Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-30 00:00:00

АТ "Державний ощадний банк України" в особі філії - Рівненського обласного управління (далі Банк) просить ухвалити рішення про стягнення з [PERSON] 16\~541,27 гривень заборгованості за кредитом. Вимоги обґрунтовано тим, що 09 січня 2020 року між Банком та відповідачем укладено кредитний договір шляхом підписання заяви про приєднання №\~1020864/210317 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки). Відповідно до умов договору Банк встановив на картковий рахунок відповідача кредитний ліміт в розмірі 14\~600,00 гривень під 38,00 % річних. Відповідач зі своєї сторони зобов`язався повернути кредит в повному обсязі, сплатити усі нараховані проценти та інші передбачені договором платежі. Проте відповідач свої зобов`язання за договором не виконував, через що перед Банком має заборгованість, розмір якої станом на 21 вересня 2020 року становить 16\~541,27 гривень, з яких: 14\~548,57 гривень по кредиту; 1\~808,53 гривень по процентам; 0,90 гривень розрахунково-касове обслуговування; 159,89 гривень пені; 3,00 гривень втрат від інфляції на суму нарахованих і несплачених процентів; 158,24 гривень 3% річних на суму простроченого кредиту; 22,03 гривень 3% річних на суму нарахованих та несплачених процентів. Провадження в справі відкрито ухвалою суду від 28 жовтня 2020 року, розгляд позову постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Згідно з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення ко-пію ухвали і примірник матеріалів позову отримала мати відповідача 09 листопада 2020 року, що згідно із положеннями частини 3 статті 130 ЦПК України вважається належним повідомлення відповідача щодо вчинення необхідної процесуальної дії. У строк, визначений судом в ухвалі від 28 жовтня 2020 року з додатковим врахуванням Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, затверджених наказом Міністерством інфраструктури України від 28 листопада 2013 року №\~958, відповідач відзиву на позов не подав. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін від учасників справи до суду не надходили. Враховуючи вищевикладене та положення ст.279 ЦПК, суд розглянув справу за наявними у справі матеріалами. Аналізом доказів по справі суд встановив наступні фактичні обставини. 09 січня 2020 року відповідач як клієнт Банку підписав заяву про приєднання №\~1020864/210317 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки). У цій заяві вказано, що відповідач беззастережно приєднується до Договору в редакції, розміщеній на Інтернет-сторінці Банку на день підписання заяви, та укладає з Банком Договір, складовою частиною якого є умови договору банківського рахунку. Банк відкриває на ім`я відповідача поточний рахунок №\~ [NUMBER] в гривні України та надає йому платіжну картку типу "Моя картка" і ПІН-конверт до неї. У заяві також вказано, що відповідач підтверджує своє письмове клопотання на отримання кредиту та усвідомлює те, що укладає Договір в повному обсязі з урахуванням всіх його складових частин, зокрема, договору банківського рахунку, договору банківського вкладу (депозиту), кредитного договору, умови яких викладені в особливій частині Договору. Підтверджує, що ознайомлений з Умовами користування кредитною лінією (кредитом), паспортом споживчого кредиту, таблицею сукупної вартості кредиту. Меморіальним ордером №\~7669627118 від 10 січня 2020 року стверджено встановлення на картковий рахунок відповідача кредитного ліміту в розмірі 14\~600,00 гривень. За змістом ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно із ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно із ч.ч.1, 2 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) пози-чальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознака-ми, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: … 3) сплата неустойки; … У статті 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно із ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, за змістом вищенаведених законодавчих норм позивач має довести надання позичальнику грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором, зокрема щодо розміру процентів за користування кредитом, відповідальності за порушення зобов`язання у вигляді пені, а також порядку їх нарахування. На підтвердження заявленої до стягнення суми кредитної заборгованості та її складових Банк, окрім заяви про приєднання №\~1020864/210317 та меморіального ордеру, надав Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, Умови користування кредитною лінією (кредитом) в якості додатку №\~1 до Договору, виписку по картковому рахунку відповідача за період з 09 січня по 21 вересня 2020 року та розрахунок заборгованості позичальника [PERSON] . На підставі меморіального ордеру та банківської виписки по картковому рахунку встановлено, що відповідачу на відритий йому Банком картковий рахунок був встановлений кредитний ліміт, яким він активно користувався як шляхом зняття готівкових коштів, так і шляхом проведення розрахункових операцій. Проте отриманий кредит фактично не погашав, у зв`язку із чим станом 21 вересня 2020 року заборгованість по тілу кредиту становить 14\~548,57 гривень. Таку суму заборгованості відповідач жодним чином не заперечив та не спростував. Тому з урахуванням наведеного суд вважає вимогу Банку про стягнення з відповідача основної заборгованості по кредиту у заявленому розмірі 14\~548,57 гривень доведеною і підставною, через що ця вимога підлягає задоволенню. До стягнення Банк також заявляє заборгованість по процентах, розрахунково-касове обслуговування та пені. Проте підстав для стягнення цих нарахувань Банк не довів, а суд не встановив з огляду на таке. У підписаній сторонами заяві про приєднання № 1020864/210317 не передбачено сплати відповідачем процентів за користування кредитом, розрахунково-касове обслуговування та пені за порушення зобов`язання. Із позовної заяви вбачається, що нарахування заборгованості по цих складових Банк здійснював у відповідності до умов, визначених у Договорі комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та Умовах користування кредитною лінією (кредитом). Однак додані до позову Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та Умови користування кредитною лінією (кредитом) не містять підпису відповідача, тому відсутні підстави вважати, що відповідач з ними ознайомлений та що цей Договір і Умови є складовою договірних кредитних правовідносин сторін. Інших належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що саме цей Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та Умови користування кредитною лінією (кредитом) є складовою частиною укладеного між сторонами договору і що саме наведені у них умови мав на увазі і розумів відповідач, підписуючи заяву про приєднання, та відповідно, чи брав він на себе викладені у них зобов`язання, зокрема щодо сплати процентів за конкретною ставкою, за розрахунково-касове обслуговування та по пені, позивач суду не надав. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, винагороди за розрахунково-касове обслуговування, а також відповідальність у вигляді пені за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. За викладених обставин суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача заявленої у позові заборгованості за цими складовими в загальній сумі 1\~969,32 гривень. У зв`язку із цим не підлягають задоволенню й вимоги про стягнення з відповідача втрати від інфляції в розмірі 3,00 гривень та 3-х % річних в сумі 22,03 гривень, які нараховані на суму несплачених процентів, оскільки по своїй суті ці вимоги є похідними від вимоги про стягнення заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом. Вимога про стягнення 3-х % річних, що нарахована згідно із положеннями статті 625 ЦК України на суму простроченого кредиту, є також безпідставною з огляду на відсутність у заяві про приєднання № 1020864/210317 умов щодо строку повернення отриманих кредитних коштів та сум обов`язкових щомісячних платежів. Таким чином, судом встановлено підстави для часткового задоволення позову, а саме в частині стягнення з відповідача в користь Банку тіла кредиту в сумі 14\~548,57 гривень. Згідно зі ст.141 ЦПК України судові витрати по справі слід покласти на відповідача пропорційно до задоволених вимог із розрахунку задоволення 87,95 % таких вимог.

Outcome: partial