Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-15 00:00:00

АТ «Універсал Банк» звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на їх користь 101 692,70 грн., в якості 3% річних за прострочення виконання зобов`язання та 215 047,08 грн. заборгованості у вигляді інфляційних втрат. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 20.12.2006 року між [PERSON] та ВAT «Універсал Банк» (змінено найменування на АТ «Універсал Банк») укладено кредитний договір №06/1675К-06, згідно якого кредитор надав позичальнику кредит з лімітом кредитної лінії у сумі 100 000,00 дол. США під 14,5% річних строком до 19.12.2016 року. Забезпеченням виконання зобов`язань за кредитним договором є: будинок, загальною площею 347,85 кв.м. житловою площею 101,1 кв.м, за адресою [ADDRESS] - згідно договору іпотеки від 21.12.2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Сабов О.І. за реєстровим №5888 та належить [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] ; земельна ділянка, площею 0,0693 га, надана для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель та споруд, кадастровий номер 2110100000:106002:0086, за адресою: [ADDRESS] - згідно договору іпотеки від 21.12.2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Сабов О.І. за реєстровим №5900 та належить [PERSON] ; порука фізичної особи [PERSON] - згідно договору поруки №06/1676П-06 від 20.12.2006р.; порука фізичної особи [PERSON] - згідно договору поруки №06/1677П-06 від 20.12.2006 р. Позивач вказує, що позичальник не виконав зобов`язання по Кредитному договору, не сплачував суми заборгованості кредитору, в результаті чого виникла заборгованість. 30.11.2010 року Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області було ухвалено рішення у справі №2п-5904/10 про солідарне стягнення з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь АТ «Універсал Банк» суми заборгованості за кредитним договором у розмірі 1 155 087, 92 грн., 1700,00 грн. державного мита та 120,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. Оскільки вказане рішення суду боржники не виконали, просить на підставі ст. 625 ЦК України стягнути нараховані на суму боргу інфляційні втрати, а також три проценти річних від простроченої суми. Вказує, що згідно розрахунку заборгованості станом на 14.12.2020 року загальна сума заборгованості відповідачів перед позивачем становить 316 739,78 грн., з яких: 3 % річних - 101 692,70 грн.; інфляційні втрати - 215 047,08 грн. Процесуальні дії по справі: Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18.02.2021 року відкрито провадження у справі та постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження, про що повідомлено учасників справи. 26.03.2021 року до суду поступив відзив на позовну заяву представника відповідача [PERSON] - адвоката Пітух В.І., до якого долучено докази направлення такого сторонам. У відзиві зазначено, що заявлений позов вважають безпідставним та необгрунтованим, а заявлені вимоги такими, що не підлягають до задоволення. Представник відповідача вказує, що рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 30 листопада 2010 року по справі №2п-5904/10 позовні вимоги ПАТ «Універсал Банк» задоволено. Згідно матеріалів цивільної справи №2п-5904/10 встановлено, що позивач 31 травня 2010 року заявив позовну вимогу про стягнення достроково всієї суми заборгованості по кредитному договору, у зв`язку з неналежним виконанням умов кредитного договору, що станом на 24 березня 2010 року становила - 145 292,25 дол.США що дорівнювало 1 155 087,92 грн. за курсом НБУ, а саме: залишок по кредиту - 118 060,43 дол.США, що дорівнювало 938 592,22 грн. за курсом НБУ; заборгованість за відсотками за користування кредитом - 23 109,80 дол.США, що дорівнювало 183 725,22 грн. за курсом НБУ; прострочена заборгованість по сумі кредиту - 118 060,43 дол.США, що дорівнювало 938 592,22 грн. за курсом НБУ; пеня - 4 122,02 дол.США, що дорівнювало 32 770,47 грн. за курсом НБУ. Вказує, що таким чином позивач визнав суму заборгованості достроковою до повернення, всю суму боргу виніс на прострочку та стягнув достроково заборгованість, згідно резолютивної частини позову в національній валюті на загальну суму 1 155 087,92 грн. Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 30 листопада 2010 року №2п-5904/10 набуло законної сили 10 грудня 2010 року та видано виконавчий лист 10 березня 2011 року. Станом на день розгляду даної справи рішення суду не виконано. Крім того, зазначає, що 24 січня 2018 року позивач ПАТ «Універсал Банк» звернувся до Ужгородського міськрайонного суду із позовною заявою, з урахуванням уточнених позовних вимог та просив, звернути стягнення на предмет іпотеки. Сума заборгованості позивачем зафіксована станом на 04 січня 2018 року та становила: 117 663,63 дол США - заборгованість по кредиту; 161 229,82 дол. США - заборгованість по процентам; 69 058,60 дол. США - заборгованість по пені. Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 22.01.2020 по справі № 308/735/18 у задоволенні позову Банку відмовлено. Також казує, що норми частини другої статті 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахування встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов`язання, визначеного у гривнях. Разом з тим, у випадку порушення грошового зобов`язання, предметом якого є грошові кошти, виражені в гривнях з визначенням еквіваленту в іноземній валюті, передбачені частиною другою статті 625 ЦК України інфляційні втрати стягненню не підлягають, оскільки втрати від знецінення національної валюти внаслідок інфляції відновлені еквівалентом іноземної валюти. У зв`язку із тим, що позивач звернувся із позовом про дострокове стягнення заборгованості 31 травня 2010 року, рішення суду про стягнення боргу ухвалено 30 листопада 2010 року, а на дату розгляду справи рішення суду не виконано, позов про стягнення 3% річних та інфляційних втрат заявлено 11 січня 2021 року за період з 08.12.2017 по 30.11.2020, відповідач вважає що такий заявлений з пропуском трирічного строку, після дати ухвалення рішення суду від 30.11.2010 року. На підставі наведеного представник відповідача просить застосувати строк пропущеної позовної давності та в задоволенні позову відмовити повністю. 08 квітня 2021 року до суду від АТ «Універсал Банк» надійшла відповідь на відзив, до якого долучено докази направлення такого сторонам. Позивач вважає поданий відзив надуманим та таким, що не відповідає обставинам справи та викладений із метою ухилення від виконання договірних зобов`язань перед АТ «Універсал Банк». Вказує, що відповідач і надалі продовжує користуватися коштами Банку. Вважає безпідставним посилання представника відповідача на те, що наявність судового рішення про дострокове стягнення заборгованості по кредиту, яке боржник виконав не у повному обсязі не є підставою для нарахування відсотків та пені за кредитним договором із зазначенням на правовий висновок, викладений у постанові ВСУ від 04.07.2018 року у справі № 310/11534/13-к, оскільки банк не просить стягнути з відповідачів відсотки та пеню за кредитним договором, а предметом позову є стягнення коштів, передбачених статтею 625 ЦК України, що і є правом позивача, яке узгоджується із даним правовим висновком. Вважає помилковим посилання представника відповідача на те, що перебіг позовної давності щодо вимог про стягнення коштів, передбачених статтею 625 ЦПК України, спливає через три роки після дати набрання законної сили судовим рішенням про стягнення кредитної заборгованості. Зазначає, що розрахунок інфляційних втрат є більшим від заявленої позивачем суми. Просить у задоволенні вимог згідно відзиву адвоката Пітух В.І. представника відповідача [PERSON] від 25.03.2020 року на позовну заяву відмовити повністю. 15 квітня 2021 року від відповідачів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] надійшло заперечення на відповідь на відзив. Зазначають, що рішення суду, яким стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «Універсал Банк» 1 115 087,92 грн. боргу який виник станом на березень 2010 року, набуло законної сили, Банком отримано виконавчі листи які перебувають на виконанні в органах ДВС. На день розгляду даної справи рішення Ужгородського міськрайонного суду від 30 листопада 2010 року по справі №2п-5904/10 - не виконано. Вказують, що право нараховувати відсотки в позивача припинено з моменту заявлення позовної заяви до суду, разом з тим, в даній справі відсутній факт виконання судового рішення, та звернувшись із позовною завою 11 січня 2021 року до позивач пропустив строки позовної давності. Відповідачі зазначили про неможливість стягнення інфляційних втрат, так як індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, а іноземна вілюта, яка була предметом договору, не підлягає. Просили відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Представник позивача АТ «Універсал Банк» у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. При цьому, подав заяву, відповідно до змісту якої просить розглянути справу за відсутності представника АТ «Універсал Банк», вимоги позовної заяви та відповідь на відзив адвоката Пітух В.І. підтримують в повному обсязі. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не зявилися, згідно пункту 3 прохальної частини заперечень на відповідь на відзив просять розгляд справи провести без їх участі на підставі наявних у справі письмових доказів. Враховуючи наведене, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності представника позивача та відповідачів, які подали заяви про розгляд справи у їх відсутності, що відповідає вимогам ч.3 ст.211 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом: Судом встановлено, що 20 грудня 2006 року між Відкритим акціонерним товариством «Банк Універсальний» (змінено найменування на АТ «Універсал Банк») та [PERSON] було укладено Кредитний договір №06/1675К-06, згідно якого Кредитор надав Позичальнику кредит з лімітом кредитної лінії у сумі 100 000,00 дол. США під 14,5% річних, з визначеною датою погашення кредиту 19.12.2016 рік (а.с.13-17). Пунктом 4.4. Договору було встановлено, що сплата пені та інших платежів за даним Договором, крім суми кредиту та процентів (які сплачуються в валюті отриманого кредиту), може здійснюватися як в валюті кредиту так і в інших валютах. 20 грудня 2006 року між Відкритим акціонерним товариством «Банк Універсальний» (змінено найменування на АТ «Універсал Банк») та [PERSON] було укладено договір поруки №06/1676П-06, згідно якого Поручитель зобовязуєтья перед Кредитором відповідати по зобов`язаннях [PERSON] , що випливають із Кредитного договору №06/1675К-06 від 20 грудня 2006 року (а.с.18). Крім цього, 20 грудня 2006 року між Відкритим акціонерним товариством «Банк Універсальний» (змінено найменування на АТ «Універсал Банк») та [PERSON] було укладено договір поруки №06/1677П-06, згідно якого Поручитель зобовязуєтья перед Кредитором відповідати по зобов`язаннях [PERSON] , що випливають із Кредитного договору №06/1675К-06 від 20 грудня 2006 року (а.с.19). Відповідно до пунктів 3, 4, 5 Договору поруки №06/1676П-06 від 20.12.2006 року та Договору поруки №06/1677П-06 від 20.12.2006 року відповідальність Поручителя настає у випадку, коли Боржник не виконує або неналежним чином виконує свої грошові зобов`язання за Кредитним договором. Поручитель і Боржник несуть солідарну відповідальність перед Кредитором. Поручитель відповідає по зобов`язаннях Боржника в повному обсязі, а саме за повернення кредиту, сплату процентів, за користування ним, комісії, сплату неустойки, а також за відшкодування збитків, завданих Кредитору невиконанням або неналежним виконанням Боржником умов Кредитного договору. У п.12 Договорів вказано, що такий вступає в силу з моменту його підписання Сторонами та діє до повного виконання зобов`язання по Кредитному договору Боржником чи Поручителем. 21 грудня 2006 року між Відкритим акціонерним товариством «Банк Універсальний» (змінено найменування на АТ «Універсал Банк») та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] було укладено договір іпотеки, серії ВЕМ №464845, за умовами якого Іпотекодавці передали в іпотеку Іпотекодержателю, в якості забезпечення зобов`язання Іпотекодавця-Позичальника за Кредитним договором №06/1675К-06 від 20.12.2006 року, наступне майно: будинок, загальною площею 347.85 кв.м., житловою площею 101,1 кв.м., що складається з житлового будинку під літ. «А» в цілому з цегли, сараїв під літ. літ. «Б», «В», навісу під літ. «Г», навісу під літ. «Д», огорожі 1-2, за адресою: [ADDRESS] ( а.с. 20-23). 21 грудня 2006 року між Відкритим акціонерним товариством «Банк Універсальний» (змінено найменування на АТ «Універсал Банк») та [PERSON] було укладено договір іпотеки, серії ВЕМ №464846, за умовами якого Іпотекодавець-Позичальник передає в іпотеку Іпотекодержателю в якості забезпечення своїх зобов`язань за Кредитним договором №06/1675К-06 від 20.12.2006 року, наступне майно: земельну ділянку площею 0,0693 га, надану для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд, кадастровий номер 2110100000:106002:0086 за адресою: [ADDRESS] (а.с.24-27). Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30.11.2010 року, справа №2п-5904/10, стягнуто в солідарному порядку на користь ПАТ «Універсал Банк» з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] заборгованості за кредитним договором у розмірі 1 155 087,92 грн. Стягнуто з [PERSON] понесені позивачем витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в розмірі 120,00 грн. та 1 700,00 грн. державного мита. Рішення набрало законної сили 10 грудня 2010 року. 10 березня 2011 року на підставі рішення Ужгородського міськрайонного суду від 30.11.2010 року, справа №2п-5904/10, було видано виконавчий лист (а.с.28).Вказани виконавчий лист 30.03.2012 року було повернуто стягувану без виконання. До позовної заяви позивачем долучено розрахунок втрат від інфляційних процесів та трьох процентів річних за кредитним договором №06/1675к-06, розрахунок виконано станом на 14.12.2020, згідно якого за період з 08.12.2017 року по 30.11.2020 року три відсотки річних становить - 101 692,70 грн., інфляційні втрати - 215 047,08 грн. Із вказаного розрахунку слідує, що за рішенням суду за період з 30.11.2010 року по 30.11.2020 року було сплачено 28 887,79 грн. заборгованості (а.с.29-30). Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22.01.2020 року, справа №308/735/18, було відмовлено у задоволенні позову ПАТ «Універсал Банк» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. Постановою Закарпатського апеляційного суду рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22.01.2020 залишено без змін. Застосовані норми права, позиція суду та оцінка доводів: Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності та кожен окремо, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до наступного висновку. Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. За змістом статей 12 та 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до статей 1054, 1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави Кодексу, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Частинами 1, 2 ст.554 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором. Згідно ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, за змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі №310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 4 червня 2019 року у справі № 916/190/18 (провадження № 12-302гс18). Згідно правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитним договором припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронюваних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) зроблено висновок, що «звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні. Якщо за рішенням про звернення стягнення на предмет застави заборгованість за кредитним договором указана в такому рішенні у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України». Як слідує із змісту позовної заяви, позивач просить стягнути з відповідачів кошти, передбачені ч.2 ст.625 ЦК України, а не проценти за користування кредитом. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18) зроблено висновок, що «у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань». Враховуючи наведене, з ухваленням рішення від 30.11.2010 року про стягнення заборгованості за кредитним договором №06/1675К-06 від 20.12.2006 року в розмірі 1 155 087,92 грн. зобов`язання відповідачів сплатити заборгованість не припинилося та триває до фактичного виконання грошового зобов`язання. Долученим до позову розрахунком від 14.12.2020 року підтверджується наявність заборгованості за кредитним договором №06/1675К-06 від 20.12.2006 року. Крім цього, представником відповідача у відзиві на позов не заперечувався факт невиконання рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30.11.2010 року про стягнення заборгованості за кредитним договором №06/1675К-06 від 20.12.2006 року. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що Банк має право на отримання трьох процентів річних, від простроченої суми, передбачених ч.2 ст.625 ЦК України. При поданні відзиву представником відповідача - адвокатом Пітух В.І. заявлено про застосування строків позовної давності. Главою 19 ЦК України визначено строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, тобто позовну давність. До правових наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених статтею 625 ЦК України, застосовується загальна позовна давність тривалістю у три роки (стаття 257 цього Кодексу). Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (стаття 267 ЦК України). Порядок відліку позовної давності наведено у статті 261 ЦК України. Зокрема, відповідно до частини першої цієї статті перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Законодавець визначає обов`язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням рівня інфляції та 3% річних за увесь час прострочення, у зв`язку із чим таке зобов`язання є триваючим. Отже, враховуючи те, що невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 листопада 2019 року у справі № 127/15672/16-ц (провадження № 14-254цс19). Строк давності переслідує кілька важливих цілей, а саме: забезпечує правову визначеність і закінченість, захищає потенційних відповідачів від застарілих вимог, які було б важко спростувати, і дозволяє уникнути несправедливості, яка може виникнути при прийнятті судами рішень щодо подій, які мали місце у далекому минулому на підставі доказів, які з часом можуть стати ненадійними і недостатніми (рішення Європейського суду з прав людини від 22 жовтня 1996 року за заявами N 22083/93, 22095/93 у справі "Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства" ("Stubbings and Others v. the United Kingdom"). Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про наявність підстав для застосування строків позовної давності. Як вбачається з матеріалів справи позов АТ «Універсал Банк» подано до суду 30.12.2020 року (відмітка на поштовому конверті). Враховуючи, що сторона відповідача реалізувала своє право та заявила клопотання про застосування строків позовної давності до спірних правовідносин, матеріалами справи підтверджується порушення прав позивача, суд з урахуванням позиції Великої Палати Верховного Суду у справі №127/15672/16-ц прийшов до висновку про наявність підстав для застосування наслідків пропуску строку позовної даності, та вважає, що право позивача, на отримання 3% за порушення відповідачем грошового зобов`язання обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову, кінцевою датою такого періоду є 30.12.2020. Відтак, суд приходить до висновку, що з урахуванням трирічного строку позовної давності, 3% річних на суму заборгованості слід нараховувати за період з 30.12.2017 року і до дати, по яку у позовній заяві просив стягнути 3% річних позивач - 30.11.2020 року (в межах позовних вимог). В решті позовних вимог про стягнення трьох процентів річних слід відмовити у зв`язку із застосуванням позовної давності. Три проценти річних розраховуються з урахуванням простроченої суми, визначеної у відповідній валюті, помноженої на кількість днів прострочення, які вираховуються з дня, наступного за днем, передбаченим у договорі для його виконання до дня ухвалення рішення, помноженого на 3, поділеного на 100 та поділеного на 365 (днів у році). Аналогічна позиція висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року справа № 373/2054/16-ц. При здійсненні розрахунку суми заборгованості трьох відсотків річних суд бере до уваги відомості про погашення заборгованості, які містяться в розрахунку наданому позивачем. При здійсненні розрахунку використовувався калькулятор 3% річних (https://calc.sitebuy.pro/). За період з 30.12.2017 по 04.01.2018 сума 3% річних - 564,33 грн (1144342.73 х 3 х 6 / 365 / 100); - з 05.01.2018 по 31.01.2018 сума 3% річних - 2538.99 грн (1144113.3 х 3 х 27 / 365 / 100); - з 01.02.2018 по 28.03.2018 сума 3% річних - 5261.50 грн (1143124.53 х 3 х 56 / 365 / 100); - з 29.03.2018 по 06.05.2018 сума 3% річних - 3663.47 грн (1142877.38 х 3 х 39 / 365 / 100); - з 07.05.2018 по 10.06.2018 сума 3% річних - 3287.02 грн (1142630.37 х 3 х 35 / 365 / 100); - з 11.06.2018 по 18.07.2018 сума 3% річних - 3565.67 грн (1141641.33 х 3 х 38 / 365 / 100); - з 19.07.2018 по 05.09.2018 сума 3% річних - 4595.76 грн (1141124.73 х 3 х 49 / 365 / 100); - з 06.09.2018 по 13.11.2018 сума 3% річних - 6468.65 грн (1140608.21 х 3 х 69 / 365 / 100); - з 14.11.2018 по 12.12.2018 сума 3% річних - 2716.32 грн (1139603.66 х 3 х 29 / 365 / 100); - з 13.12.2018 по 31.12.2018 сума 3% річних - 1778.85 грн (1139086.98 х 3 х 19 / 365 / 100); - з 01.01.2019 по 13.01.2019 сума 3% річних - 1217.11 грн (1139086.98 х 3 х 13 / 365 / 100); - з 14.01.2019 по 12.02.2019 сума 3% річних - 2807.38 грн (1138548.12 х 3 х 30 / 365 / 100); - з 13.02.2019 по 14.03.2019 сума 3% річних - 2806.05 грн (1138009.32 х 3 х 30 / 365 / 100); - з 15.03.2019 по 22.04.2019 сума 3% річних - 3646.14 грн (1137470.18 х 3 х 39 / 365 / 100); - з 23.04.2019 по 16.05.2019 сума 3% річних - 2243.31 грн (1137235.9 х 3 х 24 / 365 / 100); - з 17.05.2019 по 18.06.2019 сума 3% річних - 3082.38 грн (1136432.18 х 3 х 33 / 365 / 100); - з 19.06.2019 по 11.07.2019 сума 3% річних - 2147.27 грн (1135875.18 х 3 х 23 / 365 / 100); - з 12.07.2019 по 22.08.2019 сума 3% річних - 3919.18 грн (1135318.29 х 3 х 42 / 365 / 100); - з 23.08.2019 по 12.09.2019 сума 3% річних - 1958.61 грн (1134749.32 х 3 х 21 / 365 / 100); - з 13.09.2019 по 15.10.2019 сума 3% річних - 3076.27 грн (1134180.18 х 3 х 33 / 365 / 100); - з 16.10.2019 по 11.11.2019 сума 3% річних - 2516.28 грн (1133881.26 х 3 х 27 / 365 / 100); - з 12.11.2019 по 15.12.2019 сума 3% річних - 3167.06 грн (1133312.36 х 3 х 34 / 365 / 100); - з 16.12.2019 по 31.12.2019 сума 3% річних - 1489.64 грн (1132743.47 х 3 х 16 / 365 / 100); - з 01.01.2020 по 10.03.2020 сума 3% річних - 6499.35 грн (1132743.47 х 3 х 70 / 366 / 100); - з 11.03.2020 по 29.04.2020 сума 3% річних - 4636.35 грн (1131269.23 х 3 х 50 / 366 / 100); - з 30.04.2020 по 19.05.2020 сума 3% річних - 1853.57 грн (1130679.63 х 3 х 20 / 366 / 100); - з 20.05.2020 по 02.06.2020 сума 3% річних - 1296.61 грн (1129902.69 х 3 х 14 / 366 / 100); - з 03.06.2020 по 22.07.2020 сума 3% річних - 4627.18 грн (1129032.65 х 3 х 50 / 366 / 100); - з 23.07.2020 по 30.08.2020 сума 3% річних - 3607.39 грн (1128466.22 х 3 х 39 / 366 / 100); - з 31.08.2020 по 29.09.2020 сума 3% річних - 2773.52 грн (1127899.67 х 3 х 30 / 366 / 100); - з 30.09.2020 по 26.10.2020 сума 3% річних - 2494.92 грн (1127333.13 х 3 х 27 / 366 / 100); - з 27.10.2020 по 26.11.2020 сума 3% річних - 2863.10 грн (1126766.65 х 3 х 31 / 366 / 100); - з 27.11.2020 по 30.11.2020 сума 3% річних - 369.25 грн (1126200.13 х 3 х 4 / 366 / 100). Таким чином, загальний розмір 3 % річних за період з 30.12.2017 року до 30.11.2020 року становить 99 538,46 грн.. Доказів того, що сума заборгованості відповідачів перед АТ «Універсал Банк» за кредитним договором №06/1675К-06 від 20.12.2006 року є меншою стороною відповідача надано не було. Враховуючи, що в пунктах 5 договору поруки №06/1676П-06 від 20.12.2006 року та договору поруки №06/1677П-06 від 20.12.2006 року передбачено, що Поручитель відповідає по зобов`язаннях Боржника в повному обсязі, суд приходить до висновку, що [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] несуть солідарну відповідальність перед АТ «Універсал Банк» за не виконання [PERSON] умов Кредитного договору №06/1675К-06 від 20.12.2006 року, та з них слід стягнути на користь позивача три проценти річних від простроченої суми заборгованості за період з 30.12.2017 року до 30.11.2020 року, у розмірі 99 538,46 грн. Щодо вимоги позивача про стягнення інфляційних втрат слід зазначити наступне. Згідно зі статтею 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексації (індекс споживчих цін) це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Держкомстатом, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти. Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, іноземна валюта індексації не підлягає. Норми частини другої статті 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов`язання, визначеного у гривнях. Разом із тим, у випадку порушення грошового зобов`язання, предметом якого є грошові кошти, виражені в гривнях з визначенням еквіваленту в іноземній валюті, передбачені частиною другою статті 625 ЦК України інфляційні втрати стягненню не підлягають, оскільки втрати від знецінення національної валюти внаслідок інфляції відновлені еквівалентом іноземної валюти. Вказані правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 23 липня 2020 року у справі № 754/16773/17 (провадження № 61-18824св19), від 05 червня 2019 року у справі № 367/5899/15-ц (провадження № 16-13768св18). Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2020 року у справі N 296/10217/15-ц (провадження N 14-727цс19). Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України суд враховує вищевказані висновки щодо застосування згаданих норм права. Враховуючи, що кредит був наданий в іноземній валюті, а саме в доларах США, пунктом 4.4. Кредитного договору №06/1675К-06 від 20.12.2006 року передбачено, що сума кредиту та процентів сплачується в валюті отриманого кредиту, з матеріалів справи слідує, що заборгованість у розмірі 1 155 087,92 грн., яка стягнута рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30.11.2010 року є еквівалентом від суми 145 292,25 дол.США, суд приходить до висновку, що відсутні правові підстави для застосування до спірних правовідносин частини другої статті 625 ЦК України в частині стягнення з відповідачів інфляційних втрат у розмірі 215 047,08 грн., у зв`язку із чим позов у цій частині задоволенню не підлягає. З огляду на викладене, позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно платіжного доручення №9019/10 від 24 грудня 2020 року АТ «Універсал Банк» за подання до суду позовної заяви сплатив судовий збір в розмірі 4 751,10 гривень. З відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1 492,80 грн (4 751,10/100*31,42), по 497,60 грн. з кожного.

Outcome: partial