Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-17 00:00:00

В грудні 2013 року позивач звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON], [PERSON], про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що 06.06.2011 року між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Даніель» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 1568-04-КЗЖ-Т, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит в розмірі 298000,00 грн. з терміном повернення до 05.06.2018 року (включно), із щомісячною сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,5 % річних. Відповідач [PERSON] зобов'язався в порядку, передбаченому кредитним договором, повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитною лінією. У випадку порушення строків (термінів) повернення кредиту та/або сплати нарахованих відсотків та користування відповідач зобов'язаний сплатити 0,5% від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу, включаючи день сплати заборгованості. Згідно з п. 3.2.2 кредитного договору позичальник зобов'язаний достроково повернути всю заборгованість за цим договором, а саме: повернути всю суму кредиту, сплатити усі нараховані проценти, штрафна санкції, а також сплатити усі інші платежі, у випадках та у порядку передбачені даним договором. Відповідно до пунктів 3.2, 5.1 кредитного договору, на позичальника покладається обов'язок по своєчасній та повній сплаті платежів за основним зобов'язанням, а також нарахованих відсотках за користування кредитними коштами. З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 06.06.2011 року між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Даніель» та [PERSON] було укладено договір поруки № 1356-04, відповідно до умов якого остання, як солідарний боржник, зобов'язалася відповідати у повному обсязі за виконання зобов'язань [PERSON] своїх зобов'язань за кредитним договором. Однак [PERSON] та [PERSON] в порушення умов кредитного договору та договору поруки, свої зобов'язання не виконують, у зв'язку з чим відповідно до заяви про збільшення розміру позовних вимог станом на 10.04.2014 року мають заборгованість перед Публічним акціонерним товариством "Комерційний банк "Даніель" в сумі 303065 грн. 40 коп., з яких: заборгованість по кредиту - 248289 грн. 82 коп.; заборгованість по процентам - 21886 грн. 92 коп.; заборгованість по кредиту 32888 грн. 66 коп. Розрахунок заборгованості додається до позовної заяви, яку позивач просить стягнути з відповідачів. Представник позивача в судовому засіданні з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог позов підтримав в повному обсязі з підстав зазначених вище та просив його задовольнити повністю, а саме - стягнути солідарно з відповідачів заборгованість в сумі 303065 грн. 82 коп., з яких: заборгованість по кредиту 248289 грн. 82 коп., заборгованість по процентам - 21886 грн. 92 коп., заборгованість по кредиту 32888 грн. 66 коп. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про його дату, час та місце повідомлений належним чином за місцем своєї реєстрації, про причини неявки суд не повідомив, з будь-якими клопотаннями про відкладення судового розгляду справи до суду не звертався. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні визнала позовні вимоги про стягнення з неї боргу у розмірі 303065 грн. 40 коп., при цьому пояснила, що вона періодично намагається проводити платежі по погашенню кредиту та нарахованих процентів, але у зв'язку із сімейними проблемами, скрутним матеріальним становищем не може станом на момент розгляду справи повернути кредит у повному обсязі. Буде намагатись узгодити з позивачем питання щодо розстрочки оплати заборгованості, що виникла. Вислухавши представника позивача, відповідачку [PERSON] та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних і юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Як вбачається з матеріалів справи рішенням Виконавчої Дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 16.01.2014 року № 1 (а.с. 106) запроваджено тимчасову адміністрацію в ПАТ «КБ «Даніель» з 17.01.2014 року по 16.04.2014 року та призначено уповноваженою особою Фонду на тимчасову адміністрацію в ПАТ «Комерційний банк «Даніель» [PERSON] Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Згідно ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити проценти. В судовому засіданні встановлено, що 06.06.2011 року між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Даніель» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 1568-04-КЗЖ-Т, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит в розмірі 298000,00 грн. з терміном повернення до 05.06.2018 року (включно), із щомісячною сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,5 % річних (а.с. 4-6). Згідно до п. 3.2. кредитного договору, на [PERSON] було покладено обов'язок по своєчасній та повній сплаті платежів за основним зобов'язанням, а також нарахованих відсотках за користування кредитними коштами. Пунктом 5.1 кредитного договору передбачено, що погашення кредиту має здійснюватись [PERSON] щомісяця шляхом внесення готівкових коштів у касу банку на рахунок [NUMBER] для обліку наданого кредиту не пізніше 05 числа поточного місяця, починаючи з наступного місяця після видачі кредиту, рівними частинами у сумі 3548 грн. 00 коп. Остаточне погашення залишку кредиту шляхом внесення коштів в сумі 3516 грн. 00 коп. [PERSON] зобов'язався здійснити не пізніше 05.06.2018 року включно . Відповідно до п. 5.4 договору [PERSON] зобов'язався сплатити банку одноразову комісію за управління кредитом у розмірі 2,99% від суми наданого кредиту. Судом встановлено, що позивач, виконав свої зобов'язання за кредитним договором і дана обставина не була спростована відповідачкою в ході судового розгляду, однак [PERSON] на відміну від позивача, свої зобов'язання щодо своєчасного погашення заборгованості за кредитом та сплати процентів, не виконав, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 64-66). Відповідно до ст. 533 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку, поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником, порукою може забезпечуватися виконання зобов'язань в повному обсязі. Як вбачається з матеріалів справи в якості забезпечення зобов'язань за вищезазначеним договором з відповідачкою - [PERSON] 06.06.2011 року було укладено договір поруки № 1356-04 (а.с.8), за яким остання добровільно взяла на себе зобов'язання перед позивачем відповідати по борговим зобов'язанням [PERSON], які виникають з умов кредитного договору у повному обсязі цих зобов'язань. Згідно з п. п. 2.1, 2.3 договору поруки, поручитель зобов'язалася відповідати перед банком за невиконання [PERSON] в повному обсязі зобов'язань, що випливають з кредитного договору, включаючи повернення кредиту, сплату процентів за користування кредитом, неустойки, відшкодування збитків та інших платежів передбачених кредитним договором. У випадку невиконання або неналежного боржником зобов'язань перед банком за кредитним договором банк має право пред'являти вимоги до поручителя про сплату поручителем в повному обсязі боргових зобов'язань боржника. Відповідальність поручителя та боржника є солідарною. Статтею 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпечення порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки, тому відповідачка [PERSON] має разом з [PERSON] солідарно, як боржники, відповідати перед позивачем за кредитним договором № 156-04-КЗЖТ від 06.06.20111 року. Згідно з ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). На підставі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов"язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Судом встановлено, що позичальник не виконав в повному обсязі свої зобов'язання перед банком в частині виконання кредитних зобов'язань, що призвело до виникнення заборгованості, яка станом на 10.04.2014 року становить 303289 грн. 82 коп., з яких: заборгованість по кредиту - 248289 грн. 82 коп.; заборгованість по процентам - 21886 грн. 92 коп.; заборгованість по кредиту 32888 грн. 66 коп. Відповідно до п. 7.1. договору, при порушенні позичальником якого-небудь із зобов'язань по сплаті кредиту та/або відсотків за користування кредитом, комісії, передбачених п.п. 1.1, 5.1-5.4 цього договору, позичальник сплачує банку за кожен випадок порушення пеню в розмірі 0.5% від суми простроченого платежу за кожен день прострочення, включаючи день сплати заборгованості. Згідно з вимогами п. 6.2 кредитного договору якщо виникла і триває подія невиконання зобов'язань, зазначена у п. 6.1 цього договору, у банку виникає право визнати термін повернення кредиту таким що настав, а кредит - обов'язковим до повернення. Банк повідомляє позичальника, що непогашена частина кредиту, нараховані відсотки за користування кредитом, а також інші платежі за цим Договором підлягають достроковому поверненню. позичальник зобов'язаний сплатити зазначену у повідомленні суму в визначені банком строки. Судом встановлено, що банком 29.01.2013 року на адресу відповідачів були направлені вимоги щодо виконання зобов'язань за кредитним договором, які були вручені, що підтверджується письмовими повідомленнями про вручення рекомендованої кореспонденції. Таким чином, в силу вищевказаних норм та умов договору, загальна заборгованість відповідачів за вищезазначеним кредитним договором перед позивачем станом на 10.04.2014 року складає 303289 грн. 82 коп., з яких: заборгованість по кредиту - 248289 грн. 82 коп.; заборгованість по процентам - 21886 грн. 92 коп.; заборгованість по кредиту 32888 грн. 66 коп., що підтверджується розрахунком заборгованості від 22.07.2014 року (а.с.64-66) та виписками по особовим рахункам від 21.07.2014 року (а.с. 67-100). У зв'язку з вищевикладеним суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача знайшли своє доведення в ході судового розгляду, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі. Крім того, суд вважає за необхідне на підставі ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідачів на користь позивача судові витрати в справі. Враховуючи наведене, на підставі ст.ст. 525, 526, 533, 554, 610, 611, 1049, 1054 ЦК україни, 10, 57, 60, 61, 213, 215, ЦПК України, суд, -

Outcome: approved