Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-04 00:00:00

Описова частина Короткий зміст позовної заяви Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, в якому просила суд стягнути з відповідача на її користь матеріальну шкоду заподіяну у наслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 12230,90 грн., моральну шкоду в розмірі 25000 грн. та понесені нею судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 3178,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 07 червня 2020 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля DAEWOO Sens н.з. [NUMBER] , який належить позивачу та автомобілем ВАЗ 2101 н.з. [NUMBER] під керуванням відповідача. Згідно постанови Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 14.08.2020 року по справі №177/725/20 винуватцем ДТП визнано відповідача [PERSON] . Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Так як у відповідача по справі не було страхового полісу ОСАГО, відшкодування матеріальних збитків взяло на себе Моторне транспортне страхове бюро України (далі МТСБУ). 06.07.2020 року відбувся огляд транспортного засобу експертом МТСБУ та незалежним судовим експертом Чивчишом Олегом Петровичем, за результатами якого, 17.07.2020 року, експерт зробив висновок, що сума матеріального збитку, завданої з технічної точки зору власнику пошкодженого автомобіля DAEWOO Sens н.з. [NUMBER] складає 41251,71 грн. На підставі даних експертизи від МТСБУ встановлено суму страхового відшкодування в розмірі 34150,81 грн. Дані кошти були перераховані на рахунок позивача 17.09.2020 року, що підтверджується банківською квитанцією. Таким чином, різниця між сумою визначеною незалежним експертом, та виплаченою страховою сумою складає 7100,90 грн. Крім того, позивач зазначає, що внаслідок ДТП була завдана моральна шкода яка виразилась в шоковому стані позивача та її дітей віком 2,5 роки і 6 місяців, які перебували на момент ДТП в автомобілі. Внаслідок цього позивач вимушена була звертатись до лікарів для діагностики травм дітей та їх реабілітації, в зв`язку з чим понесла витрати в сумі 3000 грн., а моральну шкоду оцінила в 25000,00 грн. Матеріальну шкоду позивач оцінила в 12230,90 грн., яка складається з: 2000,00 грн. послуги евакуатора; 3000,00 грн. висновок експертного авто товарознавчого дослідження; 7100,90 грн. різниця між сумою, визначеною незалежним експертом, та виплаченою страховою сумою; 80,00 грн. поштові відправлення до МТСБУ; 50,00 грн. ксерокопії необхідних документів, які просить суд стягнути з відповідача [PERSON] . Відповідач добровільно не бажає відшкодувати понесені позивачем витрати, тому остання вимушена звернутись з вказаним позовом до суду. Рух по справі Ухвалою Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 квітня 2021 року позовну заяву передано на розгляд Дзержинському районному суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області. Ухвалою Дзержинського районного суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 травня 2021 року позовну заяву залишено без руху із встановленням позивачу строку для виправлення зазначених в ухвалі недоліків. Ухвалою суду від 20 травня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Ухвалою суду від 22 червня 2021 року розгляд справи відкладено у зв"язку з неявкою відповідача та відсутності підстав для винесення заочного рішення Аргументи учасників справи Сторони в судове засідання не з`явились. Позивач в судове засідання не з`явився, однак надала суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить суд їх задовольнити та не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі. Відзив на позовну заяву відповідач не надав. В судове засідання відповідач не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, за зареєстрованим місце проживання (перебування), крім того, шляхом здійснення оголошення на офіційному сайті "Судова влада". Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. У відповідності до вимог ст. 280-281 ЦПК України, з урахуванням особливостей, встановлених для розгляду справ в порядку спрощеного позовного провадження, суд вважає за можливе вирішити справу в заочному порядку, з огляду на те, що відповідач повідомлявся про перебування в провадженні суду даної справи на поштову адресу за зареєстрованим місцем проживання, однак у встановлений судом термін відзив на позовну заяву не подав, крім того, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи. Фактичні обставини справи, встановлені судами 07.06.2020 о 19.40 год., у Дніпропетровській області Криворізькому районі в с. Широке на автодорозі Н-11, водій [PERSON] , керуючи автомобілем ВАЗ 2101 д.н.з. [NUMBER] , виконуючи маневр розвороту, не переконався, що це буде безпечно для інших учасників дорожнього руху, не надав перевагу в русі та допустив зіткнення з автомобілем ДЕУ СЕНС д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] який рухався в зустрічному напрямку. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Своїми діями [PERSON] порушив вимоги п. 1.5, 2.3 Б , 2.3 Д, 10.1 ПДР України. Вказані обставини встановлені постановою Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 14 серпня 2020 року, якою [PERSON] визнано винуватим у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в дохід держави у розмірі 340,00 грн. без позбавлення права керування транспортним засобом, а також стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 454,00 грн. (а.с. 4-5). Згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , виданого Криворізьким ВРЕВ УДАІ МВС України в Дніпропетровській області власником автомобіля, номерний знак [NUMBER] , є позивач [PERSON] , дата реєстрації 07.02.2012 року (а.с. 8). Відповідно до Висновку експертного авто товарознавчого дослідження №Д9/07/20 від 17 липня 2020 року, складеного експертом-автотоварознавцем Чивчиш О.П., сума матеріального збитку, завданого з технічної точки зору власнику пошкодженого автомобіля DAEWOO Lanos Sens, реєстраційний номер [NUMBER] , ідентифікаційний номер (VIN) [NUMBER] , в цінах на дату 06.07.2020 року, складає 41251,71 грн. (а.с. 32-42). Згідно з квитанцією №001573 від 06.07.2020 року вартість послуги з авто товарознавчого дослідження автомобіля DAEWOO Sens, [NUMBER] , склала 3000,00 грн. (а.с. 43). Відповідно до листа Моторно (транспортного) страхового бюро України, адресованого [PERSON] від 17.09.2020 року «Про прийняте рішення номер справи МТСБУ: 68482», відповідно до пункту 41.1 статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ прийняло рішення про виплату відшкодування шкоди в розмірі 34150,81 грн. (а.с. 45). Як слідує з копії квитанції «Ощадбанк», 17.09.2020 року на рахунок [PERSON] зараховано виплату по справі №684825, згідно наказу №3.1/958 від 17.09.2020 року, т.з. [NUMBER] в розмірі 34150,81 грн. (а.с. 44). Відповідно до виписок з медичних карток та висновку дослідження дітей позивача, останні проходили обстеження у зв`язку з ДТП, при яких патологій та пошкоджень не виявлено (а.с. 47-50). Мотивувальна частина Позиція суду та застосовані норми права Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка їх завдала за наявності її вини. За статтею 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України). За правилом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Факт завдання шкоди майну потерпілого джерелом підвищеної небезпеки, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах з особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не пов`язане з виконанням цими особами обов`язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов`язання. Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка її завдала. Сторонами деліктного зобов`язання класично виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник). За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України). Разом з тим, правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок. Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обов`язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV). Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон № 1961-IV (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону № 1961-IV). Згідно зі статтею 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. За змістом Закону № 1961-IV (статті 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на його отримання, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинне відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Згідно статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Відповідно до пункту 2.4 Методики вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості). Згідно з пунктом 39.1 статті 39 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Отже Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» чітко визначає умови, за яких МТСБУ здійснює відшкодування страхових коштів. Відповідно до підпункту «а» пункту 41.1 статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння, зокрема транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. У постанові від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 Верховний Суд України дійшов висновку, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Вказаний висновок підтверджений Верховним Судом, зокрема і в постанові від 22 квітня 2021 року у справі № 759/7787/18 (провадження № 61-10773св20), яка підлягає врахуванню відповідно до положень статті 263 ЦПК України. Отже, якщо сплачене страховиком відшкодування не покриває розмір збитків завданих потерпілому, останній має право пред`явити до винної особи вимогу про відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою. Відповідно