Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-26 00:00:00

В листопаді 2018 року позивач МТСБУ звернулося до суду за захистом своїх прав з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 11.10.2016 року, о 19 год. 30 хв., на вул. Ватутіна, в с. Лісники, Києво-Святошинського району, Київської області, сталась дорожньо-транспортна пригода за участю мотоцикла марки « ZN - 125-21», державний номерний знак [NUMBER], який знаходився під керуванням [PERSON], та автомобіля марки «Лексус», державний номерний знак [NUMBER], який належить [PERSON], під керуванням водія [PERSON] За результатами даної дорожньо-транспортної пригоди на відповідача за порушення вимог п. 10.1 Правил дорожнього рухуУкраїни, складено протокол про адміністративне правопорушення. 24.10.2016 року постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та притягнено до адміністративної відповідальності у виді штрафу у розмірі 340 грн. В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіль марки «Лексус», державний номерний знак [NUMBER] був пошкоджений, внаслідок чого його власнику завдано матеріальних збитків. Станом на дату скоєння дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність [PERSON] не застрахована за Полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відповідно до Звіту № 1340 від 24.10.2016 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки «Лексус», державний номерний знак [NUMBER] , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди складає: 22 436 (двадцять дві тисячі чотириста тридцять шість гривень), 00 копійок. Зазначена шкода особисто Відповідачем потерпілому не відшкодована. На підставі Наказу № 9020 від 27.11.2016 року Позивач відшкодував [PERSON] майнову шкоду, в розмірі 18 696 (вісімнадцять тисяч шістсот дев'яносто шість) гривень, 67 копійок, що підтверджується платіжним дорученням № 9020рв від 18.11.2016 р. Тому позивач просив стягнути з відповідача на свою користь суму завданої майнової шкоди в розмірі 18 696 грн. 67 коп., витрати на послуги аварійного комісара у розмірі 675, 00 грн. та витрати на оплату судового збору. Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30.11.2018 року відкрито позовне провадження та розгляд справи призначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В судове засідання позивач не з'явився, згідно заяви позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився. Направив до суду заяву, згідно якої позовні вимоги не визнав та просив у задоволенні позову відмовити. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі наявних доказів. Суд, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 11.10.2016 року, о 19 год. 30 хв., на вул. Ватутіна, в с. Лісники, Києво-Святошинського району, Київської області, сталась дорожньо-транспортна пригода за участю мотоцикла марки « ZN - 125-21», державний номерний знак [NUMBER], який знаходився під керуванням [PERSON], та автомобіля марки «Лексус», державний номерний знак [NUMBER], який належить [PERSON] під керуванням водія [PERSON] В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіль марки «Лексус», державний номерний знак [NUMBER] був пошкоджений, внаслідок чого його власнику завдано матеріальних збитків. 24.10.2016 року постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та притягнено до адміністративної відповідальності у виді штрафу у розмірі 340 грн. Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1992 року джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену імовірність заподіяння шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність по використанню, транспортуванню, зберіганню предметів, речовин і інших об'єктів виробничого, господарського чи іншого призначення, які мають такі ж властивості. Згідно з підпунктом «а» пункту 41.1. статті 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застраховував свою цивільно-правову відповідальність. Станом на дату скоєння дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність [PERSON] не застрахована за Полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. У зв'язку з чим, Позивач сплатив на користь потерпілої особи страхове відшкодування, в розмірі 18 696 (вісімнадцять тисяч шістсот дев»яносто шість) гривень, 67 копійок, що підтверджується платіжним дорученням № 9020рв від 18.11.2016 р. Відповідно до пункту 40.3 статті 40 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ має право залучати аварійних комісарів, експертів або юридичних осіб, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти, у порядку, встановленому Уповноваженим органом, для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків у випадках, визначених у статті 41 цього Закону. Відповідно до Звіту № 1340 від 24.10.2016 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки «Лексус», державний номерний знак [NUMBER] , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди складає: 22 436 (двадцять дві тисячі чотириста тридцять шість гривень), 00 копійок. Зазначена шкода особисто Відповідачем потерпілому не відшкодована. На підставі Наказу № 9020 від 27.11.2016 року Позивач відшкодував [PERSON] майнову шкоду, в розмірі 18 696 (вісімнадцять тисяч шістсот дев»яносто шість) гривень, 67 копійок, що підтверджується платіжним дорученням № 9020рв від 18.11.2016 р. Позивачем також були оплачені витрати на послуги аварійного комісара у розмірі 675, 00 грн. Згідно ізст. 29 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв'язку із пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованому у порядку встановленому законодавством. При цьому регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема,ст. 1191 ЦК України), а такожст. 38 Закону № 1961-IV, а для суброгації відповідно дост. 993 ЦК Україниіст. 27 Закону України "Про страхування"встановлено особливий правовий режим. За своєю правовою природою регрес істотно відрізняється від суброгації. Основна відмінність полягає в тому, що при суброгації переходить існуюче право з усіма його забезпеченнями, а регрес породжує нове право. Суброгація - це перехід прав до третьої особи на основі закону. Регрес - це право, що виникає в особи внаслідок платежу. При суброгації до страховика переходить право, що вже виникло (з моменту заподіяння шкоди) у страхувальника. Право регресу - це право зворотної вимоги, що виникає у страховика (регредієнта) до винної особи (регресату) на тій основі, що страховик попередньо провів виконання за страховим зобов'язанням, виплативши страхове відшкодування страхувальникові, тобто право регресу виникає з моменту сплати за третю особу. Таким чином, регрес - це нове право, що виникає в особи внаслідок здійснення платежу. Право регресу - це право зворотної вимоги страховика до регресату через те, що страховик виконав обов'язок за страховим зобов'язанням. Отже, у страхуванні відповідальності навіть після виконання зобов'язання страховиком суброгація неприпустима, оскільки виникають правовідносини з відшкодування витрат у порядку регресу. Таким чином, до даних правовідносин підлягають застосуванню норми матеріального права про право на звернення до відповідача з регресним позовом. У відповідності до вимог ст. 27 Закону України "Про страхування"таст. 993 ЦК Українидо позивача, який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток, тобто право вимоги до відповідача. Згідно із ст. 38 цього ж Закону, МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність у розмірі виплаченого відшкодування. Відповідно до ч. 1ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Приймаючи до уваги ст. 1191 ЦК України, п. 38.2.1ст. 38 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідно до яких особа, яка відшкодувала шкоду завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, у МТСБУ виникло право зворотної вимоги до відповідача. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в порядку регресу витрати, пов'язані з виплатою страхового відшкодування, а також за послуги суб'єкта оціночної діяльності та аварійного комісара, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними, в зв'язку з чим підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем сплачено судовий збір, який підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved