Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-11 00:00:00

В Нововодолазький районний суд Харківської області звернувся з позовом [PERSON], в якому зазначив, що він є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року. Спадщину за законом після смерті [PERSON] позивач прийняв у відповідності до вимог діючого законодавства, оскільки був зареєстрований та проживав зі спадкодавцем на момент її смерті за однією адресою. Отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з надвірними будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS], та на земельні ділянки площею 3,7697, 1,4676, 0,6416 гектарів, через нотаріальну контору у позивача відсутня можливість в зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на земельні ділянки, а саме державних актів на право власності на земельні ділянки виданих на ім'я [PERSON], та в зв'язку з тим, що правовстановлюючим документом на зазначений житловий будинок є свідоцтво про право особистої власності на житловий будинок (домоволодіння) на колгоспний двір, який не є суб'єктом цивільних відносин. Враховуючи вищенаведене, позивач просив визнати за ним право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] на житловий будинок та земельні ділянки, які входять до складу спадщини. В судове засідання сторони не з'явилися. Позивач, [PERSON], надав до суду заяву, в якій просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, слухання справи провести без його участі. Відповідач по справі, Просянська сільська рада Нововодолазького району Харківської області, надала до суду заяву, в якій попросила справу розглядати без участі її представника, зазначила про визнання позовних вимог в повному обсязі та не заперечувала проти задоволення позову. Суд, розглянув заяви позивача та відповідача по справі, перевірив матеріали справи, надані докази, вважає, що позов є обґрунтованим, та підлягає задоволенню за наступних підстав. В ході судового розгляду встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON], померла [INFO] року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER], виданим Просянською сільською радою Нововодолазького району Харківської області, актовий запис №22. Судом встановлено, 28 травня 2013 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем Просянської сільської ради Нововодолазького району Харківської області, реєстраційний №41, відповідно до якого заповіла [PERSON] все своє майно, де б таке не було та з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде їй належати на день смерті та на що вона за законом матиме право. Судом встановлено, після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS], та земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території Просянської сільської ради Нововодолазького району Харківської області: площею 3,7697 гектарів кадастровий номер [NUMBER], відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER], виданого 07 вересня 2006 року Нововодолазькою районною державною адміністрацією на підставі розпорядження Нововодолазької районної державної адміністрації №366 від 10 липня 2006 року, зареєстрованого в книзі записів реєстрації державних актів за №010670000215 на ім'я [PERSON], площею 1,4676 гектарів кадастровий номер [NUMBER], відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER], виданого 07 вересня 2006 року Нововодолазькою районною державною адміністрацією на підставі розпорядження Нововодолазької районної державної адміністрації №366 від 10 липня 2006 року, зареєстрованого в книзі записів реєстрації державних актів за №010670000216 на ім'я [PERSON], площею 0,6416 гектарів кадастровий номер [NUMBER], відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER], виданого 07 вересня 2006 року Нововодолазькою районною державною адміністрацією на підставі розпорядження Нововодолазької районної державної адміністрації №366 від 10 липня 2006 року, зареєстрованого в книзі записів реєстрації державних актів за №010670000214 на ім'я [PERSON]. Судом встановлено, право власності [PERSON] на житловий будинок підтверджується свідоцтвом про право особистої власності на житловий будинок (домоволодіння), виданим 11 жовтня 1990 року виконавчим комітетом Просянської сільської ради народних депутатів на підставі рішення виконкому Нововодолазької районної ради народних депутатів №417 від 17 липня 1990 року, реєстраційний №93. Суд зазначає, в технічному паспорті, виготовленому КП Нововодолазьке АІБ станом на 03 грудня 2015 року, зазначені житловий будинок літера А-1, загальною площею 56,8 квадратних метрів, житловою площею 27,8 квадратних метрів, веранда літера а, тамбур літера а1, сарай літера Б, сарай літера б, вбиральня літера В, погріб літера Г, гараж літера Д, сарай літера Е, колодязь літера К, ворота з хвірткою літера N, огорожа літера N1, розташований за адресою: [ADDRESS]. Судом встановлено,що в довідці №178 від 11 березня 2015 року виданій виконавчим комітетом Просянської сільської ради Нововодолазького району Харківської області зазначено, що померла [PERSON] дійсно була зареєстрована і постійно проживала [ADDRESS] по день смерті [INFO] року. Разом з нею зареєстрований та постійно проживає [PERSON], [INFO]. Судом перевірено, інших спадкоємців, які б фактично прийняли спадщину, або зверталися до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] немає. Судом встановлено, на звернення позивача до держаного нотаріуса Нововодолазької Державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS], та земельні ділянки позивач отримав відмову в зв'язку з тим, що правовстановлюючим документом на зазначений житловий будинок є свідоцтво про право особистої власності на житловий будинок (домоволодіння) на колгоспний двір, який не є суб'єктом цивільних відносин, а також в зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на земельні ділянки. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця). Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1268 ЦК України - спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Згідно вимог ст.1268 ЦК України спадкоємець, за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до статті 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст.1270 ч.1 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до п.2 статті 49 Закону України ,,Про нотаріат,, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Правовідносини щодо майна колгоспного двору регулювалися ст.ст. 120-126 Цивільного кодексу Української РСР, які втратили чинність на підставі Закону України №3718-12 від 16.12.1993 року. Внесені зміни до чинного на той час законодавства не передбачали правонаступництва прав та обов'язків щодо майна колгоспного двору іншими суб'єктами цивільних відносин, зокрема фізичною особою. У відповідності до статті 318 ЦК України суб'єктами права власності є Український народ та інші учасники цивільних відносин, визначені у ст. 2 ЦК України. Статтею 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" встановлено, що право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою, тобто право власності на збудоване до набрання чинності вищезазначеним Законом нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, і не виникає виключно у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченого даним Законом. Положеннями ст.ст.120, 123 ЦК Української РСР (в ред. від 18 липня 1963 року), чинного на час існування колгоспних дворів, встановлено, що майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні, розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Із врахуванням викладеного суд зазначає, [PERSON], як голова та єдиний член колгоспного двору, станом на 15 квітня 1991 року не втратила права власності на спірний будинок. Суд зазначає, спірний будинок під час технічної інвентаризації згідно технічного паспорта, виготовленого станом на 03 грудня 2015 року КП "Нововодолазьке архітектурно-інвентаризаційне бюро" не відображений, як самочинне будівництво, технічний паспорт на нього станом на 03 грудня 2015 року засвідчує прийняття його до експлуатації. Судом встановлено, оскільки [PERSON], яка померла [INFO] року, як член колгоспного двору, не втратила права на спірний будинок, то даний будинок в цілому входить до складу спадщини. Відмова нотаріуса в оформленні права власності на спірний будинок свідчить про наявність правових підстав для визнання цього права в порядку цивільного судочинства. Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно ст.3 ЦПК України - кожна особа має право звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав,свобод чи інтересів, одним із способів якого є встановлення фактів, які мають юридичне значення. Згідно ст. 16 ЦК України - кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права, одним із способів якого є визнання права. Враховуючи заяву, що надана відповідачем по справі про визнання позову та згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України, суд, за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. При цьому суд бере до уваги ту обставину, що визнання позову відповідачем по справі є безумовним і таке визнання не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Судом встановлено право власності спадкодавця, [PERSON], яка померла [INFO] року, на спадкове майно, яке складається з житлового будинку з надвірними будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS], та земельних ділянок площами 3,7697, 1,4676, 0,6416 гектарів, позивач спадщину прийняв у відповідності до вимог діючого законодавства, в зв'язку з чим суд вважає за доцільне задовольнити позовні вимоги [PERSON] в повному обсязі.

Outcome: approved