Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-12 00:00:00

Позивач 19 вересня 2018 року звернувся до суду з цим позовом, в якому просив зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь відповідача на утримання їх спільного неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] відповідно до рішення Жмеринського міськрайонного суду від 15 серпня 2017 року - з твердої грошової суми 1500 грн до 1000 грн щомісячно, починаючи з дня набрання рішення законної сили і до досягнення дитиною повноліття (а.с.2-3). Спрощене провадження у справі відкрите 1 жовтня 2018 року (а.с.16). Копія позовної заяви з додатками були надіслані відповідачу за адресою, що вказана в позові, однак конверт повернувся до суду з відміткою "за закінченням терміну зберігання". Відповідно до інформації, яка надана Браїлівською селищною радою відповідач [PERSON] зареєстрована по [ADDRESS] (а.с.15). Тому ухвалою від 5 листопада 2018 року постановлено повідомити відповідача в порядку частини одинадцятої статті 128 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Крім цього, відповідача було повідомлено за допомогою телефонного зв'язку за номером, що вказаний в позові. В своєму відзиві на позовну заяву, який надійшов до суду 27 листопада 2018 року, відповідач позовні вимоги не визнала. Пояснила, що вона на даний час не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років. До серпня 2017 року, тобто до рішення суду, на утримання сина [PERSON] вона отримувала аліменти від відповідача у сумі 250 грн щомісячно. Ці кошти надходили несвоєчасно. Індексацію виконавча служба не проводила. Заборгованість, яка утворилась у зв'язку із несплатою алементів відповідачем не виплачується. Прожитковий мінімум з 2019 року зросте, як і ціни на продукти харчування, ліки та одяг. Кошти, в сумі 1500 грн щомісячно за рішенням суду надходили лише декілька разів. Протягом п'яти місяців позивач їх не сплачував. Лише після звернення відповідача до виконавчої служби в червні 2018 року виплати відносилися. Як видно з матеріалів справи, копію відзиву на позов відповідач надіслала позивачу 27 листопала 2018 року (а.с.37). Від позивача відповідь на відзив станом на 13 грудня 2018 року не надходила. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, оскільки розгляд справи відповідно до положень цього Кодексу здійснювався судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі. В судовому засіданні установлені такі фактичні обставини та відповідні їм спірні правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи, позивач як на підставу своїх позовних вимог вказав, що його матеріальне становище змінилося, він створив нову сім'ю, в нього на утриманні знаходиться ще одна малолітня дитина, дружина не працює, а після сплати аліментів на утримання сина [PERSON] в сумі 1500 грн у нього залишається незначна кількість коштів для утримання нової сім'ї. Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача про зменшення розміру аліментів на утримання дитини. Згідно з копією заочного рішення Жмеринського міськрайонного суду від 15 серпня 2017 року позов [PERSON] до [PERSON] про збільшення розміру аліментів задоволено повністю, ухвалено збільшити розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO] із 250 грн щомісячно до 1500 грн щомісячно, починаючи з 19 липня 2017 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] (а.с.4-5). З цього рішення також видно, що відповідач у судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про час, дату та місце судового засідання, заперечень проти позову не надав. Відповідно до копії свідоцтва про шлюб, 14 листопада 2015 року позивач зареєстрував шлюб з [PERSON] (а.с.6). Згідно з копією свідоцтва про шлюб, 12 листопада 2016 року відповідач зареєструвала шлюб з [PERSON] (а.с.7). Відповідно до копії свідоцтв про народження, позивач є батьком [PERSON], [INFO] (а.с.8) та [PERSON], [INFO] (а.с.9). Відповідно до копії свідоцтва про народження відповідач є матір'ю [PERSON], [INFO] (а.с.39). Згідно з копією листа Бершадського районного відділу ДВС на виконанні у відділі перебуває виконавчий лист №130/1763/17 від 14 вересня 2017 року, виданий Жмеринським міськрайонним судом про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] у розмірі 1500 грн щомісячно. Державним виконавцем Назарською Ю.Ю. 11 грудня 2017 року винесено постанову постанову про звернення стягнення на заробітну плату боржника та направлено за місцем його роботи ТОВ "Дітрейд ЛТД" м. Київ (а.с.40). Оцінюючи вищеперераховані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів відповідно до вимог статті 89 ЦПК України, суд згідно з положеннями статей 77, 78, 79, 80 цього ж Кодексу вважає ці докази належними, допустимими, достовірними та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані у встановленому законом порядку, на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи, а також у своїй сукупності вони дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до положень статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» установлено у 2018 році прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривні, з 1 липня - 1944 гривень, з 1 грудня - 2027 гривень. Позивач в обгрунтування позовних вимог не надав суду довідку про розмір своєї заробітної плати (доходу). Тому встановити його матеріальне становище як платника аліментів не представляється можливим. Посилання позивача на те, що він створив нову сім'ю та на те, що в нього 1 березня 2017 року народилась дитина від другого шлюбу, як на підставу того, що його матеріальне становище змінилося, суд не приймає до уваги, оскільки ці обставини були наявні на момент ухвалення заочного рішення Жмеринського міськрайонного суду від 15 серпня 2017 року. Про ці обставини він суд не повідомив, не заперечив щодо позову про збільшення розміру аліментів. Відповідно до частини третьої та четвертої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно з частиною першою, другою та третьою статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно з практикою ЄСПЛ для кожної людини у правовій державі насамперед важливо мати доступ до правосуддя і можливість вільно, швидко, безперешкодно реалізувати право на судовий захист незалежно від належності до певної соціальної групи або інших персональних характеристик особи. Принцип рівності сторін у процесі - у розумінні «справедливого балансу» між сторонами - вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони. Рішення у справах «Dombo Beheer B.V. v. the Netherlands» від 27 жовтня 1993 р., заява № 14448/88, п. 33, та «Ankerl v. Switzerland» від 23 жовтня 1996 р., заява № 17748/91 п. 38. В даному випадку позивач, маючи розумну можливість представити докази щодо зміни свого майного стану в гіршу сторону, не надав таких. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов є необгрунтованим та не підлягає задоволенню. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки в задоволенні позову слід відмовити, то судові витрати позивача у виді судового збору залишаються за ним.

Outcome: dismissed