Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. В позовній заяві зазначила, що з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі, в 2006 році шлюб розірвано. Від шлюбу мають повнолітнього сина - [PERSON] [INFO], який перебуває на повному утриманні у позивача. На теперішній час син продовжує навчання у Автотранспортному технікумі Державного вищого навчального закладу «Національний гірничний університет» на 4-му курсі денного відділення спеціальності «Обслуговування та ремонт автомобілів і двигунів». Тому просила суд, стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку та доходу на утримання [PERSON] [INFO], але не менше одного неоподаткованого мінімуму доходів громадян щомісяця, починаючи з 28.11.2015 року і до закінчення навчання чи до досягнення ним 23 років. Позивач в судове засідання не з'явилась, скориставшись правом на представництво. Представник Позивача не з'явився, надав до суду заяву у якій просив розглядати справу за його відсутності, на позивних вимогах наполягає в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав на адресу суду заяву, у якій позовні вимоги визнає частково, а саме, згоден виплачувати аліменти у розмірі ? частини заробітку, просив розглядати справу за його відсутності. Враховуючи викладене, суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст.197 ЦПК України. Вивчивши матеріали цивільної справи суд вважає за можливе частково задовольнити позовні вимоги позивача з урахуванням наступного. Згідно зі ст.ст.10,11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 198 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Судом встановлено, що сторони у справі є батьками [PERSON] [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження серія [NUMBER], видане Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Дзержинської районної ради народних депутатів міста Кривого Рогу Дніпропетровської області (а.с.3). Також встановлено, що [PERSON] навчається на денному відділенні Автотранспортного технікуму Державного вищого навчального закладу «Національний гірничний університет» на 4-му курсі з 01.09.2012р., строк закінчення технікуму - 01 липня 2016 року. (а.с.5). За змістом ст. 200 Сімейного Кодексу України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 Сімейного Кодексу України, а саме: стан здоров"я та матеріальне становище дитини; стан здоров"я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків, суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно роз'яснень наданих у п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", обов`язок сплати аліментів на утримання повнолітньої дитини виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. З наведеного суд дійшов висновку, що є всі підстави для задоволення позовних вимог частково. У відповідності до статті 88 Цивільного процесуального кодексу України суд стягує з відповідача судовий збір в дохід держави в розмірі 487,20 грн. Згідно з пунктом першим частини 1 статті 367 Цивільного процесуального кодексу України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі наведеного та

Outcome: partial