Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що проживав у цивільному шлюбі з відповідачкою [PERSON] з 2000 р. по 2001 р. та мав намір зареєструвати з нею шлюб. Однак через сварку вони припинили спілкування та сумісне проживання, відповідачка почала зустрічатись з [PERSON] Згодом завагітнівши та дізнавшись у лікаря можливий період зачаття, [PERSON] будучи впевненою, що вагітна від [PERSON], уклала з останнім шлюб, від якого [INFO] року у них народилася донька [PERSON], батьком якої був зазначений відповідач [PERSON] У 2008 році шлюб між відповідачами був розірваний, відповідачка виховувала доньку сама. Через певний час [PERSON] стала сумніватися в батьківстві [PERSON] щодо її доньки [PERSON], тому вони зробили дослідження ДНК на предмет встановлення батьківства. Згідно проведеного дослідження він являється батьком дитини [PERSON], [INFO], вірогідність складає 99,9%. Тому просить суд визнати своє батьківство щодо [PERSON], [INFO] та внести зміни в актовий запис про народження [PERSON] вказавши в графі «батько» - [PERSON], прізвище дитини змінивши з «[PERSON]» на «[PERSON]», по-батькові з «[PERSON]» на «[PERSON]», відомості про [PERSON] виключити з актового запису. В судове засідання позивач не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, вимоги позову підтримав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, вимоги позову визнала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, вимоги позову визнав. Представники третіх осіб Довгинцівського районного у місті Кривий Ріг відділу Державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області та служби у справах дітей виконавчого комітету Довгинцівської районної у місті ради в судове засідання не з'явилися, про дату слухання були повідомлені належним чином, заперечень не надійшло. Суд, дослідивши матеріали справи і інші докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Як встановлено судом, згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER], батьками [PERSON], [INFO], вказані в графі "Батько" - [PERSON], в графі "Мати" - [PERSON] (а.с.6). 14 жовтня 2008 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] (а.с.7). За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч. 1 ст.58 Конституції України) норми СК України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто не раніше 01 січня 2004 року. Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», оскільки підстави для визнання батьківства за рішенням суду, зазначені у ст. 128 СК України, істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених у ст. 53 КпШС України, при вирішенні питання про те, якою нормою необхідно керуватися при розгляді справ цієї категорії, слід виходити з дати народження дитини. При розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 01 січня 2004 року, необхідно застосовувати відповідні норми КпШС України, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір'ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини. Справи про визнання батьківства щодо дитини, яка народилася не раніше 01 січня 2004 року, суд має вирішувати відповідно до норм СК України, зокрема ч. 2 ст. 128, на підставі будь-яких доказів, що засвідчують походження дитини від певної особи й зібрані з дотриманням норм цивільно-процесуального законодавства. В зв'язку з тим, що [PERSON] народилася [INFO] року, застосуванню підлягають норми КпШС України. Згідно ст. 53 Кодексу про шлюб та сім'ю України, походження дитини від батьків, які не перебувають між собою в шлюбі, встановлюється шляхом подачі спільної заяви батьком і матір'ю дитини в державні органи реєстрації актів громадянського стану. В разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття. При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір'ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Стаття 53 КпШС України не має такої підстави визнання батьківства, яка ґрунтується на проведеній медичній молекулярно-генетичній експертизі. Разом з тим ч. 3 ст. 53 КпШС України (в редакцій, чинній на час виникнення правовідносин) не обмежує коло доказів, які можуть бути взяті судом до уваги, що з достовірністю підтверджують батьківство. Статтею 57 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Як роз'яснено у п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 14, у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 4 ст. 60 ЦПК України). Частиною 1 ст. 64 ЦПК України визнано, що письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяг із них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. За змістом ст. 66 ЦПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, задані судом. Згідно з ч. 3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до наданого висновку експертного дослідження, копія якого міститься в матеріалах справи, позивач [PERSON] з вірогідністю 99,99998% є біологічним батьком дитини [PERSON] (а.с.10). Крім того, відповідачі позов визнали в повному обсязі. Враховуючи викладене, суду вважає, що в матеріалах справи наявні достатні докази для визнання позивача батьком неповнолітньої [PERSON]. Згідно з п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, що затверджені наказом МЮ України від 12.01.2011 №96/5, підставою для внесення змін в актовий запис цивільного стану є рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. В зв'язку з тим, що вимога щодо стягнення з відповідачів судових витрат позивачем не заявлялася, судові витрати покладаються на позивача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved