Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-18 00:00:00

АТ КБ "ПриватБанк" звернувся в суд з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на його користь 15148 грн. 70 коп. заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що відповідно до укладеного договору №б/н від 22 вересня 2010 року відповідач отримав кредит у розмірі 2500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, підтверджується підписом у заяві. Позивач вважає, що свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі і надав відповідачу кредит у розмірі встановленому договором, а відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за договором. Відповідно до ч.2 ст.1050, ч.2 1054 ст. ЦК України, наслідками порушення боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту, є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. У зв`язку з порушеннями відповідачем зобов`язань за кредитним договором, станом на 10 травня 2019 року за ним рахується заборгованість в сумі 15148 грн. 70 коп., яка складається із: заборгованість за тілом кредита - 0.00 грн., заборгованості за простроченим тілом кредита - 119.76 грн., заборгованість за відсотками за користування кредитом - 0.00 грн., заборгованості за пенею - 10531.38 грн., пеня за несвоєчасне сплату боргу на суму від 100 грн. - 3300 грн., штраф фіксована частина - 500 грн., штраф процентна складова - 697.56 грн.. Просить стягнути з відповідача вказану заборгованість, а також понесені судові витрати. Від представника [PERSON] - адвоката Сімків Є.В. 11.09.2019 до суду надійшов зустрічний позов до Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" про визнання кредитного договору недійсним. Ухвалою суду від 12 вересня 2019 року зустрічний позов прийнято до розгляду з первісним позовом. У зустрічному позові зазначено, що до первісного позову ПАТ КБ «ПриватБанк» не надав жодного документу в якому було б зазначено розмір наданого кредитного ліміту та умови надання даного кредиту. Крім цього [PERSON] народився [INFO] , тобто на час укладання договору кредиту і підписання заяви-анкети він був неповнолітнім. Даний кредитний договір було укладено з неповнолітньою фізичною особою в стані неповної цивільної дієздатності, докази щодо надання згоди батьками [PERSON] на укладення цього кредитного договору в АТ КБ «ПриватБанк» відсутні. Тому вважає, що укладений [PERSON] кредитний договір з АТ КБ «ПриватБанк» не відповідає вимогам ч. 2 ст. 203 ЦК України, а тому має бути визнаний судом недійсним. Також 11 вересня 2019 року подано відзив на позов про стягнення заборгованості, в якому представником [PERSON] - адвокатом Сімків Е.В. зазначено, що відповідач в період 2009 по 2014 рік навчався в академії митної служби в м. Дніпро та у 2010 році через відділення ПАТ КБ «ПриватБанк» отримував стипендію. При оформленні картки на отримання стипендії відповідачу відділенням банку була оформлена кредитна картка на суму 2500 грн.. В укладеному договорі відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру, тому вважає що даний договір не відповідає вимогам статті 1048, 1054,1056-1 ЦК України. Просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. 07 жовтня 2019 року та 15 листопада 2019 року від представника АТ КБ «Приватбанк» до суду надійшла відповідь на відзив, де зазначено, що між сторонами 22 вересня 2010 року був укладений договір кредиту та відповідач отримав 2500 грн.. Підписавши заяву відповідач ознайомився та згодний з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, і складають укладений між ним та банком Договір про надання банківських послуг. Відповідач активно використовував кредитну картку що підтверджується зняттям готівки у банкоматах 03 квітня 2014 року у м. Дніпро 1000 грн. та поповнення картки 05 грудня 2014 року в м. Новоселиця на 200 грн.. Просить суд задовольнити заявлених позовних вимоги. Представник позивача за первісним позовом та відповідач за зустрічним - АТ КБ «Приватбанк» в судове засідання не з`явився, будучи належно повідомленим про дату, час та місце розгляду справи. Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним - [PERSON] та його представник в судове засідання не з`явився, будучи належно повідомленим про дату, час та місце судового розгляду. Від представника [PERSON] - адвоката Сімків Є.В. надійшла заява, в якій просить провести розгляд справи без її участі, в позові АТ КБ «Приватбанк» відмовити, зустрічні позовні вимоги задовольнити. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ч. 4 ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Дослідивши матеріали справи, докази по справі, суд дійшов до наступних висновків. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що банком надано фотокопію підписаної анкети-заяви [PERSON] від 22 вересня 2010 року про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, заповнено анкетні відомості, відмічено галочками, що є студентом Дубенського проф. ліцею. При цьому вказано дату заяви та дату отримання картки 22 вересня 2010 року та стоїть відмітка навпроти назви «Кредитна універсальна». Згідно паспортних даних [PERSON] народився [INFO] . Тобто, на момент підписання анкети-заяви на видачу кредиту він був неповнолітній. Відповідно до ч. 2 ст. 203 ЦК України, особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Повну цивільну дієздатність має фізична особа, яка досягла вісімнадцяти років (повноліття), що передбачено ч. 1 ст. 34 ЦК України. Відповідно до вимог ст. 31 ЦК України фізична особа, яка не досягла чотирнадцяти років (малолітня особа), має право: 1) самостійно вчиняти дрібні побутові правочини. Правочин вважається дрібним побутовим, якщо він задовольняє побутові потреби особи, відповідає її фізичному, духовному чи соціальному розвитку та стосується предмета, який має невисоку вартість; 2) здійснювати особисті немайнові права на результати інтелектуальної, творчої діяльності, що охороняються законом. Малолітня особа не несе відповідальності за завдану нею шкоду. Крім правочинів, передбачених статтею 31 цього Кодексу, фізична особа у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років (неповнолітня особа) має право: 1) самостійно розпоряджатися своїм заробітком, стипендією або іншими доходами; 2) самостійно здійснювати права на результати інтелектуальної, творчої діяльності, що охороняються законом; 3) бути учасником (засновником) юридичних осіб, якщо це не заборонено законом або установчими документами юридичної особи; 4) самостійно укладати договір банківського вкладу (рахунку) та розпоряджатися вкладом, внесеним нею на своє ім`я (грошовими коштами на рахунку). Неповнолітня особа вчиняє інші правочини за згодою батьків (усиновлювачів) або піклувальників. На вчинення неповнолітньою особою правочину щодо транспортних засобів або нерухомого майна повинна бути письмова нотаріально посвідчена згода батьків (усиновлювачів) або піклувальника і дозвіл органу опіки та піклування. Неповнолітня особа може розпоряджатися грошовими коштами, що внесені повністю або частково іншими особами у фінансову установу на її ім`я, за згодою органу опіки та піклування та батьків (усиновлювачів) або піклувальника. Згода на вчинення неповнолітньою особою правочину має бути одержана від батьків (усиновлювачів) або піклувальника та органу опіки та піклування відповідно до закону (ст. 32 ЦК України). У відповідності до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною другою ст. 222 ЦК України встановлено, що правочин, вчинений неповнолітньою особою за межами її цивільної дієздатності без згоди батьків (усиновлювачів), піклувальників, може бути визнаний судом недійсним за позовом заінтересованої особи. За положеннями частин першої і третьої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ч. 3 ст. 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Характер кредитних правовідносин, які передбачають обов`язок позичальника регулярно в обов`язковому порядку вносити кошти на погашення кредиту, сплати відсотків та комісії, матеріальну відповідальність за порушення строків грошових платежів, незважаючи на порівняно незначний розмір кредиту не дає підстав віднести кредитний договір до дрібних побутових правочинів, а тому відповідно до вимог закону у разі, коли позичальником є неповнолітня фізична особа, кредитний договір з нею може бути укладений лише за згодою її батьків (усиновлювачів) або піклувальників. Тому, враховуючи вищезазначене, суд прийшов до висновку, що укладений 22 вересня 2010 року кредитний договір між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] не відповідає вимогам ч. 2 ст. 203 ЦК України, а тому має бути визнаний недійсним. Відповідно позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: approved