Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-27 00:00:00

До суду 26.01.2018 року в інтересах [PERSON] звернувся представник за довіреністю [PERSON] з позовом про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 03.03.2017 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим номером 669 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] грошових коштів у загальної сумі 4\~611\~972,33 гривні, у вигляді 4\~610\~272,33 грн., - заборгованості за договором позики від 20.04.2016 року за реєстровим №1264, та 1700 грн. оплати нотаріальних послуг. У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги та наполягав на тому, що виконавчий напис вчинений нотаріусом із порушенням вимог чинного законодавства, а саме: на момент здійснення даних нотаріальних дій був наявний спір про розмір заборгованості, про що свідчить наявна у Приморському районному суді справа № за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за цією ж угодою, а також при вчиненні виконавчого напису було порушено порядок вручення боржнику заяви про повернення боргу замість поштового повідомлення в якості підтвердження належного повідомлення нотаріусом прийнято накладна від фізичної особи ( велокурєр). Від приватного нотаріусу надійшов відзив на позов, в якому відповідач заперечував проти задоволення позову, та вважав свої дії по вчиненню виконавчого напису законними. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, вважаючи, що боржнику який прострочив виконання зобовязання було належним чином направлена заява кредитора про порушення зобовязання, розмір заборгованості був безспірним з урахуванням викладеного у п.7 договору позики положення про повернення у випадку девальвації гривні заборгованості у розмірі еквівалентному 170000 доларів США, а наявність у суді позову про стягнення заборгованості не впливає на безспірність заборгованості та суму заборгованості. Позивачем 25.06.2018 року було подана заява про відвід головуючому по справі, яка у судовому засіданні була підтримана представником позивача. Ухвалами від 26.06.2018 року головуючим було визнано заяву такою ще не підлягає задоволенню та зупинено провадження до справи на час розгляду заяви про відвід, та ухвалою іншого складу суду від 27.06.2018 року було відмовлено у задоволенні заяви про відвід судді. Як встановлено у судовому засіданні 20 квітня 2016 року Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON]В.(надалі - Нотаріус) було посвідчено Договір позики № 1264 (надалі - Договір позики, Договір), згідно з яким [PERSON] передала у власність [PERSON] грошову суму в розмірі 4 325 738, 00 гривень, що на момент укладення цього договору по курсу Національного банку України (1 1180 = 25, 4434 IIАН) становить 170 000 дол. США, а Позичальник - [PERSON] зобов'язується в порядку, передбаченому цим договором, повернути [PERSON] у строк до 01 січня 2017 року суму грошей в розмірі 4 325 738, 00 гривень, що на момент укладення цього договору по курсу НБУ становить 170 000 дол. США. У звязку із тим, що у позикодавця виникли сумніви з приводу належного виконання боржником умов договору 28.10.2016 року вона звернулась із позовною заявою до Приморського суду із вимогами про дострокове стягнення заборгованості у повному обсязі 4\~325\~738 гривень. Ухвалою суду від 31.10.2016 року по даної позовної заяві було відкрито провадження по цивільної справі №522/20160/16ц, та ухвалою від 18.09.2019 року позовні вимоги [PERSON] були залишені без розгляду у звязку із неодноразовою неявкою позивача у судові засідання.( а/с 13). На підставі ст. 87 Закону України "Про нотаріат", 03 березня 2017 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], по заяві [PERSON] про невиконання умов договору, було вчинено виконавчий напис, зареєстрований у реєстрі під номером 669, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] грошової суми в розмірі 4 611 972, 33 гривень, яка складається з: суми позики у розмірі 4 610 272, 33 гривень, що по курсу НБУ становить 170 000 дол. США, та оплати нотаріальних послуг, сплачених стягувачем у сумі 1700, 00 гривень. У відзиві на позов приватний нотаріус [PERSON] пояснив, що розрахунок заборгованості було проведено з урахуванням пункту 7 Договору позики, відповідно до якого сторони домовились, що у разі девальвації протягом строку дії цього договору національної грошової одиниці України позичальник зобовязується повернути позикодавцю позику у національної грошової одиниці України гривні, еквівалентну 170\~000 доларів США. На виконання вимог договору позики і Закону України « Про нотаріат» вимога про усунення порушень була передана [PERSON] через курєра міської служби велокурєрів «PEDALI» 17.02.2017 року ( а/с 38). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає посвідченні права стягувана на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і встановлює прав або обов'язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а лише підтверджує, що таке право виникло в стягувана раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов'язання боржником. Згідно зі статтею 87 Закону України "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або і витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом міністрів України. Згідно з статтею 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої! відповідальності боржника перед стягувачем. Відповідно до підпункту 2.1 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 22.02.20121 № 296/53.2 (у подальшому - Порядок вчинення нотаріальних дій), для вчинення: виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувана та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Відповідно до підпункту 3.5. пункту 3 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Пунктом 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, передбачено, що для одержання виконавчого напису подаються оригінал нотаріально посвідченого договору та документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання. Суд проаналізувавши надані сторонами докази та наявні у матеріалах справи дані приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Як встановлено у судовому засіданні позикодавець звернулась до суду із позовом про дострокове повернення позики до закінчення строку дії договору , посилаючись на наявні в неї сумніви щодо належного виконання боржником своїх зобовязань та визначила суму повної заборгованості у розмірі 4\~325\~738, 00 гривень. Під час судового розгляду справи позикодавець скориставшись тим, що строк дії договору закінчився звернулась до нотаріусу із заявою про вчинення виконавчого напису, в якому зазначила розмір заборгованості , у відповідності до вимог п.7 Договору, у розмірі який відповідає курсу національної валюти до 170000,00 доларів США. Відповідно до п. 7 Договору позики сторони домовились, що у разі девальвації протягом строку дії цього договору національної грошової одиниці України позичальник зобовязується повернути позикодавцю позику у національної грошової одиниці України, гривні, еквівалентну 170\~000,00 доларів США. Девальвація валюти, це здійснюване центральним банком адміністративне зниження обмінного курсу (ціни) національної валюти по відношенню до іноземних валют або міжнародних розрахункових одиниць. В умовах плаваючих валютних курсів коливання обмінного курсу відбувається кожного дня на ринку й періодично законодавчо фіксується офіційна зміна курсів по відношенню до іноземних валют, з метою знецінення національної валюти, що протидіє дефіциту платіжного балансу. ( Термін взято з Банківської енциклопедії, 2011 року ( електронна версія розташована в інтернет мережі - https://www.bank.gov.ua/doccatalog/document?id=112997) . Таким чином девальвація визначається офіційним правовим актом Національного Банку України і не є тотожним поняттям коливанню курсу національних валют. У наданих до справи сторонами доказах відсутні посилання на офіційне визначення девальвації у період дії договору позики, а розрахунок нотаріусом проведено на підставі відомостей про коливання курсу національних валют, що не відповідає вимогам п.7 Договору позики від 12.04.2016 року. Таким чином, у судовому засідання судом встановлена відсутність безспірності розрахунку заборгованості, що є підставою для визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 03.03.2017 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим номером 669 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] грошових коштів у загальної сумі 4\~611\~972,33 гривні, у вигляді 4\~610\~272,33 грн., - заборгованості за договором позики від 20.04.2016 року за реєстровим №1264, та 1700 грн. оплати нотаріальних послуг. Одночасно суд, вважає, що ствердження представника позивача щодо неналежності повідомлення позичальника про наявність заяви позикодавця нотаріусу про вчинення нотаріального напису не найшло свого підтвердження у судовому засідання. Системний аналіз положень Закону України « Про нотаріат», умов договору позики та положень Цивільного процесуального кодексу України дозволяє вважати, що вручення позичальнику повідомлення через службу курєрської доставки може враховуватись як належне повідомлення , відповідно до умов договору, якщо позикодавцю дане повідомлення було вручено та у графі утримувач накладної наявна підпис саме особи якої було вручено курєром даний замовний лист. На підставі викладеного та

Outcome: approved