Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-14 00:00:00

Заявник звернувся до Коломацького районного суду Харківської області з заявою, в якій просив суд надати [PERSON], [INFO], право на шлюб з [PERSON], [INFO]. В обгрунтування заявлених вимог заявником в судовому засіданні зазначено, що на цей час вона не досягла шлюбного віку, але фактично проживає однією родиною з [PERSON] з початку 2016 року; у 2016 році вона дізналася, що вагітна, і вони разом з [PERSON] бажають укласти шлюб, що відповідає інтересам майбутньої дитини та сім'ї у зв'язку з чим просила суд надати право на шлюб з [PERSON], [INFO]. Заінтересована особа: [PERSON] в судовому засіданні не заперечував проти надання дозволу на укладення з шлюбу з [PERSON] Заінтересовані особи: Коломацький районний відділ ДРАЦС ГТУЮ Харківської області, [PERSON] та [PERSON] в судове засідання, призначене на 15.11.2016 року не прибули, про час, дату та місце судового засідання були повідомлені належним чином. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення по справі можливо постановити без участі осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, заслухавши пояснення заявника, заінтересованої особи, дослідивши матеріали справи та докази у їх сукупності, вважає, що заява підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що заявник: [PERSON], народилася [INFO] року; її матір'ю є [PERSON], а батьком [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження заявника серії [NUMBER], виданого Шляхівською сільською радою Коломацького району Харківської області 09 серпня 2000 року, про що в книзі записів актів громадянського стану про народження був зроблений актовий запис за № 05 від 09.08.2000 року (а.с. 5). Відповідно до довідки КЗОЗ «Дергачівської центральної лікарні» від 02 листопада 2016 року, [PERSON], 2000 року народження, вагітна, строк вагітності складає 19-20 тижнів (а.с. 15). Згідно з ч. 3 ст. 234 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, про поновлення шлюбу після його розірвання, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно з п. 2 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року N 11 до участі в справі залучаються один або обоє батьків (усиновлювачів) неповнолітньої особи, піклувальник, особа, з якою передбачається реєстрація шлюбу, а також інші заінтересовані особи. Заперечення батьків (піклувальників) щодо надання права на шлюб не є підставою для відмови в задоволенні заяви, оскільки головним критерієм для задоволення заяви про надання права на шлюб є встановлення судом факту про відповідність такого права інтересам заявника. Відповідно до ст. 12 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод чоловік і жінка, що досягли шлюбного віку, мають право на шлюб і створення сім'ї згідно з національними законами, які регулюють здійснення цього права. Згідно з ст. 51 Конституції України шлюб грунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов'язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ч. 1 ст. 22 СК України шлюбний вік чоловіків та жінок встановлюється у вісімнадцять років. Згідно з ч. 1 ст. 23 СК України, право на шлюб мають особи, які досягли шлюбного віку. На цей час [PERSON] виповнилося 16 років, тобто вона не досягла шлюбного віку, що підтверджується копією паспорту громадянина України, серія [NUMBER], виданого 15 вересня 2016 року Коломацьким РСГУ ДМС України в Харківській області (а.с. 4), але досягла віку, визначеного ч. 2 ст. 23 СК України, достатнього для здійснення судової процедури надання такого дозволу. Відповідно до ч. 2 ст. 23 СК України, за заявою особи, яка досягла шістнадцяти років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. Судом встановлено, що [PERSON] досягла віку, визначеного ч. 2 ст. 23 СК України і її заява до суду є результатом повного усвідомлення усієї відповідальності, яка настає внаслідок укладення шлюбу (тягара утримання майбутньої дитини, покладення обов'язку збереження сім'ї тощо). Згідно з п. 2 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року N 11 резолютивна частина рішення повинна відповідати вимогам ч. 2 ст. 23 СК, згідно з якою суд надає право на шлюб (а не знижує шлюбний вік), а також містити прізвище, ім'я та по батькові особи, право на шлюб з якою надається судом. Таким чином, враховуючи добровільні наміри [PERSON] та [PERSON] на укладання шлюбу, а також те, що [PERSON] є вагітною і [PERSON] визнає себе батьком майбутньої дитини, а також, що матір та батько заявника не заперечують проти укладення між ними шлюбу, суд вважає за доцільне надати заявнику право на укладення шлюбу, а тому його заява підлягає задоволенню. Стосовно розподілу судових витрат за результатами розгляду справи, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 1 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, а також за видачу судами документів і включається до складу судових витрат. Згідно з п.п. 4.2.5 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" за подання заяви у справах окремого провадження встановлюється ставка судового збору у розмірі 0.1 розміру мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року N 11, заява про надання особі, яка досягла чотирнадцяти років, права на шлюб (ст. 23 СК) повинна розглядатися судом в окремому провадженні (ч. 3 ст. 234 ЦПК). Згідно з ч. 7 ст. 235 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. З матеріалів справи вбачається, що фактично спір щодо надання права на шлюб між особами, які беруть участь у справі відсутній, вказана справа є справою окремого провадження, а тому судові витрати при ухваленні судом рішення не відшкодовуються. Враховуючи викладене,

Outcome: approved