Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-05 00:00:00

АТ КБ "ПриватБанк" звернулося до суду з позовом до [PERSON] з вимогою про стягнення кредитної заборгованості, посилаючись на те, що 22.05.2008 року з метою отримання банківських послуг відповідачка підписала заяву. Підписанням анкети-заяви відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом із «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку» складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. У зв`язку із неналежним виконанням умов кредитного договору відповідач станом на 31.03.2020 року заборгувала за кредитом 41417,74 грн., з яких: 3000 грн. заборгованість за тілом кредиту, 27912,37 грн. - заборгованість за відсотками, 8295 грн. - пені; 250 грн. - штраф (фіксована частина); 1960,37 грн.- штраф (процентна складова). Вказану суму заборгованості та судові витрати АТ КБ "ПриватБанк" просить стягнути на його користь з відповідачки. Ухвалою Тиврівського районного суду Вінницької області від 28.07.2020 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження. В судове засідання представник позивача не з`явився, про розгляд справи повідомлений, в позовній заяві просив розгляд справи провести у відсутність його представника, не заперечував щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] двічі (21.09.2020 року та 06.11.2020 року) в судове засідання не з`явилась, про слухання справи повідомлена в установленому законом порядку, що стверджується розписками про отримання повісток. Копію ухвали про відкриття провадження від 28.07.2009 року, копію позовної заяви з додатками відповідач отримала 21.08.2020 року. Відзиву на позов не надходило. Оскільки позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, з урахуванням викладеного вище, це дає підстави суду відповідно до ст. 280 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом установлено наступні фактичні обставини справи, яким відповідають правовідносини, врегульовані нормами ст. 526, 527, 530, 536, 546, 549, 550, 610-611, 625, 629, 638, 1048, 1049, 1054, 1055 ЦК України. Відповідно до ст.1054,1055 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти; кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. За змістом ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно положень ч.1 ст. 546 ЦК України та ст. 549 ЦК України, виконання зобов`язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою чи іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобов`язання (п.3 ч.1 ст. 611 ЦК України). Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Такими обставинами (предметом доказування) у даній справі є наявність між сторонами договірних правовідносин, що випливають з кредитного договору, та належне (неналежне) виконання сторонами своїх зобов`язань відповідно до умов кредитного договору та вимог ЦК України. Судом установлено, що 22.05.2008 року відповідач підписала заяву, згідно якої підтвердила, що вона погоджується із тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг. Відповідач користувалась кредитними коштами, що підтверджується також випискою про рух коштів за картковим рахунком відповідача. Банк, звертаючись до суду з позовом, надав заяву від 30.12.2009 про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку та довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», яка підписана відповідачем, розрахунок заборгованості за договором № б/н від 22.05.2008 року, виписку по особовому рахунку, довідку про зміну кредитного ліміту, а також витяги з Тарифів та Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку. Згідно підписаної 22.05.2008 року відповідачем Довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», за змістом якої встановлена базова ставка за користування кредитом 1,9 % в місяць; розмір щомісячних платежів у розмірі 7 % від заборгованості, але не менше 50 грн., і не більше залишку заборгованості; термін внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, наступного за звітним; встановлено порядок нарахування пені за несвоєчасне погашення заборгованості (пеня=пеня(1)+пеня(2), де пеня (1)=(базова % ставка за договором)/30 нараховується за кожен день прострочення кредиту; пеня (2)=1% від заборгованості, але не менше 10 грн. в місяць, нараховується раз в місяць, за наявності прострочення на суму від 50 грн. та більше; штраф за порушення строку платежів більш, ніж на 120 днів - 250грн.+5% від ціни позову, встановлено процентну ставку на суму несанкціонованого перевищення кредитного ліміту 2,85 %. Відповідно до наданого банком розрахунку, заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором станом на 31.03.2020 року заборгованість за кредитом 41417,74 грн., з яких: 3000 грн. заборгованість за тілом кредиту, 27912,37 грн. - заборгованість за відсотками, 8295 грн. - пені; 250грн. - штраф (фіксована частина); 1960,37 грн. - штраф (процентна складова). Між сторонами виник спір з приводу повернення грошових коштів, отриманих в кредит, сплати нарахованих процентів, а також штрафних санкцій. Як слідує з розрахунку тіло кредиту становить 3000 грн., вказаний розмір підтверджується матеріалами справи, а тому підлягає стягненню. Що стосується процентів, то як слідує з розрахунку, заборгованість по процентам, які позивач просить стягнути, становить 27912,37 грн. Статтею 1048 ЦК України закріплено право позикодавця на одержання від позичальника процентів від суми позики. Разом з тим, як вказувалося, сторони обумовили розмір процентів в довідці про умови кредитування, яка підписана позичальником, яка дійсно містить умови нарахування процентів за користування кредитними коштами, розмір яких встановлено на рівні 22,8 % річних (1,9 % місячних), процентна ставка на суму несанкціонованого перевищення кредитного ліміту 34,2% річних (2,85 % місячних). Як слідує з наданого банком розрахунку, банк, починаючи з 23.06.2008 року нарахував проценти за процентною ставкою 24% річних, відтак позов щодо стягнення процентів в сумі 27912,37 грн. підлягає стягнення. Проценти нараховано по 28.06.2019 року. Що стосується стягнення неустойки (штрафу та пені), то суд звертає увагу на наступне. Відповідно до погоджених умов при порушенні строків платежів по кожному з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, особа зобов`язана сплатити банку штраф в розмірі 500,00 грн. + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих та прострочених процентів і комісій. Крім того, за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів банком нараховується пеня=пеня(1)+пеня(2), де пеня (1)=(базова % ставка за договором)/30 нараховується за кожен день прострочення кредиту; пеня (2)=1% від заборгованості, але не менше 30 грн. в місяць, нараховується раз в місяць, за наявності прострочення на суму від 50 грн. та більше. Позивач просить стягнути з відповідача 8295 грн. - нарахованої пені та 250 грн. - штраф (фіксована частина), 1960,37 грн. штраф (процентна складова). Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Згідно Постанови Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року (справа № 6-2003цс15), цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. З огляду на зазначене, підстави для одночасного стягнення пені та штрафу відсутні, а тому, зважаючи все ж таки на порушення відповідачем своїх зобов`язань, суд дійшов висновку про стягнення з останньої пені в розмірі 8295 грн. Отже, позов підлягає частковому задоволенню та з відповідача слід стягнути на користь банку заборгованість за кредитним договором № б/н від 22.05.2008 року в розмірі 39207,37 грн., з них тіла кредиту 3000 грн. та 27912,37 грн. - заборгованість за відсотками, 8295 грн. - пеня. Крім того, відповідно дост. 141 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 1989,75 грн, тобто пропорційно розміру задоволених позовних вимог 94,66 % (39207,37х100/41417,74)х2102/100). На підставі викладеного,

Outcome: partial