до частини другої статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Наведене дає підстави для висновку, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (частина друга статті 1192 ЦК України), тоді як розмір страхового відшкодування, що підлягає стягненню зі страховика, відповідно до статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виходячи з витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням фізичного зносу транспортного засобу. Зазначене узгоджується із правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постановах від 02 вересня 2019 року у справі № 545/425/17 та від 11 березня 2020 року у справі № 754/5129/15-ц. За загальними правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З досліджених у справі доказів встановлено, що постановою Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 14 серпня 2020 року встановлена вина [PERSON] у скоєнні ДТП, внаслідок якого транспортний засіб позивача зазнав механічних пошкоджень. Крім того встановлено, що цивільно-правова-відповідальність Відповідача на момент ДТП не була застрахована, тоиу МТСБУ на користь потерпілої особи (позивача) здійснила регламентовану страхову виплату - майнову шкоду (витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням фізичного зносу транспортного засобу) у межах ліміту відповідальності страховика, а саме у розмірі 34150,81грн. Оскільки зазначеної суми недостатньо для повного відшкодування [PERSON] завданої їй майнової шкоди, що становить 7100,90 грн =(41251,71 грн. - 34150,81грн.), то різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою у розмірі 7100,90 підлягає стягненню з відповідача. Вартість матеріальної шкоди, визначена позивачем у сумі 12230,90 грн., є частково підтвердженою, отже вимоги позивача в частині стягнення з відповідача на його користь матеріальної шкоди у вказаному розмірі є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню, а саме в частині різниці між сумою, визначеною експертом та виплаченою страховою сумою, що складає 7100,90 грн., та витрати на проведення авто товарознавчого дослідження, що складає 3000,00 грн., як безспірно доведені. В той же час, позивачем не підтверджено належними допустими доказами витрати на послугу евакуатора у розмірі 2000,00 грн.., Крім того, витрати на поштові відправлення (80 грн.) ксерокопії документів (50грн.), таксі (800грн.) жодним чином також не підтверджені належними та допустимими доказами. Що стосується вимог позивача про стягнення витрат на лікування дітей (послуги УЗД, курс уколів, массажу на загальну сумму 3000грн.), суд їх відхиляє, оскільки належними та допустимими доказами по-перше не доведено їх вартість, по-друге, не доведено їх необхідінсть проведення саме у причинно-наслідковому зв"язку з обставинами ДТП. В той же час, вирішуючи спір в частині відшкодування моральної шкоди суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог в цій частині, виходячи з наступного. У відповідності до ст. 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних чи душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно ч. 1 ст. 1167 Цивільного кодексу України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Позивач вимоги в частині відшкодування моральної шкоди в сумі 25000,00 гривень мотивує тим, що внаслідок ДТП вона та її діти, які перебували під час ДТП в автомобілі, зазнали моральних страждань, пережили шоковий стан. Однак на думку суду зазначена сума є завищеною та такою, що не відповідає дійсним обставинам справи, не ґрунтується на засадах розумності та справедливості, а тому розмір її відшкодування слід визначити у розмірі 5000,00 гривень. Визначаючи саме такий розмір компенсації позивачу моральної шкоди, суд виходив з характеру та обсягу душевних страждань, яких позивач зазнав та враховує, що мова йде про розумне і справедливе відшкодування (компенсацію) моральної шкоди, якої б вистачило для морального задоволення, а не про покарання останнього за його неправомірні дії, що не відповідало б завданням та засадам цивільного судочинства, визначеним статтею 2 ЦПК України. Підсумовуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне позовні вимоги [PERSON] задовольнити частково та стягнути з відповідача на її користь матеріальну шкоду у розмірі 10100,90 грн. та моральну шкоду у розмірі 5000,00 грн. Щодо судових витрат Відповідно до п.1 ч.2, ч.1ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі відмови в позові - на позивача. Оскільки з відповідача, на користь позивача підлягає стягненню розмір матеріальної шкоди - 10100,90 грн. та моральної шкоди 5000,00 грн., що становить 51% від суми заявлених вимог, розмір судового збору, який підлягає відшкодуванню становить 1510,06 грн. На підставі викладеного і

Outcome: partial