Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-27 00:00:00

З позовною заявою до суду 29 березня 2021 року звернувся [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , треті особи: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Жовнір Володимир Вікторович, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Чижова Наталія Анатоліївна, про визнання недійсним договору та скасування державної реєстрації права власності. В обґрунтування позову Позивач посилається на те, що з 28.04.2014 на виконанні в Московському ВДВС м. Харкова ГТУЮ у Харківській області знаходиться виконавче провадження №43207591 щодо [PERSON] з примусового солідарного стягнення з засуджених [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь [PERSON] - Позивача в рахунок погашення матеріальної шкоди 2154476,00 грн. на підставі виконавчого листа виданого згідно вироку суду у справі № 1-470/11 Московським районним судом м. Харкова. Під час здійснення виконавчих дій, за відомостями з Реєстру прав власності на нерухоме майно обуло виявлено, що за [PERSON] зареєстроване право власності на 1/2 частини квартири [ADDRESS] , на праві приватної спільної часткової власності. 28.04.2014 року старшим державним виконавцем Московського ВДВС було винесено постанову про арешт майна, належного [PERSON] , та оголошення заборони на його відчуження, тобто було накладено арешт на 1/2 частину квартири [ADDRESS] . Обтяження у вигляді арешту майна [PERSON] та оголошення заборони на його відчуження зареєстроване у встановленому законом порядку, що підтверджувалося Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта. Ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 04.08.2016 року у справі № 643/8813/16-ц визнано мирову угоду, укладену між [PERSON] та [PERSON] , за умовами якої відповідач [PERSON] визнає, що його борг перед [PERSON] за договором позики від 08.06.2009 р. становить 15000,00 доларів США, та в рахунок погашення боргу за договором позики [PERSON] передає у власність [PERSON] 1/2 частину квартири [ADDRESS] ; визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частину вищезазначеної квартири. Вищезазначена ухвала про визнання мирової угоди була скасована ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 21.09.2017 року. Підставою для скасування ухвали суду є наявність виконавчого провадження про солідарне стягнення на користь [PERSON] , зокрема, [PERSON] , матеріальної шкоди, та вжиття при виконанні цього виконавчого провадження заходів заборони відчуження спірного майна та накладення на нього арешту.05.05.2017 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу 1/2 частини квартири [ADDRESS] , посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Євдокименко Є.К., зареєстрований в реєстрі за № 287. Право власності [PERSON] на вищезазначену частину квартири було зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 05.05.2017 року. На час визнання Московським районним судом м. Харкова мирової угоди між [PERSON] та [PERSON] , відповідно до якої [PERSON] набула право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] , що належала [PERSON] , а також на час укладення та посвідчення договору купівлі-продажу 1/2 частини вищезазначеної квартири між [PERSON] та [PERSON] , відповідно до якого [PERSON] набула право власності на 1/2 частину вищезазначеної квартири, 1/2 частина квартири [ADDRESS] перебувала та перебуває під обтяженням у вигляді арешту та заборони відчуження, накладеного постановою старшого державного виконавця Московського ВДВС ХМУЮ, в рамках виконавчого провадження ВП № 43207591 на підставі виконавчого листа № 1-470/11, виданого Московським районним судом м. Харкова 17.03.2014 р. про солідарне стягнення з засуджених [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь [PERSON] в рахунок погашення матеріальної шкоди 2154476,00 грн. Вказані обставини змусили Позивача 10.04.2018 року звернутися до Московського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] , [PERSON] , третя особа приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Євдокимонько Є.К. про визнання недійсним договору купівлі-продажу.18.10.2018 року по справі було ухвалено заочне рішення суду, яким позовні вимоги задоволено. 03.12.2018 року ухвалою суду заочне рішення суду скасовано, а справа призначена до розгляду за правилами загального позовного провадження. Рішенням Московського районного суду м.Харкова від 24.03.2020 року у справі №643/4104/18 за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Євдокимонько Є.К. про визнання недійсним договору купівлі-продажу, позовні вимоги задоволено. Визнано недійсним договір купівлі продажу 1/2 частини квартири [ADDRESS] , укладений 05 травня 2017 року між [PERSON] , ІПН [NUMBER] та [PERSON] , ІПН [NUMBER] , посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Євдокимонько Є.К., зареєстрований у реєстрі за № 287. Стягнено судові витрати в рівних частках по 352 грн. 40 коп. (триста п`ятдесят дві гривні 40 коп.), з кожного. Позивач у березні 2021 року дізнався, що під час судового розгляду справи №643/4104/18, спірна Ѕ частина квартири була подарована [PERSON] - Відповідачем 1, згідно договору дарування від 01.09.2018 року, нотаріально посвідченого приватним нотаріусом Харківського нотаріального округу Чижовою Н.А., реєстровий номер №1177 Відповідачу 2 - [PERSON] . Після чого, відразу ж, спірна Ѕ частина квартири 12.09.2018 року була продана Відповідачем -2 [PERSON] - Відповідач 3, про що укладено договір купівлі-продажу №4268, нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Жовнір В.В. Отже, на даний час, власником спірної Ѕ квартири є [PERSON] , про що свідчить інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта за №247622531 від 10.03.2021 року. Вищевказане свідчить про те, що, під час діючого виконавчого провадження відносно [PERSON] , де Стягувачем є [PERSON] , при наявності діючих арештів та заборони відчуження, під час здійснення судового розгляду справи №643/4104/18 щодо оскарження купівлі-продажу спірної Ѕ квартири, Ѕ частина квартири була декілька раз відчужена в незаконному порядку, чим порушено право Позивача як кредитора отримати належне виконання рішення суду за рахунок майна боржника, що є обов`язковим для усіх осіб. У зв`язку з чим, Позивач просить суд визнати недійсним договір дарування Ѕ квартири [ADDRESS] , укладений між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений 01.09.2018 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Чижовою Н.А., зареєстрований в реєстрі за №1177. Скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень договору дарування, укладеного 01.09.2018 року, серія та номер: 1177, індексний номер: 42799007 від 01.09.2018 року, приватний нотаріус Чижова Наталія Анатоліївна, Харківський міський нотаріальний округ, Харківська область. Визнати недійсним договір купівлі-продажу Ѕ квартири [ADDRESS] , укладений між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений 12.09.2018 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Жовнір В.В., зареєстровано в реєстрі за №4268. Скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень договору купівлі-продажу, укладеного 12.09.2018 року, серія та номер: 4268, індексний номер: 42973528 від 12.09.2018 року, приватний нотаріус Жовнір Володимир Вікторович, Харківський міський нотаріальний округ, Харківська область. Стягнути з Відповідачів на користь Позивача судові витрати. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 14.04.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в даній цивільній справі, розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 14.04.2021 №643/5403/21, провадження № 2-з/643/84/21, заяву Позивача про забезпечення позову у даній цивільній справі задоволено. Вжито заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на Ѕ частину квартири [ADDRESS] , що належить на праві власності [PERSON] , та заборонено іншим особам вчиняти буд-які дії щодо вказаної Ѕ частини квартири. Ухвалою суду від 17.06.2021 заяву представника Позивача адвоката Гриценко Юлії Вікторівни про витребування доказів задоволено. Витребувано від приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Чижової Н.А. ( [ADDRESS] ) засвідчену належним чином копію договору дарування Ѕ квартири [ADDRESS] , укладеного між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрованого в реєстрі за №1177. Витребувано від приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Жовнір В.В. ( [ADDRESS] ), засвідчену належним чином копію договору купівлі-продажу Ѕ квартири [ADDRESS] , укладеного між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрованого в реєстрі за №4268. 30.06.2021 від третьої особи приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Жовнір В.В. надійшла засвідчена копія оспорюваного договору купівлі-продажу Ѕ квартири від 12.09.2018р. за р.№4268. 05.10.2021 від третьої особи приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Чижової Н.А. надійшла засвідчена копія оспорюваного договору дарування від 01.09.2018р. за р.№1177. В судове засідання представник Позивача адвокат Гриценко Ю.В., не з`явилася. До суду надала заяву, в якій просила під час розгляду справи врахувати виправлені описки в позовній заяві, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити, ухвалити заочне рішення та розглянути справу без її участі. Відповідачі в судове засідання повторно не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином, причину неявки суду не повідомили, відзиву на позовну заяву не надали. В зв`язку з чим суд визнає неявку Відповідачів неповажною та вирішує справу на підставі наявних в ній доказів. Треті особи в судове засідання повторно не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином, причину неявки суду не повідомили, заперечень або пояснень на позовну заяву не надали. Частиною восьмою статті 178 ЦПК України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Аналогічне положення міститься і в ч. 2 ст. 191 ЦПК України. Оскільки представник Позивача не заперечував проти заочного вирішення справи, суд проводить заочний розгляд справи та вирішує її на підставі наявних у ній доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши відповідні обставини і визначивши відповідні до них правовідносини, дійшов до наступного. З 28.04.2014 на виконанні в Московському ВДВС м. Харкова ГТУЮ у Харківській області знаходиться виконавче провадження №43207591 щодо [PERSON] з примусового солідарного стягнення з засуджених [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь [PERSON] - Позивача в рахунок погашення матеріальної шкоди 2154476,00 грн. на підставі виконавчого листа виданого згідно вироку суду у справі № 1-470/11 Московським районним судом м. Харкова, про що свідчить інформація з ВП № 43207591 (а.с 14) Постановою старшого державного виконавця Московського ВДВС ХМУЮ від 28.04.2014 накладений арешт на все майно [PERSON] та заборона здійснювати відчуження цього майна, в рамках виконавчого провадження ВП № 43207591 на підставі виконавчого листа № 1-470/11, виданого Московським районним судом м. Харкова 17.03.2014 про солідарне стягнення з засуджених [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь [PERSON] в рахунок погашення матеріальної шкоди 2154476,00 грн. (а.с15). За відомостями з Реєстру прав власності на нерухоме майно, за [PERSON] на час накладення арешту було зареєстроване право власності на 1/2 частини квартири [ADDRESS] , на праві приватної спільної часткової власності. Обтяження у вигляді арешту майна [PERSON] та оголошення заборони на його відчуження зареєстроване у встановленому законом порядку.(а.с. 11-13) Заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 24.03.2020 встановлено, що ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 04.08.2016 у справі № 643/8813/16-ц визнано мирову угоду, укладену між [PERSON] та [PERSON] , за умовами якої відповідач [PERSON] визнає, що його борг перед [PERSON] за договором позики від 08.06.2009 р. становить 15000,00 доларів США, та в рахунок погашення боргу за договором позики [PERSON] передає у власність [PERSON] 1/2 частину квартири [ADDRESS] ; визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частину вищезазначеною квартири. Вищезазначена ухвала про визнання мирової угоди була скасована ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 21.09.2017 року. Підставою для скасування ухвали суду є наявність виконавчого провадження про солідарне стягнення на користь [PERSON] , зокрема, [PERSON] , матеріальної шкоди, та вжиття при виконанні цього виконавчого провадження заходів заборони відчуження спірного майна та накладення на нього арешту. 05.05.2017 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу 1/2 частини квартири [ADDRESS] , посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Євдокименко Є.К., зареєстрований в реєстрі за № 287. Право власності [PERSON] на вищезазначену частину квартири було зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 05.05.2017 року. (а.с. 32-35) На час визнання Московським районним судом м. Харкова мирової угоди між [PERSON] та [PERSON] , відповідно до якої [PERSON] набула право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] , що належала [PERSON] , а також на час укладення та посвідчення договору купівлі-продажу 1/2 частини вищезазначеної квартири між [PERSON] та [PERSON] , відповідно до якого [PERSON] набула право власності на 1/2 частину вищезазначеної квартири, 1/2 частина квартири [ADDRESS] перебувала та перебуває під обтяженням у вигляді арешту та заборони відчуження, накладеного постановою старшого державного виконавця Московського ВДВС ХМУЮ, в рамках виконавчого провадження ВП № 43207591 на підставі виконавчого листа № 1-470/11, виданого Московським районним судом м. Харкова 17.03.2014 р. про солідарне стягнення з засуджених [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь [PERSON] в рахунок погашення матеріальної шкоди 2154476,00 грн. 24.03.2020 рішенням Московського районного суду м.Харкова від 24.03.2020 року у справі №643/4104/18 за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Євдокимонько Є.