Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-15 00:00:00

ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до Макарівського районного суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором №DN81AR03110217 у сумі 85\~679,73 гривень. В подальшому, письмовою заявою банком було зменшено суму боргу до 19\~255,93 гривень. Позивач обґрунтував свої позовні вимоги тим, що між банком та відповідачкою [PERSON] 13.11.2007 року було укладено Кредитний договір № DN81AR03110217 згідно з яким ПАТ КБ «Приватбанк» зобовязався надати відповідачці кредит у розмірі 64\~287,00 гривень на термін до 12.11.2012 року, а відповідач зобовязувався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку встановлених кредитним договором. Відповідно до договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати відповідач повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом, за відсотками, а також інші витрати згідно кредитного договору. Згідно договору у випадку порушення зобовязань , відповідач сплачує Банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. Відповідач своєчасно не надавав Банку грошові кошти для погашення заборгованості в порушення вимог ст.ст.509,526,1054 ЦК України і станом на 08.06.2016 року має заборгованість у сумі 19\~255,93 грн., яка складається з наступного: 6\~626,42 грн. заборгованість за кредитом та 12\~629,51 пеня за несвоєчасне виконання зобовязань за договором, як просили суд стягнути з [PERSON] У судовому засіданні представник ПАТ КБ «Приватбанк» [PERSON] уточнені заявою від 09.06.2016 року позовні вимоги Банку підтримала, просила задоволити. Відповідачка [PERSON] , яка у судовому засіданні надала згоду на допит її в якості свідка, позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанку» заперечила та пояснила, що вправно виплачувала грошові кошти за кредитним договором. У 2009 році коли позивач безпідставно збільшив відсоткову ставку з 9,59 відсотків до 21 % на рік, вона звернулась з позовом до Макарівського районного суду з позовом про захист прав споживача та рішенням суду було визнано недійсною зміну відсоткової ставки. Саме в період як тривав судовий процес вона чотири місяці не здійснювала погашення кредиту, оскільки не знала по якій відсотковій ставці необхідно сплачувати. Проте, в подальшому вона погасила на її думку цю заборгованість яка утворилась. вважає, на кредит нею погашений ще у 2012 році. Неодноразово доводила до відома Банку про наявність судового рішення, направляла його на адресу розрахункового центру банку , подавала заяви про здійснення перерахунку з урахуванням судового рішення. Останній платіж нею було проведено 19.11.2012 року. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» заперечив, подав суду письмову заяву про застосування строку позовної давності та заяву про зменшення розміру пені відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України. Також представник вказав на правову позицію Верховного Суду України висловлену у Постанові ВСУ щодо позовної давності по поточним платежам. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи , суд приходить до висновку, що позовні вимоги мають бути задоволені частково виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 13 листопада 2007 року між позивачем ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та відповідачкою [PERSON] укладено кредитний договір № DN81AR03110217. Згідно даного договору ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» зобовязався надати Відповідачу кредит у розмірі 64287,00 грн. на термін до 12.11.2012 p., а Відповідач зобовязувалась повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Згідно п. 7.1 Кредитного договору процентна ставка за кредитами за цим Договором встановлюється в розмірі 0,8% за кожний місяць , тобто 9,6 % річних. ( а.с. 7-10) Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (частина перша статті 626 ЦК України). Визначення поняття зобов'язання міститься у частині першій статті 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно з нормою статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як "строк дії договору", так і "строк (термін) виконання зобов'язання" (статті 530,631 ЦК України). Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Як убачається з матеріалів справи, сторони встановили як строк дії договору до повного виконання обовязків сторонами цього договору (п. 5.1 Кредитного договору), кінцевий строк повернення кредиту - до 12 листопада 2012 року (п.7.1 Кредитного договору), так і строки виконання зобов'язань зі щомісячним погашенням платежів щомісяця з 13 до 17 числа включно кожного календарного місяця для основної заборгованості і для процентів за користування кредитом (п.7.1 Кредитного договору). Таким чином, умовами договору погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями. Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору. Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання згідно із частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок (стаття 253 ЦК України). Як вбачається з уточненого розрахунку заборгованості за договором № DN81AR03110217 від 13.11.2007 року, що надано до суду позивачем як додаток до уточненої позовної заяви від 08.06.2016 року, станом на 08.06.2016 року відповідачка [PERSON] має заборгованість перед позивачем в розмірі - 19255,93 грн., яка складається з заборгованості за кредитом - 6626,42 грн.; пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором -12629,51 грн.( а.с.97-102) Статтею 256 ЦК України передбачено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно із ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно із п.1 ч.2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: про стягнення неустойки (штрафу, пені). Згідно із ч.1 ст.259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін на підставі договору, укладеного у письмовій формі. Збільшення строку позовної давності стосовно виконання умов договору на необмежений чи невизначений строк, законом не передбачено. Згідно із ч.2 ст.266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Частина 3-5 ст.267 ЦК України визначає, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Верховний Суд України у своїй постанові від 19.03.2014 №6-20цс14 висловив правову позицію, що відповідно до ч.1 ст. 3607 ЦПК має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права, а саме: У разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів і процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Заперечуючи проти позову представник відповідача надав суду письмову заяву про застосування позовної давності до позову ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК». Таким чином, ураховуючи, що за умовами договору погашення кредиту повинно здійснюватись позичальником частинами до 17 числа кожного місяця, то початок перебігу позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобов'язань. Як вбачається з відтиску штемпеля на конверті, в якому позивач відправляв первинну позовну заяву до суду, конверт був зданий до поштового відділення 15.10.2015 року, що є датою подання позовної заяви. Як вбачається з уточненого розрахунку заборгованості за договором № DN81AR03110217 від 13.11.2007 року, станом на 15.10.2012 року, тобто за три роки до подання позову до суду, поточна заборгованість відповідачки по тілу кредиту, тобто заборгованість, час по поверненню якої станом на 15.10.2012 року, ще не настав, складала: 2223 грн. 38 коп. Сума простроченої заборгованості за кредитом станом на 15.10.2012 року складала: 6053грн. 03 коп. Судом встановлено, що на дату подання позову, тобто на 15.10.2015 року позовна давність по тілу кредиту не була пропущена лише на суму 2223 грн. 38 коп., решта суми заборгованості по тілу кредиту не підлягає стягненню в звязку з пропуском, в цій частині, позивачем строку позовної давності. Позивачем не надано до суду доказів поважності пропуску строку позовної давності. Представником позивача клопотань про поновлення пропущеного строку не заявлялось. Таким чином суд задовольняє позовні вимоги по стягнення заборгованості по кредиту в сумі 2223 грн. 38 коп., в частині стягненні решти суми заборгованості суд відмовляє в звязку з пропуском строку позовної давності. Суд частково задовольняє позов в частині стягнення з відповідачки пені за прострочення виконання зобовязань за кредитним договором виходячи з наступного: Щодо застосування строку позовної давності до пені суд вважає необхідним зазначити наступне. Відповідно до п.7.4. Кредитного договору за порушення строків позичальником зобовязань з повернення кредиту, позичальник повинен сплачувати Банку за кожний день прострочення пеню у розмірі 0,15% від суми простроченої заборгованості, але не менше 1 гривні. Згідно розрахунку, наданого позивачем, банк просив стягнути пеню від суми простроченої заборгованості за кредитом з 19.11.2012 року по 08.06.2016 року. Частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся з позовом до суду 15.10.2015 року, а просив стягнути пеню станом на 08.06.2016 року. Отже, враховуючи вимоги ч. 2 ст. 258 ЦК України, пеня підлягає стягненню з 15.10.2014 року по 15.10.2015 року. Пеня розраховується за наступною формулою: p=(s/100%)*(sp*q), де s - сума заборгованості, sp - ставка пені, q - кількість днів прострочки/ Згідно матеріалів справи основна заборгованість за кредитом становить 6626грн.42коп. кількість днів прострочки - 365, ставка пені - 0,15% Розмір пені з 15.10.2014 року по 15.10.2015 року складає: (6626 грн.42 коп. /100) * (0,15% * 365 днів) = 3627грн. 96 коп. Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення (частина 3 статті 551 ЦК України). Суд вважає за необхідне зменшити розмір пені до 2223 грн., приймаючи до уваги наступні обставини справи: Заочним рішенням Макарівського районного суду Київської області від 18 грудня 2009 року позов [PERSON] до ЗАТ КБ «Приват-Банк» про захист прав споживачів за кредитним договором задоволено. Визнано недійсним п.2.3.1 Кредитного договору №DN81AR03110217 від 13.11.2007 року, укладеного між [PERSON] та ЗАТ КБ «Приват-Банк», з дня укладення. Визнано недійсною зміну відсоткової ставки за даним договором з 9,599% на рік на 21,00% на рік. ( а.с. 31-32) Рішенням Колегії суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області від 28 лютого 2011 року, апеляційна скарга ПАТ «Приват-Банк» задоволено частково. Заочне рішення Макарівського районного суду Київської області від 18 грудня 2009 року змінено. В задоволенні позову [PERSON] до ЗАТ КБ «Приват-Банк» про визнання недійсним п.2.3.1 Кредитного договору відмовлено. В іншій частині заочне рішення Макарівського районного суду Київської області від 18 грудня 2009 року залишено без змін. ( а.с. 33-35) При зверненні до суду з первинним позовом позивач заявляв позовні вимоги в розмірі 85 697,73грн. та надавав до суду розрахунок заборгованості в якому процент за користування кредитом з 1 лютого 2009 року був збільшений до 21% річних, без належних правових підстав, в свою чергу позивачка неодноразово письмово зверталася до банку з вимогою провести розрахунок заборгованості по кредиту з урахуванням заочного рішення Макарівського районного суду Київської області від 18 грудня 2009 року, на що не отримувала відповіді. Дані обставини підтверджуються показами Відповідачки допитаної в судовому засіданні в якості свідка під присягою. Зважаючи на те, що до подання до суду позивачем уточненого розрахунку заборгованості з процентною ставкою за користування кредитом, що відповідає заочному рішенню Макарівського районного суду Київської області від 18 грудня 2009 року, відповідачка була впевнена, що виконала свої зобовязання перед позивачем в повному обсязі, а позивач, не зважаючи на неодноразові звернення відповідачки, вчасно не провів перерахунок заборгованості з урахуванням заочного рішення Макарівського районного суду Київської області від 18 грудня 2009 року. Тому суд, виходячи з принципів розумності та справедливості зменшує розмір пені до 2223 грн.

Outcome: approved