Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-28 00:00:00

В травні 2014 року Заступник прокурора м. Вінниці в інтересах держави в особі Вінницької міської ради - Комунального закладу міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги звернувся в суд з позовом до [PERSON] про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від кримінального правопорушення. Позовні вимоги мотивовані тим, що 17.12.13 близько 23:30 год. водій [PERSON] керуючи технічно-справним автомобілем марки "Сhery A 21 Elara" державний номерний знак [NUMBER], рухаючись по вул. Київській у м. Вінниці в напрямку вул. Червоноармійської, зі швидкістю 78.8-86 км/год., чим перевищив дозволену швидкість у населених пунктах, в районі перехрестя з вул. Павлика Морозова, не вжив своєчасних заходів до зупинки автомобіля в момент об'єктивної появи в полі його зору пішохода [PERSON], яка перетинала проїзну частину по розмітці нерегульованого пішохідного переходу зліва - направо відносно напрямку його руху, внаслідок чого здійснив наїзд на останню. Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід [PERSON] отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому лівої великогомілкової кістки у верхній третині без зміщення, струс головного мозку, відкритий багато уламковий перелом кісток носа зі зміщенням, рвана рана перенісся, рвана рана верхньої губи, параорбітальна гематома зліва, гематоми кистей рук. Дані тілесні ушкодження належать до тілесних ушкоджень середньої тяжкості. 29.01.2014 [PERSON] повідомлено про підозру у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України. Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень потерпіла [PERSON] доставлена до Вінницької міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги та перебувала в хірургічному відділені на лікуванні з 17.12.2013 по 25.12.2013р. Згідно довідки Вінницької міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги від 24.01.2014, вартість перебування у лікарні становить 1523,92 грн. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 13.03.2014 [PERSON], відповідно до ст. 45 КК України звільнено від кримінальної відповідальності у зв'язку з дійовим каяттям. Однак, на даний час залишаються не відшкодованими збитки, завдані діями [PERSON], що є порушенням державних інтересів та підставою звернення прокурора до суду. В судовому засіданні прокурор Безпалюк А.О. позовні вимоги підтримав, надав пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві. Просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представник позивача Вінницької міської ради - Дзигун О.Л. в судовому засіданні позов підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Просила задовольнити позовні вимоги. Відповідач [PERSON] в судовому засідані позов не визнав у зв'язку з тим, що не має належної розшифровки суми боргу. Вислухавши пояснення прокурора, представника позивача Вінницької міської ради - Дзигун О.Л., відповідача, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні було встановлено, що 17.12.13 близько 23:30 год. водій [PERSON], керуючи технічно-справним автомобілем марки "Сhery A 21 Elara" державний номерний знак [NUMBER], рухаючись по вул. Київській у м. Вінниці в напрямку вул. Червоноармійської, зі швидкістю 78.8-86 км/год., чим перевищив дозволену швидкість у населених пунктах, в районі перехрестя з вул. Павлика Морозова, не вжив своєчасних заходів до зупинки автомобіля в момент об'єктивної появи в полі його зору пішохода [PERSON], яка перетинала проїзну частину по розмітці нерегульованого пішохідного переходу зліва - направо відносно напрямку його руху, внаслідок чого здійснив наїзд на останню. Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід [PERSON] отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому лівої великогомілкової кістки у верхній третині без зміщення, струс головного мозку, відкритий багато уламковий перелом кісток носа зі зміщенням, рвана рана перенісся, рвана рана верхньої губи, параорбітальна гематома зліва, гематоми кистей рук. Дані тілесні ушкодження належать до тілесних ушкоджень середньої тяжкості. 29.01.2014 [PERSON] повідомлено про підозру у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України. Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень потерпіла [PERSON] доставлена до Вінницької міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги та перебувала в хірургічному відділені на лікуванні з 17.12.2013 по 25.12.2013р. Згідно довідки Вінницької міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги від 24.01.2014 року, судом встановлено, що [PERSON] перебувала на лікуванні в хірургічному відділенні Міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги з 17.12.2013р. по 25.12.2013р. та вартість її лікування складає 1523,92 грн. (а.с.5). З листа Міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги від 28.04.2014 року №01-26/658, суд вбачає, що до розрахунку середньої вартості одного ліжко - дня стаціонарного лікування в хірургічному відділенні згідно з методикою, доведеною обласним управлінням охорони здоров'я, входять такі витрати лікарні: заробітня плата медперсоналу - 115,84 грн., нарахування на заробітну плату - 41,55 грн., витрати на медикаменти - 4,10 грн., витрати на продукту харчування - 2,71 грн., витрати на придбання медобладнання та малоцінних госпматеріалів - 0,60 грн. та витрати на оплату послуг з утримання лікарні: комунальні платежі, плата за технічне обслуговування та ремонт медобладнання - 25,69 грн. Однак, до розрахунку ввійшли тільки кошти, фактично забезпеченні бюджетом, та в зв'язку з неповним фінансуванням хворий проводить закупівлю ліків за власний рахунок. Тому вартість ліків, придбаних для лікування самим хворим в розрахунку не врахована. На даний час кошти, які були витрачені на лікування хворої [PERSON], лікарня не отримала (а.с.23). Як вбачається з ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 13.03.2014 року, [PERSON] відповідно до ст. 45 КК України звільнено від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.1 ст. 286 КК України, у зв'язку з дійовим каяттям (а.с. 44). Згідно ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. За таких обставин, суд вважає, що правовідносини, що виникли між сторонами, є недоговірними зобов`язальними і регулюються нормами ЦК України щодо загальних підстав відшкодування шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 1 ст. 1206 Цивільного кодексу України особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину. Згідно ч.3 ст. 1206 Цивільного кодексу України, якщо лікування проводилося закладом охорони здоров'я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Крім того, п. 4 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою КМУ від 16.07.1993 року №545 передбачено, що стягнуті в установленому порядку кошти, залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров'я у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров'я. Всі вище переліченні обставини свідчать про те, що із вчиненням [PERSON] злочину, державному закладу охорони здоров'я завдано шкоду, яка ним повинна бути відшкодована. Зважаючи на вищевикладене, а також приймаючи до уваги, що в судовому засіданні знайшов підтвердження факт не відшкодування збитків завданих діями відповідача, суд вважає, що позовні вимоги обгрунтовані, а позов підлягає задоволенню. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути - 243,60 грн. судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved