Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-01 00:00:00

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON], 09.06.2008 року уклали кредитний договір № 232425-СRЕD. Згідно договору ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» зобов'язався надати відповідачу кредит у розмірі 2500.00 (долар США) на термін до 05.06.2009 р., а відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку встановленому кредитним договором. Відповідно договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, відповідач повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрата згідно кредитного договору. Згідно договору у випадку порушення зобов'язань за кредитним договором, відповідач сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Позивач зобов'язання за даним договором виконав у повному обсязі, а саме: надав відповідачу кредит у розмірі, передбаченому умовами кредитного договору. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором № 232425-СRЕD. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконав. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором, відповідач, станом на 24.01.2016 року має заборгованість - 2090,03 (долар США), яка складається з наступного: 538.61 (долар США) - заборгованість за кредитом; 1551,42 (долар США) - заборгованість по процентам за користування кредитом. Від цієї суми заборгованості віднімається сума, у розмірі 761,72 (долар США) яка була задоволена рішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 27.11.2009 року, з відповідача - [PERSON] на користь позивача ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК", різниця становить 1328,31 (долар США), а також штрафи, відповідно до договору: 10,20 (долар США) - штраф (фіксована частина) 66.42 (долар США) - штраф (процентна складова). Заборгованість до стягнення становить 1404.92 (долар США), що за курсом 24.52 грн. відповідно до службового розпорядження НБУ від 24,01.2016 року, складає 34448,67 грн. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позовній заяві та дав аналогічні пояснення. Представник відповідача позовні вимоги не визнав у повному обсязі, просив суд застосувати до заявлених позовних вимог наслідки спливу позовної давності у відповідності до ст.267 ЦК України. В судовому засіданні встановлено, що ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON], 09.06.2008 року уклали кредитний договір № 232425-СRЕD. Згідно договору ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» зобов'язався надати відповідачу кредит у розмірі 2500.00 (долар США) на термін до 05.06.2009 р., а відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку встановлених кредитним договором (а.с.7-10). Відповідач станом на 24.01.2016 року має заборгованість - 2090,03 (долар США), яка складається з наступного: 538.61 (долар США) - заборгованість за кредитом; 1551,42 (долар США) - заборгованість по процентам за користування кредитом (а.с.5). Рішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 27.11.2009 року з відповідача - [PERSON] на користь позивача ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" було стягнуто суму заборгованості, у розмірі 761,72 (долар США), різниця становить 1328,31 (долар США), а також штрафи відповідно до договору: 10,20 (долар США) - штраф (фіксована частина) 66.42 (долар США) - штраф (процентна складова) (а.с.4, 5, 6). Відповідно до\~статті 256 ЦК України\~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта\~статті 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки\~\~(стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга\~статті 258 ЦК України\~передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до\~статті 253 ЦК України\~перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припиненням дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша\~статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Згідно зі\~статтею 266 ЦК України\~зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд України у постановах від 6 листопада 2013 року (№ 6-116цс13), 19 березня 2014 року (№ 6-20цс14), 18 червня 2014 року (№ 6-61цс14), від 036 червня 2015 року (№ 6-31цс15) та від 29 червня 2016 року (№ 6-1188цс16). Відповідно до висновків Європейського суду з прав людини позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (п. 51 рішення від 22 жовтня 22 жовтня 1996 року за заявами №22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»; пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»). Сторони уклали кредитний договір № 232425-СRЕD на термін до 05.06.2009. 26 жовтня 2009 року Приватбанк звернувся до суду із позовом про стягнення боргу за кредитним договором. Вказаний позов рішенням суду від 27 листопада 2009 року був задоволений. Отже, звернення Приватбанку до суду у жовтні 2009 року, тобто у межах трирічного строку позовної давності, згідно зі\~ст. 264 ЦК України\~перервало цей строк і його слід обраховувати заново із наступного дня після пред'явлення позову, тобто із 27 жовтня 2009 року. Наведені обставини, згідно з положеннями ч. 3\~ст. 61 ЦПК України, не доказуються при розгляді інших справ у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.\~\~\~\~ Оскільки позивач позов до суду подав лише 19 лютого 2016 року, тобто із пропуском встановленого законом трирічного строку позовної давності, клопотання про поновлення строку не заявив і доказів поважності причин пропуску не надав, а також враховуючи усну заяву представника відповідача про застосування строку позовної давності, суд вважає, що необхідно відмовити в задоволенні позову.

Outcome: dismissed