Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-22 00:00:00

Позивач [PERSON] в особі представника [PERSON] звернувся до суду із позовом, в якому просить визнати за [PERSON] право власності за набувальною давністю на житловий будинок з погосподарськими будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] . В обгрунтування вимог посилається на те, що [INFO] померла [PERSON] , яка за життя проживала та перебувала на реєстраційному обліку в [ADDRESS] . [PERSON] була одинокою, ні дітей, ні чоловіка вона не мала. Оскільки померла [PERSON] проживала по сусідству із [PERSON] , то він із своєю покійною дружиною доглядали за нею, допомагали по господарству, поховали її та зробили поминки. За життя [PERSON] та [PERSON] мали усну домовленість про те, що останній та його дружина здійснюють за нею довічне утримання, а вона взамін залишає їм своє майно. Позивач посилається на те, що у зв`язку із наведеним він, починаючи із 2004 року і по даний час користується житловим будинком, який належав [PERSON] , зробив капітальних ремонт даху та поточний ремонт в будинку, обробялє присадибну ділянку біля будинку. Крім того виготовив технічний паспорт на будинок. Оскільки позивач добросовісно та безперервно та відкрито користується даним нерухомим майном та земельною ділянкою протягом п"ятнадцяти років, то бажає в судовому порядку визнати право власності на вказане майно за набувальною давністю. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному об"ємі, обгрунтували їх вищенаведеним, просили задоволити. Позивач пояснив, що вони з дружиною доглядали за своєю сусідкою [PERSON] , з якою у них була домовленість про те, що вона залишить їм свій будинок, проте документально не оформили будь-якої угоди. Після смерті [PERSON] вони з дружиною за дозволом сільської ради вступиди у володіння цим будинком, доглядали за ним, робили ремонти. У 2016 році його дружина померла, а він продовжує по даний час доглядати за цим будинком, оскільки сільська рада на нього не претендує. Отже більше 15 років він відкрито і безперервно володіє цим нерухомим майном, у зв`язку з цим просить визнати на нього право власності. Представник відповідача в судове засідання не з"явився, подав суду заяву про визнання позову та проханням розглянути справу в його відсутності. Позовні вимоги [PERSON] визнає повністю . У відповідності до вимог ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, приймаючи визнання відповідачем позову, оскільки це не суперечить Закону, а також правам та інтересам сторін, не порушує свободи чи інтереси інших осіб, та відповідає вимогам ч. 4 ст. 206 ЦПК України, ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання права. У відповідності до ч. 1 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Частина 4 ст. 41 Конституції України встановлює принцип непорушності приватної власності. Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. При цьому п. 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України встановлено, що правила ст. 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Як вбачається з роз`яснень, викладених у п.9 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав», відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна: - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Пункт п.11 цієї ж постанови , вказує, що враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК). Пунктом 13 цієї ж постанови передбачено, що можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що пітверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 21.06.2004(а.с.13) . За життя [PERSON] проживала у власному будинку, який знаходиться в [ADDRESS] , що підтверджується довідкою Митківського старостинського округу №2 та копіями погосподарських книг (а.с.18, 25-31). Як вбачається із довідки, яка видана Митківським старостинським округом №2 (а.с.15) в [PERSON] 1927 року народження ні дітей, ні чоловіка не було. Із листа Заставнівського РВ ДРАЦС ГТУЮ у Чернівецькій області №16.4-13/1767 від 04.12.2019 вбачається, що відомостей про реєстрацію шлюбу, розірвання шлюбу [PERSON] , 1927 року народження в Державному реєстрі по первинним та поновленим актовими записами не має (а.с.59). Із листа державного нотаріуса Заставнівської державної нотаріальної контори № 926/01-16 від 28.11.2019 вбачається, що згідно книг обліку і реєстрації спадкових справ та алфавітних книг спадкових справ Заставнівскої державної нотаріальної контори відсутня спадкова справа щодо майна [PERSON] , померлої [INFO] (а.с.58). Встановлено, що за життя між [PERSON] та сім`єю [PERSON] була усна домовленість про довічне утримання [PERSON] , взамін якого вона залишає їм своє майно. У зв`язку із чим сім`я [PERSON] протягом тривалого часу доглядала за [PERSON] , поховали її зробили поминки, а в подальшому ремонт будинку. Із розпорядження Митківської сільської ради від 2004 року вбачається, що Митківська сільська рада надала дозвіл [PERSON] на поховання одинокої пристарілої [PERSON] , 1927 року народження. Дозволили продати корову покійної, а за виручені кошти поставити пам`ятний хрест на гріб останньої та провести всі ретуальні послуги (а.с.23). Починаючи із 2004 року [PERSON] користується житловим будинком, який належав [PERSON] , зробив капітальний ремонт покрівлі та поточний ремонт в будинку, обробляє земельну ділянку біля будинку, сплачує податок за землю. Вказане вбачається із довідки Митківського старостинського округу №2 (а.с.16). Встановлено, що на даний час [PERSON] виготовив технічний паспорт на житловий будинок, що розташований в [ADDRESS] (а.с. 32-37). Вищевказане також підтверджується показами свідків. Зокрема свідок [PERSON] показала суду, що у [PERSON] не було ні чоловіка, ні дітей. [PERSON] разом із дружиною завжди допомагали [PERSON] по господарству. [PERSON] після смерті [PERSON] продовжує доглядати за будинком. Перекрив дах, зробив побілку всередин, пофарбував вікна та двері. Свідок [PERSON] вказала, що являється сусідкою позивача. [PERSON] була одинокою жінкою, рідних в неї не було. [PERSON] разом із дружиною доглядали за нею, допомагали по господарству, поховали її, здійснювали поминки. Протягом п`ятнадцяти років [PERSON] продовжує доглядати за будинком, який належав [PERSON] . Остання за життя вказувала, що має надію тільки на [PERSON] та його дружину, хоче залишити свій будинок їм. Відповідно до п.11 ч.1 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі припинення юридичної особи чи смерті власника. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином у судовому засіданні достовірно встановлено, що позивач, починаючи з червня 2004 по теперешній час, тобто протягом 15 років добросовісно, відкрито і безперервно володіє будинком [ADDRESS] , а тому став його добросовісним набувачем, у зв"язку із чим за ним необхідно визнати право власності на зазначений вище будинок. На підставі викладеного та

Outcome: approved