Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, який в подальшому уточнив, та яким з урахуванням уточнень просив встановити факт того, що квартира [ADDRESS] , яка є предметом Ордеру на житлове приміщення № 149054, виданого виконавчим комітетом Харківської ради народних депутатів міської ради від 25.02.2014, знаходиться в житловому будинку [ADDRESS] і складається з наступних приміщень: 1?2 (кухні), 1?3 (житлової), 1?4 (коридору), 1?5 (сан. вузлу) та ХІІІ (тамбур); визнати недійсним свідоцтво про право на спадкування за законом від 24.09.2010, посвідчене державним нотаріусом Першої Харківської державної нотаріальної контори Грошевою О. Ю., зареєстрованого в реєстрі за № 5?3540, видане [PERSON] на 11/176 часток в праві спільної часткової власності на житлові будинки з надвірними будівлями [ADDRESS] після [PERSON] , спадкоємицею якої була [PERSON] . В обґрунтування позову зазначено, що рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 24.09.2009 визнано відумерлою спадщину, що складається з 22/176 частин житлового будинку [ADDRESS] , яка відкрилась після смерті [PERSON] та [PERSON] 25.02.2014 на підставі рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 12.02.2014 № 84 позивачу було видано ордер на вищевказане житло - ізольовану кватиру [ADDRESS] , загальною площею 31,9 кв. м. Однак, 24.09.2010 державним нотаріусом Шмуліну А. А. було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 11/176 часток спірного будинку, що належали матері спадкодавця [PERSON] , померлої [INFO] , спадкоємцем якої була її донька - [PERSON] , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх прав. Позивач стверджує, що [PERSON] не є особою, яка прийняла спадщину, оскільки на момент смерті спадкодавця [PERSON] не проживала разом з нею, а вселилася в спірний будинок значно пізніше та за вказаною адресою не зареєструвала своє місце проживання. Тому позивач вважає, що [PERSON] не мав законних підстав успадковувати спірне майно, та просить суд скасувати видане йому свідоцтво про право на спадщину. 22.05.2017 ухвалою судді Журавель В. А. відкрито провадження у вказаній справі. 01.06.2017 до суду надійшли заперечення державного нотаріуса Першої Харківської державної нотаріальної особи Грошевої О. Ю., у яких остання просила залишити позов без задоволення з огляду на те, що факт прийняття спадщини було встановлено на підстав рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 26.05.2010 по справі № 2о?68/10, також просила розглянути справу у її відсутність. 02.06.2017 надійшло клопотання представника позивача про витребування доказів - матеріалів спадкової справи № 357/2010, заведеної після смерті [PERSON] 29.08.2017 справа надійшла в провадження судді Сороки О. П. 25.07.2017 надійшла заява з поясненнями [PERSON] та [PERSON] , у якій заявники також просили застосувати до позовних вимог наслідки спливу позовної давтості. 04.10.2017 ухвалою суду було залучено до участі у справі в якості відповідача [PERSON] , витребувано у Першій ХДНК матеріали спадкової справи № 357/2010, заведеної після смерті [PERSON] ; закінчено підготовку справи та призначено до судового розгляду. 17.10.2017 надійшли заперечення відповідача [PERSON] на позовну заяву, у яких остання просила у задоволенні позову відмовити повністю. В обґрунтування заперечень зазначено, що факт прийняття спадщини [PERSON] після [PERSON] встановлений рішенням суду, а тому не підлягає доказуванню, а рішення суду про визнання спадщини відумерлою не є підставою для відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину, відтак свідоцтво про право на спадщину видане [PERSON] з дотриманням вимог законодавства. Крім того в ордері позивачу не конкретизовано приміщення, право на заселення якого надавалося останньому, а строк дії самого ордера давно сплинув. Також просила застосувати строки позовної давності. 30.11.2017 ухвалою суду з Першої Харківської державної нотаріальної контори повторно витребувано матеріали спадкової справи № 357/2010. 04.12.2017 ухвалою суду до участі у справі в якості третьої особи залучено Харківську міську раду. 15.01.2018 ухвалою суду у справі призначено судову будівельно?технічну експертизу. 20.06.2018 до суду надійшло повідомлення Харківського науково?дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М. С. Бокаріуса про неможливість надання висновку. 21.06.2018 справу передано в провадження судді Шелест І. М. 12.09.2018 ухвалою суду провадження у справі відновлено. 12.09.2018 ухвалою суду справу направлено для проведення експертизи до Харківського науково-дослідного інституту ім. Засл. проф. М. С. Бокаріуса. 01.03.2019 до суду надійшло повідомлення Харківського науково?дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М. С. Бокаріуса про неможливість надання висновку. 03.04.2019 ухвалою суду провадження у справі поновлено. 12.09.2019 надійшла заява представника позивача про зміну предмету позову, якою позивач збільшив позовні вимоги, додавши позовну вимогу про встановлення факту того, що квартира [ADDRESS] , яка є предметом Ордеру на житлове приміщення № 149054, виданого виконавчим комітетом Харківської ради народних депутатів міської ради від 25.02.2014, знаходиться в житловому будинку [ADDRESS] і складається з наступних приміщень: 1?2 (кухні), 1?3 (житлової), 1?4 (коридору), 1?5 (сан. вузлу) та ХІІІ (тамбур). 11.10.2019 надійшли заперечення відповідачки [PERSON] на позовну заяву, в яких відповідачка просила у задоволенні позову відмовити з підстав, викладених у запереченнях від 17.10.2017. 22.10.2019 ухвалою суду у справі призначено судову будівельно?технічну експертизу. 15.03.2021 справа повернулася до суду з висновком експерта № 24676 за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи від 19.02.2021. 08.04.2021 ухвалою суду було поновлено провадження у справі. 26.05ю2021 надійшли додаткові пояснення відповідачки [PERSON] по справі. 30.07.2021 ухвалою суду закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду, задоволені клопотання представника позивача про виклик свідків та представника відповідача про виклик експерта. У судовому засідання представник позивача позов підтримав, просив задовольнити з підстав, викладених в уточненій позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] проти задоволення позов заперечував, просив у його задоволенні відмовити з підстав, викладених у заперечення відповідача. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином, тому суд дійшов висновку, що його неявка у відповідності до ст. 223 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи по суті. Представник третьої особи Харківської міської ради в судове засідання не з`явився, що у відповідності до ст. 223 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи по суті. Представник третьої особи Першої Харківської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, подав заяву, у якій просив розглянути справу у відсутність представника третьої особи. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. [INFO] померла [PERSON] , про що було зроблено актовий запис про смерть № 116 (т. 1, а.с. 117, 163). За життя [PERSON] набула у спільну власність з [PERSON] в рівних частинах право власності на 22/176 частин житлового будинку [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] до складу спадкового майна увійшла 11/176 частка вищевказаного домоволодіння. 13.08.2007 у квартирі під умовним номером № 1 домоволодіння [ADDRESS] сталася пожежа, про що уповноваженою комісією було складено акт про пожежу (т. 1, а.с. 15). Відповідно до зазначеного акту у житловому приміщення без реєстрації місця проживання мешкали [PERSON] та [PERSON] [INFO] померла [PERSON] , про що було зроблено відповідний актовий запис № 12-31 (т. 1, а.с. 172). 24.06.2009 рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова по справі № 2?о?24/09 (т. 1, а.с. 7?8) визнано відумерлою та передано територіальній громаді м. Харкова в особі Харківської міської ради спадщину, що складається з 22/176 частин житлового будинку [ADDRESS] , яка відкрилась після смерті [PERSON] , яка померла в м. Харкові [INFO] , та після смерті [PERSON] , який помер в м. Харкові [INFO], та 20/88 частин вказаного будинку, яка відкрилась після смерті [PERSON] , яка померла в м. Харкові 25.12.1981. Згідно листа Комунального підприємства "Харківське міське бюро технічної інвентаризації" від 26.07.2011 № 2391584 (аркуш інвентаризаційної справи 132) вищевказане рішення суду про візнання спадщини відумерлою було надано до бюро 13.10.2010. 24.09.2010 [PERSON] державним нотаріусом Першої Харківської державної нотаріальної контори Грошевою О. Ю. було видане свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстроване в реєстрі за № 5?3540, на 11/176 часток в праві спільної часткової власності на житлові будинки з надвірними будівлями [ADDRESS] , яка належала матері спадкодавця [PERSON] , померлої [INFO] , спадкоємцем якої була її донька - [PERSON] , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх прав (т. 1, а.с. 13). Відповідно до пояснень приватного нотаріуса рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 26.05.2010 у справі № 2о?68/10 встановлено факт, що [PERSON] є рідним сином [PERSON] , померлої [INFO] ; встановлено [PERSON] додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. Відповідно до копії вказаного рішення суду, наявної в матеріалах справи, [PERSON] встановлено додатковий строк в два місяці для прийняття спадщини за законом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , яка прийняла спадщину, але не оформила після смерті своєї матері [PERSON] , померлої [INFO] (т. 1, а.с. 30?31). Згідно листа Комунального підприємства "Харківське міське бюро технічної інвентаризації" від 26.07.2011 № 2391584 (аркуш інвентаризаційної справи 132) вищевказане відоцтво про право на спадщину № 5?3540 за [PERSON] станом на 26.10.2010 було зареєстровано у бюро. 28.09.2010 [PERSON] подарував [PERSON] 11/176 вищевказаного будинку. 18.05.2011 [PERSON] подарував 11/176 вищевказаного будинку [PERSON] та [PERSON] 25.02.2014 Виконавчим комітетом Харківської Ради народних депутатів міської ради [PERSON] було видано ордер № 149054, дійсний протягом 30 днів, про право на зайняття житлового приміщення, житловою площею 13,8 кв. м., що складається з однієї кімнати в ізольованій квартирі [ADDRESS] (т. 1, а.с. 9). 09.12.2015 ухвалою Апеляційного суду Харківської області по справі № 646/9808/15?ц залишено без змін рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 09.11.2015, яким відмовлено у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] про усунення перешкод у користуванні квартирою [ADDRESS] , виселення та зняття з реєстраційного обліку за вказаною адресою [PERSON] та [PERSON] без надання їм іншого житлового приміщення (т. 1, а.с. 40?41). 22.04.2016 [PERSON] та [PERSON] подарували [PERSON] 11/176 часток житлових будинків з відповідною частиною надвірних будівель за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Коссе Л. М., зареєстрованого в реєстрі за № 567 (т. 1, а.с. 74). 16.03.2017 рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкові по справі № 646/11110/16?ц (т. 1, а.с. 80?81), залишеним без змін постановою Харківського апеляційного суду від 21.11.2018 (т. 2, а.с. 79), відмовлено у задоволенні позовних вимог [PERSON] про вселення до житлового приміщення - ізольованої квартири [ADDRESS] , та про усунення перешкод у користуванні вказаним житловим приміщенням. Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи Харківського науково-дослідного інституту ім. Засл. проф. М. С. Бокаріуса. № 24676 вказати номери приміщень, за даними інвентаризаційної справи № 12862 та технічних паспортів, з урахуванням експлікацій та планів приміщень, що фактично входили до 22/176 частин садиби (домоволодіння) по [ADDRESS] та належали [PERSON] та [PERSON] , які за рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 24.06.2009 у справі № 2-о-24/09 були визнані відумерлою спадщиною, а нині належать на праві власності [PERSON] та Харківській міській раді по 11/176 частин, не надається можливим. За даними натурного обстеження садиби (домоволодіння) по [ADDRESS] та аналізу матеріалів інвентаризаційної справи, з урахуванням даних технічного паспорту від 28.02.2018, експертом було з`ясовано фактичне користування співвласників приміщеннями у житлових будинках, надвірними будівлями і спорудами, а саме: [PERSON] - користується приміщеннями 7-1 та 7-2 у житловому будинку літ. «В-1», приміщенням 7-3 в прибудові літ. «в», приміщенням VII у тамбурі літ. «в1», приміщенням XII у тамбурі літ. «в2», ганком літ. «в3», льохом літ. «П», вбиральнею літ. «Р»; [PERSON] - користується приміщеннями 2-1 та 2-2 у житловому будинку літ. «А-1», приміщеннями 2-5 та 2-6 (раніше приміщення 3-3 та 3-2) у житловому будинку літ. «А-1», приміщенням 2-3 у прибудові літ. «а1», приміщенням 2-4 у прибудові літ. «а6» та частина якого раніше розташовувалась у прибудові літ. «а1», приміщенням XI у прибудові літ. «а9», сараєм літ. «Г», гаражем літ. «Н», зливною ямою № 6; [PERSON] - користується приміщеннями 1-2 та 1-3 у житловому будинку літ. «А-1», приміщенням 1-4 частина якого у прибудові літ. «а» та частина у прибудові літ. «а6», тамбуром літ. «а10», зливною ямою № 5; [PERSON] - користується приміщеннями 4-1, 4-2, 4-3 у житловому будинку літ. «А-1», приміщенням ІV у тамбурі літ. «а2», сараєм літ. «З», літнім душем літ. «К», вбиральнею літ. «О»; У загальному користуванні співвласників ворота № 1, хвіртка № 3 та огорожа № 4. На підставі вище викладеного експертом надано на розгляд суду номери приміщень, що ймовірно входили до 22/176 частин садиби (домоволодіння) по [ADDRESS] , якими фактично користувались співвласники [PERSON] і [PERSON] , які за рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 24.06.2009 у справі № 2?о?24/09 були визнані відумерлою спадщиною, а нині належать на праві власності [PERSON] та Харківській міській раді по 11/176 частин, а саме: приміщення 1-2, 1-3 в літ. «А-1», приміщення 1-1 в літ. «а» (на підставі технічного паспорту від 19.06.2008 - частина приміщення 1-4). Також експертом зазначено, що за станом на 2014 рік (на момент видачі Ордеру № 149054) житлове приміщення площею 13,8 кв. м знаходилось у спільному користуванні [PERSON] та [PERSON] , на підставі Договору дарування від 28.09.2010 і Територіальної громади м. Харкова, на підставі Свідоцтво про право власності від 26.10.2012 - не було вільним, тобто не відповідало ст. 58 Житлового кодексу Української РСР. Допитана в судовому засіданні експерт [PERSON] вищевказані висновки проведеної нею експертизи підтримала, пояснила, що ймовірний фактичний порядок користування спірним домоволодінням встановлювався експертом відповідно до інвентаризаційної справи та в результаті здійснення обстеження на місцевості. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що є матір`ю позивача. На момент отримання ордеру позивач вселитися до спірного домоволодіння не зміг, оскільки там проживало подружжя [PERSON] . У зв`язку з чим було подано позов про виселення останніх, але у задоволенні вказаного позову було відмовлено судом. Частки співвласників були визначені у 1964 році і потім фактично передавалися від власника до правонаступників. [PERSON] приїхав до спірного домоволодіння разом зі своєю матір`ю [PERSON] через 6 місяців після смерті [PERSON] . Під час їх проживання у 2007 році в будинку виникла пожежа, в ході якої померла [PERSON] . Після цього [PERSON] більше не у будинку не бачили. Приміщення не обігрівалися, тому стелі промерзали і Блудови звернулися до Виконкомму ХМР, після чого останньою було ініційовано визнання спадщини відумерлою. На момент видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину існувало рішення суду про визнання спадщини після [PERSON] відумерлою, яке набрало законної сили, що було відомо [PERSON] . На момент смерті [PERSON] в квартирі з нею [PERSON] не проживали, заяву про прийняття спадщини [PERSON] не подавала, відтак спадщину вона не прийняла. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно) (ч. 1 ст. 355 ЦК України). Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю (ч. 1 ст. 356 ЦК України). Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними процентами від цілого чи у дробовому вираженні. Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю (ч. 1, 2 ст. 358 ЦК України). Право користування є речовим правом на чуже майно (п. 2 ч. 1 ст. 395 ЦК України). На підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Ордер може бути видано лише на вільне жиле приміщення. (ч. 1?2 ст. 58 ЖК Української РСР). На підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер (додаток N 7), який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Ордер може бути видано лише на вільне жиле приміщення. Ордер дійсний протягом 30 днів (п. 69 Розділу IV Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених постановою Ради Міністрів Української РСР і Української республіканської ради професійних спілок від 11.12.1984 № 470). За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ч. 3 ст. 1272 ЦК України). Якщо після спливу строку для прийняття спадщини і після розподілу її між спадкоємцями спадщину прийняли інші спадкоємці (ч.ч. 2, 3 ст. 1272 цього Кодексу), вона підлягає перерозподілу між ними (ч. 1 ст. 1280 ЦК України). Якщо майно, на яке претендує спадкоємець, що пропустив строк для прийняття спадщини, перейшло як відумерле до територіальної громади і збереглося, спадкоємець має право вимагати його передання в натурі. У разі його продажу спадкоємець має право на грошову компенсацію (ч. 2 ст. 1280 ЦК України). Свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом (ст. 1301 ЦК України). Як встановлено матеріалами справи, позивач [PERSON] не є співвласником спірного домоволодіння [ADDRESS] . А власником спірних 11/176 частин домоволодіння, що належали [PERSON] , є [PERSON] . Співвласником іншої 11/176 частин домоволодіння, що належали [PERSON] , є територіальна громада м. Харкова в особі Харківської міської ради. Позовна вимога [PERSON] про встановлення факту того, що квартира [ADDRESS] , яка є предметом Ордеру на житлове приміщення № 149054, виданого виконавчим комітетом Харківської ради народних депутатів міської ради від 25.02.2014, знаходиться в житловому будинку [ADDRESS] і складається з наступних приміщень: 1?2 (кухні), 1?3 (житлової), 1?4 (коридору), 1?5 (сан. вузлу) та ХІІІ (тамбур), по своїй суті є вимогою про встановленням певного порядку користування спірними приміщеннями з виділенням в правовому полі умовних квартир в домоволодінні, яке є єдиним неподіленим в натурі об`єктом нерухомості. Порядок користування житловими приміщеннями та надвірними спорудами співвласниками домоволодіння [ADDRESS] не визначався, договір про конкретне користування зазначеним нерухомим майно не укладався. Частки співвласників в натурі не виділялися. З аналізу чинного законодавства вбачається, що первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. У випадку якщо співвласники не можуть домовитись про порядок користування спільним майном, спір може бути вирішено судом. Співвласники спірного домоволодіння мають усталений порядок користування спільним житловим будинком, і спорів між ними не виникають, а позивач у справі [PERSON] , який не є співвласником домоволодіння, шляхом встановлення юридичного факту в дійсності має намір встановити порядок користування спірним домоволодінням, тому у задоволенні позову в цій частині слід відмовити. Крім того, позивач у справі [PERSON] також не є спадкоємцем [PERSON] або [PERSON] , тому в жодному випадку не міг претендувати на спірну частку, що входила до спадкової маси. З позовами про визнання недійсними свідоцтва про право на спадщину за загальним правилом можуть звертатися спадкоємці померлого, а за їх відсутності - територіальна громада в особі відповідного органу місцевого самоврядування, що відповідно до закону має право ініціювати процедуру визнання спадщини відумерлою за наявності відповідних підстав. Позивач в передбачений законом строк не реалізував своє право на вселення до спірного домоволодіння не реалізував, фактично в домоволодіння не вселився, договір найму житлового приміщення не уклав. На даний час спірним житловим приміщенням він фактично не користується. Метою цивільного судочинства, зокрема, є ефективний захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб. Порушене право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним як у законі, так і на практиці, який має відповідати змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату. Ефективність засобу захисту оцінюється не абстрактно, а з урахуванням обставин конкретної справи та ситуації, в якій опинився позивач після порушення. Позивачем не надано доказів на підтвердження наявності в діях чи рішеннях відповідачів порушень його прав, а саме по собі визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину не призведе до автоматичного припинення права власності [PERSON] на частину спірного домоволодіння, оскільки вона є добросовісним набувачем, набула право власності на частину домоволодіння у передбачений законодавством спосіб - на підставі договору, тобто в силу закріпленої цивільним законодавством презумпції правомірності правочинів - правомірно. Крім того, судове рішення про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину на ім`я [PERSON] також не є підставою для внесення змін до Єдиного державного реєстру прав на нерухоме майно відомостей про припинення права власності на спірне майно [PERSON] , яка набула право власності на нього на підставі договору дарування. Таким чином, задоволення позову у даній справі не призведе до відновлення прав [PERSON] , тому обраний ним спосіб захисту не є ефективним в розумінні вимог національного законодавства та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Отже, суд доходить висновку про відмову у задоволенні позову. Суд вирішує питання про розподіл судових витрат на підставі ст. 141 ЦПК України. На підставі зазначеного,

Outcome: dismissed