Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-18 00:00:00

Позивач [PERSON], в інтересах якої за довіреністю діє [PERSON] звернулася в суд із позовом до відповідача [PERSON], третьої особи органу опіки та піклування Борщівської районної державної адміністрації, в якому просить позбавити відповідача батьківських прав стосовно неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що відповідач ухиляється від своїх обов'язків по вихованню дитини. Вказала, що з листопада 2006 року, з часу коли вони з відповідачем припинили спільно проживати, останній жодного разу сина не навідав, не спілкується з сином, не проявляє до нього щонайменшої батьківської турботи, матеріально не забезпечує. Представники позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просить задовольнити позов з підстав наведених у позовній заяві та пояснила, що з листопада 2006 року відповідач не проявив жодної уваги до свого малолітнього сина, не цікавився успіхами дитини в дитячому садочку, навчанням у школі, здоров»ям сина, станом зору дитини, оскільки хвороба в дитини є успадкованою по лінії батька. Коли потрібно було дитині пройти обстеження у медичному закладі Польської Республіки, відповідач відмовився надати дозвіл на тимчасовий виїзд дитини за кордон. На спробу дитини [PERSON] поспілкуватися з батьком в соціальній мережі інтернету, останній видалив свою сторінку. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибув, причин неявки не повідомив. Представник органу опіки та піклування Борщівської районної державної адміністрації Бородін М.О. вважає, що позов підлягає до задоволення з тих підстав, що відповідач впродовж 8 років не приймав участі у вихованні дитини без поважної на те причини і не виявляє наміру в подальшому цього робити. Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні одностайно підтвердили той факт, що батько дитини [PERSON] за останні 10 років не брав жодної участі у вихованні сина. Вихованням дитини займалася лише матір [PERSON] та тітка [PERSON], з останньою дитина проживає, коли позивач виїжджає на заробітки до Сполучених Штатів Америки. Ствердили, що жодних заборон стосовно спілкування батька з сином зі сторони матері не бачили. Свідок [PERSON], перший вчитель [PERSON], в судовому засіданні пояснив, що за час навчання хлопчика в 1-4 класах, бачив піклування лише матері та тітки. Дитина про батька нічого не розказувала. Однак хлопчик хотів присутності в його житті батька. Вислухавши пояснення сторін, представника органу опіки та піклування, свідків, дослідивши письмові документи та оцінивши докази по справі, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Положення статті 150 СК України визначають обов'язок батьків: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину. Установлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано 16 серпня 2007 року (копія рішення Борщівського районного суду Тернопільської області (справа №2-448/07) від 16 серпня 2007 року та копія свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER], актовий запис за №77 від 29 травня 2008 року). Від даного шлюбу в сторін [INFO] народився син [PERSON] (свідоцтві про народження серія [NUMBER], актовий запис № 47). Після розірвання шлюбу дитина залишилася проживати із матір»ю. Позивач [PERSON] разом із сином [PERSON] проживає та є зареєстрованою в [ADDRESS], що вбачається з довідки, виданої виконавчим комітетом Борщівської міської ради 5 грудня 2016 року за Р № 8019, За даними акту обстеження житлових умов заявника [PERSON], складеного комісією Борщівської міської ради Тернопільської області 14 грудня 2016 року, остання самостійно утримує малолітнього сина. Як вбачається з висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно малолітнього [PERSON], наданого Борщівською РДА від 16 січня 2017 року № 01-93/2-23, 12 січня 2017 року службою у справах дітей Борщівської РДА проведено обстеження умов проживання малолітнього [PERSON] за адресою [ADDRESS] та встановлено, що дитина [PERSON] тимчасово проживає без реєстрації в разом із тіткою [PERSON] та своїми двоюрідними сестрами [PERSON] і [PERSON] та братом [PERSON]. Умови проживання добрі, [PERSON] забезпечений усім необхідним для належного виконання шкільних завдань, місцем для сну та відпочинку. Мати дитини протягом останніх двох років їздить з метою матеріального забезпечення хлопчика у Сполучені Штати Америки, однак часто навідується додому, оскільки син потребує постійної корекції зору. Встановлено, що дитина [PERSON] з 2009 року перебуває під наглядом лікувального закладу з діагнозом: складний міопічний астигматизм обох очей, збіжна альтернуюча частково акодомаційна косина, амбліопія слабкого ступеня лівого ока та потребує оперативного лікування косини лівого ока (довідка видана поліклінічним відділенням Борщівської ЦРКЛ 10 січня 2017 року вих..№1). Дитина [PERSON] із вищевказаним діагнозом неодноразово знаходився на стаціонарному лікуванні, про що свідчать додані до матеріалів справи виписки з медичної картки стаціонарного хворого. Також хлопчик проходив лікування в офтальмологічному санаторії «Барвінок» (довідка №3 форми №070/о, видана поліклінічним відділенням Борщівської ЦРКЛ 4 березня 2014 року). Як вбачається з довідки, виданої Борщівським дошкільним закладом №2 «Дзвіночок» 5 грудня 2016 року, дитина [PERSON] відвідував дитячий садочок з 2008 року по 2011 рік. За вказаний період його батько [PERSON] жодного разу не відвідував його, не приводив і не забирав із дитячого садка, не цікавився вихованням дитини, не перебував на жодному святковому ранку. За даними довідки, виданої 07 грудня 2016 року № 389 Борщівською загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів №1, за час навчання [PERSON] у школі з 02 квітня 2013 року по 22 червня 2016 року вихованням та навчанням учня займалася мама. Вона відвідувала батьківські збори, цікавилася успіхами сина. Батько не брав участі у вихованні дитини. Жодного разу не був у школі, не цікавився його навчанням. За даними довідки, виданої 06 грудня 2016 року № 330 Борщівським навчально-виховним комплексом «Загальноосвітній навчальний заклад І-ІІІ ступенів №3 - гімназія ім. Р.Андріяшика», за час навчання [PERSON] у школі з 1 вересня 2016 року, його батько [PERSON] не відвідував навчальний заклад, не спілкувався з класним керівником і вчителями предметниками по питаннях навчання і виховання дитини. Як вбачається з рішення Борщівського районного суду Тернопільської області від 24 квітня 2014 року, судом надавався дозвіл на тимчасовий виїзд неповнолітнього [PERSON], [INFO], в супроводі матері [PERSON], за межі України на відпочинок, лікування до досягнення ним повноліття, з моменту вступу рішення в законну силу, без дозволу та супроводу його батька [PERSON]. Таке рішення мотивовано тим, що дитина [PERSON] має незадовільний стан здоров'я, з приводу чого потребує систематичного лікування - один раз на три місяці. Один раз на рік проходить лікування в офтальмологічному санаторії «Барвінок». З метою медичного обстеження стану здоров'я сина, його подальшого лікування, мати дитини має намір виїхати за межі України, проте, батько [PERSON] такої згоди на це не надає, свою відмову нічим не мотивуючи. Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. За роз'ясненнями, що містяться в п.п. 15,16,18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року N 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Як ухилення від виховання дитини розцінюється лише винна поведінка батьків, свідоме нехтування своїми обов'язками. Із досліджених у справі доказів суд приходить до висновку, що відповідач тривалий час, понад 10 років, а саме, з листопада 2006 року по час розгляду справи судом, не виявляв і не виявляє щодо сина [PERSON] батьківського піклування, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не виявляє інтересу до забезпечення дитині необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, не спілкується з дитиною, не сприяє дитині в доступі до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, не створює умов для отримання ним освіти, і все це в результаті свідомого умисного нехтування своїми обов'язками. Комісія з питань захисту прав дитини Борщівської районної державної адміністрації у своєму висновку від 16 січня 2017 року за Р №01-93/2-23, також вказує на те, що знайшли своє підтвердження факти, що відповідач [PERSON] як батько дитини, нехтуючи своїми батьківськими обов'язками, не приділяє достатньої уваги для розвитку малолітнього, не спілкується з ним в необхідному обсязі для закріплення загальноприйнятих норм моралі, не цікавиться його навчанням та станом здоров'я, не забезпечує доступ до культурних та духовних цінностей, не дбає про матеріальне забезпечення дитячих потреб, тому, діючи в інтересах дитини, вважає за доцільне позбавити відповідача батьківських прав відносно неповнолітнього [PERSON]. За таких обставин позовні вимоги [PERSON], яка діє в інтересах неповнолітнього [PERSON], підлягають до задоволення. Судові витрати по справі слід покласти на відповідача. На підставі ст.ст.11,12,35 Закону України "Про охорону дитинства" від 26 квітня 2001 року № 2402-ІІІ із змінами та доповненнями, ст.ст.150,164,165,166 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved