Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-06 00:00:00

ПАТ «Комерційний Банк «Надра» звернувся до суду з позовом, в якому з урахуванням наступних уточнень просить стягнути солідарно з відповідачів на свою користь заборгованість за кредитним договором № 6/4/2007/840-К/823 від 26.12.2007 року в розмірі 18320,67 доларів США та 40222,67 грн., а також судові витрати. В обґрунтування позову зазначив, що 26.12.2007 року між Відкритим акціонерним товариством Комерційний банк «Надра», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Надра», в особі філії ВАТ КБ «Надра» Харківське РУ, та відповідачем [PERSON] було укладено Договір "Автопакет" № 6/4/2007/840-К/823 (далі - Кредитний договір). Згідно умов Кредитного договору позивач надав [PERSON] кредит в розмірі 13005,25 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,4 % річних для придбання автотранспортного засобу. [PERSON] свої зобов'язання щодо повернення отриманих в кредит грошових коштів належним чином не виконав, в зв'язку з чим у нього станом на 28.03.2014 року утворилась заборгованість в розмірі 18320,67 доларів США та 40222,67 грн., а саме: 10974,33 доларів США - сума Кредиту; 7346,34 доларів США - сума процентів за користування Кредитом; 2406,56 доларів США, або 26111,66 грн. за курсом НБУ станом на 28.03.2014 року - сума пені; 1300,53 доларів США, або 14111,01 грн. за курсом НБУ станом на 28.03.2014 року - сума штрафу. В зв'язку з наведеним обставинами позивач звернувся до суду з дійсним позовом. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги та доводи, викладені в позові, підтримав в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Пояснив, що строк повернення кредиту, зазначений в Кредитному договорі, в подальшому не продовжувався. Графік повернення кредиту сторонами не укладався. Поручителю [PERSON] письмова вимога щодо виконання зобов'язань за Кредитним договором не надсилалась, позивач одразу звернувся до неї з позовними вимогами. Також представник позивача зазначив, що стягнення на автомобіль, який є предметом застави за Кредитним договором, не звернено, заборгованість за Кредитним договором станом на день розгляду справи не погашена. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заперечень проти позову, заяви про розгляд справи у його відсутність, суду не надав. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, заперечень проти позову, заяви про розгляд справи у її відсутність, суду не надала. Оскільки позивач не заперечував проти такого вирішення справи, суд проводить заочний розгляд справи та вирішує її на підставі наявних у ній доказів. Судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. 26.12.2007 року між Відкритим акціонерним товариством Комерційний банк «Надра», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Надра» (Банком), відповідачем [PERSON] (Позичальником) та відповідачем [PERSON] (Поручителем) було укладено Договір «Автопакет» № 6/4/2007/840-К/823 (Кредитний договір). Відповідно до пункту 1.1 Кредитного договору, Банк надає Позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти у сумі 13005,25 доларів США в порядку і на умовах, визначених цим Договором. Пунктом 1.1.2 Кредитного Договору передбачено, що ціллю кредиту є придбання автотранспортного засобу. Умовами п. 1.1.3.1. Кредитного договору передбачено сплату Позичальником на користь Банку відсотків за користування Кредитом на підставі відсоткової ставки у розмірі 12,4 % річних. Нарахування відсотків за користування Кредитом здійснюється за фактичну кількість днів у періоді на залишок заборгованості. При розрахунку відсотків враховується день надання та не враховується день погашення Кредиту. Згідно п. 1.1.4. Кредитного договору Банк надає Позичальнику Кредит з терміном погашення до 20.12.2012 року. Відповідно до п. 5.1, 5.2. Кредитного договору, у разі прострочення Позичальником строку сплати мінімальних необхідних платежів по погашенню Кредиту/Кредитної лінії, Позичальник сплачує банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на час виникнення заборгованості, за кожен день прострочення. У разі прострочення Позичальником вимог п.п. 4.3.1, 4.3.2, 4.3.7, 4.3.9, 4.3.10 цього Договору, Позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф у розмірі 10 % від суми Кредиту, визначеної у п. 1.1 цього Договору, за кожен випадок. У випадку невиконання чи неналежного виконання зобов'язань, передбачених цим Договором, винна сторона відшкодовує іншій стороні всі завдані у зв'язку з цим збитки. Також умовами розділу № 3 Кредитного договору було передбачено, що Поручитель безвідзивно та безспірно зобов'язується відповідати перед Банком за належне виконання Позичальником зобов'язань, що витікають з цього Договору, в тому ж об'ємі, що і Позичальник. Позичальник і Поручитель відповідають перед Банком як солідарні боржники. Позивач свої зобов'язання за Кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу [PERSON] кредит у сумі 13005,25 доларів США, що підтверджується заявою на видачу готівки № 1 від 26.12.2007 року. [PERSON] зобов'язання щодо своєчасного повернення суми кредиту та сплати інших платежів, передбачених Кредитним договором, належним чином не виконав, в зв'язку з чим у нього станом на 28.03.2014 року утворилась заборгованість в розмірі 18320,67 доларів США та 40222,67 грн., а саме: 10974,33 доларів США - заборгованість за кредитом; 7346,34 доларів США - заборгованість за процентами за користування Кредитом; 2406,56 доларів США, або 26111,66 грн. за курсом НБУ станом на 28.03.2014 року - заборгованість за пенею; 1300,53 доларів США, або 14111,01 грн. за курсом НБУ станом на 28.03.2014 року - заборгованість за штрафом. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо в зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Статтею 549 ЦК України передбачено обов'язок боржника сплатити кредитору неустойку (штраф, пеню) в разі порушення ним зобов'язання. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Згідно ч. 2 ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Згідно ст. 552 ЦК України, сплата неустойки не звільняє боржника від виконання свого обов'язку в натурі та не позбавляє кредитора права на відшкодування збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. За таких обставин суд приходить до висновку щодо обґрунтованості позовних вимог, пред'явлених до [PERSON] Згідно роз'яснень, викладених в п. 12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», а також обов'язкових для всіх судів правових позицій, викладених в постанові ВСУ від 24.09.2014 року у справі № 6-145цс14, у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК. Відповідно до ч. 2 ст. 533 ЦК України якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Статтею 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи в межах заявлених сторонами вимог. Враховуючи, що позивачем заявлено вимоги щодо стягнення заборгованості за кредитом та процентами в доларах США, а пені та штрафу - в національній валюті України за курсом НБУ станом на 28.03.2014 року із розрахунку 10,8502 грн. за 1 долар США, суд, розглядаючи справу в межах заявлених вимог, вважає за можливе стягнути заборгованість за кредитом та процентами в доларах США, за пенею та штрафом - в національній валюті України. Враховуючи наведене, суд стягує з [PERSON] на користь позивача заборгованість за кредитом та процентами в загальному розмірі 18320,67 доларів США, а також заборгованість за штрафом та пенею в загальному розмірі 40222,67 грн. Щодо вимог позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором з поручителя [PERSON], то суд відмовляє в задоволенні позову в цій частині з наступних підстав. Як встановлено судом з даних, отриманих від адресно-довідкового підрозділу ГУ ДМС України, а також з копії актового запису про шлюб № 57 від 04.02.2012 року, відповідач [PERSON] у зв'язку із укладенням шлюбу змінила прізвище на [PERSON]. Згідно роз'яснень, викладених в п. 24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. При цьому сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Аналогічні правові позиції викладені в постановах Верховного Суду України від 18 липня 2012 р. № 6-78 цс 12, від 21 травня 2012 р. № 6-48 цс 11, від 23 травня 2012 р. № 6-33 цс 12, в яких зазначено, що згідно із частиною четвертою статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України). Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (частина друга статті 251 та частина друга статті 252 ЦК України). З договору поруки вбачається, що в ньому не встановлено строку, після якого порука припиняється, а умова договору поруки (пункт 11) про його дію до повного виконання боржником своїх зобов'язань перед банком за кредитним договором не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки суперечить частині першій статті 251 та частині першій статті 252 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. У розділі № 3 Кредитного договору строк дії його положень щодо поруки не встановлено. В п. 1.1.4. Кредитного договору зазначено, що Банк надає позичальнику кредит з терміном погашення до 20.12.2012 року. Пунктом 8.5. Кредитного договору встановлено, що він набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання зобов'язань. З огляду на вказані вище правові позиції Пленуму ВССУ та ВСУ, в цьому разі підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. З обов'язкових для всіх судів правових позицій, викладених в постанові Верховного Суду України від 17.09.2014 року по справі № 6- 53 цс 14, вбачається, що з огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобов'язань застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення "пред'явлення вимоги" до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред'явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Зазначене положення при цьому не виключає можливість пред'явлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. Таким чином, закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов'язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя. Як вбачається з умов Кредитного договору, кредит був наданий з терміном погашення 20.12.2012 року. До суду з дійсним позовом позивач звернувся 30.07.2013 року, тобто після спливу шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. За таких обставин порука [PERSON]. у відповідності до ч. 4 ст. 559 ЦК України вважається припиненою, оскільки кредитор (позивач) протягом шести місяців від дня настання строку основного зобов'язання не пред'явив позовних вимог до поручителя. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку щодо відсутності підстав для задоволення позову в частині вимог, пред'явлених до поручителя [PERSON]. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню понесені останнім витрати по сплаті судового збору у розмірі 1687,59 грн.

Outcome: partial