Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-02 00:00:00

Згідно позову, що надійшов до суду 29.01.2015 р., позивач зазначив, що вироком Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 09.10.2014 року у кримінальній справі №174/943/14-к визнано винним [PERSON] (далі - [PERSON], Відповідач) в скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 Кримінального кодексу України. Дії Відповідача полягають в нанесенні тілесних ушкоджень потерпілому [PERSON] (далі - [PERSON]), на підставі яких останньому видано листки непрацездатності №547650 та №486145. З 1 січня 2015 року набрав чинності Закон України від 28.12.2014 №77-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування загальнообов'язкового державного соціального страхування та легалізації фонду оплати праці», згідно з яким Закон України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням" від 18.01.2001 p. № 2240-ІІІ визнано таким, що втратив чинність, а Закон України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" викладено в редакції Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» №1105 (далі - Закон №1105). Відповідно до пункту 4 Прикінцевих та перехідних положень Закону №1105 реорганізацією шляхом злиття Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України та Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності утворено Фонд соціального страхування України. До завершення заходів, пов'язаних з утворенням Фонду соціального страхування України та його робочих органів, виконання функцій та завдань, передбачених Законом № 1105, забезпечують у межах компетенції відповідні виконавчі дирекції та їх робочі органи Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України та Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності. На момент скоєння злочину Відповідачем діяли норми Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» від 18.01.2001 року № 2240-111 (далі - Закон № 2240). Відповідно до ст.ст. 34, 35 Закону № 2240, Фондом виплачується допомога по тимчасовій непрацездатності у разі настання страхового випадку. Згідно з ч. 2 ст. 35 Закону №2240, допомога по тимчасовій непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов'язаної з нещасним випадком на виробництві, виплачується застрахованим особам Фондом, починаючи з шостого дня за весь період до відновлення працездатності, а перші п'ять днів тимчасової непрацездатності оплачуються власником за рахунок коштів підприємства за місцем роботи застрахованої особи. Оскільки [PERSON] є працівником філії «Вільногірський Гірничо-металургійний комбінат» Приватного акціонерного товариства «Кримський ТИТАН» (далі - філія «ВГМК» ПрАТ «Кримський ТИТАН»), отже він є застрахованою особою у розумінні статті 2 Закону № 2240, якому з вищенаведених підстав підприємством виплачено допомогу по тимчасовій непрацездатності. Сума виплаченої допомоги за рахунок коштів Фонду склала 4107,00грн. (розрахунок додається). На виконання п.3.1.6. положення «Про комісію (уповноваженого) підприємства, установи, організації із загальнообов'язкового державного соціального страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням», комісія із соціального страхування філії «ВГМК» ПрАТ «Кримський ТИТАН» ініціювала перед робочим органом Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності (далі - Позивач) питання про відшкодування Фонду витрат на виплату допомоги по тимчасовій непрацездатності у зв'язку із травматизмом невиробничого характеру у випадку, який стався з вини [PERSON] (копія листа додається). Відповідно до ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю майну юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. [PERSON], як особа винна в заподіянні шкоди здоров'ю [PERSON], витрати Фонду у добровільному порядку на даний час не відшкодував. Частиною 2 ст. 1166 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що завдано не з її вини. В даному випадку вина Відповідача підтверджується вироком Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 09.10.2014р. (копія додається). Отже, вина Відповідача є підставою для стягнення з нього матеріальної шкоди в сумі 4107,00 грн., що нанесена Фонду. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно п. 18 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011р. р. №3674-VI, органи Фонду звільнені від сплати судового збору. Враховуючи вищенаведене, та

Outcome: approved