Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-11 00:00:00

Виконавчий комітет Житомирської міської ради звернувся до суду з позовною заявою в інтересах малолітніх [PERSON], [PERSON] та [PERSON], в якій просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] та стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітніх [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], у розмірі 50% від прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку на користь особи чи установи, яка у подальшому буде здійснювати догляд за ними, посилаючись на те, що відповідач є матір'ю вказаних дітей, однак від виконання батьківських обов'язків злісно ухиляється, нормальних умов для проживання та розвитку дітей не створила, зловживає алкогольними напоями, рекомендацій членів комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Житомирської міської ради щодо облаштування помешкання та створення належних умов для проживання дітей не виконує, у зв'язку з чим діти постановлені на облік у службі у справах дітей Житомирської міської ради, як діти, які проживають у сім'ї, у якій батьки ухиляються від виконання батьківських обов'язків, та 26.08.2016 року діти були влаштовані до комунальної установи «Центральна дитяча міська лікарня» у зв'язку із пожежею у будинку, з подальшим поміщенням до комунального навчального закладу «Бердичівська загальноосвітня школа - інтернат І-ІІІ ступенів», після чого протягом 2016-2017 років [PERSON] працевлаштувалась, алкогольними напоями не зловживала, постійно забирала дітей на вихідні, святкові та канікулярні дні. Однак станом на квітень 2018 року відповідачка належних умов для проживання та розвитку дітей не створила, продовжує зловживає алкогольними напоями, не працює. 26.10.2018 року до суду надійшов відзив від представника відповідача [PERSON], у якому представник відповідача вказала, що позивач у позові не вказав, на підставі яких законодавчих норм позивач дійшов висновку, що умови проживання дійте є неналежними. Відповідачка фізично не мала можливості у строки, які встановлювалися службою у справах дітей, покращити житлові умови, хоча намагалася. Відповідачка заявляла про те, що у разі сприяння службою у справах дітей у влаштуванні дитини до інтернатного закладу, відповідачка матиме змогу працевлаштуватися та забезпечити матеріально-побутові умови для проживання дітей. Наразі [PERSON] працює, але не офіційно. Також представник відповідача у відзиві посилається на Декларацію прав дитини, якою проголошено, що без наявності виняткових обставин, дитину не може бути розлучено з матір'ю. На підставі вищевикладеного, у задоволенні позову просить відмовити. (а.с. 103) 05.11.2018 року до суду надійшла відповідь на відзив, у якому представник позивача вказала, що інформація, яка відображена у актах обстеження умов проживання є достовірною, оскільки неналежність умов проживання встановлена відповідно до наказу Мінсоцполітики від 20.01.2014 року № 27 «Порядку ведення службами у справах дітей обліку дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах». Підставою для висновку, що умови проживання сім'ї незадовільні було те, що приміщення квартири захаращені брудними речами та різним мотлохом до такої міри, що квартирою не можливо пересуватися. Щодо строків, які встановлювалися службою у справах дітей для покращення житлово-побутових умов, то позивач зазначає, що син [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], [INFO] перебувають на обліку у службі у справах дітей з народження, а син [PERSON], [INFO] - 3 [INFO], тобто у відповідача було більше семи років, від дня народження сина [PERSON] для покращення житлово-побутових умов, однак станом на квітень 2018 року за адресою: [ADDRESS], належні умови для проживання дітей були відсутні. Ситуація, що склалася у сім'ї [PERSON] неодноразово розглядалася комісією з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Житомирської міської ради, [PERSON] надавалася допомога у вирішенні жилово-побутових проблем та всебічне сприяння, однак позитивних результатів це не дало. Також є наявні у матеріалах позову акти органу внутрішніх справ та закладу охорони здоров'я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 20.09.2016 року, 30.06.2018 року та від 30.03.2018 року. (а.с. 106-108). 27.11.2018 року протокольною ухвалою Богунського районного суду м. Житомира закрито підготовче провадження у справі та справу призначено до судового розгляду по суті. (а.с. 111-114) 10.12.2018 року представником відповідача [PERSON] подано до суду заперечення, у якому зазначено, що відповідачка любить свої дітей та піклується про них, відвідує у школі-інтернаті, однак матеріальний стан не дозволяє відповідачці забезпечити їх всім необхідним, матеріальний стан не повинен бути підставою для позбавлення батьківських прав, тому у задоволенні позову просить відмовити. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити, додатково пояснила, що змушені були звернутися з позовом до суду, оскільки дітям не було куди повертатися з інтернату, однак при останньому виході за місцем проживання відповідача встановлено, що житло приводиться до належних санітарних норм, мати дітей відвідує, вони також до неї прив'язані, служба цікавилася у сусідів про поведінку матері, негативних відгуків не дали, відповідач офіційно працевлаштувалася, наразі про дітей піклується. Однак, як було неодноразово, коли відповідачка починає вживати алкогольні напої, її поведінка та відношення до дітей змінюється. Відповідач в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, пояснила, що для дітей робить все, що у її силах, наразі офіційно працює прибиральницею - посудомийницею, отримує заробітну у розмірі 4500,00 грн., алкогольні напої не вживає, дітей в інтернаті відвідує кожну суботу, надає матеріальну допомогу, інколи забирає дітей додому, гуляє з ними, вони відвідують розважальні заклади, відносини з дітьми хороші, вона любить їх, наразі у помешканні проводиться косметичний ремонт, просить надати їй можливість виправитися. Представник відповідача у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, просила надати матері можливість виправитися, діти її люблять та прив'язані до неї, відповідачка отримує заробітну плату у більшому розмірі, ніж мінімальна, біологічний батько дітей також допомагає матеріально забезпечувати дітей, вважає, що позбавлення батьківських прав є крайньою мірою впливу. Представник третьої особи в судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового засідання, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов до наступних висновків. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Підстави позбавлення батьківських прав визначені статтею 164 СК України, до яких віднесено, зокрема, ухилення батьками від виконання своїх обов'язків від виховання дитини. Тобто, таке ухилення має місце, коли батьки не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя. При цьому ухилення від виконання юридичного обов'язку - це акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій. Так, мати може вважатися такою, що ухиляється від обов'язку по вихованню дитини, якщо вона ні усно, ні письмово не спілкується з нею, не проявляє про неї щонайменшої батьківської турботи, хоча має таку можливість. Судом встановлено, що [PERSON] с матір'ю малолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Відомості про батька у свідоцтвах про народження дітей записані відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України. (а.с. 8-13) [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], перебувають на обліку в службі у справах дітей Житомирської міської ради як діти, які проживають в сім'ї, у якій батьки ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків. (а.с. 14-16) 13.07.2018 року виконавчим комітетом Житомирської міської ради складено висновок № 730, згідно якого виконавчий комітет Житомирської міької ради, як орган опіки і піклування, вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. (а.с. 72) Як вбачається зі змісту вищевказаного висновку та підтверджується матеріалами справи, 26 серпня 2016 року діти [PERSON] були влаштовані до комунальної установи «Центральна дитяча міська лікарня» у зв'язку із пожежею у будинку. З 1 вересня 2016 року діти були влаштовані до комунального навчального закладу «Бердичівська загальноосвітня школа-інтернат І-ІІІ ступенів» у зв'язку з важким матеріально-побутовим становищем та вкрай незадовільними умовами проживання сім'ї. Станом на жовтень 2017 року умови проживання в сім'ї не змінилися, будинок потребував капітального ремонту, проте через брак коштів [PERSON] не мала змоги цього зробити. Після направлення дітей на навчання до комунального навчального закладу «Бердичівська загальноосвітня школа-інтернат І-ІІІ ступенів» протягом 2016-2017 років [PERSON] офіційно працевлаштувалась, алкогольними напоями не зловживала, постійно забирала дітей на вихідні, святкові та канікули за адресою: [ADDRESS], де для дітей були створені належні умови. Умов для проживання, розвитку та виховання дітей за адресою [ADDRESS], де наразі проживає та зареєстрована відповідачка, не створено. (а.с. 21-43) Згідно листа від 11 квітня 2018 року, управління праці та соціального захисту населення Богунської районної ради, з 01.05.2018 року [PERSON] припинено виплати на дітей. (а.с. 48) 2 квітня 2018 року службою у справах дітей Житомирської міської ради було надіслано лист до комунального навчального закладу «Бердичівська загальноосвітня школа-інтернат І-ІІІ ступенів» з повідомленням про те, що в даний час у помешканні, де проживає сім'я [PERSON], не створено належних умов для проживання дітей, у зв'язку з чим служба заперечує, щоб мати забирала дітей на канікули та вихідні дні. Згідно витягу з протоколу № 12 від 3 квітня 2018 року, комісією з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Житомирської міської ради прийнято рішення про надання [PERSON] терміну (один місяць) на створення належних умов проживання для дітей за адресою: [ADDRESS], офіційного працевлаштування. (а.с 50-51) Згідно витягу з протоколу № 15 від 8 травня 2018 року, комісією з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Житомирської міської ради вдруге прийнято рішення про надання [PERSON] додаткового терміну щодо створення належних умов для проживання та виховання дітей. (а.с. 53) Згідно витягу з протоколу № 17 від 22 травня 2018 року, комісією з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Житомирської міської ради, головою правління ГО «Милосердя» запропоновано [PERSON] допомогу у ремонті зруйнованої підлоги на кухні, що становило безпосередню загрозу життю та здоров'ю дітей. (а.с. 52) Як вбачається із змісту висновку виконавчого комітету Житомирської міської ради № 730 від 13.07.2018 року, у зв'язку з тим, що 25 травня 2018 року у комунальному навчальному закладі «Бердичівська загальноосвітня школа-інтернат І-ІІІ ступенів» розпочалися канікули, а повернення дітей додому було неможливе, з 01 червня 2018 року по 16 червня 2018 року [PERSON] та [PERSON] оздоровлено у позашкільному закладі оздоровлення та відпочинку «Супутник», [PERSON] в цей час перебувала у комунальній установі «Центральна дитяча міська лікарня» у зв'язку із хворобою. З 20 червня 2018 року по 30 червня 2018 року [PERSON], [PERSON] та [PERSON] безкоштовно перебували на оздоровленні у таборі Церкви «Різдва» Євангельських християн-баптистів терміном два тижні. Тим самим службою у справах дітей Житомирської міської ради було надано [PERSON] додатковий термін, для того, щоб створити належні умови для повернення дітей у рідну сім'ю та припинення зловживання алкогольними напоями. 02 липня 2018 року за ініціативою служби у справах дітей Житомирської міської ради для проведення ремонтних робіт на кухні залучено комунальне підприємство «ВЖРЕП №5» Житомирської міської ради, при цьому [PERSON] було наголошено на тому, що вона має прибрати у помешканні, винести усе сміття, поскладати речі, привести помешкання до ладу, аби мати змогу забрати дітей додому. 03 липня 2018 року під час планового обстеження сім'ї встановлено, що працівниками комунального підприємства «ВЖРЕП №5» Житомирської міської ради зроблено стяжку підлоги на кухні. В свою чергу [PERSON] жодних рекомендацій членів комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Житомирської міської ради не виконала, що також підтверджується висновком № 730 від 13.07.2018 року. Судом також встановлено, що діти неодноразово доставлялися працівниками міліції до КУ «Центральна міська дитяча лікарня» по акту органу внутрішніх справ та закладу охорони здоров'я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку. (а.с. 58-70). 13.07.2018 року виконавчим комітетом Житомирської міської ради прийнято рішення № 730 від 13.07.2018 року про відібрання у [PERSON] малолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], вирішено клопотати перед управлінням охорони здоров'я Житомирської обласної ради про надання путівок до державного дитячого закладу для дітей, затверджено висновок щодо позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно всіх дітей. (а.с. 71-72) Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Європейський суд з прав людини зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв'язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам'ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв'язків із сім'єю, крім випадків, коли сім'я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, N 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Також, у рішенні Європейського суду від 18 грудня 2008 року по справі "Савіни проти України" зазначається "що хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв'язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини." Відповідно до п.п. 15, 16, 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Жорстоке поводження полягає у фізичному або психічному насильстві, застосуванні недопустимих методів виховання, приниженні людської гідності дитини тощо. Якщо позов про позбавлення батьківських прав заявлений із декількох підстав, суди повинні перевіряти та обґрунтовувати в рішенні кожну з них. Відповідно до п.18 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. Враховуючи вищевикладене, суд не погоджується з вищезазначеним висновком органу опіки та піклування про наявність підстав для позбавлення батьківських прав з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні під час розгляду справи, [PERSON] наразі працює, алкогольними напоями не зловживає, приводить житло за адресою: [ADDRESS], до належного стану, робить ремонт, спілкується з дітьми, відвідує їх в школі-інтернаті та має бажання піклуватися ними. Таким чином, судом встановлено, що відповідач має постійне місце проживання, має бажання піклуватися про фізичний і духовний розвиток дітей, спілкуватися з ними та надавати матеріальну допомогу на їх утримання, що свідчить про небайдуже ставлення до дітей та відсутність свідомого нехтування відповідачем своїми батьківськими обов'язками. Також, як встановлено судом, діти мають позитивне ставлення до відповідачки, прив'язані до своєї матері. Згідно ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. На підставі вищенаведеного, суд зважає на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, приходить до висновку про відсутність на даний час підстав для задоволення позову про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, при цьому зважаючи на підстави відібрання раніше у відповідача дітей, попереджає її про необхідність змінити ставлення до виховання малолітніх дітей і покладає на орган опіки та піклування Житомирської міської ради контроль за виконанням відповідачем батьківських обов'язків. У разі невиконання відповідачем такого попередження позивач не позбавлений можливості повторно звернутися до суду з аналогічним позовом.

Outcome: dismissed