Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-08 00:00:00

АТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості, в обґрунтування позовних вимог вказавши на те, що відповідно до укладеного договору б/н від 04 липня 2011 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 2000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, складає між ним та Банком Договір, що\~\~підтверджується його підписом у заяві. В зв'язку з тим, що відповідач не виконує свої зобов'язання за Кредитним договором, не сплачує проценти за користування кредитом та не здійснює повернення кредиту щомісячними платежами, позивач\~\~просить стягнути на його користь з відповідача заборгованість, станом на 28 лютого 2018 року\~\~в сумі 118823 гривень 43 копійки, яка складається: 1998 гривень 69 копійок тіло кредиту; 105056 гривень 93 копійки нараховано відсотків за користування кредитом; 5633 гривень 36 копійок нараховано пені та комісії; 500 гривень - штраф (фіксована частина); 5634 гривень 45 копійок штраф (процентна складова). Крім зазначеного, позивач просив стягнути на його користь судові витрати, які складаються з судового збору в сумі 1782 гривень 35 копійок. Ухвалою судді Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 17 квітня 2018 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та вирішено справу розглядати без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідач позов не визнав, подав відзив на позов, за змістом якого позов не визнає в повному обсязі. Відповідач зазначив, що 04 липня 2011 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було підписано заяву про приєднання до банківських послуг б/н від 04 липня 2011 року. При підписанні даного договору позивачем порушено законні права споживача, оскільки кредитний договір за своїм змістом і текстом не відповідає законодавству України, інтересам та волі відповідача, порушує його права та законні інтереси. Банком порушено порядок та умови укладення кредитного договору, бо між ним та банком не було досягнуто згоди щодо суми грошових коштів, яку банк повинен надати споживачу, тобто банк встановив суму кредитного ліміту без його згоди. Надані банком «Умови та правила надання банківських послуг», «Тарифи банку» не відображають зміст домовленостей між банком та конкретним клієнтом, вони не підписані ним власноручно, а розмір грошової суми взагалі відсутній. Відсутність підпису споживача під зазначеними Умовами є порушенням письмової форми укладення договору та свідчить про те, що викладені Умови ним не були прийняті. Крім того, кредитний договір є консенсуальним, тобто, вважається укладеним з моменту досягнення згоди щодо всіх його суттєвих умов, а не з моменту надання кредиту. В договорі встановлено пеню лише у випадку прострочення позичальника. Крім тог, відповідач посилається на порушення позивачем ст.18, п.2 ст.11, ст.21 Закону України «Про захист прав споживачів», бо вважає свої права, як споживача, порушеними. Також наданий позивачем доказ у вигляді розрахунку заборгованості за кредитним договором б/н від 04 липня 2011 року не відповідає дійсності та є фальшивим, бо він не сплачував жодної копійки за вказаним кредитом. Крім того, відповідач надав клопотання, згідно якого просить застосувати строк позовної давності по вимогам позивача, оскільки згідно з розрахунком заборгованості за кредитом останній платіж було здійснено відповідачем 07 серпня 2012 року, Умовами кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна», 55 днів пільгового періоду, що погашення заборгованості повинно здійснюватися позичальником щомісяця до 25 числа місяця, наступного за звітним. Перебіг строку позовної давності починається з 26 числа того місяця, в якому позичальником не було здійснене чергове погашення кредиту, тобто з 25 вересня 2012 року, а позов предявлено лише 15 березня 2018 року. Жодного платежу він не вчиняв, грошові кошти на картку не зараховував. Ухвалою Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 29 травня 2018 року постановлено перейти від розгляду у спрощеному до загального позовного провадження у цивільній справі за позовом АТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості Позивач надав суду відповідь на відзив, згідно з яким просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Відповідь на відзив обґрунтована тим, що відповідач, підписавши заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, ознайомився та згодний з Умовами та правилами надання банківських послуг, у тому числі із Умовами та Правилами обслуговування по платіжним карткам, розташованим на сайті банку, тарифами банку, які разом із цією заявою складають договір банківського обслуговування. Банк забезпечив позичальнику можливість доступу до карткового рахунку різними можливими шляхами, зокрема за допомогою карти та фінансового телефону, на який приходить динамічний ОТП-пароль. Копія анкети-заяви від 04 липня 2011 року містить інформацію про [PERSON], яка ним заповнена та підписана особисто. З довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» вбачається, що відповідачу встановлено поточну процентну ставку в розмір 3% (36% на рік), вказано розміри комісій та штрафів тощо. У виписці з карткового рахунку прослідковується, що відповідачу було встановлено кредитний ліміт та вбачається, що відповідач користувався грошима, отримував кошти через банкомат, здійснював розрахунки через термінали в касах магазинів, а отже отримав кредитну картку «Універсальна», бо без наявності картки проведення вказаних операцій є неможливим. Позивач частково сплачував заборгованість за договором. Закон України «Про захист прав споживачів» не поширюється на спірні правовідносини, оскільки грошові кошти надавалися не у вигляді споживчого кредиту, а у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Щодо зміни процентної ставки, повідомлено, що під час укладання кредитного договору діяла ставка у розмірі 36% річних, далі вона була змінена, що підтверджено наказами банку. \~ \~ \~ \~Представник позивача на розгляд справи не зявився, до матеріалів позовної заяви надав суду заяву про слухання справи у його відсутність. \~ \~ \~ \~Відповідач на розгляд справи не зявився, повідомлявся належним чином про час, дату та місце розгляду справи. У відповідності до вимог ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши надані докази, суд встановив наступне. Судом встановлено, що відповідач звернувся до позивача з метою отримання банківських послуг, у звязку з чим підписав заяву б/н від 04 липня 2011 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 2000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, складає між ним та Банком Договір, що\~\~підтверджується його підписом у заяві. Відповідно до ч.1\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 2 вказаної статті до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до вимог ч. 3\~ст. 1054 ЦК України\~особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Відповідно до ч.1\~ст.1055 ЦК України\~кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до вимог ч.1-3\~ст.638 ЦК України\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. За змістом ч.1, 2\~ст.207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного, іншого технічного засобу зв'язку. Відповідно до ч.1\~ст.634 ЦК України\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до змісту вказаної Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Пам'яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг. Зі змісту Довідки про умови кредитування з використання кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», що діяли на момент укладення договору, базова процентна ставка в місяць становить 2,5%, тобто 30% річних, за тратами здійсненими з 01.09.2014 р. 2,9 % річних, за тратами здійсненими з 01.04.2015 р. 3,6 % річних, розмір щомісячних платежів - 7% від заборгованості, але не менше 50 грн. та не більше залишку заборгованості, з 01.04.2014 р. - 5 % від заборгованості (але не менше 100 грн. та не більше залишку заборгованості). Відповідно до п. 2.1.1.2.3. та 2.1.1.2.4. Умов та Правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06.03.2010 р. № СП-2010-256, підписання договору являється згодою клієнта відносно прийняття любого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Згідно п. 2.1.1.5.5. Умов та Правил надання банківських послуг, відповідач зобов'язаний погашати заборгованість по кредиту, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Згідно\~\~п.2.1.1.5.6. Умов та Правил надання банківських послуг, клієнт зобов'язаний у разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту, оплати винагороди банку. Відповідно до п. 2.1.1.12.9 Правил користування платіжною карткою, боржник доручає списувати з будь-якого рахунку, відкритого у банку, в тому числі з картрахунку грошові кошти для здійснення платежу з метою повного або часткового погашення боргових зобов'язань. Пунктом 1.1.2.4. Умов та Правил, визначено, що у разі незгоди зі зміною Правил та/або «Тарифів Банку», які викладені на банківському сайті позичальник зобов'язується надати\~\~письмову заяву про розірвання цього Договору та погасити виниклу перед банком заборгованість. Згідно п. 1.1.3.2.3. Умов та правил, банк має право на зміну Тарифів, які викладені на банківському сайті, а також інших умов обслуговування рахунків. При цьому банк, за виключенням випадків зміни наданого Кредиту (кредитного ліміту) зобов'язаний не менш як за 7 днів до введення змін проінформувати Клієнта, зокрема у виписці по картрахунку відповідно до п.1.1.3.1.9 цього договору.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Таким чином, встановлено, що між сторонами укладено договір кредиту у вигляді кредитного ліміту на кредитну картку 2000,00 гривень зі сплатою 36% річних протягом пільгового періоду 55 днів. Відповідно до умов вказаного договору відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 3,0 % на місяць, що складає 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом протягом пільгового періоду з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Факт укладення договору, його умови, користування карткою, отримання вказаної суми кредиту, відповідач не оспорює. З даного договору для відповідача - позичальника виникли певні зобов'язання\~\~перед кредитором - по сплаті кредиту, процентів за користування кредиту, комісії, а також неустойки у разі порушення виконання\~\~зобов'язань. Згідно\~ст.627 ЦК\~- сторони є вільними в укладанні договору. Згідно ст.638, ст.639 ЦК\~- якщо сторони досягли домовленості і уклали договір, в якому передбачені певні зобов'язання, то вони мають виконуватись і вважатись такими, що момент домовленості настав. Згідно ч.1ст.631\~ЦК - строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки у відповідності з договором. Згідно ч.4\~ст.631 ЦК\~- збіг строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, що мало місце під час дії договору. Згідно ст.1048, ч.1 ст.1054 ЦК\~- позикодавець має право на одержання від позичальника процентів на умовах договору. Згідно\~ст. 629 ЦК України\~договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно\~ст.615 ЦК\~- не припустима одностороння відмова від зобов'язання. Згідно\~ст.526 ЦК України\~зобов'язання повинні виконуватись належним чином і одностороння відмова від зобов'язання не допускається. \~Позивач свої зобов'язання за договором виконав, надав позивачу кредит. Відповідач не оспорив договір або отримання суми кредиту на вказаних умовах і в указаному розмірі, не оспорює факт наявності боргу і не оспорює прострочення ним грошових зобов'язань за даним договором. Таким чином, позивач має право вимагати від відповідача, який прострочив своєчасне виконання зобов'язань за договором, зокрема повернення кредиту, сплати відсотків. \~\~Розглядаючи позовні вимоги, аналізуючи обґрунтування, надані сторонами і подані ними докази у їх сукупності, та враховуючи вимоги закону, що регулює спірні правовідносини, і зокрема питання, що стосуються вимог відповідача про застосування позовної давності до вимог позивача, суд дійшов до наступного: Згідно\~ст.256 ЦК України, - позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно\~ст.257 ЦК\~- загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно\~ст.258\~ЦК - для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність, зокрема позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) (п.1 ч.2 ст.258). Згідно\~ст.259 ЦК\~- позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Умовами договору, зокрема п.1.1.7.12 Умов і правил надання банківських послуг у Приватбанку, передбачено, що договір діє протягом 12 місяців з моменту укладення. Якщо протягом цього строку жодна із сторін не повідомить іншу сторону про припинення строку дії договору, договір автоматично лонгується на той же строк. Пунктом 1.1.7.41 Умов передбачено, що даний договір діє без обмеження строку. Матеріали справи не містять відомостей про те, що будь-яка із сторін договірних правовідносин повідомляла іншу сторону про припинення строку дії договору. Тобто, на час розгляду справи дія договору не припинилась, він є чинним, і даного факту відповідач не заперечує. Як видно з\~\~наданого позивачем розрахунку заборгованості, останній платіж відповідачем в рахунок погашення заборгованості по кредитному договору мав місце 08 серпня 2015 року у сумі 46 гривень 64 копійки. Після вказаної дати, кошти на погашення кредиту відповідачем не сплачувались. Станом на 03 квітня 2018 року заборгованість по кредиту відповідачем не сплачена, тобто, на момент звернення позивача до суду з даним позовом строк виконання основного зобов'язання за договором не настав, а отже строк позовної давності за основним зобов'язанням вважається таким, що не сплив і позивач має право вимагати від позивача повернення тіла кредиту, а також має право на отримання від відповідача процентів за весь час користування кредитними коштами, на умовах і за ставкою, передбаченою договором. Доказів того, що заборгованість за кредитним договором погашена, відповідачем не надано, враховуючи принцип диспозитивності і доведеності, суд не може враховувати лише його твердження про погашення заборгованості, оскільки такі твердження не підтверджено жодними доказами. Згідно зі статтями\~526,\~530,\~610 частиною першою статті\~612 ЦК України\~зобов'язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та відповідно до вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як "строк дії договору", так і "строк (термін) виконання зобов'язання" (статті\~530,\~631 ЦК України). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1\~ст. 261 ЦК України). Відповідно до ч.5\~ст. 261 ЦК України\~за зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Відповідно до ч.1,3\~ст. 264 ЦК України\~перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. З наданого розрахунку заборгованості видно, що відповідач вчинив дію, що свідчить про визнання ним свого боргу або іншого обов'язку, а саме 08 серпня 2015 року в рахунок виконання зобовязання за кредитним договором б/н від 04 липня 2011 року сплатив позивачу 46 гривень 64 копійки, таким чином строк позовної давності розпочав свій перебіг з 09 серпня 2015 року. Як вбачається з вхідного штампу, даний позов надійшов до суду 03 квітня 2018 року. Тому відсутні підстави для відмови у позові за пропуском позовної давності - як про це заявив\~\~відповідач. У\~\~строки, встановлені\~кредитним договором,\~відповідач свої\~зобов'язання\~не виконав.Враховуючи встановлені обставини, суд приходить до переконання, що відповідач порушив умови договору, тим самим позов в частині стягнення заборгованості: 1998 гривень 69 копійок тіло кредиту; 105056 гривень 93 копійок нараховано відсотків за користування кредитом; 5633 гривень 36 копійок нараховано пені, підлягає задоволення. Разом з тим, суд не знаходить підстав для задоволення вимоги позивача в частині стягнення штрафу (фіксована частина) 500 гривень, штрафу (процентна складова) 5634 гривень 45 копійок, виходячи з наступного. Відповідно до\~статті 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга\~статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя\~статті 549 ЦК України). За положеннями\~статті 61 Конституції України\~ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до\~статті 549 ЦК України\~штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення\~строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у\~статті 61 Конституції України\~щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Тому в частині вимог банку про стягнення штрафів необхідно відмовити з зазначених підстав. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України у справі № 6-2003цс15 від 21 жовтня 2015 року. Відповідно до\~ст.141 ЦПК України,\~з відповідача\~на користь\~позивача підлягають\~стягненню понесені\~ним судові\~витрати зі\~сплати судового\~збору пропорційно\~до розміру\~задоволених позовних\~вимог в\~сумі 1616,61\~грн.\~(112688,98\~грн.\~х 1782,35\~грн.\~:\~118823,43\~грн.\~=\~1690,33\~грн.).

Outcome: partial