Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-07 00:00:00

Заявниця звернувшись до суду із даною заявою посилається на те, що 09 липня 1997 року помер її чоловік [PERSON] і після його смерті відкрилась спадщина за законом на земельну ділянкою для ведення садівництва, площею 0,0720 га, що розташована на території Коломийської міської ради в масиві «П»ядики-2». Вона звернулася до приватного нотаріуса Коломийського міського нотаріального округу за місцем відкриття спадщини із заявою про прийняття спадщини. Однак, нотаріус відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, так як вона звернулась із відповідною заявою після піврічного терміну встановленого законодавством для прийняття спадщини, також не подала жодного документу спільного проживання із спадкодавцем на день його смерті. Вказує, що проживала спільно із своїм чоловіком [PERSON] у [ADDRESS], до дня його смерті, що підтверджується довідкою ТзОВ «Коломия люкс сервіс» за № 128 від 22 березня 2018 року та свідоцтвом про шлюб. Просить суд встановити факт постійного проживання з 22 лютого 1975 по 09 липня 1997 року із спадкодавцем [PERSON] на момент відкриття спадщини. Заявниця в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала та просить їх задовольнити. Заінтересована особа: [PERSON] в судовому засіданні заявлені вимоги визнав, проти їх задоволення не заперечив, а [PERSON] в судове засідання не з»явився, однак подав заяву про розгляд справи у його відсутності із заявленими вимоги згідний. Беручи до уваги пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що заявниця [PERSON] (д.п. Кащук) [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі із [PERSON], що підтверджується повторним свідоцтвом про шлюбу серії 1-НМ № 062447 (а.с. 16). Згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ІФ 17-2-004421 [PERSON] належала на праві власності земельна ділянка для ведення садівництва, площею 0,0720 га, що розташована на території Коломийської міської ради в масиві «П»ядики-2» (а.с. 10). Із довідки ТзОВ «Коломия люкс-сервіс» за № 128 від 22 березня 2018 року вбачається, що у квартирі [ADDRESS] зареєстровані та проживали крім заявниці [PERSON] також [PERSON] та [PERSON] (а.с.11). 09 липня 1997 року [PERSON] помер, про що 10 липня 1997 року складено відповідний актовий запис про смерть та видано свідоцтво серії І-НМ № 082715 (а.с. 5). Із наданих суду доказів видно, що заявниця являється дружиною померлого і фактично прийняла спадщину та вступив в управління спадковим майном після його смерті. Також вона зверталася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини і обгрунтовано отримала відмову, так як не була зареєстрована разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та не подала заяву про прийняття її у встановлений законом термін (а.с.14). Стаття 256 ЦПК України\~передбачає, що суд може встановити факт, що має юридичне значення від якого залежить виникнення майнових прав. Відповідно до вимог ч. 2\~ст. 1220 ЦК України\~часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до ч. 3\~ст.1268 ЦК України\~спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Встановлення такого факту має для заявниці юридичне значення, оскільки дозволить їй реалізувати право на спадкування за законом. Пункт 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування"\~вказує, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Відповідно до п.1 роз'яснень\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", суд розглядає справи про встановлення фактів, коли такі факти породжують юридичні наслідки від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, коли чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення, коли встановлення факту не пов'язується із наступним вирішенням спору про право. Таким чином беручи до уваги досліджені докази та згоду заінтересованих осіб із вимогами заявниці, суд вважає, що за даних обставин, заявлені вимоги слід задовольнити. На підставі наведеного та ст.ст.\~256,\~257,\~259 ЦК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»,

Outcome: approved