Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-07 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. У січні 2017 року публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» звернулося до суду із позовом, який обґрунтовує тим, що 25 травня 2007 року між АТ "Ощадбанк" та [PERSON] був укладений договір кредиту № 1183 за умовами якого банк надав позичальнику кредит в розмірі 50 000 доларів США строком на 10 років з терміном остаточного повернення кредиту не пізніше 25.05.2017 року на споживчі потреби із сплатою відсотків за користування кредитом в розмір 14% річних. З метою забезпечення належного виконання відповідачем зобов»язань за кредитним договором 25.05.2007 року було укладено іпотечний договір за № 127 за яким відповідачем в іпотеку передано трикімнатну [ADDRESS] Пунктом 1.5 кредитного договору передбачено, що відповідач зобов»язується щомісяця проводити погашення кредиту рівними частинами в сумі 416,67 доларів США та сплачувати проценти нараховані банком. Згідно пункту 1.11 кредитного договору за надання банківських послуг позичальник щомісяця сплачує банку комісійну винагороду за обслуговування кредиту в розмірі 0.2 %, оплата якої здійснюється одночасно їз проведенням чергового платежу. Однак відповідач не виконував зобов»язань за кредитним договором щодо погашення кредиту та відсотків по ньому, внаслідок чого виникла прострочена заборгованість. З метою захисту порушених прав та законних інтересів АТ «Ощадбанк» 01.12.2011 року звернувся із позовом про дострокове стягнення кредитної заборгованості шляхом звернення стягнення на заставне майно. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 04.10.2012 року позовні вимоги задоволено та ухвалено рішення про стягнення з [PERSON] кредитну заборгованість в сумі 38 116,94 доларів США, яка складалась із заборгованості за кредитом 31184.50 доларів США, заборгованості за відсотками у розмірі 1969,55 доларів США, нарахованої та несплаченої пені в розмірі 1962,89 доларів США, плати за супроводження кредиту в сумі 3 000 доларів США шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки - [ADDRESS] в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 1183 від 25.05.2007 року шляхом її продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження. Після ухвалення рішення суду банком нараховані відсотки за користування кредитним коштами в сумі 7 499,65 доларів США. Просить стягнути заборгованість по кредиту з відповідача у примусовому порядку в сумі 45 608,66доларів США. В судовому засіданні представник позивача заявлений позов підтримав в повному обсязі та просить стягнути заборгованість за кредитним договором, яка достроково стягнута рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 04.10.2012 року у спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки. Вважає, що строку звернення до суду не пропустив, оскільки такий строк перерваний поданням позову про виселення відповідача та членів його родини. Вимоги кредитора за основним зобов»язанням залишились не виконані і зобов»язання за кредитом не припинились. Забезпечувальне зобов»язання має похідний, а не альтернативний характер, виконання зобов»язання припиняється виконанням проведеним належним чином - єдиним способом захисту порушених прав є задоволення вимог кредитора шляхом стягнення заборгованості за кредитом. Тому позов підлягає задоволенню. Задоволення вимог за дійсним основним зобов»язанням одночасно чи за наявності рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки не є наслідком подвійного стягнення за основним зобов'язанням. Строк виконання зобов»язання не минув. Вважає, що банк не направляв вимоги про дострокове стягнення кредиту та не змінював строк виконання зобов»язань за кредитним договором, а пред»явлення позову до [PERSON] в сумі 36 060,72 доларів США шляхом звернення стягнення на майно лише здійснив термін переривання строку позовної давності. Представники відповідача в судовому засіданні заявленого позову не визнали. Суду пояснили, що позивач пропустив строк звернення до суду, заперечує стосовно стягнення плати за супроводження кредиту, позаяк вважає її незаконною та такі умови споживчого кредиту є несправедливими. 2. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 23.01.2017 року відкрито провадження за позовом ПАТ «Державний ощадний банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитом. 11.04.2017 року позивачем подана заява про забезпечення позову шляхом накладення арешту на іпотечне майно. Ухвалою суду від 12 квітня 2017 року забезпечено позов шляхом накладення арешту на [ADDRESS], яка належить на праві власності [PERSON] Відповідач [PERSON] просить застосувати строк позовної давності до вимог заявлених позивачем у поданих запереченнях проти позову від 21.08.2017 року.. 05.12.2017 року позивач подав заяву про поновлення строку позовної давності, оскільки банк змушений був звернутися до суду з вимогою про виселення осіб, що були зареєстровані у квартирі, що передана відповідачем в іпотеку, тим самим перешкоджало виконанню рішення суду. Суд, заслухавши доводи представника позивача, заперечення представників відповідачів, перевіривши матеріали справи доказами, вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Судом достовірно установлено, що 25 травня 2007 року між АТ "Ощадбанк" та [PERSON] був укладений договір кредиту № 1183 за умовами якого банк надав позичальнику кредит в розмірі 50 000 доларів США строком на 10 років з терміном остаточного повернення кредиту не пізніше 25.05.2017 року на споживчі потреби із сплатою відсотків за користування кредитом в розмір 14% річних. З метою забезпечення належного виконання відповідачем зобов»язань за кредитним договором 25.05.2007 року було укладено іпотечний договір за № 127 за яким відповідачем в іпотеку передано трикімнатну [ADDRESS] З метою захисту порушених прав та законних інтересів АТ «Ощадбанк» 01.12.2011 року звернувся із позовом про дострокове стягнення кредитної заборгованості шляхом звернення стягнення на заставне майно. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 04.10.2012 року позовні вимоги задоволено повністю та ухвалено рішення про стягнення з [PERSON] кредитну заборгованість в сумі 38 116,94 доларів США, яка складалась із заборгованості за кредитом 31184.50 доларів США, заборгованості за відсотками у розмірі 1969,55 доларів США, нарахованої та несплаченої пені в розмірі 1962,89 доларів США, плати за супроводження кредиту в сумі 3 000 доларів США шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки - [ADDRESS] в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 1183 від 25.05.2007 року шляхом її продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження. На час розгляду справи означене рішення суду у справі № 2/2218/417/12 рішення Хмельницького міськрайонного суду від 04.10.2012 року не було виконано, предмет іпотеки не реалізовано, і відповідно погашення вимог кредитора за рахунок іпотеки не відбулося. Позивач вважає, що зобов»язання відповідача за кредитним договором не припинилися, право вимоги банку про повернення кредиту і сплати процентів залишаються дійсним та підлягає судовому захисту. Позивач просить стягнути з позичальника борг за кредитним договором № 1183 від 27.05.2007 року в сумі 45608,66 доларів США, з них 31 184,5 доларів США заборгованості за кредитом, 1969,55 доларів США заборгованості за відсотками та заборгованості за відсотками за користування кредитними коштами в сумі 7 499,65 доларів США, 1962,89 доларів США пені та 3 000 доларів США комісії за супроводження кредиту. 3. Докази, відхилені судом, та мотиви їх відхилення. Представник позивача вважає, що банк не пропустив строків звернення до суду, позаяк перервав його звернення до суду з позовом про виселення осіб у квартирі, що була передана відповідачем [PERSON] в іпотеку, водночас подає заяву про поновлення такого строку мотивуючи її тим, що позивач не змінив строк виконання зобов»язань за кредитним договором, а лише пред»явленням позову про стягнення кредитної заборгованості шляхом звернення стягнення на іпотечне майно перервав його. Проте такі доводи представника позивача не заслуговують на увагу, по суті носять взаємовиключний характер та спростовуються наступним. Як убачається з матеріалів цивільної справи № 2/2218/417/12 20.06.2011 року ВАТ «Державний ощадний банк України» надіслав [PERSON] вимогу за вихідним номером 423 про наявність простроченої заборгованості за кредитом з урахуванням усього розміру заборгованості (а.с 16) 13 серпня 2009 року [PERSON] надіслано претензію щодо наявності заборгованості за кредитним договором № 1183 в розмірі 39 166,58 доларів США, необхідності застрахувати нерухоме майно (квартиру) та сплатити прострочену заборгованість. У разі невиконання цих умов, банк має право достроково стягнути кредит, суму нарахованих відсотків та інших платежів, що підлягають сплаті шляхом звернення стягнення на заставлене нерухоме майно - [ADDRESS].( а.с. 97 цив. справи 2/2218/417/12) Направивши вказану претензію про дострокове погашення кредиту, 01 грудня 2011 року, банк звертається до суду з позовом про стягнення всієї суми заборгованості за кредитом достроково відповідно до вимог пункту 4.2.2 кредитного договору та статті 1050 ЦК України в розмірі 36.060,72 доларів США шляхом стягнення такого розміру заборгованості у спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки. Означені обставини стосовно стягнення всієї суми заборгованості шляхом стягнення таких коштів шляхом звернення стягнення на іпотечне майно підтвердив представник позивача в ході судового розгляду. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 04.10.2012 року позовні вимоги банку було задоволено та ухвалено рішення про стягнення з [PERSON] достроково кредитну заборгованість в сумі 38 116,94 доларів США шляхом звернення стягнення на іпотечне майно. Оскільки такі вимоги були заявлені позивачем достроково, цих обставин представник позивача не заперечує, кредитор змінив строк виконання основного зобов»язання, і кредитор в разі невиконання рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки мав звернутися до суду в межах передбаченого законом строку. Проте цього не зробив. Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду (справа № 310/11534/13-ц від 04 липня 2018 року) звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Якщо за рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки заборгованість за кредитним договором указана в такому рішенні у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов'язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів. Такими правами скористався позивач і рішенням Городоцького районного суду Хмельницької області від 23.08.2018 року з [PERSON] стягнута заборгованість у вигляді 3% річних по кредитному договору від 27.05.2007 року № 1183 в сумі 941, 53 доларів США. Суд не приймає до уваги як доказ переривання строку позовної давності зверненням позивача до суду з позовом про виселення зареєстрованих у квартирі осіб, що було перешкодою для виконання рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Водночас ці обставини не є підставою і для поновлення такого строку пропущеного позивачем з поважних причин, оскільки з часу звернення позивача з позовом про стягнення кредитної заборгованості шляхом звернення стягнення на іпотечне нерухоме майно до подання позову про стягнення кредитної заборгованості 12.01.2017 року сплинуло більш як п»ять років. Представник відповідача подав заяву про застосування строку позовної давності та дотримання такого строку позивачем за заявленим 12.01.2017 року позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором з відповідача, і такий строк підлягає застосуванню. 4. Мотивована оцінка аргументів сторін, порушення прав. Права банку стосовно повернення кредитних коштів хоча і є порушеними, однак не підлягають судовому захисту у зв'язку із пропуском строку звернення до суду оскільки не виконання рішення суду у визначений спосіб рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 04.10.2012 року не заважало позивачеві у визначений законом трирічний строк звернутися за захистом свого порушеного права. Відповідно до вимог частини 2 статті 141 ЦПК України судові витрати у разі відмови в позові покладаються на позивача. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed