Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-13 00:00:00

ПАТ «ВТБ Банк» звернулося до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з останньої заборгованість за кредитним договором № R53400417082B від 19 квітня 2013 року у сумі 100 965,62 грн. та судовий збір, мотивуючи свої вимоги тим, що [PERSON] відповідно до умов кредитного договору отримала кредит в розмірі 80 000 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом щомісячно у розмірі 22 % на рік з кінцевим терміном повернення 19 квітня 2018 року, за використання якого відповідач зобов'язаний щомісяця здійснювати погашення кредиту згідно графіку погашення кредиту. Станом на 02 жовтня 2013 року відповідач не виконує належним чином зобов'язання за кредитним договором, в результаті чого виникла прострочена заборгованість на загальну суму 100 965 грн 62 коп., з яких 80 023,11 грн - заборгованість за кредитом, 8 093,49 грн - заборгованість по відсотками за користування кредитом, 8 729,20 грн - комісія за обслуговування кредиту, 4 119,82 грн - пеня. Оскільки відповідачем кредитні зобов'язання не виконані, сума боргу підлягає примусовому стягненню. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, зазначивши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. За письмовою згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Відповідно до положень ч.2 ст.197 ЦПК України справа розглядається за відсутності сторін, без здійснення технічної фіксації. Дослідивши обставини справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 19 квітня 2013 року між ПАТ "ВТБ Банк" та [PERSON] укладено Кредитний Договір № R53400417082B, за умовами якого позичальник отримав від банку кредит в розмірі 80 000 грн, зі сплатою відсотків за користування кредитом щомісячно у розмірі 22 % на рік, з кінцевим терміном повернення 19 квітня 2018 року. Щомісячно заборгованість сплачується позичальником згідно графіка повернення кредиту. При порушенні позичальником зобов'язань із погашення кредиту та/або сплати процентів, позичальник сплачує банку пеню за кожен день прострочення в розмірі 0,5 % від суми прострочених зобов'язань за кожен день порушення виконання зобов'язання, включаючи день погашення. (а.с.9-15) Банк виконав свої зобов'язання за кредитним договором № R53400417082B від 19 квітня 2013 року, що підтверджується копією меморіального ордеру № 73470 від 19 квітня 2013 року. (а.с.19) [PERSON] не виконує належні зобов'язання за кредитним договором внаслідок чого утворився борг, відповідно до розрахунку банку, який станом на 02 жовтня 2013 року становить 100 965 грн 62 коп., з яких 80 023,11 грн - заборгованість за кредитом (76 181,59 - поточна заборгованість, 3 818,41 - заборгованість за простроченим кредитом, 23,11 - 3% річних), 8 093,49 грн - заборгованість по відсотками за користування кредитом (7 374,27 - прострочена заборгованість за відсотками, 44,62 - 3% річних, 674,60 - заборгованість за відсотками за період з 19.09.2013 року по 02.10.2013 року), 8 729,20 грн - комісія за обслуговування кредиту (5 560 - прострочена заборгованість по комісії, 2 057,20 - пеня в розмірі 0,5% за кожен день прострочення, 1 112 - поточна заборгованість по комісії), 4 119,82 грн - пеня. (а.с.4-8) Згідно приписів ст.536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ст.549 ЦК України, неустойкою /штрафом, пенею/ є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. На підставі ст.550 ЦК України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. У відповідності до вимог ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. На підставі ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно положень ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами /з розстроченням/, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Стаття 1048 ЦК України передбачає, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. У відповідності до ст.1052 ЦК України, у разі невиконання позичальником обов'язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов'язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Наведене дає підстави вважати вимоги ПАТ "ВТБ Банк" правомірними, а відповідача таким, що на виконання умов договору № R53400417082B від 19 квітня 2013 року повинен відповідати за цивільними зобов'язаннями, сплативши на користь банку відповідну суму боргу. Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню, судовий збір слід стягнути з відповідача на користь позивача, як того вимагає ст.88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved