Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-25 00:00:00

Позивача звернулась до суду з вищевказаним позовом, який мотивувала тим, що [INFO] помер [PERSON] (її вітчим), який на випадок своєї смерті склав на її ім'я особисте розпорядження (заповіт), яким заповів земельну частку (пай), що належала йому на підставі Сертифікату серії [NUMBER], виданого 16.06.1997 року КСП ім. Суворова с. Троща, Липовецького району Вінницької області. В подальшому [PERSON] отримав на вищевказану земельну частку (пай) Державний акт серії [NUMBER] на право приватної власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,5196 гектарів (кадастровий номер [NUMBER]), яка розташована на території Трощанської сільської ради Липовецького району Вінницької області. Прийнявши спадщину позивач звернулась за її оформленням до нотаріуса, який відмовив у видачі нотаріального акту мотивувавши своє рішення тим, що в заповіті який складено на ім'я позивача вказано про земельну частку (пай), що посвідчується Сертифікатом серії [NUMBER], який позивач не в змозі надати, оскільки за життя спадкодавець оформив земельну частку (пай) у власність, у зв'язку з чим отримав на приватизовану земельну ділянку Державний акт серії [NUMBER]. Вказане стало підставою для звернення позивача до суду з позовом, яким вона просить визнати за нею право власності на вищевказану земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Голова Трощанської сільської ради подав до суду заяву в якій вказав, що проти задоволення позову не заперечує, справу просив розглянути у відсутність представника сільської ради. Оскільки особи, які беруть участь у справі скористалися правом на розгляд справи у їх відсутність, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних і доказів, при цьому фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. [INFO] помер [PERSON] (а.с. 4), який на випадок своєї смерті склав на ім'я [PERSON] особисте розпорядження (заповіт, а.с. 6), яким заповів земельну частку (пай), що належала йому на підставі Сертифікату серії [NUMBER] на право власності на земельну частку (пай), виданого 16.06.1997 року КСП ім. Суворова с. Троща, Липовецького району Вінницької області. Заповіт не змінено і не скасовано. В подальшому [PERSON] отримав на вищевказану земельну частку (пай) Державний акт серії [NUMBER] на право приватної власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,5196 гектарів (кадастровий номер [NUMBER], а.с. 9), яка розташована на території Трощанської сільської ради Липовецького району Вінницької області. З матеріалів Спадкової справи № 107/2013 слідує, що після смерті [PERSON] спадщину за заповітом прийняла [PERSON], яка в строк додатково визначений рішенням суду (а.с. 36) подала нотаріусу заяву про її прийняття (а.с. 30). Інших спадкоємців, які прийняли спадщину, судом не встановлено. Для оформлення спадщини позивач звернулася до нотаріуса, який відмовив у видачі нотаріального акту мотивувавши своє рішення тим, що в заповіті який складено на ім'я позивача вказано про земельну частку (пай), що посвідчується Сертифікатом серії [NUMBER], який позивач не в змозі надати, оскільки за життя спадкодавець оформив земельну частку (пай) у власність, у зв'язку з чим отримав на приватизовану земельну ділянку Державний акт серії [NUMBER]. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження (пункт 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування"). Виходячи з аналізу положень норм ст. 213, 1256 ЦК України тлумачення заповіту здійснюється з метою встановлення точної волі заповідача. Суд встановив, що на день складення заповіту, земельна частка (пай) належала [PERSON] на підставі Сертифікату серії [NUMBER], виданого 16.06.1997 року КСП ім. Суворова с. Троща, Липовецького району Вінницької області. Складаючи заповіт [PERSON] самостійно та вільно виявив волю щодо настання реальних наслідків вчиненого ним правочину, що в разі його смерті позивач успадкує земельну частку (пай), належну на підставі Сертифікату серії [NUMBER]. На підставі розпорядження Липовецької РДА № 236 від 02.10.2002 року на ім'я [PERSON] було видано Державний акт серії [NUMBER] на право приватної власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,5196 гектарів (кадастровий номер [NUMBER]), яка розташована на території Трощанської сільської ради Липовецького району Вінницької області. З зазначеного слідує, що земельна частка (пай), яку спадкодавець заповів позивачу, згодом була ним приватизована, що підтверджується Державним актом серії [NUMBER]. Після видачі власникові Державного акта на право приватної власності на земельну ділянку, відповідно до абз. 3 пункту 3.9 Методичних рекомендацій щодо порядку передачі земельної частки (паю) в натурі із земель колективної власності членами колективних сільськогосподарських підприємств і організацій, затверджених наказом Державного комітету України по земельних ресурсах, Міністерства сільського господарства і продовольства України, Української академії аграрних наук від 04.06.1996 року за № 47/172/48, сертифікат на право на земельну частку (пай) повертається до районної державної адміністрації. За таких обставин позивач не в змозі надати нотаріусу Сертифікат серії [NUMBER], оскільки після виділення в натурі земельної ділянки право на земельну частку (пай) трансформується у право власності на земельну ділянку, у зв'язку з цим спадкуванню підлягає земельна ділянка, яку спадкодавець набув у власність. За змістом частини четвертої статті 174 ЦПК у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом (п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 "Про судове рішення у цивільній справі"). Враховуючи те, що визнання відповідачем позовних вимог не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси третіх осіб, суд приймає визнання відповідачем позову та виносить рішення про задоволення позову. Розподіл судових витрат здійснити відповідно до статті 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved