Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування своїх вимог вказала, що з [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з 26 жовтня 2001 року. Орієнтовно в жовтні 2004 року позивачка завагітніла від відповідача. А вже в листопаді 2004 року шлюбні відносини із відповідачем фактично були припинені. Останній покинув позивачку, будучи в стані вагітності та фактично створив іншу родину. [INFO] у неї із [PERSON] народився син - [PERSON] . Через встановлену у ст. 110 СК України заборону на ініціювання розірвання шлюбу протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини, до суду із позовом про розірвання шлюбу [PERSON] звернувся вже в 2006 році. Рішенням Автозаводського районного суду м.Кременчука від 15.02.2006 року шлюб між сторонами було розірвано, про що в органах державної реєстрації актів, цивільного стану - в Автозаводському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кременчуцького міського управління юстиції у Полтавській області, було складено відповідний актовий запис № 394 від 18 липня 2006 року. Враховуючи обставини фактичного припинення шлюбних відносин з відповідачем із листопада 2004 року, відповідач свого новонародженого сина [PERSON] з пологового будинку не забрав. Запис про батька дитини в Свідоцтві про народження дитини в органах державної реєстрації актів, цивільного стану, та реєстрація народження дитини - здійснювалися за заявою матері та на підставі існуючого Свідоцтва про одруження. Протягом шести місяців від народження сина, так і на протязі всього його життя відповідач жодного разу не виявляв щодо дитини (сина) батьківського піклування, сином не цікавився, дитина його жодного разу не бачила, як і він дитину. В житті дитини - [PERSON] , відповідача як батька взагалі не було. Відповідач не виявляв бажання спілкуватися з сином, брати участь у його вихованні, у навчанні; не піклувався та не піклується про його здоров`я, її фізичний, духовний та моральний розвиток; не брав та не бере участі у забезпеченні дитиною повної загальної середньої освіти, у навчанні, у готуванні її до самостійного життя; не надає матеріальної допомоги. Позивач [PERSON] ніколи не чинила відповідачу перешкод у його спілкуванні з дитиною. Така поведінка відповідача свідчить про те, що він свідомо самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, і вже більше п`ятнадцяти років не бажає брати участі у виховані та розвитку дитини, що аналогічно ухиленню відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків і відповідно до статті 164 СУ України є підставою для позбавлення його батьківських прав. Дитина весь час від народження проживає з позивачкою, знаходиться на повному її утриманні. Вихованням, розвитком, навчанням, лікуванням дитини тощо позивачка весь час займалася самотужки. Ухвалою судді Автозаводського районного суду міста Кременчука Полтавської області, [PERSON] , від 09.04.2021 року, відкрите загальне позовне провадження по справі (№ 524/2109/21). Доручено органу опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області надати висновок про доцільність (недоцільність) позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Автозаводського районного суду міста Кременчука у справі № 524/2109/21 постановлено справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав передати до Крюківського районного суду м. Кременчука для розгляду за територіальною підсудністю. Ухвалою судді Крюківського районного суду міста Кременчука, Маханькова О.В., від 14.09.2021 року, матеріали цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, прийняті судом до провадження та призначено підготовче засідання. В підготовче засідання позивач [PERSON] не прибула по невідомій суду причині, про час та день судового засідання була повідомлена належним чином у встановлений процесуальний законом спосіб. Представник позивача [PERSON] у підготовчому засіданні позов підтримала, просила його задовольнити, з підстав, викладених у позовній заяві, а також наданих суду та зібраних судом доказів. Також вказала, що за матеріалами справи відповідач направив суду заяву, за змістом якої позов визнає в повному обсязі, що дозволяє суду, з огляду на зміст ч. 3 ст. 200 ЦПК України ухвалити рушення у справі у підготовчому засіданні. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з*явився по невідомій суду причині. Був повідомлений належним чином у встановлений процесуальний законом спосіб. Направив до суду заяву, в якій вказав, що до позовної заяви приєднано оформлену ним нотаріально заяву про згоду на позбавлення його батьківських прав відносно неповнолітнього [PERSON] та просить розглянути справу без його участі. В заяві вказав, що позов визнає, щодо його задоволення не заперечує. Просив розглянути справу за його відсутності (а.с. 41). Третя особа - орган опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області направив до суду Висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] ; а також заяву, в якій просив справу розглянути без участі органу опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області. Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України - за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Визнавши подані представником позивача докази достатніми для встановлення фактів, що мають суттєве значення для вирішення спору, за наявності відповідної згоди, суд вважає за можливим проведення розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. Відповідно до ст.263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи. Заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши надані і добуті докази, перевіривши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким що підлягає до задоволення. Судом встановлено, що сторони по справі є батьками неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження Серія [NUMBER] виданого 28 липня 2005 року Автозаводським відділом реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області, Україна, актовий запис № 734. Згідно п.2 ч.1 ст.164 СК України, батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Судом встановлено, що відповідач тривалий час ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, відмовився від батьківських прав відносно дитини, дитина проживає з позивачем, що підтверджено матеріалами справи. У відповідності до ч.4 ст.19 СК України при розгляді спорів судом щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування та у відповідності до ч.5 цієї статті подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору. Відповідно до ч.1 ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно із ч.1 ст.152 СК України, право дитини на належне батьківське виховання, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Частиною 4 ст.155 СК України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ч.1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, жорстоко поводяться з дитиною, є хронічними алкоголіками або наркоманами, вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, засудженні за вчинення умисного злочину щодо дитини. Пунктом 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав: 1) втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; 2) перестає бути законним представником дитини; 3) втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; 4) не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; 5) не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); 6) втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. В справі «Ilya Lyapin v. Russia», справа №70879/11, Страсбург, 30.06.2020, §44, 47, Європейський суд з прав людини зазначив про те, що в даний час існує широкий консенсус - у тому числі в міжнародному праві - на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їхні найкращі інтереси мають бути першочерговими. Як правило, інтереси дитини диктують, що зв`язки дитини зі своєю сім`єю повинні підтримуватися, за винятком випадків, коли сім`я виявилася особливо непридатною і це може завдати шкоди здоров`ю та розвитку дитини. Розірвати такі зв`язки означає відірвати дитину від коріння, що може бути зроблено лише у виняткових обставинах; необхідно зробити все для збереження особистих відносин і, якщо це необхідно, для відновлення сім`ї. Оцінюючи, чи був оскаржений захід "необхідним у демократичному суспільстві", Суд повинен врахувати, чи були, зважаючи на справу в цілому, причини, виправдані для оскаржуваного заходу, "відповідні та достатні" для цілей § 2 статті 8 Конвенції. З цією метою Суд повинен з`ясувати, чи проводили вітчизняні суди поглиблену перевірку всієї сімейної ситуації та цілу низку факторів, зокрема факторів фактичного, емоційного, психологічного, матеріального та медичного характеру, і чи врівноважена та розумна оцінка відповідних інтересів кожної людини з постійною турботою про визначення того, яке найкраще рішення буде для дитини. Суд враховує те, що відповідач до початку підготовчого засідання направив до суду заяву, в якій вказав, що до позовної заяви приєднано оформлену ним нотаріально заяву про згоду на позбавлення його батьківських прав відносно неповнолітнього [PERSON] . Викладені в позові обставини визнає, проти задоволення такого позову не заперечує. Просить розглянути справу за його відсутності (а.с. 41). Крім того, судом врахована також заява [PERSON] , посвідчена 11 вересня 2020 року приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області Прокопом Д.О., в якій останній також не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно сина, [PERSON] , [INFO] . А також в такій заяві відповідач визнає існування обставин, за яких батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, вчасності визначені в статті 164 СК України. Судом враховано Висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області від 29.06.2021 року про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с53-57) та рішення виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області від 16.07.2021 року № 931 «Про затвердження висновку щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] (а.с.52). Судом також прийнято до уваги наявність заборгованості відповідача із сплати аліментів на утримання сина [PERSON] , яка станом на 01.01.2021 р. становить 170 923 грн. 19 коп. На переконання суду, вказаний доказ також свідчить про неналежне виконання відповідачем своїх батьківських обов`язків. Враховуючи наведені обставини, ставлення відповідача до вирішення спору щодо позбавлення його батьківських прав, приймаючи до уваги невиконання відповідачем батьківських обов`язків та визнання останнім позову до підготовчого засідання, суд вважає вимоги позивача [PERSON] про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього [PERSON] , [INFO] обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved