Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Марганецького міського суду Дніпропетровської області із позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 29 липня 2011 року вона з відповідачем уклала шлюб. У неї з відповідачем є двоє спільних дітей: донька [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалося. В сім'ї не було взаєморозуміння, виникали конфлікти з різних причин зв'язку з втратою почуття взаємної поваги та любові, внаслідок чого їхнє подальше спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити її інтересам. Сім'я фактично припинила своє існування. З вересня 2013 року відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо. Просить суд, розірвати шлюб, укладений між нею та Відповідачем. Позивач в судовому засіданні просила позовні вимоги задовольнити. Пояснила, що з вересня 2013 року спільного господарства з відповідачем не веде, проживають окремо. На її переконання, подальше збереження шлюбу не можливе. Відповідач на розгляд справи не з'явився, повідомлений належним чином про час, дату та місце слухання справи, шляхом розміщення оголошення в пресі. Заяв чи клопотань не надходило. Згідно ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням думки позивача, яка в судовому засіданні не заперечувала проти заочного розгляду справи, суд ухвалив розглянути справу за відсутності відповідача у заочному порядку. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне життя. Відповідно до ст. 109 Сімейного кодексу України, шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання не будуть порушені їх права, а також права дітей. 29 липня 2011 року сторони уклали шлюб, який зареєстрований у Бабушкінському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 389, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER]. У сторін є двоє спільних дітей: донька [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO]. Спільне життя у сторін не склалося, з вересня 2013 року проживають окремо, спільного господарства не ведуть, мають різні погляди на спільне життя та сімейні цінності. Сім'я розпалася, існує формально. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому "сімейний " засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово "союз ", підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред'явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберегти шлюб з відповідачем. Приймаючи до уваги відсутність згоди позивача на примирення, суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення, в наслідок чого підлягає задоволенню. Спору з приводу спільного майна подружжя у сторін немає. Спору з приводу місця проживання дітей у сторін немає.

Outcome: approved