Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-17 00:00:00

Направленим позовом представник позивача просив ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача 2\~168,53 гривень, витрачених на лікування потерпілого від злочинних дій відповідача. В обґрунтування позову зазначено наступне. Досудовим слідством встановлено, що внаслідок незаконних дій відповідача [PERSON] було спричинено тілесні ушкодження, внаслідок чого останній проходив лікування у позивача, вартість якого і має сплатити позивач. У судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримала та просила їх задовольнити з описаних вище підстав. Відповідач та його представник у судовому засіданні позов не визнали, адже, як вказують, під час розгляду кримінального провадження відносно відповідача вини останнього встановлено не було, оскільки потерпілий відмовився від підтримання обвинувачення. За таких обставин, продовжує представник відповідача, правових підстав для задоволення позову немає. Заслухав пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідив надані ними докази, судом встановлені наступні фактичні обставини справи і відповідно ним правовідносини. Згідно ухвали Житомирського районного суду Житомирської області від 11 січня 2017 року, що набрала законної сили 17 січня 2017 року (а.с.4, 21), 29 липня 2016 року близько 18-ої год. між [PERSON] і потерпілим [PERSON] поблизу магазину "Продукти" по вул. Локтєва у с. Довжик Житомирського району Житомирської області на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин сталася словесна суперечка, яка переросла у бійку. Під час якої [PERSON] навмисно вдарив [PERSON] кулаком в обличчя та у грудну клітку, від чого останній впав на асфальт, а обвинувачений продовжував наносити йому удари ногою по голові і тулубу, після чого з місця події пішов. У подальшому [PERSON], продовжуючи злочинні дії, зустрівши [PERSON] поблизу свого будинку № 20 по вул. Князькова, в с. Довжик Житомирського району Житомирської області, невстановленим слідством твердим предметом умисно наніс йому один удар по спині, від чого потерпілий впав лівим боком на ґрунтове покриття дороги, а обвинувачений продовжував наносити удари потерпілому ногою по голові та тулубу, а також наведеним предметом по правому стегну. Внаслідок злочинних дій [PERSON], потерпілому спричинені легкі тілесні ушкодження із короткочасним розладом здоровя у вигляді струсу головного мозку, крововиливів, забійних поверхневих ран, синців на голові, спині та правій нижній кінцівці. Цією ж ухвалою суду кримінальне провадження по обвинуваченню відповідача у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, закрите у зв'язку з відмовою потерпілого від обвинувачення. Згідно наданої позивачем органу досудового розслідування інформації (а.с.5) потерпілий [PERSON] з 29 липня 2016 року по 5 серпня 2016 року проходив стаціонарне лікування в травматологічному відділенні КУ "ЦРЛ" Житомирської районної ради і вартість його перебування на лікуванні становить 2\~168,53 гривень (7 ліжко-днів х 309,79 гривень (вартість одного ліжко-дня)). Зазначені правовідносини врегульовані та відповідають наступними нормам матеріального закону. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч. 1 ст. 15 ЦК України). Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 1 ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Злочином є передбачене КК України суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб'єктом злочину (ч. 1 ст. 11 КК України). За змістом ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову з огляду на наступне. Як згадувалось судом вище, кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення відносно відповідача було закрите судом у зв'язку з відмовою потерпілого від обвинувачення. Таким чином, на переконання суду, підстав вважати, що дії відповідача перебувають у причино-наслідковому зв'язку з наявністю витрат, що їх поніс позивач у зв'язку з лікуванням названого потерпілого, немає. Судом не приймаються до уваги приписи ч. 4 ст. 61 ЦПК України, адже дана норма процесуального Закону містить вичерпний перелік судових актів, які є преюдиційними для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вони ухвалені, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Згадувана вище ухвала суду про закриття кримінального провадження, зокрема і у зв'язку з відмовою потерпілого від обвинувачення, до переліку таких судових рішень не входить. За таких фактичних обставин, правових підстав для відшкодування відповідачем витрат, що їх поніс позивач на лікування [PERSON], відсутні. Враховуючи, що позов до задоволення не підлягає, не підлягають і подальшому розподілу судові витрати. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed