Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-05 00:00:00

Позивач [PERSON] вернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК», третя особа: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, Металургійний відділ державної виконавчої служби м. Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 24.10.2008 році позивачем був оформлений споживчий кредит в АТ «КБ Приватбанк» в розмірі 7000,00 грн. В 2013 році, позивач погасив заборгованість перед відповідачем, зі службою по роботі з проблемними кредитами узгодили суму, яку необхідно внести для повного погашення заборгованості та закриття кредитного договору. До 20.12.2018 р. про заборгованість перед АТ КБ «Приватбанк» позивачу не було відомо. 20.12.2018 р. позивач перевірив на сайті Міністерства юстиції України відомості щодо себе, згідно даних автоматизованої системи виконавчого провадження Міністерства юстиції України стало відомо про відкрите наявне відносно нього виконавче провадження № 48587910 від 02.09.2015 р. На даний час виконавче провадження закрите. Місцем виконання виконавчого напису був Металургійний район, оскільки позивач працює на ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг». 20.12.2018 р. позивач звернувся за роз`ясненнями до державного виконавця Металургійного відділ державної виконавчої служби міста Кривого Рогу ГТУЮ в Дніпропетровській області, де йому було усно пояснення, що відкрито провадження на підставі виконавчого напису вчиненого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. 23.07.2015 р. за реєстровим номером 3824 на суму боргу 35 146, 89 грн. Ознайомитися з матеріалами справи позивач не зміг, оскільки виконавче провадження закрито та передано до архіву. З даним виконавчим написом від 23.07.2015 р. позивач незгодний та вважає його таким, що не підлягає виконанню з наступних підстав. Жодного повідомлення ні від АТ «КБ Приватбанк» за останні майже 10 років, ні від приватного нотаріусу про існування кредитної заборгованості та наміру вчинити виконавчий напис, позивач не отримував. Позивач з сумою заборгованості не згодний, оскільки йому не надходило жодного повідомлення про існування заборгованості, позивач у позові зазначає, що на картку відкриту у АТ КБ «Приватбанк» йому неодноразово надходили кошти, жодного списання в рахунок погашення заборгованості не було. У зв`язку з наведеним позивачу стало відомо про вчинений в інтересах відповідача виконавчий напис, який вважає вчинений з порушенням вимог законодавства. Тому просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, від 23.07.2017 року вчинений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. зареєстрованим в реєстрі за номером 3824, яким звернуто стягнення з [PERSON] на користь акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» грошових коштів в сумі 35 146,89 грн. Ухвалою суду від 15 січня 2019 року відкрито провадження по справі та вирішено розглядати справу в порядку загального позовного провадження. Представник позивача [PERSON] . - [PERSON] до судового засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Просив суд розглядати справу в заочному порядку та стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по справі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчать матеріали справи. Причину неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності, про відкладення розгляду справи не надавав. Правом на відзив не скористався. Третя особа Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна до суду не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Третя особа Металургійний відділ державної виконавчої служби м. Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області в судовому засіданні присутні не були, про день та час розгляду справи повідомлялись належним чином, причини не явки суду не повідомили. Суд, вважає за необхідне ухвалити заочне рішення у відсутності представника відповідача на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Враховуючи викладене, суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, доводи, викладені в позовній заяві, з`ясувавши повно та всебічно обставини, факти та відповідні їм правовідносини, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 23 липня 2015 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною було вчинено виконавчий напис за № в реєстрі 3824 про стягнення на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» з [PERSON] не сплаченої в строк заборгованості за Кредитним договором б/н від 24.10.2008 року. Відповідно до вищевказаного виконавчого напису строк, за який провадиться стягнення склав 6 років 8 місяців 6 днів, а саме: з 24.10.2008 року по 23.07.2015 року; сума, що підлягає стягненню, склала 33446,89 грн., в тому числі: заборгованість за тілом кредиту - 6991,78 грн., заборгованість за відсотками - 20555,95 грн.; пеня та комісія - 4306,45 грн., заборгованість по штрафам - 1592,71 грн. Витрати за вчинення виконавчого напису склали 1700,00 грн. (а.с. 45). Відповідно до змісту виконавчий напис набирає чинності з дня його вчинення, тобто з 23 липня 2015 року та має бути пред`явлений до виконання до відділу (підрозділу) виконавчої служби протягом трьох років з дня його вчинення. Відповідно ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Главою 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012р. №296/5 передбачено порядок вчинення виконавчих написів. Згідно п. 1.1. даної Глави, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Згідно п. 1.2. перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.3.2 безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999р. №1172. Відповідно до п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Відповідно до ст. 89 Закону України «Про нотаріат» у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають, витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення, розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України від 11 березня 2015 року у справі № 6-141цс14, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» при вирішення справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. Пунктом 8 зазначеної вище постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення. У п. 10 "Узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні" від 07.02.2014 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснено, що однією з об`єктивних причин оскарження виконавчих написів є поверхневий підхід нотаріуса до вирішення питання про можливість вчинення виконавчого напису у кожному конкретному випадку. Поза увагою нотаріуса часто лишається те, що стягувачі, звертаючись за вчиненням виконавчого напису, необґрунтовано завищують суми своїх вимог, включаючи до їх складу всі санкції, комісії, винагороди, або звертаються про стягнення спірного боргу. Тому судами під час розгляду таких справ має бути враховано пред`явлені банками розрахунки заборгованості за кредитними договорами, суми, які зазначені у письмових вимогах та виконавчих написах нотаріусів, з`ясовано всі обставини у справі, зокрема чи є за боржником сума боргу. При цьому судам слід особливу увагу приділяти спірності сум у частині зазначення різних сум у письмовій вимозі та у виконавчому написі. Згідно з п. 2 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року, №1172 для одержання виконавчого напису про стягнення кредитної заборгованості кредитором надаються оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 05 липня 2017 року по справі №754/9711/14-ц безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. При цьому законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Отже, на думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, приймаючи до уваги, що виконавчий напис приватного нотаріуса був вчинений в порушення вимог Закону «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача. Тому враховуючи наявність порушення при вчиненні виконавчого напису ст. 88 Закону України "Про нотаріат", це є самостійною та достатньою підставою для задоволення позову. Слідує відмітити, що саме така правова позиція Верховного Суду, висловлена в постанові від 03.10.2018 року за результатами розгляду справи за №910/3337/17. Відповідно до положень ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. За встановлених обставин оспорюваний виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ст. 141 ЦПК Україниз відповідача підлягають стягненню витрати, понесені позивачем по оплаті судового збору у розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved