Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-18 00:00:00

До суду з вказаним позовом звернулася [PERSON] , з посиланням на те, що 18 жовтня 1992 року між ними укладено шлюб. Від спільного шлюбу з відповідачем мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . На даний час сім`я фактично розпалася та існує лише юридично. Причинами розпаду сім`ї є різні погляди на сімейне життя та обов`язки, непорозуміння, психологічна несумісність і небажання покращити сімейні відносини. На підставі чого, в сім`ї відбувалися сварки, які поступово призвели до того, що вони стали зовсім чужими людьми та до повного припинення шлюбних відносин. Позивач просить розірвати шлюб з відповідачем. Позивач до суду подала заяву, в якій позов підтримала, справу просить розглядати без її участі. Додатково зазначила, що вона з відповідачем проживають разом, шлюбні стосунки більше року не підтримують, діти проживають з ними. Відповідач до суду подав заяву, в якій позовні вимоги визнає та справу просить розглядати без його участі. Додатково зазначив, що він з позивачем проживають разом, шлюбні стосунки більше року не підтримують, діти проживають з ними. Суд, розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню, виходячи із наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб та зареєстрували його 18 жовтня 1992 року у Журавлиській сільській раді Ставищенського району Київської області, актовий запис №13 (а. с. 7). Від спільного шлюбу мають неповнолітнього сина: [PERSON] , [INFO] . (а.с. 9). Шлюбні стосунки сторони припинили. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України шлюб розривається, якщо судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що має істотне значення. Взявши до уваги обставини життя подружжя, наведені в позовній заяві, ту обставину, що позивач позовні вимоги підтримала, а відповідач позов визнав, суд вважає, що позов слід задовольнити. Задовольняючи позовні вимоги про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Беручи до уваги відсутність заперечень відповідача проти розірвання шлюбу і відсутність згоди позивача на примирення, суд вважає, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України та ч. 3 ст . 7 Закону України "Про судовий збір" у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідному рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Згідно із ч. 5 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики. Таким чином, [PERSON] слід повернути з Державного бюджету 50 відсотків сплаченого нею судового збору, а саме - 384,20 гривень.

Outcome: approved