Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-21 00:00:00

Позивач 28 березня 2017 року звернувся до суду з позовом, в обґрунтування якого зазначив, що [INFO] року о 19 годині 15 хвилин на сторінці інформаційного інтернет-сайту «Малин Плюс» було розміщено статтю під назвою «[INFO]», автором якої є [PERSON] Стаття має наступний зміст: «Малинщина - це квітучий куточок Житомирської області, який сьогодні хоче перетворити у свою власність купка новітніх «панків». А все починалось з далеких 90-х років, коли до влади після референдуму про Незалежність України, прийшли колишні комуністи. Народ не захотів провести люстрацію комуністичної партноменклатури та не обрав Президентом України [PERSON]. І при владі в Малинському районі ми побачили голову колгоспу члена бюро райкому КПУ [PERSON] та другого секретаря райкому КПУ [PERSON]. А вони в свою чергу приводили до влади своїх друзів, родичів, кумів та соратників по комуністичній злочинній партії. Ці особи були при владі незалежно від того, хто був Президентом України: [PERSON] чи [PERSON], [PERSON] чи [PERSON], або [PERSON]. Сьогодні їх діти та внуки обіймають високі посади в Малинському районі. Невже немає кому очолити райдержадміністрацію окрім сина [PERSON] - [PERSON] або районну раду - [PERSON], який перебуваючи на різних державних посадах, нічого доброго не зробив для людей. А все тому, що відбуваються «договорняки». Останні десять років при владі в Малинському районі перебували представники партій ВО «Батьківщина», «Нашої України» та «Народної партії», а з 2015 року [PERSON] [PERSON]. Вони несуть всю відповідальність за пограбунок громадян через підвищення тарифів. Їм доведеться відповідати за розбазарювання земельних та природніх ресурсів. Вони думають, що все забудеться і їм не прийдеться відповідати. Сьогодні в Житомирі відбувається засідання апеляційного суду у справі хабарників - екс голови Малинської райдержадміністрації [PERSON] та екс голови Малинської райради [PERSON]. Районний суд виніс вирок 2,6 років позбавлення волі цим корупціонерам. А хто ж вони такі? [PERSON], колишній голова колгоспу, який розвалив найуспішніше господарство. За допомогою [PERSON], як член Народної партії, посів посаду голови Малинської райради. Згодом зрадив «народників» і активно підтримував [PERSON], який був членом фракції вбивць Героїв Майдану. [PERSON], колишній керівник Радомишльського РЕМу, по якому було розслідування за отримання неправомірної вигоди. Від тюремної камери врятував нардеп [PERSON], так як [PERSON] був головою Малинської РО СДПУ(о). Правда це йому не завадило очолити партію «Удар» в районі. Одним словом, компанія була та є при владі «достойна». Зрозуміло, що вони самі не змогли б так себе нахабно вести і брати хабарі від фермерів без підтримки таких же корупціонерів. Для того, щоб працювати на своїй землі, фермери змушені були давати хабарі цим негідникам. Активно їх підтримував депутат райради підприємець [PERSON], який є власником кар'єрів , ресторанів і т.д. Згодом народ розбереться, як він все це отримав. Ще один депутат-підприємець [PERSON] розпочав активну діяльність по приватизації приміщень, в яких знаходиться редакція газети «Малинські новини». І тут не обійшлось без допомоги голови райради [PERSON]. Сьогодні можемо бачити, що редакційна політика газети змінена і повністю керується чиновниками з «білого дому». Так от одні дають хабарі, щоб працювати на землі, а син та зять голови Житомирської обласної організації Народної партії [PERSON] прихватили землі цілих радгоспів. Нехай роз'яснять малинчанам, яким шляхом приватизовано землі та ставки в с. Пиріжки, здано в оренду лісові угіддя в Малинському районі. Рано чи пізно доведеться всім відповідати за пограбування Малинщини. І не буде осторонь від відповідальності керівник ВО «Батьківщина» [PERSON]. Вона має багато чого розповісти правоохоронним органам. Народний Рух України має пришвидшити кінець правлінню згаданих персонажів, адже малинчани на це сподіваються.» Автором цієї статті зазначено [PERSON], голову Малинської районної організації Народного Руху України. Крім того [INFO] року о 23 годині 11 хвилин на сторінці цього ж інформаційного інтернет-сайту «Малин Плюс» була розміщена ще одна стаття під назвою «[INFO]». , яка містить наступний текст: «О 18-30 в м. Малин біля районної держадміністації побили голову Малинської районної організації Народного Руху України [PERSON]. Нападниками виявились депутати районної ради [PERSON], [PERSON] та їх водій. [PERSON] тримав [PERSON] а [PERSON] та його водій наносили удари по обличчю, ногах та спині. В результаті чого [PERSON] отримав струс мозку, перебитий ніс та поранення щелепи, а також забій ніг. На місце подій був викликаний наряд поліції, яким було зафіксовано побиття і взято покази від свідків та постраждалого. [PERSON] пройшов медичну експертизу. До цього неодноразово йому погрожували за політичну діяльність. Сьогодні вранці, 21.03.2017 року, [PERSON] по телефону погрожував [PERSON] про що він повідомив місцеве відділення СБУ. [PERSON] та [PERSON] власники кар'єрів, ресторанів, магазинів в Малинському та Володар-Волинському районах. Бандити побили [PERSON] за статтю "[INFO]" розміщену на сайті Малин плюс 14.03.2017 року. З даними бандитами підтримує дружні відносини начальник Малинської поліції полковник [PERSON]. Тому можливо, що місцеві чиновники захочуть закрити справу про розбійний напад на голову Малинської РО НРУ». Уточненими позовними вимогами просив визнати такою, що є неправдивою, не відповідає дійсності, негативною та принижує честь і гідність [PERSON], як депутата районної ради та ділову репутацію як підприємця - - інформацію на сторінках інформаційного інтернет-сайту «Малин Плюс» від [INFO] року у статті під назвою «[INFO]» та від [INFO] року на сторінці цього ж інформаційного інтернет-сайту «Малин Плюс» у статті «[INFO]», а також зобов'язати [PERSON] опублікувати в офіційно зареєстрованих та працюючих на території Малинського район друкованих засобах масової інформації, в рубриці «новини» резолютивну частину рішення суду під назвою «спростування недостовірної інформації на сторінці інтернет-сайту «Малин Плюс» не пізніше 10 днів з дня набрання рішенням законної сили тим же шрифтом, що й спростована інформація, а також стягнути на свою користь моральну шкоду в розмірі 100 000 грн. В судовому засіданні позивач та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали з підстав, викладених в позові, зазначили, що поширена інформація, яку вони вважають недостовірною, порушує особисті немайнові права [PERSON], ганьбить його честь, гідність, а також завдає шкоди діловій репутації, оскільки інформація відповідача формує негативну суспільну думку громади та партнерів підприємства, яке очолює позивач, про те, що він тісно пов'язаний з корупційною діяльністю, впливає на отримані прибутки. Відповідач позов не визнав, підтвердив, що статтю під назвою «[INFO]» від [INFO] року на інформаційному інтернет-сайту «Малин Плюс» дійсно опублікував він, однак виклад інформації «ще один депутат-підприємець [PERSON] розпочав активну діяльність по приватизації приміщень, в яких знаходиться редакція газети «Малинські новини» не містить будь-якого твердження або негативу. Стосовно статті під назвою «[INFO]» відповідач заперечив своє авторство. Просив відмовити в задоволенні позову. Дослідивши матеріали позову суд приходить до висновку про неґрунтовність заявлених вимог через наступне: Згідно ст.4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб у спосіб визначений законами України. Ст. 11 ЦПК України встановлює, що суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. На підставі ст. ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. За змістом ст. 277 ЦК України, ч. 4 ст. 32 Конституції України та ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожному в тому числі юридичній особі, гарантується право на захист честі, гідності, ділової репутації та спростування недостовірної інформації особою, яка поширила таку інформацію у такий же спосіб, у який вона була поширена. Зі змісту ст. 299 ЦК України фізична особа має право на недоторканість своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації. Частиною 2 ст. 30 Закону України «Про інформацію» визначено, що оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначити характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Відповідно до ч. 2 ст. 47-1 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема, гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Таким чином, відповідно до ст. 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції (п. 19 вищевказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України). У статтях 3, 4, 6 Декларації про свободу політичних дебатів у засобах масової інформації, схваленої 12 лютого 2004 року на 872-му засіданні Комітету Міністрів Ради Європи, вказується, що оскільки політичні діячі та посадові особи, які обіймають публічні посади або здійснюють публічну владу на місцевому, регіональному, національному чи міжнародному рівнях, вирішили апелювати до довіри громадськості та погодилися «виставити» себе на публічне політичне обговорення, то вони підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції. При цьому зазначені діячі та особи не повинні мати більшого захисту своєї репутації та інших прав порівняно з іншими особами. У зв'язку з цим межа допустимої критики щодо політичного діяча чи іншої публічної особи є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи. Публічні особи неминуче відкриваються для прискіпливого висвітлення їх слів та вчинків і повинні це усвідомлювати. Речення «ще один депутат-підприємець [PERSON] розпочав активну діяльність по приватизації приміщень, в яких знаходиться редакція газети «Малинські новини» не містить негативної інформації, будучи вираженням суб'єктивної думки й поглядів відповідача, воно не може бути перевірено на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і не можуть бути спростовано, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень ст.10 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка висловлена, зокрема, в рішеннях цього суду у справах «Лінгенс проти Австрії» від 8.07.1986 та «Українська прес-група» проти України» від 29.03.2005. Згідно ст. 94 Цивільного кодексу України юридична особа має право на недоторканність її ділової репутації, на таємницю кореспонденції, на інформацію та інші особисті немайнові права, які можуть їй належати. Згідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист честі, гідності та ділової репутації фізичної та юридичної особи» під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб - підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин. В статті [PERSON] «[INFO]» не здійснювалась оцінка підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності [PERSON], його думка не була висловлена в брутальній, принизливій чи непристойній формі, інформація не носить стверджувального характеру, а тому підстав для задоволення позову суд не вбачає. Що стосується інформації поширеної в статті «[INFO]», її автор суду не відомий, та позивач не довів факту поширення інформації викладеної в ній саме [PERSON] Відповідно до роз'яснень п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайта, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві (пункт 2 частини другої статті 119 ЦПК). Якщо автор поширеної інформації невідомий або його особу та/чи місце проживання (місцезнаходження) неможливо встановити, а також коли інформація є анонімною і доступ до сайта - вільним, належним відповідачем є власник веб-сайта, на якому розміщено зазначений інформаційний матеріал, оскільки саме він створив технологічну можливість та умови для поширення недостовірної інформації. Власника веб-сайта «Малин плюс» (www.malin-plus.info) встановити не вдалося, а тому суд також відмовляє у визнанні такої інформації недостовірної та її спростуванні.

Outcome: dismissed