Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача Приватного акціонерного товариства «Просто - Страхування» про стягнення страхового відшкодування та просила стягнути з Приватного акціонерного товариства «Просто - Страхування» на свою користь 58464 грн. - заборгованості зі сплати страхового відшкодування за шкоду, пов'язану із смертю [PERSON], [INFO], яка настала внаслідок страхового випадку 28.11.2014 року, 8252,23 грн. - пені за прострочення сплати страхового відшкодування, 2554,04 грн. - інфляційних збитків у зв'язку з порушенням встановлених строків виплати страхового відшкодування, 831,31 грн. - 3% річних, передбачених ст. 625 ЦК України, за порушення встановлених строків виплати страхового відшкодування, 6 400 грн. - судових витрат, пов'язаних з оплатою послуг з надання професійної правничої допомоги, мотивуючи свої вимоги тим, що розмір виплаченого їй відповідачем ПАТ «Просто - Страхування» не відповідає положенням Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», зокрема, у зв'язку з тим, що внаслідок ДТП вона втратила годувальника, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 19.07.2018 року було витребувано від Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Вінницькій області відомості про суми виплачених доходів та утриманих податків [PERSON] ([INFO], паспорт серії [NUMBER]) та [PERSON] ([INFO], паспорт серії [NUMBER]); від Управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці відомості щодо розміру та періоду призначення пенсії [PERSON] ([INFO], паспорт серії [NUMBER]); від Вінницького обласного центру зайнятості відомостей щодо перебування [PERSON] ([INFO], паспорт серії [NUMBER]) на обліку як безробітного та у разі перебування - щодо розміру та періоду призначення допомоги по безробіттю. Ухвалами Вінницького міського суду Вінницької області від 07.08.2018 року, від 05.09.2018 року, від 09.10.2018 року, від 03.12.2018 року судові засідання у справі було призначено у режимі відеоконференції. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] у судовому засіданні у режимі відеоконференції позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, та просив їх задовольнити. Представник відповідача - Приватного акціонерного товариства «Просто - Страхування» - Бердишев В.М. у судовому засіданні у режимі відеоконференції позовні вимоги не визнав та просив відмовити у їх задоволенні у повному обсязі з підстав, викладених у письмовому відзиві на позовну заяву від 22.05.2018 року № 04-1343 (а.с. 47-53). Дослідивши матеріали цивільної справи, вислухавши пояснення представників сторін, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 28.11.2014 року приблизно о 20.20 год. водій [PERSON], керуючи автомобілем марки «ДАФ ТЕ 96 NC», синього кольору, д.н.з. [NUMBER], із напівпричепом марки «Lamboo Laba -39», синього кольору, д.н.з. [NUMBER], рухаючись по автодорозі «Житомир - Могилів - Подільський» в напрямку м. Вінниці, біля с. Березіна Вінницького району допустив наїзд на пішохода [PERSON], який переходив дорогу зліва направо; внаслідок ДТП пішохід був доставлений в МКЛ ШМД м. Вінниці в тяжкому стані, де від отриманих тілесних ушкоджень помер [INFO] року, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 09.12.2014 року (а.с.20). 25.12.2014 року слідчим відділу розслідування ДТП СУ УМВС України у Вінницькій області майором міліції [PERSON] було прийнято постанову про закриття кримінального провадження №12014020000000338, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.11.2014 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, на підставі п. 2 ч.1 ст. 284 КПК України, за відсутності в діях [PERSON], [INFO], ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, оскільки відсутня об'єктивна сторона вказаного злочину, тобто в діях водія не встановлено порушень Правил дорожнього руху або експлуатації транспортного засобу, які б знаходилися у причинному зв'язку з настанням наслідків у вигляді смерті потерпілого. Даною постановою встановлено, що водій [PERSON] не мав технічної можливості попередити наїзд на пішохода шляхом термінового гальмування, з зупинкою автомобіля до смуги руху пішохода; в ситуації, яка склалася, в діях водія [PERSON] вбачається невідповідність вимогам п. 12.2 Правил дорожнього руху (у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги) та не вбачається невідповідностей