Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-16 00:00:00

Позивач [PERSON]\~предявив до\~суду позов\~до відповідача\~[PERSON] сільської\~ради Тернопільського\~району Тернопільської\~області,\~третя особа,\~яка не\~заявляє самостійних\~вимог щодо\~предмета спору\~ Тернопільська\~районна державна\~нотаріальна контора,\~у якому\~просить визнати\~за ним\~право власності\~на 2/5\~частин житлового\~будинку,\~загальною площею\~74,7\~кв.м.,\~житловою площею\~37,2\~кв.м.,\~з відповідною\~частиною господарських\~будівель і\~споруд,\~що знаходиться\~по вул.\~Лісова,\~1\~в с.\~Лучка,\~Тернопільського району,\~Тернопільської області,\~в порядку\~спадкування за\~заповітом після\~померлого 15\~січня 2018\~року [PERSON].\~В обґрунтування\~позовних вимог\~покликається на\~те,\~що 22\~квітня 2004\~року померла\~його ([PERSON]О.)\~баба \~[PERSON],\~після смерті\~якої відкрилась\~спадщина на\~1/5\~частку житлового\~будинку,\~з відповідною\~частиною господарських\~будівель і\~споруд,\~що знаходиться\~по вул.\~Лісова,\~1\~в с.\~Лучка,\~Тернопільського району,\~Тернопільської області.\~Спадкоємцем після\~померлої [PERSON]\~є її\~син та\~батько позивача\~ [PERSON],\~який спадщину\~після померлої\~[PERSON]\~прийняв,\~однак не\~оформив своїх\~спадкових прав.\~15\~січня 2018\~року помер\~[PERSON],\~після смерті\~якого відкрилась\~спадщина на\~2/5\~частин житлового\~будинку,\~з відповідною\~частиною господарських\~будівель і\~споруд,\~що знаходиться\~по вул.\~Лісова,\~1\~в с.\~Лучка,\~Тернопільського району,\~Тернопільської області,\~з яких:1/5\~частка вказаного\~будинковолодіння належала\~померлому [PERSON],\~як члену\~колгоспного двору,\~а іншу\~1/5\~частку померлий\~[PERSON]\~успадкував після\~померлої 22\~квітня 2004\~року матері\~ [PERSON]. Станом на\~01\~липня 1990\~року вказаний житловий\~будинок належав\~до суспільної\~групи колгоспний\~двір,\~головою якого\~була \~[PERSON] та\~членами двору\~були:\~[PERSON] \~син;\~[PERSON] \~невістка;\~[PERSON] \~онук;\~[PERSON].\~При цьому\~вказує,\~що він\~([PERSON]О.)\~є спадкоємцем\~за заповітом\~після померлого\~батька [PERSON],\~дружина померлого\~ [PERSON],\~яка на\~день смерті\~чоловіка являлася\~непрацездатною \~відмовилася від\~прийняття обовязкової\~частки в\~порядку спадкування\~за законом.\~Однак,\~звернувшись у\~Тернопільську районну\~державну нотаріальну\~контору із\~заявою про\~прийняття спадщини,\~постановою нотаріуса\~йому ([PERSON]О.)\~відмовлено у\~видачі свідоцтва\~про право\~на спадщину\~за заповітом\~після смерті\~батька [PERSON],\~у звязку\~із відсутністю\~правовстановлюючого документа\~на житловий\~будинок. Таким чином, позивач позбавлений можливості в нотаріальному порядку реалізувати свої спадкові права після смерті батька, тому просить суд визнати за ним право власності на 2/5 частин житлового будинку, загальною площею 74,7 кв.м., житловою площею 37,2 кв.м., з відповідною частиною господарських будівель і споруд, що знаходиться по вул. Лісова, 1 в с. Лучка, Тернопільського району, Тернопільської області, в порядку спадкування за заповітом після померлого 15 січня 2018 року [PERSON]. У підготовче судове засідання позивач [PERSON] не зявився, однак його представник адвокат [PERSON] подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила задовольнити. Від відповідача [PERSON] сільської ради Тернопільського району Тернопільської області надійшла до суду заява про розгляд справи за відсутності їх представника, позовні вимоги визнають та просять задовольнити в повному обсязі. Від третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору Тернопільської районної державної нотаріальної контори надійшла до суду заява про розгляд справи за відсутності їх представника. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Судом установлено: Згідно інформаційної довідки про технічний стан нерухомого майна №748 виданої 02 липня 2018 року Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації, станом на 20 червня 2018 року по обліку бюро будинковолодіння №1 по вул. Лісова в с. Лучка рахується за: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. В будинковолодінні самочинних добудов та перепланувань не виявлено. Як убачається із довідки №757 виданої 03 липня 2018 року Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації, станом на 01 січня 2013 року житловий будинок №1 по вул. Лісова в с. Лучка, Тернопільського району, Тернопільської області зареєстровано за головою колишнього колгоспного двору [PERSON] на підставі свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок виданого Тернопільською районною радою 30 серпня 1990 року на підставі рішення виконкому №170 від 28 серпня 1990 року та записано в реєстрову книгу №1 за реєстровим №101. Відповідно із довідкою №750 виданою 02 липня 2018 року Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації, станом на 01 січня 2013 року державна реєстрація житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами №1 по вул. Лісова в с. Лучка, Тернопільського району, Тернопільської області за [PERSON] в бюро не проведена. Довідкою №644 виданою 26 червня 2018 року виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради Тернопільського району Тернопільської області стверджується, що житловий будинок №1, що знаходиться по вул. Лісова (колишня вулиця Полянка) в с. Лучка, Тернопільського району, Тернопільської області станом на 01 липня 1990 року числиться як колгоспний двір, членами якого були: [PERSON], [INFO] голова двору; [PERSON], [INFO] син; [PERSON], [INFO] невістка; [PERSON], [INFO] онук; [PERSON], [INFO]. 22 квітня 2004 року померла [PERSON], про що складено актовий запис №12 виконавчого комітету [PERSON] сільської ради Тернопільського району Тернопільської області від 26 квітня 2004 року та 27 червня 2018 року Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області повторно видано свідоцтво про смерть серії І-ИД №244403. Як убачається із довідки №852 виданої 20 серпня 2018 року виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, на день смерті [PERSON], разом із нею у житловому будинку №1, що знаходиться по вул. Лісова в с. Лучка, Тернопільського району, Тернопільської області були зареєстровані і проживали: [PERSON] син, [PERSON] невістка, [PERSON] онук. [PERSON] помер 15 січня 2018 року, про що складено актовий запис №01 виконавчого комітету [PERSON] сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, яким 15 січня 2018 року видане свідоцтво про смерть серії І-ИД №234828. Згідно довідки №851 виданої 20 серпня 2018 року виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, на день смерті [PERSON], разом із ним у житловому будинку №1, що знаходиться по вул. Лісова в с. Лучка, Тернопільського району, Тернопільської області були зареєстровані і проживали: [PERSON] дружина, [PERSON] син. Згідно заповіту складеного 12 березня 2007 року у с. Лучка, Тернопільського району, Тернопільської області, на випадок своєї смерті [PERSON] заповів синові [PERSON] належні йому на праві власності частину житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться в с. Лучка по вул. Лісова, 1; земельну ділянку, площею 1,71 га у межах згідно з планом, яка розташована на території [PERSON] сільської ради і призначена для товарного сільськогосподарського виробництва та грошові заощадження. Вказаний заповіт посвідчений секретарем виконкому [PERSON] сільської ради Тернопільського району Тернопільської області [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за №221. Свідоцтвом про народження серії VII-УР №1348762 виданим 24 серпня 1968 року [PERSON] сільською радою Тернопільського району стверджується, що [PERSON], [INFO] є сином [PERSON] та [PERSON] Із матеріалів\~спадкової справи\~№264/2018\~заведеної Тернопільською\~районною державною\~нотаріальною конторою\~після померлого\~15\~січня 2018\~року [PERSON] убачається, що у встановлений законом строк, а саме 15 червня 2018 року позивач [PERSON] звернувся у Тернопільську районну державну нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини за заповітом після померлого батька [PERSON]. Також, у матеріалах вказаної спадкової справи наявна заява [PERSON] від 15 червня 2018 року, згідно якої [PERSON] відмовилася від прийняття обовязкової частки у спадщині та спадкування за законом після померлого чоловіка [PERSON]. Постановою державного\~нотаріуса Тернопільської\~районної державної\~нотаріальної контори\~від 14\~серпня 2018\~року за\~№2265/02-14\~[PERSON] відмовлено\~у видачі\~свідоцтва про\~право на\~спадщину за\~заповітом після\~померлого 15\~січня 2018\~року батька\~[PERSON] оскільки було виявлено, що реєстрація права власності житлового будинку, який знаходиться по вул. Лісова, 1 в с. Лучка, Тернопільського району, Тернопільської області на імя померлих в бюро не проведена. З постанови вбачається, що житловий будинок, який знаходиться по вул. Лісова, 1 в с. Лучка, Тернопільського району, Тернопільської області рахується за [PERSON], померлою 22 квітня 2004 року, після смерті якої її син [PERSON] прийняв спадщину але не оформив своїх спадкових прав, та частка житлового будинку рахується за [PERSON]. 20 червня 2018 року Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації виготовлено технічний паспорт на житловий будинок №1, що знаходиться по вул. Лісова, с. Лучка, Тернопільського району, Тернопільської області. Замовником технічної інвентаризації у вказаному технічному паспорті вказано [PERSON]. Згідно характеристики будинку, господарських будівель та споруд, будинковолодіння №1, що знаходиться по вул. Лісова в с. Лучка, Тернопільського району, Тернопільської області складається із: А житловий будинок, до 1939 року побудови; а прибудова, 1965 року побудови, Пд (а) підвал, 1965 року побудови; сх. сходи; Б гараж, 1980 року побудови; В літня кухня, 1970 року побудови; в тамбур, 1991 року побудови; Г господарська будівля, 1970 року побудови; Пд(г) підвал, 1970 року побудови; Д хлів, 1970 року побудови; Е господарська будівля, 1991 року побудови; вх.в пд. (г) вхід в підвал; Кр криниця; 1 огорожа; 2 ворота; 3 хвіртка; 4 огорожа; І вимощення. Як убачається з експлікації приміщень до плану житлового будинку №1 під літ. «А», що знаходиться по вул. Лісова в с. Лучка, загальна площа приміщень становить 74, 7 кв.м., житлова площа 37,2 кв.м. Проаналізувавши в сукупності досліджені докази, встановлені ними обставини та визначені відповідно до них правовідносини сторін, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Відповідно до частин 1 та 2 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обовязком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України. Вимогами ст. 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом установлено, що спірне будинковолодіння №1, що знаходиться по вул. Лісова, с. Лучка, Тернопільського району, Тернопільської області, станом на 01 липня 1990 року належало до суспільної групи колгоспний двір. Статус майна колгоспного двору був врегульований статтями 120-126 ЦК України в редакції 1963 року, які були виключені з кодексу у 1993 році (Закон від 16 грудня 1993 року № 3718-XII Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, який набрав чинності з 18 січня 1994 року). Частиною 1статті 112 ЦК УРСР передбачено, що колгоспний двір - це сімейно-трудове об'єднання осіб, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства і сімейних потреб. Майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності (стаття 112 цього Кодексу). Згідно зі ст.120 ЦК УРСР 1963 року, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, майно колгоспного двору належить всім членам двору на праві спільної сумісної власності. За змістомст.123 ЦК УРСР 1963 року розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Частку працездатного члена двору в майні двору може бути зменшено або у її виділенні зовсім відмовлено у звязку з недовгочасним його перебуванням у складі двору або незначною участю своєю працею чи коштами в господарстві двору. Пунктом 6 Постанови Пленуму Верховного Суду від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності»судам роз'яснено, що положення статей 17, 18 Закону «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба). Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду України від 14.01.2014 року у справі №6-145цс13 та від 18 листопада 2015 року № 6-350цс15. Таким чином, право на частку у колгоспному дворі мають всі члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили право на таку частку. Як установлено судом, після 15 квітня 1991 року, із вступом в силу Закону України Про власність майно вказаного колгоспного двору не змінилося. Доказів того, що спірний житловий будинок станом на 15 квітня 1991 року було переведено до іншої суспільної групи, матеріали цивільної справи не містять. Відтак,\~оскільки членами\~колгоспного двору,\~а саме\~будинковолодіння №1,\~що знаходиться\~по вул. Лісова, с. Лучка, Тернопільського району, Тернопільської області були: [PERSON] голова двору, [PERSON] син; [PERSON] невістка; [PERSON] онук; [PERSON] онук, отже, кожному із них належить по 1/5 частини вказаного житлового будинку. Згідно ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Після смерті [PERSON], померлої 22 квітня 2004 року належну їй 1/5 частку вказаного житлового будинку успадкував її син [PERSON], оскільки що на момент смерті спадкодавця був зареєстрований та проживав разом із нею і не заявив про відмову від спадщини. Однак, не оформив своїх спадкових прав. Таким чином, після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на 2/5 частин житлового будинку №1, що знаходиться по вул. Лісова, с. Лучка, Тернопільського району, Тернопільської області. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). В силу ч.1 ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом та за законом. Згідно із ч.1 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом та за законом. Як передбачено ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно із ч. 1 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно зі статтею 3 зазначеного Закону, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обовязкової реєстрації. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення. Таким чином, виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвічує його право власності. Аналізуючи в сукупності досліджені докази, встановлені ними обставини та визначені відповідно до них правовідносини сторін, враховуючи вимоги закону, які до них застосовуються, беручи до уваги визнання позову відповідачем, яке не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, суд приходить до переконання про наявність визначених законодавством підстав для задоволення позовних вимог [PERSON]. На підставі викладеного та

Outcome: approved