Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-22 00:00:00

Позивач [PERSON] просить стягнути з відповідача [PERSON] на його користь матеріальну шкоду в сумі 7260 грн., моральну шкоду в сумі 2000 грн. та судові витрати по справі. В обґрунтування позовних вимог позивач покликався на те, що 31.01.2018 близько 19 год. 20 хв. в м. Стрию Львівської області біля будинку № 46а по вул. Успенська відповідач, порушуючи громадський порядок шляхом вчинення хуліганських дій, безпричинно пробив чотири колеса автомобіля [NUMBER], що належить йому. Такими неправомірними діями [PERSON] завдав йому матеріальну шкоду в розмірі 7000,00 грн., що підтверджується накладною від 15.11.2017. Окрім цього, було проведено монтаж/демонтаж автошин R-15 та балансування коліс на суму 260 грн. Отже, розмір матеріальної шкоди складає 7260,00 грн. Обовязковою умовою відшкодування моральної шкоди є наявність вини у діях особи, яка заподіяла таку шкоду. Вина відповідача підтверджується постановою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 20.04.2018, якою [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, і накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 85,00 грн. Окрім матеріальних збитків, відповідач завдав йому моральну шкоду, яка виразилась в моральних стражданнях, які він відчував як в момент виявлення пошкодженого автомобіля, так і в подальшому, будучи позбавленим фактичної можливості використання його за цільовим призначенням. Через відсутність автомобіля був порушений його звичний життєвий уклад, він був змушений вживати додаткових зусиль для відновлення звичної організації свого життя, витрачати час й домагатися захисту своїх прав, переживав у звязку з пошкодженням свого майна, а тому моральну шкоду оцінює в розмірі 2000,00 грн. Представник позивача [PERSON] адвокат [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, покликаючись на викладені в позовній заяві обставини. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового розгляду, в судове засідання не зявився, про причину неявки не повідомив, тому суд відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України розглянув справу за його відсутності на підставі наявних у ній доказів. Заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав. З долученої до матеріалів справи постанови Стрийського міськрайонного суду від 20.04.2018 судом встановлено, що [PERSON] 31.01.2018 близько 19 год. 20 хв. в м. Стрию біля будинку № 46а по вул. Успенська, порушуючи громадський порядок, безпричинно пробив чотири колеса автомобіля [NUMBER], що належить позивачу [PERSON], чим вчинив правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП. Вищевказаною постановою [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, і накладено адміністративне стягнення у виді штрафу. Постанова набрала законної сили /а.с. 4/. Згідно з нормою ч. 6 ст.\~82\~ЦПК України постанова суду в справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обовязковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно з ч. 5 ст.\~82\~ЦПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Європейський суд з прав людини в пунктах 33, 34 рішення від 19.02.2009 в справі «Христов проти України» зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів. Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до остаточного рішення суду. Таким чином, вина [PERSON] у вчиненні дрібного хуліганства, а саме: безпричинному пошкодженні чотирьох коліс автомобіля [NUMBER], що належить [PERSON], встановлена та не підлягає доведенню. Як вбачається з долученої до матеріалів справи накладної від 15.11.2017, вартість автошин в кількості 4 шт. становить 7000,00 грн. /а.с. 5/. Згідно з товарним чеком від 07.02.2018 монтаж/демонтаж автошин R-15 та балансування коліс в кількості 4 шт. ставить 260 грн. /а.с. 5/. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з п.п. 8, 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Частиною 3 ст. 386 ЦК України передбачено, що власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Статтею 1192\~ЦК України передбачено, що з урахуванням обставин справи, суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Верховний Суд України в п. 9 Постанови «Про\~практику розгляду\~судами цивільних\~справ за\~позовами про\~відшкодування шкоди»\~від 27\~березня 1992\~року за\~№ 6 розяснив, що коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди. Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків). За змістом ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17 червня 2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів. Таким чином, суд, з'ясувавши повно, всебічно та об'єктивно усі обставини даної справи, дослідивши надані сторонами докази на їх підтвердження з точки зору їх належності, допустимості, достатності та взаємозв'язку, проаналізувавши вищевикладені вимоги діючого законодавства, вважає встановленим та доведеним, що пошкодження коліс автомобіля [NUMBER], що належить позивачу [PERSON], заподіяно відповідачем [PERSON], у зв'язку з чим відповідно до ст. 1166 ЦК\~України він зобов'язаний відшкодувати спричинену позивачу такими протиправними діями матеріальну шкоду. Відтак, суд приходить до висновку, що [PERSON], вчинивши 31.01.2018 дрібне хуліганство, що встановлено постановою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 20.04.2018, яка набрала законної сили, заподіяв [PERSON] майнову шкоду, яка становить 7260,00 грн. (7000,00 грн. + 260,00 грн. = 7260,00), яку необхідно стягнути з відповідача в повному обсязі. Згідно з ч. 1 ст.\~1167\~ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі, гідності, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обовязковому зясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Протиправність діяння полягає у невиконанні юридичного обовязку встановленого нормою права. Відповідно до форм юридичних обовязків протиправність виступає у формі дії і бездіяльності. При цьому, під протиправною поведінкою розуміють поведінку, що заборонена законом, а під протиправною бездіяльністю невчинення особою дій, які вона була зобовязана за законом вчинити. Позовні вимоги про стягнення моральної шкоди позивач обґрунтовував тим, що йому було спричинено моральні страждання, які він переніс як у момент виявлення пошкодженого автомобіля, так і в подальшому, будучи позбавленим фактичної можливості використовувати його за цільовим призначенням, а також тим, що через відсутність автомобіля був порушений його звичний життєвий уклад, він був змушений вживати додаткових зусиль для відновлення звичної організації свого життя, витрачати час й домагатися захисту своїх прав, переживав у звязку з пошкодженням його майна. Однак, під час судового розгляду справи суду не надано доказів, що доводять ті обставини, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог. Позивач, заявляючи вимоги про стягнення моральної шкоди в сумі 2000 гривень у звязку з пошкодженням свого майна, не надав доказів погіршення стану свого здоров'я, тривалості та\~розміру моральних\~страждань,втрати нормальних життєвих звязків та додаткових зусиль для організації свого життя чи його зміненого способу. Враховуючи обставини справи в їх обєктивній сукупності, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для покладення на відповідача обовязку відшкодування позивачеві моральної шкоди, оскільки така не знайшла свого підтвердження в судовому засіданні, а тому в задоволенні позовних вимог у цій частині слід відмовити з вищенаведених міркувань. Судові витрати, пропорційно до задоволеної частини вимог, підлягають стягненню з відповідача в користь позивача відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial