overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-15 00:00:00

Згідно позовної заяви, усних пояснень позивача в судовому засіданні, 30 грудня 2003 року сторони зареєстрували шлюб у Требуховецькій сільській раді Летичівського району, про що зроблено актовий запис № 25, від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалося по тій причині, що не зійшлись характерами, тривалий час немає спільних інтересів, через різницю поглядів на життя почали виникати непорозуміння та конфлікти, що призвело до напружених відносин в сім'ї, шлюб має формальний характер і їх сім'я розпалась, спільне господарство не ведуть, разом не проживають з червня 2014 року, примирення та подальше спільне подружнє життя неможливе, оскільки тричі протягом року були намагання зберегти сім'ю, що не принесло результату, тому просить шлюб розірвати, після розірвання шлюбу присвоїти їй дошлюбне прізвище "[PERSON]", судові витрати з відповідача не стягувати, спору щодо майна і місце проживання дитини немає. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю та вказав, що тричі протягом 2013-2014 років були спроби зберегти сім'ю, проте це не принесло позитивного результату, тому примирення між ними неможливе, з червня 2014 року спільно не проживають і не ведуть спільного господарства, спору щодо майна і місце проживання дитини немає, має намір створити нову сім'ю у зв'язку з чим вважає, що шлюб необхідно розірвати. Дослідивши докази по справі суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно змісту ч. 2 ст. 112, ст. 113 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них; особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Так, згідно свідоцтва про одруження серія [NUMBER] [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], одружились 30 грудня 2003 року, шлюб зареєстрували у Требуховецькій сільській раді Летичівського району Хмельницької області, актовий запис №25, після одруження прізвище дружини "[PERSON]". З пояснень сторін встановлено, що вони припинили шлюбні відносини, спільне господарство не ведуть, разом не проживають, намагання зберегти сім'ю не принесло результату, тому суд вважає вказані обставини такими, які свідчать, що їх сім'я розпалась і подальше збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-26 00:00:00

Згідно позовної заяви, уточнень до позову, сторони 17 березня 2002 року зареєстрували шлюб у Руднянській сільській раді Летичівського району Хмельницької області, актовий запис №2, від шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалося, шлюбні відносини між ними припинені, спільне господарство не ведуть, не підтримують сімейно-шлюбних відносин протягом 10 років, з 2007 року жодного разу не бачилися, втрачені фізичні та духовні зв'язки між ними, подальше сімейне життя неможливе, шлюб має формальних характер, тому позивач просить шлюб розірвати, після розірвання шлюбу залишити набуте у шлюбі прізвище "[PERSON]", спору щодо майна, місця проживання дитини немає. В судове засідання позивач не з'явилася, згідно поданої заяви просить розгляд справи проводити у її відсутність, не заперечує проти заочного розгляду справи, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, судові витрати з відповідача не стягувати. В судове засідання відповідач не з'явився, про місце, дату та час розгляду справи повідомлений згідно вимог ч. 5 ст. 74 ЦПК України, про причини неявки суду не повідомив, письмові заперечення проти позову до суду не надходили. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши докази по справі суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно змісту ч. 2 ст. 112, ст. 113 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них; особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Так, згідно свідоцтва про одруження серія [NUMBER] [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], одружились 17 березня 2002 року, шлюб зареєстрований у Руднянській сільській раді Летичівського району Хмельницької області, актовий запис №2, після реєстрації шлюбу прізвище дружини "[PERSON]". З позовної заяви, заяви позивача вбачається, що сторони припинили шлюбні відносини, тривалий час не проживають разом - близько 10 років, не ведуть спільного господарства, тому суд вважає вказані обставини такими, які свідчать, що їх сім'я розпалась і подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-29 00:00:00

