Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить розділити спадкове майно, яке залишилося після смерті батька [PERSON], визнати недійсним правочин відмову від прийняття спадщини [PERSON], визнати за померлим [PERSON] право власності на гараж № 62 у автомобільно-гаражному кооперативі № 7 по вул. Батуринській, 87 в м. Конотопі. Свої вимоги обгрунтовує тим, що 13.02.2014 року помер його батько [PERSON] Після його смерті відкрилася спадщина, до складу спадкового майна входить: квартира [ADDRESS], вартістю 343 800 грн.; автомобіль Богдан 211040, 2013 року випуску, двигун № [NUMBER], кузов № [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], вартістю 167 584 грн.; автомобіль ВАЗ 21070, 2005 року випуску, двигун № [NUMBER], кузов № [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], вартістю 55 110 грн.; причіп ПГ 02Б, реєстраційний номер [NUMBER], вартістю 29 261 грн.; гараж № 62 у автомобільно-гаражному кооперативі № 7 по вул. Батуринській, 87 в м. Конотопі, вартістю 85 106 грн. Крім нього, спадкоємцями по закону першої черги були дружина [PERSON], батько померлого [PERSON] та мати померлого [PERSON] [PERSON] та [PERSON] звернулися до Конотопської державної нотаріальної контори з заявами про відмову від спадщини на користь [PERSON] 07.03.2014 року [PERSON] померла. 01.07.2014 року [PERSON] відкликав свою заяву про відмову від спадщини. Вважає, що заяву про відмову від спадщини, написано [PERSON] під впливом тяжкої для неї обставини, а саме бабуся хворіла на онкологічну хворобу, морально була подавлена смертю сина, відповідач [PERSON] обіцяла, що буде її доглядати, скористалася її важким станом та примусила останню написати заяву про відмову від спадщини на свою користь. Через три дні бабуся померла., вважає, що якби не тяжка хвороба, бабуся ніколи б не позбавила себе спадщини після смерті сина, просить визнати недійсною відмову [PERSON] від прийняття спадщини. Також батьку належав гараж № 62 у автомобільно-гаражному кооперативі № 7 по вул. Батуринській, 87 в м. Конотопі, в порядку, передбаченому діючим на той час законодавством батько спочатку отримав земельну ділянку для будівництва гаражу, а потім ще у 1990-х роках побудував гараж, в 1996 році земельна ділянка була передана йому у власність, весь час батько володів та користувався вказаним гаражем. Просить визнати за померлим батьком право власності на гараж та включити його до спадкового майна. Враховуючи вищевикладене, просить розділити спадкове майно наступним чином. Визнати за ним право власності на квартиру [ADDRESS], вартістю 343 800 грн.; за [PERSON] визнати право власності на автомобіль ВАЗ 21070, 2005 року випуску, двигун № [NUMBER], кузов № [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], вартістю 55 110 грн., причіп ПГ 02Б, реєстраційний номер [NUMBER], вартістю 29 261 грн. та гараж № 62 у автомобільно-гаражному кооперативі № 7 по вул. Батуринській, 87 в м. Конотопі; за [PERSON] визнати право власності на автомобіль Богдан 211040, 2013 року випуску, двигун № [NUMBER], кузов № [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], вартістю 167 584 грн. Згоден сплатити відповідачам грошову компенсацію вартості отриманого майна. Представник позивача за довіреністю [PERSON] та представник позивача за угодою [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просять їх задовольнити. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] проти позовних вимог заперечують, при ухваленні рішення просять врахувати письмові заперечення. Відповідач [PERSON] проти позовних вимог не заперечує, просить їх задовольнити. Третя особа: Малобілозерська сільська рада в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву, в якій просить розглядати справу без участі представника, проти рішення суду не заперечує. Третя особа: Конотопська міська державна нотаріальна контора в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву, в якій просить розглядати справу без участі представника, проти позовних вимог не заперечує. Третя особа: автомобільно-гаражний кооператив № 7 в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву, в якій просить розглядати справу без участі представника, проти визнання права власності на гараж заперечує. Суд, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що 13.02.2014 року помер [PERSON], після його смерті відкрилася спадщина (а.с.9). Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 30.11.1996 року (а.с. 14). З свідоцтва про народження позивач є сином [PERSON], який помер 13.02.2014 року (а.с.5). Згідно свідоцтва про одруження [PERSON] та [PERSON] одружились 19.11.1999 року, після одруження дружині змінено прізвище на [PERSON] (а.с. 76). З свідоцтва про народження вбачається, що [PERSON] та [PERSON] є батьком і матір'ю [PERSON] (а.с. 39). Згідно свідоцтва про смерть [PERSON] померла 07.03.2014 року в с. Мала Білозерка Василівського району Запорізької області (а.с. 38). З довідки центру надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів вбачається, що за [PERSON] станом на 28.08.2014 року значаться зареєстрованими: автомобіль Богдан 211040, реєстраційний номер [NUMBER], автомобіль ВАЗ 21070, реєстраційний номер [NUMBER], автомобіль ВАЗ 2103, реєстраційний номер [NUMBER] та причіп ПГ 02Б, реєстраційний номер [NUMBER] (а.с. 7). Згідно довідки-характеристики КП Конотопське МБТІ та договору купівлі-продажу від 07.02.1997 року за [PERSON] на праві приватної власності зареєстрована квартира [INFO] (а.с. 11, 77). З рішення виконавчого комітету Конотопської міської ради № 125 від 06.04.1993 року вбачається, що дозволено [PERSON], який проживає [INFO], установку гаражу в кооперативі № 7 (а.с. 81-91). Рішенням виконавчого комітету Конотопської міської ради № 369 від 29.11.1996 року передано у приватну власність [PERSON] земельну ділянку, площею 0,0024 га, яка надана йому для гаражного будівництва в кооперативі № 7 (а.с. 92,93). Згідно повідомлення Конотопської міської державної нотаріальної контори після померлого 13.02.2014 року [PERSON] 14.03.2014 року надійшли заяви: про прийняття спадщини від дружини померлого [PERSON]; про відмову від спадщини від батьків померлого [PERSON] та [PERSON] (підпис на яких засвідчено секретарем Малобілозерської сільради 04.03.2014 року за р. №№ 104,105) на користь [PERSON], на підставі яких заведена спадкова справа 98/2014 рік. Також 04.04.2014 року надійшла заява про прийняття спадщини від сина померлого [PERSON] 01.07.2014 року [PERSON] надіслав заяву, якою відкликає свою заяву від 04.03.2014 року про відмову від спадщини та приймає спадкове майно після померлого 13.02.2014 року [PERSON] (а.с. 24). З роз'яснень Конотопської міської державної нотаріальної контори вбачається, що [PERSON] відмовдено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки ним не надані до нотаріальної контори правовстановлюючі документи щодо належності майна спадкодавцеві (а.с. 10). Згідно рішення Конотопського міськрайонного суду від 21.09.2015 року позовні вимоги [PERSON] задоволено частково; визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частину автомобіля ВАЗ 21070, 2005 року випуску, двигун № [NUMBER], кузов № [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER]; визнано за [PERSON] право власності на 7/10 частин автомобіля Богдан 211040, 2013 року випуску, двигун № [NUMBER], кузов № [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER]; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області від 04.11.2015 року рішення Конотопського міськрайонного суду від 21.09.2015 року в частині визнання за [PERSON] права власності на 7/10 частин автомобіля Богдан 211040 змінити та визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частин автомобіля Богдан, 2013 року випуску, двигун № [NUMBER], кузов № [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER]; змінено рішення в частині стягнення судових витрат; в іншій частині рішення суду залишено без змін (а.с. 209-213). Рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 09.02.2016 року, ухваленим в цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу, в задоволенні позову відмовлено (а.с. 247-249). Відповідно до ст. 1216,1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Ст. 1261 ЦК України передбачає, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно зі ст. 1273, 1274 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом шести місяців з часу відкриття спадщини. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-якого спадкоємця за законом, незалежно від черги. Відмова від прийняття спадщини може бути визнана судом недійсною з підстав, встановлених, зокрема, ст. 233 ЦК України. Ч. 1 ст. 233 ЦК України визначено, що правочин, який вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, може бути визнаний судом недійсним незалежно від того, хто був ініціатором такого правочину. В п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 "Про практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" роз'яснено, що правочин може бути визнаний судом недійсним на підставі ст. 233 ЦК України, якщо його вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, чим друга сторона правочину скористалася. Тяжкими обставинами можуть бути тяжка хвороба особи, членів її сім'ї чи родичів, смерть годувальника, загроза втрати житло чи загроза банкрутства та інші обставини, для усунення або зменшення яких необхідно укласти такий правочин. Особа (фізична чи юридична) має вчиняти такий правочин добровільно, без наявності насильства, обману чи помилки. Особа, яка оскаржує правочин, має довести, що за відсутності тяжкої обставини правочин не було б вчинено взагалі або вчинено не на таких умовах. Разом з тим, суду не надано належних та допустимих доказів в підтвердження того, що за відсутності тяжкої обставини [PERSON] правочин не було б вчинено взагалі або вчинено не на таких умовах. За таких обставин, вимога про визнання недійсною заяви [PERSON] про відмову від прийняття спадщини на користь [PERSON] задоволенню не підлягає. Суд також приходить до висновку, що не підлягає задоволенню позовна вимога про визнання за померлим [PERSON] права власності на гараж № 62 у автомобільно-гаражному кооперативі № 7 по вул. Батуринській, 87 в м. Конотопі. Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Згідно ч. 3 ст. 3 Закону України від 01.07.2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13.12.1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 25 ЦК України \~цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Суд вважає, що в даному випадку, позивачу слід було звернутися з заявою про встановлення факту належності гаражу за померлим та включення гаражу до спадкового майна. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що до складу спадкового майна, яке залишилося після смерті [PERSON] та підлягає розподілу між спадкоємцями, входить: квартира [ADDRESS], 1/2 частина автомобіля Богдан 211040, 2013 року випуску, двигун № [NUMBER], кузов № [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], 1/2 частина автомобіля ВАЗ 21070, 2005 року випуску, двигун № [NUMBER], кузов № [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], причіп ПГ 02Б, реєстраційний номер [NUMBER]. Суд не приймає до уваги пояснення відповідача [PERSON] про те, що причіп був проданий, оскільки відповідно до ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом, а за ст. 34 Закону України «Про дорожній рух» державній реєстрації та обліку підлягають призначені для експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування транспортні засоби усіх типів: автомобілі, автобуси, мотоцикли всіх типів, марок і моделей, самохідні машини, причепи та напівпричепи до них, мотоколяски, інші прирівняні до них транспортні засоби та мопеди, що використовуються на автомобільних дорогах державного значення. Власники транспортних засобів та особи, які використовують їх на законних підставах, зобовязані зареєструвати (перереєструвати) належні їм транспортні засоби протягом десяти діб після придбання, митного оформлення, одержання транспортних засобів або виникнення обставин, що потребують внесення змін до реєстраційних документів. Разом з тим, належних та допустимих доказів в судовому засіданні відповідачем не надано. Суд також критично відноситься до показань свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], допитаних в судовому засіданні, оскільки вони є формальними та не спростовують висновків суду. Суд не приймає до уваги аудіозапис цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу, оскільки питання щодо придбання та належності спільної квартири було предметом розгляду цивільної справи за позовом [PERSON] До [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на частку спільного сумісного майна, рішенням Конотопського міськрайонного суду від 21.09.2015 року, яке набрало законної сили, в задоволенні позовних вимог [PERSON] про визнання права власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS], відмовлено. Суд критично відноситься до пояснень відповідача [PERSON] про те, що відповідачу [PERSON] слід залишити 30\~000 грн., які вона сплатила йому 04.03.2014 року, як грошову компенсацію за відмову від спадщини, оскільки відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Разом з тим, відповідач [PERSON] з зустрічним позовом до суду не зверталася. При вирішенні спорів по справах про спадкування за законом необхідно враховувати, що частки у спадщині кожного зі спадкоємців за законом є рівними, якщо тільки спадкоємці: - за усною домовленістю між собою не змінили розмір частки когось із них в спадщині, яка складається з рухомого майна; - за письмовою угодою (договором), посвідченою нотаріусом, якщо це стосується нерухомого майна або транспортного засобу, не змінили розмір часток в спадщині когось із них. Згідно з положеннями ст. 21, 24, 41 Конституції України, ст. 319, 358 ЦК України, громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, в тому числі щодо захисту права спільної часткової власності. За таких обставин, суд вважає неможливим варіант розподілу спадкового майна, запропонований позивачем, та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, приходить до висновку про розподіл спадкового майна в рівних частках. Враховуючи, що [PERSON] відмовилася від прийняття спадщини на користь [PERSON], суд приходить до висновку, що за позивачем слід визнати право власності на 1/4 частину спадкового майна, за відповідачем [PERSON] - на 1/4 частину спадкового майна, за відповідачем [PERSON] - на 1/2 частину спадкового майна.

Outcome: partial