Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про припинення спільної сумісної власності, про визнання спільної часткової власності, про визнання права власності на 1/4 частину квартири в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позову позивач [PERSON] посилається на те, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 12.01.1999 року, виданого Комісією по приватизації державного житлового фонду Вільшанської селищної ради на підставі розпорядження від 12.01.1999 року № 77: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] є власниками квартири № 9 в житловому будинку № 1, розташованому в смт. Вільшани по вул. Видна Дергачівського району Харківської області, на праві спільної сумісної власності . Вищевказане свідоцтво про право власності зареєстроване в Дергачівському міжміському бюро технічної інвентаризації в реєстрову книгу за № 77П. Згідно довідки Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації Дергачівської районної ради» № 328/1 від 16.11.2017 року[ADDRESS] в житловому будинку № 1 по вулиці Видна в смт. Вільшани Дергачівського району Харківської області зареєстрована на праві спільної сумісної власності за [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, виданого комісією по приватизації державного житлового фонду Вільшанської селищної ради від 12.01.1999 року, за № 77П. [PERSON] донька позивача, що підтверджується свідоцтвом про народження серія VI-УР № 155713, виданим Плованським ЗАГС Краснодонського району Луганської області за актовим записом № 8. [PERSON] померла 17 вересня 2016 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія I-ВЛ № 552189, виданим Вільшанською селищною радою Дергачівського району Харківської області за актовим записом № 96. Спадщину після смерті доньки позивач прийняла, подавши заяву про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області у встановлений законом 6-ти місячний строк. Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі (№ витягу 49875885 від 15.11.2017 року, номер в спадковому реєстрі 61560591, номер у нотаріуса 173/2017) підтверджує факт прийняття нею спадщини, після смерті доньки [PERSON], померлої 17.09.2016 року. Спадкова квартира належить співвласникам на праві спільної сумісної власності, без виділення часток, тобто кожному із співвласників належить по 1/4 частині квартири. Спадкове майно, після смерті [PERSON] складається з 1/4 частини квартири № 9 в житловому будинку № 1 по вулиці Видна смт.Вільшани Дергачівського району Харківської області. [PERSON] звернулася до нотаріуса з заявою про оформлення права на спадщину за законом. 27 листопада 2017 року приватний нотаріус Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області [PERSON] видала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, посилаючись на те, що згідно п. 1 глави 13 розділу I Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України - нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії та підпункту 4.12 п. 4 глави 10 розділу II Порядку - свідоцтво про право на спадщину, видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. Визначити частку померлої [PERSON] у спільній власності, без згоди інших співвласників, забезпечивши при цьому безспірність неможливо. Нотаріус не видала свідоцтво про право на спадщину на частку спадкової квартири № 9 в житловому будинку № 1 по вулиці Видній смт. Вільшани Дергачівського району Харківської області, так як частки співвласників в спадковій квартирі не виділені. Згідно звіту про оцінку майна, наданого ТОВ «АГ «Ріелті» (сертифікат оціночної діяльності № 149/15 від 24 лютого 2017 року) ринкова вартість майна - квартири № 9, розташованої по вулиці Видній № 1 смт. Вільшани Дергачівського району Харківської області становить 198110 грн. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з'явилася, в поданій до суду заяві позов підтримала повністю, просила позов задовольнити. Розгляд справи просила проводити без фіксації технічними засобами та в її відсутність, що суд вважає за можливе Відповідач у справі [PERSON] в судове засідання не зявився, згідно наданої суду заяви розгляд справи просить справу проводити за його відсутності, не заперечував проти задоволення позову. Від законного представника [PERSON] надійшла нотаріально завірена заява, в якій вона просить розгляд справи по суті проводити за відсутності [PERSON], при винесенні рішення покладалася на розсуд суду, відповідно до діючого законодавства. Суд, вважає можливим справу розглянути за відсутності сторін по справі. На підставі ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи суд приходить висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як передачено ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 12.01.1999 року, виданого Комісією по приватизації державного житлового фонду Вільшанської селищної ради на підставі розпорядження від 12.01.1999 року № 77: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] є власниками квартири № 9 в житловому будинку № 1, розташованому в смт. Вільшани по вул. Видна Дергачівського району Харківської області, на праві спільної сумісної власності . Вищевказане свідоцтво про право власності зареєстроване в Дергачівському міжміському бюро технічної інвентаризації в реєстрову книгу за № 77П. Згідно довідки Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації Дергачівської районної ради» № 328/1 від 16.11.2017 року[ADDRESS] в житловому будинку № 1 по вулиці Видна в смт. Вільшани Дергачівського району Харківської області зареєстрована на праві спільної сумісної власності за [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, виданого комісією по приватизації державного житлового фонду Вільшанської селищної ради від 12.01.1999 року, за № 77П. [PERSON] донька позивачки, що підтверджується свідоцтвом про народження серія VI-УР № 155713, виданим Плованським ЗАГС Краснодонського району Луганської області за актовим записом № 8. [PERSON] померла 17 вересня 2016 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія I-ВЛ № 552189, виданим Вільшанською селищною радою Дергачівського району Харківської області за актовим записом № 96. Спадщину після смерті доньки [PERSON] позивач прийняла, подавши заяву про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області у встановлений законом 6-ти місячний строк. Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі (№ витягу 49875885 від 15.11.2017 року, номер в спадковому реєстрі 61560591, номер у нотаріуса 173/2017) підтверджує факт прийняття позивачем спадщини, після смерті доньки [PERSON], померлої 17.09.2016 року. Спадкова квартира належить співвласникам на праві спільної сумісної власності, без виділення часток, тобто кожному із співвласників належить по 1/4 частині квартири. Спадкове майно, після смерті [PERSON] складається з 1/4 частини квартири № 9 в житловому будинку № 1 по вулиці Видна смт. Вільшани Дергачівського району Харківської області. Позивач [PERSON] звернулася до нотаріуса з заявою про оформлення права на спадщину за законом. 27 листопада 2017 року приватний нотаріус Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області [PERSON] видала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, посилаючись на те, що згідно п. 1 глави 13 розділу I Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України - нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії та підпункту 4.12 п.4 глави 10 розділу II Порядку- свідоцтво про право на спадщину, видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. Визначити частку померлої [PERSON] у спільній власності, без згоди інших співвласників, забезпечивши при цьому безспірність неможливо. Нотаріус не видала свідоцтво про право на спадщину на частку спадкової квартири № 9 в житловому будинку № 1 по вулиці Видній смт. Вільшани Дергачівського району Харківської області, так як частки співвласників в спадковій квартирі не виділені. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», спадкові відносини регулюються\~Цивільним кодексом України,\~Законами України від 02 вересня 1993 року № 3425-XII "Про нотаріат",\~від 23 червня 2005 року № 2709-IV "Про міжнародне приватне право", іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами. Відносини спадкування регулюються правилами\~ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила\~Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкоємцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ст. 355 ЦК України майно, що є власності двох або більше осіб (співвласників) належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Згідно ст. 368 ЦК України власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ст. 370 ЦК України про виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності: 1.Співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом.2. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. 3.Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому ст.364 цього Кодексу. Згідно зі ст. 372 ЦК України про поділ майна, що є у спільній сумісній власності: 1.Майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом; 2. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. 3. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. 4.Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Субєктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до п. 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою. Позов про визнання права власності подається у випадках, коли належне певній особі право не визнається, оспорюється іншою особою, або у разі відсутності в неї документів, що засвідчують приналежність їй права. Тобто метою подання цього позову є усунення невизначеності у взаємовідносинах субєктів, створення необхідних умов для реалізації права й запобігання дій зі сторони третіх осіб, які перешкоджають його здійсненню. Відповідно до ст. 392 ЦК України\~власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п. 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою. Позов про визнання права власності подається у випадках, коли належне певній особі право не визнається, оспорюється іншою особою, або у разі відсутності в неї документів, що засвідчують приналежність їй права. Метою подання цього позову є усунення невизначеності у взаємовідносинах субєктів, створення необхідних умов для реалізації права й запобігання дій зі сторони третіх осіб, які перешкоджають його здійсненню. Відповідно до ст. 392 ЦК України\~власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», справи про спадкування за законом мають вирішуватись на основі правил глави 86 ЦК України. Спадкування за законом здійснюється почергово. Право на спадкування за законом одержують спадкоємці відповідної черги. Зокрема, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Звернення до суду є способом захисту особистого майнового права та інтересу. Статтею 16 Цивільного кодексу України передбачено право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, одним із способів такого захисту згідно з указаною нормою Кодексу є визнання права. Таким чином , аналізуючи вищевказане, беручи до уваги надані суду докази, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. На підставіст.ст. 16, 355, 364, 368, 370, 372, 1216, 1261, 1268, 1270 ЦК України,

Outcome: approved