Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-11 00:00:00

Позивач [PERSON] в листопаді 2013 р. звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за договором позики в сумі 123266,28 грн. та [PERSON] 100 грн., мотивуючи тим, що 14.09.2009 р. між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до якого [PERSON] отримав від [PERSON] 10000 доларів США, що в гривневому еквіваленті становило 86000 грн. Згідно умов договору позики відповідач [PERSON] зобов»язався повернути суму позики в строк до 15.11.2009 р. Зазначений факт підтверджується власноруч написаною розпискою [PERSON] 15.02.2010 р. між [PERSON] та [PERSON] було укладено угоду про уступку права вимоги за вказаним договором позики. 15.02.2010 р. між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір часткової поруки, згідно якого останній поручився перед позивачем відповідати за виконання [PERSON] зобов»язання частково в сумі 100 грн. Статтею 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлено розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ. Оскільки договором не встановлено іншого розміру процентів за користування грошовими коштами, просив стягнути проценти за обліковою ставкою НБУ в розмірі 27052,31 грн. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов»язання зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та 3% річних. Позивач просив стягнути суму боргу із врахуванням 3% річних в сумі 10213,97 грн., а також судовий збір. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги з підстав наведених в позовній заяві. Відповідачі в судове засідання не з»явились, про розгляд справи повідомлялись належним чином. Згідно ст. 224 Цивільного Процесуального Кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з цього, суд, заслухавши думку представника позивача, який не заперечує проти заочного розгляду справи, вважає за можливе ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних доказів. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов»язується повернути таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов»язаний повернути позикодавцеві (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що 14.09.2009 р. між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до якого [PERSON] отримав від [PERSON] 10000 доларів США, що в гривневому еквіваленті становило 86000 грн. строком на два місяці до 15 листопада 2009 р. Про отримання грошових коштів в сумі 10000 доларів США, що еквівалентно 86000 грн. відповідач [PERSON] власноруч написав розписку. Відповідно до ст. 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначенні законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Враховуючи те, що 14.09.2009 р. між [PERSON] та [PERSON] укладено у письмовій формі договір позики, суд приходить до висновку, що вони дійшли згоди щодо істотних умов договору та взяли на себе зобов'язання щодо виконання даного договору. 15.02.2010 р. між [PERSON] та [PERSON] було укладено угоду про уступку права вимоги. Відповідно до умов договору первісний кредитор передає, новий кредитор приймає на себе право вимоги першого і стає кредитором по борговій розписці від 14.09.2009 р. між первісним кредитором та [PERSON] Новий кредитор одержує право вимагати від боржника належного виконання зобов»язань, а саме грошових коштів 86000 грн., а також відсотків, які виникли внаслідок виконання умов договору. Відповідно до ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов»язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов»язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов»язку первісному кредиторові є належним виконанням. Відповідно до ст.517 ЦК України, доказами прав нового кредитора у зобов»язанні є передані первинним кредитором документи, які засвідчують права, що передаються. Оригінал розписки від 14.09.2009 р. було надано для огляду в судовому засіданні представником позивача [PERSON] 15.02.2010 р. між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір часткової поруки, згідно якого [PERSON] виступив поручителем та зобов"язався відповідати по зобов"язаннях боржника [PERSON] за договором позики, укладеним 14.09.2009 р. між [PERSON] та [PERSON] Поручитель поручається перед кредитором за виконання боржником свого обов»язку частково в обсязі 100 грн. Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов"язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. В силу ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов»язання не пред»явить вимог до поручителя. Відповідно до договору позики строк виконання позичальником зобов»язань настав 15.11.2009 р. Позивач звернувся до суду з позовом в листопаді 2013 р., тобто з пропуском встановленого шестимісячного строку звернення до поручителя. За таких обставин у відповідності до ч.4 ст.559 ЦК України порука відповідача [PERSON] за зобов»язанням [PERSON] припинилась і позовні вимоги до нього задоволенню не підлягають. Статтею 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлено розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За договором позики від 14.09.2009 року сторонами не встановлені відсотки за користування позикою. Як встановлено в судовому засіданні відповідач [PERSON] в термін до 15.11.2009 р. грошові кошти не повернув. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов»язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов»язання, на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Суд приходить до висновку, що з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню заборгованість в сумі 86000 грн. та відсотки за період користування позикою з 15.11.2009 р. по 30.10.2013 р. в сумі 27052,31 грн., а також 3% річних в сумі 10213,97 грн. Підставою для задоволення позовних вимог в сумі 123266,28 грн. є невиконання відповідачем [PERSON] зобов'язання щодо повернення суми позики. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягають судові витрати, пов"язані з оплатою судового збору в сумі 1232,66 грн.

Outcome: approved