Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-18 00:00:00

Позивач [PERSON]., звернувся до суду з позовом до Тернівської селищної ради Недригайлівського району Сумської області та просить суд винести рішення, яким визнати за ним, [PERSON], [INFO], реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] в порядку спадкування за законом, після померлої 29 квітня 1999 р., [PERSON], яка померла в смт. Терни, Недригайлівського району Сумської області, право власності на земельну ділянку площею 2,64 га., що передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серія І-СМ №034977, який видавався на підставі рішення 10 сесії 23 скликання Тернівської селищної ради Недригайлівського району Сумської області від 05 жовтня 1999 року, яка розташована на території Тернівської селищної ради Недригайлівського району Сумської області. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, але подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримав повністю та просив суд їх задовольнити (а.с.28). Представник відповідача по справі, Тернівської селищної ради Недригайлівського району Сумської області, у судове засідання не зявився, але подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав в повному обсязі та не заперечує проти задоволення позову (а.с.29). Справу розглянуто у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України (Закон, ВР України, від 03.10.2017 р., № 2147-VIII) за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. У зв'язку із визнанням відповідачем обставин, які наведені позивачем у позовній заяві на підтвердження своїх вимог, суд вважає, що ці обставини не підлягають доказуванню і оцінює їх як достовірні докази. Згідно з ст. 206 ЦПК України (Закон, ВР України, від 03.10.2017 р., № 2147-VIII) у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" від 12 червня 2009 року № 2 у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. При перевірці документів необхідних для оформлення спадщини за законом виявилося, що Державний акт на право приватної власності на землю серія І.СМ №034977, видані на ім'я спадкодавця, [PERSON], втрачений, про що в газеті "Голос Посулля" опубліковане оголошення (а.с.23). Оскільки на даний час зазначений Державний акт на право приватної власності на землю, втрачений, а одержати його дублікат в компетентних органах неможливо у зв'язку з смертю його власника, позивач не може отримати у нотаріуса Свідоцтва про право на спадщину на дану землю за законом. Відповідно до ч.ч.1,5 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.ч.1,3 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до положень ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч. 1 ст. 126 ЗК України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. Згідно зі ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. У звязку з неможливістю отримати позивачем правовстановлюючий документ на вищезазначену землю, яку [PERSON] успадкував за законом після смерті матері, [PERSON], суд вважає за необхідне задовольнити його позовні вимоги, так як рішення суду в такому разі буде підставою для належного оформлення за ним права власності на дану землю.

Outcome: approved