Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-09 00:00:00

Позивач [PERSON] (надалі - Позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (надалі - Відповідач) про стягнення боргу за договором позики, посилаючись на те, що 24 квітня 2013 року між нею та відповідачем письмово укладено договір позики на суму 20000 грн., із зазначенням терміну виконання договору до 24 жовтня 2013 року - повернення відповідачем такої ж суми грошей. У зв'язку з невиконанням відповідачем зобов'язання за договором позики, позивач просить стягнути на її користь з відповідача заборгованість за невиконання договору в розмірі 20000 грн., відсотки за час прострочення повернення позики у сумі 612 грн.6о коп.та інфляційні у сумі 342 грн. 17 коп. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала, посилаючись на обставини, зазначені у позовній заяві, просила позов задовольнити. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позов визнав частково, суду пояснив, що він працював на фірмі АС "Трансброн", офіс якої знаходиться по вул.Радищева,3, у м.Київ. В цій фірмі працювала і [PERSON]. І від цієї фірми він отримав позику 6000 грн. [PERSON] надавала йому на підпис договір і там було зазначена сума - 6000 грн., а не 20000 грн. Зазначив, що договір, що був наданий представником позивача у судове засідання, він не підписував, також не підписував заяву у нотаріуса від 24 квітня 2013 року, у нотаріуса не був. Просив суд розстрочити повернення боргу. Вислухавши представника Позивача, Відповідача, дослідивши матеріали справи, встановивши обставини і визначивши відповідно до них правовідносини, вважає що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. За ч.2 ст. 1047 Цивільного кодексу України на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Судом встановлено, що між Позивачем та Відповідачем 24 квітня 2013 року укладено договір безпроцентної позики, відповідно до якого відповідач отримав від позивача грошові кошти в сумі 20000 грн., та зобов'язувався повернути їх до 24 жовтня 2013 року (а.с.4-5). Як вбачається з матеріалів справи, на адресу Відповідача 15.02.2014 року Позивачем надісланий лист з проханням повернути позику, який згідно рекомендованого повідомлення ним отриманий 20.02.2014 року ( а.с.7-9). Але позичальником зобов'язання не виконано, грошові кошти не повернуто. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства. В порядку ч.1 ст.1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем ) у строк та в порядку, що встановлені договором. 2 Пунктом 5 Договору, укладеного між Позивачем та Відповідачем 24 квітня 2013 року передбачено, що в разі прострочення терміну повернення позики позичальник зобов'язаний повернути суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення , а також проценти річних, нараховані на прострочену суму. Згідно ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Статтею 57 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до ч.1 ст.143 ЦПК України, для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі. Судом роз"яснено право Відповідачу клопотати про призначення почеркознавчої експертизи. Проте, позивачем, не було заявлено клопотання про призначення відповідної експертизи, у зв"язку з чим суд не бере до уваги пояснення Відповідача з приводу того, що він не підписував наданий в судове засідання екземпляр договору, а також заяву у нотаріуса від 24.04.2013 року. Таким чином, неналежне виконання Відповідачем умов договору безпроцентної позики в частині несвоєчасного його виконання тягне за собою цивільно-правову відповідальність, що передбачена як умовами укладеного між сторонами договору, так і вищенаведеними нормами Цивільного кодексу України, а саме: з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума боргу за договором безпроцентної позики- 20000 грн., відсотки за час прострочення повернення позики - 612 грн.60 коп., а також інфляційні - 342 грн.17 коп. Відповідно до ст.88 ЦПК України з Відповідача на користь Позивача підлягають стягненню судові витрати в сумі 243 грн. 60 коп. Враховуючи наведене та

Outcome: approved