Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, мотивуючи тим, що вона є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] . У визначений законодавством строк не подала заяву про прийняття спадщини у зв`язку з встановленням карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 та необхідністю самоізоляції по стану її здоров`я. Спадкоємці, які прийняли спадщину, відсутні. В судове засідання позивач не з`явилася, подала до суду заяву в якій просила розгляд справи проводити за її відсутності, позов підтримала, просила його задовольнити. Представник Великоканівецької сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області в судове засідання не з`явився. 04 серпня 2020 року до суду надійшла заява, в якій просять розглядати справу без участі представника сільської ради. Проти задоволення позовних вимог не заперечують. Виходячи з приписів ст.ст. 43, 223 ЦПК України суд постановив слухати справу за відсутності сторін. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в сукупності, приходить до наступних висновків. [INFO] померла [PERSON] (копія свідоцтва про смерть серія [NUMBER] а.с. 4). Після її смерті відкрилася спадщина на будинок з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та належав померлій згідно Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 14 травня 2004 року та Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 14 травня 2004 року № 3577935 (а.с. 6-7). 05 листопада 2019 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем Великоканівецької сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області Буряк Н.О., зареєстрований в реєстрі за № 25, яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що на день смерті буде належати їй по закону, заповіла позивачу (а.с. 5). Статтею 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. З листа Чорнобаївської державної нотаріальної контори № 192/0116 від 12 серпня 2020 року вбачається, що після смерті [PERSON] заяв про прийняття спадщини та відмови від прийняття спадщини в нотаріальну контору не поступали. Свідоцтва про право на спадщину не видавалися (а.с. 26). Згідно довідки виконкому Великоканівецької сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області № 649/02-09 від 09 липня 2020 року, [PERSON] , яка померла [INFO] , зареєстрована та постійно проживала в [ADDRESS] . В будинку проживала одна (а.с. 8). Тобто спадщину померлої у визначений законодавством спосіб та строк ніхто не прийняв. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. Абзацем 4 п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" встановлено, що вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Встановлення поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини здебільшого є оціночним, адже одні і ті самі причини, виходячи з обставин справи, можуть визнаватися як поважними, так і навпаки. В позові зазначено, що позивач пропустила встановлений законом строк звернення із заявою про прийняття спадщини у зв`язку з встановленням карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2. Оскільки вона перебуває на диспансерному обліку у Черкаському онкологічному диспансері у зв`язку з перенесеним онкологічним захворюванням, належить до групи ризику зараження коронавірусом і має уникати скупчення людей. З 16 по 26 червня 2020 року перебувала на амбулаторному лікуванні. Дійсно, 11 березня 2020 року Кабінетом Міністром України прийнято постанову № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2", відповідно до якої з 12 березня 2020 року на всій території України встановлено карантин. Строк дії карантину неодноразово продовжувався. Суд вважає, що причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, на які посилається позивач, як на поважні, заслуговують на увагу. Враховуючи викладене, приймаючи до уваги визнання позову відповідачем, відсутність інших спадкоємців, які прийняли спадщину, суд вважає, що наявні підстави для задоволення позову.

Outcome: approved