Згідно позову, що надійшов до суду 08.08.2014 р., позивачка зазначила, що з відповідачем вона знаходилась в зареєстрованому шлюбі, який зареєстровано 28 січня 2005 року у відділі РАГС Вільногірського міського управління юстиції. Дніпропетровської області, актовий запис № 1. Шлюб розірвано на підставі судового рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 18 листопада 2011 року. Від шлюбу вони мають двох малолітніх дітей - синів : [PERSON], [INFO] р. н., та [PERSON], [INFO] р. н., які після припинення шлюбних відносин залишилися проживати з нею, і в подальшому також будуть проживати з нею. У відповідності до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. На підставі судового рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 18 листопада 2011 року, на теперішній час, з відповідача стягнуто на її користь аліменти на утримання дітей . В зв'язку з тим, що відповідач на час винесення судового рішення не мав постійного офіційного місця роботи, суд визначив аліменти у твердій грошовій сумі - 300 грн. щомісячно, на кожну дитину. Відповідно до положень ч. І ст.192 СК України, визначений судом розмір аліментів може бути збільшено в разі зміни матеріального стану боржника. В теперішній час матеріальне становище відповідача покращилось, так як він офіційно працевлаштувався, має постійний заробіток, в зв'язку з чим вона звертається до суду з цим позовом про збільшення розміру аліментів за наступних підстав. Її матеріальне становище не дозволяє їй забезпечувати матеріальні потреби дітей навіть на найменшому достатньому рівні. Вона не працює, ніяких доходів не має. Відповідач офіційно працевлаштувався, працює в ПрАТ "Кримський ТИТАН" філія "Вільногірський ГМК", має постійний заробіток, розмір якого складає приблизно 5000 грн., на місяць, ніякими хронічними захворюваннями, які б перешкоджали йому сплачувати аліменти не хворіє, стягнень по іншим виконавчим документам з нього не провадиться. Зважаючи на ту обставину, що зміна порядку стягнення аліментів не передбачена діючим СК України, вона вимушена просити суд збільшити розмір аліментів і визначити його знову ж в твердій грошовій сумі. З урахуванням вищезазначених обставин вона вважає, що на цей час відповідач може і повинен надавати таку допомогу і може бути притягнутий до сплати аліментів на утримання їхніх дітей у розмірі по 1100 грн. щомісячно на кожну дитину, загалом 2200 грн. щомісячно.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-07 00:00:00

Згідно позову, що надійшов до суду 15.09.2015 р., позивачка зазначила, що з відповідачем, [PERSON], перебуває у шлюбі, який зареєстровано 25 липня 2014 року відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Вільногірської міської Ради Дніпропетровської області, актовий запис № 82. Від шлюбу вони мають спільну дитину, доньку: [PERSON], [INFO]. Стосунки між позивачкою та відповідачем зіпсувались, стали складними, виникли певні труднощі та проблеми. Останнім часом відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини та дружини майже не надає. В даний час вона не працює, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до 3-х років та отримує державну соціальну допомогу при народженні дитини в розмірі 860 грн. щомісячно. Зараз опинилася в скрутному матеріальному становищі, власних коштів не вистачає на проживання та харчування її та її дитини. Відповідач працює у філії "Вільногірський гірничо-металургійний комбінат" приватного акціонерного товариства "Юкрейніан Кемікал Продактс", має регулярний постійний заробіток, який значно перевищує її дохід. А також він має змогу утримувати її під час відпустки по догляду за донькою до досягнення неї 3-річного віку. Крім їхньої спільної дитини, відповідач інших неповнолітніх дітей не має, аліментних зобов'язань у нього ні перед ким не існує. На підставі викладеного та відповідно до ч.2 ст.84 Сімейного кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право па утримання від чоловіка - батька дитини, до досягнення дитиною 3-х років. Відповідно до вимог ч.2. ст.77 Сімейного кодексу України, за рішенням суду, ч.1 ст.79 Сімейного кодексу України, аліменти на одного з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Відповідно до норм ч.1,2 ст. 80 Сімейного кодексу України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого подружжя з урахуванням обставин, що мають істотне значення. І На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-05 00:00:00

Згідно позову, що надійшов до суду 15.11.2014 року, позивачка зазначила, що вона та відповідач знаходиться в першому шлюбі, який зареєстровано 14 липня 1995 року у відділі РАГС Вільногірського міськвиконкому Дніпропетровської області, актовий запис № 94. Від спільного шлюбу вони мають неповнолітню дитину: дочку [PERSON] - [INFO]. Шлюбні відносини з відповідачем нею припинені з 25 листопада 2013 року і до теперішнього часу не відновлювалися. Вони проживають окремо за адресами зазначеними у цьому позові. Вона звернулась до суду з окремим позовом про розірвання їхнього з відповідачем шлюбу. Після припинення шлюбних відносин дитина знаходиться з нею і в подальшому буде також проживати з нею. У відповідності до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів враховується стан здоров я та матеріальне забезпечення дитини та платника аліментів, наявність платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, дружини, та інші обставини, які мають суттєве значення. Відповідач хоч і надає їй матеріальну допомогу для утримання їхньої дитини, але вона бажає отримувати цю допомогу за судовим рішенням і незалежно від бажання відповідача надавати їй таку допомогу чи не надавати. Вона тимчасово не працює, на даний час перебуває у пошуках постійного місця роботи, ніяких сторонніх доходів не має, тому не має матеріальної можливості самостійно, без сторонньої допомоги утримувати дочку на достатньому, навіть мінімальному рівні. Відповідач офіційно працює в філії "Вільногірський ГМК" ПрАТ "Кримський ТИТАН", займає посаду заступника Головного енергетика, має стабільний постійний заробіток, приблизний розмір якого складає 6 000 грн. на місяць, ніякими хронічним захворюваннями, які б перешкоджали йому сплачувати аліменти, не хворіє, стягнень по іншим виконавчим документам з нього не провадиться, інших дітей не має. Ніяких виключних обставин, які б впливали на зменшення розміру аліментів ніж той, який вона прохає стягувати, не має. Тому вважає, що відповідач має можливість надавати належну грошову допомогу їхній дитині, без погіршення його матеріального стану. За таких підстав вона вважає, що відповідач може бути притягнутий до сплати аліментів на її користь, на утримання доньки, у розмірі 1/4 частини всіх видів його доходу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-28 00:00:00

Згідно позову, що надійшов до суду 16.07.2014 р., позивач зазначив, що [PERSON] працював в Комунальному підприємстві «Теплові мережі м. Вільногірська» (далі підприємство) з 01.06.2009 р. по 05.12.2013 р. слюсарем. Згідно наказу № 248-к від 05.12.2013 р., з 05.12.2013 р. він був звільнений з підприємства по ст. 40 КЗпП України, за скороченням штату. Дніпродзержинською об'єднаною державною фінансовою інспекцією, відповідно до п. 1.2.4.1 плану роботи Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області на І квартал 2014 р. проведено планову ревізію фінансово-господарської діяльності комунального підприємства "Теплові мережі м. Вільногірськ" за період з 01.04.2012 р. по 31.12.2013 р., і відповідно до наданого висновку від 28.04.2014 р. №830-16/1017 виявлено зайво нараховану та виплачену вихідну допомогу працівникам в тому числі [PERSON], звільненому за скороченням штатів за листопад-грудень 2013 р. на суму 577.61 гри., через невірне визначення середньомісячного числа робочих днів без врахування 4-х денного робочого тижня по підприємству, чим порушено вимоги п.1 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський обліку та фінансову звітність в Україні» від 16.07.99 p. № 996, п.8 "Порядку обчислення середньої заробітної плати", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 08.02.1995 р. №100 зі змінами. З метою досудового врегулювання спору, 14.05.2014 р. відповідачеві надсилався лист (вих. №128 від 14.05.2014 р.), в якому йому було запропоновано в добровільному порядку погасити наявну заборгованість. Проте у встановлений термін відповідач до адміністрації підприємства не звертався, заборгованість в добровільному порядку не погасив. Станом на 14.07.2014 р. заборгованість відповідача з погашення зайво нарахованої і виплаченої допомоги при звільненні по скороченню штатів перед позивачем становить 577.61 грн. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-17 00:00:00

З ініціативи суду вирішено питання про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом ТОВ „Луганське енергетичне об'єднання" до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію, по якій рішенням Свердловського міського суду Луганської області від 18.02.2014р. з [PERSON] на користь ТОВ «Луганське енергетичне об'єднання» було стягнуто заборгованість за спожиту електричну енергію у розмірі 1415,30 грн на розрахунковий рахунок зі спеціальним режимом №260313169060 в філії ЛОУ ВАТ "Ощадбанк", код 31443937, МФО 304665, судовий збір у розмірі 229,40 грн на розрахунковий рахунок 2600431837 в АО «Райффайзен банк Аваль», МФО 380805, код 31443937. З матеріалів цивільної справи №427/10974/13-ц за позовом ТОВ „Луганське енергетичне об'єднання" до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію, випливає, що позивач просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за спожиту електричну енергію у розмірі 1415,30 грн, судовий збір у розмірі 229,40 грн, та витрати, пов'язані з наданням оголошення у газеті «Наша газета» №20 (3876) від 08.02.2014р. у розмірі 102 грн. Однак стосовно позовних вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат, пов'язаних з наданням оголошення у газеті «Наша газета» №20 (3876) від 08.02.2014р. у розмірі 102 грн рішення не ухвалено, у зв'язку з чим виникла необхідність про ухвалення додаткового рішення. У судове засідання представник позивача Коломоєць Д.М. та відповідач [PERSON] не з'явилися, незважаючи на те, що належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи в суді. Відповідно до ч.3 ст.220 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу за їх відсутністю. Дослідивши матеріали справи, визнані достатніми для розгляду справи по суті, суд вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення по справі. Відповідно до рахунку №?346 від 04.02.2014р., виданого КП «Редакція видання Луганської обласної ради «Наша газета», вартість оголошення, поданого ТОВ «ЛЕО» про виклик у судове засідання відповідача [PERSON] складає 102 грн. Відповідно до вимог ст.220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Також судом встановлено що до теперішнього часу рішення суду не виконане.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-26 00:00:00

Зміст позовних вимог, пояснення сторін. 07 серпня 2018 року [PERSON] звернулася до суду з заявою, заінтересована особа: Оскільська сільська рада Ізюмського району, про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, в обґрунтування заяви вказує, що їй на праві приватної власності належить житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS]. Коли вона влітку 2018 року звернулась до нотаріальної контори з метою переоформлення вказаного вище житлового будинку на сина, то виявилось, що її прізвище вказане в договорі "[PERSON]" замість прізвища " [PERSON]". Просить суд встановити факт належності [PERSON] договору купівлі-продажу житлового будинку від 23 вересня 1997 року, між нею та КСП ім. Суворова, посвідченого державним нотаріусом Ізюмської державної нотаріальної контори Покровською Л.І. В судове засідання заявник не з'явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність. Заявлені вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Заінтересована особа, Оскільська сільська рада Ізюмського району, в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи без їх участі, проти задоволення позовних вимог не заперечувала. Виходячи з наведеного, та з того, що в матеріалах справи є достатньо відомостей про права та взаємовідносини сторін, суд знаходить за можливе розглянути справу за відсутності сторін. Норми права, що регулюють правовідносини під час розгляду справи. Відповідно п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім'ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Дослідивши докази, додані до заяви про встановлення належності правовстановлюючого документу, суд приходить до наступного. 23 вересня 1997 року між Колективним сільськогосподарським підприємством ім. Суворова та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями [ADDRESS], який посвідчений державним нотаріусом Ізюмської державної нотаріальної контори Покровською Л.І., зареєстрований в реєстрі за №3-2022 (а.с. 7-8). Із копії паспорта заявника вбачається, що прізвище заявника «[PERSON]» ( а.с. 4-5). Про підставність вимог заявника свідчать тотожність запису прізвища, імені, по-батькові, в документах, котрі стосуються особи заявника, а саме: в паспорті (а.с. 4-5), довідці про присвоєння заявнику реєстраційного номеру облікової картки платника податків [NUMBER] (а.с. 6), в яких запис прізвища, імені та по-батькові заявника співпадає з записами у правовстановлюючому документі з приводу встановлення факту належності якого він звернувся до суду, за винятком неправильного запису однієї букви «и» замість «і» в записі прізвища, яку заявник обґрунтовує помилкою органу, який видавав документи, що дає зробити висновок про належність цього документу одній і тій же особі, а відтак дана заява підлягає задоволенню. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-21 00:00:00

З підстав, передбачених ч. 6 ст. 259 ЦПК України, суд вважає за необхідне проголосити вступну та резолютивну частину рішення, відклавши складання повного тексту на строк не більш як десять днів, тобто до 30.05.2018 року. На підставі ст.ст.3, 11, 15, 16, ч.1 ст.203, ч.1 ст.215, ч.1 ст.216, ч.2 ст.628, ст.1011, ст.1013, ч.1 ст.1022, ч.1 ст.1054 Цивільного кодексу України; ч.1 ст.23, ст.55 Закону України "Про банки та банківську діяльність"; ст.ст.11, 18 Закону України "Про захист прав споживачів",

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-14 00:00:00

З позову вбачається, що сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі по 10 листопада 2014 року. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] [INFO], яка проживає разом з позивачкою і повністю перебуває на її утриманні та вихованні. В свідоцтві про народження [PERSON] батьком зазначений відповідач [PERSON]. Посилаючись на те, що відповідач [PERSON] добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини в достатній мірі не надає, позивачка [PERSON] звернулася з позовом до суду і просила суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON] [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28.04.2015 року і до її повноліття. В судове засідання сторони не з'явились від них надійшли заяви в яких позивачка [PERSON] позов підтримала, відповідач [PERSON] позов визнав, просили суд розглянути справу у їх відсутність. Суд вирішив за можливе розглянути справу у відсутність сторін, на підставі наявних у справі доказів, з урахуванням норм ст.197 ЦПК України. Суд, прийнявши до уваги заяви сторін, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Судом встановлено, що шлюб між сторонами, розірвано 10.11.2014 року на підставі рішення Зіньківського районного суду Полтавської області (а.с.8). Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] [INFO], яка перебуває на утриманні та вихованні позивачки (а.с.7). В свідоцтві про народження [PERSON] батьком зазначений відповідач [PERSON] (а.с.7). Позивач [PERSON] працює економістом з бухобліку та аналізу госпдіяльності в міському комунальному підприємстві "Зіньківський комунгосп" та отримує заробітну плату яка станом на березень місяць 2015 року становить 2698 грн. 68 коп.(а.с.9). Відповідач [PERSON].є здоровою працездатною людиною, працює контролером в Зіньківській філії "Полтаваобленерго" та отримує заробітну плату, яка станом на квітень місяць 2015 року становить 3501 грн. 01 коп., непрацездатних осіб на утриманні не має і має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. При таких обставинах справи, коли відповідач належним чином не виконує своїх батьківських обов'язків і матеріальної допомоги добровільно в достатній мірі на утримання дитини позивачці не надає, у суду є підстави для задоволення позовних вимог.

Outcome: approved