Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Слобідської сільської ради Буринського району Сумської області про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 15 вересня 2014 року в с.Слобода Буринського району Сумської області померла його мати [PERSON]. При житті [PERSON] склала заповіт від 13.04.2011 року, що був посвідчений секретарем Слобідської сільської ради Буринського району Сумської області, в якому все своє майно і взагалі все те, що їй належатиме за законом на день її смерті, заповіла позивачу. Він є спадкоємцем за заповітом і прийняв спадщину шляхом спільного постійного проживання разом зі спадкодавцем. До складу спадкового майна входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: Сумська область, Буринський район, с.Слобода, вул. Михайліченка, буд.9, на який відсутній правовстановлюючий документ, через що він позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину. Позивач просить визнати за ним право власності в порядку спадкування після смерті матері [PERSON] на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: Сумська область, Буринський район, с.Слобода, вул. Михайліченка, буд.9. У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав з вищевикладених підстав, просить позовні вимоги задовольнити. Представник відповідача - Слобідської сільської ради Буринського району Сумської області у судове засідання не зявився, від відповідача надійшла до суду заява про розгляд справи за відсутності представника, позовні вимоги визнає повністю (а.с. 43). Третя особа - [PERSON] у судове засідання не зявилась, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності , позовні вимоги визнає, просить їх задовольнити (а.с. 80). Суд, вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 15.09.2014 року у с.Слобода Буринського району померла мати позивача [PERSON] ( а.с. 5, 24). У довідці Слобідської сільської ради Буринського району від 20.04.2017 року № 452 зазначено, що [PERSON], яка померла 15.09.2014 року, була постійною жителькою с.Слобода Буринського району та була зареєстрована і постійно проживала [INFO] з сином [PERSON]. Заповіт від імені [PERSON] посвідчувався Слобідською сільською радою за № 75 від 13.04.2011 року ( а.с. 47). За життя мати позивача - [PERSON] склала заповіт від 13.04.2011 року, що був посвідчений секретарем виконкому Слобідської сільської ради Буринського району Сумської області та зареєстрований за № 75, в якому все своє майно і взагалі все те, що їй належатиме за законом на день її смерті, заповіла позивачу [PERSON] ( а.с. 63). Позивач [PERSON] прийняв спадщину після смерті матері відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України, оскільки на день смерті постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини і протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, не заявив про відмову від неї і на частину спадкового майна отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом, що вбачається з копії спадкової справи №269/2015 після померлої [PERSON] (а.с.60-77). Позивач звернувся до нотаріуса Буринського районного нотаріального округу щодо оформлення спадщини після смерті матері [PERSON] на спадкове майно - житловий будинок з господарськими спорудами за адресою: Сумська область, Буринський район с.Слобода, вул.Михайліченка, буд.9, однак, нотаріус повідомив позивача про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину на зазначене майно у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на даний будинок ( а.с. 32). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Як вбачається з довідки, виданої Слобідською сільською радою Буринського району за №2460 від 07.11.2017 року, згідно із записом в погосподарській книзі № 12, особовий рахунок №01-565-1 за [PERSON], яка померла 15.09.2014 року, зареєстрований житловий будинок (рік забудови 1956) з господарськими будівлями і спорудами, що знаходяться за адресою: Сумська область, Буринський район, с. Слобода, вул. Михайліченка, 9, загальною площею 63,3 кв.м., господарські будівлі : прибудова (1956 р.), сарай (1983 р.), сарай (1956 р.), убиральня (1983 р.) ( а.с. 127). Земельна ділянка, площею 0,17 га, що знаходиться за адресою: Буринський район, с.Слобода, вул.Михайліченка, 9, згідно рішення виконкому Слобідської сільської ради №23 від 20.07.1993 року передана [PERSON] у приватну власність та користування для ведення особистого підсобного господарства розміром 0,12 га та обслуговування житлового будинку - 0,05 га (а.с. 45). Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в редакції від 01.07.2004 року державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень є офіційним визнанням і підтвердженням державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжуються внесенням до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Згідно зі ст. 3 вказаного Закону, право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом визнаються державою. Відповідно до постанови Верховного Суду України від 13.06.2012 року за № 6-54 цс 12, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у звязку із здійсненням державою реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення. В даному випадку суд керується законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самого спадкодавця на момент закінчення будівництва будинків, зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України «Про власність», Законом України від 07.12.1990 року № 533-ХІІ"Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування", вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13.04.1979 року за № 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12.05.1985 року № 5-24-26. \~\~\~\~\~\~\~\~ Записи у погосподарських книгах визнавались у якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Згідно ст. 13 Закону України «Про власність» від 07.02.1991 року, що діяв на час виникнення спірних правовідносин, до обєктів права приватної власності належать в тому числі і жилі будинки. \~\~\~\~\~\~\~ \~При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, в тому числі, і технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо. Постановою Кабінету Міністрів України № 449 від 05.09.1992 року був визначений порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів державного замовлення, тобто до 05.09.1992 року не передбачалась процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності. Згідно листа Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 01.09.2011 року за № 40-12-2409 « Щодо прийняття в експлуатацію обєктів, закінчених будівництвом» не потребує введення в експлуатацію приватних житлових будинків, збудованих до 05.0.1992 року, при набутті права власності на обєкти. Відповідно до листа Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 30.07.2012 року № 40-19-5376 « Щодо порядку прийняття в експлуатацію самовільно побудованого садового будинку і розмірів штрафів» документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05.08.1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. Вказаний порядок визначений в абз. 2 п. 3.1. Розділу ІІІ «Прийняття в експлуатацію обєктів», затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 95 від 19.03.2013 року, зареєстрованому в Міністерстві Юстиції України 15.04.2013 року за № 612/23144. Відповідно до листа Міністерства Юстиції України № 19-32/319 від 21.02.2005 року, якщо у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не проводилася і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного власника (спадкоємця) повинно вирішуватися в судовому порядку. Згідно п. 26 постанови Кабінету Міністрів України № 703 від 22.06.2011 року « Про затвердження Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень», із змінами та доповненнями, та Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно для проведення державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно та інші документи, визначені цим Порядком. Відповідно до п.п. 10, п. 27 постанови Кабінету Міністрів України № 703 від 22.06.2011 року документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, зокрема є рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. З довідки ТОВ «Буринське бюро технічної інвентаризації» від 18.04.2017 року вбачається, що право власності на житловий будинок № 9, розташований по вулиці Михайличенка в селі Слобода Буринського району Сумської області, не зареєстроване до 01.01.2013 року, до реєстру прав власності житловий будинок не занесений. До складу будинку входить: житловий будинок з прибудовою - «А-1», загальною площею 63,3 кв.м., житловою площею 20,2 кв.м., сарай з цегли - «Б», сарай з цегли - «В», убиральня з цегли «У», огорожа металева - «№1-3». Загальна вартість житлового будинку з господарськими спорудами становить 55743 грн. ( а.с. 6). Згідно даних технічного паспорту на спірний житловий будинок, виготовленого 18.04.2017 року, житловий будинок з прибудовою «А-1» та сарай «В» побудовані у 1956 році, сарай «Б» та убиральня «У» побудовані у 1983 році (а.с. 20-23). У даному технічному паспорті та довідці ТОВ «Буринське бюро технічної інвентаризації» від 18.04.2017 року назва вулиці вказана як «вул.Михайличенка». Однак, згідно довідки Слобідської сільської ради Буринського району за №2392 від 18.10.2017 року, відповідно до погосподарського обліку у селі Слобода Буринського району знаходиться вулиця Михайліченка, вулиця Михайличенка відсутня ( а.с. 46). Згідно паспорту позивача серії МА № 714448, останній зареєстрований з 16.06.1996 року за адресою: Буринський р-н, с.Слобода, вул.Михайліченка, буд.9 ( а.с. 33-34). Таким чином, суд вважає, що при написанні назви вулиці у технічному паспорті та вищевказаній довідці була допущена описка, замість правильної назви вулиці - «Михайліченка», вказано - «Михайличенка». Згідно Звіту про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж спірного житлового будинку з прибудовами №2/2017-ТО від 18.05.2017 року, затвердженого експертом по технічному обстеженню будівель і споруд, за результатами проведеного технічного обстеження встановлена відповідність вимогам надійної і безпечної експлуатації і можливості безпечної експлуатації вищевказаного спірного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами (а.с. 7-25). Судом встановлено, що єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України, оскільки на день смерті постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини і протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, не заявив про відмову від неї, входячи до кола спадкоємців за законом першої черги, є син (позивач у справі) померлої [PERSON]. Згідно ст. 31 Закону України від 01.07.2004 року № 1952-УІ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" в редакції зі змінами від 06.10.2016 року, для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, і щодо зазначених обєктів нерухомості раніше не проводилася державна реєстрація прав власності, подаються: 1) виписка із погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою; 2) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким обєктом, крім випадку, коли таке речове право зареєстровано в Державному реєстрі прав. Для здійснення державної реєстрації прав власності на зазначені обєкти документом, що посвідчує речові права на земельну ділянку під таким обєктом, може також вважатися рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність. Згідно ч.2 даної статті Закону для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, проведення технічної інвентаризації щодо зазначених обєктів нерухомості є необовязковим. На даний час зареєструвати право власності на спірний житловий будинок за померлою матірю позивача [PERSON] не можливо у звязку зі смертю останньої. Згідно п. 4 ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи закінчується в момент смерті. Отже, в судовому засіданні достовірно встановлено, що позивач, який прийняв спадщину, не може скористатись в повному обсязі своїм правом на спадкове майно шляхом нотаріального оформлення спадщини та позбавлений іншої можливості захистити свої спадкові права, крім визнання його права власності на спадкове майно у судовому порядку. Законом України « Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції № 475/97-ВР від 17.07.1997 року» ратифіковано Конвенцію про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Перший протокол та протоколи № 2, 4, 7, 11 до Конвенції.\~\~Згідно зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Враховуючи викладене, суд доходить висновку про наявність правових підстав для задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved