Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Позов мотивує тим, що 14.07.2017 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований Привітненською сільською радою Локачинського району Волинської області, актовий запис № 4. Вказує на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, шлюб існує формально. Відносини у сторін значно погіршилися через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на шлюб та сімейне життя. Подружні відносини припинені з 30 листопада 2019 року. Вважає, що подальше спільне життя є неможливим, а збереження шлюбу суперечитиме інтересам сім`ї. В шлюбі народився син: [PERSON] , [INFO] , який проживає з нею. Відповідач не дбає про матеріальний стан дитини, а тому, дитина фактично перебуває на її утриманні. Добровільно домовитися про сплату аліментів їм не вдалося. Відповідач має можливість працювати та заробляти кошти, однак розмір його доходів їй невідомий. Просить шлюб між нею та [PERSON] , зареєстрований 14.07.2017 року Привітненською сільською радою Локачинського району Волинської області, актовий запис № 4, розірвати. Стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 2000 грн щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову та до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою суду від 23 вересня 2020 року відкрито провадження у даній справі в порядку спрощеного провадження. 13.10.2020 року представник відповідача [PERSON] в інтересах відповідача [PERSON] через канцелярію суду подав відзив на позовну заяву [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Просить позовні вимоги про розірвання шлюбу задовольнити, а позовні вимоги про стягнення аліментів задовольнити частково, постановивши рішення про стягнення аліментів в розмірі 1000 грн. щомісячно. Зазначає, що обов`язок утримувати дитину лежить на обох батьках. Розмір прожиткового мінімуму на дитину віком від шести років, згідно із Законом України "Про Державний бюджет на 2020 рік" з 001.07.2020 року становить 1859 грн на місяць, а тому стягнення з нього аліментів в сумі 2000 грн є незаконним, враховуючи, що він доходу не має. Сплачувати аліменти в розмірі 1000 грн на місяць на утримання дитини він погоджується. Позивач в судовому засіданні позов підтримала, просила його задовольнити, пояснила, що фактично не проживає з відповідачем майже три роки, збереження шлюбу є неможливим, відповідач працює неофіційно, має достатній рівень доходу для сплати аліментів на утримання дитини в розмірі 2000 грн. 15.10.2020 року представник відповідача [PERSON] через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи без участі відповідача та його представника. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного. Як встановлено з свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , 14.07.2017 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований Привітненською сільською радою Локачинського району Волинської області, актовий запис № 4. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено на « [PERSON] » (а.с.4,5). За час шлюбу в сторін народився син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , яке містяться в матеріалах справи (а.с. 10). Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За змістом ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч. 3 та ч. 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Статтею 8 ЗУ «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу (далі - СК) України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до положень Постанови №3 Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними та чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховуються судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, що відповідає приписам ч. 3 ст. 181 СК України. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дітей, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, те, що у платника аліментів немає інших утриманців. Відповідач [PERSON] є здоровим, працездатним, на обліку у лікарів не перебуває, на обліку в службі зайнятості як особа, яка шукає роботу, не значиться, будь-яких інших осіб на утриманні не має. Доказів іншого відповідачем суду не надано. Неповнолітній син [PERSON] , [INFO] , здоровий, на обліку в лікарів не перебуває, самостійних доходів не має. Доказів іншого позивачем суду не надано. Частиною 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2020 рік» також визначено прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, який встановлений Законом для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2020 року - 1779 гривень, з 1 липня - 1859 гривень, з 1 грудня - 1921 гривня. Згідно ст. 141 СК України мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (ст.141 СК України). Відповідно до ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Судом встановлено, що сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки через відсутність взаєморозуміння, втрати почуття поваги один до одного, різні погляди на шлюб та сімейне життя. Сторони спільним побутом не пов`язані, проживають окремо з 30 листопада 2019 року. Виходячи з вищенаведеного, засад розумності та справедливості, визнання позову відповідачем у вимозі про розірвання шлюбу та часткового визнання про стягнення аліментів, суд вважає, що подальше спільне життя сторін є неможливим, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому шлюб підлягає розірванню, з відповідача в користь позивача підлягають до стягнення аліменти на утримання сина - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1000 гривень на місяць, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 21 вересня 2020 року та до досягнення дитиною повноліття. Таким чином, позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів підлягає до задоволення частково. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити дане рішення суду до негайного виконання у межах сплати платежу аліментів за один місяць. Згідно до ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Крім того, згідно положень ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Таким чином, з відповідача в користь позивача слід стягнути 840, 80 грн судового збору, сплаченого нею відповідно до квитанції АТКБ "Приватбанк" № 0.0. 1844447625.1 від 21.09.2020 року за подання позовної вимоги про розірвання шлюбу та на користь держави судовий збір в розмірі 840,80 грн за позовну вимогу про стягнення аліментів. На підставі ст. ст. 24, 56, 110, 112, 180, 182, 184 СК України,

Outcome: partial