Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Володимир-Волинського міського суду Волинської області з позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів. Заяву мотивує тим, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано, про що відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Володимир-Волинський реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 164. За час спільного проживання у них народилась одна дитина син [PERSON], [INFO]. На підставі рішення Володимир-Волинського міського суду від 16.01.2006 року стягнуто з відповідача в її користь аліменти на утримання неповнолітної дитини сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 11 січня 2006 року і до досягнення дитиною повноліття. Позивач зазначає, відповідач не займається вихованням сина, не цікавиться його інтересами та потребами, аліменти не сплачує. На час ухвалення рішення відповідач офіційно працював, на даний час не працює, отримані доходи укриває, а тому просить змінити розмір аліментів, що стягуються з відповідача [PERSON] та стягувати з відповідача в її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 1200 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою судді від 17.04.2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Підготовче судове засідання призначено на 03 травня 2018 року. Позивач в судове засідання не з'явилась, подала суду письмову заяву, згідно якої позовні вимоги підтримала повністю, просить суд розгляд справи проводити у її відсутність. Відповідач [PERSON] про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчать відповідні поштові повідомлення про вручення поштових відправлень, не з'явився в судове засідання без повідомлення причин неявки, не подав відзив, та позивач не заперечує проти проведення заочного розгляду справи. В зв'язку з зазначеними обставинами, відповідно до ст. 280 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, оскільки в судове засідання не з'явились всі учасники справи у відповідності до вимог ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами статті 264 ЦПК під час ухвалення рішення суд, зокрема, вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано, про що відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Володимир-Волинський Володимир-Волинського міськрайонного управління юстиції Волинської області в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 164 та видано свідоцтво серія 1-ЕГ № 005020. За час перебування у зареєстрованому шлюбі у них народилась одна дитина син [PERSON], [INFO], батьками якого являються сторони по справі, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER]. Згідно рішення Володимир-Волинського міського суду від 16.01.2006 року стягнуто з відповідача в користь позивача аліменти на утримання неповнолітної дитини: сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 11 січня 2006 року і до досягнення дитиною повноліття. Довідкою № 1477 від 13.03.2018 року, виданою КП «Інформаційно-розрахунковий центр» підтверджується, що [PERSON], дійсно зареєстрована та проживає по [ADDRESS], і на її утриманні знаходиться син [PERSON], [INFO]. Довідкою Володимир-Волинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби № 235 від 12.03.2018 року стверджується, що позивач не отримувала аліменти від відповідача у період з 01.09.2017 року по 01.03.2018 року. Згідно довідки Володимир-Волинського міського управління соціального захисту населення від 21.03.2018 року № 1128 позивач [PERSON] знаходиться на обліку та отримує соціальну допомогу, оскільки батько ухиляється від сплати аліментів . В ході розгляду справи встановлено, що на день ухвалення рішення про стягнення аліментів відповідач був працевлаштований, на даний час не працює, регулярного доходу не отримує, що стало підставою для зміни розміру аліментів та стягнення аліментів в твердій грошовій сумі . Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно з вимогами ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленністю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може братии участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначених за рішенням суду, може бути згодом зменшений або збільшений за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму ВС України від 15.05.2006 р. №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" передбачено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Суд також виходить із затвердженого прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на момент ухвалення рішення судом, що становить 1860 гривень, та того, що кожен із батьків повинен у рівних частках забезпечувати потреби дитини, які не можуть бути меншими ніж прожитковий мінімум для дитини відповідного віку. Враховуючи те, що відповідач на день ухвалення рішення про стягнення із нього аліментів працював, та мав стабільний, регулярний дохід, а на даний час не працює, його доходи є мінливими та нерегулярними, що у відповідності до вимог ст. 184 СК України є підставою для стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, і свідчить про зміну матеріального стану, стан здоров'я дитини та її вік, наявність права вибору способу стягнення аліментів відповідно до вимог ч.3 ст.181 СК України у того з батьків, разом з яким проживає дитина, законодавчі зміни у визначенні мінімального розміру аліментів, суд приходить до висновку, що слід змінити розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, тобто змінити розмір аліментів, стягнутих за рішенням суду від 16 січня 2006 року з відповідача, з 1/3 частки його заробітку (доходу) на аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1100 гривень щомісячно, що на думку суду, буде необхідним і достатнім для матеріального забезпечення дитини. Крім того, при визначенні початку строку стягнення аліментів, слід врахувати, що згідно роз'яснень, даних у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на вказане, враховуючи звільнення позивача від сплати судового збору при поданні позову в розмірі 704,80 грн. (згідно п.3 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір") , зазначена сума має бути стягнутя в дохід держави з відповідача [PERSON]

Outcome: partial