Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з даним позовом та просить суд позбавити [PERSON] відносно дитини, [PERSON], [INFO]. Позов обґрунтувала тим, що вона є матір'ю дитини, [PERSON], який народився [INFO]. Батьком дитини є [PERSON], [INFO]. Дитина проживає з народження з нею, за адресою: [ADDRESS].Вона та відповідач разом не проживають та шлюб між ними розірвано, коли дитині ще не було року. У зв'язку з тим, що відповідач бив її з метою «виховання». Рішенням про розірвання шлюбу встановленні обставини, що відповідач притягався до адміністративної відповідальності за ст.173-2 КУпАП.Всі питання щодо виховання дитини вирішуються нею, самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. Протягом усіх років після народження дитини вона ніколи не чинила перешкод у спілкуванні відповідача з дитиною, але останній жодного разу не згадав про свою дитину, ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, не турбується про фізичний та духовний розвиток дитини, не бере участі у її вихованні, уподобань свої дитини він не знає, про її здоров'я, фізичний, духовний розвиток ніколи не піклувався, не спілкувався з сином взагалі. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представника [PERSON] участі не брали, відповідно до наданої заяви підтримали позовні вимоги, позов просили задовольнити, просили розглянути справу за їх відсутності. Відповідач [PERSON] в судових засіданнях участі не брав, будучи повідомленим про розгляд справи у встановленому законом порядку відповідно до ч. 2 ст. 12-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», про причини неявки суд не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи без його участі від нього не надходило. Відзив на позов не подав. Представник Служби у справах дітей Сватівської районної державної адміністрації Луганської області в судовому засіданні участі не брав, надавши письмову заяву про розгляд справи без участі представника, просив вирішити справу на розсуд суду. У зв'язку з розглядом справи за відсутністю осіб, які беруть участь, судове засідання проводиться без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. На підставі викладеного суд, вважає, можливим розглянути справу за відсутності сторін по наявним матеріалам в справі. Суд, дослідивши в судовому засіданні надані докази, оцінивши їх у сукупності, вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. [PERSON], [INFO], є матір'ю дитини, [PERSON], який народився [INFO], батьком дитини є відповідач, громадянин України, [PERSON], [INFO], про що 07 липня 2011 року видане свідоцтво про народження дитини Серія [NUMBER] (а.с. 8). Дитина проживає з матір'ю за адресою: [ADDRESS] що підтверджується довідкою від 02.03.2018 року №135 (а.с. 11). Рішенням Краснодонського міськрайонного суду Луганської області від 05 липня 2011 року шлюб між батьками дитини було розірвано (а.с. 9). [PERSON] відвідує перший клас у місті Сорокине (Краснодон) Луганської області, що підтверджується довідкою № 89 від 02.03.2018 (а.с. 10). До першого класу дитину до школи відвела мати, на підтвердження чого надано фото зі свята першого дзвоника (а.с. 18). Вихованням дитини, [PERSON] займається мати - [PERSON] Вона виховує дитину сама - створює їй належні умови проживання, виховання, утримує, купує одяг, взуття та інші речі, необхідні для нормального розвитку дитини, забезпечує їй харчування, медичний догляд, лікування та відвідування дошкільного дитячого закладу, що вбачається з позову та підтверджується письмовими поясненнями дідуся та бабусі (а.с. 13-17). Рішенням Краснодонського міськрайонного суду Луганської області від 19 жовтня 2011 року вирішено питання стягнення аліментів на користь [PERSON] на утримання сина (а.с. 66). Відповідно до роз'яснень, які містяться в абз.2 п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав є крайнім заходом. Суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось з батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити у задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконання ним батьківських обов'язків. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який може застосовуватися у виняткових випадках, а саме при доведеності винної поведінки, в даному випадку, батька дитини. Так, Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Згідно з ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Так, ст. 164 СК України визначено підстави для позбавлення батьківських прав батьків, а саме: якщо мати, батько не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків з виховання дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. При цьому відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених в п. п. 16, 18 Постанови «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30 березня 2007 року, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Таким чином, відповідно до положень п. 2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України однією з підстав для позбавлення мати, батька батьківських прав в судовому порядку є їх ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Савіни проти України» від 18 грудня 2008 р. ЄСПЛ звертає увагу на те, що при позбавленні батьківських прав треба підходити виважено і в найкращих інтересах дитини. Статтею 8 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) передбачено право на повагу до приватного і сімейного життя. Неврахування положень цієї норми міжнародного права при розгляді справ про позбавлення батьківських прав призводить до того, що в окремих випадках діти невиправдано стають соціальними сиротами. Завдання держави - захистити і підтримати сім'ю, а не позбавляти дитину права на виховання у родинному середовищі, навіть за складних життєвих обставин. Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Савіни проти України» від 18 грудня 2008 року наголошує, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції. Відповідно до рішення, ухваленого 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України», Європейський суд з прав людини зазначив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага. Дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. У якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв'язків з сім'єю, крім випадків, коли сім'я виявляється особливо непридатною або неблагонадійною. У якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним ("Neulinger and Shuruk v. Switzerland" від 8 січня 2009 року, заява N 41615/07, "Mamchur v. Ukraine" від 16 липня 2015 року, заява N 10383/09). Судом достовірно встановлено, що відповідач [PERSON] ухиляється від здійснення своїх батьківських прав по відношенню до свого неповнолітнього сина, взагалі не спілкується з ним, не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини. Судом також встановлено, що на час розгляду справи неповнолітній [PERSON] проживає з матір'ю, виховується нею та перебуває на повному її утриманні, а батько дитини [PERSON] своїх батьківських обов'язків не виконує, що в свою чергу свідчить про умисне ухилення його від виконання своїх обов'язків по вихованню сина, що не відповідає принципам Конвенції ООН про права дитини та вимогам ст. ст. 12, 15 Закону України «Про охорону дитинства». Жодних доказів на спростування обставин викладених позивачем відповідачем не надано. За таких обставин, суд оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, вважає, що позов є обґрунтований та підлягає задоволенню, оскільки в ході судового розгляду знайшли своє повне підтвердження доводи позивача про те, що [PERSON] умисно ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, не займається вихованням та розвитком дитини, що свідчить про наявність підстав для позбавлення його батьківських прав. Разом з тим, суд зазначає, що відповідно до ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, і в разі, якщо змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, суд може постановити рішення і поновити зазначену особу в батьківських правах. Ураховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне звернути увагу відповідача, що у разі зміни обставин, що слугували підставами для позбавлення його батьківських прав, він не позбавлений права звернутися до суду з позовом про поновлення батьківських прав. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved