Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-12 00:00:00

В листопаді 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом. Просив стягнути з відповідачів на його користь в солідарному порядку моральну шкоду в розмірі 10\~000\~грн. Посилався на те, що захищаючи інтереси [PERSON] та [PERSON] у кримінальному провадженні, зареєстрованому в ЄРДР за № 12015040350000217 від 05\~лютого 2015 року, позивач звернувся із адвокатським запитом на отримання інформації до Знаменівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, який [PERSON] отримав особисто 16 березня 2015\~року. 23 березня 2015 року з порушенням строку для надання відповіді [PERSON] надав відповідь про те, що інформація зазначена в запиті, в Знаменівській сільській раді відсутня. Постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 жовтня 2015 року [PERSON] визнаний винним у адміністративному правопорушенні щодо ненадання інформації на адвокатський запит. Вважав, що діями відповідачів йому було завдано моральну шкоду, яка полягає в душевних хвилюваннях, втратою часу для поновлення порушених прав, приниження ділової репутації адвоката. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, надав пояснення аналогічні змісту позовної заяви. Просив позов задовольнити. Відповідачі в судове засідання не зявився, про день, місце та час розгляду справи повідомлені належним чином, клопотання про відкладення розгляду справи суду не надавали, про причини неявки не повідомили, тому суд відповідно до ч. 1, 2 ст. 224 ЦПК України з урахуванням згоди позивача вважає можливим провести заочний розгляд справи. Суд, вислухавши пояснення позивача, допитавши позивача в якості свідка, дослідивши матеріали цивільної справи, матеріали справи про адміністративне правопорушення № 183/3438/15 відносно [PERSON], приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, 28 лютого 2015 року адвокат [PERSON]\~О М. уклав договори про захист інтересів на період досудового слідства з [PERSON] та [PERSON] (справа про адміністративне правопорушення № 183/3438/15 відносно [PERSON] а.с. 12). Виконуючи взяті на себе обовязки за договором позивач 16 березня 2015\~року звернувся із адвокатським запитом на отримання інформації до Знаменівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області (а.с. 21). З цього запиту вбачається, що він отриманий відповідачем 16 березня 2015\~року (а.с. 21). 23 березня 2015 року Знаменівська сільська рада Новомосковського району Дніпропетровської області листом № 127 за підписом сільського голови [PERSON] повідомила позивачеві про те, що інформація, зазначена в запиті, в Знаменівській сільській раді відсутня. (справа про адміністративне правопорушення № 183/3438/15 відносно [PERSON] а.с. 14). Постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 жовтня 2015 року [PERSON] визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення щодо ненадання інформації на адвокатський запит [PERSON] (а.с. 5-6). Відповідно до ст. 56 Конституції України кожен має\~право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування\~матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Згідно частини 1, 2, 3 статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно частин 1, 2 статті 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Відповідно до статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом. Згідно статті 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Відповідно до пункту 5 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" № 4 від 31 березня 1995 року відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. Відповідальність заподіювача шкоди без вини може мати місце лише у випадках, спеціально передбачених законодавством. В пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" № 4 від 31\~березня 1995 року розяснено, що моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивач у справі [PERSON] не надав суду достатніх доказів, які б свідчили, що відповідачами принижена його ділова репутація і, як наслідок заподіяна моральна шкода. З тексту позовної заяви та з пояснень самого позивача не вбачається, які саме наслідки настали для позивача та як він від цього постраждав. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed