Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-09 00:00:00

Звернувшись до суду із вищеназваним позовом позивачі [PERSON] та [PERSON] посилаються на ті обставини, що після смерті батька, яка сталась [INFO] року, спадщину, шляхом подання заяв нотаріусу, прийняли лише вони, інших спадкоємців у батька немає. Батько позивачів за життя розірвав шлюб з їх матір'ю. Після спливу шестимісячного терміну з дати відкриття спадщини позивачі звернулись до приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу [PERSON] із заявами про видачу свідоцтв про право на спадщину на домоволодіння [ADDRESS], яке за життя належало спадкодавцю на праві власності і становить спадкову масу. Вказана адреса була присвоєна будинку на підставі рішення Криворізького міськвиконкому № 350 від 28.10.1975 р. Попередня адреса домоволодіння: «[ADDRESS]». Вищеназваний нотаріус за заявою позивачів виніс відмову у вчиненні нотаріальної дії з посиланням на відсутність факту державної реєстрації права власності спадкодавця на нерухоме майно. Право власності на домоволодіння [ADDRESS] батько позивачів набув наступним чином. На підставі рішення виконкому Дзержинської районної ради м. Кривого Рогу від 15 грудня 1953 р. № 495 «Про відведення земельної ділянки для будівництва житлового будинку» між комунальним відділом виконкому Дзержинської районної ради депутатів трудящих та дідом позивачів [PERSON] було укладено договір на право забудови будинку та безстрокового користування земельною ділянкою від 03.02.1954 р. реєстр. № 1179. 06.07.1956 р. Бюро технічної інвентаризації Криворізького міського відділу комунального господарства було зареєстроване домоволодіння на праві особистої власності за гр. [PERSON]. Після цього [PERSON] за договором дарування подарував своєму батьку [PERSON] 1/3 частку вказаного домоволодіння, яку у подальшому після смерті свого батька успадкував. [INFO] року помер [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої увійшло домоволодіння [ADDRESS]. Єдиним спадкоємцем [PERSON] був батько позивачів [PERSON]. Однак, він не встиг за життя оформити право на спадщину та отримати відповідне свідоцтво. Звертаючись до суду, позивачі стверджують, що до складу спадкової маси після смерті їх батька [PERSON] входить домоволодіння [ADDRESS], яку вони не можуть оформити у нотаріуса у зв'язку із наступним. Підставою для відмови у вчиненні нотаріальної дії - видачі позивачам свідоцтв про право на спадщину нотаріус вказав відсутність правовстановлюючого документу - нотаріально посвідченого договору на право будівництва житлового будинку та безстрокового користування земельною ділянкою від 03 лютого 1954 року, що зумовлено зіпсуванням оригіналу документа під впливом тривалого часу. Дублікат вказаного договору було отримано позивачами від державного нотаріуса Криворізької філії Державного нотаріального архіву в Дніпропетровській області 20 листопада 2012 року. Однак, нотаріус не може прийняти цей дублікат у зв'язку із тим, що він не пройшов державну реєстрацію, що обов'язково вимагається чинним законодавством. Оскільки право власності на домоволодіння ніколи не реєструвалось у реєстрі прав власності на нерухоме майно, а зареєструвати його згідно виданого дубліката за власником, який вже помер, не дозволяє законодавство, позивачі змушені вирішувати питання про оформлення права на спадщину в судовому порядку. Позивачі були обізнані про дату, час та місце розгляду справи, подали заяви про розгляд справи у їх відсутність, в яких позов підтримали. Відповідач, який також був повідомлений про розгляд цивільної справи у встановленому процесуцальним законом порядку, подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Надав суду свої заперечення та просив відмовити позивачам у задоволенні позову. Свої заперечення обгрунтував тим, що право власності за позивачами визнати не видається можливим у зв'язку із відсутністю факту оформлення батьком позивачів [PERSON] права на спадкове майно після успадкування від [PERSON] та реєстрації такого права у встановленому законодавством порядку. На думку відповідача це призводить до неможливості включення домоволодіння [ADDRESS] до складу спадкової маси, що підлягає спадкуванню від [PERSON]. У зв»язку із поданими сторонами заявами про розгляд справи за їх відсутності, фіксація процесу технічними засобами на підставі ст.197 ЦПК України не здійснюється. Вивчивши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що [INFO] року помер батько позивачів - [PERSON]. Факт смерті та родинний зв'язок доводиться наявними в матеріалах справи свідоцтвом про смерть [PERSON], виданим Дзержинським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції [INFO] року (серія [NUMBER]) ( а.с.9), а також свідоцтвами про народження позивачів ( а.с.10). Після його смерті спадщину, шляхом подання заяв нотаріусу, прийняли лише позивачі, інших спадкоємців у батька немає, про що свідчать надані приватним нотаріусом [PERSON] копії спадкової справи. Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Саксаганського районного управління юстиції м. Кривого Рогу 29.10.2001 р., шлюб батька позивачів з їх матір'ю - [PERSON] було розірвано 29 жовтня 2001 року, про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу вчинено актовий запис за № 611 ( а.с.11). До складу спадкової маси від спадкодавця [PERSON] входило домоволодіння [ADDRESS]. Висновок суду про наявність, на дату смерті, права власності спадкодавця [PERSON] на вказане нерухоме майно грунтується на наступному. На підставі рішення виконкому Дзержинської районної ради м. Кривого Рогу від 15 грудня 1953 р. № 495 «Про відведення земельної ділянки для будівництва житлового будинку» між комунальним відділом виконкому Дзержинської районної ради депутатів трудящих та [PERSON] (дід позивачів та батько спадкодавця [PERSON], про що свідчать свідоцтва про народження, наявні в матеріалах справи) було укладено договір на право забудови будинку та безстрокового користування земельною ділянкою від 03.02.1954 р. реєстр. № 1179. Пунктом 23 вказаного договору визначено адресу майбутнього домоволодіння, а саме: [ADDRESS]. 06.07.1956 р. Бюро технічної інвентаризації Криворізького міського відділу комунального господарства було видано реєстраційне посвідчення про те, що домоволодіння по [ADDRESS] зареєстроване на праві особистої власності за гр. [PERSON] на підставі договору на право забудови будинку та безстрокового користування земельною ділянкою від 03.02.1954 р. реєстр. № 1179 та акту готовності будинку, виданого райкомунгоспом 28.12.1955 р. та записано в реєстрову книгу № 33 стор. № ІІІ запис № ІІІ ( а.с. 15-18). Після цього [PERSON] на підставі договору дарування, посвідченого державним нотаріусом Третьої криворізької державної нотаріальної контори 01.03.56 р. за реєстр. № 6688 (засвідчена державним нотаріусом Криворізької філії Державного нотаріального архіву в Дніпропетровській області [PERSON] копія договору дарування перебуває в матеріалах справи), передав право власності на 1/3 частку домоволодіння [ADDRESS] [PERSON]. Про що також зроблено відмітку на зворотньому боці договору на право будівництва житлового будинку від 03.02.1954 р. ( а.с.93) А вже після смерті [PERSON], яка, згідно свідоцтва про смерть, сталась [INFO] р., [PERSON] знов набув право власності на 1/3 частку домоволодіння в порядку спадкування за заповітом на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого державним нотаріусом Четвертої криворізької державної нотаріальної контори [PERSON] 02 червня 1999 року ( а.с.19). Згідно довідки КП ДОР «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» від 30.05. 2014 року № 133546, станом на 31.12.2013 р. вказане вище домоволодіння було зареєстроване на праві власності за гр. [PERSON] ( а.с.94). З інформаційної довідки реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції від 28.05.2014 року № 22240727 вбачається, що відомості про реєстрацію права власності на домоволодіння [ADDRESS] в Єдиному державному реєстрі прав власності на нерухоме майно відсутні ( а.с.95). Після смерті [PERSON], що сталась [INFO] року (свідоцтво про смерть серія [NUMBER], в книзі реєстрації смертей Дзержинським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції 17 січня 2009 року було зроблено актовий запис № 65 про смерть [PERSON]) ( а.с.20), єдиним, хто прийняв від нього спадщину на підставі заповіту посвідченого 15.07.2004 року від імені [PERSON] приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу [PERSON] за реєстром № 3490 ( а.с.90), є його син [PERSON], який на дату смерті проживав разом зі спадкодавцем, про що свідчать виписка із домової книги ( а.с.77-78). Однак, [PERSON] не встиг за життя оформити право на спадщину та отримати відповідне свідоцтво. В п. 1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначено, що при розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було одержано свідоцтво про право на спадщину (ст. 1297 ЦК) або не здійснено державну реєстрацію права на спадщину (ст. 1299 ЦК), слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття "виникнення права на спадщину" та "виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини", і пов'язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 1297 ЦК встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов'язку у виді втрати права на спадщину. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК)». А відтак, суд приходить до висновку, що відсутність факту реєстрації права на спадщину [PERSON] в державному реєстрі прав власності на нерухоме майно, успадкованої ним від [PERSON], не є правовою перешкодою для включення цього майна до спадкової маси, оскільки [PERSON] в порядку, передбаченому ч. 3 ст 1268 Цивільного кодексу України прийняв спадщину. З цих мотивів суд відхиляє заперечення відповідача. Таким чином, суд вважає, що до спадкової маси, яка підлягає спадкуванню позивачами після смерті батька [PERSON] входить домоволодіння [ADDRESS], що, згідно з технічним паспортом складається з житлового будинку літ. «А-1» площею 66,4 кв.м., що складається з: коридору - 9,8 кв.м., ванної - 3,1 кв.м., житлової - 9,3 кв.м., житлової - 7,3 кв.м., кухні - 7,6 кв.м., житлової - 7,5 кв.м., житлової 12,7 кв.м., житлової - 9,1 кв.м.; вбиральні літ. «Б»; сараю літ. «В» площею 13,0 кв.м.; літньої кухні літ. «Г» площею 13,0 кв.м.; гаражу літ. «Д» площею 28,4 кв.м.; водоколонки І; замощення ІІ; огорожі №1; ворот №2. У відповідності із ст. ст. 1269, 1270 ЦК України позивачі прийняли спадщину шляхом подання нотаріусу відповідних заяв ( а.с.70, 71). Згідно ст. 1261 ЦК України, вони є спадкоємцями першої черги, які в силу ст. 1267 ЦК України успадковують домоволодіння в рівних частках. Спір про частки у справі на спадщину між позивачами відсутній. Постановами від 29 січня 2014 року та від 04 лютого 2014 року приватний нотаріус [PERSON] відмовила позивачам у видачі свідоцтв про право на спадщину з посиланням на відсутність факту державної реєстрації права власності спадкодавця на домоволодіння [ADDRESS], яке становить спадкове майно ( а.с.12, 13). В пункті 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 N 7 Про судову практику у справах про спадкування вказано, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Вирішуючи питання про можливість розгляду судом вимог про визнання права власності за позивачами та наявність підстав для судового захисту їх інтересів, суд виходить з наступного. За приписами ч. 1 ст. 182 Цивільного кодексу України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Згідно з п. 4.15 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. З довідки КП ДОР «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» та інформаційної довідки реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції вбачається, що державна реєстрація права власності [PERSON] та [PERSON] на домоволодіння [ADDRESS] не здійснювалась. Відповідно до ч. 7 ст. 16 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» заява про реєстрацію права власності на нерухоме майно подається виключно власником або іншим правонабувачем. Законодавство не передбачає можливість реєстрації права власності за померлою особою в будь-який спосіб, окрім заяви самого власника чи правонабувача. Це означає, що зареєструвати в реєстрі прав власності на нерухомість речові права власника [PERSON] на домоволодіння [ADDRESS] з метою подальшої подачі документа про реєстрацію нотаріусу, в провадженні якого перебуває спадкова справа, не виявляється можливим. Таким чином, суд дійшов висновку про те, що оформити спадщину у нотаріуса та отримати від нього правовстановлюючі документи, позивачі не мають можливості, що надає їм право на підставі ст. ст. 15, 16 ЦК України звернутись до суду за захистом свого інтересу. Ухвалюючі рішення суд враховує, що рішенням Криворізького міськвиконкому № 350 від 28.10.1975 р. було змінено адресу домоволодіння [ADDRESS], що збудовано [PERSON] на земельній ділянці, яка надавалась за договором на право забудови будинку та безстрокового користування земельною ділянкою від 03.02.1954 р. реєстр. № 1179. 06.07.1956 р. на «[ADDRESS]», про що зроблено відмітку на зворотньому боці реєстраційного посвідчення, виданого [PERSON] бюро технічної інвентаризації Криворізького міського відділу комунального господарства від 06.07.1956 р. № 33-ІІІ. На стягненні на їх користь понесених витрат з відповідача на підставі ст.88 ЦПК України позивачі не наполягали. Враховуючи викладене,

Outcome: approved