Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про позбавлення його батьківських прав відносно його доньки - [PERSON] . Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з відповідачем по справі вона перебувала в зареєстрованому шлюбі. На підставі рішення Старобільського районного суду Луганської області від 11.05.2017 року шлюб між сторонами розірвано. Від шлюбу сторони мають доньку - [PERSON] , [INFO] . Позивач з донькою в 2014 році виїхали з м. Луганська до м. Одеси по причині військових дій. На теперішній час дитина проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні. Батько дитини вихованням доньки не займається, не бажає спілкуватися з нею, матеріальної допомоги на утримання доньки не надає. У зв`язку з чим позивачка просить суд позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] . Позивач в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, надавши пояснення, аналогічні викладеному в позовній заяві, доповнивши, що з батьком дитини вона не проживає з 2012 року. З цього часу відповідач не приймає участі у житті дитини, ані з нею, ані з дитиною не спілкується. У зв`язку із чим вона позбавлена можливості вирішити будь-які питання щодо документів відносно дитини. Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги свого довірителя та просила позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання 21.10.2019р. та 20.11.2019 року не з`явився, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином на підставі п.19 Перехідних Положень ЦПК України та Законів України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" та "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції" через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Причин неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи без його участі до суду не надходило. В судове засідання представник третьої особи - Київської районної державної адміністрації Одеської міської ради не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій зазначив, що у вирішенні питань учасників справи покладається на розсуд суду та підтримує висновок щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав. 20.11.2019 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, вислухавши пояснення позивача та представника позивача, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази по справі кожний окремо і в їх сукупності, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданим 20.09.2011 року Артемівським відділом ДРАЦС Луганського міського управління юстиції у Луганській області (а.с.7). Рішенням Старобільського районного суду Луганської області від 11.05.2017 року шлюб між сторонами розірвано (а.с.8-9). Відповідно до довідок про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, [PERSON] та малолітня [PERSON] перемістилися з тимчасово окупованої території до м.Одеса (а.с.10, 11). Згідно довідки від 08.04.2019 року №12-05/193, [PERSON] 2011 р.н. навчається в 1-му класі Одеської ЗОШ № 65 І-ІІІ ступенів Київського району м. Одеси (а.с.60). Як вбачається з характеристики, наданої Одеською ЗОШ №65 І-ІІІ ступенів Київського району м. Одеси, [PERSON] , [INFO] , навчається у школі з 01.09.2018 року. Дитина виховується у неповній родині. Мати приділяє багато вихованню дочки, відвідує всі батьківські збори, підтримує зв`язок зі школою та класним керівником. Після уроків дитину забирає мати або бабуся. Батько [PERSON] у школі з 01.09.2018 року жодного разу не з`являвся (а.с.61). Відповідно до висновку Київської районної державної адміністрації Одеської міської ради від 12.09.2019 року, [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов`язків відносно фізичного, духовного та морального розвитку доньки, не проявляє до неї турботи та уваги, не цікавиться справами та станом її здоров`я, в зв`язку з чим служба у справах дітей Одеської міської ради вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно доньки [PERSON] (а.с. 53-55). Статтею 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним. Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч.1 ст.164 СК України мати, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він зокрема: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно роз`яснень викладених в п.п. 15,16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», із змінами та доповненнями, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Отже, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони свідомо не піклуються про розвиток дитини, хоча мають реальну можливість для цього. Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, встановлено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Отже, позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яке тягне за собою серйозні правові наслідки, як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Проте, в матеріалах справи відсутні дані про обставини, які б свідчили про винну поведінку [PERSON] щодо доньки [PERSON] , або дані про те, що до нього раніше застосовувались попередження про необхідність змінити ставлення до виховання дитини. Як вбачається з висновку органу опіки та піклування Київської районної державної адміністрації Одеської міської ради, на засіданні комісії з питань захисту прав дитини відповідач присутнім не був, що також підтвердила позивачка в судовому засіданні. Позивачем не надано достатніх доказів на підтвердження факту ухилення відповідача від своїх батьківських обов`язків у відношенні дитини. Суд не бере до уваги висновок Київської районної державної адміністрації Одеської міської ради, згідно якого було визнано за доцільне позбавити відповідача батьківських прав відносно його доньки, оскільки такий висновок має рекомендаційний характер та не є обов`язковим для суду. З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами, як це передбачено ст. 81 ЦПК України і є процесуальним обов`язком, ухилення відповідача від участі у вихованні малолітньої дитини - доньки [PERSON] , що давало б підстави для можливості застосування до нього такого крайнього заходу, як позбавлення батьківських прав. Крім того, дане підтверджується і правовим висновком Верховного Суду, викладеним в постанові від 16.01.2018 р. у справі № 61-170св17. Таким чином, позовні вимоги щодо позбавлення відповідача батьківських прав відносно малолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed