Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся з позовом до відповідача та просить суд визнати виконавчий напис нотаріуса від 20 вересня 2019 року за № 5312 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами» заборгованості у розмірі 22\~120 грн. 79 коп. таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування вимог посилається на те, що у листопаді 2019 року він не отримав чергову пенсію, у результаті чого йому стало відомо, що на всі його рахунки накладено арешт приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Говоровим П.В. Після чого він звернувся до Адвокатського бюро «Алли Кузьменко» та адвокат витребувала у приватного виконавця копії постанови про відкриття виконавчого провадження № 60572973 та копії документа, на підставі якого проводиться стягнення. В документах, наданих приватним виконавцем, є копія договору про надання споживчого кредиту № 2002809071 від 27 лютого 2013 року. В п.1.1 Договору зазначено, що строк кредиту складає 6 місяців та загальна сума кредиту 729 гривень 21 коп. і до Договору додано графік погашення платежів. Він не заперечує, що у 2013 році брав кредит у розмірі 729 грн. 21 коп. для придбання медіаплеєру. Та всю суму заборгованості по цьому кредиту він сплатив відповідно до договору і ніякої заборгованості у нього не лишилось. Також, у документах, наданих приватним виконавцем, є Виконавчий напис приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Остапенко Євгена Михайловича від 20 вересня 2019 року. Цим написом Приватний нотаріус задовольнив вимоги ТОВ «Фінансової компанії управління активами» про стягнення з нього за період з 23.03.2017 року по 11.09.2019 року включно суму у розмірі 19 284,40 (дев`ятнадцять тисяч двісті вісімдесят чотири) гривні 40 коп. заборгованості за тілом кредиту, 2 686,39 (дві тисячі шістсот вісімдесят дев`ять) гривень 39 коп. заборгованості за нарахованими та не сплаченими процентами; 150 (сто п`ятдесят) гривень 00 коп. - плату за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму 22 120,79 (двадцять дві тисячі сто двадцять) гривень 79 коп. Тобто, з Договору чітко видно, що сума по тілу кредиту була 729 гривень 21 коп., а у виконавчому написі тіло кредиту вже стало 19 284,40 гривень. Не кажучи уже, про відсотки, якщо процентна ставка по кредиту була 0,01 % річних. Та за Законом нотаріус може вчинити виконавчий напис тільки тоді, коли існує безспірна заборгованість. Однак, він взагалі заперечує в повному обсязі, що існувала хоч якась заборгованість за цим кредитом, так як він його повністю виплатив у строки, вказані у графіку платежів, який додано до договору. Тим паче, строк кредитного договору складав шість місяців, тобто закінчився 27.08.2013 року, що підтверджує також графік платежів, який є частиною Договору. Відповідно до ЗУ «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Тобто Приватний нотаріус виніс виконавчий напис на борг, право вимоги якого більше, ніж три роки. Крім того, він не отримував жодного повідомлення за весь цей час, що така заборгованість існує і, тим паче, не отримував письмової вимоги про усунення заборгованості, а нотаріус мав право вчинити виконавчий напис тільки після 30 днів з дня отримання ним такої вимоги, що позбавило його будь - якого права захищати свої права. За загальним правилом статей 15,16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат»,\~для стягнення\~грошових сум\~або витребування\~від боржника\~майна нотаріуси\~вчиняють виконавчі\~написи на\~документах,\~що встановлюють\~заборгованість.\~Перелік документів,\~за якими\~стягнення заборгованості\~провадиться у\~безспірному порядку\~на підставі\~виконавчих написів,\~встановлюється Кабінетом\~Міністрів України.\~Статтею 88\~Закону України\~«Про нотаріат»\~визначено умови\~вчинення виконавчих\~написів.\~Відповідно до\~приписів цієї\~статті Закону,\~нотаріус вчиняє\~виконавчі написи,\~якщо подані\~документи підтверджують\~безспірність заборгованості\~або іншої\~відповідальності боржника\~перед стягувачем\~та за\~умови,\~що з\~дня виникнення\~права вимоги\~минуло не\~більше трьох\~років,\~а у\~відносинах між\~підприємствами,\~установами та\~організаціями -\~не більше\~одного року.\~Якщо для\~вимоги,\~за якою\~видається виконавчий\~напис,\~законом встановлено\~інший строк\~давності,\~виконавчий напис\~видається у\~межах цього\~строку.\~Порядок вчинення\~нотаріальних дій\~містить такі\~самі правила\~та умови\~вчинення виконавчого\~напису (пункти\~1,\~3\~Глави 16\~розділу II\~Порядку вчинення\~нотаріальних дій).\~Згідно з\~підпунктом 2.1\~пункту 2\~Глави 16\~розділу II\~Порядку вчинення\~нотаріальних дій,\~для вчинення\~виконавчого напису\~стягувачем або\~його уповноваженим\~представником нотаріусу\~подається заява,\~у якій,\~зокрема,\~мають бути\~зазначені:\~відомості про\~найменування і\~місце проживання\~або місцезнаходження\~стягувача та\~боржника;\~дата і\~місце народження\~боржника -\~фізичної особи,\~місце його\~роботи;\~номери рахунків\~у банках,\~кредитних установах,\~код за\~ЄДРПОУ для\~юридичної особи;\~строк,\~за який\~має провадитися\~стягнення;\~інформація щодо\~суми,\~яка підлягає\~стягненню,\~або предметів,\~що підлягатимуть\~витребуванню,\~включаючи пеню,\~штрафи,\~проценти тощо,\~Заява може\~містити також\~іншу інформацію,\~необхідну для\~вчинення виконавчого\~напису.\~У разі\~якщо нотаріусу\~необхідно отримати\~іншу інформацію\~чи документи,\~які мають\~відношення до\~вчинення виконавчого\~напису,\~нотаріус вправі\~витребувати їх\~у стягувача\~(підпункт\~2.2\~пункту 2\~Глави 16\~розділу II\~Порядку вчинення\~нотаріальних дій).\~Вчинення виконавчого\~напису в\~разі порушення\~основного зобов`язання\~та (або)\~умов іпотечного\~договору здійснюється\~нотаріусом після\~спливу тридцяти\~днів з\~моменту надісланих\~іпотекодержателем повідомлень\~-\~письмової вимоги\~про усунення\~порушень іпотекодавцю\~та боржнику,\~якщо він\~є відмінним\~від іпотекодавця.\~Повідомлення вважається\~надісланим,\~якщо є\~відмітка іпотекодавця\~на письмовому\~повідомленні про\~його отримання\~або відмітка\~поштового відділення\~зв`язку\~про відправлення\~повідомлення на\~вказану в\~іпотечному договорі\~адресу (підпункт\~2.3\~пункту 2\~Глави 16\~розділу II\~Порядку вчинення\~нотаріальних дій).\~Аналіз підпункту\~2.3\~пункту 2\~Глави 16\~розділу II\~Порядку вчинення\~нотаріальних дій,\~дає підстави\~дійти висновку\~про те,\~що вчинення\~виконавчого напису\~в разі\~порушення основного\~зобов`язання\~здійснюється нотаріусом\~після спливу\~тридцяти днів\~з моменту\~надісланих кредитором\~повідомлень -\~письмової вимоги\~про усунення\~порушень боржнику.\~Повідомлення вважається\~надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу. Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому, Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (стаття 50 Закону України «Про нотаріат»). За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти таких висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому, нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами, згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які, згідно з відповідним Переліком, є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом, відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17, постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 вересня 2019 року у справі № 357/12818/17 (провадження № 61-44380св18). Зважаючи на вищевикладене, змушений просити суд визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, на підставі того що, повністю не згоден, що взагалі існувала будь-яка заборгованість за кредитним договором, відповідачем не надано навіть розрахунку заборгованості, виконавчий напис було вчинено на заборгованість (якщо б вона і існувала) з дня виникнення права вимоги якої минуло більше трьох років та позивач не отримував письмової вимоги про усунення порушень. Тобто, він не мав, навіть, можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між нею та відповідачем щодо суми заборгованості, що об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису. За таких обставин звернувся до суду. Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 січня 2020 року по даній справі було відкрито провадження в порядку загального розгляду (а.с.56). Позивач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за своєї відсутності, на задоволенні позову наполягав та просив суд вимоги задовольнити (а.с.83). Треті особи по справі - приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Остапенко Євген Михайлович та Приватний виконавець виконавчого округу Київської області Говоров Павло Володимирович до суду не прибули також, про розгляд справи повідомлялись належним чином судовими повістками з поштовими повідомленнями, які отримувались особисто (а.с.86, 87). Однак, до суду не з`явились, будь-яких заяв до суду не надали. Відповідач - TОВ «Фінансова компанія управління активами» - про розгляд справи неодноразово повідомлялось судом судовими повістками з поштовими повідомленнями, які отримувались уповноваженою особою (а.с.64, 70). Однак, до суду не з`являлись, будь-яких заяв про відкладення розгляду справи, або про розгляд справи у свою відсутність, суду не надавали. Згідно зі ст.223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Справа слухалась в порядку ст.131, 223, 280 ЦПК України у відсутність відповідача та третіх осіб. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного. Згідно зі ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій. У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права. Відповідно до § 23 рішення ЄСПЛ від 06 вересня 2007 року, заява № 3572/03 у справі «Цихановський проти України» національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні. Як встановлено судом, 27.02.2013 року позивач по справі [PERSON] уклав з ПАТ «ОТП Банк» договору про надання споживчого кредиту № 2002809071, в п.1.1 якого зазначено, що строк кредиту складає 6 місяців та загальна сума кредиту 729 гривень 21 коп. (а.