overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача на його користь аліменти на його утриманняна час навчання у вищому навчальному закладі. В підтвердження своїх вимог посилається на те, що він навчається на першому курсі Інституту енергозбереження та енергоменеджменту Національного технічного університету України "Київський політехнічний інститут", а тому потребує матеріальної допомоги. В судове засідання позивач не зявився, через канцелярію суду надав заяву про слухання справи без його участі, просить позовні вимоги задовольнити. Відповідач в засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву, в якій просить проводити судове засідання без нього, позовні вимоги визнає. Перевіривши матеріали справи, оцінивши всі докази та обставини по справі, суд задовольняє позовні вимоги, виходячи з таких підстав. Як встановлено судом [PERSON] є рідним сином відповідача [PERSON]. Рішенням Коростенського міськрайонного суду відповідач виплачував аліменти на утримання сина [PERSON] до досягнення їм повноліття. В даний час позивач [PERSON], [INFO], навчається першому курсі Інституту енергозбереження та енергоменеджменту Національного технічного університету України "Київський політехнічний інститут", що підтверджується довідкою №2085 від 26.04.2016, термін закінчення навчання 30 червня 2019 року. Відповідач проживає в [INFO], працює у Виробничому підрозділі Коростенська дирекція залізничних перевезень черговим по станції Пост Південний, має стабільний заробіток, інших утриманців не має, а тому суд вважає, що відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину, що продовжує навчання у розмірі 1\\4 частини всіх видів свого заробітку. У відповідності до вимог ст.199 ч.1 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Пленум Верховного Суду України в п.20 постанови від 15.05.2006 року Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів розяснив, що обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття виникає за обовязкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дитиною віку, який перевищує 18,\~ але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у звязку з цим в матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. За правилами ч.1ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Статтею 201 СК України передбачено, що до відносин між батьком і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187,189-192 і 194-197 цього Кодексу. А тому суд стягує на користь позивача суму аліментів, яку спроможний надавати відповідач 1\\4 частину всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 18 травня 2016 року. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача[PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 24.04.2010 він уклав шлюб з [PERSON] , який був зареєстрований виконавчим комітетом Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис 110. Від шлюбу мають дитину [PERSON] , [INFO] . Позивач і відповідач фактично розірвали між собою шлюбні відносини, оскільки, через розбіжність у поглядах на життя припинили спільне проживання та, відповідно, не ведуть спільне господарство. Позивач подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи сповіщався завчасно і належним чином. Повістка відповідачу надсилалася за зареєстрованим у встановленому законом порядку. Відповідно п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси вважається, що днем вручення судової повістки. Фіксування судового засідання технічним записом не здійснювалося відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, з`ясувавши дійсні обставини справи та дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що з 24.04.2010 [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] , який був зареєстрований виконавчим комітетом Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис 110. Від шлюбу мають дитину [PERSON] , [INFO] . Судом встановлено, що подружнє життя між позивачем і відповідачем виявилось неможливим внаслідок відсутності взаєморозуміння між ними, суперечливості характерів, різних поглядів на сімейне життя. Спільне господарство між ними не ведеться, шлюбно-сімейні відносини між ними фактично припинилися. Згідно вимог ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово "союз", підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-06 00:00:00

Позивач[PERSON] звернувся до\~суду з\~позовом до\~відповідача[PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що він 02 вересня 2000 року уклав шлюб з [PERSON] , який був зареєстрований виконавчим комітетом Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис № 137. Від спільного подружнього життя сторони мають сина: [PERSON] , [INFO] . Позивач вказав, що сторони фактично розірвали між собою шлюбні відносини, оскільки, через розбіжність у поглядах на життя припинили спільне проживання та, відповідно, не ведуть спільне господарство. Позивач подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав. Відповідач подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, у поданій заяві позовні вимоги визнала. Фіксування судового засідання технічним записом не здійснювалося відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, з`ясувавши дійсні обставини справи та дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] , який був зареєстрований 02 вересня 2000 року виконавчим комітетом Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області, що підтверджується копією свідоцтва про одруження від 02.09.2000 серія [NUMBER] , актовий запис № 137. Від спільного подружнього життя сторони мають сина: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження від 21.03.2019 виданого Святошинським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, серія [NUMBER] , актовий запис № 750. Судом встановлено, що подружнє життя між позивачем і відповідачем виявилось неможливим внаслідок відсутності взаєморозуміння між ними, суперечливості характерів, різних поглядів на сімейне життя. Спільне господарство між ними не ведеться, шлюбно-сімейні відносини між ними фактично припинилися. Примирення між сторонами неможливе. Сім`ю зберегти сторони не бажають, строк на примирення не потрібен. Спору про поділ майна подружжя немає. Згідно вимог ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому\~\~слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово "союз", підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується\~\~на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-11 00:00:00

Позивач[PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що він 11 вересня 2014 року зареєстрував шлюб з [PERSON] у Центральному відділі державної реєстрації шлюбів Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 2424. Позивач [PERSON] зазначив, що сторони фактично розірвали між собою шлюбні відносини, оскільки, через розбіжність у поглядах на життя припинили спільне проживання та, відповідно, не ведуть спільне господарство. Від спільного подружнього життя сторони мають доньку - [PERSON] , [INFO] . Позивач подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав. Відповідач подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, у поданій заяві позовні вимоги визнала та проти задоволення позову не заперечує. Фіксування судового засідання технічним записом не здійснювалося відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, з`ясувавши дійсні обставини справи та дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] , який був зареєстрований 11 вересня 2014 року Центральним відділом реєстрації шлюбів Головного територіального управління юстиції у місті Києві, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] , актовий запис № 2424. Від спільного подружнього життя сторони мають спільну доньку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження від 18 січня 2019 року виданого Оболонським районним у місті Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, серія [NUMBER] , актовий запис № 2382. Судом встановлено, що подружнє життя між позивачем і відповідачем виявилось неможливим внаслідок відсутності взаєморозуміння між ними, суперечливості характерів, різних поглядів на сімейне життя. Спільне господарство між ними не ведеться, шлюбно-сімейні відносини між ними фактично припинилися. Примирення між сторонами неможливе. Сім`ю зберегти сторони не бажають, строк на примирення не потрібен. Спору про поділ майна подружжя немає. Згідно вимог ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово "союз", підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача ТОВ "Сіріус -777" про стягнення грошових коштів мотивуючи свої вимоги тим , що 30 вересня 2013 року між сторонами по справі було укладено Договір на туристичне обслуговування № 1898, відповідно до якого відповідач за встановлену договором плату та замовлення зобов'язується забезпечити позивачу комплекс попередньо сформованих туристичних послуг з реалізації туристичного продукту, а саме організацію туристичної подорожі до Анталії, загальною вартістю 22 500, 00 грн. В подальшому, відповідно до Договору позивачем було внесена повна оплата в розмірі 22 500, 00 грн. 18.10.2013 року до позивача в телефонному режимі звернулася директор ТОВ "Сіріус -777" з повідомленням про скасування подорожі, внаслідок затримки перерахунку банком грошових коштів. Кошти позивачеві повернуті не були, діями відповідача позивачці та її родині завдано моральну шкоду. У зв'язку з зазначеним позивач звернувся до суду з позовом, за яким просив стягнути з відповідача суму заборгованості по договору на туристичне обслуговування в розмірі 22 500, 00 грн. та матеріальну шкоду в розмірі 5 000,00 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності з повним підтриманням позовних вимог, проти винесення заочного рішення не заперечував . Представник відповідача до суду повторно не з'явився , причина їх неявки суду невідома, до суду повернувся конверт за терміном зберігання. Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Таким чином, суд відповідно до ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України за згодою позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до державного реєстратора Вільнянської райдержадміністрації, в якому вимагає скасувати повторну реєстрацію права власності належної йому квартири [ADDRESS]. Як зазначив позивач у своєму позові, у квітні 2017 року йому стало відомо про існування подвійної реєстрації права власності належної йому квартири, що перешкоджає укладенню у нотаріальному порядку договору купівлі-продажу. Враховуючи це, він й звернувся до суду із зазначеними вимогами. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позов, просить його задовольнити. Відповідач державний реєстратор [PERSON] у судовому засіданні заявив про визнання позову. Суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує прав та охоронюваних інтересів інших осіб, та може бути прийнято судом. Згідно п.17 "Порядку ведення державного реєстру речових прав на нерухоме майно", затвердженого постановою КМУ № 1141 від 26.10.2011 року, розділ Державного реєстру прав відкривається державним реєстратором на кожний окремий об'єкт нерухомого майна, право власності на який заявлено вперше. Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України, абз.6 п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року "Про судове рішення у цивільній справі", у зв'язку із визнанням відповідачем позову, яке прийнято судом, інші мотиви рішення судом не наводяться. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Маріупольської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що [INFO] помер його батько [PERSON], який залишив заповіт, згідно якого все своє майно він заповідає позивачу. Рішенням Приморського районного суду м Маріуполя від 18.12.2013 року за позивачем було визнано право власності в порядку спадкування на квартиру, яка залишилася після смерті його батька. В грудні місяці перебираючи особисті папери батька він випадково знайшов ощадні книжки батька і матері, а також договір між батьком і ПАТ КБ "Приватбанк" про вклади. Договір № SAMDN 18000713009569 на суму вкладу 50,00 і договір на суму № SAMDN 25000713009457 на суму вкладу 1724,00 гривень. Згідно свідоцтва про право власності за законом його батько [PERSON] успадкував грошові внески, що знаходяться на зберіганні у філії Жовтневого відділення № 171/067 Ощадбанку України в м. Маріуполі на рахунках [NUMBER], [NUMBER]. Просить визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування на грошові вклади з належними до них відсотками та іншими компенсаційними виплатами, що знаходяться на зберіганні у філії Жовтневого відділення № 171/067 Ощадбанку України в м. Маріуполі на рахунках [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER] та на грошові вклади з належними до них відсотками та іншими компенсаційними виплатами, що знаходяться на зберіганні в ПАТ КБ "Приватбанк" за договорами № SAMDN 18000713009569, № SAMDN 25000713009457. Позивач [PERSON] у судовому засіданні надав пояснення аналогічні викладеним у позові, просив його задовольнити та не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Представник відповідача Маріупольської міської ради Іванченко Н.О., що діє на підставі довіреності, до відкритого судового засідання не з'явилася за невідомих суду причин, про день та час розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомила, у звязку з чим суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Матвіївської сільської Ради, в якому вимагає визнати за собою право власності на житловий будинок № 5 по вул.Побєди (Перемоги) в с.Матвіївка Вільнянського району Запорізької області. У судовому засіданні представник позивача адвокат [PERSON] підтримала заявлений позов, просить його задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, подав заяву про визнання позову. Суд вважає, що заявлений позов є обґрунтованим у зв'язку із наступним. Як вбачається з матеріалів позовної заяви, позивачу у 1983 році, у зв'язку з переїздом на постійне місце проживання в с.Матвіївка, радгоспом "Запорізька Січ" був наданий житловий будинок за вказаною адресою, відповідно до постанови Ради Міністрів України № 400 від 30.08.1973 року "Про пільги по переселенню". Згідно п.3.а зазначеної постанови, передбачалася передача радгоспам сім'ям переселенців у рік вселення окремих жилих будинків або квартир. Згідно п.7 цієї ж постанови, передача жилих будинків здійснювалася переселенцям у кредит, при цьому після погашення їх частки кредиту будинок переходив у власність переселенця. Грошові кошти за будинок позивачем були сплачені у повному обсязі, тобто він на законних підставах набув право власності на цей будинок, проте правовстановлюючого документа на будинок позивач не отримував. Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може вимагати у судовому порядку визнання його права власності, якщо це право оспорюється чи не визнається іншою особою. Враховуючи викладене, визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує прав і законних інтересів інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Микулинецької селищної ради Теребовлянського району Тернопільської області, про визнання права власності, в якому просить визнати за ним право власності на спадкове майно - житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що в [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO] року. Позивач не може отримати у спадок дане майно, оскільки померла [PERSON] належним чином не оформила своє право властності на будинок, а тому він змушений звернутися з позовом до суду. У судове засідання позивач не з'явився, однак в матеріалах справи є заява, про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, зіславшись на мотиви, вказані у позовній заяві. Представник відповідача Микулинецької селищної ради Теребовлянського району Тернопільської області в судове засідання не з'явився, однак подав до суду заяву про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги визнав та не заперечив проти їх задоволення. Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд встановив наступне. Згідно рішення Микулинецької селищної ради Теребовлянського району Тернопільської області №106 від 31.03.2009 року, присвоєно [ADDRESS] Тернопільської області, який належить [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 28 грудня 2015 року [PERSON] померла [INFO] року, що є часом відкриття спадщини на належне їй майно. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 22 травня 1990 року [PERSON] народився [INFO] року від батьків [PERSON] та [PERSON]. Інших спадкоємців першої черги спадкування за законом після смерті [PERSON] немає. На житловий будинок із надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться у [ADDRESS] належний [PERSON], Теребовлянська державна нотаріальна контора Свідоцтво про право на спадщину за законом видати позивачу [PERSON] не може через відсутність правовстановлюючих документів, про що свідчить відмова вказаної нотаріальної контори № 1885/02-14 від 27 грудня 2017 року. Вартість даного спадкового майна згідно висновку про вартість майна, виданого ТОВ "Захід-експерт", становить - 139 990 грн. (сто тридцять дев"ять тисяч дев"ятсот девяносто грн.). Позивач [PERSON] фактично вступила в оперативне управління спадковим майном. Відповідно до спадкування за законом (першої черги) ст. 1261 ЦК України право на спадкування мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. На підставі викладеного, суд дійшов до переконання, що позовні вимоги позивача [PERSON] слід задовільнити, визнавши за ним право власності на житловий будинок із надвірними будівлями та спорудами, що в [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO] року (свідоцтво про смерть серія [NUMBER]).

Outcome: approved