Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-06 00:00:00

В провадженні Погребищенського районного суду Вінницької області перебуває цивільна справа за позовом Органу опіки та піклування Ширмівської сільської ради до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Служба у справах дітей Погребищенської РДА, про відібрання дитини без позбавлення матері батьківських прав. Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідач [PERSON] є матір'ю малолітньої [PERSON], [INFO], проте вихованням дитини не займається, веде аморальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями, не працює, державну соціальну допомогу, яку вона отримує на утримання дитини, використовує не за призначенням. Батько дитини записаний відповідно до ч.1 ст.135 СК України. З травня 2017 сім'я [PERSON] перебуває під соціальним супроводом районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді. А в серпні 2017 року малолітня [PERSON] поставлена на облік дітей, які опинилися у складних життєвих обставинах у зв'язку з неналежним виконанням батьківських обов'язків матір'ю [PERSON] У зв'язку із вище викладеним позивач просить суд відібрати малолітню [PERSON] від матері без позбавлення її батьківських прав. Представник позивача органу опіки та піклування Ширмівської сільської ради, який діє в інтересах малолітньої [PERSON] в судовому засідання позовні вимоги підтримав та просить їх задовольнити. Пояснив, що відповідач [PERSON] не виконує своїх батьківських обов'язків відносно своєї малолітньої дочки [PERSON], не цікавляться її вихованням та здоров'ям. Представник Служби у справах дітей Погребищенської райдержадміністрації в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позовних вимог та вважає, що є всі підстави відібрати малолітню дитину [PERSON] від матері [PERSON] без позбавлення матері батьківських прав, зазначивши, що відповідач зловживає спиртними напоями, веде себе не адекватно, в зв'язку з чим дитині загрожує небезпека в сім'ї. Відповідач в судовому засіданні щодо заявлених вимог заперечила, вважаючи їх безпідставними. Заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є рідною матір'ю малолітньої [PERSON], [INFO] (а.с.4). З травня 2017 року сім'я [PERSON] перебуває під соціальним супроводом районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді (а. с. 9). У серпні 2017 року малолітня [PERSON] поставлена на облік дітей, які опинилися у складних життєвих обставинах у зв'язку із неналежним виконанням батьківських обов'язків матір'ю [PERSON] Відповідно до довідки-характеристики, виданої Ширмівською сільською радою №113 від 14.03.2018 відповідач [PERSON] за місцем проживання характеризується негативно, вихованням дитини не займається, веде аморальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями, не працює (а. с. 5). Згідно із актом відвідування сім'ї/особи від 16.01.2018 та актом обстеження матеріально-побутових умов від 16.01.2018, у житловому будинку [PERSON] незадовільний санітарно-гігієнічний стан, температура повітря не перевищує 5-8 градусів тепла, в зв'язку з чим виникла загроза життю та здоров'ю дитини (а. с. 7, 11). 16.01.2018 органом опіки та піклування Ширмівської сільської ради дитину влаштовано у дитяче відділення Погребищенської ЦРЛ у зв'язку із загрозою здоров'ю та життю дитини, оскільки у житловому будинку були незадовільні умови проживання (а. с. 10). Рішенням районної комісії з питань захисту прав дитини Погребищенської районної державної адмінісмтрації Вінницької області №3 від 06.03.2018 визнано за доцільне відібрання у матері [PERSON] малолітньої дочки [PERSON], [INFO], без позбавлення матері батьківських прав (а. с. 12). Враховуючи встановлені обставини, суд дійшов висновку про задоволення позову. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблею ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дітей. Крім того, ст. 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави - учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосованого закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересів дитини. Таке визначення може бути необхідними у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки не піклуються про дитину. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно з ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Частиною 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч. 1 ст. 170 СК України, суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. Згідно із п. п. 2-5 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, жорстоко поводяться з дитиною, є хронічними алкоголіками або наркоманами, вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва. В абзаці 2 п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності, суд приходить до висновку, що відібрання малолітньої [PERSON] від матері [PERSON] без позбавлення її батьківських прав, буде відповідати інтересам малолітньої дитини. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved