Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-23 00:00:00

Позивач [PERSON] 02 лютого 2017 року звернулась до суду з названим позовом, в якому зазначила, що вона з відповідачем перебувала у шлюбі. Від шлюбу сторони мають дочку, [PERSON], [INFO]. Шлюб між сторонами було розірвано та з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання дочки. Позивач зазначила, що дочка навчається на платній основі, та вартість навчання становить 22200 гривень, тому позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати в розмірі 7400 гривень та витрати на проїзд. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та просила суд задовольнити позовні вимоги. Відповідач позовні вимоги не визнав та просив суд відмовити в задоволенні позову. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, відповідача та дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. По справі встановлено, що позивач з відповідачем перебували в шлюбі та рішенням Володарського районного суду Київської області від 11 лютого 2014 року шлюб було розірвано (а.с.3-4). Від шлюбу сторони мають дочку, [PERSON], [INFO] (а.с.7). 04 липня 2014 року рішенням Володарського районного суду Київської області з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] (а.с.5-6). Дочка проживає разом з позивачем і знаходиться на її утриманні (а.с.14). Відповідно до договору про підготовку спеціаліста Технолого-економічного коледжу Білоцерківського національного аграрного університету від 01.09.2014 року, вартість навчання за весь період навчання [PERSON], становить 22200 гривень (а.с.12). Згідно довідки № 517/1 від 14.11.2016 року, [PERSON] є студентом 3-го курсу денного відділення (а.с.9). Позивач просить суд стягнути додаткові витрати з відповідача в сумі 7400 гривень, які позивачем було сплачено за навчання дочки (а.с.10-11). Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та вказав суду, що він отримує мінімальну заробітну плату та з нього стягуються аліменти на утримання дочки, тож він не має змоги сплачувати ще й додаткові витрати на утримання дочки. Відповідно до ст. 185 СК України, вбачається, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. У ч. 1 статті, що коментується, закріплене правило, відповідно до якого у тих випадках, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, страждає на тяжку хворобу, є калікою або відчуває потребу у додаткових витратах на неї у зв'язку з розвитком якихось її здібностей, той з батьків, з кого присуджене стягнення аліментів, і той, до кого вимога про це не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах, пов'язаних з утриманням дитини. Отже, у даному разі маються на увазі додаткові витрати, а не додаткове стягнення коштів на утримання дитини. Аліменти потрібні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови життя дитини. Однак в окремих випадках у силу особливих обставин, про які йшлося вище, потрібні крім звичайних значні додаткові витрати. Тому розмір стягуваних додаткових витрат має визначатися залежно від понесених або передбачуваних витрат. У п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України" також зазначено, що до участі у зумовлених особливими обставинами додаткових витратах на утримання дитини можуть залучатися лише батьки. Оскільки йдеться про понесе ні або передбачувані витрати, вони мають визначатись у твердій грошовій сумі. Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі виникнення спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Визначення обставин, які можуть бути визнані істотними, закон відносить до компетенції суду, який розглядає позов про визначення розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину, зумовлених особливими обставинами. У будь-якому разі істотними є такі обставини, як стан здоров'я, матеріальне становище відповідача, наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних дружини або чоловіка, батьків, повнолітніх дітей тощо. У зв'язку з вищевикладеним суд вважає такими, що підлягають задоволенню вимоги позивача щодо стягнення додаткових витрат, пов'язаних з оплатою навчання [PERSON] в розмірі 7400 гривень. Підтвердженням здійснених витрат є сам договір із зазначенням загальної вартості навчання та сплаченої суми позивачем (а.с. 10-11). Крім того позивач просила суд в судовому засіданні стягнути з відповідача додаткові витрати на утримання дочки на проїзд, оскільки відповідно до довідки № 134 від 19.12.2016 року, [PERSON] не зареєстрована та не проживає у студентському гуртожитку за місцем навчання (а.с.8), тож дочка щодня має їздити з смт. Володарка до м. Біла Церква на навчання. Позивач просила суд стягнути 1500 гривень додаткових витрат на проїзд, та надала довідку, яка видана ТОВ «ФК ЛТД», що вартість проїзду по маршруту Володарка-Біла Церква в одну сторону і зворотньому напрямку складає 44 гривні (а.с.9). Позивачем [PERSON] не надано та судом не досліджено жодних доказів про таку суму затрат на проїзд дочки, під час навчання, а саме на суму 1500 гривень, на яку посилалась позивач в своїх поясненнях, дана позовна вимога не може грунтуватись на припущеннях. Довідка ТОВ "ФК ЛТД" підтверджує вартість проїзду по маршруту Володарка-Біла Церква, а не понесених витрат за проїзд, і скільки витрачено коштів на проїзд будь-якими доказами, крім пояснень позивача не підтверджується. Відповідно до вимог ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Тому враховуючи вищевикладене, позовні вимоги [PERSON] підлягають до часткового задоволення.

Outcome: partial