Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із даним позовом, в якому зазначила, що 16.11.2017 року наказом № 260-к була звільнена на п.1 ст. 36 КЗпП України. На день звільнення з роботи ДП «Харківський завод транспортного устаткування» розрахунок щодо сплати заборгованості по заробітної плати здійснений не був. Відповідно до довідки від 12.03.2018 року № 22 заборгованості ДП «Харківський завод транспортного устаткування» складає 13681,61 грн. Середній заробіток за весь час затримки складає 33861,52 грн. ( 368,06*92). Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 10.04.2018 року відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до Державного підприємства « Харківській завод транспортного устаткування» про стягнення заборгованості з виплати заробітної плати, про стягнення середнього заробітку за час виплати заробітної плати в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідач у встановлений строк вищезазначеною Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 10.04.2018 року надав відзив на позовну заяву з якому просить цивільний позов задовольнити частково, лише в частині стягнення заборгованості по заробітної плати у сумі 13681,61 грн. в інший частині позову на посилається на розсуд суду та просять взяти до уваги, що рахунків ДП «Харківський завод транспортного устаткування» знаходяться під арештом, а отже відсутня вина відповідача щодо не сплат заборгованості. Позивач надав відповідь на відзив з якого вбачається, що сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальність ( Постанова ВСУ від 03.07.2013 року по справі № 6-60цс133). Крім того, підставою звільнення було саме постійне порушення строків сплати заробітної плати. Суд дослідивши матеріали справи встановив наступне. 07.06.2017 року № 88-к позивача на роботу у Державне підприємство «Харківський завод транспортного устаткування» завідуючої канцелярії . 16.11.2017 року наказом № 260-К звільнена з роботи за згодою сторін\~ст.36 КЗПП України. На день звільнення з роботи ДП «Харківський завод транспортного устаткування» нарахована заробітна плату: за вересень 2017 року 2370,29 грн., жовтень 2017 року 5685,15 грн., листопад 2017 року 5628,16 грн. Загальна сума заборгованості складається 13681,61 грн. Згідно ч.1ст.21 Закону України «Про оплату праці», працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Відповідно до ч.1 ст.94. ч.5 ст.95КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Заробітна плата підлягає індексації у встановленому законодавством порядку. За ч.1 ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Згідно ст.\~116\~КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. За ч.1ст.117\~КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені встатті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно ч.1,2ст.233\~КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. В рішенні Конституційного Суду України від 22 лютого 2012р. у справі №1-5/2012 зазначено, що в аспекті конституційного звернення положення частини першої статті 233 Кодексу законів про працю Україниу взаємозв'язку з положеннями статей116,117,237-1цьогокодексуслід розуміти так, що для звернення працівника до суду з заявою про вирішення трудового спору щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні та про відшкодування завданої при цьому моральної шкоди встановлено тримісячний строк, перебіг якого розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично з ним розрахувався. В рішенні Конституційного Суду України від 15 жовтня 2013 року у справі №1-13/2013 за конституційним зверненням громадянки [PERSON]\~ щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України, статей1,12 Закону України "Про оплату праці"зазначено, що в аспекті конституційного звернення положення частини другої статті 233 Кодексу законів про працю Україниу системному зв'язку з положеннями статей1,12 Закону України "Про оплату праці" від 24 березня 1995 року № 108/95-ВРзі\~змінами необхідно розуміти так, що у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці не обмежується будь-яким строком звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, яка йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, зокрема й за час простою, який мав місце не з вини працівника, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат. В рішенні Конституційного Суду України від 15 жовтня 2013 року у справі №1-18/2013 за конституційним зверненням громадянина [PERSON] щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 233\~Кодексу законів\~про працю\~України зазначено, що в аспекті конституційного звернення положення частини другої статті 233\~Кодексу законів\~про працю\~України слід розуміти так, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати як складових належної працівнику заробітної плати без обмеження будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем. В своєму листі від 07.05.2013р. №708/0/4-13 Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ зазначив про те, що суми виплат, пов'язаних з індексацією заробітної плати працівників, входять до складу фонду додаткової заробітної плати згідно з підпунктом 2.2.7 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Держкомстату України від 13 січня 2004 р. № 5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 27 січня 2004 р. за № 114/8713. Згідно з частиною другою статті 233\~КЗпП у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Судом встановлено, що відповідно до довідки від 12.03.2018 року № 22 заборгованість ДП «Харківський завод транспортного устаткування» перед позивачем складає 13681,61 грн. ( за вересень 2017 року 2370,29 грн., жовтень 2017 року 5685,15 грн., листопад 2017 року 5628,16 грн. ). Враховуючи вищезазначене суд приходить до висновку про задоволення позову щодо стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість по заробітної плати за вересень 2017 року у сумі 2370,29 грн., жовтень 2017 року у сумі 5685,15 грн., листопад 2017 року у сумі 5628,16 грн. Крім того, відповідно до\~ст. 117 КЗпП України\~в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначених в\~ст.116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні сплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. На підставі викладеного суд доходить висновку, що відповідач, який порушив гарантоване законом право на оплату праці повинен нести відповідальність, передбачену\~ст. 117 КЗпП України. Тому позовні вимоги [PERSON], щодо стягнення середньоденного заробітку за весь час затримки розрахунку у сумі 33861,52 грн. підлягають задоволенню в повному обсязі. Вказаний позивачем розрахунок середнього заробітку проведено відповідно до\~постанови КМУ № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати». І є правильним з арифметичної точки зору. Посилання відповідача на те, що рахунки ДП «Харківський завод транспортного устаткування» знаходяться під арештом є недоведеним, оскільки відповідачем не надано доказів в обґрунтування викладеного та збереження арештів на майно та кошти підприємства не виключає необхідності здійснити остаточний розрахунок з робітником, а відповідно, відсутні підстави вважати, що відсутня вина відповідача. Згідно до п.2 ч.1ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про, присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. Питання щодо судових витрат суд вирішує з врахуванням положень\~ст.141 ЦПК України. На підставі викладено,

Outcome: approved