Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-15 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача. 19 грудня 2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про позбавлення його батьківських прав відносно його неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO] та зміну способу стягнення аліментів. Позовні вимоги мотивує тим, що з 12 березня 2005 року по 19 грудня 2006 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] Від даного шлюбу вони мають малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу дочка проживає з нею і знаходиться на її утриманні. Відповідач, згідно рішення Арбузинського районного суду Миколаївської області, повинен сплачувати аліменти на утримання дочки. Однак, дане рішення не виконується, станом на 05 грудня 2017 року, його заборгованість по сплаті аліментів складає 63 637, 56 грн. Окрім того, що відповідач жодним чином на утримує дочку матеріально, він також не приймає ніякої участі у житті дівчинки, не займається її вихованням, фізичним та духовним розвитком. Він взагалі не спілкується з дочкою. В зв'язку з чим просила суд позбавити його батьківських прав відносно його дочки [PERSON]. Також з урахуванням того, що відповідач ніде не працює та має мінливий дохід, просила змінити спосіб стягнення з нього аліментів, та в подальшому стягувати аліменти на утримання дочки в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. щомісячно. ІІ. Заяви та клопотання учасників справи. 26 січня 2018 року в судовому засіданні представник позивача звернулась до суду з клопотанням про допит свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON] ІІІ. Процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 20 грудня 2017 року було відкрито провадження у справі. Судовий розгляд справи було призначено на 10.00 годину 26 січня 2018 року. Клопотання представника позивача про допит свідків було задоволено. ІV. Фактичні обставини встановлені судом та зміст спірних правовідносин. В судовому засіданні позивач та її представник підтримали обставини викладені в позовній заяві та просила задовольнити позов. Відповідач заперечував проти задоволення позову, однак мотивів свого заперечення суду не надав. Представник третьої особи в судовому засіданні вважала за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його малолітньої дочки [PERSON]. Під час дослідження письмових доказів, судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі який було розірвано 19 грудня 2006 року (а.с. 6, 7). Згідно копії свідоцтва про народження, сторони мають малолітню дочку [PERSON], [INFO] (а.с. 8). Малолітня [PERSON] зареєстрована за місцем мешкання її матері в квартирі [ADDRESS] (а.с. 13). Як вбачається з акту обстеження умов проживання від 10 січня 2018 року, в зазначеній квартирі створені всі умови для проживання дівчинки. Під час обстеження спеціалістами служби у справах дітей було з'ясовано, що [PERSON] свого батька не пам'ятає, останній раз він бачив її у 9-ти місячному віці, відтоді з донькою не спілкується, розвитком та здоров'ям дівчинки не цікавиться, зустрічей з нею не шукав (а.с. 35). Відповідно до довідки № 188 від 04.12.2017 року малолітня [PERSON] навчається в 7-Б класі Южноукраїнської ЗОШ І-ІІІ ступенів № 1 ім. Захисників Вітчизни. Як вбачається з характеристики та довідки № 187 від 04.12.2017 року, даної зазначеним навчальним закладом, вихованням дівчинки займається лише мати. Батько участі у вихованні дитини не приймає, школу не відвідує. (а.с. 14, 15, 16). Згідно характеристики наданої СК «Олімп», малолітня [PERSON] з 2015 року відвідує гурток зі спортивної аеробіки «Екстрім». На заняття з першого дня дівчинку приводить лише мати. Батька дитини жодного разу не бачили, успіхами [PERSON] він не цікавився, концерти з її участю та батьківські збори не відвідував. Раз на рік колектив приймає участь у конкурсах та фестивалях за кордоном. [PERSON] жодного разу не змогла поїхати з колективом (а.с. 17). Також лише мати опікується здоров'ям дівчинки, про що свідчить наявна в матеріалах справи довідка № 78730 від 04.12.2017 року Дитячої поліклініки КЗ «Южноукраїнська міська лікарня» (а.с. 18). Відсутність батька [PERSON] в житті дівчинки підтвердили допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Рішенням Арбузинського районного суду Миколаївської області від 14 червня 2006 року з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку та на її утримання в розмірі 1/4 частки (а.с. 9). Згідно довідки Арбузинського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області від 05.12.2017 року № 10434 за боржником [PERSON] за період з 25 травня 2006 року по 05 грудня 2017 року наявна заборгованість по аліментним платежам у сумі 63637, 56 грн. (а.с. 10 - 12). Згідно висновку органу опіки та піклування Южноукраїнської міської ради Миколаївської області від 07.02.2018 року № 20 орган опіки та піклування Южноукраїнської міської ради Миколаївської області вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON], щодо його малолітньої дочки [PERSON]. V. Оцінка суду. Суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатній і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, прийшов до наступного висновку. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" від 26.04.2001 року виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 18 Конвенції з прав дитини, ст. 150 СК України батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя і несуть відповідальність за її виховання та розвиток. Згідно ч.4 ст.155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Стаття 164 ч. 1 п.2 СК України передбачає, що батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно з п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30.03.2007 р. ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Тому, приймаючи до уваги що [PERSON] свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків відносно своєї дочки, не цікавиться її життям, фізичним і духовним розвитком, не піклується про стан її здоров'я, та матеріально не забезпечує дівчинку, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його малолітньої дочки [PERSON], підлягають задоволенню. На думку суду, позбавлення [PERSON] його батьківських прав, буде насамперед захистом прав та інтересів дитини. Що стосується вимоги про зміну способу стягнення аліментів, суд приходить до наступного. Статтею 180 СК України закріплено обов'язок батьків утримувати їх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною першою статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Як вбачається з аналізу вищенаведених норм сімейного законодавства, Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Разом із тим, право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, визначених статтями 182 - 184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі, та навпаки). Враховуючи встановлені судом обставини та вищевикладені вимоги закону, суд вважає, що розмір аліментів, які стягуються з відповідача на утримання дочки, може бути змінений шляхом зміни способу їх присудження, а саме з частки від доходу (заробітку) на тверду грошову суму. Виходячи з рівності прав та обов'язків батьків щодо утримання та виховання їх малолітньої дочки, їх стан здоров'я та здатність працювати, суд вважає, що необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини буде розмір аліментів в твердій грошовій сумі 1200 грн., щомісячно, до досягнення [PERSON] повноліття. Згідно ч. 2 ст. 184 розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. VІ. Розподіл судових витрат. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 640 гривень судового збору, сплаченого при звернені з позовом до суду за вимогу про позбавлення батьківських прав. (а.с.1). Також, у відповідності до вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у сумі 704,80 грн. за вимогу про зміну способу стягнення аліментів, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду з даною вимогою.

Outcome: partial