Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-23 00:00:00

Заявник звернувся до суду із заявою про встановлення юридичного факту народження дитини. Заяву мотивує тим, що він знаходиться в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 19 січня 2008 року по теперішній час. З 12.11.2014 р. знаходиться на обліку, як внутрішньо-переміщена особа, фактичне місце проживання: [ADDRESS]. [INFO] р. в центральній міській клінічній лікарні № 9 м.Донецька дружина народила хлопчика. Він звернувся до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Селидівського міського управління юстиції у Донецькій області з заявою щодо державної реєстрації народження дитини, але йому було відмовлено. Встановлення факту народження дитини потрібно йому для отримання свідоцтва про народження. Просить суд, встановити факт народження [INFO] року в м.Донецьку Донецької області дитини чоловічої статі громадянкою України [PERSON], [INFO], уродженкою м.Донецька, яка перебуває в зареєстрованому шлюбі з громадянином України [PERSON], [INFO], уродженцем [ADDRESS] Заявник в судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надав заяву, в якій просить розглянути справу без його участі, наполягає на заявлених вимогах. Заінтересована особа - представник Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Селидівського міського управління юстиції у Донецькій області в судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надав заяву, в якій просить розглянути справу без його участі. Заінтересована особа - [PERSON] в судове засідання не з»явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Надала заяву, в якій просить розглянути справу без її участі. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність осіб, які беруть участь у справі, на підставі наявних доказів. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступне. Згідно копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Будьонівського районного управління юстиції у м.Донецьку, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 19.01.2008 р., про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 20. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище «[PERSON]»(а.с.4). Згідно довідки № [NUMBER] від 12.11.2014 р. [PERSON] є тимчасово переміщеною особою, яка постійно проживав за адресою:[ADDRESS] перемістився в [ADDRESS](а.с.7). Заявник підтверджує факт народження дитини дублікатом медичного свідоцтва про народження № 88 від 09.02.2016 р., в якому зазначено, що [PERSON], яка проживає в [ADDRESS] -в пологовому відділенні центральної міської лікарні № 9 м.Донецька [INFO] року народила хлопчика, другу дитину за рахунком; також копією епікризу після операції кесарева розтину від [INFO] р. та фотокартками(а.с.5). Відповідно до ст..7 ЗУ «Про громадянство України» особа, батьки якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження. Згідно ст..144 Сімейного кодексу України, батьки зобов»язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану, а Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою постановою Верховної ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, встановлено, що дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім»я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. З метою державної реєстрації народження дитини [PERSON] звернувся до відділу державної реєстрації актів цивільного стану Селидівського міського управління юстиції у Донецькій області, але йому було відмовлено, оскільки заявником для підтвердження факту народження дитини пред»явлено документ, форма якого не відповідає формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоров»я України від 08.08.2006 року № 545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті», зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 року за № 1150/13024. Відповідно до п.7 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження, а відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року,рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Відповідно до ст..13 Закону України «Про реєстрацію актів цивільного стану»(за внесеними змінами від 09.09.2011 року), підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади у сфері охорони здоров»я, документи, що підтверджують факт народження. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров»я документ, що підтверджує факт народження, видає заклад охорони здоров»я, який проводив огляд матері та дитини. У разі, якщо заклад охорони здоров»я не проводив огляд матері та дитини, документ, що підтверджує факт народження, видає медична консультаційна комісія в порядку, визначеному КМУ. Медична консультаційна комісія видає документ про народження у разі встановлення факту народження жінкою дитини. За відсутності документа закладу охорони здоров»я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Згідно ч.2 ст.9 ЗУ "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України "будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Відповідно до ч.3, 4 ст. 9 ЗУ "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України " будь-який акт (рішення, документ), виданий органом та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. У відповідності з ч. ч. 3, 4 ст. 49 ЦК України, державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов'язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Згідно зі ст. 14 ЦПК України, рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв'язку із встановленим судом фактом. В разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану орган державної реєстрації актів громадянського стану провадить відповідний запис на підставі рішення суду. Встановлення даного факту, що має юридичне значення, необхідно заявнику для державної реєстрації народження дитини. Суд сприймає наданий заявником дублікат медичного свідоцтва про народження № 88 від 09.02.2016 р., як носій конкретної інформації факту народження [PERSON] [INFO] р. дитини, при цьому не може визнати вказане медичне свідоцтво належним та допустимим доказом, оскільки відповідно до ст..9 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України, є недійсним і не створює правових наслідків, але суд бере до уваги, що не прийняття по суті рішення по даній справі може вплинути на права і обов»язки заявника. З огляду на викладене, суд вважає, що дійсно для проведення державної реєстрації народження дитини є об»єктивні перешкоди. З метою захисту прав і свобод громадян України, якими є заявник та його дружина, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення заяви [PERSON], оскільки законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, що надасть можливість отримати заявником свідоцтво про народження дитини, виданого державним органом України. Згідно ч.4 ст.257-1 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території україни, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. На підставі ст..49 ЦК України, ст.13 Закону України „Про державну реєстрацію актів цивільного стану, ст..144 СК України та

Outcome: approved