Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-16 00:00:00

в.о. завідувача відділення № 3 лікар психіатр Волинської обласної психіатричної лікарні № [PERSON] звернулась до суду з заявою про застосування примусової госпіталізації [PERSON] Свої вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON], [INFO], житель [INFO], поступив на лікування до Волинської обласної психіатричної лікарні № 1 м. Луцька 10.96.2016 року, доставлений за направленням дільничного психіатра, в супроводі сестри в звязку з погіршенням психічного стану. За даними медичної карти амбулаторного хворого № 13128, медичної карти стаціонарного хворого № 1713 та заяви опікуна [PERSON] від 10.06.16р., відомо, що спадковість у хворого обтяжена шизофренією. Психічні порушення відзначаються з 1986р. На диспансерному обліку у ВОПЛ м. Луцька знаходиться з 1988р. З того ж часу двадцять вісім разів лікувався стаціонарно в їхній лікарні з діагнозом параноїдної шизофренії з безперервним типом перебігу. Останній раз з 18.11.10р. по 14.04.11р. Після виписки проживав вдома з батьком, який здійснював за ним догляд, приймав підтримуюче лікування. На даний час батько хворого знаходиться в соматичному стаціонарі в звязку з важкою хворобою, а тому хворий залишився проживати один. Останнім часом його стан погіршився. Не спить вночі, схильний до блукання, виходить з дому. Дратівливий, негатитвістичний, не керований у поведінці. При огляді у відділенні: напружений, негативістичний, на запитання відповідає не по суті. У побутових питаннях безпорадний, байдужий до своїх потреб, глибоко апатичний. Піднімається з ліжка тільки за спонуканням персоналу. Мислення аутистичне, розірване, дезорганізоване. Комісією лікарів-психіатрів від 13.06.16 року встановлено, що громадянин [PERSON] страждає на тяжкий психічний розлад у вигляді параноїдної шизофренії, безперервного типу перебігу, з вираженим емоційно-вольовим дефектом, порушенням поведінки, який позбавляє його здатності адекватно усвідомлювати оточуючу дійсність, свій психічний стан і поведінку та внаслідок якого він вчиняв та виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для себе та оточуючих, не в змозі задовольнити свої основні життєві потреби на рівні, що забезпечує його життєдіяльність. Потребує лікування в умовах психіатричного стаціонару. Просить суд, задовольнити заяву про подальше лікування у психіатричному закладі в примусовому порядку недієздатного [PERSON] задовольнити. В судовому засіданні представник заявника [PERSON] заяву підтримала з підстав в ній зазначених. Просила суд заяву задовольнити. Прокурор в судовому засіданні підтримала заяву про надання дозволу на госпіталізацію [PERSON] в примусовому порядку. Заінтересовані особи [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні заяву підтримали просили її задовольнити. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, думку прокурора, дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що заява підставна та підлягає до задоволення. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON], [INFO], житель [INFO], поступив на лікування до Волинської обласної психіатричної лікарні № 1 м. Луцька 10.96.2016 року, доставлений за направленням дільничного психіатра, в супроводі сестри в звязку з погіршенням психічного стану. За даними медичної карти амбулаторного хворого № 13128, медичної карти стаціонарного хворого № 1713 та заяви опікуна [PERSON] від 10.06.16р., відомо, що спадковість у хворого обтяжена шизофренією. Психічні порушення відзначаються з 1986р. На диспансерному обліку у ВОПЛ м. Луцька знаходиться з 1988р. З того ж часу двадцять вісім разів лікувався стаціонарно в їхній лікарні з діагнозом параноїдної шизофренії з безперервним типом перебігу, останній раз з 18.11.10р. по 14.04.11р. Після виписки проживав вдома з батьком, який здійснював за ним догляд, приймав підтримуюче лікування. На даний час батько хворого знаходиться в соматичному стаціонарі в звязку з важкою хворобою, хворий залишився проживати один. Останнім часом його стан здоровя погіршився. Не спить вночі, схильний до блукання, виходить з дому, дратівливий, негатитвістичний, не керований у поведінці. При огляді у відділенні: напружений, негативістичний. На запитання відповідає не по суті. У побутових питаннях безпорадний, байдужий до своїх потреб, глибоко апатичний. Піднімається з ліжка тільки за спонуканням персоналу. Мислення аутистичне, розірване, дезорганізоване. Відповідно до висновку комісії лікарів-психіатрів № 564 від 13.06.16 року встановлено, що громадянин [PERSON] страждає на тяжкий психічний розлад у вигляді параноїдної шизофренії, безперервного типу перебігу, з вираженим емоційно-вольовим дефектом, порушенням поведінки, який позбавляє його здатності адекватно усвідомлювати оточуючу дійсність, свій психічний стан і поведінку та внаслідок якого він вчиняв та виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для себе та оточуючих. Не в змозі задовольнити свої основні життєві потреби на рівні, що забезпечує його життєдіяльність. Потребує лікування в умовах психіатричного стаціонару (а.с.3 ). Згідно ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу», особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих. З рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24 грудня 2012 року, встановлено, що рішенням Луцького міськрайонного суду від 20 вересня 2004 року [PERSON], [INFO], визнано недієздатним, призначено [PERSON], [INFO], опікуном недієздатного [PERSON], [INFO]. Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 1 червня 2016 року у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення третього речення частини першої статті 13 Закону України "Про психіатричну допомогу", визнано таким, що не відає Конституції України (є неконституційним), положення третього речення частини першої статті 13 Закону України "Про психіатричну допомогу" від 22 лютого 2000 року N 1489-III з наступними змінами у взаємозв'язку з положенням частини другої цієї статті стосовно госпіталізації особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю. Таким чином, проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що наявні підстави для госпіталізації в умовах психіатричного стаціонару у примусовому порядку [PERSON] у строк до 45 діб, а тому заяву слід задовольнити. На підставі наведеного та

Outcome: approved