Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-03 00:00:00

АТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду із позовом до [PERSON] , у якому просило стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором від 02 липня 2019 року у сумі 155 911, 03 гривень, яку в подальшому уточнило та остаточно просить стягнути заборгованість у розмірі 143 246, 79 гривень. На обґрунтування позову зазначає, що 02 липня 2019 року [PERSON] звернувся до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву, згідно з якою отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується його підписом у заяві. Банк на підставі договору відкрив картковий рахунок із початковим кредитним лімітом. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту, то відповідач при укладенні договору дав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту і його зміну за рішенням та ініціативою банку. У подальшому відповідач, ознайомившись із умовами обслуговування кредитних та підписавши паспорт споживчого кредиту від 15 липня 2019 року отримав картку типу Преміальна картка «Platinum» (кредитний ліміт до 100000,00 грн). Позивачем умови кредитного договору були виконані в повному обсязі. Однак відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконує, внаслідок чого у нього виникла заборгованість у загальному розмірі 155 911 гривень 03 копійок. На підставі наведеного позивач звернувся до суду для захисту свого майнового права та інтересу. Зважаючи на викладене вище, просить позов задовольнити. Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 14 грудня 2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного провадження та призначено судове засідання. 26 січня 2021 року представник відповідача адвокат Посікіра Р.Р. подав до суду відзив на позовну заяву АТ КБ «Приватбанк», відповідно до якого вказав, що відповідач частково визнає позов, зважаючи на таке. Відповідно до виписки по картці № [NUMBER] заборгованість відповідача станом на 14 січня 2021 року становить 143 631, 29 гривень, відповідно частина вимог позивача щодо стягнення заборгованості за кредитом у розмірі 12 279, 74 є безпідставною. 04 лютого 2021 року АТ КБ «Приватбанк» подало відповідь відзив, в обґрунтування якого зазначило, що Банком буде підготовлено та направлено до суду уточнену позовну заяву із урахуванням погашення заборгованості, здійсненої відповідачем після дати подачі позовної заяви. 18 квітня 2021 року АТ КБ «Приватбанк» подало до суду заяву про зменшення позовних вимог, відповідно до якої просило стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором від 02 липня 2019 року у розмірі 143 246, 79 гривень, яка складається із заборгованості за тілом кредиту та заборгованості за простроченим тілом кредиту. У судове засідання представник позивача АТ КБ «Приватбанк» не прибув, однак до позову долучено заяву про розгляд справи за відсутності представника Банку, заявлені вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Також у поданій заяві Банк вказує, що проти заочного розгляду справи не заперечує. У судове засідання відповідач не прибув, про розгляд справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Зважаючи на викладене вище, суд вважає за можливе розглянути заяву за відсутності сторін. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України у зв`язку з неявкою у судове засідання учасників справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, зважаючи на таке. Судом встановлено, що [PERSON] звернувся до ПАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк», з метою отримати банківські послуги. Для реалізації зазначеної мети відповідач підписав заяву від 02 липня 2019 року про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку, складає між ним та Банком договір, що підтверджується його підписом у заяві від 02 липня 2019 року. На підтвердження заявлених вимог позивач надав Паспорт споживчого кредиту від 15 липня 2019 року, який підписаний відповідачем та містить інформацію про тип кредитного продукту - «Platinum»; ліміт кредиту, що наданий на споживчі потреби на 240 місяців, складає від 50 000 грн, процентна ставка у межах пільгового періоду 0,00001%; процентна ставка за межами пільгового періоду складає 43,2% річних (42,0% річних, 37,2% річних); порядок повернення кредиту - шляхом договірного списання з рахунку клієнта, у тому числі, за рахунок кредитного ліміту, у розмірі процентів, що підлягають сплаті за цим договором, першого числа календарного місяця, наступного за місяцем, в якому було здійснено трати за рахунок кредитного ліміту, за умови наявності невикористаного кредитного ліміту та за відсутності прострочених зобов`язань клієнта; шляхом внесення клієнтом коштів у розмірі мінімального обов`язкового платежу на поточний рахунок, для якого відкрито кредитну картку, до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено трати за рахунок кредитного ліміту, розмір мінімального обов`язкового платежу - 5% від заборгованості, але не менше ніж 100 грн щомісячно, у разі прострочення з 31-го дня - 10% від заборгованості, у разі прострочення з 181-го дня - 100% від заборгованості, процентна ставка, що застосовується в разі невиконання зобов`язання щодо повернення кредиту складає 86,40% (84,00%, 74,40%). За розрахунком позивача заборгованість відповідача по кредитному договору складає 143 246, 79 гривень. Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Згідно зі ст. ст. 526, 529 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 530 Цивільного кодексу України встановлено якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події Згідно із ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно із вимогами ч. ч. 1, 2 ст. 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони та, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 Цивільного кодексу України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 1055 Цивільного кодексу України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Згідно із ч. 1 ст. 633 Цивільного кодексу України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розробляє підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілими усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 Цивільного кодексу України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За таких обставин судом встановлено та, як описано вище, [PERSON] був ознайомлений з конкретними запропонованими позивачем Умовами та правилами банківських послуг, що підтверджується Паспортом споживчого кредиту від 15 липня 2019 року, який долучено до укладеного із Банком кредитного договору та підписано відповідачем 15 липня 2019 року, тому наявні обґрунтовані підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем позивач дотримався вимог, передбачених законом вимог щодо повідомлення відповідача про умови кредитування та узгодження з ним таких. Оцінивши в сукупності описані обставини і надані докази, суд дійшов висновку, що позивачем доведено, що відповідач отримав кредитні кошти, користувався ними, однак не виконав грошового зобов`язання щодо їх повернення за умовами кредитного договору, у зв`язку з чим утворилась заборгованість по кредитному договору в розмірі 143 246, 79 гривень, що підтверджується наданим позивачем розрахунком і суд погоджується з його правильністю та обґрунтованістю. Крім того, суд зазначає, що вказану суму заборгованості визнав відповідач [PERSON] . На підставі наведеного суд дійшов висновку, що у даному випадку має місце порушення прав позивача, яке полягає у неналежному виконанні [PERSON] своїх зобов`язань щодо погашення кредиту, а тому відповідач зобов`язаний сплатити позивачу суму боргу. Дані обставини справи підтверджуються доказами, наявними в матеріалах справи, та визнані відповідачем. Зазначені обставини, які описано вище, на думку суду, є достатньою підставою для задоволення позовних вимог. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Згідно з ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За подання позовної заяви АТ КБ "Приватбанк" сплатило судовий збір в розмірі 2102,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням від 02 листопада 2020 року № ZZ422B16JB. Судовий збір сплачено в розмірі, встановленому ст. 4 Закону України «Про судовий збір». Оскільки суд ухвалив рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі, з [PERSON] слід стягнути на користь АТ КБ "Приватбанк" судові витрати із сплати судового збору в розмірі 2102 гривень 00 копійок.

Outcome: approved