Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-20 00:00:00

із позовною заявою про визнання за законом права власності на спадкове майно, а саме: на земельну ділянку загальною площею 1,5629 га, з яких: рілля 1,4043 га, пасовище 0,1586 га, у межах згідно з планом, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІІ-ЧН № 020538, розташовану на території Одинцівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області; на земельну ділянку загальною площею 0,7021 га (сіножать), у межах згідно з планом, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІІ-ЧН № 020697, розташовану на території Біликівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області; на земельну ділянку загальною площею 1,4963 га, з яких: рілля 1,3376 га, пасовище 0,1587 га, у межах згідно з планом, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІІ-ЧН № 020537, розташовану на території Одинцівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області; на земельну ділянку загальною площею 0,6940 га, з яких: сіножать 0,4710 га, пасовище 0,2230 га, у межах згідно з планом, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІІ-ЧН № 020696, розташовану на території Біликівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, у суд звернулася [PERSON] до Одинцівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, Біликівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області. В матеріалах справи міститься: - заява позивача про розгляд справи за її відсутності та підтримання позовних вимог; - заява за підписом сільського голови Одинцівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області про розгляд справи за відсутності представника ради та визнання позовних вимог; - заява за підписом сільського голови Біликівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області про розгляд справи за відсутності представника ради та визнання позовних вимог; - заява Відділу Держгеокадастру у Козелецькому районі Чернігівської області за відсутності представника та не заперечення щодо задоволення вимог позивача. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України в разі визнання позовних вимог відповідачем суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України з причин неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, обєктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, суд дійшов наступних висновків. При судовому розгляді цивільної справи встановлено, що [PERSON] померла 15 листопада 2014 року, згідно копії свідоцтва про смерть І-ЕЛ № 245297. Після померлої [PERSON] залишилось спадкове майно, а саме вищевказані земельні ділянки. Після смерті [PERSON] приватним нотаріусом Козелецького районного нотаріального округу [PERSON] була заведена спадкова справа, з якої вбачається, що: - 12 травня 2016 року [PERSON] подала заяву про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON], померлої 15 листопада 2014 року (рішенням Козелецького районного суду Чернігівської області від 21 березня 2016 року позивачу встановлено додатковий шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини). Відповідно до довідки, виданої виконавчим комітетом Одинцівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області від 12.05.2016 року, [PERSON] на день смерті (15.11.2014 року) була зареєстрована та проживала за адресою: [INFO], 09, с. Одинці, Козелецького району Чернігівської області, одна. Тобто, позивач [PERSON] є такою, що прийняла спадщину після смерті [PERSON], померлої 15.11.2014 року. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 Про судову практику у справах про спадкування розяснено, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. 26 березня 2002 року на ім'я [PERSON] на підставі рішення 13 сесії ХХІІІ скликання Одинцівської сільської ради від 25.11.2000 року було виготовлено та видано державний акт на право власності на земельну ділянку загальною площею 1,56 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується копією Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ІІ-ЧН № 020538. 26 березня 2002 року на ім'я [PERSON] на підставі розпорядження Козелецької районної державної адміністрації № 76 від 22 березня 2002 року було виготовлено та видано державний акт на право власності на земельну ділянку загальною площею 0,70 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується копією Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ІІ-ЧН № 020697. 26 березня 2002 року на ім'я [PERSON] на підставі розпорядження Козелецької районної державної адміністрації № 76 від 22 березня 2002 року було виготовлено та видано державний акт на право власності на земельну ділянку загальною площею 0,70 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується копією Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ІІ-ЧН № 020696. 26 березня 2002 року на ім'я [PERSON] на підставі рішення 13 сесії ХХІІІ скликання Одинцівської сільської ради від 25.11.2000 року було виготовлено та видано державний акт на право власності на земельну ділянку загальною площею 1,50 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується копією Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ІІ-ЧН № 020537. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] помер 23 листопада 2008 року. Після його смерті спадщину в установлену законом порядку прийняла [PERSON], в тому числі і на згадані вище земельні ділянки, державні акти на право власності на які видані на імя [PERSON]. Згідно зі ст. ст. 81, 126 ЗК України право власності громадяни України набувають на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності, прийняття спадщини. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. У відповідності до ст. 152 ч.3 п. "а" ЗК України -" захист прав громадян та юридичних осіб здійснюється шляхом визнання прав". При розробленні технічної документації щодо встановлення меж земельної ділянки та внесенні до автоматизованої системи відомостей про земельні ділянки, належні [PERSON] на підставі: - Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІІ-ЧН № 020538, було встановлено, що фактично загальна площа земельної ділянки становить 1,5629 га, з яких: рілля 1,4043 га (кадастровий номер 7422086500:69:031:0071), пасовище 0,1586 га (кадастровий номер 7422086500:33:114:0071); - Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІІ-ЧН № 020697, було встановлено, що фактично загальна площа земельної ділянки становить 0,7021 га (сіножать) (кадастровий номер 7422086500:33:114:0071); - Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІІ-ЧН № 020696, було встановлено, що фактично загальна площа земельної ділянки становить 0,6940 га, з яких: сіножать 0,4710 га (кадастровий номер 7422080700:28:197:1070), пасовище 0,2230 га (кадастровий номер 7422080700:28:198:2070); - Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІІ-ЧН № 020537, було встановлено, що фактично загальна площа земельної ділянки становить 1,4963 га, з яких: рілля 1,3376 га (кадастровий номер 7422086500:69:031:0070), пасовище 0,1587 га (кадастровий номер 7422086500:33:114:0070). Відповідно до п. 2 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 17 жовтня 2012 року, відомості Державного земельного кадастру є офіційними і вважаються об'єктивними та достовірними, якщо інше не доведено судом, тому суд вважає, що саме в витягах з Державного земельного кадастру більш повно та достовірно визначено площі земельних ділянок. Згідно з витягами з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 07.07.2016 року за земельними ділянками (кадастровий номер 7422086500:33:114:0071, 7422080700:28:197:0071, 7422080700:28:197:1070, 7422080700:28:198:2070, 7422086500:33:114:0070, 7422086500:69:031:0070) відомості про обмеження у користуванні не зареєстровані. Згідно з витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 30.05.2016 року за земельною ділянкою (кадастровий номер 7422086500:69:0310071) зареєстровані відомості про оренду/суборенду земельної ділянки площею 1,4043 га за приватним-орендним сільськогосподарським підприємством Колос, строк дії речового права 10 років; відомості про обмеження у використанні не зареєстровані. Таким чином, суд дійшов висновку, що за позивачем в порядку спадкування підлягає визнанню право власності на згадані вище земельні ділянки, оскільки ориганіли правовстановлюючих документів втрачені, про що в пресі розміщене відповідне оголошення.

Outcome: approved