Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вказаною позовною заявою, в якій просить стягнути з Державного підприємства «Селидіввугілля» середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 27326,52 гривень. Позовні вимоги обґрунтовані наступним. Позивач [PERSON] в період з 11.11.2013 року по 07.02.2018 року перебував в трудових відносинах з відокремленим підрозділом «Шахта 1-3 «Новогродівська» державного підприємства «Селидіввугілля», звільнений з роботи на підставі 38 КЗпП України (за власним бажанням). З часу припинення трудових відносин, в супереч ст. 116 КЗпП України, позивачу не надано остаточного розрахунку, що й зумовило звернутися до суду за захистом порушених прав в спосіб стягнення середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати, грошової компенсації за невикористану відпустку за період з 07.02.2018 р. по 24.04.2018 року (52 робочих дні) у розмір 27326,52 гривень. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін що узгоджується з ч. 4 ст. 19, ст. 274 ЦПК України. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявився, в порядку п. 3 ч. 1 ст. 43, ч. 3 ст. 211 ЦПК України, надіслав на адресу суду письмове клопотання про розгляд справи в його відсутність, при чому позовні вимоги підтримані, інших доказів на обґрунтування заявлених вимог позивач не надає, будь-яких клопотань та заяв не заявляє. Відповідач [PERSON] підприємство «Селидіввугілля» Відокремлений підрозділ «Шахта 1/3 Новогродівська» правом подати, в порядку ст. 178 ЦПК України, відзив на позовну заяву з викладенням заперечень проти заявлених вимог [PERSON], - не скористався. Помічником директора з правових питань [PERSON] (діє за дорученням) суду адресовано клопотання про долучення до матеріалів справи довідку, згідно якої станом на 22.01.2019 року заборгованість перед [PERSON] відсутня, при цьому визнано, що період затримки виплати сум при звільненні становить 51 робочий день. Окремо зазначено про неможливість участі представника відповідача в судовому засіданні, оскільки в звязку з важким фінансовим станом підприємства забезпечити прибуття представника не виявляється можливим. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, належно зясувавши дійсні обставини справи, права та обовязки сторін, оцінки їх доводів і наданих ними доказів, приходить до наступних висновків. Матеріалами справи встановлено такі факти та відповідні правовідносини. З трудової книжки позивача [PERSON] серійний номер АЕ № 733932 вбачається здійснення таких записів: - за № 7 11.11.2013 р. - прийнятий на роботу на ДП «Селидіввугілля» ВП «Шахта 1/3 «Новогродівська» гірником з повним робочим днем в шахті; - за № 15 07.02.2018 р. звільнений на підставі ст. 38 КЗпП за власним бажанням (а.с. 5-8). Згідно виписки по картковому рахунку, відкритому на імя [PERSON] за період з 01.01.2018 року по 02.11.2018 року ДП «Селидіввугілля» ВП «Шахта 1/3 «Новогродівська» проведено безготівкове зарахування заробітної плати в загальній сумі 34480,99 гривень (10.01.2018 р. 1927,41 грн., 22.01.2018 р. 1364,15 грн., 30.01.2018 р. 1381,73 грн., 07.02.2018 р. 910,08 грн., 14.02.2018 р. 1472,69 грн., 16.02.2018 р. 11202,52 р., 02.03.2018 р. 873,35 грн., 06.03.2018 р. 1849,13 грн., 13.03.2018 р. 4783,99 грн., 23.03.2018 р. 36,89 грн., 30.03.2018 р. 6,26 грн., 06.04.2018 р. 1352,29 грн., 23.04.2018 р. 4392,30 грн., 24.04.2018 р. 2928,20 грн.) а.с. 12-15. Згідно довідки відокремленого підрозділу «Шахта 1/3 «Новогродівська» ДП «Селидіввугілля» № 316/11 від 14.11.2018 року на час звільнення 07.02.2018 року [PERSON] нарахована заробітна плата: - за грудень 2017 року 14091,22 гривень, утримано ПДФО (18 %) 2536,42 грн., суму військового збору (1,5 %) 211,37 грн., інші утримання 140,91 грн., до сплати 11202,52 гривень, фактично виплачено: 16.02.2018 р. 11202,52 грн.; - січень 2018 року 11548,19 гривень, утримано ПДФО (18 %) 2078,68 грн., суму військового збору (1,5 %) 173,22 грн., інші утримання 195,48 грн., до сплати 9100,81 грн., фактично виплачено: 07.02.218 р. 910,08 грн., 14.02.2018 р. 1472,69 грн., 02.03.2018 р. 873,35 грн., 06.03.2018 р. 1849,13 грн., 15.03.2018 р. 3952,01 грн., 23.03.2018 р. 36,89 грн., 30.03.2018 р. 6,66 грн.; - лютий 2018 року 11955,68 гривень, утримано ПДФО (18 %) 2152,02 грн., суму військового збору (1,5 %) 179,34, інші утримання 119,55 грн., до сплати 9504,77 грн., фактично виплачено: 12.03.2018 р. 831,98 грн., 06.04.2018 р. 1352,29 грн., 23.04.2018 р. 4392,30 грн., 24.04.2018 р. 2928,20 грн. Станом на 12.11.2018 року фактична сума боргу по заробітній платі та компенсації за невикористану відпустку за грудень 2017 року, січень 2018 року, лютий 2018 року відсутня - а.с. 9. Розглядаючи позовні\~вимоги [PERSON]\~про стягнення з Державного підприємства «Селидіввугілля» суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, - суд враховує наступне. За позицією позивача [PERSON] дії відповідача ДП «Селидіввугілля» по несвоєчасній виплаті заробітної плати та інших нарахувань при звільненні є протиправними, в зв'язку з порушенням строків виплати відповідач повинен понести відповідальність. Посилаючись на положення ч. 1 ст. 117 КЗпП України, абз. 4 п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 року «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» позивач проводить наступний розрахунок суми середнього заробітку за період затримки. Враховуючи місяць звільнення [PERSON] - лютий 2018 року, тому розрахунковим періодом є грудень 2017 року, січень 2018 року, тому за період з 08.02.2018 року (наступний день за звільнення) по 24.04.2018 року (дата фактичного розрахунку за виплатами нарахованими при звільненні) розрахунок середнього заробітку проведено позивачем наступним чином: середньоденна заробітна плата 525,51 грн. х 52 робочих дні затримки розрахунку (15 днів у лютому 2018 р. + 21 день у березні 2018 р. + 16 днів у квітні 2018 р.) = 27326,52 гривень. Судом прийнято висновок про слушність аргументів [PERSON], наведених в позовній заяві та про часткове задоволення заявлених вимог про стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні з огляду на наступні норми права. Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею. Кожен має право на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до ст. 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини (справа «Суханов та Ільченко проти України») «майно» може являти собою «існуюче майно» або засоби, включаючи «право вимоги» відповідно до якого заявник може стверджувати, що він має принаймні «законне сподівання» / «правомірне очікування» стосовно ефективного здійснення права власності. Відповідно до частини 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Згідно зі ст. 24 Закону України «Про відпустки» та ст. 83 КЗпП України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки. Статтею 116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Згідно правового висновку, який викладено у постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 18.01.2017 року у справі № 6-2912цс16, всі суми (заробітна плата, компенсація за невикористану відпустку, оплата за час тимчасової непрацездатності тощо), належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день звільнення цього працівника. Закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов'язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. Спірні відносини між сторонами виникли з підстав того, що при звільненні позивача 07.02.2018 року остаточний розрахунок з ним відповідачем проведено з суттєвою затримкою 24.04.2018 року. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Документальними матеріалами справи підтверджується, що ДП «Селидіввугілля» при звільненні [PERSON] в порушення вимог ст. 116 КЗпП України не проведено розрахунку при звільненні. Так, за відомостями, наданими ВП «Шахта 1/3 «Новогродівська» відповідно до ст. 110 КЗпП і ст. 30 Закону України «Про оплату праці» - на час звільнення 07.02.2018 року [PERSON] нараховано заробітну плату за грудень 2017 року, яка виплачена 16.02.2018 року, за січень 2018 року, яка виплачена 30.03.2018 року, за лютий 2018 року, яка виплачена остаточно 24.04.2018 року (а.с. 9). Відповідно до ч.1 ст.117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Тобто, проведення повного розрахунку зі звільненим працівником проводиться не на вимогу такого працівника, а закріплено законодавством. Згідно розяснень п. 20, п. 25 Постанови Пленуму Верхового Суду України № 13 від 24.12.1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», - встановивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у звязку з затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після предявлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Судом встановлено, що відповідач ДП «Селидіввугілля» ВП «Шахта 1/3 «Новогродівська», оформивши звільнення позивача [PERSON] та видавши йому трудову книжку, - обовязок із проведення з працівником розрахунку не здійснив, встановлена сума заборгованості станом на 07.02.2018 р. складала 37595,09 гривень, фактична виплата цієї суми проведена - 24.04.2018 року. Аналіз норм ст. ст. 47, 116 КЗпП України, Закону України «Про оплату праці» свідчить про те, що всі суми (заробітна плата, вихідна допомога, компенсація за невикористану відпустку, тощо), належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день його звільнення. Закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обовязок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать; в разі невиконання такого обовязку з вини власника або уповноваженого ним органу наступає передбачена статтею 117 КЗпП України відповідальність.Така правова позиція викладена в поставі Верховного Суду України № 6-1395цс16 від 26 жовтня 2016 року, та № 6-788цс16 від 14.12.2016 року. Враховуючи вказане, з огляду, що відповідачем у день звільнення розрахунок з позивачем не проведено, - підприємство має відповідати згідно за ст.117 КЗпП України. Розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку суд проводить за правилами, встановленими «Порядком обчислення середньої заробітної плати», затв. Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року. Згідно довідки № 316/01 від 14.11.2018 р., виданої ВП «Шахта 1/3 «Новогродівська» ДП «Селидіввугілля» - середньоденна заробітна плата [PERSON], що розрахована відповідно до постанови КМУ № 100 від 08.02.1995 року, складає 525,51 гривень. Таку суму середньоденного заробітку визначено і позивачем [PERSON] в позовній заяві. Спірність між сторонами зводиться до кількості днів затримки розрахунку при звільненні, - за вимогами позивача 52 робочих дні (з 08.02.2018 р. по 24.04.2018 р.), за позицією відповідача 51 робочий день (за аналогічний період). Так, в постанові ВСУ у справі № 6-2807цс16 від 01.03.2017 р. зазначено, що при обчисленні розміру середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку слід використовувати формулу, за якою обрахуванню підлягає період затримки саме за робочі дні виходячи із середньоденного заробітку, обчисленого відповідно до положень Порядку, якщо іншого не передбачено чинним законодавством. Таким чином, суд визначає кількість робочих днів затримки розрахунку при звільненні. Згідно листа № 05-12 від 09.01.2019 року адміністрацією ДП «Селидіввугілля» ВП «Шахта 1/3 Новогродівська» надано інформацію, що кількість робочих днів за період з 08.02.2018 року по 24.04.2018 року: лютий 15 днів, березень 21 день, квітень 15 днів (а.с. 26). З урахуванням роз'яснення Мінсоцполітики з розрахунку норм тривалості робочого часу на 2018 рік (лист від 19.10.2017 № 224/0/103-17/214), приймаючи до уваги лист ДП «Селидіввугілля» ВП «Шахта 1/3 Новогродівська», - суд зазначає, що кількість робочих днів, за які позивачу затримано виплату заробітної плати при звільненні (з 08.02.2018 р. по 24.04.2018 р. (без включення цієї дати) - складає 51 робочий день. Таким чином, сума компенсації за час затримки розрахунку складає: 525,51 грн. (середньоденна заробітна плата) х 51 (кількість робочих днів затримки розрахунку) = 26801,01 гривень. Саме вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Приймаючи таке рішення, суд акцентує увагу на прийняту позицію відповідача щодо відсутності будь-яких заперечень, та не надання жодних пояснень по суті причин затримки виплати позивачу розрахункових сум у звязку із його звільненням з метою надання оцінки наявності / відсутності вини підприємства для підтвердження / спростування підставності застосування до спірних відносин сторін положення ст. 117 КЗпП України. Згідно п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України резолютивна частина рішення суду повинна містити зазначення розподілу судових витрат. Відповідно до частини 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач [PERSON] в силу п. 1 частини 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" при подачі позову державне мито не сплатив. Відповідно до частини 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно п.п. 1 п. 1 частини 2, частини 1 ст. 4Закону України "Про судовий збір" за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру сплачується судовий збір у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду. Датою подачі позову є 29.11.2018 року. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про [PERSON] бюджет України на 2018 рік» розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 1 січня 2018 року складає 1762 гривні. Тобто, з позовної заяви про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 2 гривень підлягав сплаті судовий збір у розмірі 704,80 грн. Враховуючи, вказане, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір. На підставі вищевикладеного, ст. ст. 47, 83, 116, 117 КЗпП України, ст. ст. 9, 263, 617 ЦК України,

Outcome: partial