Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-07 00:00:00

В липні 2021 року адвокат Гандзюк А.В., який діє в інтересах позивача [PERSON] , звернувся до суду із вищевказаним позовом, в якому просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 51271, вчинений 24 травня 2021 року Приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В., яким стягнуто з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Веллфін» (далі - ТОВ «Веллфін») заборгованість у розмірі 37988 грн. В обґрунтування вказали, що у січні-лютому 2019 року позивач дізнався про те, що невідома особа з використанням підроблених документів уклала від його імені договір позики № 625777 від 09.11.2018 року з ТОВ «Веллфін» на суму 2000 грн. зі строком повернення до 09.12.2018 року. 18.06.2021 року позивач дізнався, що у провадженні Покровського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) знаходиться виконавче провадження № 65860047 по примусовому виконанню оскаржуваного виконавчого напису № 51271 від 24 травня 2021 року. Позивач не погоджується з вчиненим виконавчим написом та вважає, що він був вчинений з порушенням норм чинного законодавства. Так, позивач стверджує про те, що не укладав жодних договорів з ТОВ «Веллфін», крім того, нотаріус при вчиненні напису не переконався належним чином у безспірності сум, що підлягають стягненню, наявності та розміру заборгованості, наявності невирішених судових спорів між сторонами. Вважає, що виконавчий напис вчинено без дотримання Порядку вчинення виконавчих дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5 та всупереч ст.87,88 Закону України "Про нотаріат", тому виконавчий напис нотаріуса має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню. Також просили стягнути з відповідача на свою користь понесені судові витрати, які складаються із судового збору за подання позовної заяви - 908 грн., судового збору за подання заяви про забезпечення позову - 454 грн. та витрат на правничу допомогу у розмірі 6000 грн. Ухвалою суду від 12 липня 2021 року відкрито провадження у справі, призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою суду від 12 липня 2021 року вжито заходи забезпечення позову шляхом зупинення стягнення за спірним виконавчим написом. Ухвалою суду від 08 вересня 2021 року витребувано у приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. завірені належним чином копії матеріалів нотаріальної справи щодо вчинення виконавчого напису від 24 травня 2021 року, зареєстрованого в реєстрі № 51271. Позивач надав клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач про дату, час та місце розгляду справи сповіщений належним чином, представника до суду повторно не направив, правом надання відзиву не скористався. Третя особа приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. до суду не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи сповіщена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, пояснень щодо позову та витребувані докази не надала. Третя особа Покровський відділ державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) до суду не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи сповіщені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, пояснень щодо позову та витребувані докази не надали. Суд, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, з урахуванням згоди позивача на проведення заочного розгляду справи, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 09 листопада 2018 року між ТОВ «Велффін» та [PERSON] за допомогою веб-сайту позикодавця та з використанням електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором позичальника, було укладено договір позики № 625777, за умовами якого [PERSON] отримав позику в розмірі 2000 грн. строком на 30 днів до 09.12.2018 року із сплатою відсотків за користування кредитними коштами в сумі 1152 грн., згідно Графіку розрахунків. (а.с.18-27). 24 травня 2021 року Приватним нотаріусом Грисюк О.В. було вчинено виконавчий напис, який зареєстрований в реєстрі за № 51271, яким стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ «Веллфін» заборгованість за кредитним договором № 625777 від 09 листопада 2018 року. Стягнення заборгованості проводиться за період з 09 листопада 2018 року по 01 березня 2020 року, сума заборгованості складає 37238 грн., в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 2000 грн., прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом - 35238 грн. Витрати на вчинення виконавчого напису складають 750 грн., які підлягають стягненню з Боржника на користь Стягувача (а.с.30). Державним виконавцем Покровського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Кіптик К.С. від 18.06.2021 року було відкрито виконавче провадження ВП № 65860047 з виконання виконавчого напису № 51271, виданого 24.05.2021 року приватним нотаріусом Грисюк О.В. про стягнення з боржника [PERSON] на користь ТОВ «ВЕЛЛФІН» заборгованості в розмірі 37988 грн. (а.с.31). Предметом спірних правовідносин у цій справі є визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Виходячи з положень ст.87 Закону України "Про нотаріат", для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.п.1.1., 3.1., 3.2. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за №296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Безспірний борг - це борг, що визначається боржником та кредитором і про суму якого сторони не сперечаються, тобто у разі відсутності заперечень боржника - вимога кредитора вважається безспірною. Таким чином, в обов`язок нотаріуса входить перевірка безспірності боргу у боржника після надання стягувачем документів, що встановлюють прострочення зобов`язання. При наявності заперечень боржника нотаріус повинен оцінити його аргументи на предмет наявності ознаки безспірності відносно вимог кредитора. За відсутності ознаки безспірності нотаріус повинен був відмовити в здійсненні виконавчого напису. З урахуванням приписів ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису, що зазначено в правовій позиції, викладеній у Постанові Верховного Суду України у справі №6-887цс17 від 05 липня 2017 року. Для правильного застосування положень ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» суд повинен перевірити у такому спорі доводи боржника в повному обсязі та установити, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом з тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Велика Палата Верховного Суду, у Постанові від 16.05.2018 року у справі № 320/8269/15-ц, провадження № 14-83цс18, не відступила від наведених вище висновків Верховного Суду України щодо застосування статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат». Нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Водночас контекстний аналіз наведених норм дозволяє дійти висновку, що безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, яка виключає можливість спору з боку боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, а відтак, і документи, які підтверджують її безспірність і на підставі яких нотаріуси здійснюють виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними та стовідсотково підтверджувати наявність у боржника заборгованості перед кредитором саме в такому розмірі. Вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником (пункт 20 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц, провадження № 14-557цс19). Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16 зробила висновок, що «для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі та чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі». Ознакою безспірності вимоги є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутності будь-яких суперечностей у поданих документах. На підтвердження заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто, нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред`явлених для нього вимог і визнання їх. Документом, що підтверджує такий факт, є отримання боржником вимоги стягувача з підписом боржника про його отримання. Так, відповідачем не було надано до суду документів, що підтверджували безспірність заборгованості боржника та встановлювали прострочення виконання зобов`язання за договором позики № 625777 від 09 листопада 2018 року, укладеного між ТОВ «Веллфін» та [PERSON] . Окрім цього відповідачем не доведено факт надання відповідачу кредитних коштів, не наданий розрахунок такої заборгованості [PERSON] на час звернення до нотаріуса, з якого можливо було б встановити момент порушення відповідачем заборгованості, порядок нарахування та обрахунок відсотків згідно умов договору, що свідчить про її наявність та безспірність. Крім того, ТОВ «Веллфін» не надало доказів надіслання та вручення боржнику письмової вимоги про усунення порушення за кредитним договором. З огляду на встановлені обставини справи, суд дійшов висновку, що нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню, а оскаржуваний виконавчий напис необхідно визнати таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу. Згідно ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Як вбачається з наданих позивачем доказів, між позивачем [PERSON] та адвокатом Гандзюк А.В. укладено договір про надання правової допомоги № А-22.06/2021 від 22.06.2021 року, а також додаток до вищевказаного договору від 05.07.2021 року, відповідно до якого [PERSON] сплачує грошові кошти в сумі 6000 грн. протягом 30 днів з моменту набрання законної сили рішенням суду (а.с.14-17). Верховний суд у постанові від 12.02.2020 року у справі № 648/1102/19 зробив висновок, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України). Вивчивши вказані докази, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу у сумі 6000 грн. Також згідно із ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача, сплачений останньою судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 908,00 гривень та заяви про забезпечення позову у розмірі 454,00 гривень, всього 1362,00 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved