Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-24 00:00:00

Неповнолітній [PERSON], [INFO], звернувся в суд з позовом до [PERSON], в якому просить позбавити відповідача батьківських прав відносно нього, посилаючись на невиконання батьком свого обовязку по його вихованню. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що він є сином [PERSON] та [PERSON], шлюб між якими рішенням Млинівського районного суду Рівненської області від 21.01.2002 року розірвано. Після розірвання шлюбу він, позивач, залишився проживати з матір'ю, перебував і перебуває на даний час на повному її утриманні. Відповідач [PERSON], як його батько, з 2002 року не цікавиться його життям, стосунки з ним не підтримує, участі у його вихованні та підготовці до самостійного життя, не бере, матеріальної допомоги не надає, не цікавиться навчанням та його особистим життям. На даний час [PERSON] не цікавиться його долею, наміру змінити своє ставлення до нього не виявляє, хоча жодних перешкод для виконання ним своїх обов'язків немає. З огляду на зазначені обставини вважає, що відповідач [PERSON], як його батько, самоусунувся від виконання покладених на нього батьківських обов'язків, зокрема обов'язку виховувати та утримувати його до досягнення повноліття, у зв'язку з чим, просить позбавити його батьківських прав. В судовому засіданні позивач та його представник - адвокат [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав, наведених у позовній заяві. Додатково суду пояснили, що [PERSON], не цікавиться долею сина практично від його народження, не бажає змінити свою поведінку, спосіб життя та ставлення до сина. Невиконання ним своїх батьківських обовязків по вихованню та утриманню неповнолітнього сина носить тривалий та систематичний характер, через що син фактично позбавлений батьківського піклування, зі сторони батька. Побутом і матеріальним забезпеченням позивача займались і займаються по сьогодні його мати та дід і баба по матері. Відповідач [PERSON] та його представник - адвокат [PERSON] в судовому засіданні підтримали подані відповідачем заперечення проти позову. Відповідач позов не визнав, суду пояснив, що син [PERSON] не виявляє інтересу до спілкування з ним, через що він і не взмозі належним чином підтримувати з ним сімейні відносини, як батько із сином. Він намагався змінити цю ситуацію, однак позивач уникає його, як батька, а тому за таких обставин, вважає, що його вина у невиконанні ним обов'язку по вихованню сина відсутня. В задоволенні позову просив відмовити. Представники органу опіки та піклування Млинівсьої районної державної адміністрації Рівненської області [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що орган опіки і піклування, розглядаючи питання щодо можливого позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його неповнолітнього сина [PERSON], 16 січня 2018 року надав висновок про недоцільність позбавлення відповідача батьківських прав. Водночас рішенням органу опіки і піклування [PERSON]. вказано про необхідність належного виконання батьківських обов'язків по відношенню до сина [PERSON]. Однак, у зв'язку з тим, що з часу прийняття вказаного вище рішення [PERSON] свого ставлення до виконання обов'язку по вихованню сина [PERSON] на краще не змінив, через що взаємовідносини із сином не покращилися, вони, як представники органу опіки і піклування, наданий висновок не підтримали. Заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши докази у справі в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до ст.\~164\~ч.\~1\~п.\~2\~Сімейного Кодексу\~України підставою позбавлення матері, батька батьківських прав є ухилення від виконання ними своїх обовязків по вихованню дитини. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 9 ). Впродовж тривалого часу, а саме, після розірвання шлюбу між батьками, що мало місце через рік від його народження, відповідач ухилявся і ухиляється на даний час від свого обовязку по вихованню свого неповнолітнього сина. Вказане підтверджується наступними дослідженими в судовому засіданні доказами по справі. Так, показаннями допитаних в судовому засідання в якості свідків [PERSON] та [PERSON] підтверджується невиконання [PERSON] свого батьківського обов'язку по вихованню сина [PERSON] практично з моменту його народження. Зокрема свідки підтвердили, що зростання [PERSON] відбувалось без участі батька. У цей період часу його доглядом і вихованням, а також підготовкою до дорослого життя здебільшого займались мати дитини і вони, як дід і баба. Оскільки пізніше мати вимушена була поїхати на заробітки за кордон, то [PERSON] залишився на вихованні у них. При цьому, лише незначний проміжок часу, приблизно від двох тижнів до місяця часу у 2013 році [PERSON] проживав у батька [PERSON], на час перебування матері і баби за кордом. З показань допитаної в судовому засіданні свідка [PERSON] вбачається, що вона є дружиною відповідача [PERSON]. Сина відповідача знає приблизно з 2011 року. З її показань видно, що відповідач брав участь у вихованні сина [PERSON], однак така участь носила не систематичний характер. Лише у 2013 році син [PERSON] проживав з батьком приблизно один місяць часу після звернення дирекції школи за місцем його навчання, яке було викликано перебуванням матері [PERSON] за кордоном. Дозвіллям дитини і його зростаннім відповідач за вказаний період часу практично не займався. Іноді спілкувався з сином по телефону, давав йому кошти на щоденні витрати. Однак, таку увагу до сина [PERSON] приділяв не так часто, а по можливості, коли син виявляв бажання спілкуватися з ним. Після того, як виник спір, стало відомо, що [PERSON] хоче розірвати будь-які стосунки з батьком, оскільки виявив намір виїхати за межі України до матері. Проте, крім телефонних дзвінків, відповідач [PERSON] інших заходів для налагодження взаємовідносин із сином, не вчиняв. Таким чином, твердження позивача про ухилення [PERSON] від виконання своїх батьківських обов'язків по його вихованню не спростовуються показаннями свідка [PERSON], оскільки з цих показань видно, що відповідач не достатньою мірою брав участь у вихованні сина, що й зумовило небажання позивача спілкуватися з батьком та фактичне припинення між ними сімейних правовідносин, як батька і сина. Факт тривалого і сестиматичного ухилення [PERSON] від виконання свого обов'язку по вихованню сина підтверджуються також іншими дослідженими в суді доказами по справі. З довідки Млинівської селищної ради Рівненської області видно, що [PERSON] проживає окремо від батька [PERSON] у сім"ї своєї матері [PERSON] разом з її батьками - дідом [PERSON] і бабою [PERSON] ( а.с.18). Ці дані підтверджуються також відомостями з акту обстеження матеріально-побутових умов проживання сім'ї [PERSON] ( а.с.20). Характеристикою, виданою ДНЗ "Дубенкське ВХПТУ" Рівненської області, підтверджується та обставина, що батько [PERSON] участі у навчальному процесі, а відтак і у вихованні сина, не бере ( а.с.19). Рішеннями органу опіки та піклування Млинівської райдержадміністрації №01-18 від 16 січня 2018 року вказано [PERSON] про необхідність виконання ним батьківських обов'язків щодо сина [PERSON] та одночасно визнано недоцільним позбавляти відповідача батьківських прав відносно сина. (а.с. 29-30) Наведені вище докази суд оцінює в сукупності з поясненнями в суді представника органу опіки і піклування [PERSON], яка зазначений вище висновок не підтримала з огляду на те, що з того часу і на момент розгляду справи [PERSON] наданих рекомендацій не виконав, свого ставлення до виконання ним батьківських обов'язків не змінив і стосунків із сином не налагодив. Суд також враховує, що будь - яких поважних причин, які б свідчили про неможливість [PERSON] брати участь у навчанні сина, відповідач суду не навів і будь - яких пояснень з цього приводу надати не зміг. В суді встановлено, що [PERSON] не цікавився і не знає у якому навчальному закладі навчається його син [PERSON], що є додатковим свідченням неналежного виконання ним своїх батьківських обов"язків по відношенню до сина. Крім цього, в судовому засіданні позивач [PERSON] дав суду пояснення, які приймаються судом до уваги згідно ст.171 Сімейного Кодексу України. В силу цих пояснень вбачається, що через негативні взаємовідносин, які склалися у нього з батьком [PERSON] впродовж тривалого часу, він не пов'язує своє майбутнє з батьком. Причиною такої своїє думки позивач зазначає те, що після того, як батьки почали проживати окремо, [PERSON] не підтримував з ним, як сином, батьківських відносин. При цьому судом з'ясовано, що позивач розуміє передбачені ст. 166 СК України наслідки позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно нього. З урахуванням наведеного, суд відхиляє висновок органу опіки і піклування про недоцільність позбавілення [PERSON] батьківських прав, який не був підтриманий представником цього органу [PERSON] Водночас, суд приймає до уваги пояснення і думку самого неповнолітнього [PERSON] у сукупності з наведеними вище доказами по справі, які у своїй сукупності дають підстави зробити суду висновок, що має місце свідома винна і тривала бездіяльність відповідача [PERSON] по невиконанню свого обовязку щодо виховання свого неповнолітнього сина [PERSON]. Таким чином, суд прийшов до висновку, що позивачем доведено наявність правових підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України для позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно нього. А тому, суд вважає доцільним позбавити відповідача батьківських прав відносно його неповнолітнього сина [PERSON] [INFO]. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню також понесені\~позивачем витрати по справі. На підставі п. 2 ч.1 ст.164 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved