Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-08 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду з заявою, в якій просить встановити факт родинних відносин, а саме, що він є рідним сином [PERSON], померлого [INFO], мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] помер його батько [PERSON], після його смерті відкрилась спадщина, на земельну частку (пай) розміром 6,69 в умовах кадастрових гектарів, що перебувала у колективної власності КСП «Тарутинський», право на яку йому належало на підставі сертифіката серії [NUMBER] виданого відповідно до рішення Тарутинської райдержадміністрації від 25.03.1998 року №101/98. Листом приватного нотаріуса Тарутинського районного нотаріального округу Бєлобровим П.П. роз'яснено [PERSON] що заявник пропустив встановлений законом строк для прийняття спадщини, а також рекомендовано звернутись до суду з заявою про встановлення факту родинних відносин. Зазначені обставини стали підставою для звернення заявника до суду з вказаною заявою. В судове засідання заявник не з'явився, на адресу суду надійшла заява заявника про розгляд справи за його відсутністю. Представник заінтересованої особи - Серпневської селищної ради Тарутинського району Одеської області заперечень проти вимог заявника не має, про що надала на розгляд суду відповідну заяву, що відповідає вимогам ч. 3 ст. 211 ЦПК України. Оскільки сторони в судове засідання не з'явились, то відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд прийшов до наступного висновку. Відповідно п.1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] що підтверджується свідоцтвом про смерть виданого 08 травня 2014 року серія [NUMBER](а.с.6). Після смерті спадкодавця відкрилась спадщина на земельну частку (пай) розміром 6,69 в умовах кадастрових гектарів, що перебувала у колективної власності КСП «Тарутинський», право на яку йому належало на підставі сертифіката серії [NUMBER] виданого відповідно до рішення Тарутинської райдержадміністрації від 25.03.1998 року №101/98 (а. с. 9). Спадкоємцем майна померлого є син [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження виданого 12 серпня 2017 року серії [NUMBER] (а.с.5). Разом з тим у свідоцтві про народженні заявника зазначено прізвище [PERSON], а у свідоцтві про смерть батька зазначено прізвище [PERSON] Пленум Верховного Суду України у пунктах 1 та 7 своєї постанови «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року № 5 звертає увагу судів на те, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо твердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію у зв'язку із втратою годувальника. Заявник у поданій заяві просить суд встановити зазначений факт для здійснення свого права на спадщину. Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст. 1216 ЦК України). Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Частиною 3 ст.12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених законом. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Главою 86 ЦК України, а також спеціальним законодавством, зокрема, Законом України "Про нотаріат", підзаконними нормативними актами, визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій притаманній юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів. Відповідно до ст. 67 Закону України "Про нотаріат", свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. За статтею 49 Закону України «Про нотаріат» на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, зобов'язані викласти причини відмови в письмовій формі і роз'яснити порядок її оскарження. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову. Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду, згідно до ст. 50 Закону України «Про нотаріат». Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Необхідність відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право власності в порядку спадкування до звернення з позовом до суду обумовлена як необхідністю використання усіх засобів досудового врегулювання спадкового спору, так і тими обставинами, що нотаріус після заведення спадкової справи повинен отримати інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстру прав власності на нерухоме майно та з єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та обов'язково з'ясувати наявність спадкоємців, які мають право на обов'язкову частку у спадщині, перелік яких визначено у статті 1241 Цивільного кодексу України і, в разі їх наявності, залучити їх до спадкової справи. Про те, як вбачається з матеріалів справи заявник не звертався з заявою про прийняття спадщини до нотаріуса. Нотаріусом не виносилася постанова про відмову вчинення нотаріальної дії у зв'язку з чим, на момент звернення заявника до суду неможна вважати, що спадкові права заявника порушенні, не визнанні або оспорюються. З огляду на наведене вимоги заявника про встановлення факту родинних відносин які заявник просить встановити, є передчасними, що є підставою для відмови в задоволенні заяви. При цьому суд роз'яснює заявнику що він не позбавлений можливості повторно звернутись до суду з заявою, у випадку відмови постановою нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed