Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-06 00:00:00

Акціонерне товариство «Кредобанк» звернулося до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованостіза кредитним договором. В обґрунтування\~поданого позову\~покликається на\~те,\~що 17.04.2018\~року між\~позивачем та\~ [PERSON] \~було укладено\~Кредитний договір\~№CL-105490,\~згідно якого\~відповідачу було\~надано кредит\~у сумі\~23\~000\~гривень,\~що підтверджується\~меморіальним ордером\~№20323447\~від 17.04.2018\~року та\~випискою про\~рух коштів\~по рахунку.\~Пунктом 2.3.\~договору встановлено\~термін кредитування,\~а п.п.\~6.2.,\~6.3.\~передбачено,\~що повернення\~кредиту здійснюється\~щомісячно разом\~із процентами\~за користування\~кредитом,\~а всього\~рівними платежами\~по 1162\~гривень щомісячно.\~Пунктом 4.5\~договору визначено\~річну процентну\~ставку у\~розмірі 72,81%\~річних.Так, АТ «Кредобанк» свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. 21.12.2019 року, через невиконання відповідачем взятих на себе згідно умов договору зобов`язань, на адресу відповідачки було направлено повідомлення-вимогу вих. № 1366005 від 18.12.2019 року щодо дострокового погашення заборгованості , яка була повністю проігнорована. 27.01.2020 року на адресу відповідача було повторно надіслано повідомлення-вимогу вих. №1366005/2, яка також була проігнорована відповідачем. Оскільки, відповідач не повернув своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, у зв`язку із чим у нього станом на 26.02.2020 року виникла заборгованість у сумі 42868,42 грн., яка складається з наступного: 22713,75 грн. заборгованість за кредитом; 16126,71 грн. сума заборгованості за відсотками, а також пеня у розмірі 4027,96. Враховуючи наведене, а також те, що на даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за кредитнимдоговором, що є порушенням законних прав та інтересів АТ «Кредобанк», просить позов задовольнити. Ухвалою суду від 24.04.2020 р. у справі відкрито провадження. Представник позивача в судове засідання не прибула. Належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи. До суду подала клопотання про розгляд справи у її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання 18.05.2020 року, 08.07.2020 року, 07.09.2020 року та 07.10.2020 року не з`явилася. Належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи за адресою реєстрації. Конверти із вмістом судової повістки повернулися до суду із вказаними причинами: «відсутность адресата за вказаною адресою» та «за закінченням встановленого строку зберігання». Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення\~у поштовому\~повідомленні відмітки\~про відмову\~отримати судову\~повістку чи\~відмітки про\~відсутність особи\~за адресою\~місцезнаходження,\~місця проживання\~чи перебування\~особи,\~що зареєстровані\~у встановленому\~законом порядку,\~якщо ця\~особа не\~повідомила суду\~іншої адреси.\~Тому,\~відповідач, в силу п. 4 ч. 8 ст. 128, ч. 9 ст. 130 ЦПК України, вважається належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи. Клопотань про відкладення чи про розгляд справи у відсутності відповідача до суду не надходило. Суд, вважає за можливе слухати справу у відсутності представника позивача та відповідача, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обов`язки та взаємовідносини сторін. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 129 Конституції України, ст. 3 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з ст. 3 ч. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд встановив, що 17.04.2018 року між АТ «Кредобанк» та [PERSON] було укладено Кредитний договір №CL-105490, згідно якого відповідачу було надано кредит у сумі 23 000 гривень, що підтверджується меморіальним ордером №20323447 від 17.04.2018 року та випискою про рух коштів по рахунку. Як вбачається із п.4.1 кредитного договору, за користування кредитом позичальник сплачує Банку відсотки за процентною ставкою 55,99 % річних. Згідно п. 2.3 кредитного договору, встановлений термін кредитування. У відповідності до п.4.2 кредитного договору, проценти за користування кредитом нараховуються щомісячно на суму заборгованості по кредиту за методом «факт/360» (фактична кількість днів у місяці, але умовно в році 360 днів) за ставкою визначеною п.4.1 кредитного договору, з дня видачі кредиту до дня повернення кредиту у повному обсязі, якщо інше не випливає з умов цього Кредитного договору У відповідності до п. 6.1 кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути банку кредит у повному обсязі в порядку і строки (терміни), передбачені кредитним договором та/або додатками до нього. Згідно з п. 6.2 кредитного договору, позичальник здійснює погашення заборгованості за цим кредитним договором відповідно до Графіку платежів (Додаток № 1 до цього кредитного договору). Всього позичальник зобов`язаний здійснити 60 щомісячних платежів по 1162 гривень, кожного останнього числа відповідного місяця продовж 60 місяців з дати укладання кредитного договору. Перший та останній платежі можуть відрізнятись за розміром суми щомісячного платежу. Щомісячні платежі з 17.04.2018 року до 14.04.2023 року погашаються в однаковому порядку. Згідно з п.6.3 кредитного договору, позичальник щомісячно здійснює повернення суми заборгованості за кредитом, сплачує проценти за користування кредитом, у вигляді рівних сум ануїтетного платежу (розмір якого визначається п.6.2 кредитного договору). Повернення кредиту здійснюється у порядку, передбаченому п.п. 6.3.1 6.3.5 кредитного договору. Пунктом 6.3.1 Кредитного договору передбачено, що для здійснення належного погашення кредиту Позичальник зобов`язаний щомісячно не пізніше дати погашення щомісячного платежу, встановленої графіком платежів, забезпечити наявність на поточному рахунку для обслуговування кредиту суму коштів, що відповідає розміру щомісячного платежу, з урахуванням рекомендацій Банку, передбачених п.2.9 кредитного договору. Згідно п.7.1 кредитного договору, за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань за цим кредитним договором позичальник відшкодовує банку заподіяні збитки в повному обсязі та сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України, яка діяла в період прострочення, розрахованої від суми кожного несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання позичальника, за кожен день прострочення від дати виникнення прострочення до дати, що передує даті погашення заборгованості позичальника. В будь-якому разі розмір пені, нарахованої позичальнику на підставі цього пункту Кредитного договору не може перевищувати 15% від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання. Враховуючи те, що відповідачем не виконувались взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, 21.12.2019 року позивачем на адресу відповідачки було направлено повідомлення-вимогу № 1366005 від 18.12.2019 року щодо дострокового погашення заборгованості , яка була повністю проігнорована. Крім цього, 27.01.2020 року на адресу відповідача було повторно надіслано повідомлення-вимогу №1366005/2, яка також була проігнорована відповідачем. Таким чином, оскільки відповідач не повернув своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, у зв`язку із чим у нього станом на 26.02.2020 року виникла заборгованість у сумі 42868,42 грн., яка складається з наступного: 22713,75 грн. заборгованість за кредитом; 16126,71 грн. сума заборгованості за відсотками, а також пеня у розмірі 4027,96. Пунктом 7.4 Кредитного договору встановлено, що сторони домовились, що строк позовної давності для стягнення неустойки (штрафу, пені) за Кредитним договором, прирівнюється до строку позовної давності встановленої законом для основної вимоги за кредитним договором. Відповідно дост.1054 ЦК Україниза кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідност.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору. Відповідно дост.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Частиною 1статті 1049 ЦК Українипередбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позичкодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позичкодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідност.629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами. Відповідно до ч.1ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Частина 1ст.612 ЦК Українивизначає, що боржник, у даному випадку відповідач, вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не виконав зобов`язання у строк, який встановлений договором чи законом. Таким чином, оцінюючи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково, оскільки [PERSON] належним чином не виконала зобов`язання за Кредитний договір №CL-105490від 17.04.2018 року, внаслідок чого виникла заборгованість перед АТ «Кредобанк», що стверджується представленими суду письмовими доказами. Як вбачається з матеріалів позовної заяви, позивачем було сплачено судовий збір у сумі 2102,00 грн., а тому вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, відповідно до ст.141 ЦПК України. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені судові витрати в розмірі 2102,00 грн. Крім цього, у позовних вимогах позивач просить стягнути витрати понесені позивачем на надання на надання правової допомоги. З матеріалів справи вбачається, що представництво інтересів позивачки під час судового розгляду справи судом першої інстанції здійснювала адвокат Кізко Л.С., яка на підтвердження повноважень представника надала суду ордер на надання правничої (правової) допомоги серії ЧК № 001086, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, а також копію довіреності на представництво інтересів позивача. Як встановлено в ч. 4 ст. 58 ЦК України, повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». Таким чином, повноваження адвоката Манзар Т.В., як представника позивача підтверджені в порядку, встановленому чинним цивільним процесуальним законодавством, - ордером. Подання суду інших документів з цією метою не передбачене. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17 червня 2011 року), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів. Згідно зі ст.ст.133,137 ЦПК України та ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» судові витрати на правничу допомогу це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов`язані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права при вирішенні цивільної справи в розумному розмірі з урахуванням витраченого адвокатом часу. Оформленими у встановленому законом порядку документами, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, є квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки. Натомість суду не було подано докази того, що зазначена правова допомога була надана та фактично оплачена позивачем, тобто не підтверджено факту надання юридичних послуг відповідними доказами. Більш того, як вбачається з матеріалів справи адвокат Кізко Л.С. не брала участь в судових засіданнях у даній справі, а відтак у суду відсутні законні підстави для задоволення цієї вимоги в повному обсязі. Згідно з п.48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Дослідженими у судовому засіданні доказами надання професійної правничої допомоги, у відповідності до вимог ст.ст.137, 141 ЦПК України, розмір витрат, на думку суду, є непідтвердженим. Беручи до уваги зазначене вище, а також прийняте у цій справі рішення, суд доходить висновку, що вимога про стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати за надання правової допомоги не підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: partial