Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з вказаною позовною заявою, в якій просить стягнути з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], 22.05.2014 року у твердій грошовій сумі у розмірі 2511,25 гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з дня предявлення позову до суду та до досягнення дитиною повноліття. 12 квітня 2019 року [PERSON], в порядку п. 2 ч. 2 ст. 49 ЦПК України, подала заяву про уточнення позовних вимог, а саме просить стягнути з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги обґрунтовані наступним. Сторони по справі з 26 жовтня 2013 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, є батьками неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO]. На теперішній час сторони фактично припинили шлюбні відносини, неповнолітня дитина знаходиться на утриманні позивача. Домовленості про добровільну виплату аліментів на утримання сина між сторонами не досягнуто. На теперішній час позивач відчуває матеріальні труднощі, відповідач на своєму утриманні не має неповнолітніх чи непрацездатних осіб. За таких обставин, позивач просить в судовому порядку встановити відповідачу обовязок сплати аліментів на утримання їх спільної дитини. \~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилася, в порядку п. 3 ч. 1 ст. 43 ЦПК України, подано заяву про розгляд справи в її відсутність, просить ухвалити рішення, яким задовольнити уточнені позовні вимоги. Відповідач [PERSON]\~у судове засідання не зявився, надав суду, в порядку ч. 3 ст. 211 ЦПК України, заяву про визнання обставин позовної заяви, відсутності заперечень проти стягнення аліментів та розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, належно зясувавши дійсні обставини справи, права та обовязки сторін, оцінки їх доводів і наданих ними доказів, приходить до наступних висновків. \~ \~ \~ \~Судом встановлено наступні факти та відповідні правовідносини. Сторони по справі з 26 жовтня 2013 року перебувають в зареєстрованому шлюбі (підтверджено свідоцтвом про шлюб серійний номер І-НО № 3878801 а.с. 14), є батьками неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (підтверджено свідоцтвом про народження серійний номер І-НО № 582135 а.с. 15). Зі змісту позовної заяви вбачається, що шлюбні відносини [PERSON] та [PERSON] фактично припинено, спільне господарство не ведеться, сторони мають різні бюджети, неповнолітня дитина знаходиться на утриманні позивача, домовленості про надання матеріальної допомоги на утримання доньки не досягнуто. Згідно зі ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення повноліття та за ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитини. При розгляді справи, враховуючи розяснення постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", та встановивши наступні відносини: - наявність батьківських правовідносин між неповнолітньою дитиною та [PERSON], до якого предявлено вимогу про стягнення аліментів (родинний зв'язок між сторонами по справі судом визначено за правилами, встановленими нормами глави 12 СК України, споріднення підтверджено свідоцтвом про народження); - знаходження неповнолітньої дитини на утриманні позивача [PERSON], яка предявила позов про стягнення аліментів (після фактичного припинення шлюбних відносин неповнолітній син утримується позивачем); - відсутність між батьками, сторонами по справі, угоди про сплату аліментів (договору про сплату аліментів на дитину відповідно до ч. 1 ст. 189 СК України не укладено); - невідповідність утримання неповнолітньої дитини, що надається, розміру достатньому для нормального розвитку, - суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо встановлення аліментних зобовязань відповідачу є обґрунтованими. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд в розумінні ст. 182 СК України враховує: - стан здоровя платника аліментів та дитини (будь-якої інформації щодо хворобливого стану відповідача та дітей не надано); - матеріальне становище платника аліментів (відповідач [PERSON] є працездатним, протипоказань за станом здоровя для здійснення трудової діяльності не має); - відсутність у [PERSON] аліментних грошових зобовязань (на утриманні відповідача не перебувають неповнолітні, непрацездатні особи). Окрім того, суд звертає увагу, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 СК України). Суд, звертає увагу на визначення законодавством максимального розміру аліментів, а саме те, що відповідно до ст. 70 Закону України "Про виконавче провадження" він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Позивач [PERSON] заявляє вимогу стягнення з [PERSON] аліменти у розмірі 1/4 частки від доходу. Відповідачем [PERSON] суду, в порядку ч. 4 ст. 206 ЦПК України, адресовано заяву про повне визнання предявлених до нього вимог, визнання викладених в позовній заяві обставин. Така заява підлягає прийняттю, доказів того, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси осіб, - суду не надано. З урахуванням вказаних правових норм, суд вважає за можливе задовольнити вимоги [PERSON] щодо стягнення з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частки доходу відповідача (25 відсотків), як такі що визнані відповідачем, та спрямовані на забезпечення інтересів позивача відповідно до справжніх обставин справи. Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Згідно ст. 430 ч. 1 п. 1 ЦПК України, зазначене рішення суду підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. Згідно п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України резолютивна частина рішення суду повинна містити зазначення розподілу судових витрат. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша компенсується за рахунок держав. Так, позивач [PERSON] в силу Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати державного мита, тому судові витрати підлягають стягненню з [PERSON] в дохід держави. Розмір судового збору суд визначає, з урахуванням норми п. 3 ч. 1 ст. 176 ЦПК України, п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір». На підставі\~ст.\~ст.\~180,\~181,\~182,\~183,\~191\~СК України,\~

Outcome: approved