Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-21 00:00:00

Заявник просить встановити факт смерті її матері [PERSON], [INFO], уродженки [INFO], мотивуючи тим, що [PERSON] була зареєстрована та постійно проживала у [INFO], 24.11.2016 р. померла від хронічної серцево-судинної недостатності, хронічної ішемічної хвороби серця, дифузного атеросклеротичного кардіосклерозу, про що 25.11.2016 р. «Центром первинної медико санітарної допомоги м. Тореза ДНР» видано довідку про причину смерті до форми № 106/у № 202 від 25.11.2016 р. На підставі зазначених лікарських документів видано свідоцтво про смерть, в якому зазначено, що актовий запис № 1210 про смерть [PERSON] (російською мовою [PERSON]) вчинено Торезським міським відділом записів актів цивільного стану державної реєстраційної палати Міністерства юстиції ДНР. Однак, у звязку з визнанням м. Тореза Донецької області тимчасово окупованою територією, в Україні не визнається легітимність документів, виданих на окупованій території незаконно сформованими державними органами, в тому числі і свідоцтва про смерть матері, і вказана обставина є перешкодою для реалізації її законних прав, в тому числі і спадкових прав після смерті матері. Заявницею та її представником [PERSON] подано заяву про розгляд справи без їх участі. Заява підлягає задоволенню з таких підстав: З копії паспорта громадянина України вбачається, що [PERSON], [INFO], уродженка м.Тореза Донецької області, зареєстрована на постійне місце проживання за адресою: [INFO]. З копій свідоцтв про народження, про укладення шлюбу встановлено, що [PERSON] є донькою [PERSON]. З копії паспорта громадянина України вбачається, що [PERSON], [INFO], уродженка м. Маріуполь Донецької області, громадянка України, була зареєстрована на постійне місце проживання за адресою: [INFO]. За даними паспорта прізвище, імя та по батькові померлої на російській мові викладено, як [PERSON]. З довідки про причину смерті до форми № 106/у № 202 від 25.11.2016 р., виданої «Центром первинної медико санітарної допомоги м. Тореза ДНР»вбачається, що 24.11.2016 р. померла [PERSON] (мовою оригінала (російською) [PERSON]) у віці 70 років, смерть настала від хронічної серцево-судинної недостатності, хронічної ішемічної хвороби серця, дифузного атеросклеротичного кардіосклерозу. На підставі зазначеної довідки за місцем проживання вказаної особи 25.11.2016 р. Торезським міським відділом записів актів цивільного стану державної реєстраційної палати Міністерства юстиції ДНР було видане свідоцтво про смерть [PERSON] - мовою оригінала (російською) [PERSON]), [INFO], уродженка м. Маріуполя Донецької області, той факт, що [PERSON] і «Бестанкина Светлана Емельяновна» є однією і тією особу не викликає сумніву, оскільки за даними паспорта померлої її прізвище, імя та по батькові на російській мові викладається, як [PERSON], крім того, повністю співпадають її дані щодо року та місця народження, та вказані дані про її особу не суперечать іншим наявним у заявника документам, зокрема свідоцтву про її народження. Суд пересвідчився в тому, що надані копії вказаних документів повністю відповідають оригіналам документів, які є в наявності у заявника. З метою реєстрації факту смерті [PERSON] в Україні, представник заявниці [PERSON] звернувся до [PERSON] міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області. [PERSON] міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області від 18.05.2017 р. відмовлено у державній реєстрації смерті [PERSON] на підставі свідоцтва про смерть, виданого Торезським міським відділом записів актів цивільного стану державної реєстраційної палати Міністерства юстиції ДНР, оскільки даний документ виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Відповідно до п. 1 Розділу І Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затверджених\~наказом Міністерства юстиції України 18 жовтня 2000 року № 52/5, державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Пунктом 1 глави 5 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні передбачено, що підставою для проведення державної реєстрації смерті є лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о), фельдшерська довідка про смерть (форма №106-1/о). За змістом\~ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» № 2398-УІ від 01 липня 2010 року, державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи з певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі встановлення у судовому порядку факту смерті. Державна реєстрація смерті проводиться за заявою родичів померлого. Указом Президента України від 14 листопада 2014 року № 875/2014\~уведено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 04 листопада 2014 року «Про невідкладні заходи щодо стабілізації соціально-економічної ситуації в Донецькій та Луганській областях», яким зобов'язано КМУ вжити заходів щодо припинення на окремих територіях у районі проведення антитерористичної операції в Донецькій і Луганській областях діяльності державних підприємств, установ та організацій, їх філій (відділень), представництв. Постановою Верховної Ради України від 17.03.2015 р. № 254 - VIII визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в тому числі і м.Торез Донецької області, в яких відповідно до\~Закону України\~"Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей" запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України. Згідно ч. ч. 2, 3\~ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»\~будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Відповідно до ч.ч. 2,3,4 ст.9\~ Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законодавством України. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Встановлення зв'язків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України. Згідно із ч.1 ст.17 Закону від 15.04.2014 р. № 1207 VІІ\~\~\~у разі порушення положень цього\~Закону\~державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна. При ухваленні рішення, судом приймається до уваги практика Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), який у своїх рішеннях наголошує, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі "Cyprus v. Turkey", ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Отже, документи, що видані органами та установами (зокрема, закладами охорони здоров'я), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом із іншими доказами в їх сукупності та взаємозв'язку, зокрема, під час розгляду справ у порядку статті 257-1 ЦПК України. Відповідно до\~ст. 257-1 ЦПК України\~у редакції, що діє на час розгляду справи, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Справи про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Відповідно до п.8 ч.1\~ст. 256 ЦПК України\~суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. З наданих документів суд вважає встановленим, що [PERSON], [INFO], уродженка м. Маріуполя Донецької області, громадянки України, яка була зареєстрована та постійно проживала у [INFO], тобто на тимчасово окупованій території, дійсно померла 24.11.2016 р., перебуваючи на тимчасово окупованій території, і тому факт її смерті суд вважає доведеним і встановленим. Дата смерті також встановлені. Оскільки довідку про причину смерті видано закладом, створеним у порядку, не передбаченому законодавством України, і оскільки свідоцтво про смерть видане невизнаним державою Україна незаконно створеним державним органом, тому є підстави для встановлення у судовому порядку факту смерті, для подальшого внесення відповідного актового запису законним державним органом держави Україна. Даний факт має юридичне значення, оскільки на його підставі для заявника виникають правові підстави для реалізації своїх спадкових прав.

Outcome: approved