Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-27 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. 25.06.2020 позивач звернувся до суду з вказаним позовом, свої вимоги мотивує тим, що він є власником 3-кімнатної квартири [ADDRESS] , в якій зареєстрований, але з 2010 року не проживає за даною адресою син його дружини відповідач [PERSON] , [INFO] . Перешкод в користуванні жилим приміщенням він відповідачу не чинить. [PERSON] не проживає у вказаній квартирі, не сплачує комунальні послуги, в утриманні житла участі не бере, квартирою не цікавиться. Факт реєстрації відповідача порушує право позивача на вільне розпорядження та користування майном, йому нараховуються комунальні послуги, які не надаються відповідачем, але нараховуються на нього. Посилаючись на викладене, просить суд визнати [PERSON] , [INFO] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . Процесуальні дії у справі. Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 06 липня 2020 відкрито провадження по справі у спрощеному позовному провадженні на 29 липня 2020 з викликом сторін. Крім цього, відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву або зустрічного позову. 29 липня 2020 року в зв`язка у з неврученням судової повістки розгляд справи відкладено на 22 вересня 2020 року. Позивач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, надав суду заяву, в якій просить справу розглядати без його участі. Відповідачу [PERSON] у зв`язку з неврученням документів по справі повторно судом направлено за його зареєстрованим місцем проживання копію ухвали про відкриття провадження, копію позовної заяви з доданими матеріалами, а також у зв`язку з цим відповідно до ч.11 ст.128 ЦПК України на офіційному веб-сайті Судової влади України 06 серпня 2020 року розміщено повідомлення про розгляд вказаної справи (а.с. 27-28, 32). 22 вересня 2020 року в зв`язку з навчанням судді розгляд справи відкладено на 28 вересня 2020 року Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку. Суд вжив усіх необхідних заходів, передбачених ст. ст. 128, 130 ЦПК України для повідомлення відповідача про розгляд справи. У зв`язку з цим суд вважає, що про розгляд даної цивільної справи відповідач повідомлений в установленому законом порядку у відповідності до положень ст. ст. 128, 130 ЦПК України. Аналіз наведених норм дає суду підстави дійти висновку, що наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини, і не може автоматично вважатись порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. За таких обставин відповідно до положень ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до норм ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі матеріалів. Суд, проаналізувавши матеріали справи, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Фактичні обставини справи, встановлені судом та мотиви суду. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , яка належить йому на праві приватної власності на підставі договору дарування серія АВН № 417237 від 19.10.2000, зареєстрованого в реєстрі за № 4118. (а.с. 13-14). 10.01.2001 позивач [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 10.01.2001. (а.с.12). З будинкової книги вбачається, що за адресою : [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . (а.с.15-19). Відповідно до довідки № 13 від 29.02.2016, виданої Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Світанок» за адресою: [ADDRESS] зареєстрований [PERSON] , його дружина [PERSON] та пасинок [PERSON] (а.с. 11). За відомостями Відділу з питань державної реєстрації Охтирської міської ради від 01.07.2020 [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . (а.с. 22). Згідно довідки виданої Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «СВІТАНОК» від 25 вересня 2020 року №24 [PERSON] , [INFO] не проживає в квартирі [ADDRESS] з 2010 року (а.с.40). Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У справі Bellet v. France Суд зазначив, що "стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права". Згідно з ст. 150 Житлового кодексу Української РСР, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Згідно із ч. 4 ст. 156 ЖК України до членів сім`ї власника будинку належать особи, зазначені в ч. 2 ст. 64 цього Кодексу, а саме, дружина, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Згідно з ч. 1, 4 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом (пункт другий вказаної статті). Право приватної власності, згідно частини четвертої наведеної статті Основного закону України, є непорушним. Зазначені положення кореспондуються з вимогами статті 319 ЦК України, відповідно до якої власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною першою статті 321 вказаного кодексу визначено, що право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17.07.1997 року відповідно до Закону України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ст. 156 ЖК України та ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Згідно з ч. 4 ст. 156 ЖК Української РСР припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Згідно з ч. 2 статті 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 72 ЖК України - визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Так, судом на підставі ретельно досліджених та перевірених в судовому засіданні доказів встановлено, що власник квартири за адресою: [ADDRESS] , позивач [PERSON] , має певні перешкоди у здійсненні ним права користування належною йому власністю, його право порушено, оскільки, реєстрація місця проживання відповідача [PERSON] за даною адресою, тягне додаткові витрати з боку позивача по сплаті за комунальні послуги та витрати на утримання квартири. При цьому відповідач не має права власності на вищевказану квартиру, в квартирі не проживає більше року, а саме з 2010 року, що підтверджується довідкою Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «СВІТАНОК» від 25 вересня 2020 року (а.с.40). Висновок суду. Таким чином, аналізуючи приведені докази, даючи їм оцінку в їх сукупності, з урахуванням вищевказаних обставин, з урахуванням принципів законності, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінюючи зібрані у справі докази в цілому, так і кожний доказ окремо, який міститься у справі, з урахуванням принципів розумності, пропорційності, виваженості, справедливості, вирішуючи справу в межах заявлених вимог, виходячи із необхідності дотримання справедливого балансу між інтересами сторін та меж дозволеного втручання, з урахуванням наданих доказів, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для визнання [PERSON] таким, що втратила право користування квартирою [ADDRESS] . Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача понесені судові витрати по справі за сплачений судовий збір в розмірі 840,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved