Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування пред'явлених позовних вимог посилається на те, що 31.03.2007 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] Від шлюбу вони мають дитину [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося у зв'язку з різним поглядом на життя. Шлюбні відносини не підтримують з травня 2017року, проживають окремо. Позивач [PERSON] через канцелярію суду надала заяву, в якій просить розглядати справу за її відсутності. Позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище «[PERSON]». Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти позовних вимог не заперечує. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 31.03.2007 року сторони зареєстрували шлюб у Московському відділі реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис № 284, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим 31.03.2007 року /а.с.3/. Сторони мають дитину [PERSON], [INFO] /а.с.6/. З позову вбачається, що сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, подружніх відносин не підтримують. Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Згідно зі ст. 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ст.109 СК України, шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред'явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. За таких обставин, враховуючи визнання позову відповідачем, відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін по справі, в зв'язку з чим шлюб підлягає розірванню. На підставі викладеного,

Outcome: approved