Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-05 00:00:00

В червні 2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до своєї колишньої дружини [PERSON] , в якому просив позбавити її батьківських прав відносно їх дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позову зазначав, що відповідачка є матір`ю дітей, але не приділяє уваги їх вихованню, не утримує матеріально, ухиляється від виконання батьківських обов`язків, залишила їх і його, на тепер місце перебування її достовірно невідоме. В судовому засіданні позивач позов підтримав та просив його задовольнити з підстав викладених у ньому, навів багато прикладів на підтвердження своїх посилань про те, що [PERSON] за час спільного проживання поводилася зі своїми дітьми не як мати, а три роки назад залишила їх, веде розгульне життя і дітьми не цікавиться. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про дату та час слухання справи судом повідомлена належним чином, зокрема і шляхом оголошення на сайті суду. Представники третьої особи - служби у справах дітей Вітовської районної державної адміністрації Миколаївської області в судовому засіданні також позов підтримала та просила його задовольнити, оскільки перевіркою їх сім`ї було встановлено, що мати дійсно не займається вихованням та утриманням дітей. Суд, заслухавши пояснення та посилання позивача та представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку. Позивачка та відповідач перебували у шлюбі з 2007 року по 2018 рік, який був розірваний рішенням Снігурівського районного суду Миколаївської області від 19 березня того року. За час шлюбу в них народилося четверо дітей: - [PERSON] , [INFO] , - [PERSON] , [INFO] , - [PERSON] , [INFO] , - [PERSON] , [INFO] . Діти постійно проживають разом з батьком (позивачем) в смт. Воскресенське Вітовського району Миколаївської області, а останні близько трьох років (з 2017 року) - без матері і він самостійно здійснює їх виховання, догляд, утримання. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Згідно зі ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства. В ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до роз`яснень, що містяться в пункті 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" ухилення батьків від свої обов`язків має місце, коли батьки не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Згідно приписів статті 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, яка є частиною національного законодавства України у відповідності до статті 9 Конституції України, у всіх діях відносно дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини, а також дитинi забезпечується такий захист i пiклування, якi необхiднi для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків. Відповідно до висновку Вітовської районної державної адміністрації Миколаївської області від 28 лютого 2020 року відповідачка не виконує батьківські обов`язків відносно своїх чотирьох дітей, їх життям та здоров`ям не цікавиться, не підтримує матеріально, покинула їх, а тому орган опіки та піклування вважає доцільним позбавити її батьківських прав в судовому порядку. З інших письмових матеріалів справи також вбачається, що відповідачка не піклується своїми дітьми, не переймається її розвитком та здоров`ям, цим займається тільки батько. Відповідно до статті 164 СК України мати, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Враховуючи викладене, оцінивши в сукупності докази по справі, суд вважає, що позов про позбавлення батьківських прав обґрунтований і таким, що підлягає задоволенню. За викладеного,

Outcome: approved