Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду та просить змінити розмір аліментів, які стягуються з відповідача у її користь на підставі рішення Сокальського районного суду від 27.11.2008р. та надалі стягувати з відповідача [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO]., в розмірі 1/4 частини всіх доходів та не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який 26.12.2008р., розірвано. Від даного шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO]., Згідно рішення Сокальського районного суду №2-710 від 27.11.2008р. з відповідача стягуються аліменти у її користь на утримання сина в розмірі 300грн. Однак у зв'язку із зміною законодавства та посилаючись на ст. 192 СК України просить суд змінити розмір аліментів. У відзиві на позовну заяву [PERSON] просить суд відмовити у задоволенні позову, роз'яснивши позивачу право на звернення про індексацію аліментів. Посилаючись на норми ст. 192 СК України вказує, що з моменту призначення виплати аліментів у нього появилася нова сім'я а отже у нього змінилося матеріальне становище. Оскільки обов'язок по утриманню дитини покладений на обох батьків, то вважає, що позивач має право на збільшення аліментів внаслідок їх індексації відповідно до чинного законодавства. Окрім того, у нього серйозні проблеми зі здоров'ям, що не дають йому змогу прибути в судове засідання а тому просить суд врахувати всі обставини при прийнятті рішення у справі. 23.07.2018р. позивач надала суду заяву у якій просить долучити до матеріалів справи довідки з місця навчання дитини та відвідування гуртка а також інформацію з державного реєстру речових прав на нерухоме майно на підтвердження платоспроможності відповідача. В судове засідання представник позивача - адвокат [PERSON] не прибув, однак надали суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю та просить задовольнити. Відповідач в судове засідання не прибув, однак надав заяву про розгляд справи у його відсутності у зв'язку із станом його здоров'я та значною територіальною відстанню, просив суд взяти до уваги надані у відзиві доводи. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши докази по справі в межах заявлених вимог та доведених обставин, приходить до такого висновку. Згідно копії свідоцтва про народження [NUMBER] встановлено, що [PERSON] народився [INFO]., його батьками є: [PERSON] та [PERSON]. Із матеріалів справи встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який 26.12.2008р. розірвано, про що свідчить копія свідоцтва [NUMBER]. Згідно рішення Сокальського районного суду Львівської області №2-710/08 від 27.11.2008р. вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 300грн. щомісяця і до досягнення дитиною повноліття. На підставі вказаного рішення 23.12.2008р. судом видано виконавчий лист. Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначені ч.3 ст. 181 СК України, яка вказує, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує, в тому числі, стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.2 ст.182 СК України). Вирішуючи питання про аліменти відповідно до ст. 183 СК України - частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. П.5 статті передбачає, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Конвенція ООН чч. 1, 2 ст. 27 про права дитини від 20.11.1989 року , яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. 17.05.2017 року Президент України підписав ЗУ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів", згідно якого внесено зміни до законодавчих актів України, згідно якого ч.2 ст. 182 СК України викладено в такій редакції: "Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку". Верховний Суд України у постанові від 05.02.2014р. зазначив, що право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Судом встановлено, що аліменти на утримання дитини стягуються у розмірі, що є меншим за 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що на момент розгляду справи не відповідає вимогам ч.2 ст.182 СК України. Враховуючи, що витрати на утримання дитини не можуть в повній мірі забезпечуватися позивачем і розмір аліментів, які отримує позивач від відповідача за рішенням суду, не забезпечує в повній мірі гармонійного розвитку дитини, то права доньки сторін на належне утримання з боку батька порушені, тому підлягають судовому захисту. Враховуючи, що усі обставини, які становлять предмет доказування, мають бути підтверджені визначеними у ч.2 ст.76 ЦПК України засобами доказування, суд вважає достовірно встановленими ті факти та обставини, які підтверджуються письмовими доказами, наданими до позову та у відзиві до позову. Зокрема, що сторони мають спільну дитину малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]., спосіб утримання якого є предметом даного спору і на утримання якого з відповідача [PERSON] стягнуто аліменти згідно з рішенням Сокальського районного суду від 27.11.2008р.; що відповідач має на утриманні інших малолітніх дітей та сплачує позивачу аліменти на утримання сина за рішенням суду в твердій грошовій сумі в розмірі по 300 грн. щомісяця. У зв'язку із чим на позивача [PERSON], з якою проживає дитина, покладено більший обсяг обов'язків по утриманню сина, ніж на відповідача, що ставить сторони у нерівні умови. Таким чином, судом встановлено, що розмір сплачуваних відповідачем аліментів не достатньо та у неповній мірі забезпечує матеріальне становище дитини для її гармонійного розвитку, що суперечить вимогам ч.2 ст.182 СК України. Відтак, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до переконання, що позов про зміну розміру аліментів підлягає задоволенню.

Outcome: approved