Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-08 00:00:00

ПАТ «Універсал Банк» звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення інфляційних витрат та 3% річних за невиконання зобовязань за кредитним договором в розмірі 1139806,44 грн., а також судових витрат. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що між ВАТ "Універсал Банк", правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк» та [PERSON] 23.05.2008 року було укладено Генеральний договір про надання кредитних послуг № ВL 4651. Відповідно до умов генерального кредитного договору, Банк зобов'язується надавати позичальнику кредитні послуги у валютах, вказані в цьому договорі, в рамках ліміту встановленого в базовій валюті, що дорівнює 200 000,00 доларів США (п. 1.1.). Згідно п.п. 1.1.1, 1.1.2. Генерального договору, умови і порядок надання, сума, строк і порядок виконання зобов'язань, розмір і порядок плати за кредитні послуги стосовно кредитної послуги в межах цього Договору оформлюється додаткової угодою до цього Договору у формі окремої індивідуальної угоди, що є невід'ємною частиною цього договору. Ліміт Договору розраховується у базовій валюті незалежно від валюти кредитних послуг, що надаватимуться. Валютою кредитної послуги можуть бути: долар США, та/або гривня України, та/або швейцарські франки. Відповідно до п. 1.2.1. Позичальник повинен виконати свої зобов'язання по поверненню кредиту не пізніше 01.05.2018 року. 23 травня 2008 року між Банком та [PERSON] укладено додаткову угоду № ВL 4651/ВL4651-КL + до Генерального договору про надання кредитних послуг - (Індивідуальна угода). Відповідно до п.1 даної Індивідуальної угоди Банк зобов'язується надати Позичальнику кредитні кошти в сумі 200 000,00 дол. США, а позичальник зобов'язується прийняти, належними чином використовувати і повернути банку кредитні кошти та сплатити плату за кредит у порядку та на умовах, зазначених у даній Індивідуальній угоді. Згідно п.п.5.1. за використання кредитних коштів у межах встановленого строку кредитування цією додаткової угодою встановлюється процентна ставка у розмірі 14,00 % річних. В подальшому між Банком та Позичальником було укладено додаткові угоди до Генерального договору про надання кредитних послуг № ВL 2839 від 08.04.2008 року, а саме: додаткова угода № 1 до Генерального договору про надання кредитних послуг № ВL 4651 від 23.05.2008 року від 29 квітня 2009 року; додаткова угода № 2 до Генерального договору про надання кредитних послуг № ВL 4651 від 23.05.2008 року від 12 травня 2010 року; додаткова угода № 3 до Генерального договору про надання кредитних послуг № ВL 4651 від 23.05.2008 року від 24 червня 2011 року; додаткова угода № 4 до Генерального договору про надання кредитних послуг № ВL 4651 від 23.05.2008 року від 24 червня 2011 року; додаткова угода № 5 до Генерального договору про надання кредитних послуг № ВL 4651 від 23.05.2008 року від 27 січня 2012 року. Вказані додаткові угоди змінювали розмір відсоткових ставок за користування кредитними коштами, що є відображено у розрахунках заборгованості. Вказує, що відповідач не виконав своїх зобов'язань по Кредитному договору, не здійснивши повної та своєчасної оплати по кредиту та відсотків за користування кредитними коштами, чим порушив вимоги ст.526 Цивільного кодексу України, та умови Кредитного договору, що зумовило утворення заборгованості. 26 лютого 2014 року Шевченківським районним судом м. Львова було винесено рішення про стягнення заборгованості з [PERSON] на користь ПАТ «Універсал Банк» у сумі 193 979,04 дол. США, що еквівалентно в національній валюті України за офіційним курсом НБУ станом на 14.05.2013 року 1 550 474,47 грн. На даний час рішення не виконане. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, надав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві, просить позов задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні позов заперечив, підтримавши письмові заперечення, долучені до матеріалів справи. Просить у задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, з'ясувавши дійсні обставини справи, права та обов'язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Згідно ч.1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Ст. 1049 Цивільного кодексу України передбачено обовязок позичальника повернути позику, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що між ВАТ "Універсал Банк", правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк» та [PERSON] 23.05.2008 року було укладено Генеральний договір про надання кредитних послуг № ВL 4651. Відповідно до умов генерального кредитного договору, Банк зобов'язується надавати позичальнику кредитні послуги у валютах, вказані в цьому договорі, в рамках ліміту встановленого в базовій валюті, що дорівнює 200 000,00 доларів США (п. 1.1.). Згідно п.п. 1.1.1, 1.1.2. Генерального договору, умови і порядок надання, сума, строк і порядок виконання зобов'язань, розмір і порядок плати за кредитні послуги стосовно кредитної послуги в межах цього Договору оформлюється додаткової угодою до цього Договору у формі окремої індивідуальної угоди, що є невід'ємною частиною цього договору. Ліміт Договору розраховується у базовій валюті незалежно від валюти кредитних послуг, що надаватимуться. Валютою кредитної послуги можуть бути: долар США, та/або гривня України, та/або швейцарські франки. Відповідно до п. 1.2.1. Позичальник повинен виконати свої зобов'язання по поверненню кредиту не пізніше 01.05.2018 року. 23 травня 2008 року між Банком та [PERSON] укладено додаткову угоду № ВL 4651/ВL4651-КL + до Генерального договору про надання кредитних послуг - (Індивідуальна угода). Відповідно до п.1 даної Індивідуальної угоди Банк зобов'язується надати Позичальнику кредитні кошти в сумі 200 000,00 дол. США, а позичальник зобов'язується прийняти, належними чином використовувати і повернути банку кредитні кошти та сплатити плату за кредит у порядку та на умовах, зазначених у даній Індивідуальній угоді. Згідно п.п.5.1. за використання кредитних коштів у межах встановленого строку кредитування цією додаткової угодою встановлюється процентна ставка у розмірі 14,00 % річних. В подальшому між Банком та Позичальником було укладено додаткові угоди до Генерального договору про надання кредитних послуг № ВL 2839 від 08.04.2008 року, а саме: додаткова угода № 1 до Генерального договору про надання кредитних послуг № ВL 4651 від 23.05.2008 року від 29 квітня 2009 року; додаткова угода № 2 до Генерального договору про надання кредитних послуг № ВL 4651 від 23.05.2008 року від 12 травня 2010 року; додаткова угода № 3 до Генерального договору про надання кредитних послуг № ВL 4651 від 23.05.2008 року від 24 червня 2011 року; додаткова угода № 4 до Генерального договору про надання кредитних послуг № ВL 4651 від 23.05.2008 року від 24 червня 2011 року; додаткова угода № 5 до Генерального договору про надання кредитних послуг № ВL 4651 від 23.05.2008 року від 27 січня 2012 року. Вказані додаткові угоди змінювали розмір відсоткових ставок за користування кредитними коштами, що є відображено у розрахунках заборгованості. Крім того, 26 лютого 2014 року Шевченківським районним судом м. Львова винесено рішення про стягнення заборгованості з [PERSON] на користь ПАТ «Універсал Банк» у сумі 193 979,04 дол. США, що еквівалентно в національній валюті України за офіційним курсом НБУ станом на 14.05.2013 року 1 550 474,47 грн. Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (штрафу, пені). Згідно ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязань або не виконав його у строк, встановлений договором. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У відповідності до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Зі змісту ст. 10 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Положеннями ч.1 ст.11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.212 ЦК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Щодо позовних вимог позивача про стягнення суми інфляційних витрат, то суд враховує наступне. Грошовою одиницею України є гривня (ст.99 Конституції України). Відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється у національній валюті спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у галузі статистики не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується у періодичних офіційних виданнях. Цей показник характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання, а ціни в Україні встановлюються в національній валюті - гривні. Таким чином, за змістом ст. 625 ЦК України встановлений індекс інфляції враховується до суми боргу в разі наявності між сторонами грошових зобов'язань у валюті України - гривні. Разом з тим, сторони визначили в договорі грошове зобов'язання в іноземній валюті - доларах США, а індекс інфляції внаслідок знецінення грошових коштів може бути застосований тільки щодо боргових зобов'язань у гривні, а відтак стягнення боргу в іноземній валюті з урахуванням індексу інфляції національної грошової одиниці - гривні не відповідає вимогам закону. На підставі наведеного, вимога позивача про стягнення інфляційних витрат в розмірі 1083352,17грн., є безпідставною та в такій слід відмовити. Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача 3% річних в розмірі 56454,26грн., то така на думку суду також не підлягає до задоволення, оскільки приписи ст. 625 ЦК про розмір процентів, що підлягають стягненню за порушення грошового зобов'язання, є диспозитивними та застосовуються, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, три проценти річних від простроченої суми за весь час прострочення застосовуються у випадку, якщо сторони в договорі не передбачили іншого розміру процентів річних. Якщо в договорі позики чи кредитному договорі встановлено збільшення розміру процентів у зв'язку з простроченням сплати боргу, розмір ставки, на яку збільшена плата за користування позикою (кредиту), слід вважати іншим розміром процентів, встановленим договором відповідно до ч. 2 ст, 625 ЦК. Згідно п. 1.3.3.2.2. Додаткової угоди № 1 від 29 квітня 2009 року до генерального договору про надання кредитних послуг № ВL 4651 від 23 травня 2008 року укладеного між ПАТ «Унівесал Банк» та [PERSON]: - за користування кредитними коштами понад строк встановлюється процентна ставка в розмірі: 34,76 % річних, якщо прострочення виникло в період з 01 травня 2010 року по 30 квітня 2012 року; 30,5 % річних, якщо прострочення виникло після 01 травня 2012 року включно. Таким чином Кредитним договором передбачено інший розмір процентів, тому в даному випадку не може бути застосовано положення про 3 % річних, а відтак позовна вимога в цій частині не підлягає до задоволення. Враховуючи вищенаведене та оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Outcome: dismissed