п. 12.3 Правил дорожнього руху (у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об'єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об'їзду перешкоди), проте дана невідповідність не знаходиться в причинному зв'язку з виникненням події даної дорожньо-транспортної пригоди; дії пішохода [PERSON] регламентувались вимогами п. 4.4, п. 4.7, п. 4.14 (а) Правил дорожнього руху, згідно з якими у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості пішоходи, які рухаються проїзною частиною чи узбіччям, повинні виділити себе, а за можливості мати на зовнішньому одязі світлоповертальні елементи, для своєчасного їх виявлення іншими учасниками дорожнього руху; пішоходи повинні переходити проїзну частину по пішохідних переходах, у тому числі підземних і надземних, а у разі їх відсутності - на перехрестях по лініях тротуарів або узбіч; пішоходам забороняється виходити на проїзну частину, не впевнившись у відсутності небезпеки для себе та інших учасників руху (а.с. 10-11). Відповідно ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідальність власника автомобіля марки «ДАФ ТЕ 96 NC», синього кольору, д.н.з. [NUMBER], [PERSON] була застрахована відповідно до полісу № АІ/74170958 обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у Приватному акціонерному товаристві «Просто - страхування». 13.09.2017 року позивач [PERSON] в особі представника [PERSON], яка є матір'ю загиблого [PERSON] (підтверджується повторним Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 29.01.2015 року, а.с. 61) звернулася до Приватного акціонерного товариства «Просто - Страхування» із заявою про виплату страхового відшкодування у розмірі 73080 грн., яке складається з наступного: 14616 грн. - відшкодування моральної шкоди, 19328 грн. - відшкодування витрат на спорудження нагробного пам'ятника, 43848 грн. - відшкодування, пов'язане із втратою годувальника (а.с. 9). Згідно страхового акту № 104058 від 24.10.2017 року, Приватним акціонерним товариством «Просто - Страхування» було прийнято рішення про виплату страхового відшкодування у розмірі 14616 грн. та була здійснена його виплата 25.10.2017 року, що підтверджується платіжним дорученням № 19564 від 25.10.2017 року (а.с. 88-89). Щодо стягнення страхового відшкодування у зв'зку із втратою годувальника суд зазначає наступне. Відповідно до п. 27.2 ст. 27 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами; загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Згідно ст. 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Відповідно до ст. 202 СК України, повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Згідно п.п. 35.1, 35.2 ст. 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів », для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування, у цій заяві має міститися: найменування страховика, якому подається заява, або МТСБУ; прізвище, ім'я, по батькові (найменування) заявника, його місце проживання (фактичне та місце реєстрації) або місцезнаходження; зміст майнової вимоги заявника щодо відшкодування заподіяної шкоди та відомості (за наявності), що її підтверджують інформація про вже здійснені взаєморозрахунки осіб, відповідальність яких застрахована, або інших осіб, відповідальних за заподіяну шкоду, та потерпілих; підпис заявника та дата подання заяви; до заяви додаються: паспорт громадянина, а в разі його відсутності інший документ, яким відповідно до законодавства України може посвідчуватися особа заявника, якщо заявником є фізична особа; документ, що посвідчує право заявника на отримання страхового відшкодування (довіреність, договір оренди, свідоцтво про право на спадщину), у разі якщо заявник не є потерпілим або його законним представником; довідка про присвоєння одержувачу коштів ідентифікаційного номера платника податку (за умови його присвоєння), якщо заявником є фізична особа; документ, що підтверджує право власності на пошкоджене майно на день скоєння дорожньо-транспортної пригоди, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, заподіяної майну; свідоцтво про смерть потерпілого - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, пов'язаної із смертю потерпілого; документи, що підтверджують витрати на поховання потерпілого, у разі вимоги заявника про відшкодування витрат на поховання потерпілого; документи, що підтверджують перебування на утриманні потерпілого, його доходи за попередній (до настання дорожньо-транспортної пригоди) календарний рік, розміри пенсій, надані утриманцям внаслідок втрати годувальника, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди у зв'язку із смертю годувальника; відомості про банківські реквізити заявника (за наявності). Однак, у матеріалах справи відсутні достатні докази, які б свідчили про перебування позивача [PERSON] на утриманні померлого сина [PERSON]. Надана суду довідка МКП «ЖЕК №7» від 16.09.2015 року № 3331 (а.с.21) про те, що позивач [PERSON] та [PERSON] проживали за однією адресою [ADDRESS], не є достатнім та допустимим доказом перебування Позивача на утриманні потерпілого. Відомостей про доходи потерпілого Позивачем ні страховій компанії, ні суду надано не було, а отримати вказані відомості від Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Вінницькій області не виявилося можливим у зв'язку із відсутністю РНОКПП [PERSON] (а.с. 132). Натомість, у матеріалах справи міститься інформація Вінницького обласного центру зайнятості від 30.07.2018 року № 02-22/2319-18 про те, що станом на 30.07.2018 року за даними Єдиної інформаційно - аналітичної системи державної служби зайнятості, [PERSON] ([INFO], паспорт серії [NUMBER]) не перебуває на обліку як шукаючий роботу, не зареєстрований як безробітний, до центрів зайнятості Вінницької області раніше не звертався (а.с. 123); згідно відомостей Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці від 09.08.2018 року №3001, [PERSON] перебуває на обліку в Управління ПФУ м. Вінниці і отримує пенсію за віком, а не у зв'язку із втратою годувальника (а.с. 134-139). Отже, оскільки до заяви про виплату страхового відшкодування не було додано документів, що підтверджували б перебування [PERSON] на утримання потерпілого [PERSON], то розрахунок вказаної страхової виплати ПрАТ «Просто - Страхування» не проводився (лист від 29.11.2016 року № 04-104058, а.с.91), проте страховою компанією не було відмовлено Позивачеві у виплаті даного виду страхового відшкодування, що не позбавляє її права звернутися до Страховика з наданням підтверджуючих документів для отримання відповідного відшкодування, а тому звернення до суду з позовом у цій частині є передчасним. Щодо стягнення моральної шкоди та витрат на спорудження надгробного пам`ятника суд зазначає наступне. Пунктами 27.3, 27.4, 27.5 ст. 27 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом «в» пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами ; страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам'ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред'явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку ; відшкодування шкоди, пов'язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати; загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоров'ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду. Згідно ст. 8 Закону України «Про державний бюджет України на 2014 рік», у 2014 році мінімальна заробітна плата у місячному розмірі становила 1218 гривень. Відповідачем не заперечувалося право Позивача на відшкодування матеріальної шкоди та витрат на спорудження надгробного пам'ятника, однак було виплачено страхове відшкодування у розмірі 14616 грн. (50% від 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку - у відшкодування моральної шкоди, та 50% від 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку - у відшкодування витрат на поховання). Така позиція Відповідача ґрунтується на тому, що відповідальними за заподіяння шкоди є як водій [PERSON], так і сам потерпілий [PERSON], у зв'язку з чим розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу заподіяної шкоди на кількість таких осіб (п. 36.3 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Однак, суд не у повній мірі погоджується з таким розрахунком з огляду на наступне. Так, зміст п. 36.3 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» стосується випадків завдання неподільної шкоди іншій (третій) особі спільними діями декількох винних осіб, а не наявності вини потерпілого у завданні йому ж шкоди, тому сплата відповідних регламентних виплат у 50% розмірі не є обґрунтованою. Як вбачається з матеріалів справи, а саме з квитанцій до прибуткового касового ордера №11 від 11.02.2016 року, №14 від 22.02.2016 року, товарного чеку №7 від 17.08.2017 року (а.