Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-02 00:00:00

В квітні 2015 р. ПАТ КБ ПриватБанк звернулось до суду з названим позовом до [PERSON]. В обґрунтування позову представник позивача [PERSON] зазначив, що 28.11.2006 р. між ЗАТ «ПриватБанком» (згодом перейменоване на ПАТ КБ „ПриватБанк") та [PERSON] було укладено кредитний договір № CNGLAU00150573, згідно з яким позивач надав [PERSON] кредитні кошти у розмірі 57\~747 грн. 90 коп. на придбання автомобіля та його оформлення, строком користування до 28.11.2011 року, всупереч умовам якого останній своєчасно не здійснював платежів. Тому ставиться питання про стягнення з [PERSON] на їх користь 164\~551 грн. 35 коп., з яких: заборгованість за кредитом в сумі 21 499 грн. 79 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 65 783 грн. 96 коп., заборгованість по комісії за користування кредитом в сумі 2 076 грн. 36 коп., пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором в сумі 75 191 грн. 24 коп.. Заочним рішенням Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 25 червня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 13 серпня 2015 року, позов задоволено частково та стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 21 499 грн. 79 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 65 783 грн. 96 коп., заборгованість по комісії за користування кредитом в сумі 2 076 грн. 36 коп., пеню за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором в сумі 5 000 грн. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат. Ухвалою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 26 жовтня 2015 року було скасовано заочне рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 25 червня 2015 року в даній справі та призначено в ньому судове засідання на 3 листопада 2015 року. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявилась надіслала до суду заяву в якій просить позовні вимоги задовольнити, з підстав зазначених в позові, не заперечуючи проти заочного розгляд справи. Крім того, в якості додаткових пояснень, представником позивача в заяві від 23.11.2015 р. № 30.1.0.0/2-20151111/3178 зазначається, що 27 серпня 2012 р. від реалізації автомобіля банком були зараховані на рахунок в сумі 32\~400 грн., які були розподілені: 16\~200 грн. прострочений кредити, 362 грн. 54 коп. і 7\~488 грн. витрати повязані з реалізацією автомобіля (п.2.2.9 кредитного договору), 8349 грн. 46 коп. пеня. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] заперечив проти позову, з підстав пропуску позивачем загального та спеціального строку позовної давності, так як кінцевий строк договору: 28.11.2011 р., і після цього строку відповідач не вносив коштів на оплату кредиту. Зазначив, що в розрахунку заборгованості маються проплати здійснені в серпні 2012 р., але вони здійснені не відповідачем, а позивачем від реалізації заставного автомобіля, яку здійснював сам банк, а тому перерахунок цих коштів не може вважатись визнанням боргу [PERSON]. Вислухавши пояснення представника відповідача [PERSON], дослідивши матеріали даної справи та справи № 2-628/2010 за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави, суд приходить до такого висновку. По справі встановлено, що 28.11.2006 р. між ЗАТ «ПриватБанком» (згодом перейменоване на ПАТ КБ „ПриватБанк") та [PERSON] було укладено кредитний договір № CNGLAU00150573, згідно з яким позивач надав [PERSON] кредитні кошти у розмірі 57\~747 грн. 90 коп. на придбання автомобіля в сумі 44\~940 грн. та на сплату страхових платежів, передбачених договором в сумі 12\~807 грн. 90 коп., строком користування до 28.11.2011 року, зі сплатою відсотків за його користування в розмірі 1,34 % на місяць, на суму залишку заборгованості по кредиту, щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту в розмірі 0,00 % від суми виданого кредиту в момент надання кредиту, щомісяця в період сплати у розмірі 0,14 % від суми виданого кредиту, відсотки за дострокове погашення кредиту згідно п. 3.11 даного Договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу, яка сплачується відповідно до п.6.2 даного Договору, період сплати з 23 по 30 число кожного місяця в розмірі 1163 грн. 06 коп.. На забезпечення виконання всіх зобовязань за кредитним договором, 28.11.2006 р. між ЗАТ «ПриватБанком» (згодом перейменоване на ПАТ КБ „ПриватБанк") та [PERSON] укладено договір застави рухомого майна, відповідно до якого [PERSON] надав у заставу ПриватБанк легковий автомобіль «ВАЗ-21112», 2006 року випуску, д.н.з. [NUMBER], що належить йому на праві власності, разом з усіма приналежностями цього автомобіля. Рішеннями Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 8 листопада 2010 року та апеляційного суду Чернігівської області від 22 лютого 2011 року в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № CNGLAU00150573, укладеним 28.11.2006 р. між ЗАТ «ПриватБанком» (згодом перейменоване на ПАТ КБ „ПриватБанк") та [PERSON] в розмірі 59\~000 грн., яка складається з поточного кредиту в розмірі 15 154 грн. 16 коп., з поточних відсотків в розмірі 178 грн. 94 коп., з простроченого кредиту в розмірі 20\~477 грн. 95 коп., з прострочених відсотків в розмірі 21\~553 грн. 46 коп., з пені, з урахуванням її зменшення, в розмірі 1\~635 грн. 49 коп. - звернути стягнення на предмет застави: автомобіль «ВАЗ-21112», 2006 року випуску, д.н.з. [NUMBER], що належить [PERSON], який зареєстрований за адресою [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER], - шляхом продажу легкового автомобіля «ВАЗ-21112», 2006 року випуску, д.н.з. [NUMBER]Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» (м.Дніпропетровськ, вул..Набережна, 50, код ЄДРПОУ 14360570), з укладенням від імені [PERSON] договору купівлі-продажу цього автомобіля з іншою особою-покупцем, з передачею в заклад останньому, шляхом вилучення у відповідача належного йому на праві власності автомобіля, з наданням ПАТ КБ «ПриватБанк» повноважень знімати належний відповідачу спірний автомобіль, з обліку в органах ДАІ та всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу спірного автомобіля. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства (ст. 526 ЦК України). Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 ЦК України). Особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 614 ЦК України). Згідно ст. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК, якщо інше не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. ст. 1049, 1050 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. З виписки за 27.08.2012 р. по рахунку № 29096051429469, відкритого для погашення заборгованості за вказаним кредитним договором вбачається, що від реалізації автомобіля «ВАЗ-21112», 2006 року випуску, д.н.з. [NUMBER] було зараховано грошові кошти в сумі 32\~400 грн., які були розподілені: 16\~200 грн. прострочений кредити, 362 грн. 54 коп. і 7\~488 грн. витрати повязані з реалізацією автомобіля (п.2.2.9 кредитного договору), 8349 грн. 46 коп. - пеня Судом встановлено, що [PERSON] в повному обсязі не виконує свої зобов'язання за кредитним договором № CNGLAU00150573 від 28.11.2006 р.,укладеним з позивачем, внаслідок чого, у нього, станом на 01.04.2015 р., перед кредитором виникла: заборгованість за кредитом в сумі 21 499 грн. 79 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 65 783 грн. 96 коп., заборгованість по комісії за користування кредитом в сумі 2 076 грн. 36 коп., пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором в сумі 75 191 грн. 24 коп.. Доказів погашення існуючої за вищевказаним кредитним договором заборгованості або її зменшення порівняно із розрахунками, наданими позивачем, на час розгляду справи судом відповідач та його представник не надали, не встановлено таких і в судовому засіданні. Таким чином, суд вважає доведеним порушення [PERSON] прав ПАТ КБ «ПриватБанк» на отримання заборгованості в сумі 164\~551 грн. 35 коп. за кредитним договором від 28.11.2006 р. № CNGLAU00150573,з яких: заборгованість за кредитом в сумі 21 499 грн. 79 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 65 783 грн. 96 коп., заборгованість по комісії за користування кредитом в сумі 2 076 грн. 36 коп., пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором в сумі 75 191 грн. 24 коп.. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Європейський суд з прав людини в своїй прецендентній практиці зазначав, що: - «право на суд» та право на доступ до суду не є абсолютним воно може підлягати легітимним обмеженням, таким, наприклад, як передбачені законом «строки давності» (п.п. 51-52 рішення від 22 жовтня 1996 року у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»); - «строки давності» полягають в законному праві правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення (п. 570 рішення від 20 вересня 2011 року у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»); - «строки давності» слугують кільком важливим цілям, а саме: забезпеченню юридичної визначеності та остаточності, захисту потенційних відповідачів від не заявлених вчасно вимог, яким може бути важко протистояти, та запобігти будь-якій несправедливості, яка могла б виникнути, якби від судів вимагалося виносити рішення щодо подій, що мали місце у віддаленому минулому, на підставі доказів, які через сплив часу стали ненадійними та неповними (п. 137 рішення від 09.01.2013 року у справі «[PERSON] проти України»). Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Пунктом 1 ч. 2 ст. 258 ЦПК України передбачено, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК України. Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За висновками Верховного Суду України, викладеними у постановах № 6-190цс14 від 21 січня 2015 року, № 6-32цс14 від 10 вересня 2014 року, № 6-125цс14 від 17 вересня 2014 року, № 6-53цс14 від 17 вересня 2014 року, перебіг позовної давності щодо повернення кредиту у цілому обчислюється із дня настання строку виконання основного зобов'язання, яким є строк виконання зобов'язання у повному обсязі (кінцевий строк) або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. У силу статей 267, 266 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, за відсутності поважних причин пропущення позовної давності є підставою для відмови у позові. Згідно ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Судом встановлено, що строк користування кредитом в договорі встановлений: до 28.11.2011 року, З матеріалів справи вбачається, що 2 квітня 2015 р. датована позовна заява, на конверті, який надійшов на адресу суду 15 квітня 2015 р. відсутний поштовий штемпель, який би вказував на дату відправлення конверта, дані на сервісах УДППЗ «Укрпошта» про відправлення за штрихкодовим ідентифікатором: 4994524942704 відсутні. З розрахунку заборгованості вбачається, що [PERSON] з квітня 2012 р. жодних проплат по сплаті заборгованості за кредитом, процентами, комісією та з квітня 2014 р. жодних проплат по сплаті пені за вказаним кредитним договором особисто не здійснював, а грошові кошти в сумі 32\~400 грн. (які були розподілені: 16\~200 грн. прострочений кредити, 362 грн. 54 коп. і 7\~488 грн. витрати повязані з реалізацією автомобіля (п.2.2.9 кредитного договору), 8349 грн. 46 коп. пеня), надійшли на рахунок банку від реалізації застави, яку здійснював сам банк, а тому перерахунок цих коштів не може вважатись визнанням боргу [PERSON]. Враховуючи наведене, суд знаходить, що ПАТ «ПриватБанк» пропустив: - загальний строк позовної давності по вимогах про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитом в сумі 21 499 грн. 79 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 65 783 грн. 96 коп., заборгованості по комісії за користування кредитом в сумі 2 076 грн. 36 коп.; - спеціальний однорічний строк позовної давності по вимогах про стягнення з [PERSON] пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором в сумі 75 191 грн. 24 коп.. Враховуючи те, що судом встановлено, що права ПАТ КБ «ПриватБанк» порушені, однак ним пропущено строк позовної давності, беручи до уваги те, що представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні заявив про застосування загальної та спеціальної позовної давності, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити саме через пропуск позовної давності.

Outcome: dismissed