Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-19 00:00:00

В поданому позові позивачка зазначила, що їй на праві приватної власності належить житловий будинок, розташований за адресою: провулок Красний, буд.11, смт. Нижнє. Даний будинок нею придбаний у [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 1 червня 2009 року. На дату укладання вказаного договору, за цією адресою окрім власника була зареєстрована , але не мешкала [PERSON], речі або документи якої у будинку були відсутні. За період з дати набуття права власності на будинок та по теперішній час відповідач за місцем своєї реєстрації не зявився, жодних повідомлень щодо свого місцезнаходження або поважності своєї відсутності не надав, будь-якої участі в утриманні будинку та сплаті комунальних платежів не приймає, а також не виконує інших обовязків наймача, які передбачені чинним законодавством. Реєстрація відповідача у зазначеному житловому будинку перешкоджає позивачу володіти та розпоряджатися в повному обсязі своєю приватною власністю та змушує її нести додаткові витрати, повязані зі сплатою комунальних послуг. За таких обставин, позивачка, у поданому позові просить суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням за адресою: Луганська область, Попаснянський район, смт. Нижнє, провулок Красний, буд.11. До початку розгляду справи позивач надала заяву про розгляд справи у її відсутність , позовні вимоги просила задовольнити, не заперечувала проти винесення заочного рішення. \~Відповідач до суду не з'явився була належним чином повідомлена про день та час судового розгляду, шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-порталі "Судова влада Україна" про проведення судового розгляду в даній цивільній справі, повідомлень про причини неявки до суду від відповідача не надійшло. \~ \~ \~ \~Представник третьої\~особи -\~ Нижнєнської селищної ради Попаснянського району Луганської області у судове засіданн не з»явився, про час та день розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заперечень на позов не надавали. За таких підстав суд проводить в даному провадженні заочний судовий розгляд, що передбачено\~ст.280 ЦПК України.\~\~\~\~\~\~\~\~ Суд, вивчивши письмові матеріали справи, зазначає наступне. Предметом даного позову являється вирішення питання про користування житлом, яке перебуває у приватній власності позивача, при тім, що відповідач не є членом сім"ї позивача. Суд вважає, що при розгляді даного позову необхідно користуватися положеннями Цивільного Кодексу України щодо захисту права власності особи та положеннями житлового законодавства щодо права користування особи житловим приміщенням. До цього, відповідно до положеньст.10 ч.3 ЦПК України- суд застосовує в даному випадку також положення Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» щодо аналогіїї закону. Так, відповідно до ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст.317 ЦК Українивласникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до приписів ст.319 ЦК Українивласник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із частиною першою статті 383 ЦК Українивласник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Згідно ст.150\~Житлового кодексу\~Української РСР громадяни, які мають у приватній власності будинок, квартиру, користуються ним для особистого проживання і проживання їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до Постанови Пленуму вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та може вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до статті 41 Конституції Українита статті1ПершогоПротоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України\~№ 475/97-ВР від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого Протоколу та протоколів №№2.4.7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди відповідно до закону за своєю волею незалежно від волі інших осіб. При цьому, суд зазначає, що відповідач по даній справі не являється членом сім"ї, а діюче законодавство не регулює правовідносини між власником та сторонніми особами щодо користування житловим приміщенням. А так, відповідно до положень ст.10 п.9 ЦПК України, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутністю такого - виходить із загальних засад законодавства (аналогія права). Тому, враховуючи дану правову норму - суд вважає необхідним розглядати даний позов, на підставі правових положень ст.71 Житлового КодексуУРСР (діючого), що регулюють збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами, яка передбачає, що «При тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом, у видках, передбачених переліком ст.71 ЖК УРСР. Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Із наданих письмових доказів судом встановлено: Позивач дійсно з 01.06.2009 року є власником будинку за адресою: Луганська область, смт.Нижнє, провул.Красний, буд.11, що підтверджується копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.8). Відповідно до запису у будинкової книги за адресою: Луганська область, смт.Нижнє Попаснянського району, провул.Красний, буд.11, окрім позивача, у будинку зареєстрована відповідач по справі [PERSON], яка не є членом сім'ї власника .(а.с.9-11) Також судом встановлено, що відповідач не мешкає за місцем своєї реєстрації з 2009 року тобто більше девяти років, що підтверджується відповідними доказами довідками, які були складені депутатом Нижнєнської селищної ради у присутності сусідів позивача гр.[PERSON], [PERSON]В.(а.с.12-13). Так як відповідач, не є членом сім'ї власника житла, за місцем реєстрації не проживає більше 9-ти років, а відомостей про причини її відсутності суду не надано , то суд не вбачає підставдля продовження строкузбереження жилого приміщення за відповідачем на більш тривалий строк (тобто більш 6 місяців за умов ст.71 ЖК УРСР) і тому у відповідача не має законних підстав для користування житловим будинком за адресою: Луганська область, смт.Нижнє Попаснянського району, провул.Красний, буд.11. Враховуючи встановлене, суд приходить до висновку про те, що [PERSON] втратила право користування належним позивачу будинком. При цьому судом враховується, що реєстрація відповідача у зазначеному будинку негативно впливає на матеріальний стан позивача, яка змушена нести додаткові витрати на утримання житла та оплату наданих комунальних послуг, а також позбавлена можливості розпоряджатися своєю власністю. Таким чином, у судовому засіданні знайшло своє підтвердження те, що відповідач\~[PERSON] не проживає (відсутній) в найманому жилому приміщенні, за адресою: Луганська область, смт.Нижнє Попаснянського району, провул.Красний, буд.11, без поважних причин тривалий час , а саме понад шість місяців, а тому на підставі ст.\~71\~ЖК України повинен бути визнаним таким, що втратив право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності його понад встановлені строки без поважних причин. На підставі ст.ст.150, 71,72 ЖК Української РСР,ст.ст.316,317,319,391, ЦК України,положень Постанови Пленуму вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав»,

Outcome: approved