Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та стягнення коштів на утримання дружини до досягнення дитиною трьохрічного віку. Вказала, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від спільного проживання мають доньку [PERSON], [INFO]. Батьком дитини є [PERSON]. На теперішній час сімейні відносини між сторонами припинені. Дитина проживає з позивачем і перебуває на її утриманні та вихованні. Позивач посилається на те, що відповідач відмовляється утримувати їх спільну дитину, ніякої матеріальної допомоги не надає, не приймає участі у вихованні та утриманні дитини. У зв'язку з важким матеріальним становищем, позивач не має змоги забезпечити дитину самостійно. Вважаючи права дитини порушеними, позивач просить суд стягнути із відповідача на її користь аліменти на утримання доньки у розмірі однієї четвертої частини зі всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня звернення до суду з цією заявою і до досягнення дитиною повноліття, а також стягнути кошти на її утримання у розмірі 700 гривень щомісячно, до досягнення донькою [PERSON] трьох років. Суд здійснює розгляд справи у порядку спрощеного провадження відповідно до ст.279 ЦПК України. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України з власної ініціативи суду розгляд справи проведено в судовому засіданні з повідомленням сторін. Позивач [PERSON] надала суду письмову заяву вх.№5364 від 26.07.2018, в якій просила справу розглянути без її участі. Позовні вимоги визнає підтримує і просить їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] надав суду письмову заяву вх.№5365 від 26.07.2018, в якій просив справу розглянути без його участі. Позовні вимоги визнає. Судом розглянуто справу у порядку спрощеного провадження відповідно до ст. 279 ЦПК України. Судом встановлено такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Із копії свідоцтва про народження, серія [NUMBER], виданого 14.11.2017 Ямпільським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, встановлено, що 06.11.2017 народилася [PERSON], батьками якої є [PERSON] та [PERSON]. Із копії свідоцтва про шлюб, серія [NUMBER], виданого 23.09.2012 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ямпільського районного управління юстиції Вінницької області, встановлено, що 23.09.2012 [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON], яка після реєстрації шлюбу змінила прізвище на [PERSON]. Із копії свідоцтва про розірвання шлюбу, серія [NUMBER], виданого 04.05.2016 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ямпільського районного управління юстиції у Вінницькій області, встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, актовий запис №05. Після розірвання шлюбу [PERSON] присвоєно прізвище [PERSON]. Із копії свідоцтва про шлюб, серія [NUMBER], виданого 30.08.2017 Ямпільським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, встановлено, що 30.08.2017 [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON], яка після реєстрації шлюбу змінила прізвище на [PERSON]. Із акта обстеження №921 від 07.06.2018 встановлено, що за адресою [ADDRESS] зареєстрована та проживає [PERSON], разом з нею проживає донька [PERSON], 2017 року народження. Оцінюючи усі докази, що є у справі у їх сукупності, суд вважає встановленим, що між сторонами виникли спірні правовідносини, що полягають у обов'язку матері, батька утримувати дитину. Відповідно до положень ст.ст.1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а оскільки відповідач не надає кошти на утримання своєї дитини, тому суд має підстави для стягнення з нього аліментів на утримання його доньки [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно ч.2 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Оскільки донька сторін - [PERSON], [INFO], не досягла трьох років, суд має підстави для стягнення коштів на утримання з [PERSON] на користь [PERSON] до досягнення дитиною трьох років. При вирішенні питання про розмір аліментів на утримання дитини, суд виходить із того, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину, відповідно до ч.2 ст.182 СК України, не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд враховує матеріальне становище сторін: позивача, на утриманні якої є неповнолітня дитина і вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною, та відсутні відомості про наявність у неї доходів, а також відповідача, щодо якого відсутні відомості про наявність інших утриманців, стан його здоров'я. Відповідач має постійний дохід, і ця обставина визнана сторонами, а тому є підстави для визначення розміру аліментів у частці від доходу (заробітку) відповідача. Суд вважає суму аліментів одна четверта всіх видів заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, такою, що може належно забезпечити повноцінне харчування, одяг, розвиток та виховання дитини, придбання необхідних товарів для дитини цього віку. Тому позовні вимоги в цій частині позову є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Відповідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а оскільки [PERSON] звернулася до суду із позовом про стягнення аліментів 11 червня 2018 року за вхід.№4076, тому суд має підстави для стягнення аліментів із 11 червня 2018 року. Заявлений позивачем розмір (суму) коштів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років суд вважає обґрунтованою, виходячи із наступного. Позивач не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною і самостійно утримує неповнолітню дитину, яка потребує витрат на харчування, одяг, відсутні докази про наявність у позивача доходів, а тому позивач потребує коштів на своє утримання. Оцінюючи майнове становище кожної сторони, суд вважає, що відповідач може і повинен надавати кошти на утримання позивачу у сумі 700 гривень, щомісячно, до досягнення дитиною [PERSON] трьох років. Позивачем заявлено вимогу про стягнення із відповідача коштів на її утримання, починаючи із дня звернення до суду. Статтею 84 СК України не передбачено дати, з якої розпочинається утримання на дружину до досягнення дитиною трьох років. Датою пред'явлення позову є 11.06.2018, станом на яку позивач набула права на утримання, передбачене ст.84 СК України, а тому є підстави для задоволення цієї частини позовних вимог. З урахуванням наведеного, суд має підстави для задоволення позовних вимог в повному обсязі. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що позивач на підставі п.3 ч.1 ст.5 ЗУ "Про судовий збір" звільнена від сплати судового збору при подачі позову до суду, а тому в порядку ст.141 ч.1 ЦПК України має підстави покласти судовий збір на іншу сторону та стягнути із відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі ставки судового збору, встановленого п.п.1 п.1 ч.2 ст.4 ЗУ "Про судовий збір", у сумі 1409 (одна тисяча чотириста дев'ять) гривень 60 (шістдесят) копійок, тобто по 704 (сімсот чотири) гривні 80 (вісімдесят) копійок за кожною позовною вимогою майнового характеру. Відповідно до ст.430 ч.1 п.1 ЦПК України у справі суд має підставу допустити негайне виконання рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. З урахуванням наведених мотивів суд при вирішенні цього спору застосував такі норми права: ст.ст.1-3 Конвенції ООН «Про права дитини», ст.ст.84, 180, 181, 182, 183, 191 Сімейного Кодексу України.

Outcome: approved