Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-18 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини Позовні вимоги мотивовано тим, що 09.06.2009 року позивач зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Останніх п'ять років відповідач більшість часу проводить на роботі закордоном в Республіці Польща і спілкується з дитиною лише коли приїжджає в Україну. Лише тоді відповідач проводить час з дитиною, купує подарунки. Але крім подарунків з моменту фактичного припинення шлюбних відносин утримувати дитину матеріально [PERSON] позивачу не допомагає. Позивач офіційно працює, однак її доходу недостатньо для належного, необхідного та достатнього забезпечення утримання доньки. Відповідач інших утриманців не має. Вище викладене й стало підставою для звернення до суду із вимогами про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 5 000, 00 гривень, щомісячно, і до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, аргументуючи мотивами, викладеними в позовній заяві. В судовому засіданні відповідач позовні вимоги визнав частково. Зазначив, що на даний час не працює, погоджується на сплату аліментів у мінімальному розмірі, визначеному законом. Заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що 09.06.2009 року між сторонами був зареєстрований шлюб, про що у відділі РАЦС ВМУЮ Вінницької області зроблено відповідний актовий запис № 958. (а.с. 6) Сторони є батьками неповнолітнього сина - неповнолітньої доньки - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про її народження. (а.с. 7) Ухвалою суду від 23.08.2018 року було витребувано у Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Вінницькій області довідку про доходи [PERSON] за 2018 рік. На виконання вимог ухвали суду від 23.08.2018 року суду було надано відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків ДФС України про суми виплачених доходів, з яких вбачається, що за період з 01.01.2018 року по 30.06.2018 року інформації про доходи ф/о в ЦБД ДРФО немає. (а.с. 28) Аналогічні відомості були надані відповідачем в судовому засіданні. (а.с. 31) Окрім того, з повідомлення УПФ України у м. Вінниці вбачається, що відомості на застраховану особу [PERSON] за період з 01.07.2013 року по 31.07.2018 року в БД СПОВ відсутні. (а.с. 30) Також, судом встановлено, що [PERSON] займається господарською діяльністю (а.с. 8) Відповідно до положень ст.ст. 1-3 Конвенції ООН "Про права дитини" від 20.11.1989 року, ратифікованої постановою ВРУ № 789ХІІ від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Також ч.ч. 1, 2 ст. 27 вищевказаної Конвенції визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ч. 2 ст. 51 Конституції України, батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Статтею 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Також з ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» вбачається, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Виходячи з положень вищевказаної статті, утримання дитини є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. А тому, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти на утримання неповнолітньої доньки. Визначаючи розмір аліментів, які слід стягнути з відповідача на утримання дитини, суд виходить з положень ст.ст. 181, 182 СК України. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Згідно з ч. 2 ст. 184 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 СК України) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Виходячи із вищевикладеного, засад розумності і справедливості, прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років встановлений Законом України «Про Державний бюджет на 2018 рік», який з 01 липня 2018 року становить 1 944, 00 гривень а також забезпечення інтересів неповнолітньої [PERSON], суд дійшов до переконання в тому, що відповідач зобов'язаний та може надавати щомісячне утримання доньки в твердій грошовій сумі в розмірі 1 000, 00 гривень, починаючи стягнення з 10.07.2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Встановлений даним рішенням суду розмір аліментів на утримання дитини, є гарантією прав дитини, встановлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини. Проживання одного з батьків окремо від дитини не повинно впливати на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Суд звертає увагу, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, а також зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, на що, в тому числі, необхідні й фінансові витрати. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, відповідно до ч. 1 ст. 155 СК України. Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути - 704,80 грн. судового збору. У відповідності до ст. 430 ЦПК України, суд допускає рішення в частині стягнення аліментів до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial