Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-16 00:00:00

Департамент соціального захисту населення Сумської обласної державної адміністрації звернувся до суду з позовом до відповідача про витребування транспортного засобу та просить витребувати в [PERSON], автомобіль марки ЗАЗ-110308-44, 2010 року випуску, номер двигуна [NUMBER], ідентифікаційний номер кузова [NUMBER], у повній комплектності на користь Департаменту соціального захисту населення Сумської обласної державної адміністрації. Свої позовні вимоги мотивує тим, що до Головного управління праці та соціального захисту населення Сумської обласної державної адміністрації 14.09.2004 року від інваліда війни 1 групи [PERSON], [INFO], який проживав за адресою: [ADDRESS] надійшла заява щодо забезпечення його автомобілем зі звичайним керуванням. Відповідно до висновку МСЕК, [PERSON] встановлені медичні показання на забезпечення автотранспортом зі звичайним керуванням. Згідно з наказом Головного управління праці та соціального захисту населення Сумської обласної державної адміністрації від 21.12.2010 року № 103 автомобіль марки ЗАЗ-110308-44, 2010 року випуску, видано інваліду війни 1 групи, з числа осіб, які брали безпосередню участь у бойових діях під час Великої Вітчизняної війни та війни з Японією [PERSON] з передачею права керування [PERSON]. До особової справи [PERSON] приєднано повідомлення від 28.12.2010 року про забезпечення автомобілем марки ЗАЗ-110308-44, 2010 року випуску, номер двигуна [NUMBER], ідентифікаційний номер кузова [NUMBER]. [INFO] року [PERSON] помер. 25.03.2013 року за № 03-02/1061 Головним управлінням надіслано письмове повідомлення [PERSON], у якому роз'яснено положення Порядку забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 19.07.2006 № 999, щодо повернення або перереєстрації автомобіля марки ЗАЗ-110308-44, 2010 року випуску, номер двигуна [NUMBER], ідентифікаційний номер кузова [NUMBER], яким був забезпечений інвалід війни 1 групи [PERSON] Фактичний термін користування автомобілем ЗАЗ-110308-44, 2010 року випуску, номер двигуна [NUMBER], ідентифікаційний номер кузова [NUMBER], інвалідом війни 1 групи [PERSON] до дня його смерті становив 2 роки 3 місяці. Відповідно до п. 16 Порядку автомобіль, строк експлуатації якого менше ніж 10 років, після смерті інваліда залишається в користуванні його сім'ї, якщо в ній є інвалід, який: 1. мав підстави для забезпечення автомобілем на час смерті інваліда або протягом не більше 6 місяців з дня його смерті; 2. був зареєстрований на час смерті інваліда за місцем його реєстрації; 3. не має іншого автомобіля, у тому числі отриманого через головне управління соціального захисту або управління виконавчої дирекції. 15.04.2013 року до Головного управління надійшла заява від [PERSON] про перереєстрацію автомобіля марки ЗАЗ-110308-44, 2010 року випуску, номер двигуна [NUMBER], ідентифікаційний номер кузова [NUMBER], яким був забезпечений інвалід війни 1 групи [PERSON] Згідно з доданою до заяви довідкою, виданою 15.04.2013 року № 437 ЖРЕП «Житлосервіс», на день смерті інваліда 1 групи [PERSON] за адресою: [ADDRESS], був зареєстрований [PERSON]. Відповідно до п. 16 Порядку це було підставою для визначення розрахункової суми для викупу [PERSON] автомобіля марки ЗАЗ-110308-44, 2010 року випуску, номер двигуна [NUMBER], ідентифікаційний номер кузова [NUMBER]. 25.04.2013року за № 03-02/1519 Департаментом соціального захисту населення Сумської обласної державної адміністрації надіслано довідку-рахунок з визначенням розрахункової суми для викупу автомобіля марки ЗАЗ-110308-44, 2010 року випуску, номер двигуна [NUMBER], ідентифікаційний номер кузова [NUMBER]. 28.02.2014 року за № 04-02/843-п Департаментом повторно надіслано письмове повідомлення [PERSON], у якому роз'яснено положення п. 16 Порядку. Ураховуючи те, що членом сім'ї померлого інваліда війни 1 групи [PERSON] - [PERSON] не надано необхідних підтверджуючих документів про сплату визначеної розрахункової суми для викупу автомобіля марки ЗАЗ-110308-44, 2010 року випуску, номер двигуна [NUMBER], ідентифікаційний номер кузова [NUMBER] упродовж шести місяців з дня смерті інваліда та в добровільному порядку автомобіль не повернуто, вважає за необхідне звернутися до суду за захистом порушених прав, оскільки відповідно до ст. 400 ЦК України недобросовісний володілець зобов'язаний негайно повернути майно особі, яка має на нього право власності або інше право відповідно до договору або закону, або яка є добросовісним володільцем цього майна. У разі невиконання недобросовісним володільцем цього обов'язку заінтересована особа має право пред'явити позов про витребування цього майна. Позивач, Департамент соціального захисту населення Сумської обласної державної адміністрації в судове засідання не з"явився вдруге, хоча явка його була визнана обов"язковою, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с.33,36-38). Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позовних вимог заперечував та пояснив, що на даний час вказаним автомобілем він не володіє та не користується, вказаний автомобіль знаходиться в гаражі у знайомого. Позивач до нього з вимогою про те, щоб він повернув автомобіль не звертався. Вислухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що на підставі розпорядження голови Сумської обласної державної адміністрації від 20.08.2012 року № 333-ОД про зміни в структурі та чисельності окремих структурних підрозділів Сумської обласної державної адміністрації, головне управління праці та соціального захисту населення Сумської обласної державної адміністрації було перейменовано в Департамент соціального захисту населення Сумської обласної державної адміністрації (а.с.4-9). 14.09.2004 року до Головного управління праці та соціального захисту населення Сумської обласної державної адміністрації від інваліда війни 1 групи [PERSON], [INFO], який проживав за адресою: [ADDRESS] надійшла заява щодо забезпечення його автомобілем зі звичайним керуванням (а.с.10). Відповідно до висновку МСЕК, [PERSON] встановлені медичні показання на забезпечення автотранспортом зі звичайним керуванням (а.с.11,12). Згідно наказу Головного управління праці та соціального захисту населення Сумської обласної державної адміністрації від 21.12.2010 року № 103 автомобіль марки ЗАЗ-110308-44, 2010 року випуску, було вирішено видати інваліду війни 1 групи [PERSON], з числа осіб, які брали безпосередню участь у бойових діях під час Великої Вітчизняної війни та війни з Японією з передачею права керування [PERSON] (а.с.14,15). 28.12.2010 року [PERSON] вказаним автомобілем був забезпечений (а.с.16). [INFO] року [PERSON] помер (а.с.19). 25.03.2013 року за № 03-02/1061 Головним управлінням надіслано письмове повідомлення [PERSON], у якому роз'яснено положення Порядку забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 19.07.2006 № 999, щодо повернення або перереєстрації автомобіля марки ЗАЗ-110308-44, 2010 року випуску, номер двигуна [NUMBER], ідентифікаційний номер кузова [NUMBER], яким був забезпечений інвалід війни 1 групи [PERSON] (а.с.18). Фактичний термін користування автомобілем ЗАЗ-110308-44, 2010 року випуску, номер двигуна [NUMBER], ідентифікаційний номер кузова [NUMBER], інвалідом війни 1 групи [PERSON] до дня його смерті становив 2 роки 3 місяці. 15.04.2013 року до Головного управління надійшла заява від [PERSON] про перереєстрацію автомобіля марки ЗАЗ-110308-44, 2010 року випуску, номер двигуна [NUMBER], ідентифікаційний номер кузова [NUMBER], яким був забезпечений інвалід війни 1 групи [PERSON] (а.с.19 на звороті). Згідно з виданою ЖРЕП «Житлосервіс» 15.04.2013 року довідкою № 437 , на день смерті інваліда 1 групи [PERSON] за адресою: [ADDRESS], був зареєстрований [PERSON] (а.с.20). 25.04.2013 року за № 03-02/1519 Департаментом соціального захисту населення Сумської обласної державної адміністрації надіслано довідку-рахунок з визначенням розрахункової суми для викупу автомобіля марки ЗАЗ-110308-44, 2010 року випуску, номер двигуна [NUMBER], ідентифікаційний номер кузова [NUMBER] (а.с.21). 28.02.2014 року за № 04-02/843-п Департаментом повторно надіслано письмове повідомлення [PERSON] у якому роз'яснено положення п. 16 Порядку (а.с.22). 05.02.2015 року суд ухвалив відкласти розгляд справи та визнати явку позивача в судове засідання обов"язковою (а.с.34,36), але не зважаючи на це, позивач в судове засідання не з"явився (а.с.38). Згідно з ч. 3 ст. 10 та ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З огляду на пояснення відповідача, сутність підстави позову та встановлені обставини справи, суд вважає, що між сторонами виник спір з приводу повернення автомобіля із чужого незаконного володіння, який врегульований нижченаведеними нормами законодавства. Згідно ст. 400 Цивільного кодексу України, недобросовісний набувач зобов'язаний негайно повернути майно особі, яка має на нього право власності або інше право відповідно до договору або закону, або яка є добросовісним володільцем цього майна. У разі невиконання недобросовісним володільцем цього обов'язку заінтересована особа має право пред'явити позов про витребування цього майна. Вищевказана стаття вказує на обов'язок недобросовісного володільця повернути річ власнику чи іншій особі, яка має на нього право, при чому зазначений обов'язок, виходячи з аналізу норми, є безспірним. Це правило закріплено у ст.387 ЦК України стосовно власників, а згідно зі ст. 396 ЦК України розповсюджується на всіх осіб, які мають на це майно відповідне речове право, в тому числі й право володіння. Згідно зі ст.390 ЦК України недобросовісним володільцем є особа, яка знала або могла знати, що вона володіє майном незаконно, відповідно, добросовісним - особа, яка не знала і не могла знати про незаконність свого володіння. Порівнюючи норми ст. 387 та ст. 400 ЦК України, можна зробити висновок, що у ст.387 ЦК України йдеться лише про право власника вимагати повернення йому майна, а у ст. 400 ЦК вказано на обов'язок недобросовісного володільця, який підлягає негайному виконанню. Крім того положення ст. 400 ЦК України надає право вимагати повернення майна не тільки власникові, як в ст.387 ЦК України, а й будь-якій іншій особі, яка має на нього інше право відповідно до договору або закону. Крім того, таке право надане особі, яка взагалі не має на нього ніякого права, але є добросовісним володільцем - така особа наділена правовими механізмами захисту свого володіння шляхом застосування норми, що міститься у ст. 400 ЦК України, для витребування майна від незаконного недобросовісного володільця. Згідно ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Отже, законодавець розділив володільців чужим майном на добросовісних (особи не знали і не могли знати про те, що майно набуте ними вибуло від законного власника без наявності на те законних підстав) та недобросовісних (особи знали або могли знати про вказані обставини). Для витребування майна не обов'язково, щоб особа, у якої вказане майно витребовується заволоділа цим майном безпосередньо у законного власника. Достатньо довести факт не законного заволодіння цією особою вказаним майном взагалі. З матеріалів справи не можливо встановити, що Департамент соціального захисту населення Сумської обласної державної адміністрації є взагалі власником. Даний висновок суду ґрунтується на тій підставі, що в свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу, ( а.с. 22 на звороті), в графі «власник» зазначено покійного [PERSON], напроти, в матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що даний автомобіль належить саме позивачу. Даний факт повинен підтверджуватися на думку суду, чи довідкою, про перебування спірного автомобіля на балансі Департаменту соціального захисту населення Сумської обласної державної адміністрації, актом постановки на баланс спірного автомобіля, тощо. Крім того, абзац 7 пункту 41 Порядку забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 липня 2006 року №999 (в редакції чинній на день смерті [PERSON].), передбачав сплату вищевказаних платежів членом сім'ї померлого інваліда протягом шести місяців з дня смерті інваліда. Згідно п.16 абз.8 п.41 вищевказаного Порядку автомобіль, строк експлуатації якого менше, ніж 10 років, після смерті інваліда залишається у користування сім'ї, якщо в ній є інвалід, який: - мав підстави для забезпечення автомобілем на час смерті інваліда або протягом не більше шести місяців з дня його смерті; - був зареєстрований час смерті інваліда за місцем його реєстрації; - не має іншого автомобіля, у тому числі отриманого через головне управління соціального захисту або управляння виконавчої дирекції. Пунктом 16, абз.10 п.41 Порядку визначено юридичні наслідки невчинення членом сім'ї померлого інваліда дій по сплаті обов'язкових платежів протягом визначеного вище строку: примусове вилучення вказаного вище автомобіля органами державної виконавчої служби за рішенням суду за поданням головного управління соціального захисту або управління виконавчої дирекції. Вирішуючи даний спір по суті, суд виходить з недоведеності позивачем належними та допустимими доказами, обставини фактичного перебування спірного автомобіля у володінні чи користуванні відповідача, як це передбачено абз.7 п.16 вищевказаного Порядку. Зокрема, позивачем не надано документальних підтверджень огляду місця проживання відповідача, в тому числі прибудинкової території та господарських споруд (гаражу) тощо за адресою: [ADDRESS] у період життя та після смерті [PERSON] і по день пред'явлення даного позову, а також фактичного виявлення у них у вказані періоди зазначеного автомобіля; також оформлення будь-яких актів прийомки-передачі позивачем спірного автомобіля у володіння відповідача чи будь-яких інших письмових зобов'язань про його повернення відповідачем після смерті інваліда [PERSON] Також не підтверджено засобами доказування факт експлуатації спірного автомобіля особисто [PERSON] після смерті його батька. На думку суду, внесення особливих приміток у відомості баз ДАІ про право на керування спірним автомобілем [PERSON] без права відчуження, а також фактичне проживання відповідача [PERSON] на день смерті з інвалідом [PERSON], за змістом вищевказаних норм закону, не є ні юридичною, ні фактичною підставами для вилучення зазначеного вище автомобіля із чужого незаконного володіння саме відповідача при фактичній відсутності доказів перебування такого майна у [PERSON] Обов'язок повідомляти органи соціального захисту населення про виникнення підстав для подальшого користування автомобілем членами сім'ї померлого інваліда з підтвердженням фактичної наявності у них транспортного засобу, як гуманітарної допомоги, не передбачено вищевказаним Порядком. Ураховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що доказування у цивільній справі не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.4 ст. 60 ЦПК України), викладених стороною по справі, суд не знаходить підстав для задоволення даного позову через його недоведеність. Окремо слід роз'яснити позивачу те, що у разі надання та здобуття у визначеному законом порядку доказів власності позивача на вказаний автомобіль та фактичного перебування вказаного вище автомобіля у відповідачів чи інших осіб, перший не позбавлений процесуальної можливості звернутися до суду з додатково обгрунтованим цивільним позовом.

Outcome: dismissed