Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-19 00:00:00

Залізнична районна адміністрація Львівської міської ради як орган опіки та піклування 06.03.2020 року звернулася до суду з позовом, в якому просить позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно її неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] та стягнути з відповідачки на користь Комунального закладу Львівської обласної ради Навчально-реабілітаційний центр "Мрія" І-ІІ ст. аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини з усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову - 06.03.2020 року, щомісяця і до досягнення дитиною повноліття. Свої позовні вимоги мотивує тим, що [INFO] у відповідачки народився син, [PERSON] , відповідно до довідки міського відділу реєстрації актів цивільного стану Львівського обласного управління юстиції від 08.09.2004 р. відомості про батька записані за заявою матері згідно з ч. 1 ст. 135 СК України. [PERSON] є дитиною -інвалідом, спостерігається у КЗ ЛОР Львівському обласному дитячому психоневрологічному диспансері. З 13.11.2018 р. [PERSON] перебуває на обліку у відділі «Служба у справах дітей» Залізничного району, як дитина, що опинилася у складних життєвих обставинах, у зв`язку із залишенням місця проживання, навчання. З 07.09.2019 р. неповнолітній [PERSON] перебуває у притулку для дітей служби у справах дітей Львівської обласної державної адміністрації. 28.12.2019 р. на адресу Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради, як органу опіки та піклування поступило звернення відповідачки щодо доцільності повернення на виховання та спільне проживання неповнолітнього сина [PERSON] з повного державного утримання НРЦ «Мрія», у відповідь на що було винесено висновок від 28.01.2020 р. згідно яким повернуто неповнолітнього сина відповідачці [PERSON] для спільного проживання та виховання. Однак, відповідно до листа Навчально-реабілітаційного центру «Мрія» І-ІІ ступенів від 06.02.2020 р. неповнолітній [PERSON] вдома не перебуває, і не ночує, так як відповідачка не відчиняє йому двері, на зв`язок із класним керівником та вчителем не виходить. Відповідачка [PERSON] сином не цікавиться, не має наміру налагоджувати контакт із сином, доглядати та виховувати його, не допускає неповнолітнього сина до помешкання. Відповідачка [PERSON] самоусунулася від виконання батьківських обов`язків щодо утримання, виховання, навчання догляду за неповнолітнім сином [PERSON] - дитиною з особливими потребами. На адресу відповідачки скеровувалося запрошення від 14.02.2020 на засідання комісії з питань захисту прав дитини, однак [PERSON] на засідання комісії не зявилася та не повідомила причини відсутності. Враховуючи наведене просить позов задовольнити. Представник позивача в судовому засідання позов підтримав, надав пояснення аналогічні наведеними у позовній заяві та доповнив, що відповідачка самоусунулася від виконання батьківських обов`язків, ні матеріально, ні будь-яким іншим чином жодної допомоги на утримання сина не надає, а відтак вважає наявні правові підстави для позбавлення [PERSON] батьківських прав. Просить позов задовольнити. Відповідачка в судове засідання повторно не з`явилася, хоча згідно ст.128 ЦПК України належним чином повідомлялася про час та місце розгляду справи. Відповідно до ст.280 ЦПК України суд вважає за можливе розглядати справу заочно у її відсутності на підставі наявних у справі доказів. За таких обставин, відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Представник третьої особи - КЗ ЛОР Навчально-реабілітаційний центр «Мрія» в судовому засіданні проти позову не заперечила, проте зазначила, що на думку їх закладу, дитині завжди краще біля матері. При вирішенні справи покладається на розсуд суду. Заслухавши пояснення представника позивача, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 Сімейного Кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він - ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини і водночас, санкція (відповідальність) за протиправну винну поведінку матері або батька. Пунктами 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування всіх обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Як встановлено судом, у відповідачки [PERSON] та [PERSON] народився син [PERSON] , [INFO] /а.с. 4/. Відповідно до довідки від 08.09.2004 р. відомості про батька записані за заявою матері згідно з ч. 1 ст. 135 СК України /а.с. 5/ Згідно з довідкою з місця проживання про склад сім`ї і прописки [PERSON] зареєстрований разом із матір`ю за адресою : [ADDRESS] /а.с. 11/. Згідно із висновком про стан здоров`я №255 від 12.12.2019 р. [PERSON] , [INFO] виставлено діагноз F 07,8, зазначено, що є дитиною з інвалідністю. /а.с. 10 /. У висновку роботи психолога у притулку від 18.08.2019 р. зазначено, що [PERSON] [INFO] перебував у притулку для дітей служби у справах дітей Львівської обласної державної адміністрації з 07.09.2019 р., основними проблемами є наявність діагнозу, відсутність любові та підтримки з боку матері./а.с. 9/ 28.12.2019 р. відповідачка [PERSON] звернулася із заявою щодо повернення її сина [PERSON] з місця його тимчасового проживання /а.с. 12/ у відповідь на яку було складено висновок органу опіки та піклування Залізничної районної адміністрації від 28.01.2020 р. та повернуто неповнолітнього [PERSON] для подальшого виховання та проживання із матір`ю. /а.с. 13/. Однак, у відповідності до листа від 06.02.2020 р. директора Навчально-реабілітаційного центру «Мрія» І-ІІ ст. [PERSON] після повернення до матері вдома не ночує, оскільки така не відчиняє йому двері. У зв`язку з невиконанням відповідачем своїх батьківських обов`язків Залізничною районною адміністрацією Львівської міської ради, як органу опіки та піклування було складено висновок від 26.02.2020 року № 260001-вих-15103 «Про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно сина [PERSON] ». /а.с. 19-20/. Таким чином, судом встановлено, що на даний час дитина проживає КЗ ЛОР Навчально-реабілітаційний центр «Мрія» І-ІІ ступенів, відповідач протягом тривалого часу не виконує батьківські обов`язки щодо свого сина, не цікавиться його життям, не приймає участі у його вихованні, не надає матеріальної допомоги на його утримання, не відвідує сина, що свідчить про свідоме ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків. За таких обставин, суд приходить до переконання, що свідоме і тривале нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками щодо дитини [PERSON] є наслідком винної поведінки відповідача та є підставою для позбавлення його батьківських прав. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позбавлення батьківських прав відповідача буде відповідати інтересам дитини і приходить до висновку, що позов є підставним і підлягає до задоволення. Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідачки на користь Комунального закладу Львівської обласної ради Навчально-реабілітаційний центр "Мрія" І-ІІ ст. аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини з усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня подання позову і до досягнення дітьми повноліття, то суд приходить до переконання що така вимога підлягає задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Згідно ч. 3 ст. 166 Сімейного кодексу України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. У відповідності до ст. 193 Сімейного кодексу України, якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального закладу охорони здоров`я, навчального або іншого закладу, аліменти на дитину можуть бути стягнуті з них на загальних підставах. Відповідно до ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її батьків і у твердій грошовій сумі. Враховуючи те, що відповідачка не виконує свого обов`язку по утриманню дитини, суд приходить до висновку, що з неї слід стягувати аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини з усіх її видів заробітку (доходу) , але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно до досягнення нею повноліття. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову, тобто з 06.03.2020 та в порядку ч. 1 ст. 430 ЦПК України допускається негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Крім того, вирішуючи питання стягнення судових витрат, суд приходить до висновку, що на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768 гривень 40 копійок.

Outcome: approved