Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-17 00:00:00

ПАТ КБ «Приватбанк» 16.03.2016 року звернувся до суду з позовом, в якому прохає стягнути з відповідача [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором № PLRMAK05603400 від 10.04.2007 року в сумі 16136 грн. 54 коп. та понесені судові витрати 1378 грн. Свої позовні вимоги обґрунтував тим, що відповідно до укладеного договору від 10.04.2007 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 56840,40 грн. на термін до 8.04.2010 року. Відповідач зобов»язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування ним у строки та в порядку, встановлені кредитним договором. Взяті на себе зобов»язання не виконує. Станом на 23.02.2016 року загальна заборгованість відповідача перед банком складає 60255 грн. 21 коп., з якої: 11631 грн. 31 коп. заборгованість за кредитом; 28808 грн. 20 коп. заборгованість по відсотках за користування кредитом; 1268 грн. 40 коп. - заборгованість по комісії; 18547 грн. 30 коп. - пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором. Згідно рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 18.02.2013 року з [PERSON] на користь банку було стягнуто 44118 грн. 67 коп., тому його остаточна заборгованість становить 16136 грн. 54 коп. У судове засідання представник позивача не з»явився. Належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи. В заяві на адресу суду прохав розглянути справу без його участі, вказав, що позов підтримує, згоден на ухвалення заочного рішення у справі в разі неявки відповідача. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з»явився. Згідно ч.5 ст. 74 ЦПК України вважається належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи. За письмовою згодою позивача справа розглянута на підставі наданих доказів (заочний розгляд). Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також їх достатність і взаємний зв»язок у сукупності, встановив наступне. Відповідно до договору № PLRMAK05603400 від 10.04.2007 року, укладеного між банком-позивачем, як кредитором, та [PERSON], як позичальником, ЗАТ КБ "ПриватБанк"(правонаступником якого є ПАТ КБ "ПриватБанк"), надав позичальнику кредитні кошти у вигляді неповновлюваної кредитної лінії у розмірі 45301,60 грн. на строк з 10.04.2007 року по 08.04.2010 року включно, шляхом перерахування 44380,00 грн. на відкритий у Укрексібанк в м. Києві поточний рахунок № 26002020030185 ТОВ «Авто-Технологія» на купівлю автомобіля та сплату страхових платежів і сплату за реєстрацію предмету застави у сумі 11538,80 грн. зі сплатою відсотків - 1,34 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно п.п. 1.1, 2.2.2, 2.2.3, 2.2.4 позичальник зобов»язався повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, винагороду та комісію в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. Відповідно до п. 1.1. договору [PERSON] з 21 по 28 число кожного місяця мав сплачувати щомісячний платіж у сумі 1172,38 грн. для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією за користування кредитом. Взяті на себе зобовязання відповідач не виконує. Станом на 23.02.2016 року його загальна заборгованість перед банком складає 60255 грн. 21 коп., з якої: 11631 грн. 31 коп. заборгованість за кредитом; 28808 грн. 20 коп. заборгованість по відсотках за користування кредитом; 1268 грн. 40 коп. - заборгованість по комісії; 18547 грн. 30 коп. - пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором. Згідно рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 18.02.2013 року з [PERSON] на користь банку було стягнуто 44118 грн. 67 коп., тому його остаточна заборгованість становить 16136,54 грн. (60255,21 44118,67 ). Згідно ст.ст. 526, 530 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства та у встановлені договором строки. Ст. 525 Цивільного кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно ч.1 ст. 546, ст. 549 ЦК виконання зобов»язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою чи іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов»язання. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. За ч.1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов»язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов»язання. За ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов»язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Статтями 1049, 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що позичальник зобов»язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Згідно ч.1 ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобов»язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Встановивши, що позивач, як позичальник, не виконав зобовязань за кредитним договором і, як наслідок, допустив заборгованість по кредиту, врахувавши вищеназвані норми закону та умови договору, відсутність заяви про застосування позовної давності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з іншої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивач документально підтвердив сплату ним судового збору в сумі 1378 грн. Вказана сума підлягає стягненню на його користь з відповідача.

Outcome: approved