Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-23 00:00:00

Лікар-психіатр\~Полтавської обласної\~клінічної психіатричної\~лікарні ім.\~О.Ф.\~Мальцева [PERSON] звернулась до суду із заявою про визнання\~госпіталізації недієздатного\~[PERSON] до психіатричного стаціонару та його стаціонарного лікування за згодою опікуна доцільними. Заява обґрунтована тим, що 20 липня 2018 року о 16 год. 00 хв. за направленням лікаря-психіатра ППНД [PERSON] та заявою опікуна недієздатного [PERSON] в психіатричну лікарню поступив хворий [PERSON], [INFO], недієздатний, з діагнозом: помірна розумова відсталість з порушеннями поведінки, які потребують догляду та лікування, з судомними нападами в анамнезі. Зважаючи на наявність у хворого тяжкого психічного розладу, внаслідок чого він чинить дії, що являють собою безпосередню небезпеку для нього та оточуючих, хворобливі зміни особистості, наявність розладів в сфері мислення, емоцій, памяті та інтелекту, відсутність критики до неправильної поведінки та свого стану, соціальну дезадаптацію, потребу в психо-фармакотерапії та проведенні лікувально-реабілітаційних заходів в умовах стаціонару, агресивну поведінку до оточуючих, лікар просив суд винести рішення про визнання госпіталізації недієздатного [PERSON] до психіатричного стаціонару та його стаціонарного лікування за згодою опікуна доцільними. В судовому засіданні лікар [PERSON] заяву підтримала в повному обсязі, пославшись на обставини, викладені в заяві. Просила її задовольнити. Прокурор в судовому засіданні заяву підтримала, проти її задоволення не заперечує. Хворий [PERSON] повідомив, що проти лікування заперечує, але просить щоб лікування було протягом нетривалого часу. Опікун [PERSON] звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності. Суд, заслухавши пояснення лікаря, хворого, думку прокурора, вивчивши докази у справі, приходить до наступних висновків. Рішенням Кобеляцького районного суду Полтавської області від 31 січня 2011 року, яке набрало законної сили 11 лютого 2011 року, [PERSON], [INFO], визнаний недієздатним, над ним встановлено опіку, опікуном призначено Ліщинівський психоневрологічний будинок-інтернат та [PERSON] (а.с.10-11). Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 05 листопада 2013 року [PERSON] звільнена від повноважень опікуна [PERSON] (а.с.12-13). Як встановлено судом, хворий [PERSON] з діагнозом: помірна розумова відсталість з порушеннями поведінки, які потребують догляду та лікування, з судомними нападами в анамнезі поступив в психіатричну лікарню 20 липня 2018 року о 16 год. 00 хв. за направленням лікаря-психіатра ППНД [PERSON] та заявою опікуна [PERSON] Як вбачається з матеріалів заяви лікаря, [PERSON] дитинства відставав в розумовому розвитку від однолітків, навчався в Зіньківській школі-інтернаті. З 2006 року переведений до Ліщинівського будинку-інтернату, на даний чає є його підопічним. Є інвалідом 2 гр. з дитинства безтерміново. Хворий в інтернаті періодично поводить себе агресивно по відношенню до інших підопічних та медперсоналу, декілька разів скоював втечі з будинку-інтернату, у звязку з чим неодноразово проходив курси стаціонарного лікування в ПОПКЛ. Остання виписка 02 червня 2015 року. В минулому у хворого відмічалися рідкі судомні напади, на даний час хворий заперечує їх наявність. Теперішня госпіталізація обумовлена погіршенням психічного стану: після конфлікту з дівчиною став збудженим, агресивним, почав сваритися з іншими підопічними, накидався на них зі шматком скла, погрожував себе порізати. 19 липня 2018 року скоїв втечу з інтернату. Протягом доби розшуканий співробітниками інтернату, був знайдений в лісі 20 липня 2018 року та повернений до інтернату. В звязку з цим оглянутий лікарем - психіатром Ліщинівського ПНБІ, лікарем - психіатром ППНД [PERSON] та направлений на стаціонарне лікування до ПОКПЛ за згодою опікуна - директора інтернату [PERSON] В приймальному відділенні був оглянутий черговим лікарем [PERSON], яка прийняла рішення про госпіталізацію недієздатного хворого до психіатричного стаціонару. 21 липня 2018 року [PERSON] оглянутий комісією лікарів-психіатрів, якою йому встановлено діагноз: помірна розумова відсталість з порушеннями поведінки, які потребують догляду та лікування, з судомними нападами в анамнезі. Зважаючи на\~наявність у\~хворого тяжкого\~психічного розладу,\~внаслідок чого\~він чинить\~дії,\~що являють\~собою безпосередню\~небезпеку для\~нього та\~оточуючих,\~хворобливі зміни\~особистості,\~наявність розладів\~в сфері\~мислення,\~емоцій,\~памяті та\~інтелекту,\~відсутність критики\~до неправильної\~поведінки та\~свого стану,\~соціальну дезадаптацію,\~потребу в\~психо-фармакотерапії\~та проведенні\~лікувально-реабілітаційних\~заходів в\~умовах стаціонару,\~агресивну поведінку\~до оточуючих, комісією зроблений висновок про доцільність госпіталізації [PERSON] Крім пояснень осіб, які беруть участь в судовому засіданні, зазначене підтверджується письмовими доказами висновком комісії лікарів-психіатрів, заявою опікуна хворого [PERSON], рішенням Кобеляцького районного суду Полтавської області від 31 січня 2011 року, направленням на госпіталізацію. Відповідно до ст.13 Закону України Про психіатричну допомогу особа, визнана у встановленому законом порядку недієздатною, госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна. Рішенням Конституційного суду України від 1 червня 2016 року № 2-рп/2016 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення третього речення частини першої статті 13 Закону України "Про психіатричну допомогу" (справа про судовий контроль за госпіталізацією недієздатних осіб до психіатричного закладу) визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення третього речення частини першої статті 13 Закону України "Про психіатричну допомогу" від 22 лютого 2000 року № 1489-III з наступними змінами у взаємозвязку з положенням частини другої цієї статті стосовно госпіталізації особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю. Оскільки [PERSON] хворіє на тяжкий психічний розлад, враховуючи висновок комісії лікарів-психіатрів, заяву опікуна, суд вважає за необхідне поміщення [PERSON] до психіатричного стаціонару визнати доцільним. За таких обставин суд приходить до висновку, що заява лікаря-психіатра підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved