Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-20 00:00:00

З позову прокурора Великобагачанського району Полтавської області вбачається, що Великобагачанським районним судом Полтавської області 08.10.2014 року у справі № 525/729/14-к по обвинуваченню [PERSON] та [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України винесено ухвалу про звільнення [PERSON] та [PERSON] від кримінальної відповідальності у зв’язку зі зміною обстановки в порядку ст. 48 КК України. Додатковою ухвалою Великобагачанського районного суду Полтавської області від 15.10.2014 року цивільний позов прокурора у вищевказаному кримінальному провадженні про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину залишено без розгляду та роз’яснено можливість пред’явити вказаний позов у порядку цивільного судочинства у відповідності до ст. 128 КПК України. Як вказує у позові прокурор, матеріалами вищевказаного кримінального провадження та ухвалою Великобагачанського районного суду Полтавської області від 08.10.2014 року доведено, що 14.02.2014 року близько 22 год., знаходячись в громадському місці, а саме поблизу магазину "Зустріч" в с. Кротівщина Великобагачанського району Полтавської області [PERSON], у групі з [PERSON], безпричинно, з хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок в частині спокійних умов відпочинку людей, проявляючи явну неповагу до суспільства, що виразилось в ігноруванні елементарних правил поведінки, моральності та добропристойності, в присутності сторонніх підійшла до неповнолітньої [PERSON], після чого з особливою зухвалістю останній численні удари руками та ногами в різні частини тіла. Внаслідок чого у [PERSON] були виявленні тілесні ушкодження у виді: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, гематоми м’яких тканин з субкон’юктивальним крововиливом правого ока та саден шкіри голови, обличчя, які у своїй сукупності є легкими тілесними ушкодженнями, що спричинили короткочасний розлад здоров’я. З діагнозом закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, правобічна параорбітальна гематома, множинні садна потерпіла [PERSON] знаходилась на стаціонарному лікуванні у Дитячій міській клінічній лікарні м. Полтави у період часу з 15.02.2014 року по 28.02.2014 року (тобто всього 13 ліжко-днів). Прокурор зазначає в позові про те, що з довідок № 482 від 14.03.2014 р., № 481 від 14.03.2014 р. та розрахунків, зроблених лікувальним закладом за період стаціонарного лікування [PERSON] – Дитячою міською клінічною лікарнею, яка фінансується через Головне управління Державної казначейської служби України у Полтавській області вбачається, що на лікування потерпілої [PERSON] з міського бюджету витрачено кошти у сумі 2461 грн. 46 коп., у тому числі медикаменти за рахунок лікувального закладу – у сумі 94 грн.16 коп. [PERSON] народилась 31.03.1997 року та є неповнолітньою, тому згідно ст. 1179 ЦК України відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах. У разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками, зокрема, матір’ю [PERSON] – [PERSON], [INFO] Оскільки фінансування закладу охорони здоров’я, зокрема, Дитячої міської клінічної лікарні м. Полтави здійснюється з місцевого бюджету м. Полтава, у формуванні якого приймає участь і держава, тому, як вказує прокурор, вбачаються порушення державних інтересів, оскільки стаціонарне лікуванням потерпілої здійснювалось за рахунок коштів бюджету Полтавської міської ради. Посилаючись на вищевикладені обставини, положення ст.ст.1179,1190,1206 ЦК України та ч. 4 ст. 36-1 Закону України «Про прокуратуру», прокурор Великобагачанського району Полтавської області звернувся до суду в інтересах держави в особі бюджетно-фінансового управління Полтавської міської ради та Дитячої міської клінічної лікарні м. Полтави з позовом до [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про стягнення солідарно з вищевказаних осіб коштів в сумі 2461 грн.46 коп., що були затрачені на стаціонарне лікування потерпілої від злочину [PERSON] (а.с.а.с.1-2). В судовому засіданні представник позивача [PERSON] заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, в своїх поясненнях посилався на обставини, що викладені в позові і просив позов прокурора Великобагачанського району Полтавської області до [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про відшкодування витрат на лікування особи, яка потерпіла від злочину [PERSON] задовольнити. Представники бюджетно-фінансового управління Полтавської міської ради та Дитячої міської клінічної лікарні м. Полтава в судове засідання не з’явились, від них надійшли клопотання про розгляд справи у відсутність їх представників, просили позов прокурора задовольнити (а.с.а.с.28,31,49). Відповідачі - неповнолітня [PERSON],[INFO], її мати [PERSON], [INFO] та відповідач [PERSON], [INFO] в судовому засіданні 21.11.2014 року позовні вимог прокурора Великобагачанського району про стягнення коштів на стаціонарне лікування потерпілої від злочину [PERSON] визнали у повному обсязі і не заперечили проти його задоволення. Згідно ч.4 ст. 174 ЦПК України “у разі визнання відповідачем позову суд за наявності передбачених законом підстав ухвалює рішення про задоволення позову.” Суд, заслухавши пояснення представника позивача - прокурора прокуратури Великобагачанського району [PERSON], пояснення відповідачів [PERSON], [PERSON] та [PERSON], дослідивши письмові докази по справі, надані особами, що беруть участь у справі на засадах змагальності та диспозитивності, та всі докази в їх сукупності і давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позов прокурора Великобагачанського району Полтавської області в інтересах держави в особі Бюджетно-фінансового управління Полтавської міської ради та Дитячої міської клінічної лікарні м. Полтави до [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав. Згідно ст.121 Конституції України на прокуратуру України покладається представництво інтересів громадян або держави в суді у випадках, встановлених законом. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ч.2 ст.3 ЦПК України). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст.4 ЦПК України). Відповідно до ч.2 ст.45 ЦПК України, прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в заяві самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави та обґрунтовує необхідність їх захисту. Статтею 36-1 Закону України «Про прокуратуру» визначено, що підставою представництва у суді інтересів держави є наявність порушень або загрози порушень інтересів держави. При цьому, згідно ч.4 ст. 36-1 Закону України «Про прокуратуру» представництво інтересів держави здійснюється прокурором також на підставі заподіяння державі шкоди внаслідок вчинення кримінального правопорушення чи іншого суспільно небезпечного діяння, передбаченого законом про кримінальну відповідальність. Також, Рішенням Конституційного Суду України від 08.04.1999 року визначено, що прокуратура уповноважена подавати позовні заяви в інтересах держави в особі органів місцевого самоврядування, якщо спірні відносини пов’язані з виконанням органами місцевого самоврядування делегованих їм законом повноважень органів виконавчої влади. Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.1 ст.179 ЦПК України). Судом встановлено, що 14.02.2014 року близько 22 год., знаходячись в громадському місці, а саме поблизу магазину "Зустріч" в с. Кротівщина Великобагачанського району Полтавської області [PERSON], у групі з [PERSON], безпричинно, з хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок в частині спокійних умов відпочинку людей, проявляючи явну неповагу до суспільства, що виразилось в ігноруванні елементарних правил поведінки, моральності та добропристойності, в присутності сторонніх підійшла до неповнолітньої [PERSON], після чого з особливою зухвалістю останній численні удари руками та ногами в різні частини тіла. Внаслідок чого у [PERSON] були виявленні тілесні ушкодження у виді: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, гематоми м’яких тканин з субкон’юктивальним крововиливом правого ока та саден шкіри голови, обличчя, які у своїй сукупності є легкими тілесними ушкодженнями, що спричинили короткочасний розлад здоров’я. Ухвалою Великобагачанського районного суду Полтавської області від 08.10.2014 року [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] звільнено від кримінальної відповідальності у зв’язку зі зміною обстановки, а кримінальне провадження щодо даних осіб за ч.2 ст.296 КК України на підставі ст.48 КК України закрите у зв’язку зі зміною обстановки (а.с.а.с.5-6). Ухвалою Великобагачанського районного суду Полтавської області від 15.10.2014 року цивільний позов прокурора Великобагачанського району Полтавської області до [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину [PERSON] залишено без розгляду, роз’яснено можливість подати даний позов в порядку цивільного судочинства (а.с.7). Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ст.57 ЦПК). Кожна сторона зобов’язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір (ст.60 ЦПК України). З матеріалів справи та довідки Дитячої міської клінічної лікарні м. Полтави №482 від 14.03.2014 року вбачається, що потерпіла [PERSON], [INFO] проходила лікування в хірургічному відділенні Дитячій міській клінічній лікарні м. Полтави у період часу з 15.02.2014 року по 28.02.2014 року (всього 13 ліжко-днів) з діагнозом закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, множині садна, гематоми голови, повік обох очей, субкон’юктивальний крововилив правого ока (а.с.3). При цьому, з розрахунку витрат закладу охорони здоров’я на стаціонарне лікування хворої [PERSON] вбачається, що за вищевказаний період з міського бюджету витрачено кошти на ці цілі на загальну суму 2461 грн.46 коп., у тому числі медикаменти за рахунок лікувального закладу – 94 грн.16 коп. (а.с.3). Ці обставини визнаються відповідачами справі, про що вони зазначили в судовому засіданні 21.11.2014 року. Згідно ч.1 ст.1206 Цивільного Кодексу України, особа, яка вчинила злочин, зобов’язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров’я на лікування потерпілого від цього злочину. У відповідності до вимог ч.3 ст.1206 цього Кодексу, якщо лікування проводилося закладом охорони здоров’я, що є у державній власності або у власності територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Оскільки фінансування закладу охорони здоров’я, зокрема, Дитячої міської клінічної лікарні м. Полтави здійснюється з місцевого бюджету м. Полтави, у формуванні якого приймає участь і держава, тому вбачаються порушення державних інтересів, оскільки лікуванням потерпілої здійснювалось за рахунок коштів бюджету Полтавської міської ради. Відповідач у справі [PERSON] народилась 31.03.1997 року і є неповнолітньою особою, однак, у неї відсутнє на праві власності будь-яке майно та самостійний дохід (а.с.а.с.34-36,37-38), тому, відповідно до положень ч.2 ст.1179 ЦК України, заподіяна нею шкода в повному обсязі повинна бути відшкодована її батьками, зокрема, матір’ю [PERSON] – [PERSON], [INFO], яка є відповідачем у справі. Згідно ч.1 ст.1190 ЦК України, особи, спільними діями яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність. Отже, виходячи з системного аналізу наданих сторонами доказів у справі та з урахуванням положень ч.4 ст.61 ЦПК України та норм ст.ст.1179,1190 ЦК та ст.1206 ЦК України суд приходить до висновку, що дійсно вказаними вище закладом охорони здоров’я (Дитячою міською клінічною лікарнею м. Полтави) затрачені кошти на лікування потерпілої від злочину, передбаченого ч.2 ст.296 КК України, вчиненого [PERSON] та [PERSON] – [PERSON], [INFO] і вартість цих витрат за рахунок коштів місцевого бюджету (2461 грн.46 коп.) вбачається з належних письмових доказів у справі та проведеного розрахунку лікарняного закладу та визнається відповідачами у справі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] При цьому суд враховує, що оскільки бюджетне фінансування Дитячої міської клінічної лікарні м. Полтави здійснюється з місцевого бюджету, у формуванні якого приймає участь і держава, тому вбачається порушення державних інтересів, за захистом яких звернувся до суду прокурор Великобагачанського району Полтавської області в межах даного позову, адже лікуванням вказаної потерпілої [PERSON] заподіяно шкоду інтересам держави, так як здійснені зайві витрати з місцевого бюджету, які на даний час залишилися не відшкодованими винними особами; ненадходження (неповернення) сум за лікування потерпілої впливає на наповнюваність бюджету, а відповідно завдається шкода державним інтересам. Таким чином, виходячи з положень ст.ст.1179,1190 ЦК України стягнення з відповідачів [PERSON], [PERSON] та [PERSON] витрат на стаціонарне лікування потерпілої від злочину [PERSON] в сумі 2461 грн.46 коп. повинно бути проведене в солідарному порядку. У відповідності до ч.1 ст.174 ЦПК України, відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності передбачених законом підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Аналізуючи безпосередньо визнання відповідачами [PERSON], [PERSON] та [PERSON] позовних вимог прокурора Великобагачанського району про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину в судовому засіданні 21.11.2014 року з позиції ч.4 ст.174 ЦПК України суд, виходячи з меж та суті заявлених позовних вимог та правовідносин, що виникли між сторонами, і з урахуванням досліджених матеріалів справи, приймає визнання відповідачами [PERSON], [PERSON] (яка відповідає за шкоду в силу ч.2 ст.1179 ЦК України) та [PERSON] позову прокурора Великобагачанського району до нього, оскільки це визнання позовних вимог є процесуальним правом відповідачів, виходячи з ч.2 ст.31 та ст.174 ЦПК України, не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. За загальним правилом ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно ч.3 цієї статті, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Отже, враховуючи, що прокурор при зверненні до суду звільнений від сплати судового збору згідно Закону України «Про судовий збір» і його позовні вимоги до відповідачів [PERSON], [PERSON] та [PERSON] задоволені у повному обсязі, судові витрати по справі підлягають стягненню в дохід держави з відповідачів у справі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] у рівних частках. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved