Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову посилається на те, що 03 жовтня 2015 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось, з 2017 року шлюбні відносини припинено. На думку позивача, подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливі. Спорів щодо місця проживання дити між сторонами немає. Просить суд розрівати зареєстрований з відповідачем шлюб. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином та своєчасно, проте надала до суду заяву в якій просить, розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином та своєчасно, проте надав до суду заяву в якій просить, розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється на підставі ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України. Дослідивши матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановивши факти та відповідні їм правовідносини, суд, дійшов висновку про задоволення позову. У відповідності до вимог ст. 51 Конституції України, ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Кожен із подружжя має рівни права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається . Статтею 56 СК України встановлено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно зі статтею 104 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до частини 3 статті 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. За правилами, встановленими ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом установлено, що 03 жовтня 2015 року [PERSON], [INFO], уродженець м. Дружківка Донецької області та [PERSON], [INFO], уродженка м. Дружківка Донецької області зареєстрували шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 278, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дружківського міського управління юстиції у Донецькій області. Після реєстрації шлюбу дошлюбне прізвище "[PERSON]" змінено на "[PERSON]". Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER], актовий запис № 61, проведений Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дружківського міського управління юстиції у Донецькій області. Дитина проживає разом з матір'ю за адресою: [ADDRESS]. Сторони фактично припинили шлюбні відносини з 2017 року. Майнових спорів та суперечок щодо місця проживання дитини між сторонами немає. Проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи зазначені позивачем причини розірвання шлюбу, характер відносин сторін, наполягання позивача на розірванні шлюбу, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача і вважає, що подальше збереження шлюбу не можливо, оскільки суперечило б інтересам позивача, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення, внаслідок чого шлюб між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню. Відповідно до положень частини 1 статті 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку із реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач по справі, просить залишити прізвище, яким іменувалась у шлюбі. Тому суд вважає за можливе залишити позивачу після розірвання шлюбу прізвище «[PERSON]». Відповідно до частини 2 статті 114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до вимог частини 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позовні вимоги задоволені у повному обсязі, наявні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача судового збору, який був сплачений позивачем при зверненні до суду в сумі 704,80 грн.

Outcome: approved