Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить поділити майно, що є об'єктом спільної сумісної власності з відповідачкою, виділивши йому 1/2 частину квартири [ADDRESS] та визнати за ним право власності на неї. Свої вимоги обґрунтовує тим, що перебував з відповідачкою у фактичних шлюбних відносинах з 2001 року. У зв'язку з відсутністю житла, з 2002 року по 2006 рік проживали в квартирі його батьків. В 2006 році за рахунок спільних коштів, матеріальної допомоги батьків та отримання кредиту, придбали спірну квартиру, яку оформили на ім'я відповідачки. Після проведення ремонту стали проживати у власній квартирі. 17.07.2009 року зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Конотопу. Однак, сімейне життя не склалося і шлюб між ними розірвано. Відповідачка не бажає добровільно поділити квартиру, тому він і звернувся з позовом до суду. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просять їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] та її представник [PERSON] проти позовних вимог заперечують, та кожен окремо, пояснили, що з 2001 року по 2006 рік зустрічалася із позивачем, але стосунки, які між ними існували, не можна вважати проживанням однією сім'ю чоловіка і жінки, вони не вели спільного господарства, не мали спільного побуту, постійно з ним не проживала. Дійсно в 2006 році вона за власні кошти придбала квартиру [ADDRESS]. Тільки 17.07.2009 року зареєструвала шлюб з позивачем, який на даний час розірваний. Суд, вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 3 Сімейного Кодексу України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки, а за ст. 74 цього Кодексу якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Згідно копії свідоцтва про шлюб [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 17 липня 2009 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Конотопу реєстраційної служби Конотопського міськрайонного управління юстиції у Сумській області, актовий запис № 229 (а.с. 4). З копії витягу про реєстрацію права власності вбачається, що [PERSON] належить на праві приватної власності квартира [ADDRESS] (а.с. 28). Згідно копії кредитного договору, укладеного 01.09.2006 року між ТОВ «Укрпромбанк» та [PERSON], остання отримала кредит в розмірі 100 000 грн. для придбання житла (а.с. 24,25). З метою забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору 01.09.2006 року між ТОВ «Укрпромбанк» та [PERSON] був укладений іпотечний договір (а.с. 26,27) та між ТОВ «Укрпромбанк» та [PERSON] був укладений договір поруки (а.с. 36). З рішення Конотопського міськрайонного суду від 12.04.2013 року вбачається, що шлюб між сторонами розірвано, після розірвання шлюбу [PERSON] залишено прізвище [PERSON] (а.с. 163). На даний час в зв'язку з реєстрацією шлюбу відповідачка має прізвище [PERSON] (а.с.164) Згідно копії довідки АТ «ДельтаБанк» від 13.05.2013 року зобов'язання [PERSON] по кредитному договору виконані в повному обсязі 07.05.2013 року, станом на 13.05.2013 року заборгованість становить 00, 00 грн. (а.с. 46). З договору купівлі-продажу вбачається, що [PERSON] 24.04.2007 року придбав металопластикові вироби для облаштування квартири [ADDRESS] (а.с. 122-124). Згідно довідки ТВФ «Зурбаган» від 25.12.2013 року та договору на абонентське обслуговування, укладеного 08.12.2006 року між ТВФ «Зурбаган» та [PERSON], послуги кабельного телебачення з 2006 по 2009 роки включно надавалися за адресою: [ADDRESS] (а.с. 147, 148). Свідок [PERSON], допитана в судовому засіданні, пояснила, що знає позивача [PERSON] з дитинства, проживає по сусідству з батьками. Відповідачку [PERSON] також знає, вони почали зустрічатися з [PERSON] з 2002 року, спочатку проживали однією сім'єю в квартирі батьків [PERSON] за адресою: [ADDRESS], а в 2006 році купили власну квартиру та перейшли жити самостійно. Свідок [PERSON], допитана в судовому засіданні, пояснила, що знає позивача [PERSON] з дитинства, проживає по сусідству з батьками. Відповідачку [PERSON] також знає, вона почала жити в квартирі батьків [PERSON] десь з 2002 року. З [PERSON] вони проживали як подружжя, бачила як [PERSON] ходила на роботу, ходила до магазину за продуктами. В 2006 році [PERSON] з [PERSON] купили квартиру, батько позивача допомагав робити ремонт. Свідок [PERSON], допитаний в судовому засіданні, пояснив, що позивача [PERSON] знає з 1998 року, разом працювали в відділі карного розшуку Конотопського МВ УМВС України до 2005 року. Відповідачку [PERSON] знає з 2001 року, спочатку вони зустрічалися, а потім почали проживати в цивільному шлюбі. Дійсно це була подружня пара, [PERSON] жалівся йому, що в них з [PERSON] не було дітей. У [PERSON] був власний бізнес, [PERSON] постійно їй допомагав. В 2006 році вони придбали квартиру, бував в гостях декілька разів. Свідок [PERSON], допитаний в судовому засіданні, пояснив, що знає позивача та відповідачку з 2006 року, вони разом купили квартиру в будинку, де він проживає. Завжди на людях бували удвох, разом робили ремонт. У нього ніколи не виникало сумнівів, що це подружня пара. Свідок [PERSON], допитаний в судовому засіданні, пояснив, що знає позивача [PERSON] з 2001 року, разом працювали в відділі карного розшуку Конотопського МВ УМВС України. В 2002 році [PERSON] познайомив його з [PERSON]. Вони разом проживали спочатку у [PERSON] батьків, а згодом купили собі окрему квартиру в районі "Сім вітрів". Був у квартирі один раз. Свідок [PERSON], допитаний в судовому засіданні, пояснив, що є батьком позивача. Син з [PERSON] почав зустрічатися з 2001 року. Вони спочатку близько двох місяців жили у матері [PERSON], але там дуже мало місця і вони переїхали до них, жили в [PERSON] кімнаті на протязі 2002-2006 років. Жили як чоловік і дружина, потім в 2006 році купили власну квартиру. Він особисто продав машину та віддав їм кошти, також у них були спільні заощадження та решту грошей взяли в кредит. Він повністю допомагав дітям з ремонтом, оскільки [PERSON] весь час був на роботі, а [PERSON] займалася бізнесом на базарі. Свідок [PERSON], допитаний в судовому засіданні, пояснив, що знає позивача та відповідачку як подружню пару з 2002 року. Проживали вони в квартирі в районі "Сім вітрів", в квартирі він був один раз, допомагав заносити холодильник. Свідок [PERSON], допитаний в судовому засіданні, пояснив, що знає позивача та відповідачку як подружню пару. Вони в 2006 році купили квартиру в сусідньому під'їзді. Бачив їх разом неодноразово, у нього ніколи не виникало сумнівів, що це подружня пара. Свідок [PERSON], допитаний в судовому засіданні, пояснив, що знає позивача та відповідачку як подружжя, вони в 2006 році купили квартиру в його під'їзді на ІІ поверсі, а він проживає над ними на ІІІ поверсі. Коли вони почали робити ремонт, то він неодноразово заходив до квартири та просив в певні години не шуміти, оскільки на той час в нього була мала дитина. Дослідивши зібрані по справі докази і даючи їм оцінку, суд вважає, що позивачем надано і в судовому засіданні здобуто достатніх доказів, які доводять, що позивач і відповідачка на час придбання спірної квартири проживали однією сім'єю, як чоловік і дружина, вели спільне господарство, мали спільний бюджет. Самі по собі пояснення відповідачки та її представника, про те, що з 2001 року по 2006 рік відповідачка зустрічалася із позивачем, але стосунки, які між ними існували, не можна вважати проживанням однією сім'ю чоловіка і жінки, не є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог. Суд також не приймає до уваги пояснення свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], що [PERSON] проживала у матері за адресою: [ADDRESS] до 2009 року, та свідка [PERSON], про те, що зі слів матері знає, що [PERSON] купила собі власну квартиру в 2009 році, оскільки вони спростовуються поясненнями позивача, його представника, свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], які наполягають на тому, що сторони проживали однією сім'ю, та іншими матеріалами справи в їх сукупності. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що сторони по справі на час придбання квартири проживали однією сім'єю, а відтак спірна квартира належить їм на праві спільної сумісної власності, а тому підлягає розподілу. Відповідно до ч. 1 ст. 70 Сімейного Кодексу України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги законні та обгрунтовані, а тому підлягають задоволенню.

Outcome: approved