Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-17 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася в суд із заявою, заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про встановлення факту належності правовстановлючого документа, що має юридичне значення, мотивуючи заяву тим, що вона народилася [INFO] в м.Чернівці, її прізвище відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] . Після реєстрації шлюбу з громадянином [PERSON] взяла прізвища [PERSON] , яке не змінювала, після розірвання шлюбу та повторної реєстрації шлюбу. Проте у відповідності до Витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища - відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції, прізвище після першої реєстрації шлюбу зазначено [PERSON] , а не [PERSON] . Згідно свідоцтв про народження її дітей у свідоцтвах про народження в графі матір зазначено прізвище [PERSON] . У зв`язку із виявленими розбіжностями в написанні її прізвища вона не може оформити пенсію. Встановлення факту правовстановлюючого документу їй необхідне для оформлення пенсії, просила встановити факт належності [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , витягу №00013964682 з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища - [PERSON] , просила заяву задовольнити. Заявник [PERSON] та в її інтересах представник, адвокат Бігусяк М.В. в судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи були повідомлені належним чином, до суду поступила через канцелярію суду заява з клопотанням справу розглянути в їх відсутність, подали до суду уточнену заяву, відповідно до якої просили встановити факт, що [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] і [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , є однією особою; заяву підтримали повністю та просили заяву задовольнити. Заінтересована особа: представник Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області Скрипник М.В., в судове засідання не з`явилася, про дату та час розгляду справи булаповідомлена належним чином, про поважні причини неявки суд не повідомила, від останньої до суду поступила письмова заява про розгляд справи в їх відсутність, не заперечувала проти задоволення заяви. Вивчивши матеріали справи, розглянувши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України", суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права… Договірних держав. У справі Bellet v. France, Суд зазначив, що"стаття 6 § 1 Конвенції, містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права". Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Положеннями статей 15, 16 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом належними і допустимими доказами, встановлено, що заявник [PERSON] народилася [INFO] в м.Чернівці, її батьками зазначено: [PERSON] та [PERSON] (а.с16). Заявнику [PERSON] видано 25.06.1977 року атестат про середню освіту та 10.06.1982 року диплом з відзнакою Чернівецького ОТКЗ державного університету, по спеціальності математика (а.с.14). 14.01.1989 року заявник [PERSON] , [INFO] , зареєструвала шлюб з громадянином [PERSON] , [INFO] та після державної реєстрації шлюбу, змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] , що підтверджується Витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища - відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції прізвище після першої реєстрації шлюбу зазначено [PERSON] , а не [PERSON] (а.с.8-9). 14.01.1994 року шлюб між заявником [PERSON] та з громадянином [PERSON] було розірвано, про що Ленінським відділом ЗАГСу м.Чернівці видано свідоцтво про розірвання шлюбу [NUMBER] , після розірвання шлюбу заявник не змінювала прізвище [PERSON] (а.с.10). В подальшому 30.04.2009 року заявник з колишнім чоловіком [PERSON] вдруге уклали шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний запис №557 та відділом реєстрації цивільного стану Чернівецького управління юстиції видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , після реєстрації шлюбу зявнику присвоєно прізвище [PERSON] (а.с. 11). У заявника [PERSON] народилися діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , відповідно до свідоцтв про народження, зазначено в графі мати: [PERSON] (а.с.17-19). Згідно паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого 18.03.1997 року Ленінським РВ УМВС України в Чернівецькій області (а.с. 21-27); довідки № 15381/1 про присвоєння 10.02.1997 року РНОКПП, виданої Державною податковою адміністрацією України (а.с.20) видано громадянці [PERSON] , [INFO] . Також, на прізвище [PERSON] - заявнику [PERSON] видано 03.06.2002 року диплом з відзнакою про закінчення Буковинського державного фінансово-економічного інституту та отримання базової вищої освіти за спеціальністю «Економіка і підприємництво» та присвоєння кваліфікації «бакалавр з економіки», та 10.06.2003 року було вручено диплом про отримання повної вищої освіти за спеціальністю «Фінанси» і здобуття кваліфікації «економіста» (а.с.15). Трудова книжка видана на прізвище [PERSON] , що підтверджується трудовою книжкою [NUMBER] та вкладишами до трудової книжки [NUMBER] , [NUMBER] (а.с.29-64). Проте, з Витягу № 00013964682 з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища виданого 03.06.2019 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції, дошлюбне (перед вперше укладеним шлюбом) прізвище « [PERSON] » вказано правильно, а прізвище, яке було мені присвоєно після першого шлюбу вказано - [PERSON] , замість [PERSON] (а.с.8-9). У зв`язку з розбіжностями в написанні прізвища заявника між документами та записом в Державному реєстрі актів цивільного стану громадян про шлюб, заявник не може оформити пенсію, оскільки є необхідність у підтвердженні дошлюбного прізвища. Встановлення факту правовстановлюючого документу необхідне заявнику для оформлення пенсії. Згідно ст. 293 ч. 1 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України). Перелік фактів, які підлягають встановленню судом в окремому провадженні викладений в ч. 1 ст. 315 ЦПК України та не є вичерпним (ч. 2 ст. 315 ЦПК України). Пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», - визначено можливість встановлення факту, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність. Згідно положень ст. 12, 13 ЦПК України, учасники справи, мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обгрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства. Європейський Суд з прав людини у рішенні від 14 жовтня 2010 року (справа «Щокін проти України» зазначив, що відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості і точності порушує вимогу «якості закону». В разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи На основі всебічно з`ясованих обставин, перевіреними в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved