Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-14 00:00:00

Направленим позовом заявник просить суд ухвалити рішення про стягнення з відповідача аліменти на утримання обох дітей в твердій грошовій сумі. Провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін і заперечень щодо цього не надходило. Відповідач не направляв на адресу суду відзив на позов. Проаналізував надані позивачем матеріали, суд встановив наступні фактичні обставини справи. Сторони уклали шлюб 29 жовтня 2010 року і у них народилось двоє дітей [PERSON] та [PERSON], відповідно 16 листопада 2010 та [INFO]. Діти проживають разом з позивачем, перебувають на її утриманні та відвідують навчальні заклади. Позивач працевлаштована і отримує певну заробітну плату. Позивач є громадянином України та вона має РНКОПП. Правовідносини між сторонами врегульовані наступними положеннями норм законодавства України. Батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст. 180 СК України). За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 СК України). Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч. 1 ст. 183 СК України). Проаналізував фактичні обставини справи та норми закону якими вони врегульовані, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову з огляду на наступне. З огляду на вищевикладене, враховуючи той факт, що відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання спільних з позивачем дітей, заява підлягає до часткового задоволення в обсязі заявлених вимог. Суд задовольняє вимоги частково адже сума заявлених вимог про стягнення аліментів, суд вважає, завелика. Враховуючи вимоги ст. 141 ЦПК України, та з огляду на те, що відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" позивач у даній категорії справ має пільги щодо сплати судового збору, з відповідача в дохід держави слід стягнути судові витрати, що складаються із судового збору в сумі 704,80 гривень. Також, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Заявлені позивачем витрати на правову допомогу до задоволення не підлягають з наступних підстав. За змістом ст. 133 ЦПК України склад та розмір витрат, пов'язаних із оплатою правової допомоги, належить до предмета доказування у справі та окремо регулюється відповідним нормативно правовим актом. На підтвердження цих обставин суду слід надавати договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, повязаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (наприклад, квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки). При цьому недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам, наприклад особисті розписки адвоката про одержання грошей або бланк квитанції завірений лише печаткою адвоката. Відповідно до абзацу 4 п. 48 Постанови Пленуму ВССУ № 10 від 17 жовтня 2014 року "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах", відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. В свою чергу, позивачем надано документи, яких, на думку суду, не достатньо для підтвердження факту понесення заявником витрат на правову допомогу, зокрема і у заявленому розмірі. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial