Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-07 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернувся до суду з позовом до ФОП, [PERSON], про застосування наслідків недійсного договору. Зазначав, що 14.10.2015 уклала з ФОП [PERSON] договір найму обладнання з викупом № 14102015/001, згідно п. 1.1 якого предметом найму є обладнання - апарат для виведення татуювання МV 12 серійний номер ВD 15064008 з набором насадок, погодили в п.1.4 його вартість - 3800 дол. США., і встановили місячну рентну плату в розмірі 200 дол. США (п. 4.1) на строк до 14.01.2016 (п. 3.1). На виконання п. 1.4 договору здійснила оплату в сумі 3200 дол. США, що підтверджується товарним чеком № 141015/001 від 14.10.2015, а 17.11.2015 внесла рентну плату в сумі 4600 грн., що еквівалентно 200 дол. США. В процесі використання було встановлено, що насадка 532 нм, є несправною, тому 11.11.2015 надіслала прохання про її заміну, підтвердженням чого, є експрес-накладна №59000143050747. Також у процесі роботи виявилось, що наймане обладнання не відповідає технічним характеристикам, а його функціональні можливості розрекламованому та бажаному результату. За результатами перемовин відповідач погодився повернути сплачену суму коштів, за мінусом орендної плати. 23.12.2015 надіслала обладнання відповідачу, що підтверджується експрес-накладною № 59998026148771, та вимогу про повернення коштів. Обладнання відповідачем отримано, проте кошти не повернуто. 27.01.2016 направила претензію відповідачу на суму 3200 дол., що еквівалентно сумі 76500 грн. 05.02.2016 представник відповідача, адвокат Шурхно А.А., повідомив, що договір найму є договором купівлі-продажу, позивач повинна сплачувати по ньому кошти, щомісячно, які нею порушено, товар залишається у відповідача в якості залогу і кошти по поверненні не будуть. Відповідно до п. 6.2 і 6.2.1 договору при досягненні сторонами згоди щодо викупу обладнання між ними укладається відповідна угода, складена у письмовій формі. Угода про викуп обладнання, підписана сторонами, є невід'ємною частиною цього договору, і набуває чиності в момент сплати залишкової вартості обладнання. Згоди, щодо викупу обладнання сторонни не дійшли, угоди визначеної п. 6.2 Договору не уклали. Додатково зазначила, що при укладенні договору відповідач розрекламував товар та його характеристики, які не відповідають дійсності, очікуваному результату, та його функціональних можливостях), та шляхом обману поставив умови, за яких позивач не дала б згоди на укладення договору найму, а не договору купівлі-продажу з умовами оплати в іноземній валюті, а не в національній, та інше. Такими діями відповідач ввела її в оману, а відповідно до законодавства України нечесна підприємницька практика забороняється. За положеннями ч. 1, п. 7 ч. З, ч. 6 ст. 19 Закону України "Про захист прав споживачів" нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Забороняються як такі, що вводять в оману: основних характеристик продукції, таких як: її наявність, переваги, небезпека, склад, методи використання, гарантійне обслуговування, метод і дата виготовлення або надання, поставка, кількість, специфікація, географічне або інше походження, очікувані результати споживання чи результати та основні характеристики тестів або пере ок товару; будь-яких застережень щодо прямої чи опосередкованої підтримки виро іком продавця або продукції; ціни або способу розрахунку ціни чи наявності зниж або інших цінових переваг. Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними. Правочин найму обладнання з викупом № 14102015/001, є нікчемним правочином. За своїм правовим змістом укладений договір найму обладнання є договором ренти із правом викупу (ст. 731 ЦК України), що визнано відповідачем. Відповідно п. 2 ст. 732 ЦК України договір ренти та договір про передачу нерухомого майна під виплату ренти підлягають нотаріальному посвідченню. Спірний договір нотаріально не посвідчувався з причин відмови відповідача. Договір, що підлягає, нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення (п.3 ст. 640 ЦК України). Згідно п.1 ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається - п.2 ст. 215 ЦК України. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 №9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" (п.13) з підстав недодержання вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину нікчемними є тільки правочини, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню. Відповідно п.1 ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. Згідно п.5 і 6 ст.13 ЦК України не допускаються використання цивільних прав з метою неправомірного обмеження конкуренції, зловживання монопольним становищем на ринку, а також недобросовісна конкуренція. У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою - п'ятою цієї статті, суд може зобов'язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу - п. 1 ст. 16 ЦК України Стаття 17 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, забороняє зловживати своїми, а ст. 6 дає право на справедливий та публічний суд. Права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Вважає, що сторони уклали договір ренти з викупом обладнання, договір є нікчемним правочином, правочин нотаріально не посвідчувався через введення відповідачем в оману, а нечесна підприємницька діяльність забороняється законом, тому слід застосувати наслідки недійсного правочину. Просив застосувати наслідки нікчемного правочину, а саме зобов'язати фізичну особу - підприємця, [PERSON] повернути грошову суму 91736 грн., яка була ним одержана на виконання договору найму обладнання з викупом № 14102015/001, судові витрати покласти на відповідача. Позивач просив позов задовольнити. Позивач у судове засідання не з'явився, його повноважений представник, адвокат Кузик В.І., на підставі договору-доручення №21 про надання правової допомоги, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі з наведених підстав, просить задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач заперечень не надав, судові повістки направлені за його місцезнаходженням повертаються за закінченням строку їх зберігання, і в розумінні ст. 74 ЦПК України вважається повідомленим належним чином про час та місце розгляду справи, у судове засідання повторно не з'явився, причини неявки суду не повідомив. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача, на підставі наявних даних і доказів та ухвалити заочне рішення, оскільки, проти такого вирішення справи позивач не заперечує. Суд, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку, що позовні вимоги підтверджені та підлягають задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк, одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається. Відповідно до ст. 731 ЦК України за договором ренти одна сторона (одержувач ренти) передає другій стороні (платникові ренти) у власність майно, а платник ренти взамін цього зобов'язується періодично виплачувати одержувачеві ренту у формі певної грошової суми або в іншій формі. Договором ренти може бути встановлений обов'язок виплачувати ренту безстроково (безстрокова рента) або протягом певного строку. Статтями 732, 733 цього Кодексу визначено, що договір ренти укладається у письмовій формі. Договір ренти та договір про передачу нерухомого майна під виплату ренти підлягають нотаріальному посвідченню. При цьому сторонами у договорі ренти можуть бути фізичні або юридичні особи. Суд установив, що 14.10.2015 між сторонами укладено договір найму обладнання з викупом № 14102015/001, предметом якого є обладнання - апарат для виведення татуювання МV 12 серійний номер ВD 15064008 з набором насадок, вартістю 3800 дол. США., з щомісячною рентною платою в розмірі 200 дол. США на строк до 14.01.2016 (п. 1.1, 1.4, 3.1, 4.1). (а.с. 3-7, 8, 10). Позивач здійснила оплату в сумі 3200 дол. США, що підтверджується товарним чеком № 141015/001 від 14.10.2015, а 17.11.2015 внесла рентну плату в сумі 4600 грн., що еквівалентно 200 дол. США. (а.с.9, 11) В процесі використання було встановлено, що насадка 532 нм, є несправною, тому 11.11.2015 надіслала прохання про її заміну, підтвердженням чого, є експрес-накладна №59000143050747. (а.с.12) Також у процесі роботи виявилось, що наймане обладнання не відповідає технічним характеристикам, а його функціональні можливості розрекламованому та бажаному результату. За результатами перемовин відповідач погодився повернути сплачену суму коштів, за мінусом орендної плати. 23.12.2015 надіслала обладнання відповідачу, що підтверджується експрес-накладною № 59998026148771, та вимогу про повернення коштів (а.с.13-16). Обладнання відповідачем отримано, проте кошти не повернуто. 27.01.2016 направила претензію відповідачу на суму 3200 дол., що еквівалентно сумі 76500 грн. (а.с.20-21) Відповідач у відповідь на звернення направив позивачу листи від 12.01.2016 та 05.02.2016, в яких зазначив, що укладений між ними договір найму є договором купівлі-продажу, а тому позивач порушила строки щомісячних платежів, і товар залишається у відповідача в якості залогу, в кошти сплачені нею повернені не будуть (а.с.18-19, 22-23). При цьому, статтею 734 ЦК України передбачено, що договором ренти може бути встановлено, що одержувач ренти передає майно у власність платника ренти за плату або безоплатно. Якщо договором ренти встановлено, що одержувач ренти передає майно у власність платника ренти за плату, до відносин сторін щодо передання майна застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, а якщо майно передається безоплатно, - положення про договір дарування, якщо це не суперечить суті договору ренти. Відповідно до ст. 735. цього Кодексу у разі передання під виплату ренти земельної ділянки або іншого нерухомого майна одержувач ренти набуває право застави на це майно. Платник ренти має право відчужувати майно, передане йому під виплату ренти, лише за згодою одержувача ренти. У разі відчуження нерухомого майна іншій особі до неї переходять обов'язки платника ренти. Виплата ренти може бути забезпечена шляхом встановлення обов'язку платника ренти застрахувати ризик невиконання ним своїх обов'язків за договором ренти. Суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача доведені та підлягають задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Крім того, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сплачений судовий збір в сумі 927 грн. 36 коп. На підставі наведеного, ст. ст. 3, 11, 15, 16, 22, 525, 526, 530, 536, 625, 1046, 1047, 1048, 1049, 1050 ЦК України,

Outcome: approved