Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, треті особи: опікунська рада Бродецької селищної ради Козятинсаького району Вінницької області, Козятинська районна державна адміністрація Вінницької області та Бердичівська міська рада Житомирської області, як органи опіки та піклування. Свої вимоги мотивувала тим, що 05 вересня 2009 року вона вступила в шлюб з [PERSON], від спільного проживання з яким [INFO] року народила сина [PERSON]. 12 березня 2012 року вони офіційно розлучилися, і син залишився проживати з нею. Однією з причин її звернення до суду із позовом про розірвання шлюбу було ігнорування відповідачем своїх батьківських обов'язків, ненадання матеріальної допомоги в його утриманні. На даний час відповідач, який зобов'язаний сплачувати аліменти на підставі судового рішення, має заборгованість майже за рік в часовому вимірі, і в сумарному -5054 гривні за період перебування виконавчого листа на виконанні у відділі ДВС, а фактично він ухилявся від сплати аліментів протягом декількох років. З сином відповідач ніяких відносин не підтримує, не спілкується, не цікавиться його навчанням та станом здоров'я, не відвідує батьківські збори в школі, повністю байдужий до синових проблем, його розвитку. [PERSON] являється батьком сина [PERSON] тільки формально, а фактично дитину утримує та виховує вона одна, син вже давно не знає свого батька. Саме тому вона вирішила позбавити відповідача батьківських прав, і в такий спосіб захистити права та інтереси дитини. Факт невиконання своїх батьківських обов'язків відповідачем по справі підтверджується довідкою ДВС про розмір заборгованості по сплаті аліментів станом на 01.02.2017, актом обстеження матеріально - побутових умов проживання дитини, а також може бути підтверджений показами свідків. Відповідач надав суду заперечення на позовну заяву. В якому зазначив , що заперечує проти позову, оскільки вважаю вимоги позивача необгрунтованими. Позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і грунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків. Він постійно піклуюся про фізичний та духовний розвиток дитини. Під час зустрічей із сином в періоди, які дозволяє нам його колишня дружина, вони спільно проводять час, грють у загально-розвиваючі та інтелектуальні ігри, він розповідає про загальновизнані норми моралі, Піклуючись про фізичне виховання, він проводить з ним активно час, придбав синові боксерську грушу. З метою забезпечення сина необхідним харчуванням, медичним оглядом, лікуванням, він систематично, в силу своїх можливостей , сплачую аліменти. Посилання позивача на те, що він нібито ухиляюся від сплати аліментів, не відповідають дійсності, оскільки аліменти він намагаєся сплачувати вчасно. Наявність боргу по сплаті аліментів за один рік на суму 5054 гривні не відповідає дійсності, оскільки відповідні суми він сплачував не через виконавчу службу, а безпосередньо колишній дружині. Про це останній будо достовірно відомо. Надання ж недостовірної інформації, є намаганням позивача ввести в оману суд з метою створення штучних підстав для позбавлення його батьківських прав та дитини законного батька для вивозу його за кордон. Більше того, посилання позивача на несплату аліментів, як підставу для позбавлення його батьківських прав не є ухиленням від виконання обов'язків по вихованню дитини в розумінні п.2 ч.1 статті 164 СК України, а тому посилання на вказану норму закону є необгрунтованим. Те, що він нібито не відвідує батьківські збори не може свідчити про те, що він не приймає участі у вихованні дитини. Поряд із цим слід зазначити, що якраз позбавлення його батьківських прав понесе непоправну шкоду вихованню дитини, створить для нього штучні перешкоди для забезпечення такого виховання та суперечитиме статті 9 Конвенції про права дитини схваленої резолюцією 50/155 Генератьчої Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року ратифікованої Постановою ВР № 789-ХІІ від 27.02.91 щодо поваги до права дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Про безпідставність доводів позивача свідчить також той факт, що рішенням виконавчого комітету Бродецької селищної ради Козятинського району Вінницької області №8 від 14.03.2017 визнано недоцільним позбавлення його батьківських прав щодо його сина. 21.07.2017 [PERSON] звернувся до суду з зустрічною позовною заявою до [PERSON] про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею . Ухвалою суду від 14.12.2017 зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею було об'єднано в одне провадження з первісним позовом ( а.с. 137). З 15.12.2017 набрав чинності ЗУ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017 року, яким внесено зміни до ЦПК України, який викладено в новій редакції. Відповідно до п.9 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України в новій редакції, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Ухвалою суду від 22.12.2017розгляд справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, треті особи: опікунська рада Бродецької селищної ради Козятинсаького району Вінницької області, Козятинська районна державна адміністрація Вінницької області та Бердичівська міська рада Житомирської області, як органи опіки та піклування та зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею продовжено за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 21.03.2018 зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею - залишено без розгляду. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позов підтримали та підтвердили вищенаведені обставини. Не заперечують проти його задоволення та винесення заочного рішення . Відповідач [PERSON] в судове засідання двічі не з'явився, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило, відзиву на позовну заяву не подав. 21.03.2018 селищний голова смт. Бродецьке Козятинського району Вінницької області [PERSON] в судове засідання не з'явився , але до суду надіслав заяву про слухання справи у відсутності представника Бродецької селищної ради. Також до суду надано рішення виконкому Бродецької селищної ради №8 від 14.03.2017, згідно якого виконком Бродецької селищної ради вирішив вважати за недоцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно свого малолітнього сина [PERSON] . Від заступника міського голови м. Бердичева [PERSON] надійшла заява про слухання справи без участі органу опіки та піклування Бердичівської міської ради, просить при вирішенні питання врахувати висновок органу опіки та піклування Козятинської райдержадміністрації. Представник Козятинської районної державної адміністрація Вінницької області в судове засідання не з'явився , але представник органу опіки та піклування Козятинської РДА Вітко Є.В. надіслала заяву про слухання справи у її відсутності та надала висновок Козятинської районної державної адміністрації - органу опіки та піклування від 28.04.2017 №01-41/10 48 щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON]. З урахуванням положень ст.ст.280, 281 ЦПК України, думки позивача та його представника щодо заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та провести заочний розгляд справи. Заслухавши позивача та його представника, свідків, неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення . Судом встановлено, що 05 вересня 2009 року позивач [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON], від спільного проживання у них [INFO] року народився син [PERSON] ( а.с. 9). Рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 12 березня 2012 року шлюб між сторонами розірвано, сина залишено проживати з матір'ю( а.с. 8 ). Згідно довідки міського комунального виробничого житлового ремонтно - експлуатаційного підприємства №7 м. Бердичева Житомирської області від 31.01.2017, син [PERSON] , 2010 року народження, проживає з матір'ю в [ADDRESS].( а.с. 10). Дитина знаходиться повністю на утриманні матері. Згідно акту обстеження матеріально - побутових умов проживання дитини Бердичівської міської гуманітарної гімназії №2 від 09 лютого 2017, тато - [PERSON] з сім'єю не проживає, у вихованні дитини участі не бере, батьківські збори не відвідує ( а.с. 11). Відповідно до розрахунку заборгованості по сплаті аліментів Козятинськогоміськрайонного відділу ДВС від 13.02.2017 № 828 , заборгованість станом на 01.02.2017 становить 5054, 4 грн( а.с.12). Під час розгляду справи в суді відповідачем станом на 11.04.2017 було погашено заборгованість по аліментам( а.с. 86) , але в подальшому він знову припинив сплату аліментів з 01.06.2017, що підтверджується довідкою начальника Козятинського міськрайонного відділу ДВС від 19.01.2018за №556( а.с. 199). Згідно висновку Козятинської районної державної адміністрації - органу опіки та піклування від 28.04.2017 №01-41/10 48, позбавлення батьківських прав [PERSON], 1986 року народження , відносно малолітньої дитини - [PERSON], [INFO] , вважати доцільним та таким , що відповідатиме інтересам дитини( а. с. 88). В судовому засіданні був допитаний голова Бродецької селищної ради Козятинського району Вінницької області [PERSON], який пояснив , що при винесенні рішення виконавчим комітетом від 14.03.2017 за №8" Про недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON]відносно свого малолітнього сина [PERSON]" виконком керувався тим, що [PERSON] позитивно характеризується за місцем проживання , не зловживає спиртними напоями, але про те, чи спілкується відповідач з сином, піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя членам виконкому при винесенні рішення не було відомо. Малолітній [PERSON] в судовому засіданні зазначив , що тата він останні роки не бачив , що той до нього не приїжджає та не цікавиться ним. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні показали, що відповідач більше п'яти років не цікавиться сином, не відвідує та не піклується про нього. Враховуючи дані обставини, суд не може прийняти рішення виконавчого комітету від 14.03.2017 за №8" Про недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON]відносно свого малолітнього сина [PERSON]" як належний доказ. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 165 СК України з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно із п. 16 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно із ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 20 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Суд приходить до висновку, що відповідач по справі ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, ніяких відносин не підтримує, не спілкується, не цікавиться його навчанням та станом здоров'я, не відвідує батьківські збори в школі, повністю байдужий до синових проблем, його розвитку. Вихованням та фактичним утриманням малолітньої дитини займається позивач. Правовідносини, які склались між сторонами, відповідають вимогам ст.ст.164,165 Сімейного кодексу України, згідно з якими мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Оцінюючи наведені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню свого малолітнього сина . У відповідності з ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ч.2 ст. 141 СК України, розірвання шлюбу між батьками, окреме проживання їх від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов'язків щодо дитини. У відповідності з ч.2 ст. 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовій збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. На підставі викладеного, ст. 164 -167 СК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»,

Outcome: approved