Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-24 00:00:00

До суду 24.02.2015 року звернулися [PERSON] (далі позивач 1) та [PERSON] (далі позивач 2) до Дмитрівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області (далі відповідач) з позовом про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування і визнання права власності на самочинне будівництво. В обґрунтування позовних вимог вказували, що 04 жовтня 2008 року померла мати позивачів [PERSON], яка постійно проживала [INFO], власником якого була, що підтверджується свідоцтвом про смерть, довідкою Дмитрівської сільської ради, витягом з реєстру П[ власності на нерухоме майно від 05 грудня 2012 року, витягом про державну реєстрацію прав від 05 грудня 2012 року, свідоцтвом про право особистої власності на житловий будинок від 09 вересня 1988 року. Померла [PERSON] залишила заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Дмитрівської сільської ради народних депутатів Петропавлівського району Дніпропетровської області 01 вересня 1989 року та зареєстрований в реєстрі за № 177 на позивачів, копію якого додано до позову. 19 липня 2013 року позивач 1 звернувся до Петропавлівської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області із заявою про прийняття спадщини. Цього ж дня нотаріальною конторою позивачу 1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлої матері [PERSON] у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок і рекомендовано звернутися до суду. Рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 11.03.2015 року в позові позивачів до відповідача про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування і визнання права власності на самочинне будівництво відмовлено з тих підстав, що позивачі не надали суду доказів відмови компетентного державного органу в оформленні спадкодавцю права власності на спірні самочинні будівлі, набуття спадкодавцем права власності та введення спірного будинку в експлатацію. 26.06.2015 року позивачі подали до суду заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами. Посилаючись на п.1 ч.2 ст.361 Цивільного процесуального кодексу (далі ЦПК) України, вони стверджують, що на час розгляду справи їм не були відомі істотні для справи обставини, а саме наявність акту від 17.10.2012 року, складеного депутатом виборчого округу №13 Дмитрівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області [PERSON] в присутності свідків [PERSON] та [PERSON] на запит Павлоградського МБТІ. В цьому акті зазначено, що позивач 1 на земельній ділянці, якою користувалася його мати [PERSON] і на якій розташований житловий будинок, побудував власний будинок і на подвірї знаходиться два будинки. Про існування зазначеного акту від 17.10.2012 року позивачам стало відомо на початку червня 2015 року. На підставі ч.1 ст.361 ЦПК України та Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації обєктів нерухомого майна, затвердженої наказом Держбуду України № 127 від 24.05.2001 року, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 10 липня 2001 року за № 582/5773, позивачі просять скасувати рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 11.03.2015 року та постановити нове рішення про задоволення змінених позовних вимог, в яких відповідно до ст. ст.1223, 1278 ЦК України просять розподілити спадкове майно після смерті матері [PERSON] наступним чином: визнати за [PERSON] право власності на будинок літера «З» з сіньми літера «з» загальною площею 111,9 кв. м; навіс літера «І» площею 11,8 кв. м; літня кухня літера «Л» площею 16,0 кв. м; убиральня літера «М» площею 1,2 кв. м; сарай літера «Н» площею 25,3 кв.м; навіс літера «О» площею 15,2 кв. м; сарай літера «П» площею 19,0 кв. м; гараж літера «Р» площею 24.4 кв. м; сарай недобудований літера «С» площею 11,2 кв. м; огорожа літера «2,3» площею 0,0 кв. м; погріб літера «пдЗ» площею 30,9 кв. м; визнати за [PERSON] право власності на будинок літера «А» з сіньми літера «а» загальною площею 91,7 кв. м; гараж літера «Б» площею19,8 кв. м; сарай літера «В» площею 30,6 кв. м; сарай літера «Г» площею 16,6 кв. м; літня кухня літера «Д» площею16,4 кв. м; колодязь літера «К» площею 0,0 кв. м; огорожа літера «1» площею 0,0 кв. м; погріб літера «пдГ» площею 6,3 кв. м. Позивачі в судове засідання надали заяви про перегляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити. Від відповідача надійшла заява з проханням переглянути справу без участі їх представника, позов визнає. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Петропавлівська районна державна адміністрація в особі сектору містобудування, архітектури, надав суду заяву про перегляд справи у його відсутність, не заперечує проти задоволення позову. Вивчивши заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами та додані до неї докази, інші наявні в матеріалах цивільної справи докази, суд вважає, що заява про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами та позов підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 11.03.2015 року в позові позивачів до відповідача про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування і визнання права власності на самочинне будівництво відмовлено з тих підстав, що позивачі не надали суду доказів відмови компетентного державного органу в оформленні спадкодавцю права власності на спірні самочинні будівлі, набуття спадкодавцем права власності та введення спірного будинку в експлатацію. 26.06.2015 року позивачі подали до суду заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, у якій вони стверджують, що на час розгляду справи їм не були відомі істотні для справи обставини, а саме наявність акту від 17.10.2012 року, складеного депутатом виборчого округу №13 Дмитрівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області [PERSON] в присутності свідків [PERSON] та [PERSON] на запит Павлоградського МБТІ. В цьому акті зазначено, що позивач 1 на земельній ділянці, якою користувалася його мати [PERSON] і на якій розташований житловий будинок, побудував власний будинок і на подвірї знаходиться два будинки. Про існування зазначеного акту від 17.10.2012 року позивачам стало відомо на початку червня 2015 року. Відповідно до ст.361 ЦПК України рішення або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, а також судовий наказ можуть бути переглянуті у зв'язку з нововиявленими обставинами (ч.1). Підставами для перегляду рішення, ухвали суду чи судового наказу у зв'язку з нововиявленими обставинами є, зокрема, істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи (п.1 ч.2). Під час перегляду справи на підставі заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами судом встановлено, що 04 жовтня 2008 року померла мати позивачів [PERSON], яка постійно проживала в [INFO], власником якого вона була, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-КИ № 237265, виданого 06.10.2008 року виконкомом Дмитрівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області (а.с. 10), копіями довідок №333 від 13.02.2015 року, №1581 від 23.08.2013 року та №1758 від 10.09.2012 року Дмитрівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області (а.с.24, 25, 30, 36), копією витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно, виданого 05 грудня 2012 року колективним підприємством «Павлоградське бюро технічної інвентаризації» (а.с.13), витягом про державну реєстрацію прав, виданого 05 грудня 2012 року колективним підприємством «Павлоградське бюро технічної інвентаризації» (а.с.14), копією свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, виданого 09 вересня 1988 року виконавчим комітетом Петропавлівської районної ради народних депутатів Дніпропетровської області, зареєстрованого 09 вересня 1988 року в Павлоградському бюро технічної інвентаризації і записаного в реєстрову книгу за № 10-35 (а.с.11), копіями свідоцтв про народження позивачів серії ЯГ №749436 та серії ЯЕ №418485, виданими відповідно 13.10.1951 року та 15.04.1954 року (а.с.7,9). Померла [PERSON] залишила заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Дмитрівської сільської ради народних депутатів Петропавлівського району Дніпропетровської області 01 вересня 1989 року та зареєстрований в реєстрі за № 177, яким все своє майно, в тому числі житловий будинок, заповіла у власність позивачам в рівних частинах, що видно з копії заповіту, доданої до позову (а.с.12). Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч.1 ст.1268 ЦК спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину, або не прийняти її. 19 липня 2013 року позивач 1 звернувся до Петропавлівської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області із заявою про прийняття спадщини. Цього ж дня постановою в.о. завідувача Петропавлівської державної нотаріальної контори позивачу 1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлої матері [PERSON] у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок і рекомендовано звернутися до суду (а.с.35). Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. У позивачів відсутні умови для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, тому що нотаріус вважає, що у них відсутній правовстановлюючий документ на це майно, в звязку з чим вони не можуть отримати свідоцтво про право на спадщину і звернулися з позовом до суду. Згідно з ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ч.2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 380 ЦК України визначено, що житловим будинком є будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання. Садибою згідно з статтею 381 ЦК України є земельна ділянка разом з розташованими на ній житловим будинком, господарсько-побутовими будівлями, наземними і підземними комунікаціями, багаторічними насадженнями. Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину. До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. Довідкою Дмитрівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області № 1758 від 10.09.2012 року підтверджується, що житловий будинок №24-А по вулиці Комсомольська в с. Олефірівка Петропавлівського району Дніпропетровської області належав [PERSON] згідно запису погосподарської книги № 1 (а.с. 30). За технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок №24-А по вулиці Комсомольська в с. Олефірівка Петропавлівського району Дніпропетровської області, виготовленим 11.09.2012 року колективним підприємством «Павлоградське бюро технічної інвентаризації», цей будинок складається з наступного: житловий будинок літера «А» з сіньми літера «а» загальною площею 91,7 кв. м, побудований в 1959 році; гараж літера «Б» площею19,8 кв. м; сарай літера «В» площею 30,6 кв. м; сарай літера «Г» площею 16,6 кв. м; літня кухня літера «Д» площею16,4 кв. м; колодязь літера «К» площею 0,0 кв. м; огорожа літера «1» площею 0,0 кв. м; погріб літера «пдГ» площею 6,3 кв. м; житловий будинок літера «З» з сіньми літера «з» загальною площею 111,9 кв. м, побудований в квітні 1992 року; навіс літера «І» площею 11,8 кв. м; літня кухня літера «Л» площею 16,0 кв. м; убиральня літера «М» площею 1,2 кв. м; сарай літера «Н» площею 25,3 кв.м; навіс літера «О» площею 15,2 кв. м; сарай літера «П» площею 19,0 кв. м; гараж літера «Р» площею 24.4 кв. м; сарай недобудований літера «С» площею 11,2 кв. м; горожа літера «2,3» 0,0 кв. м; погріб літера «пдЗ» площею 30,9 кв. м (а.с. 15-23). Відповідно до Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Держбуду України 24.05.2001 № 127, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 10 липня 2001 року за № 582/5773, не належать до самочинного будівництва: індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них, побудовані до 5 серпня 1992 року. Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку, що побудовані в с. Олефирівка Петропавлівського району Дніпропетровської області по вулиці Комсомольській, 24-А будинок літера «З», будівництво якого закінчено 07.04.1992 року, сараї - 05.05.1991 року та літня кухня 20.10.1991 року, не належать до самочинного будівництва і не вимагають доказів, які б підтверджували, що спірні будинок та господарсько-побутові будівлі введені в експлуатацію, що спадкодавець [PERSON] набула на них право власності, а також доказів про звернення до компетентного державного органу з питань оформлення їй права власності на спірні будівлі. Згідно з висновком сектору містобудування, архітектури Петропавлівської райдержадміністрації № 21 від 28.08.2013 року фактичне розташування даного домоволодіння відповідає існуючій містобудівній документації, будівлі, що знаходяться на ділянці не перетинають інженерні мережі та відповідають ДНБ 360-92» Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень» (а.с.26). Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», який прийнято 01.07.2004 року, набрав чинності 03.08.2004 року, в редакції від 04.07.2012 року, права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов, якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Отже, садибний (індивідуальний) житловий будинок №№24-А по вулиці Комсомольська в с. Олефірівка Петропавлівського району Дніпропетровської області належав на праві власності померлій матері позивачів [PERSON], яка набула його відповідно до діючого на час закінчення будівництва законодавства, що передбачало державну реєстрації права власності на нерухоме майно в органах технічної інвентаризації, яка була проведена 09.09.1988 року (а.с.11), позивачі є спадкоємцями за заповітом спадкового майна зазначеної особи у вигляді житлового будинку, і нотаріус безпідставно відмовила їм у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на нього. Стаття 365 ЦПК України визначає: 1. Заява про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами розглядається у судовому засіданні. Заявник та інші особи, які беруть участь у справі, повідомляються про час і місце засідання. Неявка цих осіб не є перешкодою для розгляду заяви. 2. Розгляд заяви здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для провадження у суді тієї інстанції, яка здійснює перегляд. Розглянувши заяву, суд може скасувати судове рішення, що переглядається, і прийняти нове судове рішення або залишити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами без задоволення. 3. Судове рішення за наслідками провадження за нововиявленими обставинами може бути оскаржено в порядку, встановленому цим Кодексом для оскарження судових рішень суду відповідної інстанції. З набранням законної сили новим судовим рішенням втрачають законну силу судові рішення інших судів у цій справі. Вартість спадкового домоволодіння складає 95649 грн., що підтверджується висновком про оцінку майна: житлових будинків літера «А» загальною площею 78,9 кв. м та літера «З» загальною площею 183,8 кв. м з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: будинок №24-А по вулиці Комсомольська в с. Олефірівка Петропавлівського району Дніпропетровської області, виконаного субєктом оціночної діяльності на підставі договору від 04.02.2015 року № 15/15 (а.с. 27-29). Виходячи з цієї ціни позову та вимог пп.1 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», позивачами був сплачений судовий збір, про що до позову та заяви про перегляд судового рішення додані квитанції банку від 24.02.2015 року та 17.09.2015 року (а.с.1). Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивачів слід стягнути документально підтверджені судові витрати на сплату судового збору в розмірі 1414,74 грн. На підставі викладеного, ст. ст. 328, 1216, 1218, 1261, 1268 ЦК України,

Outcome: approved