Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] , третя особа на стороні позивача: Краснопільська районна державна адміністрація Сумської області про позбавлення батьківських прав, який мотивувала наступним. Так, позивач є бабусею неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] по лінії їх матері, тобто її рідної доньки [PERSON] , яка померла [INFO] . Відповідач є батьком дітей [PERSON] та [PERSON] , який у період з 09 березня 2007 року по травень 2014 року був одружений з її донькою. 27 травня 2014 року рішенням Краснопільського районного суду Сумської області шлюб між батьками дітейбув розірваний та з відповідача стягнуті аліменти на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] . У покійної матері дітей залишився менший її син [PERSON] , який народився [INFO] , тобто вже після її розлучення з відповідачем. Після її смерті всі діти стали проживати разом з позивачем. Відповідач життям рідних дітей не цікавився, після розлучення з дружиною з ними взагалі не контактує, своєчасно аліменти на їх утримання не сплачує. Розпорядженням голови Краснопільської районної державної адміністрації від 21.01.2019 [PERSON] було надано статусу дитини-сироти та розпорядженням від 22.02.2019 позивача було призначено опікуном над ним. Доньки відповідача [PERSON] та [PERSON] навчаються у загальноосвітній школі 1-ПІ ступенів, проживають та виховуються позивачем, оскільки саме позивач піклується про стан їх здоров' я. У своєму користуванні позивач має житловий будинок в [ADDRESS] , де дітям надано нормальні умови побуту для їх розвитку та навчання, забезпечує їх одягом, взуттям, предметами особистої гігієни в достатній кількості, піклується про їх гармонійний фізичний та духовний розвиток, а відповідач не приймає участі у вихованні та забезпеченні дітей, самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, не забезпечує їх необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, що негативно впливає на фізичний розвиток дітей як складову виховання. Навесні 2019 року позивач звернулася з письмовою заявою до Краснопільської районної державної адміністрації, як органу опіки та піклування з питанням щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав відносно його рідних дітей [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] та за результатами розгляду її заяви комісією було прийнято вказане рішення. Посилаючись на вказані обставини та уточнюючи позовні вимоги, позивач просить позбавити батьківських прав [PERSON] відносно дітей [PERSON] та [PERSON] та стягнути судові витрати відповідно до чинного законодавства. Щодо позбавлення батьківських праві відносно [PERSON] , [INFO] , позивач у цій частині позову просить залишити без розгляду, оскільки відповідач не є його біологічним батьком. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та пояснила, що діти проживають із нею з малечку, оскільки їх мати їздила на заробітки. Минулого року у січні відповідач обіцяв допомагати утримувати дітей, у Миропіллі він був лише два рази, і то 1 годину. Діти його взагалі не пам`ятають, із березня минулого року зв`язок з ним перервався і більше нічого про нього не чути. Матеріальну допомогу він не надавав, хоча обіцяв, що буде допомагати. Щодо малолітнього [PERSON] , то відповідач не є його біологічним батьком, тому в цій частині вона відмовляється від позову. Аліменти вона не просить стягувати, оскільки вони були стягнені раніше за рішенням суду, однак відповідач їх не сплачує. Представник третьої особи на стороні позивача Краснопільська районна державна адміністрація Сумської області у судове засідання не з`явився, про слухання справи був повідомлений належним чином, надав до суду письмову заяву, де позовні вимоги [PERSON] підтримує у повному обсязі та просить справу слухати за відсутності представника третьої особи (а.с.40,51,91). Відповідач у судове засідання не з`явився, який повідомлявся належним чином про час та місце судового розгляду справи шляхом розміщення оголошення про його виклик на офіційному веб-сайті судової влади України, відповідно до ч.11 ст.128 ЦПК України, за вказаних обставин, зі згоди позивача суд визнав за можливе розглянути справу у відсутності відповідача (а.с.46, 64,95). Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. На підставі свідоцтва про народження дітей судом установлено, що батьками [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] вказані [PERSON] та [PERSON] (а.с.10,11). Рішенням Краснопільського районного суду сумської області від 27.05.2014 було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] та стягнуто з [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] та [PERSON] у розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку до досягнення найстаршою дитиною повноліття, починаючи стягнення з 17 березня 2014 року (а.с.13-14). Свідоцтвом про смерть встановлено, що [PERSON] померла [INFO] (а.с.16). Розпорядженням голови Краснопільської районної державної адміністрації №9-0Д від 21.01.2019 [PERSON] було надано статус дитини-сироти, так як батько дитини записаний за вказівкою матері (а.с.17). Відповідно до розпорядження голови Краснопільської районної державної адміністрації №48-0Д від 26.02.2019 [PERSON] призначено опікуном над [PERSON] (а.с.19). Згідно довідки №31 від 02.05.2019 [PERSON] та [PERSON] навчаються у 4 класі Миропільського навчально-виховного комплексу загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів дошкільного навчального закладу Миропільської сільської ради Краснопільського району Сумської області. Діти проживають та виховуються у сім`ї бабусі [PERSON] , участь батька [PERSON] у шкільному житті дітей за час навчання у закладі не спостерігалась (а.с.21). Згідно довідки Миропільської сільської ради Краснопільського району Сумської області від 14.02.2019 [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] та має право користування житловим будинком (а.с.24). До складу сім`ї позивача входять: чоловік - [PERSON] , [INFO] , онуки: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та донька [PERSON] , [INFO] (а.с.22). Згідно довідки Миропільської АЗПСМ [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] звертаються за медичною допомогою і профілактичними щепленнями до Миропільської АЗПСМ. При зверненні ними опікується і виконуються всі призначення [PERSON] , батько дітей участі у цьому не приймає (а.с.23). Згідно акту обстеження умов проживання [PERSON] , яке було проведене на підставі її письмової заяви, вбачається, що позивач має на праві користування житловий будинок по [ADDRESS] , який на праві власності належить її чоловіку [PERSON] . Вказаний будинок складається з трьох кімнат та у якому наявні всі необхідні меблі та предмети. Санітарно-гігієнічні умови проживання відповідають загальноприйнятим нормам, сім`я забезпечена продуктами харчування, мають присадибну ділянку, яку обробляють. Для дітей у будинку є окремі місця, обладнані меблями та предметами побуту, необхідними для навчання, відпочинку та дозвілля. Діти забезпечені одягом, взуттям, предметами гігієни у достатній кількості. Мати дітей [PERSON] померла [INFO] , батько дітей проживає окремо, участі у вихованні дітей не приймає, матеріально не забезпечує, не цікавиться станом їх здоров`я, навчанням (а.с.25). Комісією з питань захисту прав дитини Краснопільської РДА від 17.05.2019 було прийнято рішення про надання висновку про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] [INFO] (а.с.26,27-28). Рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 15.10.2019 за позовом [PERSON] було виключено запис про нього як батька дитини [PERSON] , [INFO] , із актового запису про народження дитини, складеного 21 червня 2014 року під №104 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тростянецького районного управління юстиції у Сумській області (а.с.84-85). Допитана у суді у присутності законного представника [PERSON] - [PERSON] пояснила суду, що вона із самого дитинства проживає у своєї бабусі [PERSON] , а батька свого майже не пам`ятає, бо він їх покинув, коли вона була ще мала. Останній раз вона бачила батька після похованні матері, тоді він приїздив та запитував, що їм купити. Запрошував їх до себе у Росію. Під час їхнього спільного проживання з матір`ю та батьком, коли вони ще ходили до садочка, останній бив їх матір, ображав її, вони його боялися. Після смерті матері батько їм не дзвонить. У бабусі у них є окрема кімната та у її братів. Також судом у присутності законного представника [PERSON] була допитана [PERSON] , яка показала суду, що зараз їй 10 років, вона ходить до 5 класу, хоче, що їх батька позбавили відносно них батьківських прав. Пам`ятає як минулого року у січні він купив їм по телефону. Приїздив він до них лише два рази минулого року і більше його не було. У бабусі створені всі умови для їх проживання, у неї є великий будинок. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що позивач сама виховує чотирьох дітей її доньки. За життя мати дітей [PERSON] їздила на заробітки, вдома її майже не було. Батько дітей її ображав, підіймав на неї руку, тому [PERSON] подала на розлучення та їх шлюб було розірвано. Батько до дітей ніколи не з`являвся, свідок не бачила, щоб він десь працював та періодично приїздив до дітей. Свідок [PERSON] у судовому засіданні показала, що вона є сусідкою позивача. Останній раз вона бачила [PERSON] ще тоді, коли вони приїздили разом з [PERSON] . Після смерті останньої свідок жодного разу не бачила, щоб батько дітей приїздив їх навідувати. Діти проживають у позивача, ходять до школи, одягнені, нагодовані. Відповідно до ч.1 ст.32 Конституції України ніхто не може зазнати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою (ч.3 ст.51 Конституції України). Відповідно до абз.3 ч.2 ст.3 Сімейного кодексу України - дитина належить до сім`ї своїх батьків, навіть тоді, коли спільно з ними не проживає. Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1980 року передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Законом України "Про охорону дитинства", зокрема, у ч.ч.1,6 ст.12, закріплено, що сім`я є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно зі статтею 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ч.ч. 1, 2, 4 статті 155 СК). Відповідно до ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; - жорстоко поводяться із дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки. Пленум Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" у своїй постанові за №3 від 30.03.2007 року, зокрема п.п.15.16, роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовки до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно ч.4 ст.155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Таким чином, з урахуванням вищевикладених обставин судом на підставі досліджених доказів установлено, що [PERSON] свої обов`язки, як батько, не виконує та не бажає виконувати. Протягом тривалого часу йому достеменно відомо, що діти залишилися після смерті їх матері на утриманні і вихованні позивача, однак не вживає жодних заходів, як батько, щодо піклування ними, утримання, спілкування, тобто самоусунувся від виконання батьківських обов`язків. Об`єктивних причин, які б перешкоджали йому належним чином виконувати свої батьківські обов`язки, суд не встановив. Отже суд встановив, що відповідач самоусунувся від виховання доньок, будь-якого інтересу до навчання, здоров`я дітей не проявляє, не відвідує, не забезпечує матеріально, і така поведінка батька є неприпустимою та заслуговує на позбавлення його батьківських прав відносно дітей - [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: approved