Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом в якому просить визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування квартирою № 13 в будинку № 19, що знаходиться по вул. Будівельників (Фрунзе) в смт. Каланчак Каланчацького району Херсонської області та зняти його з реєстрації у вищевказаній квартирі. Свої вимоги позивач мотивує, тим, що вона, на підставі свідоцтва про право власності на житло від 03.08.1994 р. № 69 є власником квартири № 13 в будинку № 19, що знаходиться по вул. Будівельників (Фрунзе) в смт. Каланчак Каланчацького району Херсонської області. В будинку зареєстровані вона, діти, її чоловік, а також відповідач, який являється їй колишнім зятем. Останній в її квартирі не проживає, а фактично проживає в АР Крим. Комунальні служби, що надають їй послуги по утриманню квартири в своїх розрахунках вказують кількість мешканців та нараховують по своїх тарифах відповідні розміри грошових коштів, до цих осіб входить і відповідач. Вона не бажає сплачувати комунальні послуги за відповідача. Відповідач в квартирі не проживає більше 6 місяців. Позивач [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що відповідач це її колишній зять. ЇЇ донька розлучилася з [PERSON] декілька років тому і з тих пір відповідач в належній їй квартирі не проживає, речей його також немає. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Судом встановлено слідуючі обставини справи та відповідні їм правовідносини. На підставі свідоцтва про право власності на житло від 03.08.1994 р. № 69 позивач [PERSON] є власником квартири № 13 в будинку № 19, що знаходиться по вул. Будівельників (Фрунзе) в смт. Каланчак Каланчацького району Херсонської області. У вказаному будинку зареєстровані позивач, її діти та чоловік, а також відповідач, який є колишнім зятем [PERSON] Шлюб між дочкою позивача та відповідачем було розірвано, і з часу розірвання шлюбу відповідач у належній позивачу квартирі не проживає. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У п.33 постанови Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" роз'яснено, що відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Відповідно до роз'яснень, викладених у п.п. 34, 39 зазначеної постанови, під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла. У цій справі виникли правовідносини між власником (позивачем) та відповідачем, який є колишнім членом сімї власника житла. Відповідач тривалий час не проживає у спірному житловому приміщенні, при цьому будь-яких заперечень даного факту із зазначенням поважних причин непроживання відповідачем до суду не подано. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад 1 рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла. Виходячи з наведеного суд вважає, що позов підлягає задоволенню оскільки відповідач вже більше 3 років в квартирі позивача не проживає, а тому втратив право кристування вказаним вище житловим приміщенням. Вимога позивачки про зняття з реєстрації відповідача із належної їй квартири є такою, що не підлягає задоволенню, оскільки, наслідком визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, у відповідності до положень Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні є автоматичне зняття відповідача з реєстрації відповідним повноважним органом. Оскільки відповідно до ст. 7 ЗУ "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", зняття з реєстрації місця проживання проводиться протягом 7 днів на підставі заяви особи або остаточного рішення суду зокрема про позбавлення права користування житловим приміщенням.

Outcome: partial