Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-11 00:00:00

І. Короткий зміст позовних вимог Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором, укладеним шляхом підписання заяви про приєднання №445254207 від 23.04.2018 року до договору №4452542 комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) в сумі 43483,99 грн; стягнути з відповідача судові витрати по сплаті судового збору у сумі 2270,00 грн. В обґрунтування позову вказано, що 23.04.2018 року заявником подано заяву про приєднання №445254207 до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки), відповідно до умов якої банком відповідачу був відкритий поточний рахунок № [NUMBER] , на умовах тарифного плану «Мій комфорт», для його користування оформив та видав відповідачу банківську платіжну картку. Відповідно до заяви на встановлення відновлювальної кредитної лінії (кредиту) на строк 60 місяців, з можливим подовженням на той самий строк, банк встановив відповідачу кредит у сумі 40000,00 грн. під 35,00% річних за користування кредитними коштами. Відповідно до вказаної вище заяви про приєднання позивачем виконані всі зобов`язання належним чином. В позовній заяві позивач посилається на те, що відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, внаслідок чого станом на 12.01.2021 року утворилась заборгованість у розмірі 43483,99 грн, з яких: заборгованість за основним боргом (кредитом) 38908,29 грн; загальна сума заборгованості за процентами за користування кредитом -4384,06 грн; загальна сума нарахованої комісії 59,80 грн; загальна сума пені за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) 27,07 грн; загальна сума 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) 78,57 грн; загальна сума 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом 37,56 грн. ІІ. Процедура та позиції сторін 02.02.2021 року було відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін. Сторони не скористались своїм правом та не подали до суду клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. Згідно з ч. 5 ст.\~279\~ЦПК\~України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Заяв по суті справи до суду не надійшло, відповідач не скористався своїм процесуальним правом та не направив до суду відзив на позовну заяву. Копія ухвали про відкриття провадження, копії позовної заяви та доданих до неї документів неодноразо направлялись відповідачу за зареєстрованим місцем його проживання, провернулись не врученими у зв`язку з відсутністю адресата за місцем проживанням, що відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається днем вручення документів. ІІІ. Національне законодавство, що підлягає застосуванню Відповідно до п. 1 ч. 2\~ст.\~11\~ЦК\~України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. В частинах першій, другій статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до приписів до ч. 1 ст.\~638\~ЦК\~України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За змістом статей 626, 628, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до\~ст. 629 ЦК договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У статтях 525, 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов забороняється. Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до\~ст. 611 ЦК України\~в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. ІV. Обставини, встановлені судом, докази на їх підтвердження та мотиви суду Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи 23.04.2018 року [PERSON] підписав заяву про приєднання №445254207 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки), відповідно до якої банк відкрив на ім`я клієнта поточний рахунок на умовах тарифного пакету «Мій комфорт» та видав платіжну картку "Моя картка" (а.с. 8) Також, 23.04.2018 року [PERSON] підписав заяву на встановлення відновлювальної кредитної лінії (кредиту), за умовами якої [PERSON] надано кредит для задоволення споживчих потреб у сумі 40000,00 грн строком на 60 місяців, процента ставка становить 35% річних. Клієнт зобов`язаний щомісячно здійснювати погашення кредиту у розмірі мінімального платежу, розмір якого встановлюється договором та розраховується від фактично отриманої клієнтом суми кредиту. Комісійна винагороди за обслуговування невикористаної частини кредитного ліміту та за зняття готівки становить 0,00 % від суми заборгованості за кредитом (а.с. 9). Згідно паспорту споживчого кредиту сторонами також погоджено встановлення пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла у період, за який сплачується пеня, від суми платежу за кожний день прострочки за порушення взятих на себе зобов`язань по своєчасному поверненню основної суми боргу та/або сплати процентів за користування кредитом та/або сплати суми комісійної винагороди, але не більше 15% суми простроченого платежу (а.с. 10). З огляду на викладене, на підставі ст.ст. 633, 634, 1054, 1055 ЦК України суд дійшов висновку, що між позивачем та відповідачем у письмовій формі укладений кредитний договір. На підтвердження розміру заборгованості позивач надав суду Розрахунок заборгованості за договором №4452542 від 23.04.2018 року, зі змісту якого вбачається, що станом на 12.01.2021 року банком нарахована заборгованість у розмірі 43483,99 грн, з яких: заборгованість за основним боргом (кредитом) 38908,29 грн; загальна сума заборгованості за процентами за користування кредитом -4384,06 грн; загальна сума нарахованої комісії 59,80 грн; загальна сума пені за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) 27,07 грн; загальна сума 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) 78,57 грн; загальна сума 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом 37,56 грн (а.с. 5-7). Дослідивши умови укладеного між сторонами Кредитного договору від 23.04.2018 року, розрахунок заборгованості, який суд вважає правильним, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за кредитом, процентів та пені є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Щодо суми пені, суд зауважує, що у позовній заяві серед складових заборгованості за кредитним договором зазначена пеня у сумі 27,07 грн. Разом з тим, згідно розрахунку заборгованості, відповідачем на погашення пені сплачено 11,36 грн, тому сума пені до стягнення становить 15,71 грн, і саме такий розмір заборгованості по пені включений у загальний розрахунок заборгованості за кредитним договором. Відповідач не скористався своїми процесуальними правами, передбаченими ст.ст. 12, 13, 76, 83, 84, 191 ЦПК України, не надав до суду заперечення щодо вимог позивача та доказів на їх спростування. Разом з тим, вимоги позивача про стягнення з відповідача 3% річних відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України задоволенню не підлягають з огляду на наступне. Заявляючи вимоги на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України позивач просить стягнути зазначені кошти за період з 23.04.2018 року по 24.12.2020 року, нараховані за несвоєчасну сплату тіла кредиту та процентів за користування кредитом (а.с. 5-7), тобто вимоги про стягнення 3% річних заявлені в межах визначеного строку кредитування, який за домовленістю між сторонами становить 60 місяців. За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною першою статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. За частиною ж другою цієї статті якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому на підставі статті 1048 цього Кодексу. Водночас за змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З урахуванням викладеного, з огляду на те, що умовами договору передбачено повернення суми кредиту частинами, вимоги про сплату 3% річних заявлені в межах визначеного договором строку кредитування, вимога про дострокове стягнення всієї суми заборгованості позивачем до звернення до суду не заявлялась, суд вважає, що вимоги про стягнення трьох відсотків річних заявлені безпідставно, а тому відмовляє в їх задоволенні. Подібні за змістом правові висновки щодо стягнення трьох відсотків річних викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 23 травня 2018 року у справі № 910/1238/17, від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц, від 19 червня 2019 року, від 04.02.2020 року справа № 912/1120/16. Судова практика з даного питання є сталою і не змінювалась. Що стосується вимоги позивача про стягнення з відповідача комісії у сумі 59,80 грн, суд зазначає, що відповідно до умов укладеного між сторонами договору від 23.04.2018 року, комісійна винагороди за обслуговування невикористаної частини кредитного ліміту та за зняття готівки становить 0,00 % від суми заборгованості за кредитом (а.с. 9). Отже, умови укладеного між сторонами договору не містять зобов`язань щодо сплати комісії. Наданими позивачем доказами в обґрунтування заявленої позовної вимоги не підтверджено обставини правомірності нарахування комісії, не доведено, на яких умовах між банком та позичальником була досягнута згода щодо її сплати. Крім того, згідно правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 16 листопада 2016 року у справі № 6-1746цс16, положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" з подальшими змінами у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору. Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного Банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо). Позивачем у позові не зазначено та з долучених до позову доказів неможливо встановити, за які надані позивачем послуги нараховано комісію. За таких обставин, суд вважає, що правові підстави для стягнення комісії з відповідача відсутні, а відтак позовні вимоги в цій частині є безпідставними та задоволенню не підлягають. Беручи до уваги викладене вище, дослідивши докази, надані позивачем в обґрунтування заявлених вимог, у зв`язку з невиконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо своєчасного повернення коштів за отриманим кредитом, що призвело до порушення майнових прав позивача, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором у розмірі 43308,06 грн, з яких: заборгованість за основним боргом за кредитом в сумі 38908,29 грн; заборгованість за процентами 4384,06 грн; пеню в сумі 15,71 грн. У задоволенні позовних вимог про стягнення комісії та 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) і за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом суд відмовляє за безпідставністю. V. Розподіл судових витрат На підставі\~ст. 141 ЦПК України, оскільки судом частково задоволено позов, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають понесені судові витрати зі сплати судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог в розмірі 2198,17 грн.

Outcome: approved