Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] в якому просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчання в розмірі ј частини заробітку (доходу) щомісячно на період навчання, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову, але не довше ніж до досягнення ним 23 річного віку та 6500 грн. додаткових витрат, пов`язаних з оплатою навчання сина. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від даного шлюбу вони мають сина [PERSON] , [INFO] який досяг повноліття та навчається у на 1-му курсі фармацевтичного факультету Львівського національного медичного університету імені Данила Галицького, на денній формі навчання та контрактній основі. Відповідач ніякої матеріальної допомоги на утримання повнолітнього сина на навчання не надає, хоча має можливість це робити. Загальна сума коштів щодо оплати проживання сина у м.Львів, зокрема, придбання продуктів харчування, одягу, взуття, побутових засобів, навчального приладдя становить орієнтовно 5000-7000 грн., проживання в гуртожитку 1920,00 грн. за перший семестр, 2880,00 грн. за другий семестр. Крім того, син навчається на контрактній основі і вартість навчання за рік становила 25439,00 грн. В судовому засіданні представник позивача вимоги позову підтримав повністю та просить задовільнити їх. Представник відповідача позов не визнав та пояснив суду, що при стягненні аліментів на дитину, яка досягла повноліття необхідною умовою є те чи має батько можливість надавати таке утримання. Відповідач на даний час ніде не працює, з 31.08.2017р. він звільнився з ТОВ «Сателіт Сервіс» і до цього часу не працевлаштований. Крім того, він проживає в зареєстрованому шлюбі з дружиною [PERSON] з якою у них на утриманні знаходиться двоє дітей. У нього відсутнє будь-яке рухоме та нерухоме майно, окремих грошових коштів також у нього не має. Враховуючи наведене відповідач не має можливості сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання. Що стосується стягнення додаткових витрат, пов`язаних з оплатою навчання сина, то позивачем не надано доказів на підтвердження наявності особливих обставин, які зумовлюють відповідні додаткові витрати. Вислухавши представників сторін, дослідивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим відділом РАГС Луцького міськвиконкому 18 грудня 2000 року. З довідки від 30.01.2019р. № 766 вбачається, що [PERSON] навчається в ВПУ № 1 м.Рівне на державній формі навчання на першому курсі фармацевтичного факультету Львівського національного медичного університету імені Данила Галицького на денній формі навчання на контрактній основі. Відповідно до ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. При цьому, СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону надавати матеріальну допомогу повнолітнім сину чи дочці, які продовжують навчання, зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає їх дитина. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Статтею 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. За роз`ясненнями, що містять в п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення ними повноліття (незалежне від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно зі ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно довідки Управління соціального захисту населення Здолбунівської РДА № 1518 від 20.11.2018р. позивачка на даний час отримує допомогу при народженні дитини в сумі 860,00 грн. в місяць. За таких обставин дохід позивачки не дозволяють належним чином забезпечити навчання сина, а тому вона потребує допомоги. Суду не надано відповідачем доказів того, що він є непрацездатним, а отже він має можливість надавати допомогу на навчання сина. Врахувавши обставини визначені ст.182 СК України суд вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти на навчання сини в розмірі ј частини заробітку (доходу) щомісячно. Що стосується вимоги позивач про стягнення з відповідача 6500 грн. понесених додаткових витрат, пов`язаних з оплатою навчання сина суд виходить з наступного. Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Отже, виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Разом з тим, статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України (додаткові витрати на дитину) не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу (утримання дитини, яка продовжує навчання). Враховуючи наведене відсутні підстави для задоволення вимог позивача щодо стягнення з відповідача додаткових витрат пов`язаних з оплатою навчання сина. Також з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 768, 40 грн.

Outcome: approved