Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою «про розірвання шлюбу» із [PERSON] , в обґрунтування якої зазначила, що з 2015 року вони за з відповідачем припинили спільне проживання, з вказаного часу спільне господарство не ведуть , не мають спільного сімейного бюджету та не піклуються один про одного. Від шлюбу мають двоє дітей : доньку [PERSON] Дмитрієвну, [INFO], та сина [PERSON], [INFO] місцем постійного проживання яких є місце проживання матері [PERSON] , спору про місце проживання дітей не має. Також не має майнового спору. Питання щодо утримання сина [PERSON], [INFO], вирішено між сторонами самостійно. Враховуючи що збереження сімї не є можливим, подружні стосунки припинені за обоюдною згодою, просить суд розірвати шлюб зареєстрований між [PERSON] та [PERSON], 21.09.1996 року відділом державної реєстрації актів громадянського виконкому Дзержинської районної Ради народних депутатів міста Кривого рогу Дніпропетровської області, актовий запис №402.(а.с.8) В судове засідання позивач та відповідач не зявились подали заяви про згоду щодо розірвання шлюбу, та проведення судового розгляду на підставі наявних доказів, підтвердив факт припинення спільного проживання з квітня 2016 року, відсутність спору щодо місця мешкання дитини, та відсутності майнового спору. На підставі ч. 2 ст. 158 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі письмових заяв сторін, та наявних доказів у матеріалах справи. Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази, суд приходить до наступного: Як встановлено у судовому засіданні, сторони зареєстрували шлюб 21.09.1996 року відділом державної реєстрації актів громадянського виконкому Дзержинської районної Ради народних депутатів міста Кривого рогу Дніпропетровської області, актовий запис №402.(а.с.8), що підтверджується свідоцтвом про шлюб . Як встановлено, сторони припинили подружні стосунки та спільне проживання з 2015 року, не ведуть спільного господарства, з вказаного часу спільне господарство не ведуть , не мають спільного сімейного бюджету та не піклуються один про одного. Самі найважливіші питання не можуть вирішувати безконфліктно. Втратили один до одного почуття кохання та поваги. Майнового спору сторони не мають. Від шлюбу мають двоє дітей : доньку [PERSON] Дмитрієвну, [INFO],що проживає окремо від батьків та сина [PERSON], [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про народження від 23 жовтня 2008 року , виданого Заводським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області (а.с. 7) місцем постійного проживання якого є місце проживання матері [PERSON] , спору про місце проживання дітей не має. Вважаючи, що позивач [PERSON] наполягає на розірванні шлюбу, що подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам, та відповідач визнав позовні вимоги у повному обсязі, про що сторони надали письмові заяви (а.с. 26-29), суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, інтересам їх дітей, що має істотне значення, що є згідно до вимог ч. 2 ст. 112 СК України підставою для розірвання шлюбу. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово "союз", підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позивач скористувався даним правом та звернувся до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберегти шлюб з відповідачем. Суд вважає що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення, в наслідок чого позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивач при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право залишити його після розірвання шлюбу. Після розірвання шлюбу залишити позивачу прізвище [PERSON]. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача відповідно до ст.88 ЦПК України в розмірі 551 грн. 20 коп. (пятсот пятдесят одна гривня двадцять копійок). На підставі наведеного, ст.ст.110, 112,114 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved