Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в обґрунтування якої зазначила, що вона є власником 1/2 частини квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], на підставі свідоцтва на право власності на житло від 03.07.2000 р. Крім позивача у даній квартирі зареєстровані також члени її сім'ї, які проживають разом з нею: чоловік - [PERSON], син - [PERSON] Крім членів родини в квартирі також зареєстрований відповідач [PERSON], який з травня 2012 року в ній не проживає та особистих речей якого в квартирі немає. [PERSON] є колишнім чоловіком позивача [PERSON], шлюб між якими був розірвано на підставі рішення Свердловського міського суду від 30.08.2012 р. Особисті речі відповідачу були повернуті відповідно до списку від 04.06.2012 р., а саме - його батьку [PERSON] у присутності адвоката [PERSON] Через те, що відповідач не проживає у вищевказаній квартирі та не сплачує комунальні послуги, позивач вимушена нести додаткові витрати. Крім того, на ім'я відповідача постійно надходить кореспонденція банків, які виставляють свої кредиторські вимоги та погрожують арештом майна. Все це порушує звичайний образ життя позивача та завдає їй неподобство та занепокоєння. [PERSON] просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням (квартирою), розташованою за адресою: [ADDRESS]. Позивач у судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутністю, в якій підтримала позовні вимоги та наполягала на їх задоволенні. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутністю, позовні вимоги визнає повністю. Згідно зі ст.174 ч. 4 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] належить в рівних частках квартира, розташована за адресою: [ADDRESS], що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло (а.с. 6). Відповідно копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян № 00013466425 від 14.02.2014 р. (а.с. 7), [PERSON] внаслідок реєстрації шлюбу 03.03.2001 р. з [PERSON], змінила прізвище на "[PERSON]". 30.08.2012 р. рішенням Свердловського міського суду Луганської області шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований відділом РАЦС м. Свердловська Луганської області, розірвано, що підтверджується копією відповідного рішення (а.с. 8). 03.12.2013 р. [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, внаслідок чого дружині присвоєно прізвище "[PERSON]", що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, серія [NUMBER] (а.с. 9). З копії домової книги квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], (а.с. 10-12) вбачається, що за даною адресою зареєстровано [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Згідно акту від 13.02.2014 р., виданого депутатом Свердловської міської ради (а.с. 13), в квартирі за адресою: [ADDRESS], мешкають: [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. [PERSON] за даною адресою не мешкає з травня 2012 року, та його особистих речей за вказаною адресою немає. Відповідно копії списку від 04.06.2012 р. (а.с. 14), [PERSON] - батькові [PERSON], в досудовому порядку передані особисті речі останнього. З матеріалів справи вбачається, що позивач у встановленому законом порядку набула права власності на 1/2 частину вищевказаної квартири. Після розірвання шлюбу з позивачем відповідач дійсно тривалий час, понад один рік, не мешкає за місцем її проживання, чим підтверджується відсутність його потреби у забезпеченні житлом. Враховуючи вищевикладене, а також факт визнання позову відповідачем, яке не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає за можливе визнати відповідача таким, що втратив право користування даним житловим будинком. На підставі ст.ст. 391, 405 ЦК України,

Outcome: approved