Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-12 00:00:00

Головний лікар КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради [PERSON]\~ звернувся до суду з заявою про проведення психіатричного огляду [PERSON] у примусовому порядку, заінтересована особа [PERSON] В обґрунтування своїх вимог заявник посилається на те, що на адресу КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» ЗОР надійшла заява [PERSON] про психіатричний огляд сина [PERSON], [INFO] без його згоди або без згоди законного представника. Згідно інформації, [PERSON] викинув речі із квартири, розмовляє сам з собою, у кімнаті шукає підслуховуючі пристрої, став замкнутим, неохайним. Від огляду лікаря-психіатри відмовляється. На думку лікаря-психіатра за фніормацією наданою [PERSON] можливо припустити наявність у його сина гострого психотичного розладу, ступінь вираженості якого не досягає рівня тяжкого психічного розладу, внаслідок чого він вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для нього та оточуючих або неспроможний самостійно задовольнити свої життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність, у звязку з чим проведення психіатричного огляду без згоди особи або без згоди його законного представника не можливо. [PERSON] не погоджується з цим, та продовжує наполягати на огляді його сина, [PERSON], без його згоди або без згоди його законного представника. Посилаючись на вищезазначене, просить суд винести рішення про проведення психіатричного огляду без згоди особи або без згоди його законного представника [PERSON] У судовому засіданні представник КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради лікар-психіатр [PERSON] заяву підтримала та просила її задовольнити з обставин, вказаних в заяві. В судовому засіданні зацікавлена особа [PERSON] заяву підтримав та просив її задовольнити з обставин, вказаних в заяві. В судовому засіданні прокурор проти задоволення заяви заперечувала. Суд, вислухавши думку осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до ч.1 ст.279 ЦПК України, за умов, визначених Законом України "Про психіатричну допомогу", заява лікаря-психіатра про проведення психіатричного огляду особи у примусовому порядку, про надання особі амбулаторної психіатричної допомоги та її продовження в примусовому порядку подається до суду за місцем проживання особи, а заява представника психіатричного закладу про госпіталізацію особи до психіатричного закладу у примусовому порядку та заява про продовження такої госпіталізації подається до суду за місцезнаходженням зазначеного закладу. Згідно вимог ст.281 ЦПК України заява про надання психіатричної допомоги у примусовому порядку розглядається судом у такі строки з дня її надходження до суду: про госпіталізацію особи до психіатричного закладу - протягом 24 годин; про психіатричний огляд - протягом трьох днів; про надання амбулаторної психіатричної допомоги, її продовження та продовження госпіталізації - протягом десяти днів. Справа за заявою про надання психіатричної допомоги у примусовому порядку чи про припинення надання амбулаторної психіатричної допомоги, госпіталізацію у примусовому порядку розглядається в присутності особи, щодо якої вирішується питання про надання їй психіатричної допомоги у примусовому порядку, з обов'язковою участю прокурора, лікаря-психіатра, представника психіатричного закладу, що подав заяву, та законного представника особи, щодо якої розглядаються питання, пов'язані з наданням психіатричної допомоги. Відповідно до ст.282 ЦПК України залежно від встановлених обставин суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. Рішення про задоволення заяви лікаря-психіатра, представника психіатричного закладу є підставою для надання відповідної психіатричної допомоги у примусовому порядку. Рішення про відмову в задоволенні заяви про продовження амбулаторної психіатричної допомоги, продовження госпіталізації, а також рішення про задоволення заяви фізичної особи чи її законного представника є підставою для припинення надання зазначеної примусової психіатричної допомоги. Відповідно до ст. 7 Закону України "Про психіатричну допомогу" (далі - Закон), діагноз психічного розладу встановлюється відповідно до загальновизнаних міжнародних стандартів діагностики та Міжнародної статистичної класифікації хвороб, травм і причин смерті, прийнятих Міністерством охорони здоров'я України для застосування в Україні. Діагноз психічного розладу не може базуватися на незгоді особи з існуючими в суспільстві політичними, моральними, правовими, релігійними, культурними цінностями або на будь-яких інших підставах, безпосередньо не пов'язаних із станом її психічного здоров'я. Згідно зі ст. 11 Закону психіатричний огляд проводиться з метою з'ясування: наявності чи відсутності в особи психічного розладу, потреби в наданні їй психіатричної допомоги, а також для вирішення питання про вид такої допомоги та порядок її надання. Психіатричний огляд особи може бути проведено без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника у випадках, коли одержані відомості дають достатні підстави для обґрунтованого припущення про наявність у особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність, або завдасть значної шкоди своєму здоров'ю у зв'язку з погіршенням психічного стану у разі ненадання їй психіатричної допомоги. Рішення про проведення психіатричного огляду особи без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника приймається лікарем-психіатром за заявою, яка містить відомості, що дають достатні підстави для такого огляду. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Судом встановлено, що 31.10.2017 року до головного лікаря КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради [PERSON]\~звернуся [PERSON] з заявою про психіатричний огляд сина [PERSON], в обґрунтування зазначає, що три роки тому почались дивні речі з сином, він почав викидати речі, замкнувся в собі, в нього зявились галюцинації. Син не працює, постійно знаходиться вдома, на вулицю не виходить. З висновку лікаря-психіатра від 24.11.2017 року, вбачається, що [PERSON] від огляду лікаря-психіатра відмовляється. На думку лікаря за інформацією отриманою від [PERSON], можна припустити наявність у сина гострого психічного розладу, ступінь вираженості якого достигає рівня тяжкого психічного розладу, внаслідок чого він вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для нього та оточуючих або неспроможний самостійно задовольнити свої життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність, у звязку з чим проведення психіатричного огляду без згоди особи або без згоди його законного представника не можливо. З матеріалів справи, наданих суду, не вбачається даних про перебування [PERSON] на психіатричному обліку та підстави, які б давали можливість стверджувати про психічні розлади. Підставою висновку лікаря-психіатра про необхідність проведення психіатричного огляду [PERSON] слугувала лише заява його батька [PERSON] Так само, не надано доказів про те, що [PERSON] відмовився від огляду лікаря-психіатра. За таких обставин, на думку суду вказані обставини не дають достатніх підстав для обґрунтованого припущення про наявність у [PERSON] психічного розладу, внаслідок чого він вчиняє чи виявляє реальні наміри вчиняти дії, що являють собою безпосередньо небезпеку для нього чи оточуючих. Тому, посилаючись на відсутність в матеріалах справи відомостей, що дають достатні підстави для обґрунтованого припущення про наявність у особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого він вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для нього чи оточуючих, неспроможен самостійно задовольнити свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність, або завдасть значної шкоди своєму здоровю у звязку з погіршенням психічного стану у разі ненадання їй психіатричної допомоги, тобто, на обставини, передбачені ст. 11 Закону України Про психіатричну допомогу. Відтак, заяву головного лікаря КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради [PERSON] не можна вважати обґрунтованою, тому суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні заяви про проведення психіатричного огляду [PERSON] у примусовому порядку.

Outcome: dismissed