Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-16 00:00:00

Позивач [PERSON] , звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, третя особа - Управління "Служба у справах дітей" Маріупольської міської ради, мотивуючи свої вимоги тим, що [PERSON] є матір`ю малолітнього [PERSON] , [INFO] . Встановлено, що [PERSON] покинула дитину у комунальному закладі «Пологовий будинок № 2 міста Маріуполя «, про що в присутності завідуючого відділенням складено АКТ закладу охорони здоров`я та органу внутрішніх справ України про дитину, покинуту в пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров`я від 28.08.2018 № 489. Відповідачка народження дитини не зареєструвала. Органом опіки та піклування Маріупольської міської ради на підставі медичної довідки про народження була проведена реєстрація народження [PERSON] , [INFO] - рішення виконавчого комітету Маріупольської міської ради від 05.09.2018 № 419. Відомості про батька дитини, [PERSON] , внесено до актового запису про народження відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України згідно з Повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження, який видано Центральним районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 15.09.2018 № 00020996280. Рішенням виконавчого комітету Маріупольської міської ради від 22.10.2018 №468 малолітньому [PERSON] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Рішенням виконавчого комітету Маріупольської міської ради від 15.12.2019 № 523 [PERSON] призначена опікуном малолітнього [PERSON] , яка вже протягом майже року займається вихованням, розвитком та лікуванням дитини, піклується про його фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечую його потреби. [PERSON] до влаштування в сім`ю позивача під опіку перебував в Комунальному закладі «Дитячий будинок змішаного типу «Центр опіки» для дітей дошкільного та шкільного віку». З того часу, як позивач забрала дитину з дитячого будинку його мати жодного разу не цікавилась місцем перебування сина, його станом здоров`я, не зверталась до органу опіки та піклування з бажанням повернути сина до своєї родини, таким чином вона повністю відсторонилась від виконання батьківських обов`язків з моменту народження [PERSON] . Відповідно до особистої заяви [PERSON] від 13.06.2019, поданою нею до служби у справах дітей по Центральному району (за місцем первинного обліку дитини) вона через відсутність можливості утримувати дитину не бажає її повертати до своєї родини та не заперечує проти позбавлення її батьківських прав. Позивач просить позбавити громадянку [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] та стягнути з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання її малолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] , щомісяця, у розмірі не меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду з даним позовом та до досягнення дитиною повноліття У судовому засіданні позивач [PERSON] подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала позовні вимоги просила їх задовольнити. Представник третьої особи - Радівілова О.О. надала суду заяву про розгляд справи без виходу у судове засідання, позов підтримала, просила задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, була повідомлена про слухання справи, проте у відкрите судове засідання не з`явилася за невідомих суду причин, про час та місце слухання справи повідомлена своєчасно та належним чином, тому суд за наявності письмової згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 1ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку. Згідно свідоцтва про народження Серія [NUMBER] виданого 15.09.2018 року Центральним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, відповідачка [PERSON] є матір`ю малолітньої дитини [PERSON] , який народився [INFO] у м. Маріуполь Донецької області (а. с. 7). Як вбачається з матеріалів справи, відповідачка не виконує свої батьківські обов`язки з догляду за дитиною, а саме не займається вихованням та створенням належних умов життєдіяльності дитини, його життям не цікавиться, жодної участі в утриманні та вихованні не приймає. Відповідно до акту закладу охорони здоров`я та органу внутрішніх справ України про дитину, покинуту в пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров`я від 28.08.2018 року встановлено, що 28.08.2018 року у КЗ «Пологовий будинок № 2 м. Маріуполя» виявлена покинута дитина [PERSON] [INFO] , хлопчик. Відомості про матір - (зі слів) [PERSON] . Відомості про батька -відсутні. (а.с. 8) Рішенням виконавчого комітету Маріупольської міської ради № 419 від 05.09.2018 року вирішено управлінню "Служба у справах дітей" Маріупольської міської ради звернутись до Центрального відділу у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області з заявою про реєстрацію народження дитину чоловічої статі, відповідно до ч.1 ст. 135 СК України. Записати дату та місце народження дитини згідно з медичним свідоцтвом про народження [INFO] . При реєстрації присвоїти прізвище [PERSON] , ім`я [PERSON] , по батькові [PERSON] . Записати батьками мати - [PERSON] ,прізвище батька вказати за прізвищем матері [PERSON] , ім`я та по-батькові [PERSON] , відповідно до ч.1 ст. 135 СК України. (а.с. 11) З витягу з рішення виконавчого комітету Маріупольської міської ради № 468 від 22.10.2018 року [PERSON] [INFO] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. (ас. 12) Відповідно до рішення виконавчого комітету Маріупольської міської ради № 523 від 15.12.2018 року опікуном малолітнього [PERSON] [INFO] призначено [PERSON] . (а.с. 13) [INFO] року [PERSON] [INFO] вибув у сім`ю опікунів [PERSON] та [PERSON] , відповідно до акту про вибуття дитини у сім`ю опікунів від 10.01.2019 року. (а.с. 14) Як вбачається із заяв [PERSON] вона не бажає забирати дитину, оскільки не має можливості її утримувати, проти позбавлення батьківських прав не заперечує. (а.с. 15, 16) Дитина постійно проживає разом з позивачем за адресою: [ADDRESS] та знаходиться на повному її утриманні. Всі питання щодо виховання вирішуються позивачем самостійно без участі та підтримки з боку відповідачки. Дитина знаходяться на повному утриманні [PERSON] . Для дитини створені всі необхідні умови для здорового та всебічного розвитку. Згідно Висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] від 21.12.2020 року комісія з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Маріупольської міської ради вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] [INFO] , відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . (а.с.38-40) Всі вищевказані факти свідчать про байдуже ставлення відповідачки до своєї малолітньої дитини і небажання в подальшому піклуватися про нього та приймати участь у його вихованні, неможливість надання дитині належного виховання, неможливість виконувати свої батьківські обов`язки в повному обсязі. Відповідно до ст. ст. 150, 155, 157 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні та утриманні. У випадку ухилення батьків від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, вони можуть бути позбавленні батьківських прав. Статтею 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він, вона ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. У відповідності до п. 16 Постанови №3 Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 р., роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Таким чином, суд вважає, що наведені докази як кожен окремо, так і в своїй сукупності свідчать про невиконання [PERSON] батьківських обов`язків по вихованню своєї малолітньої дитини, а також про ухилення мати від виконання своїх обов`язків. Разом з тим, ст. 180 Сімейного Кодексу України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Також ч. 3 ст. 166 Сімейного Кодексу України встановлено, що при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька та інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання рішенням законної сили. Згідно ч. 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 191 Сімейного Кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Визначаючи розмір аліментів, з урахуванням матеріального становища сторін, приймаючи до уваги що відповідачка є працездатною, здоровою людиною, будь-які докази того, що вона не може надавати матеріальну допомогу на утримання дитини у суду відсутні, суд приходить до висновку, що з відповідачки слід стягувати аліменти на утримання малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Також, на підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідачки [PERSON] на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.. На підставі викладеного,

Outcome: approved