Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-19 00:00:00

В січні 2014 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" звернулося в суд з позовом до [PERSON], про звернення стягнення на предмет застави. В обґрунтування своїх позовних вимог, вказує, що відповідно до кредитно-заставного договору № НМІВА702000039 від 05.11.2008 року позивач надав кредит [PERSON], в сумі 36496,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 04.11.2013 року. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між сторонами був укладений 05.11.2008 року договір застави рухомого майна, згідно якого [PERSON], надав в заставу автомобіль DAEWOО, модель: Matiz, рік випуску - 2008, тип ТЗ - легковий автомобіль, № кузова/ шасі [NUMBER], реєстраційний номер- [NUMBER], що належить на праві вланості. В порушення вимог умов договору [PERSON], зобов'язання за договором застави не виконує, у зв'язку з чим станом на 27.11.2013 року має заборгованість в сумі 23560, 72 грн., а тому просить в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором в сумі 23560, 72 грн. звернути стягнення на предмет застави автомобіль марки DAEWOО та передати його в заклад банку, а також стягнути з відповідача судові витрати в сумі 243,60 грн. В судове засідання представник позивача не з'явилася, однак від неї надійшла заява згідно якої позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, а справу розглядати у її відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, на підставі ст.224 ЦПК України "у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи". У відповідності до ч.4 ст.169 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в силу наступних підстав. Судом обєктивно встановлено, що відповідно до кредитно-заставного договору № НМІВА702000039 від 05.11.2008 року позивач надав кредит [PERSON], в сумі 36496,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 04.11.2013 року. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між сторонами був укладений 05.11.2008 року договір застави рухомого майна - автомобіль DAEWOО, модель: Matiz, рік випуску - 2008, тип ТЗ - легковий автомобіль, № кузова/ шасі [NUMBER], реєстраційний номер- [NUMBER], що належить на праві вланості [PERSON] Як вбачається із розрахунку заборгованості за договором НМІВА702000039 від 05.11.2008 року [PERSON], здійснив проплату кредиту 30.05.2013 року. Загальна сума заборгованості станом на 27.11.2013 року становить 23560, 72 грн., а саме: заборгованість за кредитом - 8433, 11 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом - 381, 34 грн.; заборгованість по комісії за користування кредитом- 1751, 80 грн.; пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 11634. 44 грн.; штраф ( фіксована частина)- 250,00 грн.; штраф (процентна складова) - 1110, 03 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Ст. 589 ЦК України передбачено, що у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч.2 ст. 28 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо протягом 30 днів з моменту реєстрації в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження зобов»язання боржника, виконання якого забезпечене обтяженням, залишається невиконаним і в разі, якщо предмет забезпечувального обтяження знаходиться у володінні боржника, останній зобов»язаний на вимогу обтяжувача негайно передати предмет обтяження у володіння обтяжувача (заклад). Аналогічна умова міститься в договорі застави. В забезпечення виконання своїх кредитних зобовязань, відповідач зобовязувався передати в заклад позивачу предмет застави, що вказаний в договорі застави (п.6 договору застави). Проте відповідачем цього зроблено не було. Відповідно до ст.19 Закону України «Про заставу» за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. Відповідно до ст.20 Закону України «Про заставу», заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором звернення стягнення на заставлене майно здійснюється зарішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави. У зв'язку із невиконанням [PERSON], умов кредитного договору, суд вважає, що вимоги позивача щодо звернення стягнення на предмет застави автомобіль марки DAEWOO та передачі його в заклад банку в рахунок погашення заборгованості за кредитно - заставним договором, підлягає задоволенню. Згідно ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню із відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати, що підтверджується платіжним дорученням від 09.01.2014 року.

Outcome: approved