Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Вказала, що 19 лютого 2013 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від спільного проживання народився син [PERSON] , [INFO] . Батьком дітей є відповідач. Позивач просить суд шлюб розірвати, посилаючись на те, що вони з відповідачем не зійшлися характерами, через що в сім`ї часто виникали суперечки та непорозуміння. Позивач вважає, що сім`я їхня розпалася остаточно і збережена бути не може. Сімейні стосунки припинені. Тому позивач вимушена звернутися до суду і просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON] , зареєстрований 19 лютого 2013 року. Крім цього, позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі однієї четвертої частини зі всіх видів його заробітку (доходу), але не менше п`ятдесяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Судові витрати просила стягнути на її користь. Позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала і просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав частково, погоджується сплачувати аліменти за рішеням суду, проте розривати шлюб з позивачем не бажає так як боїться залишитись без житла. Заяви, клопотання: заява позивача про усунення недоліків; клопотання про витребування доказів. Інші процесуальні дії у справі: відкриття спрощеного позовного провадження та призначення першого судового засідання розгляду справи по суті; залишення позовної заяви без руху та надання позивачеві строку для усунення недоліків; продовження розгляду справи, про що постановлено ухвали окремими документами. Судом встановлено такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Із копії свідоцтва про шлюб, серія [NUMBER] , виданого 19.02.2013, встановлено, що 19.02.2013 [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] . Прізвище після реєстрації шлюбу чоловіка - [PERSON] , дружини - [PERSON] (а.с.32). Із копії свідоцтва про народження, серія [NUMBER] , виданого 09.03.2017 Ямпільським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, встановлено, що [INFO] в м.Ямпіль Вінницької області народився [PERSON] , батьками якої є [PERSON] та [PERSON] (а.с.33). Із довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб №03-07.10/104 від 31.03.2021, виданої Петрашівським старостинським округом №10 Могилів-Подільського району Вінницької області, встановлено, що до складу сім`ї [PERSON] входять: син [PERSON] , [INFO] , чоловік [PERSON] , [INFO] ; син [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , невістка [PERSON] , [INFO] (а.с.5). Із довідки №03-11.10/20 від 09.04.2021, виданої Петрашівським старостинським округом №10 Могилів-Подільського району Вінницької області встановлено, що [PERSON] , [INFO] , дійсно зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.13). Відповідно до положень ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка, примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно із положеннями п. 3 ч. 2 ст. 18, ст. 51, ч. 3 ст. 56, ч. 1 ст. 110 СК України, дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі, є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред`явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним із подружжя. Відповідно до ст.ст.110, 112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оцінюючи усі докази, суд вважає встановленим, що поновлення сімейних відносин та збереження сім`ї стали неможливими, подальше спільне життя подружжя суперечить їхнім інтересам та інтересам їх малолітньої дитини, сторони не мають наміру підтримувати сімейні стосунки, що має істотне значення, а тому позовні вимоги в частині розірвання шлюбу є обґрунтованими і суд має підстави для розірвання шлюбу між сторонами. Вирішуючи питання заявлених позовних вимог в частині стягнення аліментів, суд оцінює усі докази, що є у справі, у їх сукупності, та вважає встановленим, що між сторонами виникли спірні правовідносини, що полягають у обов`язку матері, батька утримувати дитину. Відповідно до положень ст.ст.1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а оскільки відповідач не надає кошти на утримання своєї дитини, тому суд має підстави для стягнення з нього аліментів на утримання його сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Дослідивши усі докази, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги позивача в частині стягнення аліментів на утримання дитини. При визначенні розміру аліментів, суд виходить із того, що відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а оскільки [PERSON] звернулася до суду із позовом про стягнення аліментів 02.04.2021 за вхід.№2105, тому суд має підстави для стягнення аліментів на утримання дитини з 02.04.2021. Суд враховує матеріальне становище сторін: позивача, на утриманні якої є неповнолітня дитина та відсутні відомості про наявність у неї доходів, а також відповідача, щодо якого відсутні відомості про його непрацездатність, стан здоров`я, про наявність у нього інших утриманців, а тому відповідач може і повинен надавати матеріальну допомогу дитині. Суд вважає суму аліментів одна четверта всіх видів заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 02 квітня 2021 року до досягнення дитиною повноліття, такою, що може належно забезпечити повноцінне харчування, одяг, розвиток та виховання дитини, придбання необхідних товарів для дитини цього віку. стосовно якого відсутні відомості. Тому позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Оскільки позовні вимоги позивача [PERSON] задоволені повністю, судові витрати, понесені позивачем і документально підтверджені при подачі позову в частині розірвання шлюбу, за правилами ст.141 ч.1 ЦПК України покладаються на відповідача у розмірі, встановленому п.п.3 п.1 ч.2 ст.4 ЗУ «Про судовий збір», у сумі 908 (дев`ятсот вісім) гривень. При вирішенні питання про розподіл судових витрат в частині позовних вимог про стягнення аліментів, суд виходить із того, що позивач на підставі п.3 ч.1 ст.5 ЗУ "Про судовий збір" звільнена від сплати судового збору при подачі позову до суду про стягнення аліментів на утримання дитини, а тому в порядку ст.141 ч.1 ЦПК України має підстави покласти судовий збір на іншу сторону та стягнути із відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі ставки судового збору, встановленого п.п.1 п.1 ч.2 ст.4 ЗУ "Про судовий збір", у сумі 908 (дев`ятсот вісім) гривень. Відповідно до ст.430 ч.1 п.1 ЦПК України у справі суд має підставу допустити негайне виконання рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. З урахуванням наведених мотивів суд при вирішенні цього спору застосував такі норми права: ст.ст.1-3 Конвенції ООН «Про права дитини», ст.ст.4, 110, 112, 113, 180, 181, 182, 183, 184 Сімейного Кодексу України.

Outcome: approved