К. про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 05.05.2017 року, позовні вимоги задоволено Визнано недійсним договір купівлі продажу 1/2 частини квартири [ADDRESS] , укладений 05 травня 2017 року між [PERSON] , ІПН [NUMBER] та [PERSON] , ІПН [NUMBER] , посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Євдокимонько Є.К., зареєстрований у реєстрі за № 287. Стягнено судові витрати в рівних частках по 352 грн. 40 коп. (триста п`ятдесят дві гривні 40 коп.), з кожного. Вказане рішення суду набуло чинності 07.08.2020, не оскаржувалося Сторонами та є остаточним. (а.с.32-34). Таким чином, суд приймає до уваги, що вищевказані обставини, вже встановлені судовим рішенням, а тому в порядку ст.82 ЦПК України доказуванню не підлягають. Судом встановлено, що під час судового розгляду справи №643/4104/18, спірна Ѕ частина квартири була подарована [PERSON] ( Відповідачем 1) за договором дарування від 01.09.2018, нотаріально посвідченого приватним нотаріусом Харківського нотаріального округу Чижовою Н.А., реєстровий номер №1177 [PERSON] (Відповідачу 2), про що свідчить надана до матеріалів справи засвідчена належним чином копія договору дарування (а.с. 149). 12.09.2018 року, тобто через 11 днів, також під час судового розгляду справи №643/4104/18, спірна Ѕ квартири продана [PERSON] (Відповідачем 2) [PERSON] (Відповідач 3) згідно договору купівлі-продажу від 12.09.2018, нотаріально посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Жовнір В.В., реєстровий номер №4268 (а.с. 125). На момент розгляду даної справи, власником спірної Ѕ квартири є [PERSON] , про що свідчить інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта за №247622531 від 10.03.2021 року (а.с. 36-38). Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто, відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Згідно із частинами другою та третьою статті 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Цивільно-правовий договір (в тому числі й договір дарування) не може використовуватися учасниками цивільних відносин для уникнення сплати боргу або виконання судового рішення (в тому числі, вироку). Як наслідок, не виключається визнання договору недійсним, направленого на уникнення звернення стягнення на майно боржника, на підставі загальних засад цивільного законодавства (пункт 6 статті 3 ЦК України). За змістом статей 15 і 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Стаття 203 ЦК України визначає загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першоютретьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ч. 3 ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Аналіз наведеної норми закону свідчить про те, що вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину. Відповідно до п.2 Постанови Пленуму ВСУ від 06.11.2009 N 9 «Про судову практику розгляду згідно із статтями 4, 10 та 203 ЦК ( 435-15 ) зміст правочину не може суперечити ЦК, іншим законам України, які приймаються відповідно до Конституції України ( 254к/96-ВР ) та ЦК, міжнародним договорам, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актам Президента України, постановам Кабінету Міністрів України, актам інших органів державної влади України, органів влади Автономної Республіки Крим у випадках і в межах, встановлених Конституцією України та законом, а також моральним засадам суспільства. Відповідно до ст.18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Як встановлено судом та підтверджено зібраними у справі доказами: - на час визнання Московським районним судом м. Харкова мирової угоди між [PERSON] та [PERSON] , відповідно до якої [PERSON] набула право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] , що належала [PERSON] , - на час укладення 05.05.2017 та посвідчення договору купівлі-продажу року 1/2 частини вищезазначеної квартири між [PERSON] та [PERSON] , відповідно до якого [PERSON] набула право власності на 1/2 частину вищезазначеної квартири, - на час укладення оспорюваного договору дарування від 01.09.2018, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , відповідно до якого [PERSON] набула право власності на Ѕ частину квартири, та розгляду судом справи №643/4104/18, - на час укладення оспорюваного договору купівлі-продажу від 12.09.2018, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , відповідно до якого [PERSON] набула право власності на Ѕ частину квартири, та розгляду судом справи № 643/4104/18, 1/2 частина квартири [ADDRESS] перебувала та перебуває під обтяженням у вигляді арешту та заборони відчуження, накладеного постановою старшого державного виконавця Московського ВДВС ХМУЮ, в рамках виконавчого провадження ВП №43207591 на підставі виконавчого листа № 1-470/11, виданого Московським районним судом м. Харкова 17.03.2014 р. про солідарне стягнення з засуджених [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь [PERSON] в рахунок погашення матеріальної шкоди 2154476,00 грн. Отже, [PERSON] (як і інші особи) не мала права здійснювати жодних дій стосовно нерухомого майна: Ѕ квартири [ADDRESS] , відповідно всі наступні правочини з приводу спірного нерухомого майна є недійсними. Укладені між Відповідачами правочини здійснені ними без належних повноважень та порушують права Позивача, який є Стягувачем у виконавчому провадженні, в рамках якого був накладений арешт на спірну Ѕ частину квартири, що є підставою для визнання таких правочинів недійсними. Вищевказане свідчить про те, що, під час діючого виконавчого провадження відносно [PERSON] , де Стягувачем є [PERSON] , при наявності діючих арештів та заборони відчуження, під час здійснення судового розгляду справи №643/4104/18 щодо оскарження купівлі-продажу спірної Ѕ квартири, Ѕ частина квартири була відчужена в незаконному порядку, чим порушено право Позивача як кредитора отримати за рахунок боржника належне виконання рішення суду, яке є обов`язковим для усіх осіб. Щодо вимоги про скасування рішення про державну реєстрацію права власності суд зазначає наступне. Приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Чижовою Н.А. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на підставі договору дарування, укладеного 01.09.2018 року, серія та номер: 1177, індексний номер: 42799007 від 01.09.2018 року. Приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Жовнір В.В. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 42973528 від 12.09.2018 року на підставі договору купівлі-продажу, серія та номерр:4268, виданий 12.09.2018 року, видавник: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Жовнір В.В. Вимоги Позивача про скасування рішення про державну реєстрацію є похідними від вимоги про визнання недійсними договорів, на підставі яких нотаріусами було прийнято вказані рішення. Відповідно до ч.2 статті 3 Закону України від 01 липня 2004 року № 1952-ІV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон № 1952-ІV) речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до частини першої статті 2 Закону № 1952-IV державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Однією із загальних засад державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень є внесення відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно виключно на підставах та в порядку, визначених Законом № 1952-IV (пункт 4 частини першої статті 3 Закону). Відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.10 Закону №1952-ІV, державним реєстратором є нотаріус, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно. Відповідно до вимог ст.ст.10,11 Закону №1952-ІV державний реєстратор самостійно приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав. Відповідно до п.9 ч.1, п.5 ч.2 ст.27 Закону №1952-ІV державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Державна реєстрація обтяжень проводиться, зокрема, на підставі договору, укладеного в порядку, визначеному законом, яким встановлюється обтяження речових прав на нерухоме майно, чи його дубліката. Відповідно до ч.3. ст.26 Закону №1952 - ІV (у редакції, чинній із 16 січня 2020 року) відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Отже, єдиною умовою скасування державної реєстрації права власності, обтяження та іншого речового права є рішення суду, яке набрало законної сили. Виходячи з наведеного, суд зазначає, що вимоги Позивача щодо скасування рішень нотаріусів є належними та обґрунтованими, оскільки наразі належними способами судового захисту порушених прав та інтересів особи є судове рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав; судове рішення про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав; судове рішення про скасування державної реєстрації прав. Відповідно до положень ч.1 ст. 216 ЦК України у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи в межах заявлених нею вимог. Таким чином, суд, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог на підставі наданих доказів у справі приходить до висновкку щодо їх обгрунтованості та задоволенню у повному обсязі. При зверненні до суду Позивач поніс судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 4 086,00 грн., яких: 3 632,00грн. - судовий збір за подання до суду позовної заяви та 454,00 грн. - судовий збір за подання до суду заяви про забезпечення позову (а.с.27, 63). Суд розподіляє судові витрати відповідно до положень ст. 141 ЦПК України та стягує з Відповідачів на користь Позивача сплачену суму судового збору у розмірі 4 086,00 грн. в рівних частках, по 1362,00 грн. з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: approved