Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-28 00:00:00

Виконавчий комітет Тростянецької сільської ради Ічнянського району Чернігівської області як орган опіки та піклуваннязвернувся до суду з позовом до [PERSON] про відібрання малолітньої дитини без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Свої вимоги мотивував тим, що [PERSON] являється матір'ю малолітнього [PERSON], [INFO]. Сім'я [PERSON] перебуває на обліку в Ічнянському районному центрі соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді як сім'я, що опинилася в складних життєвих обставинах та перебуває під соціальним супроводом Ічнянського районного ЦСССДМ з 21 березня 2017 року. Дитина - [PERSON] знаходиться на обліку служби у справах дітей Ічнянської РДА. Рішенням Тростянецької сільської ради Ічнянського району Чернігівської області № 44 від 02 листопада 2017 року у [PERSON] відібрано малолітню дитину [PERSON] у зв'язку з безпосередньою загрозою життю та здоров'ю дитини, без позбавлення її батьківських прав. Згідно рішення Тростянецької сільської ради Ічнянського району Чернігівської області № 47 від 20 листопада 2017 року [PERSON], [INFO], влаштований до КЗМСЗ «Прилуцький обласний будинок дитини «Надія». Вказуючи на дані обставини, безвідповідальне ставлення матері до дитини та свідоме нехтування своїми материнськими обов'язками щодо виховання дитини,просить суд відібрати малолітнього сина [PERSON], [INFO], у [PERSON] без позбавлення її батьківських прав. Також стягнути з відповідачки аліменти на утримання дитини, який перебуває на повному державному утриманні в КЗМСЗ «Прилуцький обласний будинок дитини «Надія» в розмірі 1/4 усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня позову і до досягнення дитиною повноліття. Представник позивача Тростянецької сільської ради Ічнянського району Чернігівської області в судове засідання не з'явився, але надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримав та просив його задовольнити, так як відповідачка [PERSON] не піклується про малолітнього сина та не забезпечує їй номальне існування, а тому відібрання відповідатиме інтересам дитини. Крім того, просив стягнути аліменти на утримання дитини та судові витрати. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, але надала суду заяву про розгляд справи без її участі, проти позову не заперечувала. Суд, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги виконавчого комітету Тростянецької сільської ради Ічнянського району Чернігівської області як органу опіки та піклування підлягають задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 32 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Частиною 3 статті 51 Конституції України передбачено, що сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно з положеннями абз. 3 ч. 2 ст. 3 СК України дитина належить до сім'ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Відповідно до вимог ст. 150 СК України виховання, піклування, забезпечення фізичного, духовного та морального розвитку дитини, забезпечення здобуття нею освіти є прямими обов'язками батьків. Судом встановлено, що [PERSON] є матір'ю малолітньої дитини [PERSON], [INFO] (а.с.14). [PERSON] є батьком малолітнього [PERSON] відповідно до свідоцтва про народження, виданого Відділом деравної реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції від 19 квітня 2016 року (а.с.14). Сім'я [PERSON] перебуває на обліку в Ічнянському районному центрі соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді як сім'я, що опинилася в складних життєвих обставинах та перебуває під соціальним супроводом Ічнянського районного ЦСССДМ з 21 березня 2017 року. Дитина - [PERSON] знаходиться на обліку служби у справах дітей Ічнянської РДА, що підтверджується копією повідомлення Ічнянського районного ЦСССДМ від 31 жовтня 2017 року (а.с.5-6). Рішенням Тростянецької сільської ради Ічнянського району Чернігівської області № 44 від 02 листопада 2017 року малолітню дитину [PERSON], [INFO], відібрано від матері [PERSON] у зв'язку з безпосередньою загрозою життю та здоров'ю дитини, без позбавлення її батьківських прав (а.с.9). Згідно рішення Тростянецької сільської ради Ічнянського району Чернігівської області № 47 від 20 листопада 2017 року [PERSON] влаштований до КЗМСЗ «Прилуцький обласний будинок дитини «Надія» (а.с.30). Як вбачається із копії повідомлення адміністрації КЗ МСЗ «Прилуцький обласний будинок дитини «Надія» [PERSON] з 22 листопада 2017 року виховується у даному закладі та перебуває на повному державному утриманні (а.с.29). Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Будь-яка з підстав для позбавлення батьківських прав, перерахованих у ст. 164 СК України, є критерієм протиправної поведінки батьків по відношенню до своєї дитини. Відповідно до ст. 165 СК України позивач мав право за наявності достатніх підстав на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав відповідача. Проте, для з'ясування того, чи є таке втручання у сімейні відносини необхідним та виправдання у демократичному суспільстві, необхідні достатньо переконливі та зважені аргументи на захист інтересів дитини. Відповідальність батьків за виховання дітей, яка в однаковій мірі покладається як на матір, так і на батька, визначена і в ст. ст.9, 18 Конвенції "Про права дитини", ратифікованої Постановою Верховної Ради України № 780-ХІІ 27.02.1991 року. Згідно роз'яснень, викладених у п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30 березня 2007 року, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Враховуючи те, що в ході судового розгляду знайшло своє підтвердження, що відповідачка [PERSON] не піклувалася про здоров'я дитини, не забезпечувала дитині необхідного харчування і медичного догляду, не виконувала рекомендацій центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді, суд приходить до висновку про встановлення факту винної поведінки відносно її ухилення від виконання батьківських обов'язків щодо виховання малолітньої дитини [PERSON] Частиною 1 ст. 170 СК України закріплено загальні положення про відібрання дітей від батьків без позбавлення їх батьківських прав. Так, суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім'ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. У відповідності до вказаного положення відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав можливе лише за наявності підстав, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 СК України. А саме: батьки ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва. А також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. Враховуючи викладене, суд вважає встановленим, що відповідачка належним чином не виконує свої материнські обов'язки стосовно малолітньої дитини, не займається на належному рівні її розвитком, вихованням, а тому позовні вимоги слід задовольнити, відібрати від [PERSON] її малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Згідно ст.ст.180,181 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я і матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інші обставини, що мають істотне значення. Кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері (батька) або у твердій грошовій сумі. Оскільки вирішенням питання щодо відібрання дитини без позбавлення батьківських прав батьки не звільняються від свого обов'язку щодо матеріального утримання дитини, вимоги позивача про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дитини також підлягають задоволенню. Згідно ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, тому з відповідачки підлягає стягненню судовий збір на користь держави в сумі 640 гривень 00 копійок.

Outcome: approved