Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, посилаючись на те, що вона та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі. Від цього шлюбу у них є повнолітня дочка [PERSON], [INFO], котра є студентом денної форми навчання другого курсу Національного юридичного університету "Юридична академія України імені Ярослава Мудрого". Оскільки [PERSON] проживає з нею і в зв'язку з продовженням навчання потребує матеріальної допомоги, однак відповідач таку допомогу добровільно їй не надає, хоча працює й отримує заробітну плату, то просила стягувати з [PERSON] в її користь аліменти на утримання повнолітньої дочки в розмірі 1/3 частки його доходу (заробітку), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи від дня пред'явлення позову і до досягнення нею двадцяти трьох років, але не довше ніж на період навчання. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, однак подала адресовану суду письмову заяву про те, що вона просить справу за даним позовом розглядати за її відсутності та стягувати з [PERSON] в її користь аліменти на утримання повнолітньої дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частки його доходу (заробітку), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи від дня пред'явлення позову і до досягнення нею двадцяти трьох років, але не довше ніж на період навчання. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, однак подав до суду письмову заяву про те, що він повністю визнає позов [PERSON] і згідний сплачувати аліменти на утримання повнолітньої дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частки свого доходу, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи від дня пред'явлення позову і до досягнення нею двадцяти трьох років, але не довше ніж на період навчання. Враховуючи, що в дане судове засідання не з'явилися всі особи, які беруть участь у справі, то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України не здійснювалося. Суд, дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підставний і підлягає до задовольнення. Як вбачається зі свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 11 листопада 1996 року Турійським відділом реєстрації актів громадянського стану Волинської області, [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO] (а.с.7). Статтею 199 СК України передбачено, що, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, то батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу, й право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син. З довідки Інституту підготовки кадрів для органів юстиції України Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого від 18 вересня 2014 року № 5172 та договору про навчання від 25 серпня 2013 року № 41/4ф видно, що на даний час [PERSON] є студентом денної форми навчання другого курсу Інституту підготовки кадрів для органів юстиції України Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого і вносить щорічну плату за надання освітньої послуги в розмірі 19 400.00 грн., загальна вартість освітньої послуги (договірна ціна) становить 77 600.00 грн. (а.с. 10-11). Викладене вище дає суду підстави вважати, що [PERSON], продовжуючи навчання, змушена оплачувати не лише освітню послугу, а й проїзд до навчального закладу, харчування, придбання за власні кошти підручників і в зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги. Згідно рішення Турійського районного суду Волинської області від 21 серпня 2010 року з відповідача [PERSON] було вирішено стягувати в користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частки доходу [PERSON], але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 29 липня 2010 року і до досягнення дитиною повноліття, так як [PERSON] проживає окремо від [PERSON] та їхньої дочки [PERSON] і в добровільному порядку матеріальної допомоги на її утримання він не надає, хоча працює, отримує заробітну плату (дохід) і має можливість її надавати (а.с. 8-9). За змістом ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу, і при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього Кодексу. Отже, виходячи з наведених правових норм і встановлених обставин справи, суд приходить до висновку, що згідно з матеріальними потребами повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, та відповідно до реальних матеріальних можливостей відповідача, який погодився сплачувати аліменти в розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, чим підтвердив свою спроможність брати участь в утриманні дитини, то з останнього слід стягувати в користь позивача аліменти на утримання повнолітньої дочки, котра продовжує навчання, в розмірі саме 1/3 частки його доходу (заробітку), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення нею двадцяти трьох років, так як для цього є законні підстави і визнання відповідачем [PERSON] даного позову не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Беручи до уваги те, що, згідно з ч.2 ст.199 СК України, право на утримання припиняється у разі припинення навчання, то аліменти слід стягувати лише на період навчання дитини. На підставі п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає до негайного виконання дане рішення в частині стягнення аліментів в розмірі суми платежу за один місяць. Крім того, згідно з ч.2 ст.88 ЦПК України, з відповідача [PERSON] слід стягнути у доход держави судовий збір в сумі 243.60 грн., так як позивач [PERSON] звільнена від його сплати у відповідності з п.3 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір".

Outcome: approved