с. 23-24), позивач [PERSON] понесла витрати на поховання сина [PERSON] (встановлення нагробного пам'ятника) у розмірі 19 328 грн. Таким чином, виплаті підлягало страхове відшкодування витрат на спорудження надгробного пам`ятника(регламентна виплата) у розмірі 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку, - 14 616 грн., з яких було виплачено лише 7 308 грн., тому стягненню з Приватного акціонерного товариства «Просто - Страхування» на користь [PERSON] підлягає 7 308 грн. витрат на спорудження надгробного пам`ятника. Що стосується виплати відшкодування моральної шкоди (регламентної виплати), то вона також повинна була складати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку, - 14 616 грн., з яких було виплачено лише 7 308 грн. Разом з тим, моральна шкода підлягала відшкодуванню обом батькам потерпілого [PERSON] - позивачу [PERSON] (матері) та [PERSON] (батьку), яким було уповноважено [PERSON] представляти його інтереси в страхових компаніях, МТСБУ, у тому числі, отримувати належне йому страхове відшкодування в страхових компаніях, МТСБУ, що підтверджується Довіреністю від 16.08.2017 року, посвідчену приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 4659 (а.с.28). Однак, вищевказаною довіреністю [PERSON] не уповноважувалася представляти інтереси [PERSON] в суді, а тому його частка у невиплаченому страховому відшкодуванні моральної шкоди не може бути стягнута судом на користь [PERSON] (стягненню з Приватного акціонерного товариства «Просто - Страхування» на користь [PERSON] підлягає 3 654 грн. моральної шкоди, тобто ? частина від недоплачених 7 308 грн. моральної шкоди. Таким чином, необхідно стягнути з Приватного акціонерного товариства «Просто - Страхування» на користь [PERSON] 10 962 грн. страхового відшкодування, з яких: 7 308 грн. - витрати на спорудження надгробного пам`ятника та 3 654 грн. - моральна шкода. Щодо стягнення пені, втрат від інфляції та 3% річних суд зазначає наступне. Відповідно до п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Як вбачається з правового висновку Верховного Суду України, викладеного у справі № 6-1003цс16 від 21.12.2016 року, до грошових зобов'язань щодо виплати страхового відшкодування слід застосовувати ст. 625 ЦК України. Загальна сума недоплаченого страхового відшкодування становить 10 962 грн., з яких: 7 308 грн. - витрати на спорудження надгробного пам`ятника та 3 654 грн. - моральна шкода. Загальний строк прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) за період з 26.10.2017 року до 16.04.2018 року становить 173 календарних дні (згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках). У вказаний період облікові ставки НБУ були на рівні: 12,50% - з 26.05.2017 року (рішення НБУ від 25.05.2017 року № 318-ш), 14,50% - з 15.12.2017 року (рішення НБУ від 14.12.2017 року № 793-ш), 16,00% - з 26.01.2018 року (рішення НБУ від 25.01.2018 року № 43-ш), 17,00% - з 02.03.2018 року (рішення НБУ від 01.03.2018 року № 133-ш). Отже, з огляду на вищевказані облікові ставки НБУ пеня за несвоєчасну виплату страхового відшкодування у розмірі 10 962 грн. за період з 26.10.2017 року до 16.04.2018 року (173 календарні дні) становить 1547,29 грн. Підсумковий індекс інфляції за період з листопада 2017 року до лютого 2018 року становить 104,369%, а тому втрати від інфляції за вказаний період складають 478,93 грн. (10 962 грн. *104,369% - 10 962 грн.) Розмір 3% річних за період з 26.10.2017 року до 16.04.2018 року становить (173 календарні дні) складає: 10 962 грн. *3%*173 календарні дні/365 календарних днів = 155,87 грн. Таким чином, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, тобто необхідно стягнути з Приватного акціонерного товариства «Просто - Страхування» на користь [PERSON] 10 962 грн. страхового відшкодування, з яких: 7 308 грн. - витрати на спорудження надгробного пам`ятника та 3 654 грн. - моральна шкода; 1547,29 грн. пені, 478,93 грн. втрат від інфляції та 155,87 грн. - 3% річних. Крім того, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, необхідно стягнути з Приватного акціонерного товариства «Просто - Страхування» на користь [PERSON] 1200 грн. витрат на правничу допомогу та стягнути з Приватного акціонерного товариства «Просто - Страхування» на користь держави 704,80 судового збору, тобто пропорційно розміру задоволених позовних вимог (позов задоволено на 18,75 %).

Outcome: partial