Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-28 00:00:00

В липні 2020р. позивачі звернулись до суду з позовом про зобов`язання вчинити дії та відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позову посилаються , що власниками квартир [ADDRESS] . З кожним був підписаний договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води з виконавцем - Товариством з обмеженою відповідальністю «Управління будівлями та спорудами». Про відсутність водопостачання квартир позивачів на кухні ів одному із санвузлів ще 28.03.2020 року було повідомлено виконавця в усній формі. 05.05.2020 та 25.05.2020 виконавець був повідомлений письмовою заявою [PERSON] . В своїх відповідях від 15.05.2020 №58 та від 28.05.2020 №60 Товариство з обмеженою відповідальністю «Управління будівлями та спорудами» повідомило, що проблема з водопостачанням, що виникла 28.03.2020 відома, однак не зважаючи на неодноразові спроби та заходи щодо можливості здійснення відповідних ремонтних наявності необхідного та узгодженого доступу до пошкодженого обладнання, що знаходяться в квартирі [ADDRESS] фізично неможливо виконати необхідні ремонтні роботи. з 28.03.2020 року позивачі внаслідок відсутності водопостачання не можуть жити звичайним життям, вимушені кожного дня терпіти незручності, пристосовуватись до наявних обставин, витрачати значно більше часу для виконання звичайних буденних дій, позивачі вважають, що їм нанесена моральна шкода. Тому звернулись до суду з позовом та просять зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Управління будівлями та спорудами» в триденний строк з дня набрання судовим рішенням законної сили повністю відновити холодне та гаряче -водопостачання по всіх стояках квартир [ADDRESS] , [INFO] , [INFO] , [ADDRESS] . Стягнути на користь [PERSON] 10 000 гривень моральної шкоди. Стягнути на користь [PERSON] 10 000 грн. моральної шкоди. Стягнути на користь [PERSON] 10 000 грн. моральної шкоди.Стягнути на користь [PERSON] 10 000 грн. моральної шкоди. В судовому засіданні представник позивачів позов підтримала. Представник відповідача надав відзив, в судовому засіданні просив в позові відмовити. Ухвалою Печерського районного суду м.Києва від 1.09.2021р. відкрито провадження по справі в порядку спрощеного провадження. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, приходить до слідуючого. Судом встановлено , що [PERSON] є власником кв. [ADDRESS] , [PERSON] є власником кв. [ADDRESS] , [PERSON] є власником кв. [ADDRESS] [PERSON] є власником кв. [ADDRESS] З кожним був підписаний договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води з виконавцем - Товариством з обмеженою відповідальністю «Управління будівлями та спорудами». Відповідно до п, 4.1.1. споживач має право на своєчасне отримання послуг належної якості згідно з чинним законодавством України. Розділом 8 Договору встановлений порядок встановлення факту неналежного надання або ненадання послуг та розв`язання спорів. Зокрема, пунктом 8.1. Договору встановлено, що у азі неналежного надання або ненадання послуг виконавцем споживач повідомляє про це виконавця в усній або письмовій формі. Про відсутність водопостачання квартир позивачів на кухні і в одному із санвузлів ще 28.03.2020 року було повідомлено виконавця в усній формі. 05.05.2020 та 25.05.2020 виконавець був повідомлений письмовою заявою [PERSON] . В своїх відповідях від 15.05.2020 №58 та від 28.05.2020 №60 Товариство з обмеженою відповідальністю «Управління будівлями та спорудами» повідомило, що проблема з водопостачанням, що виникла 28.03.2020 відома, однак не зважаючи на неодноразові спроби та заходи щодо можливості здійснення відповідних ремонтних наявності необхідного та узгодженого доступу до пошкодженого обладнання, що знаходяться в квартирі [ADDRESS] фізично неможливо виконати необхідні ремонтні роботи. Разом з тим, відповідно до пункту 5.3.3. споживач послуг зобов`язаний забезпечити доступ до відповідної інженерної мережі, арматури, квартирних засобів обліку води. За ст.30 Конституції України, кожному гарантується недоторканність житла. Не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду. У невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину, можливий інший, встановлений законом, порядок проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду і обшуку. У відповідності до ст. 382 ЦК України, квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання. Власникам квартири у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку. Положеннями ст. 383 ЦК України визначено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку. Відповідно до ст..16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» 1. Надання комунальних послуг та надання послуги з управління багатоквартирним будинком здійснюються безперервно, крім часу перерв на: 1) проведення ремонтних і профілактичних робіт згідно з будівельними нормами і правилами, правилами технічної експлуатації і користування, положеннями про проведення поточного і капітального ремонтів та іншими нормативно-правовими актами; 2) міжопалювальний період для систем опалення виходячи з кліматичних умов згідно з нормативно-правовими актами; 3) ліквідацію наслідків аварії. 2. У разі застосування планової перерви в наданні комунальних послуг виконавець зобов`язаний повідомити споживача через засоби масової інформації або в інший спосіб, що гарантує доведення такої інформації до кожного споживача, про таку планову перерву не пізніш як за 10 робочих днів (крім перерви на ліквідацію наслідків аварії). У повідомленні необхідно зазначити причину та строк перерви в наданні відповідних послуг. У разі застосування перерви в наданні комунальних послуг на ліквідацію наслідків аварії виконавець зобов`язаний повідомити споживача через засоби масової інформації або в інший спосіб, що гарантує доведення такої інформації до споживача, про таку перерву не пізніш як через три години з початку такої перерви. У повідомленні зазначаються причини та строк перерви в наданні відповідних комунальних послуг. 3. Якість комунальної послуги повинна відповідати вимогам, встановленим цим Законом, іншими актами законодавства та договором. Обов`язок забезпечення відповідності якості комунальної послуги встановленим вимогам покладається на виконавця такої послуги. Обов`язок забезпечення відповідності якості послуги з управління встановленим вимогам та договору покладається на управителя багатоквартирного будинку. Захист прав споживачів житлово-комунальних послуг здійснюється уповноваженим центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного нагляду (контролю) за дотриманням законодавства про захист прав споживачів. 4. Обов`язок щодо забезпечення готовності до надання комунальних послуг внутрішньобудинкових систем, що знаходяться в житловому будинку (у тому числі багатоквартирному) і призначені для надання комунальних послуг, покладається на власника такого будинку (співвласників багатоквартирного будинку), якщо цей обов`язок не покладено ним (ними) на управителя чи іншу особу відповідно до закону або договору. 5. У разі настання перерв, визначених цією статтею, плата за відповідні житлово-комунальні послуги за час таких перерв не нараховується. Споживач також має право на укладення договору з виконавцем відповідних послуг на профілактику, повірку, а також заміну або ремонт санітарно-технічних приладів, пристроїв, обладнання та засобів обліку, що вийшли з ладу (частина друга статті 20 Закону). У той же час частиною другою статті 21 Закону встановлено обов`язки виконавця, до яких, зокрема належить здійснення контролю за технічним станом інженерного обладнання будинків, квартир, приміщень, а також своєчасно за власний рахунок проводити роботи з усунення виявлених неполадок, пов`язаних з отриманням житлово-комунальних послуг, що виникли з його вини. Порядок надання послуг з утримання будинків і прибудинкових територій визначають Правила утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітет України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, зареєстрованого Міністерством юстиції України 25 серпня 2005 року за № 927/11207 . Так, пунктом 2 вказаних правил регламентовано порядок технічного обслуговування жилих будинків. Згідно з положеннями вказаного пункту технічне обслуговування жилих будинків - це комплекс робіт, спрямованих на підтримку справності елементів будівель чи заданих параметрів та режимів роботи технічного обладнання. Технічне обслуговування жилих будинків включає роботи з контролю за його станом, забезпечення справності, працездатності, наладки і регулювання інженерних систем тощо. Відповідно до ч.1 ст.177 ЖК України громадяни зобов"язані забезпечувати схоронність жилих приміщень, бережно ставитись до санітарно-технічного та іншого обладнання ,до об"єктів благоустрою, додержувати чистоти і порядку в під"їздах , кабінах ліфтів, на сходових клітках та в інших місцях загального користування. Статтею 179 цього Кодексу передбачено , що користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооператив, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов"язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і при будинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ч.2 ст.24 ЖК України житлово-експлуатаційні організації забезпечують схоронність житлового фонду і належно його використання, високий рівень обслуговування громадян , а також контролюють додержання громадянами правил користування жилими приміщеннями , утримання жилого будинку і при домової території. Однак відповідач не надав належних та допустимиї доказів про відмову власника квартири [ADDRESS] допустити відповідно спеціаліста для ремонту пошкодженого обладнання (устаткування) стояку холодного та гарячого водопостачання та здійснення ними дій щодо поновлення водопостачання в квартираї позивачів. Такі дії відповідача призвели до того, що власники кватир № [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] з 28.03.2020 не мають водопостачання на кухні та в одному з санвузлів, виконавець послуг не здійснює належних заходів щодо виконання умов договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води. Твердження представника відповідача , що позивачі самостійно повинні звернутись до суду з позовом до власників квартири 915 про усунення їх порушень, суд вважає безпідставним , оскільки балансоутримувач будинку або суб`єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору має право звернутися з подібними позовними вимогами до суду. При таких обставинах , суд вважає за необхідне з метою ефективного захисту порушеного права зобов`язати оскільки дискреційні повноваження полягають у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі, тобто серед варіантів правомірної поведінки суб`єкта владних повноважень. Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, який у своєму рішенні від 16.09.2015 у справі № 21-1465а15 вказав, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення. При таких обставинах суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині поновлення прав позивачів, а саме зобов`язання Товариство з обмеженою відповідальністю «Управління будівлями та спорудами» в десятиденний строк з дня набрання судовим рішенням законної сили відновити холодне та гаряче -водопостачання по всіх стояках квартир [ADDRESS] , [INFO] , [INFO] , [ADDRESS] . Щодо позовних вимог про стягнення моральної шкоди, судом встановлено . Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, зокрема, може полягати у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Отже, моральну шкоду розуміють як втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання. Згідно з ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Враховуючи норми ст.ст.27,31 ЦПК України, позивач самостійно визначає предмет й підстави позову та на власний розсуд розпоряджається своїми правами щодо предмета позову. Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених цим Кодексом. Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. В порушення вимог вищенаведених процесуальних норм, позивачами не доведено факт заподіяння моральної шкоди, наявності причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача та наслідками, зазначеними у позові. Тому позовні вимоги про стягнення моральної шкоди є безпідставними , не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні та не підлягають задоволенню. При таких обставинах позов підлягає задоволенню частково. Відповідно до ст..141ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь кожного позивача в розмірі 840 грн.

Outcome: partial