Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-20 00:00:00

Керівник Старобільської місцевої прокуратури Луганської області звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати відповідні функції у спірних відносинах Малохатської сільської ради Старобільського району Луганської області до [PERSON] про стягнення збитків у вигляді неодержаного доходу, завданих використанням земельної ділянки без правовстановлюючих документів. В обґрунтування позову посилається на те, що згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно [PERSON] на праві приватної власності належить нежитлове приміщення (кафе), розташоване за адресою: [ADDRESS] . Підставою виникнення права власності на вказане майно є рішення Старобільського районного суду Луганської області від 12.07.2011 у справі №2-790. Для обслуговування зазначеного нежитлового приміщення (кафе) [PERSON] фактично використовується земельна ділянка загальною площею 0,0235 га, яка знаходиться в межах населеного пункту с. Малохатка та відповідно до ч. 2 ст. 83 Земельного кодексу України є комунальною власністю Малохатської сільської ради Старобільського району Луганської області. Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно зазначеній земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] присвоєно кадастровий номер 4425183500:03:001:0086. Малохатською сільською радою Старобільського району Луганської області неодноразово повідомлялась [PERSON] щодо необхідності оформлення нею відповідно до законодавства права користування на умовах оренди вказаною земельною ділянкою, про що свідчать листи від 17.02.2016, 21.07.2016, 21.10.2016, 02.02.2017, 10.02.2017. На даний час згідно інформації Малохатської сільської ради Старобільського району Луганської області земельна ділянка загальною площею 0,0235 га використовується [PERSON] для обслуговування нежитлового приміщення (кафе) без правовстановлюючих документів, договір оренди вказаної земельної ділянки не укладався. Як наслідок, вказана земельна ділянка використовується безоплатно. У зв`язку з чим просять суд стягнути з [PERSON] на користь Малохатської сільської ради Старобільського району Луганської області збитки у вигляді неодержаного доходу, завдані використанням земельної ділянки без правовстановлюючих документів у розмірі 7194,59 грн. (сім тисяч сто дев`яносто чотири гривні п`ятдесят дев`ять копійок) та судові витрати на користь прокуратури Луганської області в сумі 3521 (три тисячі п`ятсот двадцять одну) гривень. В судовому засіданні прокурор позов підтримала в повному обсязі, просила задовольнити позовні вимоги. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача Григоренко В.В. у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, вказавши, що він підлягає залишенню без розгляду, оскільки [PERSON] , є приватним підприємцем, а тому вказаний позов повинен розглядатися в порядку господарського судочинства. Вказував на те, що прокуратурою не доведено неналежного здійснення Малохатською сільською радою захисту їх прав, а тому не має підстав для того, щоб прокурор захищав їх інтереси в суді. Крім того зазначав, що позивачем у справі є Малохатська сільська рада, хоча по справі бере участь представник Шульгинської сільської ради, питання щодо процесуального правонаступництва не вирішувалося. Просив суд закрити провадження по справі. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона працюєдержавним реєстратором відділу реєстрації Старобільської райдержадміністрації, вона як реєстратор проводила реєстраційні дії по спірній земельній ділянці комунальної власності, відповідно до ст. 28 ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", підставою був ЗУ "Про розмежування земель державної та комунальної власності" та витяг з Державного земельного кадастру. На момент реєстраційних дій були надані документи з Державного земельного кадастру щодо землі комунальної власності, яка належала Малохатській сільській раді, з цільовим призначенням для обслуговування нежитлового приміщення (кафе). Стосовно порядку вчинення реєстраційних дій, то заявник спершу з документами звертається до центру надання адміністративних послуг, там їх перевіряють адміністратори, а ми вже бачимо їх в електронному вигляді, якщо виникають сумніви щодо наданих документів, вона має право затребувати оригінали документів, в даному випадку документи у неї не викликали питань. В її повноваження не входить перевірка права власності на земельні ділянки. Для проведення реєстрації Малохатська сільська рада надала витяг з Державного земельного кадастру, рішення від 2014 року про затвердження технічної документації та подальше надання земельної ділянки в оренду. Заслухавши прокурора, представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні факти: [PERSON] є власником нежитлового приміщення (кафе), розташоване за адресою, [ADDRESS] , на підставі рішення Старобільського районного суду Луганської області від 12.07.2011 року у справі № 2-790/11 (а.с.12-13). Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 104341308 від 20.11.2017 р. земельна ділянка з кадастровим номером 4425183500:03:001:0086 площею 0,0235 га за цільовим призначенням для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, землі житлової та громадської забудови, для обслуговування нежитлового приміщення (кафе) належить Малохатській сільській раді Старобільського району Луганської області (а.с. 10-11). Згідно Витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, розташованої за адресою [ADDRESS] нормативна грошова оцінка земельної ділянки складає 43209 (сорок три тисячі двісті дев`ять) гривень 45 копійок (а.с. 14). Відповідно до розрахунку, наданого Малохатською сільською радою Старобільського району Луганської області за 2014-2017 роки заборгованість за оренду земельної ділянки за адресою [ADDRESS] складає 7 194 (сім тисяч сто дев`яносто чотири) гривні 59 копійок (а.с. 15-16). Листом Малохатської сільської ради від 10.02.2017 року повідомлено, що ПП Кулішова в особі [PERSON] та магазин «[INFO]» у особі [PERSON] , використовують земельні ділянки без договорів оренди землі, ніяких дій щодо оформлення договорів оренди землі під магазинами не здійснюють (а.с. 19). Малохатською сільською радою листами повідомлено [PERSON] про необхідність вжити заходів для оформлення договору оренди на земельну ділянку за адресою [ADDRESS] , загальною площею 0,0235 га. (а.с. 21-26). Відповідно до копії технічного паспорту комплекс будівель по [ADDRESS] належить [PERSON] (а.с. 47-50). Рішенням виконавчого комітету Малохатської сільської ради № 4 від 20.02.2001 року [PERSON] дозволено відкрити торгову точку з правом торгівлі харчовими та продуктовими товарами в [ADDRESS] , в будинку їдальні СТОВ «Колос» (а.с. 52). Рішенням Малохатської сільської ради № 32/07 від 06.02.2014 року затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі, з кадастровим номером № 4425183500:03:001:0086 та надати в оренду терміном на 49 років [PERSON] земельну ділянку загальною площею 0,0235 га. для обслуговування нежитлового приміщення (кафе), розташованого за адресою. [ADDRESS] (а.с. 55). Відповідно до заяви від 13.09.2017 року [PERSON] просить встановити фактичну площю земельної ділянки, яку вона використовує для укладання договору оренди земельної ділянки, розташованої за адресою. [ADDRESS] . (а.с. 60). Відповідно до листа Старобільського відділу Головного управління Держгеокадастру у Луганській області від 21.02.2018 р. № 03-02-23/438, земельна ділянка за адресою [ADDRESS] , станом на 01.01.2016 року відноситься до спільної-часткової власності громадян, власників сертифікатів (а.с 68). Частиною 3 ст. 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що матеріальною та фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме та нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у комунальній власності територіальних громад сіл, міст, районів у містах. Положення ч. 1 та ч. 3 ст. 63 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлює, що доходи місцевих бюджетів формуються за рахунок власних, визначених законом, джерел та закріплених у встановленому законом порядку загальнодержавних податків, зборів та інших обов`язкових платежів. Склад доходів місцевих бюджетів визначається Бюджетним кодексом України та законом про Державний бюджет України. У відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 69 Бюджетного кодексу України до доходів загального фонду сільських бюджетів належить податок на майно, що зараховується до бюджетів місцевого самоврядування. Відповідно до п. п. 1 п «б» ч. 1 ст. 33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить, зокрема, здійснення контролю за додержанням земельного та природоохоронного законодавства, використанням і охороною земель. Статтею 18-1 вказаного Закону передбачено, що орган місцевого самоврядування може бути позивачем у судах загальної юрисдикції, зокрема, звертатися до суду, якщо це необхідно для реалізації його повноважень і забезпечення виконання функцій місцевого самоврядування. Таким чином, Малохатська сільська рада Старобільського району Луганської області є органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах - брати участь у реалізації державної політики у сфері земельних відносин та здійснювати контроль за використанням та охороною земель, у тому числі шляхом звернення до суду з позовом про стягнення збитків за фактичне використання земельної ділянки. Разом з тим, Малохатською сільською радою Старобільського району Луганської області протягом тривалого часу, а саме з 2014 року не вжито дієвих заходів до стягнення збитків, заподіяних неодержаним доходом в наслідок користування [PERSON] земельною ділянкою без правовстановлюючих документів. Статтею 131-1 Конституції України передбачено, що прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Відповідно до ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Статтею 45 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві (заяві) самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Прокурор, який звертається до суду з метою представництва інтересів громадянина або держави в суді (незалежно від форми, в якій здійснюється представництво), повинен обґрунтувати наявність підстав для здійснення такого представництва. Тому суд не бере до уваги посилання представника відповідача стосовно того, що прокурором не було доведено необхідності їхнього представництва інтересів Малохатської сілсьької ради Старобільського району Луганської області в суді, оскільки ними не було здійснено ефективних заходів щодо захисту порушених прав протягом тривалого часу. Відповідно до положень статті 80 Земельного кодексу України суб`єктами права на землі комунальної власності є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування. За змістом приписів , статей 120 і 125 ЗК України отримання у користування (оренду) земельної ділянки комунальної власності та вчинення дій, спрямованих на виготовлення документації із землеустрою, не залежать від наявності у фізичної особи статусу підприємця. Наявність у відповідача статусу підприємця не свідчить про те, що він виступає у такій якості, зокрема, у правовідносинах з користування земельною ділянкою без укладення договору оренди. Аналогічний правовий висновок викладений Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 23 травня 2018 року у справі N 629/4628/16-ц, від 27 червня 2018 року у справі N 749/230/15-ц та від 3 жовтня 2018 року у справі N 904/1182/17. Тому суд не бере до уваги посилання представника відповідача стосовно непідсудності вказаної справи в порядку цивільного судочинства. За змістом статей 122, 123, 124 Земельного кодексу України міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки. Згідно зі статтею 206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону. У разі надання земельної ділянки в оренду укладається договір оренди земельної ділянки, яким за положенням частини першої статті 21 Закону України «Про оренду землі» визначається орендна плата за землю як платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Відповідно до частини другої статті 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. При цьому згідно з пунктом «д» частини першої статті 156 Земельного кодексу України власникам землі відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки. Відповідно до пункту 2 частини другої статті 22 Цивільного кодексу України збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). За змістом указаних приписів Цивільного кодексу України та Земельного кодексу України відшкодування шкоди (збитків) є заходом відповідальності, зокрема, за завдану шкоду майну чи за порушення прав власника земельної ділянки. Частина перша статті 1166 Цивільного кодексу України встановлює, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Підставою для відшкодування є наявність таких елементів складу цивільного правопорушення, як: шкода; протиправна поведінка її заподіювача; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вина. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Особа, яка завдала шкоду, звільняється від обов`язку її відшкодовувати, якщо доведе, що шкоди заподіяно не з її вини (частина друга статті 1166 Цивільного кодексу України). Відповідно до частин першої та другої статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 Цивільного кодексу України. За змістом приписів глав 82 і 83 Цивільного кодексу України для деліктних зобов`язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондикційних - приріст майна в набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювача шкоди є обов`язковим елементом настання відповідальності в деліктних зобов`язаннях. Натомість для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої. Таким чином, обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна. Частиною першою статті 93 Земельного кодексу України встановлено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Землекористувачі також зобов`язані своєчасно сплачувати орендну плату. Згідно з п. п.14.1.136 п.14.1 ст.14 ПК України орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (далі у розділі ХІІ - орендна плата). Підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки. Платником орендної плати є орендар земельної ділянки. Об`єктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду. Розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди (ст. 288 ПК України) . Таким чином судом було встановлено, що рішенням Малохатської сільської ради № 32/07 від 06.02.2014 року затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі, з кадастровим номером № 4425183500:03:001:0086 для оформлення договору оренди земельної ділянки терміном на 49 років [PERSON] загальною площею 0,0235 га. для обслуговування нежитлового приміщення (кафе), розташованого за адресою. [ADDRESS] . Однак відповідачкою фактично не було оформлено договору оренди. Отже відповідачка використовувала земельну ділянку без правовстановлюючих документів, орендну плату за договором не сплачувала, хоча земельна ділянка використовувалась для розміщення об`єкта нерухомого майна. Отже, немає підстав для застосування до спірних правовідносин приписів чинного законодавства України про відшкодування шкоди (збитків) власникам земельних ділянок, оскільки до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними. З огляду на викладене відповідач як фактичний користувач земельної ділянки, що без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України. Разом з тим для кондикційних зобов`язань доведення вини особи не має значення, а важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої (статті 1212-1214 Цивільного кодексу України). Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 629/4628/16-ц (провадження № 14-77цс18), від 20 листопада 2018 року у справі № 922/3412/17 (провадження № 12-182гс18). З огляду на викладене суд вважає, що правовідносини, які виникли між сторонами у справі, є за своїм змістом кондикційними, а не деліктними, тому підстави для застосування до спірних правовідносин приписів чинного законодавства України про відшкодування шкоди (збитків) власникам земельних ділянок відсутні. Оскільки повноваження органів влади, зокрема і щодо здійснення захисту законних інтересів держави, є законодавчо визначеними, суд згідно з принципом jura novit curia («суд знає закони») під час розгляду справи має самостійно перевірити доводи сторін щодо безоплатного користування земельною ділянкою та відшкодування коштів, пов`язаних з її використанням без належного оформлення правовстановлюючих документів на неї (аналогічну правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2019 року у справі № 487/10128/14-ц (провадження № 14-473цс18) та від 26 червня 2019 року у справі № 587/430/16-ц (провадження № 14-104цс19)). Суд, з`ясувавши при розгляді справи, що сторона або інший учасник судового процесу на обґрунтування своїх вимог або заперечень послався не на ті норми права, що фактично регулюють спірні правовідносини, самостійно здійснює правильну правову кваліфікацію останніх та застосовує для прийняття рішення ті норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини (аналогічну правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 924/1473/15 (провадження № 12-15гс19)). Зазначення позивачем конкретної правової норми на обґрунтування позову не є визначальним при вирішенні судом питання про те, яким законом слід керуватися при вирішенні спору (аналогічну правову позицію викладено у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 761/6144/15-ц (провадження № 61-18064св18)). Матеріали справи не містять доказів сплати відповідачем орендної плати за користування земельною ділянкою у період з грудня 2014 року по жовтень 2017 року. Отже, відповідач як фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі ч.1ст.1212 ЦК України. З урахуванням вищевикладеного, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі. Судові витрати підлягають до стягнення з відповідача [PERSON] на користь прокуратури Луганської області. На підставі ст. 1212 Цивільного кодексу України, ст.ст. 83,93,125-126, 152, 156-157 ЗУ України, ст. ст. 1-2, ст. 4, 13-15, 17-18, ст. 21, 33 ЗУ «Про оренду землі»,

Outcome: approved