Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-22 00:00:00

Заявник звернувся до суду із даною заявою та просив встановити факт родинних відносин, між ним, [PERSON] та [PERSON], а саме: про те, що [PERSON] доводиться йому рідним батьком. Свої вимоги заявник обґрунтовує тим, [INFO] помер його батько - [PERSON]. Зазначено, що після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, яке складається з 1/3 частки квартири [ADDRESS] в Солом'янському районі в м. Києві. Заявник посилається на те, що інших спадкоємців крім заявника та його рідної сестри - [PERSON] у [PERSON] немає, з моменту смерті ніхт,о крім сестри заявника та самого заявника права на дану спадщину не заявляв. Після смерті [PERSON] Першою Київською державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу №1382/2016. Заявник звернувся до Першої Київської державної нотаріальної контори із заявою про видачу йому як сину померлого [PERSON] свідоцтва про право на спадщину. Заяву у нього було прийнято, однак, нотаріус попередила його, що не зможе видати йому свідоцтво про право на спадщину за законом, тому що факт родинних відносин між ним та його батьком не підтверджується документально. У зв'язку з цим нотаріус Панченко Л.Є. листом №10480/02-14 повідомила заявника про те, що для встановлення факту родинних відносин з померлим йому необхідно звернутись до суду для подальшого отримання спадщини. В листі нотаріус посилається на те, що в свідоцтві про народження заявника зазначено прізвище батька як «[PERSON]», а в свідоцтві про смерть прізвище батька зазначено «[PERSON]». Так склалось тому, що орган, який видав паспорт покійному батькові заявника допустив описку, а батько за життя з невідомих йому причин не виправив цієї описки. Заявник стверджує, що немає жодних сумнівів, що його батько, який в свідоцтві про його народження зазначений як «[PERSON]», а в свідоцтві про смерть як «[PERSON]» - це одна й та сама особа. Не існує жодних документів, які б свідчили про протилежне. Пояснено, що заявник, його покійний батько та його сестра (зацікавлена особа), як члени однієї сім'ї, приватизували в рівних частках спірну квартиру [ADDRESS] в Солом'янському районі в м. Києві відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого 02.08.2006 Відділом приватизації державного житла Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації за номером 36476. На сьогодні заявник є власницею 1/3 частки вказаної квартири, а власником іншої 1/3 частки є його сестра (зацікавлена особа). Спору між ними стосовно спадкового майна немає. Вони утримують вказану квартиру, сплачують комунальні послуги. Заявник вважає, що описка в паспорті батька і відповідне неправильне зазначення його прізвища в свідоцтві про смерть не має стати перепоною для отримання спадщини, оскільки в його батька не було інших дітей крім заявника та його сестри, а у них не було іншого батька крім померлого [INFO] [PERSON], вважає, що вказаний факт підтверджується зокрема тим, що як члени однієї сім'ї вони отримали в порядку приватизації вказану вище квартиру в рівних частках. Свідоцтво про право власності на житло вказує, що заявник, його батько та сестра є дійсно членами однієї родини, тому, якби [PERSON] не був батьком заявника та батьком сестри заявника, вони б не змогли приватизувати квартиру. У зв'язку з вищезазначеними обставинами, заявник звернувся до суду із вказаною заявою про встановлення факту родинних відносин. Заявник в судове засідання 23.01.2018 не з'явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву, в якій вимоги підтримав у повному обсязі та просив справу розглядати без його участі. Заінтересована особа в судове засідання не з'явилась, про дату та час розгляду справи повідомлена належним чином. Суд, врахувавши заяву заявника, вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить наступного висновку. Статтею 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Згідно з ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичної особи, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Як вбачається з матеріалів справи, [INFO] народився [PERSON], батьками якого є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER]. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 15.12.1973, [INFO] народилася сестра заявника, [PERSON], батьками якої є [PERSON] та [PERSON]. Як вбачається з свідоцтва про право власності на житло виданого 02.08.2006 Відділом приватизації державного житла Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації за номером 36476 [PERSON] та члени його сім'ї: [PERSON] та [PERSON], в рівних частках належить на праві приватної часткової квартира [ADDRESS] в Солом'янському районі в м. Києві. Встановлено, що [INFO], у віці 65 років, помер [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про смерть від 19 липня 2016 року, виданим відділом державної смерті Головного територіального управління юстиції у м. Києві, Серія [NUMBER]. З матеріалів справи вбачається, що 02.12.2016 [PERSON] та [PERSON] звернулися до Першої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті їхнього батька [PERSON], у зв'язку з чим нотаріусом було заведено 02.12.2016 спадкову справу №1382/2016. Як вбачається з листа Першої Київської державної нотаріальної контори №10480/02-14, заявника повідомлено про те, що в документах, що підтверджують факт родинних відносин з померлим [INFO] [PERSON] є відмінності та розбіжності в прізвищах, а саме: прізвище померлого по свідоцтву про смерть «[PERSON]», а прізвище заявника згідно свідоцтва про народження та паспорту «[PERSON]». Так, [PERSON] звернувся до суду та просить встановити факт родинних відносин, між ним, та [PERSON], а саме: про те, що [PERSON] доводиться йому рідним батьком. У заяві посилається на те, що після смерті останнього залишилось спадкове майно, і він є спадкоємцем, однак, не може оформити свої спадкові права, так як не може довести родинні стосунки, у зв'язку з опискою в паспорті покійного, [PERSON]. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], [INFO] у м. Чимишлія народився батько заявника - [PERSON]. Згідно паспорту [NUMBER] прізвище батька заявника зазначено - [PERSON], [INFO] Як вбачається зі свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER], 07.07.1972 було укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Згідно актового запису про народження №2933 від 19.07.1979 батьками [PERSON] зазначено [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] Відповідно до форми №1 на [PERSON], батьками останнього зазначено [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року № 5 « Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення », суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Встановлення даного факту для заявника має юридичне значення, оскільки, від цього факту безпосередньо породжуються юридичні наслідки, в даному випадку прийняття спадщини, і законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Приписами п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Так, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обов'язків цивільного характеру ( п. 36 рішення ЄСПЛ від 21 лютого 1975 року у справі «Голден проти Сполученого королівства» ) . В силу ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна людина, права і свободи якої, викладені у цій Конвенції, порушуються, має ефективний засіб захисту у відповідному національному органі. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі " Бочаров проти України " ( остаточне рішення від 17 червня 2011 року ), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення " поза розумним сумнівом ". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних не спростованих презумпцій щодо фактів. Згідно з вимогами ст. 76 ЦПК України, доказами є будь - які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин ( фактів ), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Таким чином, оцінивши усі докази в сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги є обґрунтованими і підтверджені в судовому засіданні письмовими доказами, тому є всі підстави для задоволення заяви. Виходячи з вищевикладеного,

Outcome: approved