Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА», третя особа [PERSON] про стягнення страхового відшкодування та моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на те, що 15.11.2012 року приблизно о 15-10 год. в м. Києві на Повітрофлотському шляхопроводі сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів марки «Шкода» д.н. [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] та автомобіля [NUMBER], під керуванням водія [PERSON]. Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 18.02.2013 р. винним у скоєнні даного ДТП визнано [PERSON] Цивільно-правова відповідальність [PERSON], на момент дорожньо- транспортної пригоди, застрахована відповідно до договору (полісу) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серія № АВ/7012095 від 11.04.2012р. у ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА», у зв'язку з чим позивач звернувся до відповідача з заявою про відшкодування матеріальних збитків завданих в результаті дорожньо-транспортної пригоди. Листом від 06.03.2013р. № 1173 відповідач відмовив у відшкодуванні матеріальних збитків, оскільки позивачем було свідомо надано неправдиву інформацію про обставини випадку та місце отримання пошкоджень, у зв'язку з чим позивач змушений був звернутися до суду за захистом своїх порушених прав та з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог просив стягнути з відповідача страхове відшкодування з урахуванням 3% річних в розмірі 32 486 грн. 20 коп.; моральну шкоду в розмірі 30 000 грн.; витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги в розмірі 3000,00 грн.; витрати за проведення автотоварознавчої експертизи в розмірі 1 346 грн. 40 коп.; витрати за проведення автотехнічної експертизи в розмірі 3 936 грн.; витрати за проведення автотехнічної експертизи № 9680/16-52, згідно рахунку № 4224 від 17.06.2016 року в розмірі 4 448 грн. 04 коп. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини. Просили задовольнити позовні вимоги в повному обсязі з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив відмовити у їх задоволенні у повному обсязі. Третя особа в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила. Суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства й всебічно перевіривши обставини справи, розглянувши справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов до наступних висновків. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до ст. 16 ЦК Україна кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Даний принцип полягає у змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов'язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення, як того вимагають положення ст. 60 ЦПК України, за якими доказуванню підлягають обставини які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. ст. 11, 27, 60 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, особа яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, зобов`язана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виникає спір. Відповідно до ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Як встановлено судовим розглядом, 15.11.2012 року приблизно о 15-10 год. в м. Києві на Повітрофлотському шляхопроводі сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів марки «Шкода» д.н. [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] та автомобіля [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] Внаслідок даного ДТП обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 18.02.2013р. винним у скоєнні даного ДТП визнано [PERSON].(а.с. 6 том І). Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до рахунку-фактури № С3а-000232 від 04.02.2013р. ТОВ «Автоторгова група «ІТН» загальна вартість ремонтних робіт і запасних частин складає 17 156,24 грн. Згідно ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст.35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його, що визначено п.36.2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Статтею 979 ЦК України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Частиною 4 статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору. Цивільно-правова відповідальність [PERSON], на момент дорожньо- транспортної пригоди, застрахована відповідно до договору (полісу) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серія № АВ/7012095 від 11.04.2012р. у ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА», у зв'язку з чим позивач звернувся до відповідача з заявою про відшкодування матеріальних збитків завданих в результаті дорожньо-транспортної пригоди. Листом від 06.03.2013р. № 1173 відповідач відмовив у відшкодуванні матеріальних збитків, посилаючись на те, що позивачем було свідомо надано неправдиву інформацію про обставини випадку та місце отримання пошкоджень(а.с. 8), проте дані твердження спростовуються наступним. Так, відповідно до висновку експертів Київського науково-дослідного інституту судових експертиз за результатами проведення комісійної автотоварознавчої експертизи від 18.12.2013 розмір матеріальної шкоди, яку зазнав [PERSON] внаслідок ДТП, що сталася 15.11.2012 року складає 18 181, 40 грн. Вартість вказаної експертизи становить 1 346, 40 грн. (а.с. 98-103 том І). Також, за клопотанням представника позивача судом призначено експертизу та відповідно до висновку експерта Київського науково-дослідного інституту судових експертиз за результатами проведення комісійної транпортно-трасологічної експертизи від 21.07.2016 встановлено, що утворення сумісного комплексу механічних пошкоджень на автомобілях [NUMBER] та SKODA Octavia д.н.з. [NUMBER] за механізмом розвитку події відповідає умовам та часу дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 15 листопада 2012 р. повністю підтверджується характером пошкоджень отриманим ними під час ДТП, з технічної точки зори (а.с. 115-119 том ІІ). Статтею 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно п.22.1 ст.22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п. 27постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції"). Згідно Поліса № АВ/7012095 (обов'язкового страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів), по якому застрахований [PERSON], страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого, за шкоду заподіяну майну складає - 50000 (п'ятдесят тисяч) гривень (а.с. 28 том І). З урахуванням викладених обставин справи та норм законодавства, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача щодо відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 18 181, 40 грн. завданої внаслідок ДТП, яка трапилася 15.11.2012 р., оскільки під час судового розгляду встановлено, що утворення сумісного комплексу механічних пошкоджень на автомобілях [NUMBER] та SKODA Octavia д.н.з. [NUMBER] за механізмом розвитку події відповідає умовам та часу дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 15 листопада 2012 р. повністю підтверджується характером пошкоджень отриманим ними під час ДТП. Також, відповідно до п. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України - боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, до сплати відповідачем підлягає індекс інфляції у 2013 році 100,5/100 * 18181,40 грн. = 18 272, 30 грн. у 2014 році 124,9/100 * 18 272, 30 грн. = 22 822, 00 грн. у 2015 році 138,2/100 * 22 822, 00 грн. = 31 540, 00 грн. з урахуванням трьох відсотків річних (18 272 30 грн. * 3%/100=548,16 грн.), що в сумі складає 32 088, 16 грн.(31 540 грн. + 548,16 грн.). Вирішуючи питання про стягнення моральної шкоди судом встановлено, що ч. 2 ст.23 ЦК України визначає, у чому полягає моральна шкода. Відповідно до ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судомзалежно від глибини душевних страждань, ступеня вини особи, що завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Відповідно до абзацу 2 п. 21 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» при вирішенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, завданої порушенням страховиком зобов'язань за договором страхування, суди повинні виходити з того, що правовідносини сторін за договором страхування є зобов'язальними. У випадку порушення зобов'язання моральна шкода може бути відшкодована лише тоді, коли це встановлено договором або законом. Статтями 23, 26, 27 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено відшкодування моральної шкоди потерпілому - фізичній особі у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, а також відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Доказів наявності обставин, передбачених вищенаведеними положеннями Закону, судом не встановлено, у зв'язку з чим суд вважає за необхідне відмовити позивачу у стягненні моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право на правову допомогу, яка надається адвокатами або іншими фахівцями у галузі права в порядку, встановленому законом. Згідно з ч. 1 ст. 56 ЦПК України, правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги. Відповідно до п.2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України, до судових витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належить витрати на правову допомогу. Так позивач просить стягнути з відповідача на його користь судові витрати за правову допомогу в розмірі 3 000 грн., проте суд вважає дані вимоги не обґрунтованими з огляду на наступне. Як встановлено ст.1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Проте, всупереч вимогам вказаного Закону, позивачем не було надано детального розрахунку наданих юридичних послуг із зазначенням часу, виду та вартості послуг, що надавалися відповідачу, доказів, що ці послуги безпосередньо пов'язані із справою, яка розглядається судом за позовом [PERSON] Згідно ст.ст.10,60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги позивача частково знайшли своє доведення в судовому засіданні, є такими, що ґрунтуються на вимогах чинного законодавства України, у зв'язку з чим позов підлягає задоволенню частково. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено, а тому з ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» на користь [PERSON] витрати по проведенню Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз, комісійної автотоварознавчої експертизи від 18.12.2013р., вартість якої становить 1 346, 40 грн. (а.с. 98-103 том І) та комісійної транспортно-трасологічної експертизи від 21.07.2016 р. - 4448 грн. 04 коп. (а.с. 115-119 том ІІ), що в сумі складає 5 794 грн. 44 коп. Що стосується стягнення витрат на проведення судової транспортно-трасологічної експертизи у розмірі 3 936, 00 грн., то дана вимога задоволенню не підлягає, оскільки як вбачається з повідомлення Київського науково-дослідним інститутом судових експертиз, вказана експертиза фактично не була проведена (а.с. 177-178 том. І), а тому з урахуванням вимог статті 88 ЦПК України, у суду відсутні правові підстави для стягнення з відповідача вказаних коштів. Виходячи з вищевикладеного та

Outcome: partial