Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом, свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 10 серпня 2004 року між нею, її матір»ю [PERSON] та ТОВ «СГ ім.Івана Піддубного» було укладено 2 договори оренди землі терміном на 10 років. В зв'язку із закінченням терміну дії даних договорів та небажанням продовжувати орендні відносини, в липні 2014 року вона звернулась до відповідача з заявою про повернення земельних ділянок. Не отримавши ніякої відповіді, через деякий час, вона пішла до сільської ради, де представник відповідача надала їй копії договорів оренди земельних ділянок від 27.07. 2006 року строком на 10 років, які зареєстровані в Державному реєстрі земель 14.04.2008 року, тобто строк дії їх припиняється у 2018 році. У звязку з цим, відповідач не буде повертати власність до закінчення строку договорів оренди. Ні вона, ні її мати цих договорів не підписували і про їх існування вона дізналася лише тепер. В звязку із цим, позивачка просила ухвалити рішення яким визнати договори оренди земельних ділянок № 17, 18 масив № 4 площею 6,69га та 2,92 га, які розташовані на території Познанської сільської ради, укладені між нею та директором ТОВ «СГП ім.Івана Піддубного» [PERSON] від 27.07.2006 року недійсними; та зобовязати ТОВ «СГП ім.Івана Піддубного» повернути їй земельні ділянки № 17, 18 масив № 4, площею 6,69 га та 2,92 га га, розташовані на території Познанської сільської ради, належних їй на підставі державного акту серія ЯА № 084273 від 28.02.2006 року та свідоцтва про право на спадщину за законом від 23.05.2014 року та не чинити перешкод у володінні та користуванні; а також стягнути з відповідача на її користь судові витрати по справі. В судовому засіданні позивачка та її представник адвокат [PERSON] позовні вимоги підтримали та просили задовольнити. Представник відповідача товариства з обмеженою відповідальністю «Сільськогосподарське підприємство ім.Івана Піддубного» [PERSON] позовні вимоги не визнав, вказуючи на те, що договори дійсні, оскільки позивачка до цього часу постійно отримувала орендну плату, підписала 1 із актів прийому передачі, обидва договори зареєстровані у відділі Держземагенства в Любашівському районі, строк дії договорів ще не закінчився, в звязку із чим в задоволенні позову просив відмовити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне. Судом встановлено, що [PERSON] є власником 2 х земельних ділянок: № 17, 18 масив № 4, площею 6,69 га та 2,92 га га, розташовані на території Познанської сільської ради, належних їй на підставі державного акту серія ЯА № 084273 від 28.02.2006 року та свідоцтва про право на спадщину за законом від 23.05.2014 року ( а.с. 13-17). Також встановлено, що 10 серпня 2004 року між позивачкою, її матір»ю [PERSON] та ТОВ «СГ ім.Піддубного» були укладені 2 договори оренди землі. Вказані договори були зареєстровані в 2004 році в Познанській сільській раді Любашівського району (Управлінні земельних ресурсів Любашівської РДА) (а.с. 18 -21). В п.8 Договору оренди земельної ділянки вказано, що він укладається на термін десять календарних років. В п.37 зазначено, що дія договору припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено… (а.с.11). Позивачка звернулась до ТОВ «СГ ім.Підубного» із заявою про повернення належних їй земельних ділянок, однак отримала відмову в задоволенні заяви (а.с.12). За змістом ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Відповідно до п.1 ч.2 статті 11 ЦК України договори та інші правочини є підставами виникнення цивільних прав та обов'язків. За змістом статей 18, 20 Закону України "Про оренду землі" (у редакції, яка була чинною на момент укладення спірного Договору оренди) договір оренди землі підлягає державній реєстрації, якщо такий договір укладений. Після державної реєстрації укладеного договору оренди землі він набирає чинності. Частиною першою статті 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Істотні умови договору оренди землі визначено статтею 15 Закону України "Про оренду землі", яка відносить до них, зокрема, строк дії договору оренди…, та інші умови. Сторони договору, дійшовши згоди щодо істотних умов договору оренди землі скріплюють його своїми підписами, що і є моментом укладення договору. Разом із тим, цивільні права та обов'язки, на досягнення яких спрямоване волевиявлення сторін договору оренди, набуваються після відповідної державної реєстрації. В момент державної реєстрації набирає чинності (набуває юридичної сили) договір, укладення якого вже відбулося, і така реєстрація не може змінювати моменту укладання договору. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 19 лютого 2014 року у справі № 6-162ц13, яка є обов'язковою для судів при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин. В даному випадку сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору саме 10.08.2004 року, тобто в момент підписання угоди, а тому, договір оренди землі припинив свою дію після закінчення 10-річного строку, який розпочинається з моменту його укладення, а не з моменту його державної реєстрації, оскільки державна реєстрація вказує на чинність договору (набрання юридичної сили) і не може здійснювати момент його укладення. Суд вважає, що договори оренди від 27.07. 2006 року є недійсними, оскільки ні позивачка ні її покійна мама їх не підписували, що підтверджується висновком судово почеркознавчої експертизи ( а.с. 75). Посилання відповідача на те, що на 1 екземплярі акту приймання передачі підпис виконаний самою позивачкою не можна приймати до уваги. Так як при огляді указаного акту видно, що він був написаний олівцем і пізніше - наведено ручкою, є виправлення без будь якого застереження. Крім того, на 1 екземплярі самого договору оренди землі від 27.07. 2006 року не зазначено строк дії договору (п.8). Враховуючи зазначене, суд не приймає до уваги заперечення відповідача щодо того, що строк дії договорів ще не закінчився. З огляду на зазначене, суд вважає, що оскільки 10 серпня 2014 року закінчився десятирічний строк дії договору оренди землі, а питання його пролонгації на новий строк не було вирішено в установленому законом порядку, тому наявні правові підстави для припинення договорів згідно з п.1 ч.1 ст.31 Закону України «Про оренду землі». Позивачка, як власник зазначених земельних ділянок, має право, відповідно до ст. 41 Конституції України, ст.ст. 317, 321 ЦК України, ст.ст. 78, 81, 90 ЗК України, володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, її право приватної власності є непорушним. Позивачка не має бажання укладати будь-які угоди з відповідачем на оренду зазначених земельних ділянок, про що повідомляла відповідача та наполягала на поверненні їй земельних ділянок. Відповідно до ст.ст.31, 34 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі припиняється, зокрема, в разі закінчення строку, на який його було укладено. У разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов'язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. З мотивів, викладених вище, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Крім того, в силу вимог ст.79, 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені при зверненні до суду судові витрати у вигляді судового збору в сумі 243 грн. 60 коп. (а.с.1), та 3548 грн. 16 коп. витрати на експертизу ( а.с. 79-80) та 3000 грн. - витрати на правову допомогу (а.с.8).

Outcome: approved