Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-28 00:00:00

В липні 2017 року позивач звернулася до суду з позовом, у якому просила стягнути з [PERSON] на свою користь аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що перебуває з відповідачем у шлюбі, у якому у них народилась донька [PERSON], [INFO]. Зазначила, що з відповідачем проживають окремо, дитина перебуває повністю на її утриманні. Протягом усього часу відповідач ухиляється від виконання батьківських обовязків, добровільно матеріальної допомоги не надає. Посилаючись на те, що самостійно не має можливості забезпечити доньку, просить в судовому порядку стягувати з відповідача аліменти на дитину. Позивач подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, судові повістки, направлені на його адресу, повернені відділенням поштового звязку з відміткою "за закінченням терміну зберігання". Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності сторін та на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони є батьками малолітньої [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ТП №215030 від 23.04.2014 року (а.с.3). Домовленості про утримання дітей в досудовому порядку сторонами не досягнуто. Згідно частини другої статті 51 Конституції України та статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України (зі змінами внесеними Законом України від 17.05.2017 року N 2037-VIII) розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного Кодексу України (зі змінами внесеними Законом України від 17.05.2017 року N 2037-VIII) частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частиною 1 ст. 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З огляду на викладене, враховуючи усі обставини, що мають істотне значення при визначенні розміру аліментів, суд вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітньої [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 03.07.2017 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню до Державного бюджету України судовий збір в розмірі 704 грн 80 коп.

Outcome: partial