с.14-16). 20.09.2019 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Остапенко Євгеном Михайловичем було вчинено виконавчий напис, яким задоволено вимоги ТОВ «Фінансової компанії управління активами» про стягнення з [PERSON] за період з 23.03.2017 року по 11.09.2019 року включно суму заборгованості по кредиту в розмірі 19 284,40 грн. (заборгованість за тілом кредиту); 2 686,39 грн. (заборгованість за нарахованими та не сплаченими процентами); 150,00 грн. (плата за вчинення виконавчого напису), що становить загальну суму 22 120,79 грн. Позивач не заперечує, що у 2013 році брав кредит у розмірі 729 грн. 21 коп. для придбання медіаплеєру. Однак, стверджує, що всю суму заборгованості по кредиту сплатив відповідно до договору і ніякої заборгованості не має. Відповідно до\~статті 18 ЦК України,\~нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Частиною першою\~статті 88 Закону № 3425\~передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Згідно зі\~ст.87 Закону № 3425,\~для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Таким чином, з наведених приписів вбачається, що нотаріус, перш ніж вчинити виконавчий напис, повинен перевірити, чи підпадає заявлена вимога під той вид заборгованості, про який ідеться в Переліку (постанова Кабінету Міністрів України від 29.06.99 N 1172 "Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів"\~(далі - Перелік), чи подані всі передбачені Переліком документи, чи оформлені такі документи належним чином, чи підтверджують подані документи безспірність заборгованості боржника перед кредитором та прострочення виконання зобов`язання, чи не виник спір між зацікавленими особами, чи не минув встановлений законодавством строк для вчинення виконавчого напису. Відповідно до\~п.1 Переліку,\~для одержання виконавчого напису подаються: оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року № 662 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів", було внесено зміни до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, відповідно до\~пункту 2\~яких доповнено перелік стягненням заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин - кредитних договорів, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду по справі № 826/20084/14 від 22.02.2017 року зазначені зміни, що внесені Постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року № 662 до Переліку, визнано незаконними та нечинними (ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року\~у справі № 826/20084/14 залишено без змін). Таким чином, судом встановлено, що нотаріус вчинив виконавчий напис 31 липня 2019 року про стягненням заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин - кредитних договорів та не перевірив, чи підпадає заявлена вимога під той вид заборгованості, про який ідеться в Переліку. Боржник має право на захист свого цивільного права в судовому порядку та може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Однак, судом встановлено, що з дня виникнення права вимоги у стягувача більше, ніж три роки. Крім того, ТОВ «Фінансова компанія управління активами» не надала суду жодного доказу на отримання позивачем по справі [PERSON] повідомлень за весь час прострочки, що така заборгованість існує і письмових вимог про усунення заборгованості. Хоча нотаріус мав право вчинити виконавчий напис тільки після 30 днів з дня отримання боржником такої вимоги. Крім того, на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності позивач по справі [PERSON] заперечує в повному обсязі. Сам по собі факт подання стягувачем ТОВ «Фінансова компанія управління активами» - відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом, відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Даний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17, постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 вересня 2019 року у справі № 357/12818/17 (провадження № 61-44380св18). За таких обставин, на думку суду, виконавчий напис приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Остапенко Євгена Михайловича № 5312, виданий 20 вересня 2019 року про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами» заборгованості в розмірі 21\~970 грн. 79 коп. (що складається з: 19\~284 грн. 40 коп. - заборгованість за тілом кредиту; 2\~686 грн. 39 коп. - заборгованість за нарахованими та не сплаченими процентами) та 150,00 грн. в рахунок плати за вчинення виконавчого напису необхідно визнати таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до статті 141 ЦПК України, судові витрати в розмірі 768 грн. 40 коп. необхідно стягнути з відповідача. Однак, стосовно стягнення понесених позивачем судових витрат, які складаються із витрат на оплату послуг адвоката у сумі 4 700 грн. 00 коп., суд вважає за необхідне відмовити, оскільки позивачем по справі не надано до суду належних та допустимих доказів, які б підтвердили вказані витрати.

Outcome: partial