Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-28 00:00:00

Позивач, [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить суд стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що перебуває у шлюбі з відповідачем, який згідно рішення Сокальського районного суду від 25.06.2013р. розірвано. Однак після розірвання шлюбу вони ще деякий час разом проживали та підтримували шлюбні відносини, а відтак дочка [PERSON] зареєстрована за спільною заявою батьків. Поступово сімейне життя належним чином не складалося тому сторони проживають окремо, а діти проживають з позивачкою та перебувають на її утриманні. Відповідач коштів на утримання дітей не надає, добровільно від сплати аліментів відмовляється. Посилаючись на норми Сімейного кодексу України позивач просить стягувати з відповідача аліменти в судовому порядку. В судове засідання позивач не прибула, однак надала суду заяву в якій просить розгляд справи проводити у її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задоволити. Відповідач в судове засідання не прибув проте надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає . Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Як встановлено із матеріалів справи сторони перебували у шлюбі з 18.11.2010року, який згідно рішення Сокальського районного суду від 25.06.2013р. №454/1784/13-й розірвано. Від шлюбу у сторін народилося двоє дітей: [PERSON], 15.05.2014р. та [PERSON], 02.04.2012р., що підтверджується копіями свідоцтва про народження серії І-СГ №408013 та №322513. Із довідки про склад сімї №375 від 28.03.2018р. та акту обстеження матеріально-побутових умов від 28.03.2018р. встановлено, що у с. Опільсько по вул. Лугова 28 Сокальського району проживає [PERSON] та її діти [PERSON] та [PERSON], їхня сімя багатодітна та потребує матеріальної допомоги. Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. 17.05.2017 року Президент України підписав ЗУ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів", згідно якого внесено зміни до законодавчих актів України, згідно якого ч.2 ст. 182 СК України викладено в такій редакції: "Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку". При визначенні розміру аліментів на утримання дитини суд враховує те, що батьки в рівних частинах несуть обов'язок по утриманню дитини, а в даному випадку виключно позивачка здійснює догляд і утримання дітей, беручи до уваги, що позивач не заперечував проти позовних вимог а тому, з урахуванням вимог ст. 182 Сімейного Кодексу України суд вважає , що розмір стягуваних аліментів з відповідача на користь позивачки на утримання малолітніх дітей слід визначити в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Outcome: approved