Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-08 00:00:00

АТ КБ "Приватбанк" звернулось до Комінтернівського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором б/н від 24.07.2008 року у розмірі 51 172, 96 грн., та судовий збір в сумі 2 102, 00 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 24.07.2008 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] укладено договір, у відповідності до умов якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 29 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом. Згідно умов договору [PERSON] зобов`язалась щомісяця та у визначені строки здійснювати погашення частини суми заборгованості та проценти за користування кредитом. У порушення умов кредитного договору від 24.07.2008 року про належне, повне і своєчасне виконання зобов`язань, [PERSON] зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, не сплачує щомісячні платежі, в результаті чого станом на 28.11.2019 року [PERSON] має заборгованість в розмірі 51 172, 96 грн., а саме: 27 795, 81 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 3 882, 20 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625; 16 820, 05 - нарахована пеня; 250, 00 грн. - штраф (фіксована частина); 2 424, 90 грн. - штраф (процентна складова). Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 10.02.2020 року відкрито провадження по справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження. У судове засідання представник позивача не з`явився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив розглядати справу за його відсутності на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Також зазначив, у разі неявки в судове засідання відповідача на підставі ст. 280 ЦПК України не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідно до п. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку шляхом направлення судової повістки на адресу зареєстрованого місця проживання, причини неявки суду не повідомила, відзив на позов не надала. У відповідності до приписів ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини. З матеріалів справи судом встановлено, що 24.07.2008 року [PERSON] підписала Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку. Згідно Заяви відповідач висловила свою згоду на те, що Заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між нею і банком договір про надання банківських послуг. У відповідності до умов договору від 24.07.2008 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 1600 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою базової процентної ставки за кредитом у розмірі 2,5% на місяць на залишок заборгованості. Відповідно до розрахунку заборгованості, доданого до позовної заяви, станом на 28.11.2019 року за договором від 24.07.2008 року [PERSON] має заборгованість в розмірі 51 172, 96 грн., а саме: 27 795, 81 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 3 882, 20 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625; 16 820, 05 - нарахована пеня; 250, 00 грн. - штраф (фіксована частина); 2 424, 90 грн. - штраф (процентна складова). Наявність заборгованості за кредитним договором зумовила звернення АТ КБ «ПриватБанк» до суду за захистом своїх прав, спірні правовідносини регулюються Цивільним кодексом України (далі - ЦК України). Статтею 634 ЦК України передбачена можливість укладення договору приєднання, тобто договору, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, якщо при цьому були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що шляхом підписання Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку між банком та [PERSON] 24.07.2008 року укладено кредитний договір, позивач умови кредитного договору виконав належним чином, надавши відповідачеві кредит у розмірі 29 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Однак, відповідач [PERSON] належним чином свої зобов`язання не виконувала, у визначені договором строки погашення заборгованості за кредитним договором не здійснила, внаслідок чого у відповідача перед позивачем станом на 28.11.2019 року склалась заборгованість за тілом кредиту у сумі 27 795, 81 грн., яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Відносно пред`явлених банком до стягнення 86,4% річних, нарахованих на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. В обґрунтування пред`явлення до стягнення вказаних сум АТ КБ «ПриватБанк» у позовній заяві посилається на те, що банком в односторонньому порядку на підставі п.п. 1.1.5.1, 1.1.5.2 договору внесено зміни з 01.04.2019 року до Умов та правил надання банківських послуг в частині нарахування відсотків, а саме відповідно до п. 2.1.1.2.12 в разі порушення зобов`язання щодо повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, неустойки та інших зобов`язань, починаючи з 181-го дня з моменту порушення зобов`язань клієнта з погашення кредиту клієнт зобов`язується сплатити на користь банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України встановлюються за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості у розмірі 86,4% для картки «Універсальна». Відповідно до ч. 1 ст. 654 ЦК України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту. Як зазначено вище, Заява та Умови та Правила надання банківських послуг в ПриватБанку складають кредитний договір. Вимоги до форми кредитного договору визначені у ст. 1055 ЦК України. Так, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Згідно зі ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). З огляду на встановлену чинним законодавством обов`язковість письмової форми кредитного договору, внесення змін до кредитного договору повинно вчинятись також у письмовій формі. При цьому, письмова форма внесення змін до кредитного договору передбачає наявність підпису сторін кредитного договору під такими змінами. Приписами ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Частинами 1, 2 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Приписами ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. При цьому, суд зауважує, що банком належними та допустимими доказами не доведено підписання позичальником змін до кредитного договору, зокрема, і в частині встановлення розміру річних, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, а тому не доведено, що кредитним договором передбачений збільшений розмір відсотків річних. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що нарахування банком річних у розмірі 86,4% є безпідставним, а тому у визначеному банком розмірі річні не підлягають стягненню з відповідача. Разом з тим, приймаючи до уваги, що відповідач належним чином взяті на себе зобов`язання не виконав, прострочив виконання грошового зобов`язання, тому з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» підлягають стягненню 3% річних, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, у сумі 134,80грн. (Розрахунок 3% річних: 3882,20грн. (річні, розраховані банком за ставкою 86,4%)/86,4*3=134,80грн. або 27795,81грн. (сума простроченого боргу згідно розрахунку)*3*59днів прострочення/365днів/100=134,80грн.). Відносно пред`явлених банком до стягнення пені та штрафів суд зазначає наступне. Згідно з позовною заявою АТ КБ «ПриватБанк» пред`явлено до стягнення штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, а саме: 250грн. штраф (фіксована частина), 2424,90грн. штраф (процентна складова). При цьому, додані банком до позовної заяви Умови та правила надання банківських послуг взагалі не містять ані пункту 2.1.1.7.6, ані будь-якої іншої умови про нарахування штрафів за порушення позичальником грошового зобов`язання. Посилання у позовній заяві як на підставу нарахування штрафу і на п. 2.1.1.3.5 Договору також не відповідає змісту п. 2.1.1.3.5 доданих банком до позовної заяви Умов та правил надання банківських послуг. З огляду на викладене, підстави для стягнення з відповідача 250грн. штрафу (фіксована частина), 2424,90грн. штрафу (процентна складова) відсутні, а тому в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають. Згідно з позовною заявою банком також пред`явлено до стягнення 16820,05грн. пені. Відповідно до розрахунку заборгованості, доданому до позовної заяви, за період з 01.04.2019 року по 30.09.2019 року банком нараховано 16620,05грн. пені за прострочене зобов`язання та 200грн. пені за несвоєчасну сплату боргу на суму від 100грн. Відповідно до п. 2.1.1.8.1 доданих до позовної заяви Умов та правил надання банківських послуг за несвоєчасне виконання клієнтом будь-якого грошового зобов`язання за цим договором банк має право нараховувати пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, у який сплачується пеня, від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожний день прострочення виконання. При цьому, з доданих до позовної заяви Умов та правил надання банківських послуг не вбачається право банку на нарахування пені за несвоєчасну сплату боргу на суму від 100грн., іншими доказами право нарахування пені у такому розмірі банком не доведено, тому в частині стягнення 200грн. пені за несвоєчасну сплату боргу на суму від 100грн. позовні вимоги задоволенню не підлягають. Оцінивши правильність розрахунку пені, суд зазначає, що банком при нарахуванні суми пені за період з 01.04.2019 року по 30.09.2019 року у розмірі 16620,05грн. не враховані зміни розміру облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, у який сплачується пеня, а тому здійснений банком розрахунок не може бути визнаний обґрунтованим. Зокрема, рішеннями Правління Національного банку України встановлені наступні розміри облікової ставки НБУ: з 15.03.2019 року 18%, з 26.04.2019 17,5%, з 07.06.2019 року 17,5%, з 19.07.2019 року 17%, з 06.09.2019 року 16,5%, з 25.10.2019 року 15,5%. З урахуванням зміни розміру заборгованості та розміру облікової ставки НБУ за період з 01.04.2019 року по 30.09.2019 року пеня на підставі п. 2.1.1.8.1 доданих до позовної заяви Умов та правил надання банківських послуг складає 6648,17грн., виходячи з наступного розрахунку: за період з 01.04.2019 року по 25.04.2019 року 34995,81грн. борг*2*18*25днів прострочення/365/100=862,91грн.; за період з 26.04.2019 року по 30.04.2019 року 34995,81грн. борг*2*17,5*5днів прострочення/365/100=167,79грн.; за період з 01.05.2019 року по 31.05.2019 року 37581,01грн. борг*2*17,5*31день прострочення/365/100=1117,13грн.; за період з 01.06.2019 року по 30.06.2019 року 40438,77грн. борг*2*17,5*30днів прострочення/365/100=1163,31грн.; за період з 01.07.2019 року по 04.07.2019 року 43410,37грн. борг*2*17,5*4дні прострочення/365/100=166,50грн.; за період з 05.07.2019 року по 18.07.2019 року 35910,37грн. борг*2*17,5*14днів прострочення/365/100=482,08грн.; за період з 19.07.2019 року по 31.07.2019 року 35910,37грн. борг*2*17*13днів прострочення/365/100=434,86грн.; за період з 01.08.2019 року по 31.08.2019 року 38716,41грн. борг*2*17*31день прострочення/365/100=1118,00грн.; за період з 01.09.2019 року по 05.09.2019 року 41657,56грн. борг*2*17*5днів прострочення/365/100=194,02грн.; за період з 06.09.2019 року по 30.09.2019 року 41657,56грн. борг*2*16,5*25днів прострочення/365/100=941,57грн. Враховуючи, що [PERSON] взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про стягнення з [PERSON] на користь АТ КБ «Приват Банк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 34578,78грн. (27795,81грн. борг по тілу кредиту+6648,17грн. пеня+134,80грн. 3% річних) є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що частка задоволених позовних вимог складає 67,57%, витрати зі сплати судового збору у розмірі 1420,32грн. (2102грн.*67,57/100) підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: partial