Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-01 00:00:00

Направленим позовом заявник просить суд ухвалити рішення, яким зобовязати відповідача знести самочинно добудовану будівлю. В обґрунтування таких вимог зазначає наступне. Сторони є співвласниками будинку. Відповідач, без отримання будь-яких дозволів, тобто самочинно, здійснила добудову над належною частиною будинку використавши при цьому несучі конструкції таким чином, що: позивач не має змоги здійснювати добудови належної йому частини; відбувається руйнація стін будівлі та прогресують тріщини; атмосферні опади з даху відповідача стікають у двір позивача. В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав та просив суд їх повністю задовольнити. Представник відповідача вимоги визнав частково. Зазначив, що дійсно відповідач самочинно, тобто без отримання передбачених законодавством дозволів, здійснила добудови житлового будинку співвласниками якого є сторони. Дійсно, дах добудови частини житлового будинку відповідача виконаний таким чином, що атмосферні опади стікають на належну позивачеві земельну ділянку. Однак, представник відповідача вважає позов таким, який не підлягає до задоволення, адже не встановлено відсутність можливості іншого та менш кардинального засобу вирішення конфлікту, як то перебудови, перепланування тощо. Так само, на переконання представника відповідача, позивач не довів істотність порушення будівельних норм, які б вимагали саме знесення будівлі. Заслухав пояснення учасників судового розгляду, проаналізував надані сторонами докази, суд встановив наступні фактичні обставини справи. Сторони у справі є співвласниками житлового будинку № 4 по провулку Моторному в смт Новогуйвинське Житомирського району Житомирської області із обсягом часток по ? за кожним. Земельна ділянка під житловим будинком сторін належить також останнім у такому ж обсязі (а.с.14 21). На житловий будинок сторін виготовлено два техпаспорти в 2012 та в 2006 роках (а.с.22 27). Представник відповідача надав суду висновок, як зазначено експерта, від 18 березня 2016 року, проведеного за зверненням відповідача. Слід зауважити, що даний висновок був замовлений відповідачем після отримання повідомлення суду про відкриття провадження у даній справі і ознайомлення із змістом позовним вимог. Дана інформація достовірно відслідковується з наступних документів. Так, провадження у справі відкрито 2 лютого 2016 року (а.с.28). Повідомлення, разом з позовом та судовою повісткою про проведення судового засідання 2 березня 2016 року, відповідачеві вручено 12 лютого 2016 року (а.с.32). Вступна частина висновку експерта містить інформацію про те, що відповідач звернулась до експерта 19 лютого 2016 року (а.с.43). Разом з тим, представник відповідача не з'явився у судове засідання призначене на 2 березня 2016 року, як і не з'явилась сама відповідач, а представник направив листа, яким просив слухання справи відкласти у зв'язку із зайнятістю в іншому процесі (а.с.33). При цьому, суд наголошує, що висновок експертизи, проведеної за клопотанням відповідача, датований 19 березня 2016 року, а слухання справи з 2 березня перенесено на 29 березня 2016 року (а.с.35). Предметом дослідження даного висновку був житловий будинок сторін, а експерт, ним зазначив наступне. Обємно планувальні роботи та конструктивні рішення надбудови другого поверху спільного будинку, а також технічний стан несучих конструкцій, в стані на час проведення обстеження, відповідає вимогам нормативних документів, чинних в галузі будівництва та може безпечно експлуатуватися в межах свого функціонального (цільового) призначення за умови дотримання відповідних технічних правил щодо порядку її експлуатації та технічного обслуговування (зворот а.с.57). Основною причиною виникнення деформацій в конструктивних елементах квартири № 2 (позивача) ознаками який є наявність, станом на момент обстеження чисельних тріщин в оздоблювальних покриттях несучих і огороджувальних конструкцій) є нерівномірне осідання фундаментів, обумовлене наступними чинниками: періодичним зволоженням ґрунтів основи, у зв'язку з відсутністю організованого водовідведення з покрівлі житлового будинку та вимощення навколо будинку; нерівномірною деформацією ґрунтової основи фундаментів будинку внаслідок порушення її сформованого напружено-деформаційного стану, в результаті надбудови другого поверху квартири № 1 (відповідача); Додатковими причинами появи частини тріщин в конструкціях стін і перегородок та їх оздоблювальних покриттях в будівлі також могли бути: фізичне зношення конструкцій у зв'язку з тривалим терміном експлуатації (термін експлуатації будинку перевищує 50 років); неналежне утримання приміщень житлового будинку (відсутність належної вентиляції, опалення в зимовий період і т.д.); недосконалість окремих конструктивних рішень, застосованих при будівництві будинку; нерівномірне розподілення існуючих навантажень несучих конструкцій (зворот а.с.57). В ході розгляду справи, за клопотанням представника позивача було призначено і проведено судову будівельно-технічну експертизу, висновок якої датовано 29 липня 2016 року (а.с.72 100). Проаналізував надані експерту матеріали та сформульовані запитання, можливість поставити які мали всі учасники розгляду справи, експерт зазначив наступне. 1. Чи відноситься прибудова, здійснена [PERSON] за адресою: Житомирська область Житомирський район смт Новогуйвинське, провулок Моторний, 4 до самочинного будівництва? Відповідь. Прибудова та надбудова, здійснені [PERSON], до житлового будинку, що за адресою: Житомирська область Житомирський район смт. Новогуйвинське, провулок Моторний, 4, відноситься до самочинного будівництва. 2. Чи задіяна внутрішня стіна будинку за цією адресою, яка розділяє належну [PERSON] половину будинку від належної [PERSON] половини будинку для здійснення надбудови другого поверху [PERSON]? Якщо так, то чи задіяна для цього уся верхня частина стіни, чи лише її частина? Відповідь. Внутрішня стіна будинку, що за адресою: Житомирська область Житомирський район смт.Новогуйвінське, провулок Моторний, 4, яка розділяє належну [PERSON] половину будинку від належної [PERSON] половини будинку, задіяна для здійснення надбудови другого поверху [PERSON] Для цього задіяна уся верхня частина цієї стіни. 3. Чи являється внутрішня стіна спільною власністю двох співвласників будинку, сторін, в рівних частках? Відповідь. Внутрішня стіна, яка розмежовує житловий будинок на дві ізольовані квартири є спільною власністю двох співвласників будинку в рівних частках. Лінія розподілу приміщень [PERSON] та [PERSON] проходить по осі вказаної вище внутрішньої стіни. 4. Чи являється внутрішня стіна капітальною, несучою, яка її товщина, з якого матеріалу вона виготовлена? Відповідь. Внутрішня стіна є несучою (капітальною) стіною, цегляною, товщиною 0,30 м. 5. Чи є втручання в несучі конструктивні елементи будинку при здійсненні надбудови 2-го поверху і які вони, за наявності? Відповідь. При здійсненні надбудови ІІ-го поверху відбулося втручання в несучі конструктивні елементи будинку, а саме: в конструкцію внутрішньої несучої стіни будинку, що розмежовує приміщення 1-го поверху [PERSON] та приміщення 1-го поверху [PERSON] О;. в конструкцію зовнішніх несучих (капітальних) стін головного та тильного фасадів будинку (зовнішні стіни приміщень поз. 1-6,1-3 [PERSON]О.); ці стіни є спільними (загальними) для всього будинку і для частини будинку [PERSON] і для частини будинку [PERSON]; в конструкцію зовнішньої несучої (капітальної) стіни правого фасаду будинку - частини будинку [PERSON] (зовнішні стіни приміщень поз. 1-3,1-2,1-6); в несучий каркас з прогонами і настилом конструкції горищного даху. 6. Чи має можливість [PERSON] здійснити надбудову над своєю частиною житлового будинку, використовуючи внутрішню стіну житлового будинку ? Відповідь. [PERSON] не має можливості здійснити надбудову над своєю частиною житлового будинку, використовуючи внутрішню стіну житлового будинку. 7. Якою буде товщина внутрішньої стіни у випадку демонтажу [PERSON] належної йому половини вказаної стіни під час реконструкції, перепланування тощо, належної йому половини будинку ? Чи матиме внутрішня стіна ознаки/властивості капітальної, після здійснення [PERSON] демонтажу належної йому половини внутрішньої стіни? Відповідь. У випадку демонтажу [PERSON] належної йому половини вказаної стіни під час реконструкції, перепланування тощо, належної йому половини будинку, товщина внутрішньої стіни буде складати 0,15 м. Внутрішня стіна матиме ознаки/властивості капітальноїпісля здійснення [PERSON] демонтажу належної йому половини внутрішньої стіни. 8. Чи обладнані самовільно збудовані [PERSON] обєкти за вказаною адресою необхідним інженерно-технічним обладнанням для запобігання стіканню атмосферних опадів з покрівель та карнизів будівель [PERSON] на земельну ділянку, що належить [PERSON]? Відповідь. При будівництві [PERSON] надбудови до житлового будинку, що за адресою: Житомирський район, смт. Новогуйвинське, пров. Моторний, 4, була змінена деревяна кроквяна конструкція даху, в результаті чого, утворилася покрівля над надбудовою площею близько 38 кв.м. До будівництва вказаної вище надбудови, реконструкції площа покрівлі над приміщенням [PERSON] складала близько 29 кв.м. Таким чином, після будівництва [PERSON] надбудови, на покрівлю та далі на земельну ділянку [PERSON] додатково стікають атмосферні опади з покрівлі цієї надбудови; Кількість атмосферних опадів, які стікають на територію Позивача збільшилися на 130%. Самовільно збудована [PERSON] надбудова 2-го поверху житлового будинку, що за адресою: Житомирський район, смт. Новогуйвинське, пров. Моторний, 4, необхідним інженерно-технічним обладнанням для запобігання стіканню атмосферних опадів з покрівлі та карнизів [PERSON] на покрівлю та на земельну ділянку, що належить [PERSON] не обладнана. 9. Чи були допущені [PERSON] порушення ДБН при здійсненні самовільно збудованих обєктів за вказаною адресою і якщо так, то які саме? Відповідь. При здійсненні [PERSON] реконструкції житлового будинку, що за адресою: Житомирський район, смт Новогуйвинське, пров. Моторний, 4, зокрема надбудови 2-го поверху, відбулося втручання в несучі (капітальні) конструктивні елементи будинку, а саме: в конструкцію внутрішньої несучої (капітальної) стіни будинку; у конструкцію зовнішніх несучих (капітальних) стін будинку; у несучий каркас з прогонами і настилом конструкції горищного даху. В наданих експерту матеріалах справи № 278/10/16-ц відсутні документи, наявність яких регламентується ДБН В.3.2-2-2009 "Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт", норми якого обовязкові для застосування усіма юридичними і фізичними особами на території України незалежно від форм власності і відомчої належності. Таким чином, порушені вимоги п.5.7, 9.3, 9.11 ДБН В.3.2-2-2009. Також, порушені вимоги п. 8.11, 8.12 ДБН В.3.2-2-2009, щодо взаємного розташування приміщень кухні та кімнат, а також розташування інженерного обладнання. Правовідносини між сторонами врегульовані наступними положеннями норм матеріального права. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч. 1 ст. 15 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 16 Кодексу кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов'язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі (ч.ч. 3-4 ст. 319 Кодексу). У разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов'язана відшкодувати витрати, пов'язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану (ч. 7 ст. 376 Кодексу). Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ч. 1 ст. 391 Кодексу). Також, ст. 22 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" декларується, що субєкти містобудування зобовязані додержуватися містобудівних умов та обмежень під час проектування і будівництва обєктів. Частиною 5 зазначеної норми Закону встановлений порядок здійснення власниками або користувачами земельних ділянок проектування та будівництва обєктів. Дослідив фактичні обставини справи та норми закону, якими вони врегульовані, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову виходячи з наступного. Судом беззаперечно встановлено наявність факту самовільності здійснення добудови відповідачем. Мало того, проведені обидва дослідження дають підстави вважати про здійснення значного перепланування частини будівлі належної відповідачеві, яка декілька разів перевищує попередній стан житлового будинку в цілому. Не було встановлено у судовому засіданні і отримання відповідачем дозволу на переобладнання будівлі від іншого співвласника тобто позивача у справі. Суд критично відноситься до позиції і пояснень представника відповідача про те, що письмових заперечень від позивача не надходило до контролюючих та спеціально уповноважених органів влади, а отже позивач не заперечував щодо здійснених перепланувань відповідачем. Суд відкидає доводи представника відповідача про необхідність отримання висновків компетентних органів з приводу неможливості перепланування добудови перед зверненням до суду тобто твердження про те, що заявлення даного позову є передчасним. Судом встановлено і зазначено раніше, що представник не довів суду наявність у відповідача погодження від іншого співвласника на здійснення перепланування та добудування спільного майна. Суд вважає, що це саме тягар доказування відповідача. Мало того, після відкриття провадження у справі та доведення до відома такого відповідачеві, остання не здійснювала будь-яких дій по врегулюванню конфлікту, а навпаки переслідувала мету продовження власних протиправних дій. Такі висновки суд робить аналізуючи дату проведення дослідження щодо технічного стану надбудови його конструктивних рішень і т.п. у порівнянні з датою відкриття провадження у справі, а також час сповіщення відповідача про наявний судовий спір. Тобто, відповідач, будучи обізнаною про існування предмету заявлених вимог, не переслідувала мету вирішення конфлікту, а навпроти мала намір довести суду правильність здійсненого будівництва. Висновки обох експертиз, суд вважає такими, які доповнюють один одного та об'єктивно відображають дійсну картину подій, яка має місце щодо спільного будинку сторін. Проаналізував дані фактичні обставини, суд робить висновок про те, що причинами виникнення деформацій в конструктивних елементах квартири позивача стали активні дії саме відповідача здійсненою добудовою. Так, за висновками обох досліджень підтверджений факт наявності пошкоджень будівлі. Першочергово за експертизою відповідача стверджується про термін експлуатації будівлі, більш як 50 років. Суд вважає, що надбудова над будівлею з такими характеристиками має здійснюватись особливо відповідально. Натомість, як стверджує досліджене, такого здійснено не було. Вказані особливості будівлі, як зазначає експерт у висновку від 18 березня 2016 року, могли бути причинами її пошкоджень. Крім цього, у висновку експерта, наданого за ініціативою відповідача, зазначається, що причинами виникнення деформацій в конструктивних елементах квартири позивача стали періодичні зволоження ґрунтів основи фундаментів будинку, у зв'язку із відсутністю організованого водовідведення з покрівлі та вимощення навколо будинку (відповідь на запитання № 2 висновку експертизи від 18 березня 2016 року). В свою чергу, висновок експерта проведений за ініціативою позивача стверджує, що після добудови відповідача на покрівлю та на земельну ділянку позивача додатково стікають атмосферні опади, що потрапляють на дах добудови позивача з даху відповідача. Кількість таких опадів, які стікають на земельну ділянку позивача збільшилась на 130% (відповідь на запитання 8 експертизи від 29 липня 2016 року). Останнє, що зазначає експерт у висновку від 18 березня 2016 року, стало причиною виникнення деформацій будинку це нерівномірне навантаження на фундамент, внаслідок здійсненої добудови відповідачем. Таким чином, попередньо підводячи підсумок під дослідженими матеріалами, суд стверджує, що здійснена добудова, в основному, стала причиною пошкоджень спільного майна сторін. За таких обставин, суд вважає позов обґрунтованим і таким, який підлягає до задоволення. Інші засобу захисту прав позивача, як то перепланування та перебудова, враховуючи ставлення відповідача до виниклих правовідносин і обсяг здійсненого будівництва, не є можливим. Так само, суд відкидає посилання представника позивача про передчасність звернення до суду із даним позовом. Представник відповідача, обґрунтовуючи таку позицію, посилався на п. 5 Постанови Пленуму ВССУ № 6 від 30 березня 2012 року. Проаналізував позицію представника відповідача суд зазначає наступне. Дійсно, як кореспондується у п. 5 названої вище Постанови Пленуму позов про знесення самочинно збудованих об'єктів може бути пред'явлено до суду у разі, якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил із визначенням строку для добровільного виконання припису, та/або якщо перебудова об'єкта є неможливою. Разом з тим, суд дійшов висновку про можливість відхилення від такої позиції ВССУ з огляду на слідуюче. Як зазначалось судом вище, в ході розгляду даної справи встановлено, що добудова відповідачем здійснювалась без отримання відповідних дозволів, що, на переконання суду, виключає потребу перевірки судом можливості усунення порушень іншим аніж знесення будинку шляхом (перебудова тощо). Позивач, як власник, на підставі статей 391, 376 ЦК України має право вимагати усунення перешкод у здійсненні права власності в тому числі і шляхом знесення самочинного обєкту нерухомості, адже факт порушення його прав таким будівництвом доведений, зокрема і висновками експертиз, у тому числі судовою. За змістом частин четвертої та сьомої статті 376 ЦК України залежно від ознак самочинного будівництва особи, зазначені у цих пунктах, можуть вимагати від особи, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво: знесення самочинно збудованого обєкта або проведення перебудови власними силами або за її рахунок; приведення земельної ділянки в попередній стан або відшкодування витрат. З урахуванням змісту зазначеної норми у поєднанні з положеннями статей 16, 386, 391 ЦК України позивачами за такими вимогами можуть бути відповідний орган державної влади або орган місцевого самоврядування та інші особи, право власності яких порушено самочинним будівництвом. Отже, за змістом статті 376 ЦК України вимоги про знесення самочинного будівництва інші особи можуть заявляти за умови доведеності факту порушення прав цих осіб самочинною забудовою. Такий висновок узгоджується з нормами статей 3, 15, 16 ЦК України, статті 3 ЦПК України, згідно з якими кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У звязку з цим, суд не приймає до уваги закріплений частиною другою статті 386 ЦК України окремий превентивний (попереджувальний) спосіб захисту права власності, який на відміну від інших способів передбачає захист права власності у випадку, коли порушення права ще не відбулося, але є підстави вважати, що воно має статися. Зміст такого захисту полягає в тому, що у передбачених законом випадках з метою попередження порушення права власності застосовуються примусові заходи без покладення на нього юридичної відповідальності. Таким чином, виходячи зі змісту частини другої статті 386 ЦК України, позов про превентивний захист права власності може бути предявлений власником, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою. В свою чергу, суд встановив факт порушення прав позивача, як і встановив яким чином дії, а згодом і бездіяльність позивача порушують права автора позову, як співвласника спірного будинку, що для правильного застосування статей 376, 386, 391 ЦК України і встановлення такого факту є обовязковим. Зазначені висновки суду узгоджуються та не суперечать правовій позиції Верховного Суду України, висловленій при розгляді справи № 6-180цс14. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved