Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-12 00:00:00

До Краматорського міського суду звернувся [PERSON] до [PERSON], третя особа - відділ опіки та піклування Краматорської міської ради про вирішення спору щодо участі у вихованні дитини. Позов обґрунтував тим, що він знаходився у шлюбі з відповідачкою з 25.06.2013року по жовтень 2016 року. Від шлюбу є спільна дитина - Григорєв [PERSON], [INFO]. На думку позивача, відповідачка Григорєва М.М. систематично проявляла і проявляє неналежне відношення до здоровя дитини. В період з 09 травня 2016 року по 28 червня 2013 року відповідачка організувала неправильне харчування дитини, не забезпечила санітарно-гігієнічні умови проживання дитини (знаходився з інфіковано-хворою бабусею), у звязку з чим дитина перенесла захворювання. У звязку з тим, що дитина потребує реабілітації після перенесеної хвороби, а відповідачка не могла забезпечити належні умови, дитина до 02.04.2017 року мешкала з позивачем. З 02.04.2017 року відповідачка перешкоджала у спілкуванні з дитиною. 10.04.2017 року дитина захворіла. В цей час відповідачка перевозила хвору дитину в громадському транспорті до себе на роботу, а потім 12.04.2017 року направила дитину до батьків позивача, оскільки позивач є військовослужбовець. Відповідачка не приймала участі у лікуванні дитини. Після 17 травня 2017 року відповідачка чинила перешкоди у спілкуванні з дитиною, та здійсненні прав та обовязків батька по забезпеченню здоровя дитини. Відповідачка не проводить належного обстеження дитини та перешкоджає відповідачу в проведенні такого обстеження та приховує стан здоровя дитини. Під час проживання з позивачем дитина була здорова, виконувалися поради лікаря відносно дієти дитини. Позивач вважає, що для виконання його батьківських прав по вихованню дитини, контролю за станом здоровя, забезпечення належного контролю та можливості надання медичної допомоги, санаторно- курортного лікування , необхідні систематичні зустрічі з дитиною. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав з підстав, зазначених у позові, та просив суд його задовольнити. Позивач у судовому засіданні суду пояснив, що він є батьком дитини - Григорєва [PERSON], [INFO]. Він є військовослужбовцем. Після розірвання шлюбу дитина проживала разом з ним та його батьками. Він проживає у будинку своїх батьків. З березня 2017 року дитина стала проживати з відповідачкою. Він бажає бачити свою дитину у вихідні, святкові дні, коли він не працює. Бажає приймати участь у вихованні дитини. Але він взагалі не бажає бачити відповідачку, вона його образила та у нього негативне до неї ставлення. Максимальний термін, який він проводив з дитиною 3 доби. У нього плаваючий графік роботи. Він може добу бути на службі, потім добу бути вихідним, потім працювати вдень. Інколи графік може змінюватися. Просив суд винести рішення, яким позовні вимоги його задовольнити в повному обсязі. Відповідачка у судовому засіданні позовні вимоги визнала частково та суду пояснила, що з травня 2016 року вона переїхала жити разом з позивачем та дитиною до її матері. Потім сімейне життя у неї з позивачем не склалося та вони розірвали шлюб. Спочатку вони домовилися щодо виховання дитини та їх дитина проводила час і у неї, і у позивача. Потім позивач забрав у неї дитину та не дозволяв їй бачитися з дитиною. Рішенням Краматорського міського суду було вирішено, що дитина буде проживати разом з нею. Вона не проти того, щоб дитина спілкувалася з батьком, але боїться давати дитину, оскільки невпевнена, що їй повернуть дитину. Вона допускає, що можливо їй разом з дитиною та позивачем їздити на санаторне лікування чи відпочинок, але проти поїздок на відпочинок дитини лише з батьком. Вона працює в аптеці та у неї теж плаваючий графік роботи, та ні кожні вихідні дні вона вихідна, як і позивач. Вона теж бажає приділяти увагу дитині і у свої вихідні дні. Повністю погоджується з висновком органу опіки та піклування та визнає позов згідно наданого висновку третьої особи. Представник відповідача у судовому засіданні підтримав висновок органу опіки та піклування та визнав позов частково. Представник третьої особи вважає, що позивач по справі спиртними напоями не зловживає, на будь яких видах обліку не перебуває, ніякої компрометуючої інформації стосовно неналежного виконання позивачем батьківських обовязків відносно дитини орган опіки та піклування Краматорської міської ради не отримував, до адміністративної відповідальності за ухилення від виконання батьківських обовязків позивач не притягувався. Відповідно до акту обстеження фактичного проживання батька створені усі умови для проживання, виховання та розвитку дитини, а саме: у дитини є окрема кімната, облаштована необхідними меблями, є окреме спальне місце, місця для занять, дуже багато іграшок та книжок, у наявності засоби гігієни, дитячі речі в достатній кількості за сезоном, достатньо місця для дозвілля дітей. Враховуючи інтереси малолітнього Григорєва [PERSON], [INFO], його вік, психологічні особливості, повсякденний життєвий уклад, стан здоровя, відсутність інформації, яка б негативно характеризувала [PERSON], або яка б свідчила про те, що спілкування батька з дитиною буде перешкоджати нормальному розвитку дитини, вважають доцільним визначити слідуючи способи участі [PERSON] у вихованні малолітнього сина, [PERSON], [INFO], з 10-00 до 17-00 суботи через тиждень, з 10-00 до 17-00 неділі через тиждень, за місцем проживання дитини та в загальнодоступних громадських місцях, з урахуванням стану здоровя дитини; 15 календарних днів для оздоровлення під час тарифної відпустки батька в присутності матері, коли дитина не оздоровлюється з матірю. Свідок [PERSON] у судовому засіданні суду пояснила, що вона є бабусею [PERSON], [INFO]. Її син позивач по справі, розірвав шлюбні відносини з [PERSON] З 21.03.2017 року по рішенню суду онук проживає разом з матірю. У її сина з відповідачкою погані стосунки, вони сваряться часто. Вважає, що відповідачка погана годує її онука. Онук хворіє, та його необхідно годувати дієтичною їжою. Дитина часто не нагодована, голодна. Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Вислухавши думку сторін по справі, представника третьої особи, свідка, перевіривши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Правовідносини по даній справі регулюються Сімейним Кодексом України. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної [PERSON] Української РСР від 27 лютого 1991 року, частин 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Крім того, ст. 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави - учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки не піклуються про дитину. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно із положеннями ч. 1 ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" від 26.04.2001року кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Форми й методи виховання дитини не повинні суперечити [PERSON] України (стаття 52), Конвенції про права дитини від 2 листопада 1989 року (статті 8, 9, 12, 16, 19, 28, 31, 32, 34, 36, 37), Декларації прав дитини, Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 року. За нормами статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. На підставі ст. 153 СК України мати та батько мають право на безперешкодне спілкування з дитиною, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Статтею 15 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено право дитини як на проживання, так і на спілкування з батьками: дитина, яка проживає окремо від батьків або від одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків й прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь в її вихованні й мають право спілкування з дитиною, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджає нормальному вихованню дитини. В силу частини 1 та 2 статті 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 151 СК України батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства Право на виховання дитини включає низку правомочностей. Насамперед, виховання неможливе без особистого спілкування дитини з батьками. Згідно ч. 2 ст. 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобовязаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Згідно ч. 3 цієї ж статті той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 25 червня 2013 року по 23 вересня 2016 року. На теперішній час шлюб між сторонами розірвано. Від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується рішення Краматорського міського суду Донецької області від 12 січня 2017 року ( а.с . 49-50) та свідоцтвом про народження дитини (а.с. 79). Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 12 січня 2017 року, визначено місце проживання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], з матірю - [PERSON] ( а.с.49-50). Відповідно до ч.2\~ст. 159 СК України\~суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обовязків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоровя та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоровя одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. В обгрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що відповідачка - Григорєва штучно чинить йому перешкоди із спілкуванням з дитиною, він позбавлений можливості брати участь у вихованні дитини та нормального спілкування з ним. У звязки з чим, просить суд визначити спосіб участі у вихованні дитини у вигляді зустрічей з дитиною в вихідні та святкові дні, в дні його відпустки з можливим виїздом на санаторно-курортне лікування за межі міста та надання дитини в робочі дні для проходження медичного обстеження. Суд враховує, що позивачем не надано висновку органу опіки та піклування з приводу графіку спілкування з дитиною, а графік складено ним лише з врахуванням власних міркувань та уявлень про дотримання інтересів дитини. Так, відповідно до п. п. 73, 74 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року № 866, участь у вихованні дитини та у разі потреби порядок побачення з дитиною того з батьків, який проживає окремо від неї, встановлюються рішенням районної, районної у м. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті ради з урахуванням висновку служби у справах дітей. Під час розгляду судом спорів між батьками щодо виховання дитини районна, районна у мм. Києві та Севастополі держадміністрація, виконавчий орган міської, районної у місті ради подає суду письмовий висновок про способи участі одного з батьків у вихованні дитини, місце та час їх спілкування, складений на підставі відомостей, одержаних службою у справах дітей в результаті проведення бесіди з батьками, дитиною, родичами, які беруть участь у її вихованні, обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються зазначеної справи. Відповідно до ч. 5\~ст. 19 СК України\~орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Таким чином, позивач, складаючи власний графік побачень, перебрав на себе функції органу опіки та піклування без будь-яких на те підстав. Згідно до висновку органу опіки та піклування Краматорської міської ради позивач по справі спиртними напоями не зловживає, на будь яких видах обліку не перебуває, ніякої компрометуючої інформації стосовно неналежного виконання позивачем батьківських обовязків відносно дитини орган опіки та піклування Краматорської міської ради не отримував, до адміністративної відповідальності за ухилення від виконання батьківських обовязків позивач не притягувався. Відповідно до акту обстеження фактичного проживання батька створені усі умови для проживання, виховання та розвитку дитини, а саме: у дитини є окрема кімната, облаштована необхідними меблями, є окреме спальне місце, місця для занять, дуже багато іграшок та книжок, у наявності засоби гігієни, дитячі речі в достатній кількості за сезоном, достатньо місця для дозвілля дітей. Враховуючи інтереси малолітнього Григорєва [PERSON], [INFO], його вік, психологічні особливості, повсякденний життєвий уклад, стан здоровя, відсутність інформації, яка б негативно характеризувала [PERSON], або яка б свідчила про те, що спілкування батька з дитиною буде перешкоджати нормальному розвитку дитини, вважають доцільним визначити слідуючи способи участі [PERSON] у вихованні малолітнього сина, [PERSON], [INFO], з 10-00 до 17-00 суботи через тиждень, з 10-00 до 17-00 неділі через тиждень, за місцем проживання дитини та в загальнодоступних громадських місцях, з урахуванням стану здоровя дитини; 15 календарних днів для оздоровлення під час тарифної відпустки батька в присутності матері, коли дитина не оздоровлюється з матірю. Суд вважає, що такий порядок узгоджується з вимогами чинного законодавства, відповідає інтересам дитини, вказаний порядок зустрічі позивача з сином не призведе до порушення прав останнього, прав відповідачки по справі. Однак, суд не може в повній мірі погодитися з наданим висновком органу опіки та піклування Краматорської міської ради з наступних підстав. Приймаючи до уваги вимоги чинного законодавства та оцінюючи матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що визначення способу участі у вихованні та спілкуванні дитини з батьком у формі встановлення порядку спілкування та проведення спільного відпочинку відповідає інтересам дитини та вимогам чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини. У судовому засіданні встановлено, що позивач по справі є військовослужбовцем, відповідно до контракту «Про проходження громадянами України військової служби у Збройних силах України на посадах осіб рядового складу» від 11.10.2016 року, йому надається відпочинок за виконання службових обовязків у вихідні, святкові і неробочі дні. ( а.с.17-20). З довідки ТОВ «Гранд-фарм» також встановлено, що відповідачка по справі - [PERSON] працює в аптеці № 13 у м. Краматорську по вул. Дніпровська,2. Графік роботи з 07 до 20 годин, співробітники працюють в режимі 2х2. ( а.с.57) . З пояснень позивача вбачається, що він прагне приймати участь у вихованні сина, турбується про його стан здоровя. Судом також встановлено, що між сторонами наявний загострений конфлікт на грунті неможливості досягнення домовленостей щодо участі у вихованні та в спілкуванні батька з сином. Однак, дана загострена ситуація випливає саме з боку позивача. Відповідач же в судовому засіданні зазначає, що для інтересів дитини та враховуючи вік їх дитини, не заперечує та вважає за можливим спільний відпочинок позивача разом з нею та дитиною, не проти зустрічі та спілкування батька з дитиною. Крім того, не бажає щоб позивач спілкувався за його місцем мешкання з дитиною, лише з тієї підстави, що невпевнена, що їй віддадуть дитину. В судовому засіданні при наданні пояснень представника позивача [PERSON], який є батьком позивача та свідка [PERSON], матері позивача, було явно видно, що конфліктне ставлення до відповідачки більш існує зі сторони батьків позивача, а позивач підпадає під вплив батьків. Матеріалів, компрометуючих особу позивача [PERSON], а також будь-яких інших доказів, які б підтверджували шкідливість особистого спілкування батька [PERSON] з малолітнім сином [PERSON]євим О.І., у відсутність матері [PERSON] суду відповідачем надано не було. Також суду не надавалося рішень суду, які б прямо забороняли спілкування [PERSON] з сином. [PERSON]єву [PERSON], [INFO], на час розгляду справи у суді виповнилося 4 роки. Суд враховує, що у 4 річної дитини ще в повній мірі не сформовані правила особистої гігієни та культурно гігієнічні навички. Твердження відповідача про те, що спілкування батька з сином повинно відбуватися лише у її присутності, судом оцінюються критично, як такі, що порушують рівність прав батьків на участь у вихованні дитини. В той же час, відповідачка Григорєва М.М. не надала суду будь-яких доказів того, що спілкування дитини наодинці з батьком може негативно впливати на дитину, тому суд оцінює такі твердження безпідставними і не мотивованими. Аналізуючи надані сторонами пояснення, суд приходить до висновку, що позивач [PERSON]єв О.І. цікавиться життям і розвитком сина, любить свою дитину та має на меті постійно приймати активну участь у спілкуванні і вихованні сина, про що свідчить його дії про звернення з позовом до суду про встановлення йому часів побачень з сином. Оскільки позивач [PERSON]єв О.І. проживає окремо від сина і користується правом на його виховання в обмеженому вигляді, тобто у формі спілкування з ним, суд вважає, що встановлюючи порядок такого спілкування, воно повинно мати більш педагогічну суть, бути достатньо різнобарвним, регулярним та частково повязано з присутністю матері, що дозволить налагодити стосунки між батьками дитини та не призведе до того, що дитина може попасти під вплив емоцій обох батьків, відносини між якими є напруженими, що негативно вплине на дитину. З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов до висновку, що для забезпечення інтересів дитини, з метою створення умов для виконання батьком, який проживає окремо, обов'язку по вихованню дитини та здійснення його права на особисте спілкування з ним, необхідно визначити спосіб участі позивача [PERSON]єва О.І. у вихованні малолітнього сина шляхом систематичних побачень. Це не суперечить інтересам дитини, не перешкоджає її нормальному розвитку і відповідає обсягу обов'язків та прав батька щодо сина. Виходячи з принципу рівності прав та обовязків матері та батька щодо дитини, передбаченого\~ст. 141 СК України, з урахуванням того, що позивач та відповідачка працюють, враховуючи їх графік роботи та враховуючи те, що у вихідні та святкові дні обидва мають бажання та право приділяти дитині більші часу, виходячи із положень зазначених норм\~Сімейного кодексу України, спосіб участі батька у вихованні сина - [PERSON] є доцільним та буде відповідати інтересам дитини, саме: у вихідні дні місяця (субота та неділя) через тиждень та у святкові дні (Новий рік, Різдво, Міжнародний жіночий день, Пасха (Великдень), [PERSON] міжнародної солідарності трудящих, [PERSON] перемоги над нацизмом у Другій світовій війні ([PERSON] перемоги), Трійця, [PERSON] України, [PERSON] незалежності України, [PERSON] захисника України) по черзі з 10.00 години до 17.00 години за повідомленням з матір'ю, з урахуванням стану здоров'я дитини за місцем проживання дитини та в загальнодоступних громадських місцях, причому половина спілкування відбувається в присутності матері, інша без її участі. Так, відповідно до ч. 4\~ст. 150 СК України, батьки повинні поважати дитину;\~ст. 155 цього ж Кодексу\~встановлено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. З викладеного випливає, що батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини, поведінка батьків повинна бути такою, щоб дитина сама тягнулася до них. Згідно принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини бути розлучена зі своєю матір'ю. Відповідно до\~ст. 1 Закону України "Про охорону дитинства"\~контакт з дитиною - це реалізація матір'ю, батьком, іншими членами сім'ї та родичами, у тому числі тими, з якими дитина не проживає, права на спілкування з дитиною, побачення зазначених осіб з дитиною, а також надання їм інформації про дитину або дитині про таких осіб, якщо це не суперечить інтересам дитини. Відносно позивних вимог, стосовно спільного виїзду дитини на санаторно-курортне лікування, суд не може погодитися з вимогами позивача, оскільки як вбачається зі змісту позовної заяви та пояснень сторін, даних під час розгляду справи, позивачу допомагали у вихованні сина його батьки, оскільки він є військовослужбовцем. При захворюванні дитини, займалися лікуванням саме батьки позивача, а не він самостійно. У судовому засіданні позивач пояснив, що більш, ніж 3 доби разом з сином він ніколи не проводив. Але, суд зазначає, що враховуючі те, що позивач проживає разом з батьками, то і це спілкування та виховання дитини позивач проводив не самостійно, а під наглядом своїх батьків. Суд також враховує те, що Григорєву [PERSON], [INFO], на час розгляду справи у суді виповнилося лише 4 роки та те, що у 4 річної дитини ще в повній мірі не сформовані правила особистої гігієни та культурно гігієнічні навички. Тому, з урахуванням обставин справи та віку дитини, суд вважає за доцільним надати позивачу для оздоровлення кожного року 15 діб влітку та 10 діб взимку в період відпустки [PERSON] за попереднім повідомленням матері дитини, при наявності відповідної путівки з урахуванням бажання та стану здоровя дитини разом з матерю - [PERSON] до досягнення дитиною десяти років. На підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial