Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Полтавської міської ради, визначивши третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Департамент державної архітектурно-будівельної інстанції у Полтавській області, про визнання права власності на нежитлові приміщення (магазин), що знаходиться у багатоквартирному житловому будинку по [ADDRESS] у м. Полтаві, загальною площею 38, 8 кв.м, яке складається з тамбуру 1 площею 9,6 кв.м., торгівельної зали 2 площею 28,2 кв.м., санвузлу 3 площею 1,0 кв.м., посилаючись на те, що йому на підставі договору купівлі-продажу від 20.11.2007 року належить квартира [ADDRESS]. У 2008 році на його замовлення Державний проектний інститут містобудування «Міськбудпроект» виготовив «Предпроектну пропозицію перепланування квартири під офісні приміщення. 22 лютого 2008 року Відділ з питань наглядово-профілактичної діяльності м.Полтави надав технічний висновок № 28 по реконструкції, переобладнанню існуючих будівель і споруд, а ГЖЕД та сусіди не заперечували проти переобладнання квартири під офісне приміщення. 08 квітня 2009 року рішенням Виконавчого комітету Полтавської міської ради № 119 йому надано дозвіл на реконструкцію квартири під офісні приміщення з організацією вхідної групи орієнтовною площею 12 кв.м., 13 квітня 2009 року управлінням з питань містобудування та архітектури Виконавчого комітету Полтавської міської ради затверджено архітектурно-планувальне завдання № 73 на проектування об»єкту реконструкції квартири [ADDRESS] під офісні приміщення з організацією вхідної групи орієнтовною площею 12 кв.м. Після цього ним здійснено реконструкцію квартири з добудовою. На даний час в його фактичному користуванні перебуває нежитлове приміщення по [ADDRESS]. 01 березня 2018 року ним із Полтавською міською радою на підставі рішення десятої сесії Полтавської міської ради сьомого скликання від 24 березня 2017 року укладено договір оренди землі та надано земельну ділянку для експлуатації та обслуговування нежитлових приміщень площею 1897 кв.м. кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER]. Право на земельну ділянку визначене п.9 зазначеного рішення та становить 30 кв.м. Строк дії договору визначено з 24 березня 2017 року по 24 березня 2022 року. Оскільки ним не було зареєстровано декларацію про початок будівельних робіт, зроблена ним реконструкція вважається самочинним будівництвом. Реалізувати свої права як власника нерухомого майна він може лише в судовому порядку, тому змушений звернутися до суду з позовом. Ухвалою суду від 12 червня 2018 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження. 22 червня 2018 року представник відповідача Полтавської міської ради заявив клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, у зв»язку із зверненням до начальника управління з питань містобудування та архітектури із заявою щодо винесення питання щодо можливості визнання права власності на спірний об»єкт нерухомого майна на розгляд тимчасової комісії по розгляду питань щодо самочинного будівництва у м.Полтава, яке ухвалою суду від 22 червня 2018 року було задоволено. 16 серпня 2018 року підготовче засідання по справі закрито, справу призначено до розгляду по суті. У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав, надав пояснення, аналогічні викладеним у позові. Представник відповідача Полтавської міської ради у судове засідання не з»явився, надіслав до суду клопотання про розгляд справи без його участі, при вирішенні питання щодо задоволення позову покладався на розсуд суду (а.с.95). Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Полтавській області, у судове засідання не з»явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи (а.с.98), про причини неявки суд не повідомив. В своїх письмових поясненнях проти задоволення позову заперечував, вважає, що реконструйоване нерухоме майно вважається самочинним будівництвом, оскільки збудоване на земельній ділянці, яка не була відведена для цієї мети, відомостей про отримання дозволу на виконання будівельних робіт позивачем не надано. Також позивачем не надано доказів щодо можливості надійної та безпечної експлуатації приміщення, що унеможливлює встановити можливість подальшої експлуатації об»єкта (а.с.67). Заслухавши позивача, перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, суд прийшов до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 20.11.2007 року посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Гризуновою О.В., за реєстровим № 8155, належить квартира [ADDRESS] (а.с.6). З витягу Про реєстрацію права власності на нерухоме майно вбачається, що право власності зареєстровано в КП Полтавське БТІ «Інвентаризатор» 26.11.2007 року за № 16021 в книзі № 116 (а.с.6). У 2008 році на замовлення [PERSON] Державний проектний інститут містобудування «Міськбудпроект» виготовив Передпроектну пропозицію. Перепланування квартири під офісні приміщення (а.с.47). 22 лютого 2008 року Відділ з питань наглядово-профілактичної діяльності м.Полтави надав технічний висновок № 28 по реконструкції, переобладнанню існуючих будівель і споруд, з якого вбачається, що Державний пожежний нагляд не заперечує проти подальшого проектування при умові дотримання діючих протипожежних норм та правил пожежної безпеки в Україні при проектування та будівництві (а.с.117). Полтавська міська санітарно-епідеміологічна станція 20 лютого 2008 року за вих. № 423, розглянувши надані [PERSON] документи, повідомила, що вона не заперечує перепланування квартири під офіс за адресою: [ADDRESS] (а.с.118). З листа № 346 від 24.02.2009 року слідує, що ГЖЕД № 4 не заперечує проти переобладнання кв.[ADDRESS] під офісне приміщення після виконання певних умов (а.с.119). Мешканці квартир [ADDRESS], [ADDRESS] [ADDRESS] [PERSON], [PERSON] та [PERSON] не заперечували проти переобладнання кв. [ADDRESS] під офісне приміщення, про що зазначили у своїх заявах від 15.07.2008 року, 28.02.2009 року та 24.05.2008 року відповідно (а.с.120-122). 08 квітня 2009 року рішенням Виконавчого комітету Полтавської міської ради № 119 позивачу надано дозвіл на реконструкцію квартири під офісні приміщення з організацією вхідної групи орієнтовною площею 12 кв.м. (а.с.46). 13 квітня 2009 року управлінням з питань містобудування та архітектури Виконавчого комітету Полтавської міської ради затверджено архітектурно-планувальне завдання № 73 на проектування об»єкту реконструкції квартири [ADDRESS] під офісні приміщення з організацією вхідної групи орієнтовною площею 12 кв.м. (а.с.58-59). На підставі зібраної документації [PERSON] здійснено реконструкцію квартири з добудовою. На даний час в його фактичному користуванні перебуває нежитлове приміщення по [ADDRESS]. 01 березня 2018 року між [PERSON] та Полтавською міською радою на підставі рішення десятої сесії Полтавської міської ради сьомого скликання від 24 березня 2017 року укладено договір оренди землі та надано земельну ділянку для експлуатації та обслуговування нежитлових приміщень площею 1897 кв.м. кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER]. Право на земельну ділянку визначене п.9 зазначеного рішення та становить 30 кв.м. Строк дії договору визначено з 24 березня 2017 року по 24 березня 2022 року (а.с.7-10). Даний договір зареєстрований у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, що підтверджується витягом індексний номер [NUMBER] від 22.03.2018 року (а.с.11). З висновку експертного будівельно-технічного та оціночно-будівельного дослідження № 29 від 23.04.2018 року вбачається, що об»ємно-планувальне та конструктивне рішення, санітарно-гігієнічні умови, пожежна безпека та інженерне обладнання кв. [ADDRESS] (фактично нежитлових приміщень магазину площею 38,8 кв.м.) у житловому будинку за адресою: [ADDRESS] - відповідають будівельно-технічним нормам, які діють на території України і висуваються до громадських будівель загалом і до приміщень магазинів зокрема. Ринкова вартість становить 261 800 грн. (а.с.17-39). Згідно Звіту про проведення технічного обстеження, виготовленого ФОП [PERSON].03.08.2018 року, встановлена можливість надійної і безпечної експлуатації нежитлового приміщення у будинку [ADDRESS] (а.с.99-116). З Акту Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Полтавській області складеного за результатами проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання суб»єктами містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт № 15082018 в період з 13 по 15 серпня 2018 року вбачається, що будівництво є самочинним, реконструкцію виконано без відповідного документу, який дає право на виконання будівельних робіт, чим порушено ст. 34 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» (а.с.88-92). З витягу з протоколу № ПР № /01.3/03 від 14 серпня 2018 року Засідання тимчасової комісії з питань самочинного будівництва в м.Полтава вбачається, що при розгляді справи за позовом [PERSON] у судовому засіданні тимчасова комісія покладається на розсуд суду (а.с.86). На звернення позивача щодо необхідності прийняття в експлуатацію самовільно збудованих нежитлових приміщень в житловому будинку, що знаходиться по [ADDRESS] Департамент ДАБІ у Полтавській області 15.06.2018 року за вих. № 1016-1.20/2/211 повідомив, що прийняття в експлуатацію самочинно збудованих об»єктів «Порядком прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об»єктів», затверджених Постановою КМУ № 461 від 13 квітня 2011 року, не передбачено, такі об»єкти підлягають прийняттю в експлуатацію після визнання права власності на них в судовому порядку (а.с.60). За загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, що встановлено ч. 1 ст. 15 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Звертаючись до суду з відповідним позовом, правовою підставою для задоволення позову позивач зазначав норми ст. 392 ЦК України. Вказана норма регулює визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, що засвідчує його право власності. Суд зазначає, що до даних правовідносин вказана норма застосована бути не може, оскільки спір виник з приводу визнання права власності на об»єкт самочинного будівництва, які регулюються положеннями ст. 376 ЦК України, та вважає за необхідне захистити права позивача в інший спосіб, визначений законом. Частиною 1 ст. 376 ЦК України визначено, що житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. За наявності спору, право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво, лише у випадках, передбачених ст. 376 ЦК України, а саме: за особою, яка здійснили самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно (ч. 3 ст. 376 ЦК України); за особою - власником (користувачем) земельної ділянки, яка здійснила самочинне будівництво на цій ділянці, якщо це не порушує права інших осіб (ч. 5 ст. 376 ЦК України). Згідно із роз'ясненнями, викладеними у п. 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ N 6 від 30 березня 2012 року "Про практику застосування судами статті 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва)" при розгляді справ зазначеної категорії судам слід мати на увазі, що відповідно до ст. 26 Закону України "Про основи містобудування" спори з питань містобудування вирішуються радами, інспекціями державного будівельного архітектурного контролю у межах їх повноважень, а також судом відповідно до законодавства. Відповідно до ч.2 ст. 383 ЦК України власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого,- за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку та не порушать санітарно-технічних вимог в правил експлуатації. Враховуючи, що позивачем було здійснено реконструкцію квартири, яка знаходиться на першому поверсі, під офісні приміщення з організацією вхідної групи площею 10 кв.м. на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, однак, яка у встановленому законом порядку на підставі рішення десятої сесії Полтавської міської ради сьомого скликання від 24 березня 2017 року була йому надана на праві оренди під уже збудоване нерухоме майно, суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання права власності на реконструйоване нежитлове приміщення за [PERSON] При цьому суд враховує, що права мешканців сусідніх квартир позивачем не порушено, він виготовив Передпроектну пропозицію, Державний пожежний нагляд не заперечував проти подальшого проектування при умові дотримання діючих протипожежних норм та правил пожежної безпеки в Україні при проектування та будівництві, Полтавська міська санітарно-епідеміологічна станція не заперечувала перепланування квартири під офіс, як і не заперечував ГЖЕД № 4 проти переобладнання квартири під офісне приміщення. Суд також враховує, що рішенням Виконавчого комітету Полтавської міської ради [PERSON] надано дозвіл на реконструкцію квартири під офісні приміщення з організацією вхідної групи орієнтовною площею 12 кв.м., управлінням з питань містобудування та архітектури Виконавчого комітету Полтавської міської ради затверджено архітектурно-планувальне завдання на проектування об»єкту реконструкції квартири під офісні приміщення з організацією вхідної групи орієнтовною площею 12 кв.м. Згідно висновку експертного будівельно-технічного та оціночно-будівельного дослідження вбачається, що об»ємно-планувальне та конструктивне рішення, санітарно-гігієнічні умови, пожежна безпека та інженерне обладнання (фактично нежитлових приміщень магазину) у житловому будинку за адресою: [ADDRESS] - відповідають будівельно-технічним нормам, які діють на території України і висуваються до громадських будівель загалом і до приміщень магазинів зокрема. Згідно Звіту про проведення технічного обстеження встановлена можливість надійної і безпечної експлуатації нежитлового приміщення. З огляду на викладене, у суду є всі підстави вважати, що реконструкція квартири проведена з дотриманням норм чинного законодавства, під здійснені добудови виділена земельна ділянка у встановлений законом спосіб, а тому у позивача виникло право на самовільно реконструйовану квартиру - нежитлове приміщення (магазин). З цих підстав, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

Outcome: approved