Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про поділ майна, в обґрунтування позову зазначив, що позивач уклав шлюб з [PERSON] , який зареєстровано 28 квітня 2015 року відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кузнецовського міського управління юстиції у Рівненській області та в книзі реєстрації актів про одруження 28 квітня 2015 року, зроблено відповідний актовий запис за № 113. Від даного шлюбу сторони мають спільну дитину: сина - [PERSON] , [INFO] . На даний час, шлюб між сторонами не розірвано, при цьому за період шлюбу з [PERSON] було набуте майно, що є предметом спільної власності подружжя, щодо якого між ними не досягнуто згоди про поділ майна, набутого за час шлюбу, а саме: 1/3 частки земельної ділянки площа (га): 0,6), яка належить на праві спільної часткової власності, що знаходиться за адресою: с.Колодїї, Маневицького району Волинської області , яке набуте в 2015 році в орендне користування а з 2018 року належить на праві спільної часткової власності з іншими особами, вартістю 20 000,00 грн., земельна ділянка площа (га): 0,766), яка належить на праві власності, що знаходиться за адресою: м.Кузнецовськ (Вараш) Рівненської області , яке подружжям набуте в 2016 році в приватну власність на підставі договору купівлі-продажу від 11 квітня 2016 року, вартістю 95 000,00 грн. Транспортний засіб марки MERCEDES-BENS, модель SPRINTER 313 CDI, 2003 року випуску, колір білий, номер кузова (шасі, рама): [NUMBER] , який подружжям набутий в 2016 році, вартістю 172 726,00 грн. Транспортний засіб марка та модель AUDI Q7; 2012 року випуску; об`єм двигуна: 2995; реєстраційний номер [NUMBER] ; колір сірий; номер кузова (шасі, рама): [NUMBER] , який подружжям набутий в 2018 році, 652 234,00 грн. Всього орієнтовна вартість на суму 939 960,00 грн. Вартість транспортних засобів - MERCEDES-BENS SPRINTER 313 CDI та AUDI Q7 розрахована за допомогою розрахунку вартості автомобіля на сайті: АВТО.РІА (https://auto.ria.com) роздруківки з даними розрахунками середньої вартості зазначених авто станом на 10 липня 2019 року. Однак на сьогоднішній день позивач та відповідачка не змогли домовитись про порядок поділу як рухомого так і нерухомого майна. За таких обставин позивач вважає за доцільне поділити спільне майно наступним чином: виділити позивачу транспортний засіб марка та модель AUDI Q7; 2012 року випуску; об`єм двигуна: 2995; реєстраційний номер [NUMBER] ; колір сірий; номер кузова (шасі, рама): [NUMBER] , який подружжям набутий в 2018 році вартістю 652 234,00 грн. виділити відповідачці [PERSON] , 1/3 частки земельної ділянки площа (га): 0,6), яка належить на праві спільної часткової власності, що знаходиться за адресою: с.Колодїї, Маневицького району Волинської області , яке набуте в 2015 році в орендне користування а з 2018 року належить на праві спільної часткової власності з іншими особами, вартістю 20 000,00 грн.; земельну ділянку площа (га): 0,766), яка належить на праві власності що знаходиться за адресою: м.Кузнецовськ (Вараш) Рівненської області , яке подружжям набуте в 2016 році в приватну власність на підставі договору купівлі-продажу від 11 квітня 2016 року, вартістю 95 000,00 грн. Транспортний засіб марки MERCEDES-BENS, модель SPRINTER 313 CDI, 2003 року випуску, колір білий, номер кузова (шасі, рама): [NUMBER] , який нами набутий в 2016 році, вартістю 172 726,00 грн. Також позивач [PERSON] згідний добровільно сплатити на користь відповідачки [PERSON] компенсацію в розмірі - 364 508 (триста шістдесят чотири тисячі п`ятсот вісім) грн, 00 коп. за поділ спільного майна подружжя. На момент подачі даного позову відповідачка від вказаної пропозиції відмовилася тому позивач був змушений звернутися до суду для вирішення даних обставин в судовому порядку. В підготовчому судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідачка [PERSON] в підготовче судове засідання з`явилася, заявлені вимоги визнала в повному обсязі та пояснила, що вона на даний час згідна на запропонований позивачем поділ спільного майна подружжя та компенсацію за поділ спільного майна подружжя. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 4 ст. 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. З матеріалів справи вбачається, і це встановлено в судовому засіданні, що 28 квітня 2015 року, сторони зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 28 квітня 2015 року, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кузнецовського міського управління юстиції у Рівненській області та в книзі реєстрації актів про одруження зроблено відповідний актовий запис за № 113. Рішенням Володимирецького районного суду від 27.06.2019 року , було встановлено режим окремого проживання для подружжя [PERSON] та [PERSON] . Також в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є батьком сина [PERSON] , [INFO] . Даний факт стверджується оглянутим в судовому засіданні та долученими до справи свідоцтвом про народження. Також під час розгляду справи було достовірно встановлено та не заперечувалося учасниками процесу, що за період шлюбу позивач [PERSON] з відповідачкою [PERSON] було набуте майно, що є предметом спільної власності подружжя, а саме: 1/3 частки земельної ділянки (кадастровий номер [NUMBER] ; площа (га): 0,6), яка належить на праві спільної часткової власності (реєстраційний номер об`єкт нерухомого майна: 1726195607236), що знаходиться за адресою: с.Колодїї, Маневицького району Волинської області , яке набуте в 2015 році в орендне користування а з 2018 року належить на праві спільної часткової власності з іншими особами, вартістю 20 000,00 грн., земельна ділянка (кадастровий номер [NUMBER] ; площа (га): 0,766), яка належить на праві власності (реєстраційний номер об`єкт нерухомого майна: 883631256107), що знаходиться за адресою: м.Кузнецовськ (Вараш) Рівненської області , яке подружжям набуте в 2016 році в приватну власність на підставі договору купівлі-продажу від 11 квітня 2016 року, вартістю 95 000,00 грн. Транспортний засіб марки MERCEDES-BENS, модель SPRINTER 313 CDI, 2003 року випуску, колір білий, номер кузова (шасі, рама): [NUMBER] , який подружжям набутий в 2016 році, вартістю 172 726,00 грн. Транспортний засіб марка та модель AUDI Q7; 2012 року випуску; об`єм двигуна: 2995; реєстраційний номер [NUMBER] ; колір сірий; номер кузова (шасі, рама): [NUMBER] , який подружжям набутий в 2018 році, 652 234,00 грн. Всього орієнтовна вартість на суму 939 960,00 грн. Також судом встановлено, що позивач [PERSON] згідний добровільно сплатити на користь відповідачки [PERSON] компенсацію в розмірі - 364 508 (триста шістдесят чотири тисячі п`ятсот вісім) грн, 00 коп. за поділ спільного майна подружжя. Відповідно до вимог ч.3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 2 ст.372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Згідно зі статтею 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України). Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 СК України. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). Частинами 1,2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку. Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 р. N 11). Зі змісту п.п. 23,24 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Відповідно до п.30 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч.1 ст.63, ч.1 ст.65 СК. При цьому суд враховує правові позиції ВСУ з аналогічних спорів, в яких ВСУ роз`яснює, що у процесі розгляду спорів про поділ майна подружжя необхідно враховувати такі обставини: час придбання майна; кошти, за які таке майно було придбано (джерело придбання); мета придбання майна, яка дозволяє визначити правовий статус сумісної власності подружжя. При цьому суд підкреслює, що тільки у випадку, якщо придбання майна відповідало зазначеним критеріям, таке майно може бути визнане спільно нажитим і підлягає розподілу між подружжям на підставі ст.60 СК України. Відповідно до ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Сторони визнають, що вищезазначене майно є їх спільною сумісною власністю подружжя, з приводу поділу даного майна з виплатою позивачем на користь відповідачки грошових коштів сторони між собою домовилися в судовому засіданні, а тому суд приходить до висновку заявлені вимоги про поділ майна підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем при подачі позову судовий збір у розмірі 4 699 грн. 81 коп. На підставі наведеного,

Outcome: approved