Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-15 00:00:00

Кривоозерська районна державна адміністрація Миколаївської області 28 лютого 2014 року звернулася в суд з позовом до [PERSON] про позбавлення її батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON], [INFO], до [PERSON] про позбавлення його батьківських прав відносно малолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та стягнення аліментів на утримання дітей. В обґрунтування позовних вимог зазначається, що відповідачі, будучи батьками вказаних дітей, ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків по їх вихованню та утриманню, не створюють належних умов для проживання та розвитку дітей, зловживають спиртними напоями. При черговому обстеженні сім'ї , 12 вересня 2013 року діти були відібрані від батьків та поміщені до Первомайського притулку для дітей. Посилаючись на ухилення відповідачів від своїх батьківських обов'язків, створення неналежних умов для проживання та утримання дітей, позивач просив позов задовольнити та стягнути на утримання дітей аліменти у твердій грошовій сумі, не менше 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, а саме по 350 грн. на кожну дитину. В судовому засіданні представник позивача підтримала позов, уточнивши позовні вимоги, просила позбавити батьківських прав відповідачку [PERSON] також відносно малолітніх дітей [PERSON], [PERSON] Відповідачі позов не визнали, просили не позбавляти їх батьківських прав, стверджуючи, що з часу відібрання дітей усвідомили, що в їх ставленні щодо дітей були певні недоліки, однак в теперішній час змінили поведінку, покращили умови проживання, матеріальний стан з метою повернення дітей у сім'ю. Вислухавши сторони, свідків, думку дитини [PERSON], прокурора, які заперечували щодо позбавлення батьківських прав відповідачів, вивчивши письмові докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Пленум Верховного суду України в п.п. 15,16 постанови від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і грунтуються на факті споріднення з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про -2- фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Судом встановлено, що відповідачка [PERSON] є матір'ю малолітніх дітей [PERSON], [PERSON], [PERSON], що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER] (а.с. 3, 5, 7), відповідач [PERSON] є батьком малолітніх [PERSON], [PERSON]. Згідно актів обстеження житлово-побутових умов від 25 березня 2013 року,15 квітня 2013 року, 03, 12, 16 вересня 2013 року відповідачі разом з дітьми проживали в [ADDRESS], належному [PERSON] на праві спільної часткової власності, в якому відповідач [PERSON] зареєстрований. Сім'я недостатньо матеріально забезпечена, її дохід складається із тимчасових заробітків по на найму батька. Біля будинку є присадибна земельна ділянка, яка в теперішній час упорядкована, є домашні тварини. Соціальних пільг від держави сім'я не отримує. В житловому будинку є ліжка, постільна білизна, облаштована окрема кімната для старшої дитини [PERSON], наявний дитячий одяг та іграшки. Свідок [PERSON], який проживає по сусідству з відповідачами підтвердив, що відповідачі можуть належно виховати дітей, так як піклуються про них, створили належні умови для проживання, хоча великих доходів не мають. З довідки Кривоозерської ЦРБ відповідачі не перебувають на обліку в лікаря нарколога, однак як вбачається із характеристики на відповідача [PERSON] , за місцем проживання він характеризується позитивно, однак були випадки зловживання спиртними напоями. При обстеженні умов проживання Службою у справах дітей 12 вересня 2013 року відповідачка [PERSON] перебувала в стані алкогольного сп'яніння, що підтверджується медичним оглядом на стан сп'яніння, (а.с. 23). В зв'язку з такою поведінкою матері діти були вилучені 13.09.2013 року із сім'ї, на підставі розпорядження Кривоозерської РДА № 266-р від 16.09.2013 року, та направлені до Первомайського притулку для дітей, де знаходяться в теперішній час. Як пояснила, допитана в якості свідка директор вказаного закладу [PERSON], діти соціально не запущені, розумово розвинуті, мають задовільний стан здоров'я, мати часто їх відвідує, спілкується в телефонному режимі і діти цьому радіють та чекають її черговому приїзду. Відповідно до ст. 14 Закону України "Про охорону дитинства" діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Крім того , у рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2009 року в справі "Савіни проти України", пропонується з'ясовувати , чи був відповідний процес прийняття рішень справедливим і здатним забезпечити належний захист інтересів; чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини; чи зазнаватиме дитина, якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження та чи страждатиме вона через відсутність піклування. через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки; чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров'я; чи ґрунтуються висновки національних органів на достатній доказовій базі (яка , за потреби, може включати показання свідків, висновки компетентних органів, психологічні та інші експертні висновки та медичні довідки); чи мали заінтересовані сторони, зокрема батьки, достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Конвенцією про права дитини визначено що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розумінні. В усіх діях -3- щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватним установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ст. 3). Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосування закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад , коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини (ст. 9). Держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства (ст. 12). Малолітня донька [PERSON], [INFO], була допитана в судовому засіданні , заперечувала щодо позбавлення батьківських прав її матері, виявила бажання проживати в сім'ї разом з матір'ю, вітчимом та молодшими братиком і сестричкою. При обстеженні умов проживання 09 квітня 2014 року представниками служби у справах дітей Кривоозерської РДА, житловий будинок знаходиться в належному для проживання стані, є запас продуктів, посаджений огород. За такого, суд вважає, що у порушення вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України позивачем не надано достатніх доказів на підтвердження свідомого нехтування батьками своїх обов'язків відносно дітей або ухилення від їх виховання, тому відсутні підстави для позбавлення [PERSON], [PERSON] батьківських прав, попередивши відповідачів про необхідність змінити ставлення до виховання дітей, поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ними батьківських обов'язків.

Outcome: dismissed