договору іпотеки № 30008Z55 від 03.07.2008 року, укладеного між [PERSON] та ПАТ Укрсиббанк» та внести зміни про припинення договору іпотеки до Державного реєстру іпотек (а.с.101-105, 120-124). Заявлені вимоги мотивують тим, що з метою забезпечення виконання [PERSON] зобовязань перед банком за договором споживчого кредиту [PERSON] уклала з банком договір іпотеки і передала у заставу належну їй квартиру [ADDRESS]. Вказують, що [PERSON] погодилася передати своє майно лише тому, що банком було обіцяно вивести її квартиру з застави після оформлення [PERSON] у власність землі під житловим будинком, який також був предметом застави за кредитним договором, що підтверджується протоколом засідання кредитного комітету Чернігівського управління КРД АКІБ «УкрСибБанк» від 01.07.2008 року. Зазначають, що до березня 2014 року [PERSON] належним чином виконувались умови кредитного договору та в повному обсязі виконані умови щодо оформлення у власність земельної ділянки і надані до банку правовстановлюючі документи для зміну предмету іпотеки квартири №95, загальною площею 49,7 кв.м, житловою площею 25,9 кв.м, що знаходиться в буд.13 по вул. Самострова в м. Чернігові на земельну ділянку, що розташована в АР Крим, м. Євпаторія смт.Заозерне, вул. Прибережна, буд.21-а. В подальшому, у березні 2014 року [PERSON] змінив своє місце проживання та реєстрації на Крим, м.Євпаторія, смт. Заозерне вул.. Прибережна, 21-а, про що повідомляв банк. Внаслідок загальновідомих подій у березні 2014 року відбулася анексія території АРК, що призвело до згортання діяльності українських банків на території Криму, що постановило [PERSON] у скрутне становище в частині виконання ним зобовязань перед банком по поверненню кредитних коштів. Вказують, що банком всупереч прийнятих зобовязань, до цього часу не прийнято ніяких заходів щодо виведення із застави спірної квартири у м.Чернігові та переоформлення у заставу земельної ділянки, у відповідності до протоколу засідання кредитного комітету Чернігівського управління КРД АКІБ «УкрСибБанк» від 01.07.2008 року. У судовому засіданні представники позивача первісний позов підтримали, просили задовольнити в повному обсязі, зустрічний позов та позов третьої особи не визнали, просили відмовити з підстав зазначених у запереченнях, які долучено до матеріалів справи (а.с.186-190). Крім того, просять застосувати строк позовної давності за вимогою про визнання припиненим договору іпотеки та заміну предмету іпотеки (а.с.233-234). Відповідач [PERSON] та її представник в судовому засіданні первісні позовні вимоги не визнали, просили відмовити з підстав, зазначених у запереченнях (а.с.96-99) та письмових поясненнях (а.с.150). Зустрічну позовну заяву та позов третьої особи підтримали, просили задовольнити в повному обсязі. Третя особа [PERSON] та його представник в судовому засіданні первісні позовні вимоги не визнали, зустрічний позов та позов третьої особи підтримали, просили задовольнити в повному обсязі. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, розглядаючи позов в межах заявлених вимог, суд приходить до висновку, що у задоволенні первісного, зустрічного позову та позову третьої особи слід відмовити, виходячи з наступного: Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. 03 липня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] був укладений договір про надання споживчого кредиту №11365020000, згідно з умовами якого останньому було надано кредит у розмірі 169\~790,00 доларів США, з процентною ставкою 14% річних. У відповідності до умов кредитного договору [PERSON] зобов'язався повернути кредит, сплатити проценти та комісії за кредитом в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором (а.с.7-13). Відповідно до п. 1.2.2 Договору про надання споживчого кредиту, позичальник зобов'язаний повернути кредит у повному обсязі в термін та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту згідно додатку № 1 до договору (якщо сторонами визначено такий графік погашення та укладено додаток №1 до договору), але в будь-якому випадку не пізніше 30 червня 2028 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту відповідно до умов цього договору та/або згідно умов відповідної угоди Сторін. Зі змісту ст. ст. 546, 572, 575, 589, 590 ЦК України\~\~випливає, що виконання зобов'язання може забезпечуватись іпотекою - заставою нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця. У разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель (позивач) набуває право звернення стягнення на предмет застави, яке здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про іпотеку», іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Зі змісту положень ст. 593 ЦК України та ст. 17 Закону України «Про іпотеку» слідує, що право застави (іпотеки) припиняється, в тому числі, у разі припинення зобов'язання, забезпеченого заставою. Зобов'язання позичальника за кредитним договором припиняється його виконанням, а, крім того, з загальних підстав, передбачених у ст.ст. 598-609 ЦК України. В забезпечення зобов'язань за зазначеним кредитним договором 03 липня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON], було укладено іпотечний договір №30008Z55 від 03.07.2008 року, відповідно до умов якого в заставу банка було передано двокімнатну квартиру №95, загальною площею 49,7 кв.м, житловою площею 25,9 кв.м, що знаходиться в буд.13 по вул. Самострова в м. Чернігові (а.с.20-25), власником якої вона є на підставі договору купівлі-продажу №1277 від 05.07.2000 року (а.с.26). Даний договір іпотеки посвідчений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON], у зв'язку з чим накладено заборону на відчуження зазначеного в ньому нерухомого майна (а.с.32), про що внесено відповідні відомості до Державного реєстру іпотек (а.с.34) та Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до вимог ст. ст. 3, 4\~\~ЦПК України та ст. 20 ЦК України позивач обрав способом судового захисту свого права шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме квартиру яка належить майновому поручителю. Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку», якою визначено підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки, у разі невиконання або неналежного виконання боржником зобов'язання забезпеченого іпотекою, іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. За рахунок предмета іпотеки він має право задовольнити в повному обсязі свої вимоги з урахуванням сплати відсотків, неустойки, збитків та іншого. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Статтею 589 ЦК України встановлено, що у разі невиконання зобов'язання забезпеченого заставою, заставодержатель (іпотекодержатель) набуває право звернення стягнення на предмет застави (іпотеки). За рахунок предмета застави, іпотеки він має право задовольнити в повному обсязі свої вимоги з урахуванням сплати відсотків, неустойки, збитків та іншого. Відповідно до ст. 590 ЦК України, звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до довідки-розрахунку станом на 18 грудня 2014 року заборгованість [PERSON] за договором про надання споживчого кредиту №11365020000 від 03.07.2008 року -136\~556,38 доларів США, що за курсом НБУ станом на 18.12.2014 року становить 2\~ 154\~ 710,42 грн та заборгованість по сплаті пені за порушення термінів повернення кредиту та сплати процентів за кредит в розмірі 25\~725,14 грн (а.с.35-47). Однак, 07 червня 2014 року набув чинності Закон України №1304-VII від 03 червня 2014 року «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Стаття 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» вказує на те, що протягом дії цього Закону: 1) не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку; 2) не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) інше майно (майнові права), яке відповідно до законодавства або кредитного договору підлягає стягненню з позичальника, зазначеного у підпункті 1 цього пункту, при недостатності коштів, одержаних стягувачем від реалізації (переоцінки) предмета застави (іпотеки); 3) кредитна установа не може уступити (продати, передати) заборгованість або борг, визначений у підпункті 1 цього пункту, на користь (у власність) іншої особи. Вказаним Законом не передбачено відстрочення виконання рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, а встановлено заборону на вчинення таких дій. Суд вбачає, що даний закон розповсюджує свою дію на правовідносини,\~\~які склались між сторонами спору. Позичальник [PERSON] одержав кредит в іноземній валюті, у забезпечення його виконання майновий поручитель [PERSON] передала в іпотеку квартиру, загальна площа якої становить 49,7 кв.м., що не перевищує 140 кв.м., відповідач зареєстрована та проживає у спірній квартирі (а.с.100). Наявність в іпотекодавця у власності іншого нерухомого житлового майна судом не встановлена, а також відсутні докази, що [PERSON] є субєктом Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції». Згідно ст. 4 Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм. Твердження третьої особи про те, що місцем виконання договору після зміни ним місця проживання є АРК м.Євпаторія смт. Заозерне не заслуговують уваги, оскільки у відповідності до п.7.7 договору про надання споживчого кредиту сторони погодили, що адреса Банку для листування у розділі «[PERSON], банківські реквізити та підписи сторін», а саме: [PERSON] м.Славутич Бакінський квартал 20/2, вважається місцем виконання сторонами своїх зобовязань за договором та в порушення вищезазначених умов договору [PERSON] не повідомляв банк про зміну місця свого проживання, про що останній не заперечує. Крім того, судом не приймається до уваги посилання третьої особи та його представника на те, що у відповідності до положень ст..14 Закону України "Про створення вільної економічної зони "Крим" та про особливості здійснення економічної діяльності на тимчасово окупованій території України" упродовж строку тимчасової окупації внутрішньо переміщена особа, якою є [PERSON] (а.с.250) з тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим звільняється від обовязку погашення основної суми іпотечного кредиту та нарахованих відсотків за ним, якщо обєктом іпотеки є майно, розташоване (зареєстроване) на території, що після укладення такого іпотечного договору була тимчасово окупована, оскільки норми цього пункту не поширюються на нерухоме житлове майно, загальна площа якого перевищує показники, встановлені статтею 265 Податкового кодексу України. Третьою особою не надано суду доказів, що нерухоме майно не перевищує показники, встановлені Податковим кодексом України. Враховуючи наведене, у задоволенні первісного позову про звернення стягнення на предмет іпотеки, якою забезпечено споживчий кредит в іноземній валюті слід відмовити, оскільки на спірні правовідносини, які склалися між сторонами у справі, розповсюджується дія Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Що стосується вимог зустрічного позову та вимог позову третьої особи про припинення договору іпотеки та заміну предмета іпотеки, суд враховує, що ст. 17 Закону України «Про іпотеку» передбачені підстави необхідні для припинення іпотеки, а саме: припинення\~\~\~\~основного\~\~\~зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного\~\~договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Відповідно до довідки-розрахунку станом на 18 грудня 2014 року заборгованість [PERSON] за договором про надання споживчого кредиту №11365020000 від 03.07.2008 року становить 136\~556,38 доларів США, що за курсом НБУ станом на 18.12.2014 року становить 2\~ 154\~ 710,42 грн та заборгованість по сплаті пені за порушення термінів повернення кредиту та сплати процентів за кредит в розмірі 25\~725,14 грн (а.с.35-47). Будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості за наведеним кредитним договором, відповідачем та третьою особою суду не представлено. \~Таким чином, основне зобов'язання між [PERSON] та ПАТ «УкрСиббанк»\~\~не виконано, а відповідно до вимог чинного законодавства, зобов'язання вважається припиненим його виконанням, проведеним\~\~ належним\~\~чином\~\~(ст. 599\~\~ЦК\~\~України).\~ Посилання відповідача на п.6 додаткових умов протоколу засідання кредитного комітету Чернігівського управління КРД АКІБ «УкрСиббанк», згідно якого було зазначено обовязок банку винести з застави житлову квартиру, що знаходиться за адресою: м. Чернігів. вул. Самострова, 13/95 (а.с.107), не заслуговує на увагу, так як даний протокол є внутрішнім документом, а також відсутня додаткова угода з погодженням заставодержателя, у відповідності до ст..579 ЦК України, щодо заміни предмета іпотеки, яка була б підписана сторонами: [PERSON] та ПАТ «УкрСибБанк» та скріплена печаткою. За таких обставин, встановивши при вирішенні справи на підставі доказів, яким було дано належну оцінку, той факт, що зобов'язання, забезпечене іпотекою, не виконано, а тому суд приходить до висновку про відмову у задоволенні вимоги про припинення договору іпотеки та заміну предмету іпотеки. Також, не підлягає задоволенню заява представників ПАТ УкрСиббанк» про застосування строку позовної давності. Згідно ч.4 ст.267 ЦК України\~\~сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Разом із цим, згідно роз'яснень, даних в п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року\~\~«Про судове рішення у цивільній справі», якщо строк для звернення з позовом пропущено без поважних причин, суд у рішенні зазначає про відмову в позові\~з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. Оскільки позовні вимоги зустрічного позивача та третьої особи є необґрунтованими, не підлягають задоволенню,\~\~суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову в повному обсязі. У зв'язку з відмовою в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, у відповідності до ст..88 ЦПК України судові витрати не підлягають відшкодуванню. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed