Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про поділ спільного сумісного майна подружжя. В обгрунтування позовних вимог позивач зазначила, що з відповідачем в період з 18 липня 1993 року по 09 серпня 2013 року перебувала у шлюбі. В подальшому вони вирішили знову укласти шлюб та 02 квітня 2014 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційного служби по місту Котовську та Котовського району міжрайонного управління юстиції в Одеській області зареєстрували шлюб. 08 грудня 2016 року рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області шлюб між ними було розірвано. В період перебування у шлюбі ними придбано магазин з продажу промтоварів, розташований за адресою [ADDRESS], право власності набуте на підставі договору купівлі-продажу від 28.10.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Крисюк Л.В., загальною вартістю 350000 грн., житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS]. Право власності набуте на підставі рішення Котовського міськрайонного суду від 02.12.2009 року, загальною вартістю 350 000 грн., автомобіль FORD FOCUS, легковий тип кузова, універсал-В, номер кузова [NUMBER], колір чорний, держномер [NUMBER], право власності набуте на підставі договору купівлі-продажу 02.10.2007 року, вартістю 150 000 грн., автомобіль FORD TRANSIT легковий, [NUMBER], колір білий, тип кузова вантажопасажирський, держномер [NUMBER], право власності набуте на підставі договору купівлі-продажу від 20.06.2008 року, вартістю 200 000 грн. У ході розгляду справи представник позивачки подав заяву про зміну позовних вимог, оскільки відпали підстави для поділу житлового будинкуз господарчими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] та просив суд визнати право спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] на магазин з продажу промтоварів, розташований за адресою [ADDRESS]; автомобіль FORD FOCUS, легковий тип кузова, універсал-В, номер кузова [NUMBER], колір чорний, держномер [NUMBER]; автомобіль FORD TRANSIT легковий, [NUMBER], колір білий, тип кузова вантажопасажирський, держномер [NUMBER]. Поділити зазначене майно та визнати в порядку поділу право власності за нею на наступне майно: магазин розташований за адресою: [ADDRESS]. Визнати в порядку поділу право власності [PERSON] на наступне майно: автомобіль FORD FOCUS, легковий тип кузова, універсал-В, номер кузова [NUMBER], колір чорний, держномер [NUMBER]; автомобіль FORD TRANSIT легковий, [NUMBER], колір білий, тип кузова вантажопасажирський, держномер [NUMBER]. Таким чином, загальна вартість спільно нажитого майна сторонами під час шлюбу складає 700000,00 гривень. Позивач вважає, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. А тому, в разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними. Угоди про добровільний поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя між ним та відповідачем не досягнуто. Добровільно розділити спільно нажите майно відповідач відмовляється. Ухвалою суду від 13.12.2018 року провадження по справі в частині позовних вимог [PERSON] про визнання спільною сумісною власністю та поділу житлового будинку [ADDRESS] закрито. Позивачка та її представник в судове засідання не зявилися, надали до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги з урахуванням уточнень підтримали та просили їх задовольнити. Відповідач та його представник в судове засідання не зявилися, надали до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги з урахуванням уточнень визнає, не заперечує проти його задоволення. Враховуючи, що в судове засідання не з'явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 18.07.1993 року до 09.08.2013 року, згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області №00018352095 від 12.07.2017 року. 02.04.2014 року сторони знову зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби по місту Котовську та Котовському району Котовського міжрайонного управління юстиції в Одеській області, за актовим записом №76 Рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 08 грудня 2016 року шлюб між позивачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON] було розірвано. Згідно договору купівлі-продажу нежитлового приміщення магазину від 28.10.2001 року, серії ВРО235177, посвідченого приватним нотаріусом Котовського міського нотаріального округу Крисюк Л.В. нежитлове приміщення магазину по продажу промтоварів, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] на праві приватної власності належить [PERSON]. Зазначене право власності зареєстровано у Котовському державному бюро технічної інвентаризації та записано в реєстрову книгу №2 за реєстровим №2786за [PERSON]. Згідно облікової картки ТЗ «АВ2484АТ» власником транспортного засобу, автомобіля FORD TRANSIT, легковий 2007 року випуску, [NUMBER], колір білий, тип кузова вантажопасажирський, держномер [NUMBER], є [PERSON], право власності набуте на підставі договору купівлі-продажу від 20.06.2008 року. Згідно відомостей офіційного сайту «OLX», в мережі Інтернет, середньоринкова вартість автомобіля FORD TRANSIT, 2007 року випуску складає 200 000, 00 грн. Згідно облікової картки ТЗ «[NUMBER]», власником транспортного засобу, автомобіля FORD FOCUS, 2007 року випуску, легковий, тип кузова універсал-В, номер кузова [NUMBER], колір чорний, держномер [NUMBER] є [PERSON], право власності набуте на підставі договору купівлі-продажу від 02.10.2007 року. Згідно розрахунку вартості транспортного засобу від 09.06.2017 року середньоринкова вартість автомобіля FORD FOCUS, 2007 року випуску складає 150 262, 44 грн. Відповідно до вимог ч.3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 2 ст.372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 1 ст.61 СК України встановлено, що об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Статтею 163 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Частиною 1 ст. 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Суб'єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. Частинами 1, 2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку. Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов'язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім'ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об'єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 р. N 11). Зі змісту п. п.23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї. Таким чином, враховуючи, що спірне нежитлове приміщення магазину з продажу промтоварів, розташоване за адресою: [ADDRESS], автомобіль FORD TRANSIT, 2007 року випуску, та автомобіль FORD FOCUS, 2007 року випуску є об'єктами спільної сумісної власності подружжя сторін, у зв'язку з чим суд доходить висновку про їх поділ між сторонами, виходячи з правил рівності часток подружжя в спільному майні. Враховуючи вищенаведене, суд вважає позов підставним та такий, що підлягає задоволенню. Питання про судові витрати вирішується судом згідно вимог ст..141 ЦПК України. Також, у відповідності до вимог ч.7 ст.158 ЦПК України підлягають до скасування заходи забезпечення позову, застосовані згідно ухвали котовського міськрайонного суду Одеської області від 09.08.2017 року та від 18.08.2017 рокуу.

Outcome: approved