Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-14 00:00:00

\~ \~ \~ \~В лютому 2021 року [PERSON] звернувся до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області із позовом до [PERSON] про визнання договору недійсним та стягнення коштів, в обґрунтування якого вказав, що 22.11.2018 року між ним та відповідачем було укладено договір купівлі-продажу транспортного засобу марки RENAULT TWINGO, р.н. [NUMBER] , 2012 р.в., на виконання умов якого позивач передав відповідачу грошові кошти в сумі 4700 доларів США, факт передачі грошових коштів підтверджено розпискою від 22.11.2018 написаною відповідачем власноручно. В свою чергу відповідач передав позивачу транспортний засіб. Факт передання автомобіля підтверджено Довіреністю №2093 від 22.11.2018 року, складеною [PERSON] та посвідченою приватним нотаріусом Хмельницького районного нотаріального округу Хмельницької області Твердохліб В.П. де вказано, що [PERSON] уповноважує [PERSON] розпоряджатися (продавати, здавати в оренду, обмінювати тощо) належним йому на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортним засобом [NUMBER] , виданого ТСЦ 6841, автомобілем RENAULT TWINGO, р.н. [NUMBER] , 2012 р.в., зареєстрованого 20.07.2018року. В подальшому, 14.05.2019 \~ \~ \~ \~року о 06 год. 45 хв. у селі Зимна Вода Пустомитівського району Львівської області позивача зупинили працівники патрульної поліції у зв`язку з тим, що спрацював відеоконтроль «Рубіж». [PERSON] повідомили, що автомобіль RENAULT TWINGO, р.н. [NUMBER] , який є власністю [PERSON] , перебуває у розшуку. Було складено Акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, і вищевказаний автомобіль був примусово переміщений на арешт-майданчик. Вважаючи що дії [PERSON] містять ознаки шахрайства, [PERSON] звернувся із заявою до Хмельницького ВП ГУНП у Хмельницькій області, на підставі якої 02.07.2020 року було внесено запис у ЄРДР та відкрито кримінальне провадження № 12020240010002624 від 02.07.2020 року щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України. Кримінальне провадження №12020240010002624 від 02.07.2020 року було закрите у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України. Зі змісту матеріалів кримінального провадження позивачу стало відомо, що 07.06.2012 року Балтський районний суд Одеської області у справі №2/1503/219/12 вирішив стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ "Надра Банк" 58372,39 грн. Згідно з Постановою від 14.10.2016 року про відкриття виконавчого провадження Другого відділу ДВС міста Хмельницький відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №2/1503/219/12 від 22.01.2013 року. Згідно із листом від 04.10.2016 року №30135 Другого відділу державної виконавчої служби міста Хмельницький, [PERSON] було надіслано постанову державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 04.10.2016 року, винесену на підставі виконавчого листа №2/1503/219/12 від 22.10.2013, що видав Балтський районний суд Одеської області. 28.11.2018 \~ \~ \~ \~державним виконавцем Другого відділу ДВС міста Хмельницький було прийнято Постанову про розшук майна боржника, а саме: транспортного засобу RENAULT TWINGO, р.н. [NUMBER] , 2012 р.в. Згідно з Актом про проведення електронних торгів (аукціону) № 17187 від 27.01.2020 року рухоме майно, а саме: RENAULT TWINGO, р.н. [NUMBER] , 2012 р.в., було передано у власність переможцю електронних торгів. Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №147276867 від 28.11.2018р., усе нерухоме майно [PERSON] перебувало під арештом від 25.07.2008 року. Отже, [PERSON] знав, що на інше майно, яке є його власністю, окрім автомобіля марки RENAULT TWINGO, р.н. [NUMBER] , 2012 р.в., у процесі даного виконавчого провадження покладено обтяження бути не може. Отже, на момент укладення договору купівлі-продажу транспортного засобу - 22.11.2018р. діяла заборона на відчуження автомобіля марки RENAULT TWINGO, реєстраційний номер [NUMBER] . Оскільки на момент укладення договору купівлі-продажу - 22.11.2018 р. щодо вищевказаного автомобіля діяла заборона на відчуження, то [PERSON] не мав необхідного обсягу дієздатності для здійснення продажу такого транспортного засобу. З огляду на вищевказане, позивач просить визнати договір купівлі-продажу автомобіля марки RENAULT TWINGO реєстраційний номер [NUMBER] , 2012 року випуску, який був укладений 22.11.2018 року між [PERSON] та [PERSON] , недійсним і застосувати до відносин, які склалися, правові наслідки недійсності правочину, а саме: зобов`язати [PERSON] повернути [PERSON] грошові кошти у розмірі 4700 доларів США (згідно із Розпискою), які були одержані ним на виконання договору купівлі-продажу автомобіля RENAULT TWINGO, реєстраційний номер [NUMBER] , 2012 року випуску та сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми - з моменту укладення оспорюваного правочину, тобто з 22.11.2018 року. В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали та просили задовольнити в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач в судовому засідання позов не визнав, надав суду пояснення в яких вказав, що станом на 22.11.2018 року мав у власності автомобіль RENAULT TWINGO, реєстраційний номер [NUMBER] та мав намір його продати. [PERSON] звернувся з проханням продати йому вказаний автомобіль, оскільки на момент укладення договору купівлі-продажу [PERSON] не мав можливості оплатити договір купівлі-продажу, тому домовились укласти договір доручення, який оформили через нотаріально посвідчену довіреність на ім`я [PERSON] та [PERSON] від 22.11.2018р. Вказаною довіреністю уповноважено [PERSON] розпоряджатись автомобілем на власний розсуд. Оскільки на виконання договору доручення передано автомобіль, то за використання цього автомобіля та розпорядження ним, позивач передав грошові кошти, про що видано розписку, в якій на прохання [PERSON] було зазначено про майбутнє можливе укладання договору купівлі-продажу, оскільки на момент укладання договору доручення позивач не міг визначитись як він буде розпоряджатись автомобілем, і можливо потрібно буде оформити договір купівлі-продажу, за таких обставин вважає, що повністю виконав зобов`язання перед позивачем. Також зазначив, що 22.11.20218 року договору купівлі-продажу автомобіля не укладалось, а був укладений договір доручення, про наявність виконавчого провадження не знав, а тому в задоволенні позовних вимог просить відмовити повністю. Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини справи та відповідні правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] на праві власності належав транспортний засіб RENAULT TWINGO, р.н. [NUMBER] , 2012 р.в., що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] . 22.11.2018 року [PERSON] видав довіреність №2093, посвідчену приватним нотаріусом Хмельницького районного нотаріального округу Хмельницької області Твердохлібом В.П. де вказано, що [PERSON] уповноважує [PERSON] та [PERSON] розпоряджатися (продавати, здавати в оренду, обмінювати тощо) належним йому на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортним засобом [NUMBER] , виданого ТСЦ 6841, автомобілем RENAULT TWINGO, р.н. [NUMBER] , 2012 р.в., зареєстрованого 20.07.2018року. Довіреність видана з правом передоручення, з правом виїзду за межі України строком на три роки та чинна до двадцять другого листопада дві тисячі двадцять першого року. Крім цього, [PERSON] написав власноручно розписку від 22.11.2018 про те, що отримав від [PERSON] кошти в сумі 4700 доларів США в розрахунок за транспортний засіб RENAULT TWINGO, р.н. [NUMBER] , 2012 р.в. та за попереднім договором купівлі-продажу транспортного засобу, що буде укладений. 14.05.2019 \~ \~ \~ \~року о 06 год. 45 хв. у селі Зимна Вода Пустомитівського району Львівської області [PERSON] зупинили працівники патрульної поліції у зв`язку з тим, що спрацював відеоконтроль «Рубіж» та повідомили, що автомобіль RENAULT TWINGO, р.н. [NUMBER] , який є власністю [PERSON] , перебуває у розшуку. Було складено Акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, і вищевказаний автомобіль був примусово переміщений на арешт-майданчик. \~ \~ \~ \~ [PERSON] звернувся із заявою до Хмельницького ВП ГУНП у Хмельницькій області, на підставі якої 02.07.2020 року було внесено запис у ЄРДР та відкрито кримінальне провадження № 12020240010002624 від 02.07.2020 року щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України. Кримінальне провадження №12020240010002624 від 02.07.2020 року 10.11.2020 року закрите у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України. \~ \~ \~ \~Крім цього, встановлено, що на примусовому виконанні Другого відділу ДВС у м. Хмельницькому перебувало виконавче провадження ВП№52742106 з примусового виконання виконавчого листа № 2/1503/2019/12 виданого 22.01.2013 Балтським районним судом Одеської області у справі №2/1503/219/12 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ "Надра Банк" 58372,39 грн. 28.11.2018 \~ \~ \~ \~державним виконавцем Другого відділу ДВС міста Хмельницький було прийнято Постанову про розшук майна боржника, а саме: транспортного засобу RENAULT TWINGO, р.н. [NUMBER] , 2012 р.в. Згідно з Актом про проведення електронних торгів (аукціону) № 17187 від 27.01.2020 року рухоме майно, а саме: RENAULT TWINGO, р.н. [NUMBER] , 2012 р.в., було передано у власність переможцю електронних торгів. Таким, чином за рахунок продажу транспортного засобу RENAULT TWINGO, р.н. [NUMBER] , 2012 р.в., було погашено заборгованість [PERSON] перед ПАТ КБ «Надра» згідно рішення Балтського районного суду Одеської області у справі №2/1503/219/12 в сумі 58372,39 грн. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України). Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права. Відповідно до частин першої - третьої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. За змістом частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. За змістом статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Правове регулювання відносин, пов`язаних з купівлею-продажем транспортних засобів, здійснюється на підставі положень ЦК України з урахуванням загальних положень про договір та спеціальних правил, закріплених у відповідних положеннях Порядку здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2009 року № 1200, (далі - Порядок № 1200) та Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388, (далі - Порядок № 1388) які визначають певні особливості укладення, виконання та правові наслідки невиконання відповідних договорів. Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 04 вересня 2019 року у справі № 760/10691/18 (провадження № 61-8593св19). Згідно з Порядком № 1200, (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) оформлення на товарних біржах договорів купівлі-продажу транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, здійснюється з використанням облікованих відповідно у територіальному органі з надання сервісних послуг МВС і Держсільгоспінспекції бланків біржових угод. Оформлення договорів купівлі-продажу транспортних засобів може проводитися в територіальному органі з надання сервісних послуг МВС. У разі продажу транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, філією суб`єкта господарювання або уповноваженим дилером, крім акта приймання-передачі підприємства-виробника, покупцеві видається акт приймання-передачі, що укладається між суб`єктом господарювання (його філією) та уповноваженим дилером. Під час продажу транспортних засобів, що перебувають (перебували) на обліку в уповноваженому органі МВС або Держсільгоспінспекції, покупцеві територіальним органом з надання сервісних послуг МВС видається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) або Держсільгоспінспекцією - свідоцтво про реєстрацію машини з відміткою про зняття машин (тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів) з обліку чи акт технічного стану. У разі зняття з обліку транспортного засобу покупцеві видається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) та копія реєстраційної картки, що додається до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на пластиковій основі. Отже, продаж транспортного засобу, що має ідентифікаційний номер, передбачає відповідне оформлення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу, зняття його з обліку, отримання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт). Договір купівлі-продажу - це угода, за якою продавець (одна сторона) зобов`язується передати майно у власність покупцеві (другій стороні), а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 ЦК України). Згідно з пунктом 35 Порядку № 1388 підставою для перереєстрації транспортного засобу є також свідоцтво про реєстрацію та копії договору про поділ спільного майна подружжя, свідоцтва про право на спадщину або рішення суду про визнання недійсними договору купівлі-продажу, міни, дарування, що засвідчені в установленому порядку. \~ \~ \~ \~Встановлено, що сторони відповідно до вимог Порядку № 1388 договору купівлі-продажу транспортного засобу RENAULT TWINGO, р.н. [NUMBER] , 2012 р.в. не укладали, а отже позовні вимоги про визнання недійсним договору купівлі-продажу транспортного засобу RENAULT TWINGO, р.н. [NUMBER] , 2012 р.в. задоволенню не підлягають. Щодо позовних вимог про стягнення грошових коштів. \~ \~ \~ \~Згідно з пунктом пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Тлумачення як статті 3 ЦК України загалом, так і пункту 6 частини першої статті 3 ЦК України, свідчить, що загальні засади (принципи) цивільного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, в першу чергу, акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії. Правом на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення, невизнання або оспорювання її прав, свобод та інтересів, а тому суд повинен установити, чи були порушені або невизнані права, свободи чи інтереси особи, яка звернулася до суду за їх захистом, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або про відмову у їх задоволенні. Подібні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 травня 2018 року у справі № 341/551/16-ц (провадження № 14-109цс18). За змістом статей 11, 15 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачено статтею 16 ЦК України. Застосовуваний судом спосіб захисту цивільного права має відповідати критерію ефективності. Тобто цей спосіб має бути дієвим, а його реалізація повинна мати наслідком відновлення порушених майнових або немайнових прав та інтересів управомоченої особи. \~ \~ \~ \~ [PERSON] у цій справі фактично намагається поновити свої права на грошові кошти, які від передач відповідачу за розпискою від 22.11.2018 року. \~ \~ \~ \~Згідно із частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 11, частинами першою, другою статті 509 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені цими актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, належать договори та інші правочини. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, установлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання повинне належно виконуватись відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що зазвичай ставляться. Згідно з частиною першою статті 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші. Частиною першою статті 202 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Системний аналіз положень частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частини першої статті 177, частини першої статті 202, частини першої статті 1212 ЦК України дає можливість дійти висновку про те, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей). Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в незаборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків, зокрема внаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені частиною другою статті 11 ЦК України. У той же час сама лише наявність укладеного між сторонами договору не є достатньою підставою для віднесення до договірних будь-яких правовідносин, що виникають між цими особами. Для визнання відповідних зобов`язань між сторонами договірними необхідним є встановлення факту їх виникнення саме на підставі умов та на виконання відповідного договору. Подібний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 24 лютого 2021 року у справі № 912/2601/19. Як встановлено судом, 22.11.2018 року [PERSON] отримав від [PERSON] кошти в сумі 4700 доларів США в розрахунок за транспортний засіб RENAULT TWINGO, р.н. [NUMBER] , 2012 р.в., при цьому договір купівлі-продажу транспортного засобу не укладався, у зв`язку з чим сплата однією стороною грошових коштів другій стороні поза межами платежів, передбачених договором чи договорами, не може бути визнана такою, що здійснена на підставі відповідного договору. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17 (провадження № 12-161гс19) зазначено, що саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Самостійне застосування судом для прийняття рішення тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту. Відповідно до частин першої та другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. Враховуючи вищевикладене, оскільки договір купівлі-продажу транспортного засобу не був укладений, а сам транспортний засіб був вилучений та реалізований для погашення заборгованості [PERSON] перед ПАТ КБ «Надра» згідно рішення Балтського районного суду Одеської області у справі №2/1503/219/12 в сумі 58372,39 грн., позовні вимоги про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 4700 доларів США підлягають задоволенню. Щодо стягнення трьох відсотків річних та інфляційних втрат. Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом статті 1 Закону України від 03 липня 1991 року № 1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення» індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Держкомстатом, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти. Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, іноземна валюта індексації не підлягає. Норми частини другої статті 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов`язання, визначеного у гривнях. Разом із тим у випадку порушення грошового зобов`язання, предметом якого є грошові кошти, виражені в гривнях з визначенням еквіваленту в іноземній валюті, передбачені частиною другою статті 625 ЦК України інфляційні втрати стягненню не підлягають, оскільки втрати від знецінення національної валюти внаслідок інфляції відновлені еквівалентом іноземної валюти. Таких висновків у подібних правовідносинах дійшов Верховний Суд України у постанові від 01 березня 2017 року у справі № 6-284цс17. Також, аналогічний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2020 року у справі № 296/10217/15-ц (провадження № 14-727цс19). Сума 3% річних становить : 4700х3:365х773:100=298,61 доларів США. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги підлягають задоволенню частково, а з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню 4700 доларів США та 298,61 доларів три відсотка річних, а всього 4998,61 доларів США, що еквівалентно за офіційним курсом НБУ 133\~143 грн. 97 коп. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволених вимог в сумі 1331,44грн.

Outcome: approved