Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-23 00:00:00

Позивач 29.05.2015р. звернулась до суду із позовом до [PERSON] про вселення у будинок №15 по вул.Межовій у м.Миколаєві, та просить зобов'язати відповідача не чинити перешкоди у здійсненні нею права власності на житловий будинок шляхом забезпечення їй вільного доступу до житлового будинку та передання ключів від вхідних дверей до вказаного будинку. В обгрунтування позову зазначено, що позивачу згідно свідоцтва про право на спадщину належить 1/2 частка будинку за вказаною адресою, а 1/2 частка належала [PERSON], яка померла 04.09.2013р., а після її смерті у будинку поселилась відповідачка, яка чинить перешкоди позивачу у користуванні належним їй майном та не надає доступу до будинку. У судовому засідання представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги, вказав, що на день розгляду справи у суді, відповідач передала ключі від будинку позивачу, однак відповідач надала доступ лише до частини домоволодіння, крім того, оскільки між сторонами склались неприязні стосунки, та позивач вважає, що відповідач може в будь-який момент змінити замки, тому наполягає на задоволенні позову. Відповідач вказала, що не згодна із позовом, у спірному будинку вона проживає з 2001р., так як проживала у цивільному шлюбі із [PERSON] - сином [PERSON] - співвласниці 1/2 частини будинку. Після смерті [PERSON], [PERSON] успадкував її частину домоволодіння та заповів цю частку відповідачу. Після смерті [PERSON] у 2015р., вона залишилась проживати у спірному будинку. Позивач у спірному будинку весь цей час не проживала. Коли позивач з'явилась у 2015р., відповідач передала їй ключі від воріт та від будинку, а також звільнила частину будинку для позивача, яким остання і користується та запропонувала їй вирішити питання про порядок користування спільним майном та земельною ділянкою. Дійсно вона не надала доступу до тих приміщень, якими сама користується, де вона проживає та де зберігаються її особисті речі. Вважає, що вирішувати питання про доступ до конкретних приміщень спірного домоволодіння необхідно після вирішення питання про встановлення порядку користування будинком. Суд, вислухавши сторони, свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши письмові докази по справі, дійшов висновку про безпідставність позовних вимог. Судом встановлено, що житловий будинок №15 з надвірними господарськими та побутовими будівлями і спорудами по вул.Межовій у м.Миколаєві належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 27.03.1998р. у розмірі 1/2 частки та належав [PERSON] на підставі рішення місцевого Заводського районного суду від 29.07.2002р. у розмірі 1/2 частки (свідоцтво про право на спадщину за законом а.с. 8, довідка комунального підприємства "ММБТІ" а.с. 15). [PERSON] померла 04.09.2013р., її син [PERSON], згідно заповіту, залишив 1/2 частку будинку №15 по вул.Межовій у м.Миколаєві [PERSON] /а.с. 31/. [PERSON] помер 07.01.2015р. /а.с. 40/. 12.03.2015р. [PERSON] звернулась із заявою до Першої Миколаївської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] /а.с. 41/. Як слідує із пояснень відповідача, на час розгляду справи у суді свідоцтво про право на спадщину за заповітом вона не отримала. 27.04.2015р. [PERSON] надіслала листа [PERSON], в якому вказала, що не заперечує проти того, щоб позивач користувалась належною їй 1/2 часткою домоволодіння, за винятком тих приміщень, якими користується [PERSON], та де зберігаються її особисті речі. Та запропонувала у судовому порядку встановити порядок користування будинком /а.с. 29/. Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] підтвердили у судовому засіданні, що позивач близько 15 років у спірному будинку не проживає, весь цей час там мешкала відповідач із [PERSON], та його матір'ю [PERSON], після смерті [PERSON] та [PERSON], [PERSON] залишилась проживати у будинку. Після появи [PERSON] у 2015р., вони бачили, що вона заходила у будинок, зі слів [PERSON] їм відомо, що вона передала ключі від воріт та від будинку [PERSON]. Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив із наступного. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч.1-3 ст. 358 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Відповідно до п. 14 постанови Верховного Суду України № 20 від 22 грудня 1995 року "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" - квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири.\~\~У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. Відповідно до ст. 60 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, установлених ст. 61 цього кодексу. Відповідно до ч. 1\~ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу,\~в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. В ході розгляду даної справи встановлено, що [PERSON] передала [PERSON] ключі від вхідних дверей від житлового будинку №15 по вул.Межовій у м.Миколаєві, [PERSON] має вільний доступ до частини житлового будинку, крім приміщень, де проживає відповідач та зберігає свої речі, та має можливість вселитись і проживати у будинку. Підстав для вселення та надання доступу позивачу, як співвласникові 1/2 частини спірного будинку, до приміщень, в яких наразі проживає відповідач та де зберігаються її особисті речі, суд не вбачає. На час розгляду справи, суд не вбачає порушення прав позивача, які б підлягали захисту у обраний позивачем спосіб. Встановлено, що між сторонами існує спір про порядок користування будинком №15 по вул.Межовій у м.Миколаєві, який може бути вирішено у судовому порядку у випадку подання відповідного позову, оскільки сторонами не досягнуто згоди про порядок користування спірним майном. Однак, такі вимоги на даний час сторонами не були заявлені. За таких обставин суд вважає позовну заяву не обгрунтованою, та такою, що не підлягає задоволенню. Оскільки у задоволенні позову відмовлено, судові витрати слід віднести на рахунок позивача.

Outcome: dismissed