Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-06 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] , [ADDRESS] ,), [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] , [ADDRESS] ,) про визначення часток у спільній сумісній власності. Вказує, що [PERSON] та членам його сім`ї [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , на праві спільної сумісної власності належить житловий будинок [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності. Також позивачу та вищезазначеним членам його сім`ї на праві спільної сумісної власності належить земельна ділянка за адресою: [ADDRESS] , площею 0,1 га, кадастровий номер 7310136300:16:003:0348, з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. [INFO] дружина позивача [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серія [NUMBER] , виданого Чернівецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано- Франківськ). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається з частини житлового будинку з належними до нього будівлями та спорудами та частини вказаній земельної ділянки, які знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] є позивач. У травні 2021 року позивач звернувся із заявою до приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Тумака А.М. для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, а саме: на частину житлового будинку [ADDRESS] та на частину земельної ділянки з кадастровим номером 7310136300:16:003:0348, площею 0,1 га, для його обслуговування, цільове призначення якої: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. 14.05.2021 року приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Тумаком А.М. було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частину житлового будинку [ADDRESS] та частину земельної ділянки площею 0,1 га, кадастровий номер 7310136300:16:003:0348, для його обслуговування, що перебувають у спільній сумісній власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] у зв`язку з тим, що ними не визначені їх частки у спільній сумісній власності і вчинення такої нотаріальної дії як видача свідоцтв про право на спадщину без визначення часток у спільній сумісній власності суперечить чинному законодавству України. Відповідно до ч. 2 ст. 19 нового ЦПК цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку наказного провадження; позовного провадження (загального або спрощеного); окремого провадження. Частина 1 ст. 274 ЦПК України визначає, що у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються: 1) малозначні справи; і 2) справи, що виникають з трудових відносин, а згідно ч. 2 цієї статті - може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. Частиною 3 ст. 274 ЦПК України суду надано повноваження для того, щоб вирішити, чи розглядати справу в порядку спрощеного провадження, адже встановлено, що при вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справи для сторін; 3) обраний позивачем спосіб захисту; 4) категорію та складність справи; 5) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; 6) кількість сторін та інших учасників справи; 7) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 8) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. Якщо справа є малозначною за законом, то визнавати її такою судом немає необхідності. Достатнім буде констатувати ознаку малозначності справи з огляду на закон та відкрити провадження в малозначній справі для її розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з цих підстав, зазначивши про них в ухвалі. Підставами розгляду такої справи в порядку спрощеного провадження будуть п. 1 ч. 6 ст. 19, п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК. Такий висновок було зроблено в ухвалах Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду, наприклад, від 12 березня 2018 року в справі № 280/236/17[1] , від 14 березня 2018 року в справі\~ № 127/22669/17[2]\~та в справі № 272/415/17[3] : за змістом правил п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК \~справи, зазначені в цьому положенні, є малозначними в силу властивостей, притаманних такій справі, виходячи з ціни пред`явленого позову та його предмета, без необхідності ухвалення окремого судового рішення щодо віднесення зазначеної справи до відповідної категорії. Рух справи та позиція сторін. Ухвалою Шевченківського\~районного суду\~від 14.09.2021\~ було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін по справі та надано відповідачу строк для подання\~відзиву на позовну заяву. Відповідачі, у визначений в ухвалі про відкриття провадження термін, відзив на позовну\~\~заяву в суд не подали. 07.10.2021 року представник позивача адвокат Хоміцька Тетяна Борисівна, подала заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримала в повному обсязі, та просила розглянути дану справу без її та позивача участі В судове засідання представник позивача адвокат Хоміцька\~Т.\~Б., до початку розгляду справи по суті, в суд скерував письмову заяву, у якій підтримуючи позовні вимоги, просить суд розглянути справи без її та позивача участі . Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи в суді; відомостей про поважність причини неявки в суд не повідомив, клопотань про розгляд справи за його відсутності не надав. Виходячи з правових висновків Верховного Суду, якщо сторони, представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору. Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників\~\~справи\~\~чи в разі якщо відповідно до положень цього\~\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи та подані докази в їх сукупності, з`ясувавши обставини справи, суд зважає на наступне. У\~статті 129 Конституції України\~закріплені основні засади судочинства. Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист. Згідно з частиною третьою\~статті 3 ЦПК України\~провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Відповідно до положень частини першої\~статті 2 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 15 ЦК України\~визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.\~\~Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Статтею 16 ЦК України\~визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.\~\~ Дослідженні докази та застосовані норми права Судом належними\~доказами по\~справі,\~встановлено,\~що [PERSON] та членам його сім`ї [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , на праві спільної сумісної власності належить житловий будинок [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності від 31.10.2002 року № [NUMBER] . (а.с. 10) Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 12.02.2019 року №155908322, №155907605, №155908849, №155908017 (а.с.11-14) позивачу та вище зазначеним членам його сім`ї на праві спільної сумісної власності належить земельна ділянка за адресою: [ADDRESS] , площею 0,1 га, кадастровий номер 7310136300:16:003:0348, з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. [INFO] дружина позивача [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серія [NUMBER] , виданого Чернівецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано- Франківськ). (а.с. 19) Згідно Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №61293728 від 13.08.2020 року, виданого приватним нотаріусом Тумак А.М., відкрито спадкову справу №66261025 стосовно [PERSON] . (а.с.20) Постановою приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Тумак А.М. від 14 травня 2021 року за №92/02-31 позивачу відмовлено у вчинені нотаріальних дій (видачі свідоцтва про право на спадщину за законом) у зв`язку з відсутністю визначеної частки померлого у спільному майні співвласників, в тому числі померлої. Згідно зі ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень окрім випадків, встановлених цим Кодексу. Так, відповідно до положень ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Цими правами власник розпоряджається на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав. Відповідно до ч. ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Спадкування здійснюється за заповітом або законом ( ст.1217 ЦК України). За приписами ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними. У спільній сумісній власності перебувають земельні ділянки: а) подружжя; б) членів фермерського господарства, якщо інше не передбачено угодою між ними; в) співвласників жилого будинку. Відповідно до ч. 1,2 ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Згідно ч. 1 ст. 368 ЦК України встановлено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Частинами першою та другою ст. 369 ЦК України визначено, що співвласники що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Згідно із ч. 1,2 ст.372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, встановлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Відповідно до роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", у разі смерті її власника частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними. Частка померлого співвласника може бути змінена за рішенням суду. Частиною ч. 1 ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно ст.ст. 1216, 1222, 1223 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. У відповідності до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Отже на підставі вище викладеного, враховуючи те що, позивач є спадкоємцем за законом майна померлої [PERSON] , вчасно звернувся в органи нотаріату з заявою про прийняття спадщини. Однак, реалізувати своє право на отримання свідоцтва про право на спадщину не зміг у зв`язку з відмовою нотаріуса у вчиненні нотаріальних дій, а тому за ними слід визнати право власності на вказане майно. Суд, відповідно до ст. 89 ЦПК України оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а також оцінивши достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності приходить до висновку, що порушене право підлягає захисту в обраний позивачем спосіб, а заявлені вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Враховуючи викладене, на підставі ст. 41 Конституції України, ст.ст.ч.\~1,2\~ст.372, 1216, 1218,1220,1222,1223,1268,1297 ЦК України, та

Outcome: approved