Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-25 00:00:00

В серпні 2018 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовними вимогами до [PERSON] сільської ради Ізмаїльського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно за заповітом, яке залишилося після померлого 31.08.2013 року [PERSON], яке складається із житлового будинку за адресою: с.Дунайське Ізмаїльського району Одеської області по вул.Лиманській,5. Свої вимоги позивачі обґрунтовують тим, що померлим [PERSON] був складений заповіт, яким він заповів позивачам у рівних частках усе його майно, що буде йому належати на день смерті. На момент смерті батька з ним мешкала позивачка [PERSON] та його дружина, яка є матірю позивачів, [PERSON] яка мала обовязкову частку у спадщині. 18.04.2017 року мати померла, на час смерті мешкала у будинку одна. Нотаріусом відмовлено позивачам у видачі свідоцтва про право власності на спадщину на будинок, у звязку із тим, що у свідоцтві про право власності на будинок (спадкове майно), є незастережні виправлення. Ухвалою суду від 20.09.2018 року замінено первісного відповідача приватного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу [PERSON] на належного відповідача [PERSON] сільську раду Ізмаїльського району Одеської області. Позивачі в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Позивачка [PERSON], діюча в своїх інтересах та інтересах [PERSON], надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі та наполягала на їх задоволенні, просила розглядати справу у її відсутність. Представник відповідача в судове засідання не зявився, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов наступного. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності №448 від 25.06.2001 року [PERSON] є власником житлового будинку по вул.Лиманська,5, с.Дунайське Ізмаїльського району Одеської області (а.с.5). Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ЖД №344607 від 03.09.2013 року, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, [PERSON] помер 31.08.2013 року (а.с.3). Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить житловий будинок по вул.Лиманська,5, с.Дунайське Ізмаїльського району Одеської області. Згідно заповіту, посвідченого [PERSON] сільською радою Ізмаїльського району Одеської області 02.06.2008 року, зареєстрованого в реєстрі за №481, [PERSON] все своє майно заповів [PERSON] та [PERSON] у рівних частках (а.с.61). Заповіт чинний та не скасовувався. Відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Розмір обов'язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення. До осіб, які мають право на обовязкову частку у спадщині відповідно до ст. 1241 ЦК України після смерті [PERSON] відноситься його дружина [PERSON], яка на час відкриття спадщини була непрацездатною особою та її обовязкова частка становить 1/6 частину спадкового житлового будинку, що розташований за адресою: Одеська область, с.Дунайське Ізмаїльського району, вул.Лиманська,5. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Як було встановлено судом, [PERSON] на час відкриття спадщини проживала разом із спадкодавцем [PERSON], тому вважається такою, що фактично прийняла спадщину відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Згідно спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON], [PERSON] будучи спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] у передбачений ст. 1270 УК України строк звернувся до приватного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області із заявою про прийняття спадщини, тому вважається таким, що фактично прийняв спадщину відповідно до вимог ст. 1269 ЦК України (а.с.34). Як було встановлено судом, [PERSON] на час відкриття спадщини проживала разом із спадкодавцем [PERSON], тому вважається такою, що фактично прийняла спадщину відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Згідно свідоцтва про смерть серії І-ЖД №489540, виданого Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Одеській області 18.04.2017 року, [PERSON], дружина спадкодавця [PERSON], померла 16.04.2017 року (а.с.4). Згідно спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON], [PERSON] у передбачений ст. 1270 УК України строк звернулася до приватного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області з заявою про прийняття спадщини, тому вважаються такою, що прийняла спадщину відповідно до вимог ст. 1269 ЦК України (а.с.78). [PERSON] з заявою про прийняття спадщини після померлої [PERSON] не звертався. На звернення позивачів до приватного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу Головного територіального управління юстиції в Одеській області повідомлено, що не має можливості видати свідоцтво про право на спадщину на майно, що залишилося після померлих 31.08.2013 року [PERSON], 16.04.2017 року [PERSON] у звязку з незастережним виправленням у правовстановлюючому документі на вищевказаний житловий будинок (а.с.12). Відповідно до\~ст. 1216 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно із\~ст. 1217 ЦК України\~спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до\~ст. 1218 ЦК України\~до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно\~ст. 1218 ЦК України\~до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 1\~статті 1220 ЦК України\~встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Частиною 1\~ст. 1223 ЦК України\~встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до\~ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно ч. 1\~ст. 1268 ЦК України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 1\~ст. 1269 ЦК України\~спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно до ч. 1\~ст. 1270 ЦК України\~для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Частиною 1\~ст. 1296 ЦК України\~передбачено спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до п.п. 4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів. Спадкоємець повинен надати нотаріусу правовстановлюючий документ, що підтверджує право власності спадкодавця на нерухоме майно. Згідно із п. 23\~Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до п. 3.1 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Належність спадкодавцю майна, про яке зазначає позивач у позовній заяві, підтверджується довідкою КП «Ізмаїльське МБТІ» від 02.01.2018 року №2351 (а.с.60). Згідно ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст.328\~ЦК України право власності набувається на підставах, що незаборонені законом,зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Приймаючи до уваги, що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивачів неможливо, суд вважає за можливе позов задовольнити частково та визнати за [PERSON] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлого 31.08.2013 року право власності на 5/12 частин житлового будинку, розташованого за адресою: с.Дунайське Ізмаїльського району Одеської області по вул.Лиманській,5, та після смерті\~[PERSON], померлої 16.04.2017 року право власності на 2/12 (1/6) частину спадкового будинку, що разом складає 7/12 частин спадкового будинку, та за [PERSON] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлого 31.08.2013 року право власності на 5/12 частин житлового будинку. У відповідності зі\~ст.55 Конституції України\~права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Статтями\~15\~та\~16 ЦК України\~передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Стаття 76 ЦПК України, передбачає, що доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч.1\~ст.81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ст.ст.\~12,\~13,\~78,\~81 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, у тому числі, з огляду на те, що відповідач визнав позов і обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню у відповідності до\~ст. 81 ч.1 ЦПК України. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: partial