Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-03 00:00:00

Будинкуправління №1 квартирно-експлуатаційного відділу м. Миколаєва звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання їх такими, що втратили право користування службовим житловим приміщенням в кімнатах [ADDRESS] та виселення їх з вказаних кімнат без надання іншого приміщення. В подальшому позивач уточнив свої вимоги та просив лише виселити відповідачів [PERSON], [PERSON] з кімнат [ADDRESS] без надання іншого службового приміщення. В позові позивач зазначив, що гуртожиток, розташований за адресою: [ADDRESS] є державним військовим майном. В кімнатах №22-23 вказаного гуртожитку проживають відповідач [PERSON] та його држуина [PERSON]. Відповідно до п.п. 1.2 Інструкції "Про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями" позивач провів перевірку правомірності проживання громадян у гуртожитку та було встановлено, що відповідачі вищевказаними кімнатами не користуються та здають їх іншим громадянам, які проживають в цих кімнатах, що підтверджується актом від 24.04.2013 року, тобто відповідачі використовують житлові кімнати не за призначенням - не для свого проживання та відповідно до ст. 116 ЖК України та п. 5.10 Інструкції підлягають виселенню. В судовому засіданні представник позивача уточнені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, підтвердив викладені обставини, просив про задоволення вимог в повному обсязі. В судове засідання відповідачі не з'явилися, надали до суду письмові заперечення, позовні вимоги не визнали, просили в задоволенні позову відмовити з посиланням на те, що він є військовослужбовцем служить у ЗСУ з 22.07.1999 року на теперішній час він проходить службу за новим місцем служби та відповідно до п.п. 5.12 Інструкції і ст. 125 ЖК України належить до осіб, яких не може бути виселено з гуртожитку без надання іншого жилого приміщення. В кімнатах ніяких сторонніх осіб не проживає, кімнати нікому не здавались та житло не використовується не за призначенням. В кімнатах близько тижня проживала тітка [PERSON], яка проглядала за їхніми речами, до того часу поки вони не перевезли речі за новим місцем проходження служби в іншу місцевість на орендоване помешкання за власні кошти. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Згідно ст.ст.47, 48 Конституції України гарантоване кожному право на житло. Ніхто не може бути позбавлений житла. Згідно ч.4 ст.9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного житлового приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Гуртожиток, розташований за адресою [ADDRESS] є власністю Міністерства оборони України в особі квартирно-експлуатаційного відділу м. Миколаєва і перебуває на балансі будинкоуправління КЕВ м. Миколаєва, відповідно до акту прийому-передачі від 30.06.2011 року. Відповідачам [PERSON] та його дружині [PERSON] надано для проживання кімнати [ADDRESS] Відповідно до п.1.2. Інструкції "про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями", затвердженої наказом міністра борони України від 30.11.2011 року №737 (далі - Інструкція), гуртожитки призначаються для тимчасового проживання військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей під час проходження ними військової служби або навчання у військових навчальних закладах Міністерства оборони України. Згідно наданих позивачем Акту про перевірку законності заселення та мешкання громадян в гуртожитку по [ADDRESS] від 30.07.2013 року №2186 та Акту №98 від 24.04.2013 року відповідачі не проживають в кімнатах №22-23 вказаного гуртожитку та на теперішній час в даних кімнатах проживають сторонні особи. Згідно Акта від 16.04.2014 року в кімнатах [ADDRESS] де зареєстровані військовослужбовець [PERSON] та його дружина [PERSON], на теперішній час ніхто не проживає. Відповідач [PERSON] є військовослужбовцем служить у ЗСУ з 22.07.1999 року, станом на 01.06.2014 року вислуга років складає 14 років 10 місяців та 8 днів, тобто понад 10 років та на теперішній час він проходить службу за новим місцем служби. Відповідно до 5.12. Інструкції не можуть бути виселені з гуртожитку без надання іншого жилого приміщення особи, зазначені у статті 125 ЖК УРСР. Згідно ст. 125 ЖК УРСР без надання іншого жилого приміщення у випадках, зазначених в ст. 124 цього Кодексу, не може бути виселено: осіб, які пропрацювали на підприємстві , в установі, організації, що надали їм службове приміщення, не менш як десять років. Відповідно до ст. 116 ЖК України якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Виселення на підставі ст. 116 ЖК осіб без надання іншого жилого приміщення - санкція за скоєння правопорушення. При цьому, слід розуміти, що використання його не за призначенням, це використання житлового приміщення не для проживання, а для розміщення майстерні, складу, підсобних приміщень, утримання тварин тощо. Згідно п. 5.10 Інструкції особа, яка звільнена з військової служби і має вислугу менше ніж 10 років у календарному обчисленні, підлягає виселенню з гуртожитку з усіма членами сім'ї, які з нею проживають, крім випадків, передбачених чинним законодавством. У разі якщо особа, звільнена з військової служби, не перебуває на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов у ЗС України, вона підлягає виселенню з гуртожитку з усіма членами сім'ї, які з нею проживають, крім випадків, передбачених чинним законодавством, незалежно від кількості вислуги років у календарному обчисленні. Працівник, який звільнений з роботи і має стаж роботи менше ніж 10 років, підлягає виселенню з гуртожитку з усіма членами сім'ї, які з ним проживають, крім випадків, передбачених чинним законодавством. Підлягають виселенню з гуртожитку без надання іншого жилого приміщення особи, які самоправно зайняли жилу площу, і колишні члени сім'ї військовослужбовця чи працівника, які проживають у ньому після розірвання шлюбу, у двомісячний строк з дня розірвання шлюбу, а також особи, які підпадають під підстави, передбачені статтею 116 ЖК УРСР. Таким чином, суд вважає безпідставними та необґрунтованими посилання позивача на п. 5.10 Інструкції та ст. 116 ЖК УСРС про виселення відповідачів, оскільки положення цієї статті що регулюють порядок виселення з гуртожитків осіб, та до даних правовідносин сторін застосовані бути не можуть. Таким чином, на підставі викладеного, суд приходить до переконання, що позивач не довів ті обставини, на які він посилався як на підставу своїх вимог, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору віднести за рахунок позивача.

Outcome: dismissed