Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-13 00:00:00

Заявники звернулися до Полтавського районного суду Полтавської області з заявою про встановлення факту належності співвласникам часток у приватній спільній власності, посилаючись на те, що 22.09.1993 року, на праві приватної спільної власності органом приватизації на житло видане свідоцтво про право власності № 55 на квартиру [ADDRESS], на ім'я [PERSON] та [PERSON] без визначення розміру часток, та здійсненна в порядку до вимог законодавства діючого на той час відмітка на зворотній стороні документу про державну реєстрацію. В правовстановлюючому документі, який видав орган приватизації прізвища власників не відповідають паспортним даним фізичних осіб [PERSON] та [PERSON]. В наступному були прийняті судові рішення про належність правовстановлюючого документу вищезазначеним особам : - 26 грудня 2013 року Полтавський районний суд виніс рішення по справі №545/4726/13-ц, про встановлення факту належності [PERSON] правовстановлюючого документу - свідоцтва про право власності на вищезазначене житло виданого ПМС №132, згідно з розпорядженням (наказом) №55 від 22 вересня 1993 року., та технічного паспорту на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. - 29 квітня 2014 року Полтавський районний суд виніс рішення по справі №545/1344/14-ц, про встановлення факту належності [PERSON] правовстановлюючого документу - свідоцтва про право власності на вищезазначене житло, виданого ПМС №132, згідно з розпорядженням (наказом) №55 від 22 вересня 1993 року., та технічного паспорту на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. В той же час не були виправлені допущені помилки в правовстановлюючому документі, а саме: -не було визначено форми власності квартири що знаходиться за адресою: [ADDRESS] на праві приватної спільної власності, яка належить фізичним особам [PERSON] та [PERSON] та не встановлено розміру часток. Внести виправлення до свідоцтва про право власності на квартиру [ADDRESS], на ім'я [PERSON] та [PERSON] на даний час не має можливості в зв'язку з внесенням змін до чинного законодавства стосовно порядку оформлення та реєстрації прав власності на нерухоме майно, а саме, в зв'язку з набранням чинності з 01.01.2013 року Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» № 1878-VI від 11 лютого 2010 року, згідно якого повноваження у сфері оформлення та державної реєстрації прав власності на нерухоме майно передані спеціально утвореному центральному органу виконавчої влади з питань державної реєстрації прав - Міністерству юстиції України та його територіальним органам, які є органами державної реєстрації прав. У судове засідання заявники не з'явилися надавши суду заяву з проханням розглянути дану справу у їх відсутність, прохали позов задовольнити. Представник зацікавленої особи: Терешківської сільської ради Полтавського району в судове засідання не з'явився надавши суду заяву з проханням розглянути дану справу у їх відсутність, проти заяви не заперечили. В судове засідання представник Реєстраційної служби Полтавського районного управління юстиції Полтавської області не з'явився надавши суду заяву з проханням виключити з кола зацікавлених осіб реєстраційну службу так як вони не можуть виступать як зацікавлені особи. Полтавське бюро технічної інвентаризації "Інвентаризатор" прохали справу розглянути за їх відсутності не висловили заперечень щодо заяви. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розгляд справи по суті у відсутності сторін по наявним матеріалам справи та за наявності від них відповідної заяви. Судом встановлено всі обставини на які послалася в заяві заявник і вони підтверджуються матеріалами справи. Суд, дослідивши докази, якими обґрунтовується заява вважає, що заява підлягає задоволенню. Так судом встановлено, що 22.09.1993 року, на праві приватної спільної власності органом приватизації на житло видане свідоцтво про право власності № 55 на квартиру [ADDRESS], на ім'я [PERSON] та [PERSON] без визначення розміру часток, та здійсненна в порядку до вимог законодавства діючого на той час відмітка на зворотній стороні документу про державну реєстрацію. В правовстановлюючому документі, який видав орган приватизації прізвища власників не відповідають паспортним даним фізичних осіб [PERSON] та [PERSON]. В наступному були прийняті судові рішення про належність правовстановлюючого документу вищезазначеним