Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-16 00:00:00

Житомирський державний університет імені [PERSON] (далі позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач) про стягнення боргу за навчання (далі позовна заява або позов). Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 30.08.2013 між позивачем та відповідачем було укладено договір № 964 про навчання з 01 вересня 2013 року по 30 червня 2016 року. Протягом навчання позивач виконав всі взяті на себе зобов'язання перед відповідачем належним чином. Зі своєї сторони відповідач взяті на себе зобовязання належним чином не виконав. Позивач зазначив, що відповідач був переведений на заочну форму навчання після закінчення 1 курсу університету з 01.09.2013 відповідно до наказу № 416 від 30.08.2013 і навчався до 21.08.2014, після чого був відрахований за невиконання навчального плану та порушення умов договору згідно з наказом № 246-К (ос) від 21.08.2014. Згідно з п. 4.3 договору відповідач повинен був внести плату за навчання за 1-й курс до зарахування в число студентів, за наступні навчальні роки: до 01 вересня за перший семестр, до 01 лютого за другий семестр. За період навчання відповідач повинен був внести на рахунок університету згідно з договором 12 450 грн. Оскільки відповідач отримував освітні послуги лише до 21 серпня 2014 року, нарахування складає 4 150,00 грн. Позивач зазначив, що за весь період навчання відповідачем було сплачено лише 2 072,00 грн., а тому різниця між тим, що мав сплатити відповідач за отримані освітні послуги, і тим, що фактично було сплачено, становить 2 075,00 грн. Просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по оплаті за період, який він навчався, в сумі 2 075,00 грн., а також понесені позивачем витрати за сплату судового збору в розмірі 243,60 грн. Позивач в судове засідання 17.11.2015 не з'явився, подав заяву від 27.07.2015 № 1/518, в якій просив справу про стягнення заборгованості за надані освітні послуги, розглядати за відсутності представника позивача. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Проти прийняття заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання 17.11.2015 не з'явився. Про проведення судового засідання 15.10.2015 та 17.11.2015 відповідач повідомлявся належним чином, однак судові повістки повернулися на адресу суду за закінченням терміну зберігання, що є свідченням того, що відповідач на власний розсуд не реалізував своє право їх отримати. Заяви про розгляд справи за його відсутності відповідач до суду не подавав, про причини неявки в судове засідання суду не повідомив. Ухвалою від 17.11.2015 судом було постановлено провести заочний розгляд даної справи. За наслідками з'ясування і аналізу обставин справи, дослідження та оцінки наявних в матеріалах справи доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що між позивачем та відповідачем було укладено договір № 964 про навчання, підготовку, перепідготовку, підвищення кваліфікації або надання додаткових освітніх послуг навчальним закладом від 30.08.2013 (далі договір) (а.с. 5). Договір відповідачем підписаний. Дана обставина сторонами не заперечується. Згідно зі ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Підстав для визнання договору недійсним або для висновку про його нікчемність судом на момент розгляду справи не встановлено. А значить на момент розгляду справи договір є дійсним. Дана обставина сторонами не заперечується. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ч. 1 ст. 907 ЦК України договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін. Відповідно до п. 2.1 договору виконавець повинен надити Замовнику [PERSON] освітню послугу на рівні державних стандартів освіти. Згідно з п. 4.2 договору загальна вартість освітньої послуги становить 12 450,00 грн. Відповідно до п. 4.3 договору Замовник вносить плату готівкою або безготівково за 1-й курс до зарахування в число студентів, за наступні навчальні роки: до 1 вересня за перший семестр, до 01 лютого за другий семестр. Згідно з витягом з наказу від 30.08.2013 № 416 відповідача переведено з 01.09.2013 як студента денної форми навчання факультету фізичного виховання і спорту, який закінчив І курс напрям підготовки "6.010201 Фізичне виховання" на ІІ другий курс напрям підготовки "6.010201 Фізичне виховання" заочної форми навчання за договором (а.с. 6). Відповідно до витягу з наказу від 21.08.2014 № 246-К(ос) відповідача було відраховано за невиконання навчального плану та порушення умов договору (а.с. 7). Судом встановлено, що позивач повідомляв про наявність у відповідача заборгованості за договором про надання освітніх послуг, що підтверджується листом від 30.12.2014 № 1/919 (а.с. 9). Факт наявності у відповідача станом на момент розгляду справи заборгованості за договором № 964 від 30.08.2013 в сумі 2\~075,00 грн. відповідачем не заперечується. При цьому, відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. З огляду на це суд приходить до висновку, що станом на момент розгляду справи сума боргу відповідача перед позивачем по договору складає 2\~075,00 грн., що не заперечується і сторонами справи. Згідно з ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Позивачем до позову додано довідку від 10.02.2015 № 33 про наявну заборгованість по оплаті за навчання [PERSON] перед Житомирським державним університетом імені [PERSON] (а.с.\~8), згідно з якою сума заборгованості відповідача перед позивачем складає 2 075,00 грн. Відповідач заперечень проти наданої позивачем довідки про наявну заборгованість по оплаті за навчання не надав. З огляду на це суд приходить до висновку, що станом на момент розгляду справи сума боргу відповідача перед позивачем по оплаті за навчання по договору складає 2 075,00 грн., що не заперечується і сторонами справи. Відповідно до ч. 1 ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. А згідно з ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. З огляду на неподання відповідачем заперечень проти позову суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову в повному обсязі. Згідно з ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Позивачем при поданні позову сплачено судовий збір у сумі 243,60 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 338 від 18.03.2015 (а.с. 1). А тому з огляду на фактичне понесення позивачем судових витрат в частині судового збору, що документально підтверджено, а також наявність підстав для задоволення позову у повному обсязі, суд приходить до висновку, що судові витрати в сумі 243,60 грн. підлягають присудженню позивачеві з відповідача. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved