Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-01 00:00:00

До Краматорського міського суду звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у спілкуванні з онуками, визнання способу участі у вихованні онуків та надання дозволу на виїзд за кордон без згоди та супроводу матері. В обґрунтування позову зазначила, що її син, [PERSON] та відповідачка, [PERSON], мають двох неповнолітніх доньок - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між сином та відповідачкою припинені з 2009 року, шлюб розірвано рішенням суду від 0.04.2011 року. Обидві онучки на теперішній час проживають зі своєю матусею, [PERSON] за адресою [ADDRESS], у квартирі, яку вона їм подарувала. Відразу після переоформлення квартири на ім'я онучок, відповідачка стала перешкоджати їй та її чоловіку, тобто дідусі, у спілкуванні з онучками, не дає можливості приймати участь у їх вихованні, хоча б періодично, у період шкільних канікул. Вона не ухиляється від спілкування та виховання своїх онучок, але через те, що постійно мешкає у місті Часів Яр, має можливість спілкуватися із онучками та приймати участь у їх вихованні тільки у період вихідних або святкових днів. Але відповідачка по справі перешкоджає їй у цьому. Вона має постійне місце роботи, за яким характеризується позитивно. На обліку в диспансерах не перебуває, до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів не притягувалась, шкідливих звичок не має. Жодних обставин, які б давали підстави вважати, що її спілкування з онучками спричинить їм шкоду, не існує. Позивачка просила суд зобов'язати відповідачку не перешкоджати їй брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з онучками; визнати наступні способи її особистої участі у вихованні та вільному спілкуванні з онучками: побачення з онучками за її місцем проживання: [ADDRESS] кожні другі чи треті вихідні, починаючи з 10 годин у суботу і закінчуючи у 18 годині у неділю; необмежене спілкування з онучками особисто, засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв'язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між бабусею та онучками; в день її побачення з онучками вона має право забирати їх з дому/школи особисто. Надити дозвіл на виїзд на відпочинок онучками за межі України до держави Болгарія до досягнення повноліття обох онучок, тобто [PERSON] до [INFO], а [PERSON] - до [INFO] у період шкільних канікул, у супроводі їх бабці [PERSON] без згоди їх матері. У подальшому позивачка уточнила позовні вимоги (а.с.46) та просила суд: 1. Зобов'язати [PERSON] не перешкоджати їй брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з онучками - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. 2. Визначити наступні способи її, [PERSON], особистої участі у вихованні та вільному спілкування з її онучками: - побачення з онучками за її місцем проживання: [ADDRESS], кожні другі чи треті вихідні, починаючи з 10 години у суботу і закінчуючи у 18 годину у неділю; - не обмеження спілкування з онучками особисто, засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв'язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між бабусею та онучками; - в день її побачення з онучками вона має право забирати їх з дому/школи особисто, після попередження їх матері, [PERSON]. 3. Надати дозвіл на виїзд на відпочинок громадянам України [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] за межі України до держави Болгарія до досягнення шістнадцятиріччя обох онучок, тобто [PERSON] до [INFO], а [PERSON] до [INFO] у період шкільних канікул з 01 червня до 20 серпня, у супроводі їх бабці [PERSON], без згоди їх матері - [PERSON]. У судовому засіданні представник позивачки [PERSON] підтримав позовні вимоги з підстав, викладених у позові та просив їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з'явилася, надала суду заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутність, проти задоволення позову заперечувала у повному обсязі. Представник відповідачки [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував та суду пояснив, що відповідачка не чинить перешкод позивачці у спілкування з онуками. Так, у період осінніх канікул з 27.10.2013 року по 03.11.2013 року діти перебували у позивачки за місцем її мешкання в м. Часів Яр, що підтверджується розпискою. Діючим законодавством не передбачено багаторазове вивезення неповнолітньої дитини за кордон без надання згоди одного із батьків. Позивачем також не надано доказів, що вона зверталася до відповідача з приводу надання згоди на вивезення онуків за межі України. Вимога позивачки про побачення з онуками за місцем проживання кожні другі чи треті вихідні, починаючи з 10 години у суботу і закінчуючи о 18 годині у неділю не відповідає правам та інтересам самих онуків. Так, [PERSON] по суботах займається у театрі, музикою та хореографією. [PERSON] по суботах та неділях займається шахами. Крім того, за результатами психологічного обстеження [PERSON], проведеного спеціалістами психологічної служби управління освіти Краматорської міської ради встановлено, що вона членами своєї сім'ї вважає маму, сестру, бабу та діда по лінії мами, а також тата; панічно боїться розлучення з мамою. Таким чином, заявлені вимоги не враховують законних прав та інтересів неповнолітніх онуків. У задоволенні позову просив відмовити. Представник третьої особи в судовому засіданні пояснила, що з урахуванням інтересів дітей, орган опіки та піклування пропонує визначити наступні способи участі бабки у вихованні онучок: під час навчального процесу - другу або третю неділю місяця з 10-00 год. до 18-00 год. за місцем проживання дітей або в загальнодоступних громадських місцях, під час шкільних канікул - кожні другі чи треті вихідні місяця за місцем проживання [PERSON] за адресою [ADDRESS] з 10 години суботи до 18 години неділі, а також забезпечити їй необмежене спілкування з дітьми засобами телефонного, поштового електронного та інших засобів зв'язку. В частині вимог щодо надання дозволу на виїзд малолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] до Болгарії без супроводу матері просила відмовити. Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Вислухав пояснення представників сторін, перевірив надані сторонами докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Декларація прав дитини, проголошена генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначає, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до вимог ст. 257 СК України баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення. Згідно зі ст. 263 СК України, спір щодо участі, зокрема, баби у вихованні дитини вирішується судом відповідно до вимог ст. 159 цього Кодексу. Так, частиною другої ст. 159 СК передбачено, що суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що батьками [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON] (а.с.61-62). На даний час діти мешкають разом з матір'ю, [PERSON]. Позивач [PERSON] є бабусею малолітніх дітей, проживає окремо, за адресою [ADDRESS] (а.с.4-8). Між сторонами є спір щодо участі [PERSON] у вихованні онучок, про що свідчить звернення до суду з даним позовом, тому суд не бере до уваги доводи відповідачки про відсутність з її боку перешкод у здійсненні бабусею участі у спілкуванні з онуками. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] з місця роботи характеризується позитивно, спиртними напоями не зловживає, на будь - яких виду обліку не перебуває. Як вбачається з висновків психологічного дослідження малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], між [PERSON], та її матір'ю встановлений тісний психоемоційний зв'язок, а також враховуючи вік дитини та прив'язаність до старшої сестри, можливо допустити, що розлучення з матір'ю та сестрою може несприятливо відобразитися на психоемоційному стані дитини. Як вбачається з висновків психологічного дослідження малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], [PERSON] вважає членами родини: маму, сестру, бабусю та дідуся по лінії мами, [PERSON]. Психологічне прийняття факту розпаду родини практично відбулося. Виходячи з висновків діагностики, можливо передбачити, що будь-які зміни звичайної обстановки можуть негативно сказатися на психоемоційному стані [PERSON], враховуючи її особливості психіки. (а.с.58-59). Відповідно до вимог статті 19 СК України орган опіки та піклування Краматорської міської ради подав суду висновок щодо розв'язання спору. Так, орган опіки та піклування, діючи в інтересах дітей, враховуючи їх вік та стан здоров'я, вважає за можливе визначити способи участі бабусі [PERSON] у виховані малолітніх онучок [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], наступним чином: під час навчального процесу - другу або третю неділю місяця з 10.00 до 18.00 за місцем проживання дітей або в загальнодоступних громадських місцях; під час шкільних канікул - кожні другі чи треті вихідні місяця за місцем проживання [PERSON] за адресою [ADDRESS] з 10 години суботи до 18 години неділі, а також забезпечити їй необмежене спілкування з дітьми засобами телефонного, поштового електронного та інших засобів зв'язку (а.с.49-51). Висновок органу опіки та піклування щодо способу участі бабці у вихованні малолітніх онуків є достатньо обґрунтованим, поданий з урахуванням віку й стану здоров'я дітей. З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що визначені компетентним органом засоби спілкування позивача з онуками [PERSON] та [PERSON] відповідають інтересам дітей. Враховуючи інтереси малолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], їх вік, психологічні особливості, повсякденний життєвий уклад; відсутність інформації, яка б негативно характеризувала [PERSON], або яка б свідчила про те, що спілкування бабусі з дітьми буде перешкоджати нормальному розвитку дітей, суд вважає доцільним визначити наступні способи участі [PERSON] у вихованні малолітніх онучок: під час навчального процесу - другу або третю неділю місяця з 10 години до 18 години за місцем проживання дітей або в загальнодоступних громадських місцях; під час шкільних канікул - кожні другі чи треті вихідні місяця за місцем проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] з 10 години суботи до 18 години неділі, з обов'язком забирати дітей з місця проживання матері та повернення дітей до їх місця проживання з матір'ю; необмежене спілкування з [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] засобами телефонного, поштового електронного та іншими засобами зв'язку. Частинами 2, 3 статті 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла чотирнадцяти років, має право пересуватися по території України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Згідно зі ст. 4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" та постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57 "Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України" виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, і без згоди та супроводу другого з батьків може бути дозволено на підставі й рішення суду. Пунктами 2, 4, 18 Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1995 року № 231, передбачено оформлення проїзного документа дитини на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. Таким чином, діючим законодавством України передбачено надання дозволу на конкретний виїзд (одноразовий), з визначенням його початку й закінчення. Проте обґрунтовуючи свої вимоги, позивачка зазначила, що просить надати їй дозвіл на виїзд з онучками за кордон у період шкільних канікул з 01 червня по 20 серпня, але не зазначила конкретний період часу, за яким вона планує виїхати на відпочинок у Болгарію. У судовому засіданні судом установлено, що позивач до відповідача з питанням про надання дозволу на виїзд дитини за кордон до пред'явлення позову не зверталась. Відтак, позовні вимоги про надання дозволу на виїзд дітей за кордон на майбутнє, до досягнення ними шістнадцятирічного віку без згоди матері, не ґрунтуються на законі.

Outcome: partial