Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 24.04.1993 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу неповнолітніх дійте не мають. Зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства. Вказує, що з грудня 2014 року шлюбні відносини з відповідачем припинені. Вважає, що збереження сім'ї неможливо та суперечить її інтересам. Суперечок про розподіл спільного майна не має. Вказує також, що надання строку для примирення, а також збереження шлюбу буде суперечити її інтересам. Позивач просить суд розірвати шлюб, укладений з відповідачем, стягнути з відповідача на її користь судовий збір у розмірі 640,00 грн. В судове засідання позивач не з'явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином та своєчасно, проте надала до суду заяву в якій просить, розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити, при розірванні шлюбу залишити їй прізвище "[PERSON]". Не заперечує проти розгляду справи в заочному порядку. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду повідомлявся належним чином, своєчасно, про що в справі є конверти з відміткою про відсутність особи за місцем реєстрації, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення справи не надходило. Враховуючи, що причина неявки відповідача є неповажною, відзив не надано, у справі є наявні дані про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України провести заочний розгляд справи у відсутність відповідача з дотриманням вимог, встановлених законом, за згодою позивача на заочний розгляд справи. Суд дослідивши матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановивши факти та відповідні їм правовідносини, дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі. Відповідно до вимог ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається . Відповідно до частини 3 статті 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. За правилами, встановленими ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 24 квітня 1993 року [PERSON], [INFO], уродженець м. Дружківка Донецької області та [PERSON], [INFO], уродженка м. Дружківка Донецької області уклали шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 159, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданого відділом реєстрації актів цивільного стану м. Дружківки Донецької області. Після укладення шлюбу дошлюбне прізвище "[PERSON]" змінено на [PERSON] (а.с.7). Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог, або заперечень. Згідно з вимогами ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10.12.1948 року чоловіки та жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Враховуючи зазначені позивачем причини розірвання шлюбу, характер відносин сторін, наполягання позивача на розірванні шлюбу, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача і вважає, що подальше збереження шлюбу не можливо, оскільки суперечило б інтересам позивача. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу одна з основних його засад. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред'явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберігати шлюб. Отже, суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б його інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого шлюб підлягає розірванню. Враховуючи вищеназвані обставини, суд приходить до висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] існує формально, а тому підлягає розірванню. А застосування випробувального терміну для подружжя вбачається недоцільним. Відповідно до положень частини 1 статті 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку із реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач по справі, наполягала на залишенні прізвища, яким іменувалась у шлюбі. Тому суд вважає за можливе залишити позивачу після розірвання шлюбу прізвище «[PERSON]». Відповідно до частини 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду з позовною заявою сплачений судовий збір у сумі 640 гривень, яка підлягає стягненню на користь позивача з відповідача [PERSON]

Outcome: approved