Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з позовом до [PERSON], третя особа на стороні позивача - Ужгородський міський відділ ГУ ДМС України в Закарпатській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням у квартирі [ADDRESS] та зобов'язати Ужгородський МВ ГУ ДМС України у Закарпатській області зняти відповідача з реєстраційного обліку за даною адресою. Мотивуючи свої позовні вимоги тим, що він є власником квартири [ADDRESS], на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданим Ужгородським міським фондом комунального майна на підставі розпорядження №29 від 22.02.1995 року та свідоцтва про право на спадщину за законом від 14.08.2014 року, посвідченим державним нотаріусом Першої Ужгородської держнотконтори Бучацькою Л.В., зареєстрованого в реєстрі №1-201. Відповідачка [PERSON] з 2007 року не проживає у зазначеній квартирі у зв'язку із виїздом на постійне місце проживання до держави Ізраїль, однак з реєстраційного обліку за вказаною адресою не знялась. З посиланням на викладене, а також на те, що відповідач [PERSON] в даній квартирі не проживає, але залишається зареєстрованою за вказаною адресою, що змушує нести позивача додаткові витрати по оплаті житлово - комунальних послуг, реєстрація відповідача перешкоджає йому в реалізації прав як власника користуватися та розпоряджатися своєю власністю, а також з посиланням на норми ст. ст. 71, 72 ЖК України, просить суд винести рішення яким визнати [PERSON], [INFO], такою, що втратила право користування житловим приміщенням у квартирі [ADDRESS] та зобов'язати Ужгородський МВ ГУ ДМС України у Закарпатській області зняти її з реєстраційного обліку за даною адресою. В судовому засіданні позивач [PERSON] уточнив позовні вимоги, просив не застосовувати до даних правовідносин норми ст. ст.71,72 ЖК України так як квартира належить йому на праві приватної власності. Уточнені позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити з мотивів викладених у позові. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку, подала до суду нотаріально завірену заяву у якій просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги визнає, проти задоволення позовних вимог не заперечує. В судове засідання представник третьої особи Ужгородського МВ ГУ ДМС України в Закарпатській області не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, на адресу суду 01.10.2014 року надійшла заява у якій просить розглянути справу без їх участі. Заслухавши пояснення позивача, вивчивши та перевіривши в судовому засіданні матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи принципи рівності сторін, суд дійшов до наступного. Згідно ст. ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить [PERSON] та [PERSON] на праві приватної спільної сумісної власності на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданим Ужгородським міським фондом комунального майна на підставі розпорядження №29 від 22.02.1995 року./а.с.6/. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина до складу якої в тому числі входить ? частки квартири [ADDRESS] належній їй на праві власності. Як встановлено судом, [PERSON] прийняв спадщину за померлою матір'ю [PERSON] та отримав свідоцтво про право на спадщину за законом виданим 14.08.2014 року державним нотаріусом Першої Ужгородської держнотконтори [PERSON], зареєстрованого в реєстрі №1-201 на ? частки квартири [ADDRESS], яка належала померлій ./а.с.7/ Згідно з даними витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 14.08.2014 року, власником ? частки квартири [ADDRESS] є [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом виданим 14.08.2014 року, державним нотаріусом Першої Ужгородської держнотконтори Бучацькою Л.В. /а.с. 9/ Згідно довідок ТзОВ «Наш Добробут» від 10.09.2013 року за №1158 та від 11.08.2014 року за №2017 у квартирі [ADDRESS] зареєстрована відповідач - [PERSON] /а.с.14-15/ Відповідно до акту перевірки дотримання паспортного режиму від 11.08.2014 року затвердженого директором ТзОВ «Наш Добробут», [PERSON] в квартирі [ADDRESS] не проживає сім років./а.с.16/ Відповідно до ч.2 ст.124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі . Згідно вимог ч.1 ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до вимог ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно вимог ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Стаття 391 ЦК України визначає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 150 ЖК України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок(частину будинку), квартиру, користуються ними (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей. Аналогічне положення закону передбачено і ст. 383 ЦК України. Право члена сім'ї власника жилого будинку, який не є співвласником на користування цим будинком відповідно до ст. 156 ЖК України обумовлене наявністю сімейних відносин із власником і спільним із ним проживанням у даному будинку. Відповідно до ч.4 ст. 156, ч.2 ст. 64 ЖК України до членів сім"ї власника будинку (квартири) належать дружина власника, їх діти і батьки. Членами сім"ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом із власником і ведуть з ним спільне господарство. Відповідно до норм ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Як встановлено належними та допустимими доказами в судовому засіданні відповідач [PERSON] яка є членом сім'ї власника квартири не проживає у спірній квартирі понад один рік. За змістом ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь - яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права. Що стосується позовної вимоги про зобов'язання Ужгородського МВ ГУ ДМС України в Закарпатській області примусово зняти з реєстрації місця проживання відповідача, суд вважає що така не підлягає до задовлення з огляду на наступне. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється зокрема на підставі: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, тощо. Реєстрація місця проживання є похідним правом від права користування житлом, а тому зняти відповідача з реєстрації місця проживання можна лише за умови втрати ним права користування цим житлом чи у зв'язку з його виселенням (добровільно чи у примусовому порядку). Таким чином, рішення суду по справам даної категорії є окремою безпосередньою підставою зняття з реєстрації особи, яка визнана за рішенням суду такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. Відповідно до ст. 14 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові, зокрема, для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування. Згідно зі ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Орган реєстрації,

Outcome: partial