Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-03 00:00:00

В серпні 2018 року [PERSON] (надалі по тексту - Позивач) звернулася в суд з позовом до [PERSON] (надалі по тексту - Відповідач) про визнання особи такою, що втратила право користування житлом та зняття з реєстрації, посилаючись на те, що є власником квартири [ADDRESS] . З 23.04.2004 року в квартирі зареєстрована також і [PERSON] , яка є дочкою позивача. Проте, як зазначив позивач, [PERSON] в квартирі не проживала і не приймала участь у веденні домогосподарства. Крім того, починаючи з 2003 року відповідач перебувала на стажуванні по роботі за кордоном, про що свідчать довідки з Інституту фізіології НАНУ, а з 2012 року відповідач офіційно працевлаштована закордоном. Як зазначила позивач, ЖЕД "Печерська брама" складав акти, підтверджені сусідами позивача, про те, що позивач проживає одна. За таких обставин, позивач звернулася до суду із позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та просила зняти з реєстрації відповідача, оскільки відповідач за вказаною адресою не проживала, участі у веденні домогосподарства не брала, позивач комунальні платежі позивач сплачує сама. В подальшому позивач звернулася із заявою про зменшення позовних вимог, в якій відмовилася від позовної вимоги щодо визнання особи такою, що втратила право користування, та просила задовольнити позовну вимогу щодо зняття відповідача з реєстрації. Позивач в засіданні позовну заяву підтримувала в повному обсязі, просила її задовольнити. В засідання 04.11.2019року не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, проти винесення заочного рішення про зняття особи з реєстрації не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з`явився, про місце день і час розгляду справи повідомлявся належним чином, в порядку встановленому ст.128 ЦПК України, про причини неявки суду не повідомив. У відповідності до п. 2 ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін, на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. Таким чином, суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи , приходить до наступного. Встановлено, що позивачка є власником квартири [ADDRESS] (а.с. 7). У вказаній квартирі зареєстрований відповідач - [PERSON] , дочка позивача. Згідно довідки Національної академії наук України від 12.10.2010 року, № 104/3-161, [PERSON] працювала у Інституті фізіологолії ім. О. Богомольця на посаді наукового співробітника та знаходилась у закордонному відрядженні на стажуванні з 07.11.2008 року по 31.08.2012 року (а.с. 8). Актами мешканців будинку [ADDRESS] , який підписаного зокрема майстром по т/д та начальником ЖЕД "Печерська брама" від 31.03.2017 року, та від 12.04.2018 року, затверджено, що [PERSON] дійсно не проживає за даною адресою: [ADDRESS] з 2010 року (а.с. 9-10). Відповідно до записів трудової книжки, 01.01.2012 року [PERSON] звільнена, у зв`язку із перебуванням у закордонному відрядженні більше року та приймаючи до уваги працевлаштування закордоном (а.с. 11-12). Позивач звернулася до суду із позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та просила зняти з реєстрації відповідача, оскільки відповідач за вказаною адресою не проживала, участі у веденні домогосподарства не брала, комунальні платежі позивач сплачує сама. 03.07.2019 року позивач звернулася із заявою про зменшення позовних вимог, в якій відмовилася від позовної вимоги щодо визнання особи такою, що втратила право користування, та просила задовольнити позовну вимогу щодо зняття відповідача з реєстрації (а.с. 31). Відповідно до листа Печерської районної в м. Києві державної адміністрації від 11.10.2019 року за № 105/01-4616/1, [PERSON] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , на квартирному обліку в Печерській районній в м. Києві державній адміністрації станом на 10.10.2019 року не перебуває та не перебувала. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.ч. 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України). Відповідно до ст. 15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних , житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Відповідно до ст. 319 ч. 1 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 321 ч. 1 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Усунення перешкод власник може вимагати навіть тоді, коли ці перешкоди не пов`язані з позбавленням його володінням майном. Відповідно до положень статті 156 Житлового кодексу Української PCP, члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Відповідно до статті 7 Закону України Закону України від 11 грудня 2003 року №1382-1V «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття особи з реєстрації місця проживання здійснюється, зокрема, на підставі заяви цієї особи або її представника, що подається до органу реєстрації; або остаточного рішення суду про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, проя виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Крім того, відповідно до ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом Відповідно до ч.1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч.1,2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ст.. 5 ЦПК України , здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтерси у спосіб , визначений законом або договором. Стаття 13 ЦПК України передбачає ч.1. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Ч. 3. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. За таких обставин, суд вважає за належне відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки позивачем не надано доказів про звернення до органу реєстрації із заявою про зняття [PERSON] із реєстрації, його відмови у знятті з реєстрації, перед подачею до суду позовної заяви.

Outcome: dismissed