Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Біловодського районного суду Луганської області з дійсною позовною заявою до [PERSON] , третя особа - Красноталівська сільська рада Станично-Луганського району Луганської області про визнання права власності на житловий будинок за набувальною давністю, посилаючись на наступне. Позивач [PERSON] 20 червня 1998 року уклала із [PERSON] договір купівлі-продажу житлового будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та з того часу позивач проживає у зазначеному будинку. Вказує, що віднедавна виникло питання внесення інформації про право власності до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та було виявлено, що зазначений договір купівлі-продажу за реєстровим № 633 від 20 червня 1998 року, посвідчений приватним нотаріусом Станично-Луганського районного нотаріального округу Гриценко Ю.В., був укладений із помилкою у назві населеного пункту де розташований будинок, а саме замість вірного - Красна Талівка, у договорі помилково зазначено Червона Талівка. Таким чином, даний договір купівлі-продажу житлового будинку є недійсним і не може бути правовою підставок набуття права власності на вказаний житловий будинок. Позивач [PERSON] зверталась до Станично-Луганської державної нотаріальної контори та до Луганського обласного державного нотаріального архіву щодо внесення змін до договору, але оскільки архів Станично-Луганської державної нотаріальної контори за 1998 рік був сформований та переданий до Луганського обласного державного нотаріального архіву, тому відсутня можливість внести зміни до договору купівлі-продажу. Зазначає, що єдиним шляхом набуття законних підстав прав власності на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , є визнання права власності на нього за набувальною давністю. У зв`язку з чим позивач [PERSON] звернулася до суду з наявним позовом, в якому просить суд визнати за нею право власності за набувальною давністю на житловий будинок з усіма надвірними будівлями та спорудами, розташованими за адресою: [ADDRESS] . Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідача [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином шляхом повідомлення на офіційному сайті Біловодського районного суду Луганської області. Про причини неявки відповідач суду не повідомила, у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не надала. Представник третьої особи Красноталівської сільської ради Станично-Луганського району Луганської області в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки не повідомив. Свідок [PERSON] суду пояснив, що є сусідом позивача [PERSON] та знає її більше ніж 20 років. Йому відомо, що в 1998 році [PERSON] купила у [PERSON] житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та з того часу стала проживати в ньому. [PERSON] з 1998 року в будинку не проживала та за вказаною адресою не з`являлася. Свідок [PERSON] суду пояснив, що також є сусідом позивача [PERSON] та надав пояснення аналогічні [PERSON] .. Суд, заслухавши позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв`язку, об`єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення позовної заяви по суті, приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу житлового будинку від 20 червня 1998 року, реєстровий № 633, посвідченого приватним нотаріусом Станично-Луганського районного нотаріального округу Гриценко Ю.В., [PERSON] придбала у [PERSON] житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] . З роздруківки із сайту КОАТУУ в Державному класифікатору об`єктів адміністративно-територіального устрою України, вбачається, що вірною є назва населеного пункту - Красна Талівка, код 4424883001 . В технічному паспорті на житловий будинок індивідуального житлового фонду за адресою: [ADDRESS] , власником будинку вказано [PERSON] .. Згідно Довідки про реєстрацію місця проживання, виданої 20 травня 2020 року Красноталівською сільською радою Станично-Луганського району Луганської області, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , з 28 грудня 1998 року по теперішній час. З Акту підтвердження фактичного місця проживання [PERSON] , складеного депутатом Красноталівської сільської ради 29 травня 2020 року, вбачається, що позивач дійсно проживає за вказаною адресою разом із чоловіком та сином з 1998 року. Актом обстеження матеріально-побутових умов сім`ї [PERSON] , посвідченого представником Красноталівської сільської ради Станично-Луганського району Луганської області 17 травня 2020 року, також підтверджується, що родина [PERSON] з 1998 року мешкає в будинку, розташованому за адресою: [ADDRESS] . Будинок є власністю з 20 червня 1998 року. Листом Станично-Луганської державної нотаріальної контори від 18 липня 2019 року № 770/01-16 підтверджується, що позивач [PERSON] зверталася до нотконтори стосовно можливості внесення змін до договору купівлі-продажу житлового будинку, однак їй було роз`яснено, що згідно Правил ведення нотаріального діловодства, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 3253/5 від 22 грудня 2010 року внесення будь-яких змін до нотаріально посвідчених документів, що потребують підпису осіб, що звернулись за вчиненням нотаріальної дії здійснюється шляхом укладення договору про внесення змін до договору, який укладається тими самими особами, які брали участь в договорі в 1998 році та посвідчується нотаріально. Архів Станично-Луганської державної нотаріальної контори за 1998 рік був сформований та переданий до Луганського обласного державного нотаріального архіву, який на теперішній час знаходиться на тимчасово неконтрольованій території, а саме у м. Луганську. Таким чином, внести зміни до зазначеного договору купівлі-продажу житлового будинку неможливо до вирішення питання з архівом. З відповіді Луганського обласного державного нотаріального архіву від 16 липня 2019 року № 717/01-20, наданої на запит [PERSON] , вбачається, що відповідно до наказу Головного територіального управління юстиції у Луганській області від 25 листопада 2014 року № 46-В «Про переміщення органів та установ юстиції Луганської області» та наказу від 21 лютого 2019 року № 56-В «Про зміну місцезнаходження Луганського обласного державного нотаріального архіву», документи Луганського обласного державного нотаріального архіву, у тому числі договір посвідчений приватним нотаріусом Станично-Луганського районного нотаріального округ Гриценко Ю.В. 20 червня 1998 року між [PERSON] та [PERSON] до м. Старобільська та м. Сєвєродонецька не передавались і перебувають у м. Луганську на тимчасово непідконтрольній території України. Таким чином відсутня можливість надати інформацію на запит. Згідно звіту про оцінку нерухомого майна від 27 листопада 2019 року, ринкова вартість житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , станом на дату оцінки становить 36 529 гривень. Відповідно до ч. 1ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Частиною 4ст. 344 ЦК України визначено, що право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Частиною 8 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України передбачено, що правила статті 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, тобто з 01.01.2001 року. Виходячи зі змісту ст. 344 ЦК України обставинами, які мають значення для справи, і, які повинен довести сам позивач ( ч.1 ст. 81 ЦПК України), є законний об`єкт володіння, добросовісність володіння, відкритість володіння, давність володіння та його безперервність ( тобто строк володіння). Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 7 лютого 2014 року "Про судову практику в справах про захист прав власності та інших речових прав" при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя ст. 344 ЦК України). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга ст. 344 ЦК України). Відповідно до ч.2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 264 ЦПК). Враховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК про те, що правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2001 року. При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю. Аналізуючи зазначене, позивач добросовісно заволодів, продовжує відкрито та безперервно понад 19 років володіти та користуватися будинком за адресою: [ADDRESS] . За таких обставин справи позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved