Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування пред`явлених позовних вимог позивач посилалася на те, що 08 червня 2002 року вони з відповідачем [PERSON] уклали шлюб, зареєстрований\~у відділі реєстрації актів громадянського стану Київського районного управління юстиції міста Харкова, актовий запис № 300. Від шлюбу у сторін [INFO] народився син - [PERSON] , [INFO] народилась дочка - [PERSON] . Посилалася, що протягом останніх шести-семи років відповідач почав зловживати спиртним напоями, став агресивним, конфліктним, На будь-які зауваження позивача відповідач реагує дуже бурхливо, внаслідок чого в сім`ї почалися сварки, які з часом переросли у скандали, має місце фізичне насильство з боку відповідача по відношенні до позивача. Внаслідок зловживання відповідачем алкогольними напоями стали виникати проблеми з отриманням постійного матеріального доходу, що також слугувало причиною виникнення сварок. Зазначила, що стосунки позивача з відповідачем стали вкрай напруженими, позивач втратила почуття довіри до відповідача. З огляду на викладене вище та, враховуючи, що збереження шлюбу можливе на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, позивач не вбачає за можливе зберігати шлюб. На теперішній час позивач з відповідачем не ведуть спільне господарство, з лютого 2021 року між ними припинені шлюбні відносини, втрачено фізичний та духовний зв`язок. Також зазначила, що в сторін в шлюбі народилися діти - син [PERSON] , [INFO] , який є повнолітнім, та дочка - [PERSON] , [INFO] . Неповнолітня дочка проживає разом з позивачем, знаходиться на повному її утриманні та забезпеченні, відповідач матеріальної допомоги на утримання дочки не надає, тому стягувати з відповідача [PERSON] на користь позивача - [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дочки - [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частки усіх видів заробітків та доходів відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою суду від 30.03.2021 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження, справу призначено до розгляду в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Позивач у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином та своєчасно, скористалася правом участі в судовому засіданні через представника. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином та своєчасно, про причини неявки суду не повідомив, правом на подачу відзиву на позовну заяву не скористався, будь-яких клопотань та заяв від відповідача не надходило. У судовому засіданні представник позивача адвокат Мороз Т.А. позовні вимоги позивача підтримала в повному обсязі, просила суд їх задовольнити, про обставини справи повідомила, як про них викладено у позовній заяві. У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не скористався правом на подачу відзиву на позовну заяву, суд за згодою позивача вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає\~задоволенню, виходячи з такого. Судом встановлено, що 08.06.2002 сторони уклали шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Київського районного управління юстиції міста Харкова, актовий запис №300. У шлюбі у сторін народилися діти: син - [PERSON] , [INFO] , який є повнолітнім, та дочка - [PERSON] , [INFO] . З позову вбачається, що сторони шлюбні відносини не підтримують, проживають окремо. Відповідно до ст. ст. 110-112 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Відповідно до\~ст. 109 СК України, шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Згідно зі\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Таким чином, зважаючи, на те, що сторони сімейних стосунків не підтримують, і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, суд вважає, що шлюб підлягає розірванню. Що стосується позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, доходить висновку, що позовні вимоги в частині стягнення аліментів підлягають задоволенню, виходячи з такого. У відповідності до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 статті 181\~СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Із роз`яснень, які містяться в пункті 17 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України №\~3\~від 15\~травня 2006\~року «Про\~застосування судами\~окремих норм\~Сімейного кодексу\~України при\~розгляді справ\~щодо батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів» убачається, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно зі ст.\~182\~СК України при визначенні аліментів суд враховує: 1)стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2)стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4)інші обставини, що мають істотне значення. За правилами ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до положень ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. З огляду на викладене, згідно з вимогами Закону України\~№ 2037-VIII\~від 17.05.2017\~року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», суд бере до уваги інтереси дитини, вважає розмір аліментів, які просить стягнути позивач є обґрунтованим, у зв`язку з чим задовольняє позов та стягує з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26 березня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття. Зазначене не позбавляє сторони в подальшому при зміні обставин, передбачених вимогами законодавства України, звернутись до суду про зміну їх розміру. Судові витрати підлягають розподілу відповідно до\~ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved