Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-17 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду з заявою про оголошення громадянина померлим посилаючись на те, що [PERSON] , [INFO] є його рідним батьком та йому належить на праві приватної власності квартира у [ADDRESS] , яка була ним придбана. Також [PERSON] перебував у шлюбі з його матір`ю з 1991 року по 2000 рік. Після розірвання шлюбу, приблизно в серпні 2000 року [PERSON] виїхав за межі України та до 2002 року підтримував зв`язок із заявником. Починаючи з 2002 року [PERSON] перестав виходити на зв`язок, за місцем реєстрації не появлявся та із розмов з знайомими заявнику стало очевидно що батько пропав. Із ними батько з 2002 року на зв`язок не виходив. З того часу ніяких відомостей про нього нікому не надходило, у зв`язку з чим просить суд оголосити [PERSON] померлим, що потрібно заявнику з метою оформлення правовстановлюючих документів на квартиру як за спадкоємцем першої черги. Заявник на призначені судові засідання не з`явився, однак від його імені діяв представник [PERSON] , який дав пояснення аналогічні змісту заяви. Також пояснив суду, що відсутність [PERSON] за місцем простійного проживання та відсутність відомостей про місце його перебування більше трьох років також підтверджується поясненнями допитаних у судовому засіданні свідків, що свідчить про наявність достатніх підстав для оголошення особи померлою у відповідності до ч.1 ст. 46 ЦК України. Свідки [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні дали аналогічні пояснення, з яких вбачається, що [PERSON] являється їхнім рідним братом. Останній раз з ним брали зв`язок у 2003 році, він перебував у Португалії. Ходили слухи, що його убили, однак його не бачили та не шукали. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила вона являється колишнього дружиною [PERSON] та матір`ю заявника. 03.08.2000 року [PERSON] поїхав в Португалію. В листопаді 2002 року він дзвонив їй по телефону останній раз. З його сестрами дзвонив останній раз у грудні 2002 року. Ходили чутки, що була бійка та його убили. Знайомі та родичі його шукали, однак не найшли. З заявами про оголошення його у розшук та пропавшим безвісті ніхто не звертався. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що знала [PERSON] так як їхні діти дружили та живуть по сусідству. Зі слів заявника та інших осіб їй відомо, що [PERSON] в 2002 року поїхав за кордон та там пропав. Свідок [PERSON] пояснила, що вона живе по сусідству з домоволодінням [PERSON] . Знає, що на початку 2000-х років він виїхав за кордон, після чого про нього ніяких відомостей не чула. З ним особисто ніколи не спілкувалась. Свідок [PERSON] пояснила, що знає [PERSON] особисто. Їй відомо зі слів його колишньої дружини, що в 2000-х роках він поїхав у Португалію. Свідок [PERSON] пояснив, що знав особисто [PERSON] з яким працював разом. У дев`яностих роках він поїхав за кордон на заробітки. Останній раз він поїхав у Португалію, та ходили чутки, що його там вбили. З початку 2000-х років його не бачив та про нього не чув. Заслухавши пояснення представника заявника, свідків, дослідивши докази по справі, суд дійшов наступних висновків. [PERSON] , [INFO] , за даними його паспорта серії [NUMBER] виданого 21.03.1997 року Герцаївським РВ УМВС України в Чернівецькій області, зареєстрований у [ADDRESS] , у квартирі, яка належить йому на праві власності на підставі Договору купівлі-продажу 04.02.1992 року. Вулиця Советкая у м. Герца Герцаївського району Чернівецької області була перейменована на вул. Радянська та на підставі рішення сесії Герцаївської міської ради №83-17/08 від 09.04.2008 року вул. Радянська була перейменована на вулицю [PERSON] , що підтверджується довідкою виконавчого комітету Герцаївської міської ради Герцаївського району Чернівецької області №382 від 03.09.2020 року. З свідоцтва про народження заявника серії [NUMBER] від 17.12.1991 року вбачєатсья, що [PERSON] являється рідним батьком [PERSON] . Шлюб між батьками заявника [PERSON] та [PERSON] був розірваний про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 01.09.2000 року. Як на підставу для оголошення [PERSON] померлим заявник посилається на те, що з 2002 року його батько [PERSON] поїхав за кордон та з того часу, більше трьох років, від нього немає ніяких відомостей, що потрібно заявнику для оформлення управління майном, яке належить батькові. З пояснень свідків встановлено, що [PERSON] за місцем реєстрації не появлявся з 2002 року та з даного часу відносно нього відсутні будь-які відомості про місце його перебування. Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до\~ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23 лютого 2006 року\~за\~№3477-IV\~застосовуються судами при розгляді справ як джерело права. Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Відповідно до ст.ст.1,3 ЦК України, ст.ст.2,4-5,12-13,19 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом. При цьому, в порядку цивільного судочинства, виходячи із його загальних засад про неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність, перш за все регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників. Кожна особа, а у випадках, встановлених законом, органи та особи, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси, мають право в порядку, встановленому\~Цивільним процесуальним кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів; або прав, свобод та інтересів інших осіб, інтереси яких вони захищають, державних чи суспільних інтересів. Частина 1\~ст.15 ЦК України\~закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ч.2\~ст.15 ЦК України). Відповідно до ч. 1, п. 3 ч. 2\~ст. 293 ЦПК України\~окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав; суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою. Згідно з ч. 1\~ст. 308 ЦПК України\~суд розглядає справу про оголошення фізичної особи померлою за участю заявника, свідків, зазначених у заяві, та осіб, яких сам суд визнає за потрібне допитати, і ухвалює рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або про оголошення її померлою. Відповідно до частини першої статті 46 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку - протягом шести місяців. Стаття 47 ЦК України передбачає, що правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті. Оголошення громадянина померлим має своїм призначенням усунення невизначеності, яка склалася щодо правовідносин за участю особи, яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживання і місце перебування якої невідоме. Рішення про оголошення фізичної особи померлої може бути прийняте судом за наявності таких підстав: 1) відсутність особи в місці її постійного проживання; 2) відсутність відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона зникла безвісті за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців. Виняток встановлений у ч.2 ст.46 ЦК України, де зазначено, що фізична особа, яка пропала безвісти, у зв`язку з воєнними діями, може бути оголошена судом померлою після сплину двох років від дня закінчення воєнних дій; неможливість одержання відомостей про місце перебування особи, незважаючи на вжиті заходи. Особливістю цієї категорії справ, є те, що висновок суду про оголошення громадянина померлим ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи. Згідно п.13\~постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення"\~передбачено, що на відміну від факту смерті особи, який встановлюється судом за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин, громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, зазначених у\~Цивільному кодексі України, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина, коли немає доказів про факт його смерті. У цих справах суд визнає днем смерті громадянина, оголошеного померлим, день його гаданої смерті, якщо він пропав без вісті за обставин, які загрожували смертю або давали підстави припускати його загибель від певного нещасного випадку, а в інших випадках днем смерті вважається день набрання законної сили рішення суду про оголошення громадянина померлим. Оголошення фізичної особи померлою - це ствердження судовим рішенням припущення про смерть даної особи, тобто констатація високого ступеня ймовірності смерті. Згідно з частиною першою статті 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. Системний аналіз вказаних норм дозволяє дійти до висновку, що сама по собі відсутність відомостей про місце перебування фізичної особи протягом трьох років у місці її постійного проживання не може бути підставою для оголошення цієї фізичної особи померлою. Суд повинен мати достатні належні та допустимі докази для встановлення обставин, на підставі яких можливо зробити вірогідне припущення про смерть громадянина. Згідно зі\~ст.89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Статтею 76 ЦПК України\~передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів та показаннями свідків. Відповідно до\~ст.77 ЦПК України\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом (ч.1\~ст.81 ЦПК України). Суд, даючи законну та правову оцінку доказам по справі, судом встановлено, що заявником не доведено обставин та не надано об`єктивних даних, які б давали суду беззаперечні підстави зробити вірогідне припущення про смерть громадянина [PERSON] , а сама по собі відсутність відомостей про місце перебування фізичної особи протягом трьох років у зареєстрованому місці його проживання чи фактичному місці проживанні, не може бути підставою для оголошення цієї фізичної особи померлою. Крім того, на думку суду, визнання особи померлою є крайньою мірою, передчасно обраним заявниками способом захисту своїх прав, та потребує встановлення всіх об`єктивних обставин, що стали передумовою для такого звернення, з метою уникнення в подальшому негативних наслідків щодо переходу майнових прав особи, оголошеної померлою, у разі її появи. Враховуючи те, що інші доводи представника заявника є суб`єктивним тлумаченням ним обставин справи та направлені на переоцінку доказів, суд приходить до висновку про відсутність належних та допустимих доказів на підтвердження обставин які б давали достатні підстави для задоволення вимог про визнання [PERSON] померлим, у звязку з чим подана заява задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed