Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-05 00:00:00

В липні 2018 року [PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом, в якому просить зняти арешт з квартири за адресою: [ADDRESS], реєстраційний номер обтяження 11138975, що накладений постановою б/н відділу ДВС Корабельного району ГТУЮ у Миколаївській області від 05.05.2011 року. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що він є власником квартири за адресою: [ADDRESS] та випадково дізнався про арешт квартири та оголошення заборони на її відчуження, які накладено постановою б/н відділу ДВС Корабельного району ГТУЮ у Миколаївській області від 05.05.2011 року. Дізнатися про підстави такої заборони не має можливості через те, що немає можливості встановити в рамках якого виконавчого провадження накладено вказаний арешт. Посилаючись на те, що не про яке виконавче провадження відносно нього йому не відомо, позивач просив позов задовольнити. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання свого представника не направив, про час та дату розгляду справи повідомлений належним чином. Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; не подав відзив; позивачі не заперечують проти такого вирішення справи, суд відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень регулюється Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" № 1952-ІУ від 01.07.2004 р., Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядком надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 868 від 17.10.2013 р., іншими нормативно-правовими актами України. Відповідно до ст. 2 ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" обтяженням є заборона розпоряджатися та/або користуватися нерухомим майном , яка встановлена або законом, або актами уповноважених на це органів державної влади, їх посадових осіб або яка виникає на підставі договорів. Стаття 15 ЦК України передбачає право на захист цивільних прав та інтересів, зокрема кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст. 391 ЦК України власник може вимагати усунення перешкод у праві користування та розпорядження своїм майном. Судом встановлено, що позивач є власникома квартири за адресою: [ADDRESS], що підтверджується копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 04.02.2009 року. Як вбачається з відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна на нерухоме майно позивача, а саме на квартиру за адресою: [ADDRESS] накладено арешт на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження б/н від 05.05.2011 року старшого державного виконавця Корабельного ВДВС ММУЮ Ткаченко М.П. З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до переконання, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved