Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-02 00:00:00

В жовтні 2014 року ПАТ КБ "Приват Банк" звернулось в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В позові позивач вказує, відповідно до укладеного договору бн від 10.01.2014 року, укладеного між ПАТ КБ «Приват Банк» та [PERSON] (далі відповідач). 10.01.2014 року відповідач отримав кредит у розмірі 15000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27.60 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Станом на 25.09.2014 року позичальник [PERSON] має заборгованість по кредитному договору бн від 10.01.2014 року в сумі 40674,75 грн., яка складається з наступного: 29499,38 грн. - заборгованість за кредитом; 8662,29 грн.- заборгованість по процентам за користування кредитом; 100,00 грн. - заборгованість з пені та комісії за користування кредитом; а також штрафи відповідно до умов кредитного договору становлять: 500.00 грн. - штраф ( фіксована частина ); 1913,08 грн. - штраф ( процентна складова). Отже, до стягнення з відповідача підлягає заборгованість у сумі - 40674,75 грн. Оскільки відповідач добровільно не виконує взяті на себе зобов'язання, позивач просить суд стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" заборгованість в розмірі 40674,75 грн. за кредитним договором бн від 10.01.2014 року в примусовому порядку та покласти на відповідача судові витрати по справі. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив його задоволити в повному обсязі посилаючись на викладені в ньому обставини. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав повністю, та вказав, що дійсно укладав письмовий договір бн від 10.01.2014 року з ПАТ КБ «Приват Банк» згідно якого отримав кредит у розмірі 15000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27.60 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Також він пояснив, що платіжну картку добровільно передав іншій особі для зберігання і більше її не бачив. Про борг він дізнався із позовної заяви. Також він пояснив, що із відповідними заявами до правоохоронних органів не звертався. Вислухавши думку представника позивача, відповідача, вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. [PERSON], [INFO], уклав договір бн від 10.01.2014 року з ПАТ КБ «Приват Банк» за яким отримав кредит у розмірі 15000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27.60 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до умов договору, умов та правил надання банківських послуг [PERSON] взяв на себе за кредитним договором зобов'язання та у встановлені терміни добровільно не виконав і кошти позичальнику не повернув. Станом на 25.09.2014 року позичальник [PERSON] має заборгованість по кредитному договору бн від 10.01.2014 року в сумі 40674,75 грн., яка складається з наступного: 29499,38 грн. - заборгованість за кредитом; 8662,29 грн.- заборгованість по процентам за користування кредитом; 100,00 грн. - заборгованість з пені та комісії за користування кредитом; а також штрафи відповідно до умов кредитного договору становлять: 500.00 грн. - штраф ( фіксована частина ); 1913,08 грн. - штраф ( процентна складова). Отже, до стягнення з відповідача підлягає заборгованість у сумі - 40674,75 грн. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з положеннями ч.2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 (позика), якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. В ст. 526 ЦК України зазначено, що зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та умов Цивільного кодексу. Таким чином, при викладених обставинах, у зв'язку з тим, що відповідач не повертає кредитодавцю позику у порядку і у строки, відповідно до укладеного між ними кредитного договору, позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні і позов підлягає задоволенню. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 81 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати. Тому документально підтверджені судові витрати, понесені позивачем при подачі позовної заяви повинні бути стягнуті з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved