Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-10 00:00:00

Орган опіки та піклування в особі Тячівської РДА звернувся у суд з вищевказаним позовом. Посилається на те, що на обліку служби у справах дітей Тячівської РДА перебуває малолітній [PERSON], [INFO], батько якого помер, а мати [PERSON] була засуджена до позбавлення волі за вчинення у 2008 році кримінального правопорушення. Відповідно до розпорядження голови РДА № 804 від 12.12.2008 р. дитину було влаштовано на утримання та виховання в прийомну сім'ю. На момент звернення до суду відповідачка звільнена з місця позбавлення волі та не стала на профілактичний облік. [PERSON] не зверталася із заявою до служби у справах дітей про передачу їй сина для подальшого виховання та не цікавилася долею дитини. Відповідачка проживає разом з братом, сестрою та племінником у будинку в с. Крива, в якому не має належних умов для проживання дитини. На підставі клопотання служби у справах дітей РДА та матеріалів поданих комісією з питань захисту прав дитини при Тячівській РДА щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] органом опіки та піклування було прийнято висновок про позбавлення її батьківських прав. Відповідачка у судовому засіданні позов визнала. Пояснила, що після звільнення з місць позбавлення волі вона поселилася у свого брата і не має можливості взяти дитину до себе. Їй відомо, що дитина проживає у прийомній сім'ї. Розглянувши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що батьками [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON], який помер згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 11.11.2005 р. Вироком Тячівського районного суду від 16.01.2009 р. [PERSON] була засуджена до десяти років позбавлення волі за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України. Розпорядженням голови Тячівської РДА "Про створення прийомної сім'ї та влаштування дитини на виховання та спільне проживання" № 804 від 12.12.2008 р. [PERSON] було влаштовано в прийомну сім'ю [PERSON] та [PERSON] Відповідно до повідомлення начальника ВП Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області Палінкаш В.В. від 29.03.2016 р. [PERSON], [INFO], проживає в [ADDRESS]. Частина перша ст. 164 СК України передбачає обставини за наявності яких, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Виходячи із приписів ст. 150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Як зазначено в абзаці 2 п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 р. № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" - ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. У принципі 6 Декларації прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 р., проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Під час розгляду справи було встановлено, що відповідачка самоусунулася від виховання свого сина та не приймає ніякої участі у його вихованні, формуванні його свідомості, особистості, сприйнятті загальнолюдських цінностей та після звільнення з місця позбавлення волі навіть до нього не навідується. Орган опіки та піклування Тячівської РДА дав висновок про те, що [PERSON] слід позбавити батьківських прав щодо сина [PERSON]. Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 57-60 ЦПК України. Орган опіки та піклування належними та допустимими доказами довів, що відповідачка ухиляється від виконання своїх обов'язків з виховання дитини. Наведене дозволяє зробити суду висновок про те, що для захисту прав та інтересів неповнолітнього [PERSON] позов слід задовольнити та позбавити [PERSON] батьківських прав відносно нього. У відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідачки слід стягнути в дохід держави судовий збір у сумі 551.2 грв. Тому,

Outcome: approved