Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-25 00:00:00

Заявник звернулась до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, мотивуючи свою заяву тим, що встановлення цього факту необхідне їй з метою отримання свідоцтва на право спадщину після померлої 30 травня 2013 року [PERSON]. За життя [PERSON] склала заповіт відповідно до якого все своє майно заповіла [PERSON] та [PERSON]. [PERSON] до нотаріуса не зверталась з заявою про прийняття спадщини. Заявник звернулася до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. Однак, нотаріус відмовила у видачі вказаного свідоцтва - у зв'язку з пропуском строку для прийняття спадщини та рекомендувала заявнику звернутись до суду. 30 травня 2013 року [PERSON] померла. Оскільки встановлення факту постійного проживання спадкодавця з нею на час відкриття спадщини має юридичне значення для спадкування майна померлого, як спадкоємця за заповітом, просила задовольнити її заяву. Факт спільного проживання заявник підтверджувала письмовими доказами. Представник заінтересованої особи до суду не з'явився, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, направив письмову заяву про розгляд справи у його відсутність. Дослідивши надані суду докази, суд прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом, відповідно заповіту заявниця є спадкоємцем після смерті [PERSON]І.(а.с. 6). Згідно свідоцтва про смерть [PERSON] померла 30 травня 2013 року (а.с.10). Згідно ч. 2 ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до ч. 1 ст. 1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Відповідно до абз. 5 ст. 3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає постійно або тимчасово. Згідно довідки Городнянської міської ради [PERSON] з 1991 року постійно проживала за адресою [INFO] і з 03.04.2007 року разом з [PERSON] і по день її смерті 30.05.2013 року (а.с.9). Згідно ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Судом встановлено, що спадкова справа щодо майна померлої [PERSON] не відкривалась і свідоцтво про право на спадщину заявниці не видавалося. Пункт п'ятий частини другої статті 234 ЦПК України, визначає, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Частина перша ст. 256 ЦПК містить перелік фактів, які можуть бути встановлені судом. Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Від встановлення факту спільного проживання спадкодавця та спадкоємця на момент відкриття спадщини залежить виникнення майнових прав заявника. Оцінюючи в сукупності надані докази, встановлені в судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку, що обставини, викладені заявником, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, ґрунтуються на вимогах закону, тому є законними та обгрунтованими, а заява підлягає задоволенню. На підставі викладеного, ст.ст. 29, 1216, 1220, 1221, ч. 3 ст. 1268, ст.1270 ЦК України, ст. 3 ЗУ "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні",

Outcome: approved