Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, про визнання укладеною між та Головним управлінням Держгеокадастру у Кіровоградській області додаткової угоди до договору оренди землі від 01 грудня 2003 року (зареєстрований в Книзі реєстрації договорів оренди від 02 грудня 2003 року за № 85, зміни до договору оренди землі укладені 16 листопада 2011 року, зареєстровано у відділі Держкомзему у Світловодському районі Кіровоградської області від 15 грудня 2011 року 352520004000525) відповідно до якої: 1.Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, що діє на підставі статті 122 Земельного кодексу України, іменоване в подальшому «Орендодавець», з одного боку, та [PERSON] , іменований в подальшому «Орендар», з другого боку, відповідно до ст.33 Закону України «Про оренду землі», уклали цю додаткову угоду (далі за текстом - угода) про поновлення договору оренди землі від 01 грудня 2003 року (зареєстрований в Книзі реєстрації договорів оренди від 02 грудня 2003 року за № 85, зміни до договору оренди землі укладені 16 листопада 2011 року, зареєстровано у відділі Держкомзему у Світловодському районі Кіровоградської області від 15 грудня 2011 року 352520004000525) (далі за текстом - договір оренди землі) наступним чином: 2. Поновити договір оренди землі терміном на 7 (сім) років. 3. Всі інші умови вищезгаданого договору не обумовлені даною угодою, залишаються незмінними. 4. Ця додаткова угода є невід`ємною частиною договору оренди землі. Додаткова угода укладена у трьох примірниках, що мають однакову юридичну силу, одна з яких знаходиться у «Орендодавця» Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, другий - у «Орендаря» [PERSON] , третій у компетентному органі, що проводить державну реєстрацію речових прав. Позов мотивує тим, що згідно рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 02.02.2017 року вона є правонаступником прав та обов`язків після смерті [PERSON] за договором оренди землі від 01 грудня 2003 року, кінцевий термін дії якого є 02 грудня 2018 року. Зазначає, що належним чином виконує обов`язки відповідно до умов договору, здійснює користування земельною ділянкою після закінчення строку дії договору та відповідач не направляв на її адресу заперечення у поновленні строку дії договору оренди землі. Вказує на те, що 03.01.2019 року вона звернулась до ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області з листом-повідомленням, до якого додала проект додаткової угоди, в якому висловила прохання поновити договір оренди землі з посиланням на норми ч.6 ст.33 ЗУ «Про оренду землі» на той самий строку та на тих самих умовах, які були передбачені договором оренди землі, шляхом укладання додаткової угоди про таке поновлення. На вказаний лист-повідомлення відповідачем відповіді не надано. Вважає відсутність заперечень зі сторони відповідача щодо поновлення строку дії договору оренди проявом «мовчазної згоди». Посилаючись на ст.33 Закону України «Про оренду землі», у порядку реалізації переважного права орендаря на поновлення договору оренди, позивач звернувся до суду з вимогою про визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі. В судове засідання позивач не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує, просить його задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Надав суду клопотання про поновлення строку та залучення документів та зазначив, що вказана у листі-повідомленні позивача земельна ділянка площею 1005,52 кв.м. кадастровий номер [NUMBER] , що знаходиться на території Павлівської сільської ради Світловодського району Кіровоградської області, віднесена до земель водного фонду «для рибогосподарських потреб», тому Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області не має підстав для поновлення договору оренди землі зареєстрованого в Книзі реєстрації договорів оренди від 02 грудня 2003 року за № 85. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позов та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. Суд вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини. Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 02 лютого 2017 року визнано за [PERSON] право оренди на земельну ділянку загальною площею 1005,52 кв.м. із земель запасу Павлівської сільської ради Світловодського району Кіровоградської області за кадастровим номером [NUMBER] у порядку спадкування за законом на підставі договору оренди землі від 01.12.2003 року, зареєстрованого в Книзі реєстрації договорів оренди 02.12.2003 року за № 85, яка залишилася після смерті [PERSON] (а.с.25-26). Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку сформованого 21.11.2018 року категорія землі, кадастровий номер [NUMBER] відноситься до земель сільськогосподарського призначення, цільове призначення якої: розміщення рибоприймального пункту та зимового базування баркасів, кінцевий термін дії договору оренди земельної ділянки до 02 грудня 2018 року(а.с.28). Ні підставі договору оренди землі від 01 грудня 2003 року Світловодською районною державною адміністрацією передано приватному підприємцю [PERSON] в оренду земельну ділянку загальною площею 1005,52 кв.м. з земель запасу Павлівської сільської ради Світловодського району Кіровоградської області(а.с.12). Відповідно до змін до договору оренди землі від 16 листопада 2011 року кінцевий термін дії договору оренди земельної ділянки до 02 грудня 2018 року (а.с.14). [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.23). Таким чином, позивач [PERSON] є правонаступником прав та обов`язків, що належали спадкодавцеві [PERSON] на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. При цьому право оренди на зазначену земельну ділянку визнано за позивачем рішенням Світловодського міськрайонного суду від 02 лютого 2017 року в справі № 401/3235/16-ц, 2/401/93/17, що є встановленою обставиною в силу ст.82 ЦПК України. Відповідно до статті 19 Земельного кодексу України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: а) землі сільськогосподарського призначення;б) землі житлової та громадської забудови;в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення;г) землі оздоровчого призначення;ґ) землі рекреаційного призначення;д) землі історико-культурного призначення;е) землі лісогосподарського призначення;є) землі водного фонду; ж) землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення. Земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадян чи юридичних осіб, можуть перебувати у запасі. Статтею 122 Земельного кодексу України визначені повноваження органів виконавчої влади щодо передачі у власність або користування земельних ділянок за межами та в межах населеного пункту, а саме: районні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, у власність або у користування у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для: ведення водного господарства; будівництва об`єктів, пов`язаних з обслуговуванням жителів територіальної громади району (шкіл, закладів культури, лікарень, підприємств торгівлі тощо), з урахуванням вимог частини сьомої цієї статті; індивідуального дачного будівництва. У відповідності до листа-повідомлення від 03.01.2019 року позивачем [PERSON] повідомлено начальника Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області після закінчення терміну дії договору оренди землі в порядку ч.6 ст. 33 ЗУ «Про оренду Землі» про продовження користування земельною ділянкою з урахуванням відсутності протягом одного місяця після закінчення терміну дії зазначеного договору заперечення Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області у поновленні договору оренди землі та просила укласти з нею додаткову угоду про поновлення договору оренди землі від 01.12.2003 року з урахуванням змін до договору від 16.11.2011 року щодо земельної ділянки загальною площею 0,1006 га державної форми власності, сільськогосподарського призначення, для розміщення рибоприймального пункту та зимового базування баркасів, кадастровий номер [NUMBER] з наданням проекту додаткової угоди(а.с.31). Відповідно до довідки Павлівської сільської ради Світловодського району від 28.12.2018 року, [PERSON] продовжує користування земельною ділянкою загальною площею 1005,52 кв.м. державної форми власності сільськогосподарського призначення для розміщення рибоприймального пункту та зимового базування баркасів. Кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER] , продовжує сплачувати орендну плату, земельна ділянка використовується за цільовим призначенням. (а.с.33). Таким чином, в судовому засіданні, знайшов підтвердження той факт, що позивач [PERSON] продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди, а також відсутність протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі. Відповідно до ч.4 ст.4 Закону України «Про оренду землі» орендодавцями земельних ділянок, що перебувають у державній власності, є органи виконавчої влади, які відповідно до закону передають земельні ділянки у власність або користування. Орендодавцем за Договором у даній справі, станом на дату його укладення була Світловодська районна державна адміністрація, що узгоджувалось з пунктом 12 Перехідних положень Земельного кодексу України в редакції, чинній на дату укладення договору. В силу Закону України від 06.09.2012 №5245-VI "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності", Наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України від 10.05.2012 №258, Наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України від 25.01.2013 №40, Наказу Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру №20 від 03.03.2015 та Положення про Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, розпорядження землями державної власності сільськогосподарського призначення в межах, визначених Земельним кодексом України, на території Кіровоградської області віднесено до повноважень Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з положеннями статей 125, 126 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Згідно із ч.5 ст.6 Закону України «Про оренду землі» право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Виходячи з положень ст. 638 ЦК України, статей 125, 126 ЗК України договір оренди землі набуває чинності з дня проведення його державної реєстрації. Спеціальним законом, яким регулюються відносини, пов`язані з орендою землі, є Закон України «Про оренду землі». Пунктом 2.2 Договору оренди передбачено, що після закінчення строку дії договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. Ці положення узгоджуються із загальною нормою ч. 1 ст. 777 ЦК України та ст.33 Закону України «Про оренду землі». Так, у ч.1 ст.777 ЦК України законодавець закріпив переважне право наймача, який належно виконує свої обов`язки за договором, на укладення договору на новий строк та передбачив певну процедуру здійснення цього права. Стаття 33 Закону України «Про оренду землі» фактично об`єднує два випадки пролонгації договору оренди. Так, у частинах 1, 3 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк. Згідно ч.4 ст.33 Закону України «Про оренду землі», при поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Частиною 5 ст. 33 ЗУ «Про оренду землі» Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення. Виходячи з приписів статей 319, 626 ЦК України слід дійти висновку про те, що реалізація переважного права на поновлення договору оренди, яка передбачена частиною першою статті 33 Закону України «Про оренду землі», можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури та наявності волевиявлення сторін. Отже, для застосування частини першої статті 33 Закону України «Про оренду землі» та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди необхідно встановити такі юридичні факти: орендар належно виконує свої обов`язки за договором, орендар до закінчення строку дії договору повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди, орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень та своє рішення. Така правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 12 жовтня 2016 року у справі № 6-1282 цс 16, у постанові від 13 квітня 2016 року у справі № 6-2027цс15, у постанові від 23 березня 2016 року у справі 6-146 цс 16, у постанові від 25 лютого 2015 року у справі № 6-10 цс15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Таким чином, всупереч вимог ч. 5 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», в місячний термін з моменту звернення позивача про поновлення Договору оренди, відповідач лист-повідомлення про прийняте рішення орендарю (позивачу) не направив. У випадку не реалізації орендодавцем протягом встановленого Законом України «Про оренду землі» строку свого права на подання заперечень проти поновлення договору оренди та за наявності інших обставин, які передбачені ст. 33 Закону, договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені раніше укладеним договором. Тобто, пролонгація договору оренди відбувається автоматично. Відповідно до ст.15 Закону України «Про оренду землі» строк дії договору оренди є істотною умовою договору та згідно ч.3 ст.18 ЗУ "Про оренду землі" при передачі в оренду земельних ділянок сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства, особистого селянського господарства строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може бути меншим як 7 років (ч.3 ст.19 у редакції Закону України від 12.02.2015 року № 191-VIII). Згідно ч.3 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» - При передачі в оренду земельних ділянок сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства, особистого селянського господарства строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може бути меншим як 7 років. Враховуючи, що право оренди позивача не визнається відповідачем, останній ухиляється від укладення додаткової угоди, а тому відповідно до п. 1 ч. 2ст. 16 ЦК України,ст. 4 ЦПК України, невизнане право підлягає захисту шляхом визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором оренди від 01 грудня 2003 року. Таким чином, з урахуванням того, що на час виникнення спору та в даний час повноваження щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування (ст. 122 ЗК України) покладено на Головне Управління Держгеокадастру в Кіровоградській області позивач обґрунтовано заявив вимоги до Головного Управління Держгеокадастру в Кіровоградській області, яке згідно вимог ст. 33 Закону України «Про оренду землі» повинне укласти з позивачем додаткову угоду про поновлення спірного договору оренди землі на той самий строк та на тих самих умовах, які були передбачені зазначеним договором, в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що вимоги позивача ґрунтуються на законі та підлягають задоволенню. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved