Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-09 00:00:00

АТ "Райфайзен Банк Аваль" звернулося 22.10.2018 р. до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. За позовом, посилаючись на ст..ст.526, 611, 612, 615, 624, 1050 ЦК України та умови договору № 010/17-39/1549-34 від 23.01.2008 р., просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 109 959,36 грн., з яких: заборгованість за дозволеним овердрафтом - 18 800 грн.; заборгованість за недозволеним овердрафтом - 91 159,36 грн. Ухвалою судді від 05.12.2018 р. було відкрито провадження і справа призначена до розгляду. Заочним рішенням від 25 лютого 2019 р. позов було задоволено. Ухвалою від 15.11.2019 р. заочне рішення від 25.02.2019 р. скасовано, справу призначено до судового розгляду на 17.12.2019 р. 17.12.2019 р. розгляд справи було відкладено на 02.04.2020 р. на підставі ч.5 ст.223 ЦПК України для повторного виклику представника позивача. 02.04.2020 р. розгляд справи було відкладено на 10.06.2020 р. за клопотанням представника відповідача на підставі п.2 ч.2 ст.223 ЦПК України. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи без участі представника, в процесі розгляду справи було подано відзив на заяву про перегляд заочного рішення (а.с.108-110). Розгляд справи за відсутності учасника справи узгоджується з положеннями ч.3 ст.211 ЦПК України. Представник відповідача в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні позову з підстав, викладених у заяві про перегляд заочного рішення (а.с.97-98), подала заяву про застосування до спірних правовідносин строку позовної давності. Дослідивши матеріали справи, приймаючи до уваги позицію представника позивача, заслухавши пояснення представника відповідача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги АТ "Райффайзен Банк Аваль" до [PERSON] не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. З наданих позивачем письмових доказів судом встановлено, що 23.01.2008 р. між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого за всіма правами та обов`язками є Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», що підтверджено витягом зі Статуту та [PERSON] було укладено кредитний договір № 010/17-39/1549-34, згідно умов якого банк зобов`язався надати позичальнику кредит з поточним лімітом 18 800 грн. з можливим подальшим збільшенням ліміту, строком до 23.01.2010 р., а позичальник зобов`язався належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відсотки за користування кредитними коштами у розмірі - 26,9% річних, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора, та виконати всі інші зобов`язання в порядку та строки, визначені кредитним договором. Кредит надано відповідно до умов п.1.1 кредитного договору шляхом відкриття на ім`я позичальника карткового рахунку та видачі платіжної картки. Таким чином, банк виконав свої зобов`язання, надавши останньому кредитні кошти в сумі, строки та на умовах, передбачених кредитним договором. Відповідно до п.2.2 кредитного договору, проценти за користування кредитними коштами нараховуються щомісяця за 5 робочих днів до кінця місяця, але не раніше 25 числа коженого місяця (дата розрахунку процентних платежів). Нарахування процентів здійснюється за період з дати отримання кредиту до дати розрахунку процентних платежів включно, а в наступні періоди - з дня наступного за попередньою датою розрахунку процентних платежів по дату розрахунку процентних платежів в поточному календарному місяці включно. Проценти нараховуються на щоденний залишок заборгованості по кредиту, зменшений на суму операцій, для яких діє пільговий період за фактичний строк користування кредитом з урахуванням фактичної кількості календарних днів у місяці та році (метод факт/факт). Відповідно до п.2.3 кредитного договору, позичальник зобов`язався до 20 числа включно кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за першою (з дати укладення цього договору) датою розрахунку процентних платежів зарахувати на рахунок щомісячний обов`язковий внесок в сумі не менше 5 (п`яти) відсотків від залишку заборгованості за кредитом на день наступний за датою розрахунку процентних платежів, але не менше фіксованої суми, встановленої відповідним тарифним планом, або суми залишку забогованості, якщо вона менше за зазначену фіксовану суму. В порушення умов договору відповідач не виконує взятих на себе зобов`язань, у зв`язку з чим станом на 06.06.2018 р. має заборгованість перед позивачем на загальну суму 109 959,36 грн., з яких: заборгованість за дозволеним овердрафтом - 18 800 грн.; заборгованість за недозволеним овердрафтом - 91 159,36 грн. У зв`язку з невиконанням позичальником умов кредитного договору, несплатою кредиту та відсотків за користування кредитними коштами, на адресу відповідача було 17.05.2018 р. направлено повідомлення про неналежне виконання зобов`язань (а.с.29). Однак, вимоги кредитора не були виконані, заборгованість не погашена. Викладене підтверджується наданими позивачем письмовими доказами, наявними в матеріалах справи. Представником відповідача надано до суду заяву про застосування позовної давності до усіх вимог позивача, мотивуючи тим, що право кредитора вважається порушеним з 15.06.2012 р., тобто з дати останньої виплати. Суд погоджується з даним твердженням представника позивача, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст. 251, ч.1 ст. 252 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Згідно зі ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність (строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу) встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Ч.1 ст.259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). У зобов`язаннях, в яких строк виконання не встановлено або визначено моментом вимоги кредитора, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Для правильного застосування частини першої статті 261 ЦК України при визначенні початку перебігу позовної давності має значення не тільки безпосередня обізнаність особи про порушення її прав, а й об`єктивна можливість цієї особи знати про обставини порушення її прав (постанова Великої плати Верховного Суду від 07.11.2018 року № 372/1036/15-ц) . Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. В п.2.3 умов кредитного договору передбачено, що позичальник зобов`язаний до 20 числа включно кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за першою датою розрахунку процентних платежів, здійснювати часткове погашення кредиту та процентів, нарахованих за останній повний процентний період. Таким чином, умовами договору погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями. Отже, поряд зі встановленням строку дії договору сторони встановили і строки виконання боржником окремих зобов`язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов`язання, яке виникло на основі договору. Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором [PERSON] перестав виконувати щомісячні зобов`язання з погашення кредиту та зі сплати відсотків за користування кредитом 20.08.2012 р. Таким чином, з вересня 2012 р. позивач міг дізнатися про порушення [PERSON] умов кредитного договору. Згідно ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. З вказаних підстав порушене право позивача не може бути захищене судом, а тому позов не підлягає задоволенню. Аналогічний висновок щодо перебігу строку позовної давності міститься в постанові Верховного Суду України від 06.11.2013 року № 6-116цс13. На підставі ч.1 ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору.

Outcome: dismissed