Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-26 00:00:00

АТ КБ «ПриватБанк» (надалі Банк) звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по кредитному договору у загальному розмірі 56 204,26 грн. В обґрунтування позову зазначається, що 08.09.2014 року між Банком та відповідачем укладено кредитний договір, згідно якого відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі 500 грн. В подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 47000 грн. Позивач зобов`язання з надання відповідачу коштів виконав, а відповідач умови договору в строк, встановлений договором не виконує. Таким чином, станом на 30 листопада 2020 року за відповідачем рахується заборгованість у розмірі 56 204,26 грн. Справа призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, на підставі ч. 1 ст. 274 ЦПК України, із викликом сторін у судове засідання. Представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, на позовних вимогах наполягає, з підстав зазначених в позовній заяві, проти заочного розгляду не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву в якій з позовними вимогами Банку погоджується частково, не погоджується з нарахованими відсотками у період з 12.05.2020 р. по сьогоднішній день, оскільки є військовослужбовцем за контрактом починаючи з 12.05.2020 р. і звільнений від сплати штрафів і процентів за несвоєчасне погашення кредиту під час проходження військової служби згідно із ЗУ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей". Розглянувши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк». Судом встановлено, що 08 вересня 2014 року між АТ КБ «ПРИВАТБАНК», з одного боку та [PERSON] , з другого боку, був укладений кредитний договір, що складається з анкети-заяви позичальника про приєднаннядо Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку (а.с. 16). Одночасно відповідач ознайомився із умовами кредитування з використанням кредитної картки "Універсальна, 30 днів пільгового періоду", що підтверджується підписом [PERSON] на довідці. З розрахунку заборгованості за договором слідує, що станом на 30.11.2020 року заборгованість [PERSON] перед банком становить 56 204,26 грн., з яких: 45 308,56 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 10895,70 грн. - заборгованість за простроченими відсотками (а.с.8-13). Разом з цим відповідно до наданих [PERSON] документів, вбачається, що останній перебував на військовій службі у військовій частині [NUMBER] з 12 травня 2020 р. по 02 лютого 2021 р. та перебуває на військовій сліжбі у військовій частині [NUMBER] з 09 березня 2021 р. по теперішній час (а.с.83, 84). У відповідності до частини 15 статті 14 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. Враховуючи положення наведеної норми закону, суд приходить висновку про те, що відповідач як військовослужбовець, користується пільгами відповідно до яких, кредитодавець не має права нараховувати йому проценти за користування кредитними коштами та штрафні санкції в разі порушення зобов`язання. Однак банк, незважаючи на визначену законом заборону та повідомлення відповідача про проходження ним військової служби, нарахував йому заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит у розмірі 10895,70 грн. Тому суд вважає, що у задоволенні вимог Банку про стягнення заборгованості за простроченими відсотками має бути відмовлено. Що стосується заборгованості відповідача за кредитним договором, то слід зазначити наступне. Як вбачається з наданого Банком розрахунку, основна сума боргу відповідача перед позивачем становить 45 308,56 грн. Враховуючи вказані вище обставини справи та вимоги діючого законодавства, що регулює зобов`язальні правовідносини, а також правовідносини щодо позики та кредиту, суд вважає, що позовні вимоги Банку в частині стягнення з відповідача основної суми боргу у розмірі 45 308,56 грн. підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в строк, встановлений в договорі, одностороння відмова від зобов`язання, якщо інше не встановлено договором, не допускається. Позивачем сплачено в рахунок судового збору за звернення до суду із цим позовом 2102 грн. 00 коп., що підтверджується відповідним платіжним дорученням (а.с.52). \~ \~ \~ \~ Відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. \~ \~ \~ \~За таких обставин суд вважає за можливе повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, та стягнути з відповідача на користь позивача 50 відсотків, сплаченого при подачі позовної заяви, судового збору.

Outcome: partial