Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-09 00:00:00

Позивач 23 грудня 2015 року звернувся до суду з позовом, в якому вказав, що 30 грудня 2014 року на вул. Леніна в м. Дніпропетровськ [PERSON], керуючи транспортним засобом «ПАЗ 32054», д/н [NUMBER], скоїв зіткнення з транспортним засобом «Citroen с4», д/н [NUMBER], під керуванням [PERSON], що застрахований ПрАТ СК «Уніка», на умовах договору добровільного страхування на транспорті № 005119/4014/0000049 від 28 січня 2015 року. На підставі вищезазначених документів, заяви [PERSON] від 05.01.2015 року, звіту про оцінку матеріального звіту, страхового акту та наказу позивачем виплачено страхове відшкодування на загальну суму 14\~533,82 грн. Винною особою у ДТП визнано [PERSON], що підтверджується постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 січня 2015 року. Цивільно-правову відповідальність [PERSON] застраховано ПрАТ «Дніпроінмед» на умовах полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АС/8948997 від 30.03.2014 року, розмір страхової суми за шкоду заподіяну майну потерпілих становить 50\~000 грн. та встановлено франшизи в розмірі 1000 грн. Позивач просив стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхової компанії «Дніпроінмед» майнову шкоду в розмірі 13\~533,82 грн. та судовий збір в розмірі 1134,20 грн.; стягнути з [PERSON] майнову шкоду в розмірі 1000 грн. та судовий збір в розмірі 83,80 грн. Представник позивача у судове засідання не з`явився про день і час проведення слухання справи повідомлявся належним чином, письмово просив слухати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив, письмових заяв від нього не надходило. З письмової згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню по наступних підставах. Встановлено, що 30 грудня 2014 року о 16.45 год. в м. Дніпропетровську на вул. Леніна водій [PERSON], керуючи автобусом «ПАЗ 32054», д/н [NUMBER] при зміні напрямку руху не переконався, що це буде безпечним для інших учасників дорожнього руху, змінив напрямок руху ліворуч та допустив зіткнення з автомобілем [NUMBER], під керуванням [PERSON], який слідував з лівого боку в попутному з ним напрямку. Своїми діяли [PERSON] порушив п.п. 1.3, 1.5, 10.1 Правил дорожнього руху України, внаслідок чого став учасником ДТП. В силу ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Так, постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 січня 2015 року [PERSON] визнаний винним у скоєнні правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП. (а.с.5). Згідно з ст.6 Закону України «Про страхування» добровільне страхування це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства. Відповідно до договору добровільного страхування транспортного засобу №005119/4014/0000049 від 28 січня 2015, автомобіль [NUMBER], на момент ДТП був застрахованим транспортним засобом (а.с.6-10). Відповідно до звіту експертного дослідження про оцінку вартості майнової шкоди №16/01/15 від 18.02.2015р. розмір збитків, завданих власнику пошкодженого внаслідок ДТП автомобіля [NUMBER], складає 21685,04 грн. (а.с.12-20). Згідно з страховим актом № 00159971 від 02.03.2015р. та двома платіжними дорученнями, а саме: платіжним дорученням № 007648 від 04.04.2015 року на суму 12\~381, 20 грн. та платіжним дорученням № 012479 від 04.03.2015 року на суму 2\~152,62 грн., позивачем виплачено суму страхового відшкодування власнику пошкодженого автомобіля у розмірі 14\~533,82 грн. (а.с.22,24,25). На момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб «ПАЗ 32054», д/н [NUMBER], був забезпечений полісом № АС/8948997 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (надалі по тексту - поліс) (а.с.26). Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Умовами ст. 27 ЗУ «Про страхування» передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Статтею 1166 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з положеннями ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч. 18 ст. 9 Закону України «Про страхування», франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування. Згідно ст. 12 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Статтею 36.6. вищезазначеного Закону передбачено, що страхувальником або особою відповідальною за завдані збитки, має бути компенсовано сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому, за змістом ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Оскільки позивач довів правомірність заявлених вимог, тоді як відповідачі не надали жодних доказів на спростування відповідних позовних вимог, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з Приватного акціонерного товариства «Страхової компанії «Дніпроінмед» майнову шкоду в розмірі 13\~533,82 грн.; стягнення з [PERSON] майнову шкоду в розмірі 1000 грн. та судовий збір в розмірі 83,80 грн. При цьому суд зазначає, що за змістом п. 27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013р. №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття "регрес" та "суброгація". Наприклад, у випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов'язанні (заміна активного суб'єкта) зі збереженням самого зобов'язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов'язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. При цьому регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема, статтею 1191 ЦК), а також статтею 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а для суброгації відповідно до статті 993 ЦК і статті 27 Закону України «Про страхування» встановлено особливий правовий режим. При суброгації перебіг строку позовної давності починає обчислюватися з моменту виникнення страхового випадку, а при регресі - з того моменту, коли страховик виплатив страхове відшкодування. При суброгації до страховика переходить лише частина вимоги страхувальника до заподіювача шкоди, яка дорівнює розміру страхового відшкодування. Розмір страхового відшкодування, в свою чергу, має визначатися за правилами, встановленими у договорі страхування. Страховик не вправі вимагати від заподіювача шкоди суму, яку він виплатив страхувальнику з порушенням умов договору страхування. Якщо розрахунок здійснювався за іншими правилами, ніж зазначено в договорі страхування, то при визначенні розміру вимоги страховика, який підлягає задоволенню заподіювачем шкоди, до суми, виплаченої страховиком страхувальнику, виключається виплата, не передбачена договором. Таким чином, аналізуючи наявні по справі докази, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є цілком обґрунтованими, в повному обсязі доведеними з його боку та підлягають задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь позивача судовий збір в розмірі 83,80 грн., а з Приватного акціонерного товариства «Страхової компанії «Дніпроінмед» та судовий збір в розмірі 1134,20 грн. На підставі викладеного і

Outcome: approved