Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-19 00:00:00

До Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області звернулося Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є позивач ПАТ КБ «ПриватБанк», та відповідачем [PERSON] 05.09.2008 року було укладено договір №DOХRR203090289, за умовами якого позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» зобов'язався надати відповідачу [PERSON] кредит у розмірі 9173,56 грн. на строк до 06.09.2010 року, а відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в розмірі 12,00% в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Відповідно до умов договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, відповідач повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) в сумі 494,01 грн. для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, винагородою, комісією. Відповідач не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, винагородою, комісією. У порушення умов кредитного договору, а також ст. ст. 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконала. За рішенням Центрально-міського районного суду м. Макіївки Донецької області від 15.04.2013 року по справі № 270/1381/13-ц, з відповідача була стягнута сума заборгованості за вказаним кредитним договором в розмірі 15388,33 грн., яка складається з наступного: 6710,00 грн. - заборгованість за кредитом; 1046,43 грн. - заборгованість за відсотками; 921,90 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 6710,00 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. Станом на 27.08.2015 року за договором існує заборгованість в сумі 104198,83 грн. Просить стягнути з відповідача на користь позивача різницю між загальною існуючою заборгованістю за договором та вже стягнутою сумою за рішенням суду в розмірі 93751,03грн. та судові витрати. Представник позивача Сафір Ф.О. який діє за довіреністю від 04.09.2015 року № 3734-К-Н-О, в судове засідання не з'явився, надав клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася з невідомої суду причини, про день та час розгляду справи повідомлялася належним чином, в порядку, передбаченому ч. 9 ст. 74 ЦПК України шляхом друкування оголошення в газеті "Урядовий кур'єр". Дослідивши матеріали справи, враховуючи те, що представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи в порядку, передбаченому ст. 224, 225 ЦПК України, суд визнав за можливе ухвалити заочне рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити з наступних підстав. За рішенням Центрально-міського районного суду м. Макіївки Донецької області від 15.04.2013 року позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» були задоволені частково, стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №DOХRR203090289 від 05.09.2008 року станом на 19.02.2013 року в розмірі 15388,33 грн., а саме: 6710,00 грн. - заборгованість за кредитом; 1046,43 грн. - заборгованість за відсотками; 921,90 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 6710,00 грн. - пеню за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором та судовий збір в розмірі 229,40 грн. Рішення набрало законної сили 30.04.2013 року. Таким чином, враховуючи положення ч. 3 ст. 61 ЦПК України, вважається доведеним той факт, що 05.09.2008 року між [PERSON] та ПАТ КБ «ПриватБанк» дійсно був укладений кредитний договір №DOХRR203090289. Позивачем на підтвердження позовних вимог надано суду розрахунок заборгованості за кредитним договором №DOХRR203090289 від 05.09.2008 року, згідно з яким станом на 27.08.2015 року за договором існує заборгованість в сумі 104198,83 грн., яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 3809,73 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 1046,43 грн., заборгованості по комісії за користування кредитом в сумі 921,90 грн., пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором в сумі 98420,77 грн. З цього ж розрахунку вбачається, що до теперішнього часу заборгованість по кредиту (тіло кредиту) не погашено, за період з липня 2009 року жодного погашення заборгованості по кредиту боржником не виконано. Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивач ПАТ КБ «ПриватБанк», у своєму розрахунку знову нараховує пеню за несвоєчасність виконання зобов'язань, згідно з умовами договору, з дати укладання кредитного договору, а саме з листопада 2008 року, не враховуючи, крім того, те, що частина позовних вимог про стягнення пені та штрафних санкцій за рішенням суду залишена без задоволення, що свідчить про повторне нарахування банком заборгованості по пені та штрафним санкціям. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до п. 17 Постанови ПВССУ №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК України). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599 - 601, 604 - 609 ЦК України. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК України. Із ухваленням судового рішення про задоволення вимог кредитора, припиняються правовідносини сторін, що ґрунтуються на кредитному договорі, зокрема сплата чергових платежів, сплата та нарахування відсотків, разом з тим виникає грошове зобов'язання із повернення кредитних коштів в повному обсязі та нарахованих на цей час відсотків, невиконання якого тягне відповідальність, встановлену ст. 625 ЦК України. Вимог про стягнення коштів на підставі ст. 625 ЦК України позивачем не заявлено. Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що позивачем заявлено позовні вимоги, які не ґрунтуються на законі, а тому в задоволенні цих позовних вимог необхідно відмовити. Відповідно до ст. 88 ЦПК України вимоги позивача щодо відшкодування понесених ним судових витрат задоволенню не підлягають, оскільки йому в задоволенні позову відмовлено. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed