Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-06 00:00:00

Комунальне підприємство по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва звернулось до суду з позовом про стягнення з відповідачки [PERSON] заборгованості за житлово-комунальні послуги на загальну суму 1 957,51 грн. та стягнення з відповідачки суми судового збору, мотивуючи свої вимоги тим, що за Розпорядженням Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації від 17.06.2013 року № 335 з 02.09.2013 року об'єкти житлового та нежитлового фонду територіальної громади м. Києва, переданого до сфери управління Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, закріплені на праві повного господарського відання за КП «Керуюча дирекція Дніпровського району м. Києва», весь житловий та нежитловий фонд переданий на баланс КП «Керуюча дирекція Дніпровського району м. Києва», про що складено відповідні акти прийому-передачі. Відповідно до п. 5 Розпорядження Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації від 05.12.2013 року № 71, боргові зобов'язання за надані житлово-комунальні послуги залишились на балансі КП по УЖГ Дніпровського району м. Києва. Таким чином, КП по УЖГ Дніпровського району м. Києва до 31.12.2013 року виконував функції з утримання будинку і прибудинкової території, надання житлово-комунальних послуг та проведення розрахунків з квартиронаймачами житлових приміщень будинку за надані житлово-комунальні послуги. Відповідачка [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], яка також являється споживачем житлово-комунальних послуг, наданих підприємством позивача. В порушення норм діючого законодавства відповідачка не виконувала в повному обсязі своїх обов'язків по своєчасному внесенню плати за користування квартирою [ADDRESS] та за надані комунальні послуги, внаслідок чого утворилась заборгованість у період з 01.12.2006 року по 01.07.2013 року у розмірі 1 957,51 грн. В порядку досудового врегулювання спору відповідачці було надіслано вимогу-попередження з пропозицією сплати заборгованості в добровільному порядку, однак добровільно погасити борг відповідачка відмовляється, у зв'язку з чим підприємство позивача змушене звернутись з вимогою про стягнення боргу в судовому порядку. Представник позивача Пількевич О.А. в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, однак надав до суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить провести розгляд справи за його відсутності. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлена належним чином, про поважні причини неявки суд не повідомила. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Згідно статті 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом. Відповідно до статті 24 цього Закону балансоутримувач має право звертатися до суду про звернення стягнення на майно осіб, які відмовляються оплачувати рахунки за споживання житлово-комунальних послуг або відшкодовувати завдані збитки майну, що перебуває в нього на балансі. Отже, слід зазначити, що балансоутримувач житлової будівлі має законне право на звернення до суду в разі несплати особами, що проживають в даній будівлі, кошів за споживання ними житлово-комунальних послуг. Як убачається з матеріалів справи, квартира [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] на підставі Договору дарування від 05.02.2004 року. (а.с. 8, 9, 10) За даними довідки Форми № 3, виданої Житловою ремонтно-експлуатаційною організацією № 413 від 15.07.2013 року, в квартирі [ADDRESS] зареєстрованих осіб немає. (а.с. 7) Відповідно до ст. 68 Житлового кодексу Української РСР, наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Квартирна плата та плата за комунальні послуги в будинках державного і громадського житлового фонду вносяться щомісяця в строки, встановлені Радою Міністрів Української РСР. Відповідно до частини 7 статті 18 Закону України "Про місцеві державні адміністрації", місцева державна адміністрація регулює ціни та тарифи за виконання робіт та надання житлово-комунальних послуг підприємствами, а також визначає і встановлює норми їх споживання, здійснює контроль за їх додержанням. Згідно п. 35 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року №572, обов'язок по сплаті за обслуговування і ремонт будинку, комунальні та інші послуги покладається на власника, наймача, орендаря житлового приміщення. Судом встановлено, що за період з 01.12.2006 року по 01.07.2013 року відповідачка заборгувала підприємству позивача по сплаті за квартирну плату та житлово-комунальні послуги на загальну суму 1 957,51 грн., що підтверджується представленими підприємством позивача довідками та розрахунками. (а.с. 12, 13, 14, 15-17) Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 Цивільного кодексу України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Правовими наслідками порушення зобов'язання за положенням статті 611 Цивільного кодексу України є серед іншого відшкодування збитків. Відповідно до положення ст. 614, ч. 2 ст. 615 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Стаття 322 Цивільного кодексу України встановлює обов'язок власника утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва підлягає до задоволення та присуджує до стягнення з відповідачки [PERSON] суму заборгованості за квартплату та за житлово-комунальні послуги у розмірі 1 957,51 грн. Відповідно до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, з урахуванням вимог статті 99 Цивільного процесуального кодексу України, суд присуджує до стягнення з відповідачки на користь позивача сплачену суму судового збору у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved