Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-10 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшов позов [PERSON] до ПАТ «УКРТРАНСГАЗ» про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати. Позовні вимоги мотивовані тим, що 16.05.2002р. позивача було прийнято на посаду оператора ГРС «Вінниця Східна» Бердичівського ЛВУМГ філії УМГ «Київтраснгаз» ПАТ «Укртрансгаз» в службу ГРС по 4 розряду з 17.05.2002р. 01.05.2004р. позивачу встановлено 5 розряд. 12.04 2016р. наказом №061-к позивача було звільнено із займаної посади згідно п.2. ст. 40 КЗпП. Вказане звільнення позивач вважає незаконним з наступних підстав, а саме, відповідачем порушено порядок накладення адміністративного стягнення, не було ознайомлено позивача із наказом про звільнення, наказ про звільнення було вручено пізніше, хоча в день звільнення позивач перебував на роботі. Причину звільнення вважає безпідставною та такою, що не відповідає дійсності, оскільки перевірка знань з питань охорони праці не є перевіркою кваліфікаційного рівня працівника. Дисципіланрне стягнення у вигляді догани вважає сфальшованим та неправомірним, Позивач повідомляє, що ним дійсно проводилась періодична чистка фільтрів очистки одоранту від твердих домішок, на момент влаштування на посаду одоризація здійснювалась виключно в ручному режимі. Позивач вважає, що зауваження щодо того, що він не фіксує порушень не відповідають дійсності, оскільки ним здійснювались відповідні записи. Позивач звернув також увагу на те, що звинувачення, що він не користується засобами індивідуального захисту ( каскою), є необгрунтованими, оскільки позивач неодноразово звертався до керівництва з вимогами щодо забезпечення його спецодягом, спецвзуттям, ЗІЗ, інвентарем та інструментами для роботи. Позивач зазначив також, що при накладенні адміністативного стягнення відповідач посилався на порушення позивачем Правил експлуатації магістральних газопроводів, проте, як вказує позивач він не був ознайомлений з даними правилами. Позивач вказує, що в результаті незаконного звільнення йому не було нараховано середньомісячну заробітну плату, а також завдано моральної шкоди в результаті звільнення, що виразилось в тому, що позивач втратив душевний спокій, вказує, що звільненням відповідач принижував честь та гідність та завдав шкоди його здоров?ю. Вищевказане і стало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом. Позивач неодноразово змінював позовні вимоги в заяві від 06.06.2016р. додав вимоги, щодо відшкодування завданої шкоди здоров?ю позивачу скасування акту проведення розслідування нещасного випадку, що стався 18.02.2016р. у Бердичівському лінійно-виробничому управлінню магістральних газопроводів форми Н-5, затвердженого начальником Бердичівського ЛВУМГ філії УМГ Київтрансгаз ПАТ Укрстрансгаз [PERSON] від 01.04.2016р. та визнання події такою, що підпадає під вимоги п.7 Постанови КМУ від 30.11.2011р. №1232 і є нещасним випадком на виробництві. В заяві від 06.07.2016.р збільшив вимогу, щодо відшкодування моральної шкоди з відповідача, а саме в ромірі 130 000 грн. В заяві від 13.07.2016р. просив суд скасувати наказ начальника Бердичівського ЛВУМГ [PERSON] № 061-к від 12.04.2016р. про звільнення [PERSON]. Поновити [PERSON] на посаді оператора 5 розряду газорозподільної станції «Вінниця Східна». Стягнути з Бердичівського ЛВУМГ філії УМГ Київтрансгаз на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу починаючи з 12.04.2016 р. Скасувати наказ начальника Бердичівського ЛВУМГ [PERSON] № 30 від 02 лютого 2016 року про дисциплінарне стягнення у вигляді догани. Скасувати акт проведення розслідування нещасного випадку, що стався 18 лютого 2016 року о 09 год. 45 хв. у Бердичівському лінійно-виробничому управлінні магістральних газопроводів форми Н-5, затверджений начальником Бердичівського ЛВУМГ філії УМГ Київтрансгаз ПАТ Укртрансгаз [PERSON] від 01.04.2016р. та визнати подію такою, що підпадає під вимоги п.7 постанови Кабінету Міністрів України від 30.11.2011 року № 1232 і є нещасним випадком на виробництві. Стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в розмірі 130 000 грн. В заяві від 19.09.2016р. позивач також уточнив позовні вимоги та просив суд скасувати наказ начальника Бердичівського ЛВУМГ [PERSON].№ 061-к4 від 12 квітня 2016 року про звільнення [PERSON] як незаконний. Скасувати наказ начальника Бердичівського ЛВУМГ [PERSON] № зо від 02 лютого 2016 року про дисциплінарне стягнення у вигляді догани як незаконний. Скасувати акт проведення розслідування нещасного випадку, що стався 18 лютого 2016 року о 09 год. 45 хв. у Бердичівському лінійно-виробничому управлінні магістральних газопроводів форми Н-5, затверджений начальником Бердичівського ЛВУМГ філії УМГ Київтрансгаз ПАТ Укртрансгаз [PERSON] від 01.04.2016р. як незаконний та визнати подію такою, що підпадає під вимоги п.7 постанови Кабінету Міністрів України від 30.11.2011 року №1232 і є нещасним випадком на виробництві. В судовому засіданні позивач вимоги позову підтримав з підстав зазначених в позові та просив суд позовні вимоги задовольнити із врахуванням заяв про уточнення позовних вимог. Представник відповідача в судовому засіданні проти визнання позову заперечував з тих підстав, що позовні вимоги є безпідставними, звільнення позивача вважає законним, оскільки здійснено у зв?язку з виявленням ряду порушень позавачем з охорони та безпеки праці при виконанні своїх обов?язків, позивачу проведено виплату всіх сум належних на день звільнення. Представник відповідача також звернув увагу на відсутність позивачем доказів, щодо заподіяної моральної шкоди. Судом по справі встановлені наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини: [PERSON] з 17.05.2002 року працював на посаді оператора ГРС «Вінниця-Східна» по 4 розряду, (згідно запису в трудовій книжці). Згодом- позивачу встановлено 5-й кваліфікаційний розряд. Даний факт не заперечувався представниками відповідача. ( а. с. 13) Як вбачається із наказу Філії «Управління магістральних газопроводів «Київтрансгаз» від 12.04.2016р. №061-к [PERSON], оператора 5-го розряду газорозподільчої станції «Вінниця Східна» служби газорозподільчих станцій Бердичівського лінійного управління магістральних газопроводів у звязку з виявленою невідповідністю виконуваній роботі внаслідок недостатньої кваліфікації та відсутністю його згоди на переведення на іншу роботу згідно п.2 с.т 40 КЗпП України. Здійснено виплату заробітної плати позивачу. Позивача з даним наказом ознайомлено 13.04. 2016р., з даним наказом позивач не згоден, про що зазначив при ознайомленні. ( а. с. 14,) Наказом Філії «Управління магістральних газопроводів «Київтрансгаз» від 02.02.2016р. №30 за порушення трудової дисципліни [PERSON] оголошено догану. Оскільки, при проведенні перевірки технічного стану та безпечної експлуатації об?єкту підвищеної небезпеки встановлено, що [PERSON] допущено порушення трудової та виробничої дисципліни, вимог інструкції з безпечного обслуговування та експлуатації автоматичного одоризатора, а саме: при заправці витратомірної ємності ( бачка), що є газонебезпечною роботою, самовільно безпідставно сплавлював газ, насичений парами одоранту з підземної ємності одоранту в повітря без нейтралізації. Самовільно проводив втручання в роботу одоризаційної установки, проводячи її розгерметизацію та чищення фільтру одоранта, без жодної фіксації та повідомлення диспетчера Бердичівського ЛВУМГ. В експлуатаційному журналі не фіксував несправності в роботі обладнання. Не користувався засобами індивідуального захисту. Допустив роботу з незачиненим на замок воротами, що може призвести до безперешкодного проникнення на територію ГРС сторонніх осіб. ( а. с.19) Під час розгляду даної справи в судовому засіданні від 24.05.2016р. за заявою позивача протокольно судом замінено неналежного відповідача Філію «Управління магістральних газопроводів «Київтрансгаз» на належного ПАТ «УКРТРАНСГАЗ», оскільки Філія «Управління магістральних газопроводів «Київтрансгаз» не є юридичною особою. Судом встановлено, що позивач разом зі своїми колегами операторами з приводу щодо порушень умов колективного договору та робочої інструкції з боку роботодавця звертався до народного депутата Гройсмана В.Б., за наслідками якого народний депутат доручив президенту ПАТ «Укртрансгаз» доручити відповідним службам здійснити перевірку наведених фактів та вжити заходів реагування. ( а. с. 18) Наказом Філії «Управління магістральних газопроводів «Київтрансгаз» від 04.02.2016р. [PERSON] з 08.02.2016р. по 12.02.2016р. відряджено для проходження навчання та перевірки знань з питань охорони праці та пожежної безпеки до м. Бердичева, Бердичівського ЛВУГМ. ( а .с .50) Наказом Філії «Управління магістральних газопроводів «Київтрансгаз» від 12.02.2016р. №08-13 [PERSON] у зв?язку з незадовільними результатами перевірки знань з питань охорони праці продовжено термін відрядження для проходження повторного проходження навчання з 08.02.2016р. по 18.02.2016р. ( а .с. 51) При проведенні іспиту за результатами повторного спеціального навчання [PERSON] з питань охорони праці та пожежної безпеки у [PERSON] виявлено незадовільний стан здоров?я [PERSON], що підтверджується актом проведення розслідування нещасного випадку, що стався 18.02.2016р. о 09год. 45 хв. у Бердичівському лінійно-виробничому управлінні магістральних газопроводів (ЛВУМГ) Філії УМГ «Київтрансгаз» ПАТ «Укртрансгаз». ( а. с. 57-60) Під час розгляду даної справи судом досліжувалась Робоча інструкція оператора газорозподільчої станції 5-го розряду служби газорозподільчих станцій Бердичівського лінійного виробничоо управління магістральних газопроводів філії «Управління магістральних газопроводів «Київтрансгаз» ПАТ «КИЇВТРАНСГАЗ». (а.с. 80-84) З метою повного та об?єктивного розгляду справи судом досліджувалось відзняте позивачем відео на інтернет ресурсі «Youtube», щодо неналежного забезпечення відповідачем умов праці позивача в тому числі ненадання засобів індивідуального захисту, робочого одягу ,інструментів для роботи. В судовому засіданні допитувались свідки. Свідок [PERSON] який був безпосереднім керівником позивача, пояснив, що за час роботи позивач був позбавлений премії лише у 2016р. Після оприлюднення позивачем відео в мережі інтернет при виїзді до газорозподільчої станції [PERSON], позивач підтвердив, що дійсно ним було допущено порушення інструкції. Під час перевірки знань після проведеного навчання свідок вказав, що позивач сам підтвредив, що він дійсно не пройшов конкурс. Після чого, до самостійної роботи позивач не був допущений. Остання робоча зміна почалась о 08:30 год. 12.04.2016р. до 08:30 год. 13.04.2016р. Під час зміни в оперативному порядку позивач підпорядковується диспетчеру, в адміністративному [PERSON] Свідок [PERSON], що є начальником служби охорони праці філії «Київтраснгаз» ПАТ «Укртрансгаз» пояснив, що на оприлюдненому позивачем відео позивачем було допущено порушення ряду вимог інструкції, в тому числі без належних засобів індивідуального захисту, у зв?язку з чим написано доповідну про необхідність проходження позивачем повторного навчання з питань охорони праці, проте, за результатами проходження навчання екзамен позивач не склав, у зв?язку з чим призначено повторний екзамен, при здачі повторного екзамену перевірку призупинено через погіршення стану здоров?я позивача, вказав, що позивач втрутився в роботу одиразиційної установки без наданих на те повноважень, чим допустив грубе порушення інструкції. Свідок підтвердив, що на підприємстві відповідача деякий час не видавались засоби індивідуального захисту, спец. одяг, що необхідні для дотримання правил охорони праці та належного виконання операторами своїх обов?язків. Враховуючи те, що допитані свідки є керівниками позивача та здійснювали перевірку за фактами викладеними позивачем у відео на інтернет ресурсі «Youtube», що підтверджено матеріалами справи ( а. с. 93-95, 106-112, ) на підставі складеного акту, суд оцінює цей доказ в сукупності із іншими письмовими доказами, що містяться в матеріалах даної справи ст. 58 ЦПК України, встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Стаття 60 ЦПК України наголошує, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного конодавства України. Таким актом Національного законодавства України є зокрема Конвенція МОП 158 про припинення трудових відносин з ініціативи роботодавця 1982 року,: ратифіковано Постановою ВРУ N 3933-XII від 04.02.94р. Згідно ст. 4 вказаної Конвенції, трудові відносини з працівниками не припиняються, якщо тільки немає законних підстав для такого припинення, пов'язаного із здібностями чи поведінкою працівника або викликаного виробничою потребою підпри ємства, установи чи служби. Відповідно до ст. 9 вказаної Конвенції, щоб тягар доведення необгрунтовано звільнення не лягав лише на працівника, тягар доведення наявності законної підстав для звільнення, як це визначено в статті 4 цієї Конвенції, лежить на роботодавцеві. Ст. 141 КЗпП України встановлено, що обов'язки власника або уповноваженого ним органуВласник або уповноважений ним орган повинен правильно організувати працю працівників, створювати умови для зростання продуктивності праці, забезпечувати трудову і виробничу дисципліну, неухильно додержувати законодавства про працю і правил охорони праці, уважно ставитися до потреб і запитів працівників, поліпшувати умови їх праці та побуту. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню. Відповідно до положень ст. 233 КЗпП України працівник може звернутись з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду у справах про звільнення -в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення. Ст.235 КЗпП України визначено, що у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв'язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Стаття 237-1 КЗпП України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Таким чином, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав: Суд вважає, що позивача неправомірно звільнено з посади, суд погоджується з доводами позивача щодо того, що відповідачем не було забезпечено для позивача належних умов праці, що знайшло своє підтвердження під час розгляду даної справи, відповідачем не надано доказів, щодо невідповідністі позивача виконуваній роботі внаслідок недостатньої кваліфікації, суд бере до уваги, що позивач неодноразово вказував роботодавцю на відсутність належних умов праці в тому числі і щодо видачі спец. одягу та засобів індивідуального захисту, крім того позивача в порушення вимог закону, було звільнено під час його робочої зміни, робоча зміна позивача тривала з 08:30 год 12.04.2016р. до 08:30 год. 13.04.2016р., що не заперечувалось сторонами, а ознайомлено з даним наказом після закінчення робочої зміни позивача 13.04.2016р. Крім того, остаточний розрахунок по заробітній платі позивача було здійснено лише 05.05.2016р., що також є порушенням трудового законодавства, що підтверджено матеріалами справи ( а.с.174-177) Отже, вимоги скасувати наказ начальника Бердичівського ЛВУМГ [PERSON] № 061-к від 12.04.2016р. про звільнення [PERSON] як незаконний та поновити [PERSON] на посаді оператора 5 розряду газорозподільної станції «Вінниця Східна» суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Визначаючись щодо вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу судом взято до уваги довідку видану Філією «Управління магістральних газопроводів «Київтрансгаз» від 01.06.2016р. №68 про доходи [PERSON] з жовтня 2015п. по квітень 2016р., що склади 64544,78 грн. ( а .с. 128) Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 235 Кодексу законів про працю України та абзацу третього пункту 32 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами трудових спорів" № 9 від 06 листопада 1992 року при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а тому вимога про стягнути з Бердичівського ЛВУМГ філії УМГ Київтрансгаз на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу починаючи з 12.04.2016 р. по день ухвалення рішення суду в розмірі 55324, 08 грн. Враховуючи положення до п.4 ч.1 ст. 367 ЦПК України яким визначено, що суд допускає негайне виконання рішень у справах про поновлення на роботі незаконного звільненого працівника суд вважає в частині стягнення середнього заробітку за один місяць в сумі 9 220,68грн. та поновлення на роботі допустити рішення до негайного виконання. Вимога, скасувати наказ начальника Бердичівського ЛВУМГ [PERSON] №30 від 02 лютого 2016 року про дисциплінарне стягнення у вигляді догани як незаконний задоволенню не підлягає, оскільки як стверджувава в засіданні позивач ним дійсно було допущено порушення трудової та виробничої дисципліни, доказів незаконності даного наказу позивачем не надано. Стосовно вимоги скасувати акт проведення розслідування нещасного випадку, що стався 18 лютого 2016 року о 09 год. 45 хв. у Бердичівському лінійно-виробничому управлінні магістральних газопроводів форми Н-5, затверджений начальником Бердичівського ЛВУМГ філії УМГ Київтрансгаз ПАТ Укртрансгаз [PERSON] від 01.04.2016р. та визнати подію такою, що підпадає під вимоги п.7 постанови Кабінету Міністрів України від 30.11.2011 року № 1232 і є нещасним випадком на виробництві, суд вважає її безпідставною та необґрунтованою, позивачем в обґрунтування даної вимоги не надано жодного доказу. Разом з тим, визначаючись щодо вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди у розмірі 130 000 грн. суд враховує а.1 п.9 Постанови Пленуму Верховного суду України « Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995р. розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Відповідно до а. 2, п.5 вищевказаної обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Позивач зазначає, що йому спричинено моральну шкоду в зв?язку з порушення його прав , що виразилось в моральних стражданнях, , перебуванні в стані депресії, суд вважає, що вимога позивача про відшкодування йому моральної шкоди є безпідставною та необґрунтованою, оскільки позивачем не надано суду жодного доказу про факт заподіяння моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру щодо завдання йому з боку відповідача, відсутні об'єктивні підтвердження суми моральної шкоди у розмірі 130 000 грн., тому суд дійшов висновку, для відсутність підстав для задоволення даної вимоги. Враховуючи те, що позивач був звільнений від сплати судового збору згідно ч.3 ст., 88 ЦПК України, судовий збір слід стягнути з відповідача в сумі 551,20 грн. на користь держави. Враховуючи викладене,

Outcome: partial