Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-23 00:00:00

До Приморського районного суду м. Маріуполя надійшла та зареєстрована позовна заява [PERSON] , в якій позивач просила визнати в порядку набувальної давності право власності на 1/5 частку квартири [ADDRESS] . В обґрунтування позову зазначає, що квартира [ADDRESS] на праві приватної сумісної власності в рівних частках, по 1/5 частки кожному, належить [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на підставі договору міни квартир, посвідченого 07.09.1994 року Другою маріупольською державною нотаріальною конторою за реєстром №1-2596. Після набуття права власності в порядку обміну на квартиру [ADDRESS] позивачка стала постійно проживати в ній з її сім`єю: чоловіком [PERSON] , дітьми [PERSON] , [PERSON] та батьком [PERSON] , всі користувалися житловим приміщенням квартири на рівних умовах. 03.06.2005 року розірвано шлюб між [PERSON] . Після розірвання шлюбу [PERSON] переїхав на постійне місце проживання до РФ. Співвласник [PERSON] [INFO] помер. Рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 23.09.2020 року за позивачкою визнано право власності на 1/5 частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] та проведено державну реєстрацію права власності. Співвласник [PERSON] помер [INFO] в РФ, про що 15.02.2008 року зроблено відповідний актовий запис №50. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина за законом на 1/5 частку квартири. Спадкоємці першої черги [PERSON] , [PERSON] . Дошлюбне прізвище [PERSON] змінила на [PERSON] у зв`язку з реєстрацією шлюбу. Однак відповідачі спадщину за законом не прийняли, сумісно із спадкодавцем на час його смерті не проживали та до нотаріальної контори за місцем знаходження нерухомого спадкового майна із заявою про прийняття спадщини не звертались. Заповіту за життя [PERSON] не складав. Нерухомим майном користувалися та володіли відкрито, здійснювали догляд та утримання квартири, сплачувала квитанції за комунальні послуги. У зв`язку з чим, позивачка звернулася до суду з даним позовом та просить визнати в порядку набувальної давності право власності на 1/5 частку квартири [ADDRESS] . Ухвалою Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 22.03.2021 року позовну заяву було залишено буз руху. Ухвалою Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 31.05.2021 року провадження по справі відкрито за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 22.07.2021 року витребувано з Другої Маріупольської державної нотаріальної контори матеріали спадкової справи після смерті [PERSON] . В судове засідання позивач не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, на позовних вимогах наполягає та просить їх задовольнити. Представник відповідача Маріупольської міської ради надав заяву у якій просить справу розглядати у його відсутність, питання вирішити на розсуд суду. Відповідач [PERSON] надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає. Відповідач [PERSON] надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, доведеними та підлягаючими задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно зі ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до вимог ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що відповідно до договору міни квартир від 07.09.1994 року зареєстрованого в реєстрі за №І-2038, реєстраційного посвідчення за реєстровим №36298 від 26.11.2002 року, квартира [ADDRESS] , на праві приватної власності зареєстрована за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 23.09.2020 року, справа №266/3592/20 позов [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на спадкове нерухоме майно задоволено та визнано за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на 1/5 частку квартири [ADDRESS] , загальною площею 51,4 кв.м., житловою площею 33,2 кв.м., після смерті спадкодавця [PERSON] . Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 17.11.2020 року, індексний номер витягу 232823592, встановлено, що 1/5 частка кв. [ADDRESS] зареєстрована на праві приватної спільної часткової власності на підставі рішення суду справа №266/3592/20 на ім`я [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу виданого Приморським ВРАЦС ММУЮ Донецької області серія [NUMBER] від 03.06.2005 року, встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 03.06.2005 року, про що зроблено відповідний актовий запис №93. Відповідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER] виданого відділом ЗАГС Приморського райвиконкому 12.03.1987 року, [INFO] народився [PERSON] , про що зроблено запис №204. Батьками відповідно до свідоцтва є [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER] виданого відділом ЗАГС Приморського райвиконкому 06.05.1985 року, [INFO] народилася [PERSON] , про що зроблено запис №395. Батьками відповідно до свідоцтва є [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] виданого Приморським ВРАЦС ММУЮ Донецької області, 07.11.2008 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що зроблено відповідний актовий запис №458. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу [PERSON] . Відповідно до повторного свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 02.10.2020 року виданого 92300034 відділом запису актів громадянського стану Кримського району управління запису актів громадянського стану Краснодарського краю встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , про що складено актовий запис про смерть №50. Відповідно до свідоцтва про смерть серія [NUMBER] виданого Приморським районним у м. Маріуполі ВДРАЦС ГТУЮ у Донецькій області від 29.05.2019 року, [PERSON] помер [INFO] , про що складено актовий запис №535. Судом оглянуті квитанції за січень 2018 року, лютий 2018 року, березень 2018 року, квітень 2018 року, за послуги центрального опалення видані на ім`я [PERSON] та квитанції про їх сплату. Відповідно до звіту про незалежну експертну оцінку вартості нерухомого майна "Капітал-Експерт" експертної оцінки вартості майна та землі від 26.03.2021 року встановлено, що станом на дату оцінки вартість об`єкта оцінки становить 425670,00 грн. Актом про фактичне проживання складеного 10.08.2021 року головою ОСББ "Ковчег-4" встановлено, що [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 21.12.1999 року та постійно проживає за даною адресою, в тому числі з червня 2005 року по теперішній час здійснює утримання квартири. Згідно інформаційної довідки зі спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 029.08/.2021 року за №65931773 відносно [PERSON] відомості за вказаними параметрами запиту у спадковому реєстрі інформація відсутні. Відомості з Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкової справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 09.08.2021 року за №65931786 стосовно [PERSON] [INFO] відсутні. Згідно з ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Згідно Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК). (п. 9 Постанови). З врахуванням вказаних норм законодавства правовий інститут набувальної давності опосередковує один із первинних способів виникнення права власності. Це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ. Воно ґрунтується не на попередній власності та відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у ч. 1ст. 344 ЦК України, а саме: - наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; - законність об`єкта володіння; - добросовісність заволодіння чужим майном; - відкритість володіння; - безперервність володіння; - сплив установлених строків володіння; - відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна (нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери) право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 14 травня 2019 року у справі № 910/17274/17 наголосила на тому, що набуття права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності усіх вказаних умов у сукупності. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном), тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Володілець майна в момент заволодіння ним не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном. Водночас він повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього. Отже, йдеться про добросовісне, але неправомірне, в тому числі безтитульне, заволодіння майном особою, яка надалі претендуватиме на набуття цього майна у власність за набувальною давністю. Підставою добросовісного заволодіння майном не може бути, зокрема, будь-який договір, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність. Володіння майном за договором, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність, виключає можливість набуття майна у власність за набувальною давністю, адже у цьому разі володілець володіє майном не як власник. Таким чином, Велика Палата ВС дійшла висновку, що після заволодіння чужим майном подальше володіння особою таким майном має бути безтитульним, тобто таким фактичним володінням, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Володіння майном на підставі певного юридичного титулу виключає застосування набувальної давності. Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15,16 ЦК України, а також частини четвертої статті 344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. (п. 13 Постанови). Виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК України, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). (п. 14 Постанови) Отже, враховуючи, що позивач добросовісно заволодів 1/5 часткою квартири [ADDRESS] , відкрито та безперервно, добросовісно користується понад 10 років майном, яке належить відповідачу по справі, продовжує відкрито, безперервно володіти ним, суд вважає за можливе визнати право власності за набувальною давністю на спірне нерухоме майно.

Outcome: approved