Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-15 00:00:00

Позивач [PERSON] акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" звернулося до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 25.02.2011 року в розмірі 11892 грн. 04 коп., посилаючись на те, що відповідач звернувся до ПАТ КБ "Приватбанк" з метою отримання банківських послуг, у звязку з чим підписав заяву № б/н від 25.02.2011 року згідно якої отримав кредит у розмірі 3300, 00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Стерджують, що свідченням приєднання до угоди відповідача та дія договору підтверджується фактом користування відповідачем картковим рахунком та використанням кредитних коштів. Заявляють, що позивач свої зобовязання виконав в повному обсязі, а саме надав можливість відповідачу розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого ліміту, а відповідач належним чином свої зобовязання за кредитним договором не виконує, заборгованості не сплачує. Крім того стверджують, що у п.п. 2.1.1.2.3- 2.1.1.2.4 договору передбачено, що відповідач дав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку, а згідно п. 2.1.1.12.2 в разі непогашення боргових зобовязань за кредитом до 25 числа місяця, що слідує за місяцем, в якому були здійснені трати, відповідач повинен сплачувати банку проценти в розмірі зазначеному в тарифах, що діють на дату нарахування та викладені банківському сайті. Оскільки відповідач добровільно не сплачує заборгованості, то позивач змушений звернутися до суду. Просить позов задоволити. Представник позивача надіслав клопотання в якому просить розглядати справу у його відсутності. Позовні вимоги викладені у позовній заяві підтримав повністю. Просить позов задоволити. Не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] повторно в судове засідання не зявився та не повідомив суд про причини своєї неявки та не заперечив проти позову і з приводу мотивів його заявлення, хоча про дату та час судового засідання була повідомлений належним чином за місцем реєстрації його проживання, клопотань про відкладання розгляду справи від нього до суду не надійшло. На підставі ч. 2 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. У відповідності до вимог ст. 224 ЦПК України у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки сторони в судове засідання не зявились, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до вимог ст.169 ч. 4 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів ( постановляє заочне рішення). А тому суд приходить до висновку про ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, зясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст.ст. 11, 13, 14 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обовязків є договори та інші правочини. Цивільні права і обовязки особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобовязана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Договір є обовязковим для виконання сторонами, як це передбачено ст. 629 Цивільного кодексу України. Відповідно до вимог ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що відповідач 25.02.2011 року підписав анкету-заяву № б/н про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку. В Умовах та Правилах надання банківських послуг у Приватбанку дійсно передбачено, що відповідач дав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку, а тому відповідачу був встановлений 29.01.2014 року кінцевий ліміт у розмірі 3300, 00 гривень. Крім того згідно п. 2.1.1.12.2 Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку передбачено, що в разі непогашення боргових зобовязань за кредитом до 25 числа місяця, що слідує за місяцем, в якому були здійснені трати, відповідач повинен сплачувати банку проценти в розмірі зазначеному в тарифах, що діють на дату нарахування. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідач свої обовязки за договором не виконує, заборгованості згідно умов вказаного договору не сплачує. Згідно розрахунку заборгованості представленого позивачем вбачається, що відповідач станом на 07.11.2016 року за кредитним договором б/н від 25.02.2011 року заборгував позивачу 11892 грн. 04 коп., з яких: - 973, 50 грн. складова заборгованості кредиту за ставкою 2, 5%; - 1256, 50 грн. - складова заборгованості кредиту за ставкою 2, 9%; - 8619, 56 грн. складова заборгованості кредиту за ставкою 3, 6 % а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Договору: - 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); - 542, 48 грн. - штраф (процентна складова). Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Внаслідок вищенаведеного, суд вважає, що вимоги позивача є цілком обґрунтовані та підлягають до задоволення. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Так як позивач при поданні до суду позовної заяви майнового характеру сплатив 1378,00 грн. судового збору, що вбачається з платіжного доручення № BOJ62B15VP від 02.12.2016 року, тому суд приходить до висновку, що дану суму потрібно стягнути в користь позивача із відповідача. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог ПАТ КБ ПриватБанк.

Outcome: approved