Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-21 00:00:00

В червні 2020 року позивач Печерська районна в м. Києві державна адміністрація звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] , треті особи приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шупені О.М.,: Департамент комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» про скасування запису про державну реєстрацію права власності від 16 липня 2018 р. № 27057071, внесеного приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шупенею О.М., відповідно до якого [PERSON] зареєстрований власником квартири [ADDRESS] .Позовні вимоги мотивовані тим, що на підставі рішення Київської міської ради від 22.05.2013 р. № 359/9416 «Про внесення змін у додаток № 6 до рішень Київської міської ради від 02.12.2010 р. № 284/5096 «Про питання комунальної власності територіальної громади м. Києва» житловий будинок [ADDRESS] перебуває у комунальній власності територіальної громад м. Києва. Відповідно до розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10.12.2010 р. № 1112 «Про питання організації управління районами у м. Києві» вказаний житловий будинок, як майно комунальної власності територіальної громади м. Києва переданий до сфери управління Печерської районної в м. Києві державної адміністрації. У подальшому на підставі розпорядження Печерської районної в м. Києві державної адміністрації від 20.09.2013 р. № 509 «Про перезакріплення майна, що перебуває в комунальній власності територіальної громади м. Києва, переданого до сфери управління Печерської районної в м. Києві державної адміністрації», (в редакції від 25.02.2014 р.), житловий будинок [ADDRESS] передано на баланс та закріплено на праві оперативного управління за третьою особою 3 КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва», з визначенням цільового використання приміщення - кімнати майстра та побутові. Зі службової записки третьої особи 3 КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» від 11.10.2019 р. позивачу стало відомо, що спірна квартира на підставі договору купівлі-продажу від 16.07.2018 р. № 193 на праві власності належить [PERSON] , про що до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шупенею О.М. внесено відповідний реєстраційний запис. При цьому, приватизація спірної квартири Органом приватизації державного житлового фонду Печерського району м. Києва не проводилася, свідоцтво про право власності на вказану квартиру не оформлювалося. Зважаючи на те, що спірна квартира не змінювала державної форми власності, а реєстраційний запис вчинено без належних правовстановлюючих документів на спірне приміщення, тобто з порушенням норм чинного законодавства, позивач просив суд задовольнити позов в заявлений ним спосіб. Ухвалою суду від 5.11.2020 р. відкрито провадження у справі та справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. Згідно з ч. 1 ст. 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Відзив на позовну заяву, заяви з процесуальних питань від відповідача до суду не надходили. 25.02.2021р.до суду від представника третьої особи 3 КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» надійшли пояснення, в яких позов підтримує та зазначає, що спірне приміщення є комунальною власністю територіальної громади м. Києва, оскільки третьою особою 3 не вчинялось жодних дій щодо його відчуження на користь будь-яких третіх осіб. Від 3-х осіб приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шупені Олександра Миколайовича, Департамент комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) до суду пояснення не надійшли. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився у судове засідання, про причини неявки не повідомив, не подав відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов такого висновку. Судом встановлено, що на підставі рішення Київської міської ради від 22.05.2013 р. № 359/9416 «Про внесення змін у додаток № 6 до рішень Київської міської ради від 02.12.2010 р. № 284/5096 «Про питання комунальної власності територіальної громади м. Києва» житловий будинок [ADDRESS] перебуває у комунальній власності територіальної громад м. Києва. Відповідно до розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10.12.2010 р. № 1112 «Про питання організації управління районами у м. Києві» вказаний житловий будинок, як майно комунальної власності територіальної громади м. Києва переданий до сфери управління Печерської районної в м. Києві державної адміністрації. У подальшому на підставі розпорядження Печерської районної в м. Києві державної адміністрації від 20.09.2013 р. № 509 «Про перезакріплення майна, що перебуває в комунальній власності територіальної громади м. Києва, переданого до сфери управління Печерської районної в м. Києві державної адміністрації», (в редакції від 25.02.2014 р.), житловий будинок [ADDRESS] разом з приміщенням (квартирою) № 42 передано на баланс та закріплено на праві оперативного управління за третьою особою 3 КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва», з визначенням цільового використання приміщення - кімнати майстра та побутові. Відповідно до службової записки третьої особи 3 КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» від 11.10.2019 р. спірна квартира [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 16.07.2018 р. № 193 на праві власності належить [PERSON] , про що до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шупенею О.М. внесено відповідний реєстраційний запис. За фактом незаконного заволодіння зазначеною квартирою як комунальним майном Київською місцевою прокуратурою № 6 м. Києва внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 42018101060000200 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення своїх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як вбачається з вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ч.1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. У відповідності до ч.1 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до абз. 2, 3 ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952-IV від 01.07.2004р. у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог про скасування запису про державну реєстрацію права власності від 16 липня 2018 р. № 27057071, внесеного приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шупенею О.М., відповідно до якого [PERSON] зареєстрований власником квартири [ADDRESS] з метою повного та ефективного захисту прав позивача. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 2102грн..

Outcome: approved