особам : - 26 грудня 2013 року Полтавський районний суд виніс рішення по справі №545/4726/13-ц, про встановлення факту належності [PERSON] правовстановлюючого документу - свідоцтва про право власності на вищезазначене житло виданого ПМС №132, згідно з розпорядженням (наказом) №55 від 22 вересня 1993 року., та технічного паспорту на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. - 29 квітня 2014 року Полтавський районний суд виніс рішення по справі №545/1344/14-ц, про встановлення факту належності [PERSON] правовстановлюючого документу - свідоцтва про право власності на вищезазначене житло, виданого ПМС №132, згідно з розпорядженням (наказом) №55 від 22 вересня 1993 року., та технічного паспорту на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. В той же час не були виправлені допущені помилки в правовстановлюючому документі, а саме: -не було визначено форми власності квартири що знаходиться за адресою: [ADDRESS] на праві приватної спільної власності, яка належить фізичним особам [PERSON] та [PERSON] та не встановлено розміру часток. Відповідно до ст.14 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК спільною сумісною власністю є та спільна власність двох чи більше осіб, у яких завідомо не визначені частки кожної з них. Отже, праву спільної сумісної власності, як і праву спільної часткової власності притаманні такі риси як множинність її співвласників та єдність її об'єкта. Тому єдиною вирішальною ознакою виділення сумісної власності як різновиду права спільної власності є факт відсутності існування в ньому ідеальних часток кожного із співвласників, які б давали можливість виявити обсяг їх прав за наявності бажання одержати конкретну частину у спільному майні та розпорядитися нею. Згідно ч. 4 ст.368 ЦК України, майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним в письмовій формі. Так, згідно зі ст. 8 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду", передача займаних квартир у спільну сумісну або часткову власність здійснюється за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають у даній квартирі. Відповідно до ст. 372 ЦК України, 1.Майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. 2.У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. 3.У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Отже головним значенням поділу майна, що є у спільній сумісній власності, є припинення правовідносин спільної сумісної власності між колишніми учасниками і припинення відносин спільної власності взагалі (ч.3 ст. 372 ЦК). При поділі кожен учасник має право одержати ту частину спільного майна, яка відповідає його частці у спільному майні. Оскільки необхідною умовою поділу майна, яке є у спільній сумісній власності, є попереднє визначення часток учасників у праві власності, при здійсненні поділу за ст. 372 ЦК слід керуватися правилами, які регулюють поділ майна, що є у спільній частковій власності (ст. 367 ЦК). Відповідно до ч.1 ст.356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до ч.1 ст.358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Отже, за загальним правилом, що випливає з наведених вище правових норм, розмір часток між співвласниками повинні визначитися шляхом укладання нотаріально посвідченого договору або в разі наявності спору у судовому порядку. З цього слідує, що між співвласниками [PERSON] та [PERSON] не виникає спору стосовно розміру часток, але форма власності в правовстановлюючому документі документально не засвідчена, та документально не встановлено розміру часток. Внести виправлення до свідоцтва про право власності на квартиру [ADDRESS], на ім'я [PERSON] та [PERSON] на даний час не має можливості в зв'язку з внесенням змін до чинного законодавства стосовно порядку оформлення та реєстрації прав власності на нерухоме майно, а саме, в зв'язку з набранням чинності з 01.01.2013 року Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» № 1878-VI від 11 лютого 2010 року, згідно якого повноваження у сфері оформлення та державної реєстрації прав власності на нерухоме майно передані спеціально утвореному центральному органу виконавчої влади з питань державної реєстрації прав - Міністерству юстиції України та його територіальним органам, які є органами державної реєстрації прав. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвища, ім'я по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. На підставі викладеного,

Outcome: approved