Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-05 00:00:00

Заступник керівника Чернігівської місцевої прокуратури звернувся до суду з даним позовом в інтересах держави посилаючись на те, що рішенням 9 сесії 7 скликання Куликівської селищної ради № 237 від 31.05.2018 "Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства" затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2, 000 га за рахунок земель комунальної власності сільськогосподарського призначення, розташованої по [ADDRESS] , учаснику АТО [PERSON] . На підставі зазначеного рішення державним реєстратором 23.08.2018 зареєстровано право власності [PERSON] на вказану земельну ділянку. Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах визначених Земельним Кодексом України проводиться один раз по кожному виду використання, громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель Державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства у розмірі не більше 2 гектарів. За даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно , Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, [PERSON] на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Київській області від 30.05.2018 отримав у приватну власність земельну ділянку площею 2 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована: Київська область, Поліський район, Рагівська с/рада. В подальшому, 12.06.2018 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального кругу, на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, право власності на зазначену земельну ділянку за [PERSON] припинено та зареєстровано за [PERSON] . Таким чином, [PERSON] на час отримання спірної земельної ділянки за рішенням Куликівської селищної ради від 31.05.2018 використав своє право на безоплатне отримання у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в межах норм безплатної передачі земельної ділянки. Посилаючись на ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» Заступник керівника Чернігівської місцевої прокуратури просить суд Визнати недійсним п.п. 1.- 1.1., 11.-12. рішення 9 сесії 7 скликання Куликівської селищної ради № 237 від 31.05.2018 "Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства" відносно [PERSON] ; скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень з індексним номером 42743122 від 29.08.2018 (номер запису про право власності 27677204 від 23.08.2018), внесене державним реєстратором Куликівської селищної ради Дерев`янко Іриною Василівною; стягнути з відповідачів на користь прокуратури Чернігівської області судовий збір у розмірі 3842,00 грн. В судовому засіданні прокурор свої позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Куликівською селищною радою надано до суду відзив на позовну заяву, в якій селищний голова повідомляє про визнання позову в повному обсязі, однак просить судовий збір у повному обсязі покласти на відповідача [PERSON] , оскільки спір виник внаслідок його неправильних дій. Куликівською селищною радою надано до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника селищної ради. Відповідач [PERSON] позовні вимоги прокурора не визнав, у відзиві на позов заперечував факт отримання у власність земельної ділянки у Київській області, в судовому засіданні пояснив, що в січні 2018 року він подав заяву до Куликівської селищної ради про отримання землі, періодично заходив та цікавився, чи виділили йому землю, також ним були оплачені всі кошти для її оформлення. В кінці березня він мав їхати в АТО, а один з військовослужбовців сказав, що є чоловік, який за два тижні може оформити землю. Він звернувся до того чоловіка, той сказав, що необхідно підписати довіреність. У тій довіреності, яку він читав, не було ні слова про продаж землі, можливо довіреність підмінили у нотаріуса, до якого через деякий час вони їздили. Про землю в Київській області він нічого не знав і йому ніхто нічого не повідомляв. В липні 2018 року йому зателефонувала мати і сказала, що йому дали землю в Куликівці, потрібно приїхати підписати документи. В серпні 2018 року він приїхав у відпустку, підписав документи і поїхав назад в АТО. Про виділення йому земельної ділянки у Київській області він дізнався, коли прокурором було подано заяву до суду. Позовна заява надійшла до суду 19.02.2019 року, ухвалою судді від 21.02.2019 року залишена без руху, недоліки позовної заяви вправлені позивачем 28.02.2019 року. 15 березня 2019 року, після отримання відомостей про зареєстроване місце проживання відповідача [PERSON] , позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі. У зв`язку з перебуванням [PERSON] в Збройних силах України на військовій службі за контрактом та за клопотаннями сторони відповідача розгляд справи відкладався до 06.08.2019 року. Безпосередньо дослідивши письмові докази у справі, вислухавши учасників судового засідання, суд приходить до наступного. [PERSON] є учасником бойових дій, що підтверджено посвідченням серії [NUMBER] від 30.04.2016 (а.с. 21). 28 грудня 2017 року він звернувся до Куликівського селищного голови з заявою про надання дозволу на розроблення проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтованою площею 2,00 га, для ведення особистого селянського господарства (а.с. 19). 02.05.2018 він звернувся до селищного голови з заявою про затвердження проекту землеустрою, де зазначив, що земельної ділянки за даним цільовим призначенням у власності не має (а.с. 22). Рішенням № 103 від 18 січня 2018 року Куликівська селищна рада надала [PERSON] дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею біля 2,00 га для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення комунальної власності по [ADDRESS] (а.с. 30). Рішенням № 237 від 31 травня 2018 року Куликівська селищна рада затвердила проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки учаснику АТО [PERSON] площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер [NUMBER] , із земель сільськогосподарського призначення комунальної власності по [ADDRESS] та передала йому зазначену земельну ділянку у власність (а.с.31). Вартість земельної ділянки становила 54980,48 грн. (а.с. 37). Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, сформованою 17.10.2018, 23.08.2018 державний реєстратор Куликівської селищної ради Дерев`янко І.В. винесла рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та зареєструвала право власності [PERSON] на земельну ділянку площею 2 га (а.с. 5-6). Разом з тим, згідно з наказами Головного управління Держгеокадастру у Київській області, датованими 18.02.2018 та 30.05.2018 [PERSON] відповідно було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою та затверджено проект з наданням [PERSON] у власність земельної ділянки площею 2.00 га , кадастровий номер [NUMBER] , із земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства, розташовану на території Рагівської сільської ради Поліського району Київської області (а.с. 80,81). Клопотання про затвердження проекту землеустрою та передачу у власність земельної ділянки до Головного управління Держгеокадастру у Київській області було зареєстровано 25.05.2018 року та підписано від імені [PERSON] довіреною особою [PERSON] (а.с. 78). Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, сформованою 17.10.2018, 16.06.2018 року приватним нотаріусом Незнайко Є.В. Київського міського нотаріального округу був посвідчений договір купівлі продажу земельної ділянки з кадастровим номером [NUMBER] площею 2 га, за яким право власності на земельну ділянку за [PERSON] припинено та зареєстровано за [PERSON] (а.с. 10-12). Таким чином, в суді встановлено, що 30 та 31 травня 2018 року два уповноважені органи прийняли рішення в межах своєї компетенції про виділення [PERSON] земельних ділянок площею 2 га в двох різних областях України з земель сільськогосподарського призначення. З наданої відповідачем копії довіреності від 16 березня 2018 року вбачається, що [PERSON] уповноважив [PERSON] , мешканця Київської області, користуватись, управляти, розпоряджатися (в тому числі продати за ціну та на умовах на його власний розсуд, обміняти на іншу земельну ділянку, передати в оренду) оформити право власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, розташовану на території Київської області). Довіреність посвідчена нотаріально приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу. Згідно зі статтею 121 Земельного кодексу України кожен громадянин України має право на безоплатне отримання земельної ділянки із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: - для ведення фермерського господарства - в розмірі земельної частки (паю), визначеної для членів сільськогосподарських підприємств, розташованих на території сільської, селищної, міської ради, де знаходиться фермерське господарство; - для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара; - для ведення садівництва - не більше 0,12 гектара; - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара, в селищах - не більше 0,15 гектара, в містах - не більше 0,10 гектара; - для індивідуального дачного будівництва - не більше 0,10 гектара; - для будівництва індивідуальних гаражів - не більше 0,01 гектара. При цьому, ч.4 ст. 116 Земельного кодексу України передбачає однократне безоплатне отримання земельних ділянок у власність громадян у межах визначених норм по кожному виду користування («Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання», ч. 4 ст. 116 ЗКУ). Таким чином, встановивши, що [PERSON] протягом травня - серпня 2018 року отримані у власність дві земельні ділянки площею 2 га кожна для ведення особистого селянського господарства, суд дійшов висновку, що позовні вимоги прокурора підлягають задоволенню, оскільки наявні порушення вимог ст. 121 та 116 ЗК України. Згідно з роз`ясненнями, наданими у п.7 постанови пленуму ВСС «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» від 1.03.2013 №3, земельні відносини, суб`єктами яких є фізичні чи юридичні особи, органи місцевого самоврядування, органи державної влади, а об`єктами - землі у межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї), регулюються земельним і цивільним законодавством на принципах забезпечення юридичної рівності прав їх учасників, забезпечення гарантій права на землю. Захист судом права на землю у цих відносинах здійснюється способами, визначеними ст. ст. 16, 21, 393 Цивільного кодексу та ст.152 ЗК, зокрема шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади та місцевого самоврядування. Відповідно до вказаного спори, що виникають із земельних відносин, в яких хоча б однією зі сторін є фізична особа, незважаючи на участь у них суб`єкта владних повноважень, згідно зі ст.15 ЦПК розглядаються в порядку цивільного судочинства. Це стосується позовів про визнання недійсними рішень органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування про видання дозволу на виготовлення (розроблення) проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, вирішення інших питань, які відповідно до закону необхідні для набуття й реалізації права на землю, про надання чи передання земельної ділянки у власність або користування чи невирішення цих питань, припинення права власності чи користування землею. Посилання відповідача на ту обставину, що йому було невідомо про отримання у власність земельної ділянки на території Київської області та що його представник діяв недобросовісно, не спростовують доводів прокурора, оскільки, по-перше, суд виходить з презумпції обов`язку особи знати про стан своїх майнових прав, по -друге, за встановлених судом обставин справи, земельна ділянка може бути витребувана як у добросовісного так і недобросовісного набувача. З пояснень [PERSON] в суді та змісту довіреності від 16.03.2018 року вбачається, що він усвідомлював, що наділяє іншу особу правом оформити право власності на земельну ділянку. Подальші дії повіреного [PERSON] , який за твердженням відповідача діяв недобросовісно, не є предметом доказування у даній справі. Ст. 23 ч.3 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Звернення прокурора до суду із позовом обумовлено встановленням прокурором порушень вимог земельного законодавства, внаслідок чого земельна ділянка загальною площею 2 га була отримана фізичною особою незаконно, що порушує інтереси держави. Представництво інтересів держави в суді є конституційною функцією органів прокуратури, а подача позову - єдиним можливим заходом реагування, направленим на реальне поновлення порушених прав та інтересів держави. Відповідно до п.п. 3, 4, 5 рішення Конституційного Суду України від 08.04.1999 державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів, в їх основі завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на гарантування її економічної безпеки, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо; інтереси держави можуть збігатись повністю, частково або не збігатись зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій, господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Виявлене прокурором порушення земельного законодавства відповідачем зачіпає інтереси держави та територіальної громади (великої кількості людей) за місцезнаходженням спірної земельної ділянки. Суд дійшов висновку, що коли орган місцевого самоврядування у правовій ситуації, що виникла у зв`язку з одночасним отриманням у власність двох земельних ділянок на території різних областей, виступає відповідачем, прокурор зобов`язаний здійснити виключне представництво інтересів держави в цивільному процесі. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Ч.9 ст. 141 ЗУ «Про судовий збір» передбачено, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору. Суд не вбачає в діях [PERSON] або його представника ознак зловживання процесуальними правами та умислу, який привів до виникнення спору, а також виходячи з того, що він є учасником бойових дій та продовжує службу в рядах Збройних сил України, вважає за можливе стягнути сплачений при поданні позову судовий збір з обох відповідачів у рівних частках.

Outcome: approved