Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-11 00:00:00

В березні 2018 року позивач звернулася до суду із позовом, у якому просить позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO], щодо сина [PERSON], [INFO] Позовні вимоги позивачка обґрунтовує тим, що вони з відповідачем перебували у шлюбі з 25.07.2009 року. Рішенням Бердичівського міськрайонного суду від 23.09.2015 року шлюб між сторонами було розірвано. Син проживає з позивачем та перебуває на її вихованні та утриманні. З жовтня 2016 року відповідач не приймає участі у вихованні та утриманні дитини, не спілкується з сином, не цікавиться його життям не вітає з днем народження не дарує подарунків не телефонує та не надає матеріальної допомоги. Позивачем створені всі необхідні та належні умови для проживання і виховання сина. Дитина забезпечена всім необхідним для її нормального життя та розвитку. Відповідач самоусунувся від виховання сина, не виявляє про нього батьківську турботу, байдуже ставиться до його інтересів, життя та здоровя . В судовому засіданні позивач та представник позивачки - позовні вимоги підтримали. Від відповідача надійшла заява що міститься в матеріалах справи про розгляд справи у його відсутності, визнає позов в частині позбавлення його батьківських прав, за умови залишення без розгляду позову в частині стягнення аліментів. (а.с.28). Представник третьої особи - представник Бердичівської районної державної адміністрації Житомирської області, проти задоволення позову не заперечує. Дослідивши докази, заслухавши позивача, третю особу, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з такого. Судом встановлено, що Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 23.09.2015 року шлюб між сторонами розірвано (а.с.14) [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 15). На даний час дитина проживає з позивачкою перебуває на їх утриманні, що підтверджується довідкою № 266, 21 березня 2018 року виданої Озадівською сільською радою Бердичівського району (а.с. 12). Вбачається, що відповідач ухиляється від виконання обов'язків по вихованню дитини, без поважних причин, що підтверджується висновком Бердичівської РДА як органу опіки та піклування від 11.06.2018 року № 02-8/1117, згідно якого Бердичівська РДА як орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього [PERSON], [INFO] Згідно з пункту 2 частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Будь-яка з підстав для позбавлення батьківських прав, перерахованих у статті 164 СК України, є критерієм протиправної поведінки батьків по відношенню до своєї дитини. Відповідно до статті 165 СК України позивачка мала право за наявності достатніх підстав на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав відповідача Проте, для з'ясування того, чи є таке втручання у сімейні відносини необхідним та виправданим у демократичному суспільстві, необхідні достатньо переконливі та зважені аргументи на захист інтересів дитини. Відповідальність батьків за виховання дітей, яка в однаковій мірі покладається як на матір, так і на батька, визначена і в статтях 9, 18 Конвенції "Про права дитини", ратифікованої Постановою Верховної Ради України № 780-ХІІ 27.02.1991 року. Згідно роз'яснень, викладених у п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30 березня 2007 року, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зважаючи на викладене суд приходить до висновку, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов»язків по вихованню дитини, оскільки протягом життя сина не піклується про його фізичний та духовний розвиток, не надає матеріальної допомоги на його утримання, не спілкується з дитиною. Таким чином дії відповідача, як батька дитини, є винними, свідомими, а тому на підставі статті 164 Сімейного Кодексу України, суд вважає, що відповідача слід позбавити батьківських прав відносно сина [PERSON], [INFO] Згідно ст.. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову судовий збір покладається на відповідача.

Outcome: approved