Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-01 00:00:00

КПЗ "Бердичівська спеціальна загальноосвітня школа-інтернат" звернувся з позовом до [PERSON], в якому просить позбавити відповідача батьківських прав, мотивуючи це тим, що він як батько неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], яка є ученицею вказаного навчального закладу, тривалий час не опікується своєю дитиною, ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків та не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. З врахуванням вказаного позивач просить позбавити відповідача батьківських прав відносно його неповнолітньої доньки, а також стягнути з нього на утримання останньої аліменти в розмірі 14 частки всіх видів доходу (заробітку), але не менше 30% прожиткового мінімуму доходів громадян. В суд представник позивача не з'явилась, подав заяву, в якій просить справу слухати у його відсутність, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач подав до суду заяву, в якій просить справу слухати у його відсутність, позовні вимоги щодо позбавлення батьківських прав визнає повністю; позовну вимогу про стягнення аліментів визнає частково, зазначає що ніде не працює, хворіє, а тому просить суд стягнути аліменти на утримання доньки в твердій грошовій сумі по 50 грн. щомісячно. Представник служби у справах дітей та прокурор позовні вимоги в частині позбавлення відповідача батьківських прав підтримали повністю, а в частині стягнення аліментів - частково, просили визначити розмір аліментів в твердій грошовій сумі. Суд, оглянувши матеріали справи, встановив наступне. Батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO], є відповідач та [PERSON], яка відповідно до рішення Ружинського районного суду Житомирської області від 13.03.2014р. позбавлена батьківських прав відносно неї, що вбачається з свідоцтва про народження та вищевказаного рішення суду. 2 На підставі пояснень позивача, викладених в позовній заяві, вбачається, що [PERSON], [INFO], з 2001 року по даний час перебуває на повному державному утриманні та виховується в КНЗ "Бердичівська спецшкола-інтернат", а відповідач після звільнення в 2013 році з місць позбавлення вол не цікавиться долею дитини, не займається її вихованням, не піклується про неї, та не надає матеріальної допомоги на її утримання. Як вбачається з письмової заяви відповідача, поданої ним до суду, [PERSON] позовні вимоги про позбавлення його батьківських прав відносно своєї неповнолітньої доньки [PERSON] визнає повністю. Статтею 174 ЦПК України передбачено, що відповідач може визнати позов протягом всього часу судового розгляду і в цьому разі суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд вважає, що визнання відповідачем [PERSON] позовних вимог про позбавлення його батьківських прав не порушує прав та охоронюваних законом інтересів ні сторін по справі, ні інших осіб, а тому з вказаних підстав зазначена позовна вимога підлягає повному задоволенню. Стосовно позовної вимоги про стягнення аліментів, судом встановлено, що відповідач, як зазначалось вище, є батьком [PERSON], [INFO]. Главою 15 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Якщо сторони такої згоди не дійшли, кошти на утримання дитини присуджуються рішенням суду у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Якщо ж платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу отримує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При цьому суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. На день вирішення спору судом встановлено, та не заперечується сторонами те, що відповідач має нерегулярний дохід, офіційно ніде не працює. З врахуванням викладеного, суд вважає, що підстав для стягнення з відповідача аліментів в частці від його доходу (заробітку) немає, оскільки [PERSON] на час винесення рішення не має постійного доходу. А тому з вказаних підстав суд вважає, що з нього на утримання неповнолітньої дитини повинні стягуватись аліменти в твердій грошовій сумі. Визначаючи розмір вказаних аліментів, суд враховує те, що, як вбачається з наданих відповідачем документів, він на даний час хоча і не визнаний інвалідом, однак хворіє на тяжкі недуги терапевтичного та психіатричного характеру, що потребують постійного та вартісного лікування. З врахуванням вказаного, суд вважає, що розмір аліментів, які відповідач повинен сплачувати на утримання своєї неповнолітньої дитини, на даний час з врахуванням засад розумності, повинен складати 50 грн. щомісячно. Одночасно суд вважає за необхідне роз'яснити сторонам, що відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений цим рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають до стягнення судові витрати по справі. При розгляді справи не було встановлено, що у відповідача на праві власності є житловий будинок чи квартира, тому суд не може накласти заборону на відчуження такого житла.

Outcome: partial