Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду\~ з позовом, в якому просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачем [PERSON] , зареєстрований 05 грудня 2008 року виконкомом Суходільської міської ради м. Краснодону Луганської області, актовий запис № 138. Позов обґрунтовано тим, що починаючи з квітня 2014 року між ними були припинені шлюбні стосунки, вони не ведуть спільне господарство, мешкають окремо. Дітей від шлюбу не мають. Основна причина розпаду сім`ї це відсутність між ними взаєморозуміння, довіри, кохання, постійні сварки.. Вважає, що причини, які спонукали його наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя суперечитиме їхнім інтересам. Просить розірвати шлюб. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, до позову додав заяву, згідно якої просить суд розглянути справу без його участі, на позовних вимогах наполягає, проти заочного рішення не заперечує (а.с.10). Відповідач [PERSON] належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи відповідно до ст.. 1-1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції», якою передбачено повідомлення учасників справи про дату судового засідання через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади, в судове засідання не з`явилась, про причини неявки суду не повідомила, відзиву на позов від неї не надходило. Враховуючи положення ст. 280 ЦПК України, а також те, що відповідач належним чином повідомлена про дату, і час і місце судового розгляду, про причини неявки суду не повідомила, відзив на позов не подала, а також враховуючи те, що позивач проти заочного вирішення справи не заперечує, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі викладеного суд, вважає, можливим розглянути справу за відсутності сторін по наявним матеріалам в справі. Суд, дослідивши письмові матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню. Так, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 05 грудня 2008 року виконкомом Суходільської міської ради м. Краснодона Луганської області, актовий запис № 138, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу дітей не мають. Протягом тривалого часу сторони проживають окремо один від одного, шлюбні стосунки не підтримують і не спілкуються, спільне господарство не ведуть. Вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Сім`я розпалася остаточно та поновленню не підлягає. Шлюбні відносини між сторонами припинилися. Суд бере до уваги положення ст. 24 СК України, яка визначає однією з основних ознак шлюбу його добровільність, передбачивши, що примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст.112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї суперечитиме інтересам одного з них. Як вбачається із п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійним та поділ спільного майна подружжя»\~ проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. У ст. 17 Закону України № 3477-IV від 23 лютого 2006 року "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", зазначено, що "суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права". Частина перша ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя. Поняття «приватного та сімейного життя» ЄСПЛ не є чітко визначеним, і охоплює широкий спектр питань, серед яких, зокрема, є права особи на приватний простір, право визначати своє приватне життя (справа «Пек проти Сполученого Королівства» від 28 січня 2003 року, заява №44647\\98). При вирішенні спору про розірвання шлюбу суд враховує, що позивач та відповідач уже тривалий час не проживають сім`єю, мають різні погляди на життя на сімейні цінності, між сторонами припинилися шлюбні стосунки, вони перестали вести спільне господарство й проживають окремо. За таких обставин суд приходить до висновку, що причини, які викликали позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, подальше сумісне проживання подружжя і збереження сім`ї стали неможливими, їх сім`я існує формально. Суд вважає, що сім`я розпалась, а тому шлюб між ними слід розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved