Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-02 00:00:00

До Слов'янського міськрайонного суду звернулось ПАТ КБ "ПриватБанк" з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 12.07.2005 року у сумі 25042,30 грн., мотивуючи свої вимоги тим, що ПАТ КБ „Приватбанк" відповідно до договору № б/н від 12.07.2005 р. надав кредит відповідачу [PERSON] у розмірі 2370 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Враховуючи, що за договором кредиту, позичальник - [PERSON] не виконує свого зобов'язання, не повертає кредит та відсотки за користування, позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості, що складається із заборгованості за кредитом - 3725,23 грн., по відсоткам - 19646,39 грн., відповідно до п. 8.6 Договору штраф(фіксована частина) - 500 грн., штраф (процентна складова) - 1168,68 грн., а разом - 25042,30 грн.. А також просить, суд стягнути з відповідача судові витрати: судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 250,42 грн. У судовому засіданні представник позивача Юклевський Д.С. позивні вимоги підтримав просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнав, посилаючись на те, що термін повернення кредиту минув у липні 2006 року, він звертався до банку і здійснив з ним всі розрахунки. Вважаючи , що повернув кредит повністю. Але позивач звернувся з даним позовом лише у 2013 році, вважає що, позивачем пропущений строк позовної давності про повернення заборгованості за кредитним договором, що суперечить вимогам ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів»., крім того зазначає, що картка видавалась йому терміном на 1 рік, тому він вважає, що кредитний договір розірваний, ніякі інші умови банку про надання кредиту він не підписував, просить у позові відмовити. У судовому засіданні представник відповідача - [PERSON] позовні вимоги позивача не визнав у повному обсязі. При цьому посилається на приписи ст.11 «Про захист прав споживачів» та ст.257 ЦК України, просив відмовити у задоволенні позову, оскільки термін повернення кредиту минув у липні 2006 року, а позивач звернувся з вимогою у 2013 році, тобто після спливу трирічного строку, що суперечить вимогам ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів». Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Так у ході судового розгляду з вірогідністю було встановлено, що: 12.07.2005 р. між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н , згідно якого останньому надавався кредит у розмірі у розмірі 2370 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3% на місяць ( 36 % на рік) на суму залишку заборгованості за кредитом. За змістом п.1.2 Умов і правил надання банківських послуг, вбачається, що договір про надання банківських послуг, що форма договору, яка укладення між Банком та Держателем платіжної карти, складає : - Заяву; - Пам'ятку клієнта; - Умови і правила надання банківських послуг; - Тарифи. Як вбачається із заяви відповідача [PERSON] про відкриття рахунку та надання послуг від 12.07.2005 року, що останньому була надана кредитна карта : EVENT CREDIT VISA, валюта : гривня, тип кредитного ліміту : фінансовий фіксований, сума кредитного ліміту 2370 грн., базова процентна ставка 3(три) процента у місяць, строк дії кредитного ліміту : відповідно строку дії карти, порядок погашення заборгованості : щомісячними платежами у розмірі 7% від суми витрат, лицевий рахунок [NUMBER], строк : 12 місяців - по 12.07.2006 р., сума регулярного платежу : 30 грн., період проведення платежу : з 12.07.2005 р. по 01.01.2020 р., періодичність проведення платежів 2 числа місяця, надходження з ранка/карти :[NUMBER], базова процентна ставка на момент укладення Договору : 11,75% у рік. Відповідач підтвердив свою згоду, підписавши заяву разом з Умовами надання банківських послуг та Правилами користування платіжною карткою. Відповідно до п.9.5 Умов і правил надання банківських послуг, які є невід'ємною частиною договору, відповідний Картрахунок може бути закритим на підставі заяви Держателя, або банк має право закрити Картрахунок, письмово повідомивши Держателя. Відповідно до п. 9.12 Умов і правил надання банківських послуг, договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом терміну жодна сторона не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонгується та такий же термін. Пунктом 6.4 передбачено, що у випадках незгоди зі змінами правил та/або тарифів банку, позичальник зобов'язаний надати банку письмову заяву про розірвання цього договору і здійснити погашення заборгованості перед банком. З наведеного впливає, що сторони укладаючи зазначений договір, досягли згоди, що по закінченню строку його дії відповідна карта продовжується банком на новий строк, якщо раніше не поступило письмової заяви від держателя про закриття картрахунку. Таким чином, на підставі умов кредитного договору, строк дії картки та строк дії кредитного договору поновлюються кожного разу зі сплавом терміну дії картки. Як вбачається із укладеного договору( заява позичальника), період проведення платежів встановлено з 12.07.2005року по 01.01.2020року. Пунктом 3.1 Умов та правил надання банківських послуг, передбачено, що для надання послуг Банк відкриває клієнту картрахунки, видає карти, їх вид та строк дії визначений в Заяві та пам'ятці клієнту підписанням якого Клієнт та Банк укладають договір про надання банківських послуг. Як вбачається із заяви позичальника такий строк визначено з 12.07.2005року по 01.01.2020року. Відповідно до п.5.4 Умов та правил надання банківських послуг, передбачено, що строк погашення кредита - в повному обсязі, не пізніше останнього дня місяця, вказаного на платіжній картці. Таким чином виходячи з наведеного строк погашення кредиту , за умовами договору встановлено - 01.01.2020року. Відповідач не надав доказів стосовно іншого строку повного повернення кредиту. Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст.631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Згідно з ч.5 ст.261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. З наведеного впливає, що сторони укладаючи зазначений договір та досягли згоди, що по закінченню строку його дії відповідна карта продовжується банком на новий строк, якщо раніше не поступило письмової заяви від держателя про закриття картрахунку. Таким чином, на підставі умов кредитного договору, строк дії картки та строк дії кредитного договору поновлюються кожного разу зі сплавом терміну дії картки. В судовому засіданні відповідач пояснив, що із письмовою заявою про відмови від надання банківських послуг за цим договором та закриття карткового рахунку, відповідно до умов п.9.5 Умов і правил надання банківських послуг, він до банку не звертався. Таким чином, суд вважає, що строк позовної давності на час звернення до суду не минув. Саме до цього зводиться правова позиція висловлена судовою палатою у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в ухвалі від 11 вересня 2013 року (у справі 6-26665св13) та в ухвалі від 18 вересня 2013 року (у справі 6-19660св13). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець ) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідач [PERSON] в порушення умов кредитного договору не погашав своєчасно кредитну заборгованість, відсотки, у зв'язку з чим, відповідно до умов Договору на 09.09.2013 року виникла заборгованість за кредитом - 3725,23 грн., по відсоткам - 19646,39 грн., відповідно до п. 8.6 Договору штраф(фіксована частина) - 500 грн., штраф (процентна складова) - 1168,68 грн., а разом - 25042,30 грн. Відповідно до ст. 526 ЦК України - зобов'язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст.536 ЦК України - за користування чужими грошовими коштами боржник повинен сплачувати відсотки. Згідно ст. 530 ЦК України - зобов'язання підлягає виконанню у встановлений строк. Згідно зі ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Договором оговорено строки погашення кредиту, однак відповідач не виконав ці умови договору. Не погоджуючись з доводами відповідача, стосовно виконання ним зобов"язань за договором кредиту, суд виходить з того, що підстави припинення зобов'язання передбачені ст. ст. 599-601, 604-609 ЦК України, зокрема за ст. 559 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Доказів про належне виконання зобов'язання відповідачем не надано. На підставі вищевикладеного відповідач [PERSON] зобов'язаний сплатити позивачу суму боргу , який складається із заборгованості за кредитом-7891,20 грн., по відсоткам - 544,14 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом - 946,90 грн., пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 17082,30 грн., що разом складає - 26464,54 грн. Разом з тим відповідач не визнаючи вимоги банку з підстав пропущення строку позовної давності, звернувся також із заявою і про застосування приписів ст. 551 ч.3 ЦК України та зменшити розмір неустойки, оскільки за умовами договору , за одне й те саме порушення зобов'язання передбачена подвійна відповідальність одного виду, а також посилаючись на те, що неустойка може бути зменшена, якщо вона значно перевищує розмір збитків. Зазначені доводи відповідача не заслуговують на увагу, оскільки такі доводи , відповідно до встановлених обставин не відповідають вимогам Закону. Статтею 549 ЦК України зазначено, що неустойкою( штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення зобов'язання. Тобто законом передбачена відповідальність за невиконання чи неналежне виконання грошового зобов'язання у вигляді неустойки( штраф або пеня). Звертаючись із вимогами позивач просить стягнути неустойку у вигляді штрафа, який умовами договору ( п.8.6 Умов і правил надання банківських послуг) передбачався у вигляді штрафу 500грн. + 5% від суми позову (сума позову 25042,30 х 5%), що загалом становить 1668,68грн.. Тобто умовами договору передбачено за порушення зобов'язання стягнення неустойки лише у вигляді штрафу, що і просить стягнути позивач, застосувавши лише один із передбачених видів неустойки. Так ст.551 ч.3 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Відповідно до п.27 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року, - положення частини третьої ст.551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача. Істотними обставинами можна вважати, зокрема ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові , але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Як встановлено в суді розмір неустойки (штраф- фіксована та процентна складова), що просить стягнути позивач становить 1668.68грн., тобто значно менше , як суми заборгованості за тілом кредиту- 3727,23грн., та і процентів за користування кредитом- 19646,39грн.. Інших обставин, які мають істотне значення, зокрема ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні , що давали б суду можливість застосування приписів ст. 551 ч. 3 ЦК України судом не встановлено та доказів на обгрунтування таких обставин відповідачем не надано. На підставі ст. 88 ЦПК України підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення з відповідача понесених ним судових витрат, пропорційно задоволеним вимогам в сумі 250,42 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved