Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 22.07.1999 року її батьки [PERSON] та [PERSON] одружилися і від цього шлюбу [INFO] народилася вона, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . На даний час батьки розлучилися. Вона проживає разом з мамою в [ADDRESS] , що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання особи виданою виконавчим комітетом Стражгородської сільської ради від 20.07.2018 року. Її мати на даний час не працює, стоїть на обліку в центрі зайнятості. Живе на виплати та за рахунок підсобного господарства. В даний час вона навчається стаціонарно на 1 курсі факультету агрономії Уманського національного університета садівництва (УНУС) IV рівня акредитації, денної форми навчання ОС "Магістр". Термін навчання з 01.09.2020 до 31.12.2021 року. До досягнення нею 18 річного віку з відповідача стягувались аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно. Інших додаткових витрат він не надавав. Коли вона продовжила з 01.09.2020 року навчання, батько не захотів добровільно їй допомагати матеріально. Її мати та бабуся [PERSON] не взмозі самостійно забезпечити її всім необхідним для продовження навчання. Її батько будучи працездатним, здоровим, працевлаштованим добровільно матеріальної допомоги не надає, хоча має стабільний дохід. У зв`язку з чим вона змушена звернутися до суду з даним позовом, оскільки їй окрім оплати за навчання необхідні також кошти на одяг, харчування, проживання, підручники, тощо. Представник позивача [PERSON] надала суду письмову заяву, в якій зменшила позовні вимоги, просила стягувати з відповідача 2000 грн. щомісячно на утримання [PERSON] та розгляд справи просила здійснювати у її відсутність. Відповідач [PERSON] подав відзив на позовну заяву в якому спочатку позов [PERSON] не визнав, просив в його задоволенні відмовити повністю. В судове засідання не явився, проте надав заяву в якій заявлені позовні вимоги в розмірі 2000 грн. визнав, розгляд справи просив здійснювати у його відсутність. Враховуючи те, що відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] . Згідно довідки № 22-06/42 від 16.09.2020 року від 03.09.2019 року, [PERSON] , [INFO] навчається стаціонарно на 1 курсі факультету агрономії Уманського національного університета садівництва (УНУС) IV рівня акредитації, денної форми навчання ОС "Магістр". Термін навчання з 01.09.2020 до 31.12.2021 року. Статтею 51 Конституції України передбачені права дітей на матеріальне утримання з боку батька та права на їх повноцінне життя та всебічний розвиток. Згідно положень ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають із вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Згідно із ст.ст. 181, 182, 199, 200 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється в разі припинення навчання. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. За приписами ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року, яка набрала чинності для України з 11.09.1997 року і відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність. Частиною 3 ст. 12, ст.ст. 76 - 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Засобами доказування у цивільній справі є показання свідків, письмові докази, речові і електроні докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. При вирішенні даного цивільно - правового спору судом встановлено наявність підстав набуття повнолітньою [PERSON] права на утримання з боку батька [PERSON] на час навчання. Також встановлено, що дочка потребує матеріальної допомоги, а відповідач може надавати матеріальну допомогу. За таких обставин суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному розмірі. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави також належить до стягнення судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп.. В силу ст. 430 ЦПК України рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Outcome: approved