Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-22 00:00:00

В провадженні Березнівського районного суду знаходиться цивільна справа за позовом [PERSON] до Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк", треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, старший державний виконавець Березнівського районного відділу ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Ільчук Андрій Степанович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. В позовній заяві прозивач просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис вчинений 01.10.2018 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною, зареєстрований в реєстрі за № 1479 про звернення стягнення на нерухоме майно - житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , що належав на праві власності [PERSON] , який помер [INFO] . Позивач в судове засідання не з`явилися, однак, судом отримано заяву позивача, в якій просить суд слухання справи проводити у його відсутність, на підставі наявних у справі документів. Відповідач АТ КБ "ПриватБанк" в судове засідання свого представника не направив, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, що підтверджується поштовими рекомендованими повідомленнями, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надходили. Відзиву не надіслали. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, старший державний виконавець Березнівського районного відділу ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Ільчук Андрій Степанович в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, подали письмові заяви про розгляд справи у їх відсутність. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, оцінивши докази, що перебувають в матеріалах цивільної справи, судом встановлені наступні фактичні обставини. Судом встановлено, що відповідно до кредитного договору № RОВ0GА00000067, укладеного між позивачем та ЗАТ КБ «ПриватБанк» 19.05.2008 року, [PERSON] отримав кредит у розмірі 33 3000 грн. строком на 5 років, із щомісячним платежем 926,57 грн., із кінцевим терміном погашення до 18.05.2013 року. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між [PERSON] та ЗАТ КБ «ПриватБанк» укладено договір іпотеки № ROВ0GA00000067 від 19.05.2008р., посвідчений приватним нотаріусом Березнівського районного нотаріального округу Рівненської області Куц І.В. за реєстровим № 1077. За вказаним договором ЗАТ КБ «ПриватБанк» надано в іпотеку нерухоме майно -житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , що належить на праві власності [PERSON] . В травні 2012 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до Березнівського районного суду із позовом до [PERSON] , третя особа без самостійних вимог - [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки (справа № 1701/1250/12). [INFO] батько позивача [PERSON] помер. Ухвалою Березнівського районного суду від 12 червня 2012 року у відкриття провадження по вказаній справі було відмовлено на підставі п. 5 ч. 2 ст. 122 ЦПК України у зв`язку із смертю фізичної особи - відповідача. 12.02.2020 року на підставі виконавчого документу - виконавчого напису № 1479, вчиненого 01.10.2018 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М., старшим державним виконавцем Березнівського районного відділу ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів ) Ільчуком А.С. було відрито виконавче провадження ВП № 6123589. Відповідно до виконавчого напису № 1479, вчиненого 01.10.2018 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М., нотаріус пропонує звернути стягнення на нерухоме майно - житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , що належить на праві власності [PERSON] , який є майновим поручителем [PERSON] за його кредитними зобов`язаннями за кредитним договором № RОВ0GА00000067, укладеним із ЗАТ КБ «ПриватБанк» 19.05.2008 року. За рахунок коштів, отриманих від реалізації нерухомого майна, нотаріус пропонує задовольнити вимоги Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» шляхом перерахування коштів на рахунок АТ КБ «Прпватбанк» у розмірі: заборгованість за кредитом в розмірі 16 312,55 гривень; заборгованість за відсотками в розмірі 7 641,41 гривня; комісія в розмірі 1 073,13 гривень; пеня в розмірі 82 370,39 гривень; штраф в розмірі 5369,87 гривень, що становить в загальному розмірі 112 767,35 грн. Строк, за який провадиться стягнення - десять років два місяці п`ятнадцять днів, а саме з 19.05.2008 року по 03.08.2018 року. З огляду на викладене, суд вважає, що виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону України «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Так, згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі №6-887цс17. Вирішуючи питання щодо безспірності заборгованості, яку нотаріус пропонує стягнути за рахунок коштів, отриманих від реалізації іпотечного майна відповідно до оспорюваного виконавчого напису, слід врахувати наступне. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу (п. 3.3 гл. 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України), тобто з дня, коли стягувач (кредитор) дізнався або повинен був дізнатися про те, що його право на належне виконання зобов`язання боржником порушено. Право примусового стягнення боргу та звернення стягнення на предмет іпотеки у ПАТ КБ «ПриватБанк» виникло ще в 2010 році, а в 2012 році Приватбанк таким право скористався, подавши відповідний позов до Березнівського районного суду. Отже з моменту виникнення у відповідача права примусового стягнення боргу та звернення стягнення на предмет іпотеки на день вчинення виконавчого напису нотаріуса минуло більше 8 років. Крім того, судом встановлено, що основна сума заборгованості - це пеня в розмірі 82 370,39 гривень, За змістом оскаржуваного виконавчого напису строк, за який провадиться стягнення - 10 років 2 місяці 15 днів, а саме з 19.05.2008 року по 03.08.2018 року. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором пеня нарахована також за 10 років. В той же час, за правилами п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України період, за який нараховується пеня за прострочення виконання зобов`язання не може перевищувати одного року. Таким чином, на час вчинення виконавчого напису зобов`язання за кредитним договором не було безспірним, а отже існував спір щодо звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості. З позову вбачається, що позивач вважає, що заборгованість по кредитному договору є спірною, однак стороною відповідача не було надано суду протилежного. Зважаючи на те, що в матеріалах справи відомості щодо безспірності заборгованості по кредитному договору відсутні, доказів протилежного суду не надано та судом не здобуто, відповідач відзиву не подав, то суд вважає, що у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, оскільки стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. За сукупності наведених обставин суд вважає, що виконавчий напис № 1479, вчинений 01.10.2018 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М., слід визнати таким, що не підлягає виконанню. Таким чином, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача. Інших фактичних даних, які мають значення для справи, немає.

Outcome: approved