Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-31 00:00:00

Позивач 21.06.2016 р. звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за надану теплову енергію. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідач неналежно виконував обов,язки по сплаті послуг з теплопостачання, у зв,язку з чим за особовим рахунком [PERSON] №5402 з вересня 2010 р. по червень 2015 р. утворилася заборгованість у сумі 4924 грн. 22 коп. Просить суд стягнути з відповідача заборгованість за надану теплову енергію у розмірі 4924 грн. 22 коп.; індекс інфляції у розмірі 2818 грн. 92 коп., три проценти річних у розмірі 401 грн. 46 коп. та судові витрати у сумі 1378 грн. 00 коп. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні проти позову заперечувала, просила суд застосувати позовну давність. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 11.09.2015 року скасовано судовий наказ від 14.08.2015 року, виданий за заявою ОКП "Донецьктеплокомуненерго". Заборгованість відповідача за надану теплову енергію по квартирі, розташованій за адресою: Донецька область м. Селидове вул. Чернишевського, 53/20 за період з вересня 2010 р. по червень 2015 р. складає: 4924 грн. 22 коп.; індекс інфляції у розмірі 2818 грн. 92 коп., три проценти річних у розмірі 401 грн. 46 коп., що підтверджується розрахунком ОКП "Донецьктеплокомуненерго" по особистому рахунку № 5402. На підставі викладеного, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що у сторін виникли правовідносини з приводу постачання теплової енергії, які регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 р. № 630. Зміст вказаних правовідносин свідчить про те, що між сторонами укладено договір про надання послуг. Відповідно до ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановленні договором. Крім того, на підставі п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний: оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Квартира відповідача є невід,ємною частиною багатоквартирного житлового будинку, який приєднано до системи централізованого теплопостачання, тому він є користувачем теплоенергії, яку надає позивач. А саме з моменту підключення житлового будинку № 20 по вул. Чернишевського в м. Селидове до системи централізованого опалення. Позивачем було надано теплову енергію до будинку № 20 по вул. Чернишевського, в м. Селидове. Тому суд вважає, що відповідач [PERSON] несе відповідальність за зобов'язанням, щодо сплати послуг за теплоенергію. Що стосується суми заборгованості, яку належить стягнути з відповідачів, суд зазначає наступне. На підставі ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Статтею 264 ЦК України визначено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Частиною 3 зазначеної статті зазначено, що після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Як вбачається з особового рахунку№5402, заборгованість виникла у період з вересня 2010 року по червень 2015 року. У період з вересня 2010 року по жовтень 2012 року відповідачем не здійснювалось платежів за надану теплову енергію, але у листопаді 2012 року відповідачем здійснено платіж у розмірі 388,31 за надану теплову енергію та в подальшому відповідачем виплата здійснювалась частково, що свідчить про визнання відповідачем боргу. Таким чином, суд вважає, що позовна давність застосуванню не підлягає, та з відповідача слід стягнути заборгованість за надану теплову енергію за період з вересня 2010 року по червень 2015 року у розмірі 4924,22 грн. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов,язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов,язання, на вимогу кредитора зобов,язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. На підставі вищезазначеного, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача індекс інфляції у розмірі 2818 грн. 92 коп., три відсотки річних у розмірі 401 грн. 46 коп. з урахуванням строку позовної давності. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне судові витрати покласти на відповідача.

Outcome: approved