Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Волноваського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (далі за текстом УПФУ) про стягнення грошових коштів, набутих у порядку спадкування за законом, в обґрунтування якого вказав, що він є спадкоємцем свого батька - [PERSON] , який помер [INFO] . Приватним нотаріусом Волноваського районного нотаріального округу - Степаніщенком Е.А. позивачу було видано свідоцтво про право на спадщину за законом від 05.03.2020 року , яка складається з недоотриманої пенсії померлого у сумі 227978,10 грн. Він звернувся до відповідача з заявою виплатити йому спадкові кошти, зазначені у вищевказаному свідоцтві про право на спадщину. Після звернення позивача до відповідача, останній виплатив відповідно до вказаного свідоцтва про спадщину недоотриману пенсію померлого [PERSON] у розмірі 186085,72 грн. Однак, на теперішній час залишається невиплаченою недоотримана пенсія у розмірі 41892,38 гривень, яка вираховується як різниця недоотриманої пенсії, зазначеної у свідоцтві про право на спадщину за законом у сумі 227978,10 гривень та виплаченою сумою у розмірі 186085,72 гривень. Не погоджуючись з таким рішенням УПФУ, позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь 41892,38 гривень, тобто недоплачену суму спадкових грошових коштів, які належать йому на підставі свідоцтва про право на спадщину від 05.03.2020 року. Відповідач - Волноваське об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, належним чином повідомлений про дату та місце судового розгляду, в судове засідання не з`явився, заяву про відкладення не надав, причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не направив. Позивач [PERSON] до суду не з`явився, про час і місце розгляду справи сповіщений належним чином. В матеріалах справи міститься заява останнього про розгляд справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав. Представник позивача - адвокат Ісміханова Л.В., належним чином повідомлена про дату та місце судового розгляду, в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягала. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 23.10.2019 року, актовий запис № 737 , зроблений Костянтинівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 05.03.2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Волноваського районного нотаріального округу Степаніщенком Е.А., зареєстрованому у реєстрі за № 304, вбачається, що син померлого [INFO] [PERSON] - [PERSON] , [INFO] , отримав у спадщину недоотриману батьком пенсію в розмірі 227978,10 гривень. Судом встановлено, що на підставі вищевказаного свідоцтва про право на спадщину за законом від 05.03.2020 року, позивачу була виплачена недоотримана спадкодавцем [PERSON] пенсія у розмірі 186085,72 гривень. Вказані обставини сторонами не оспорювались і знайшли своє підтвердження в поясненнях , викладених у позові. Факт отримання позивачем від відповідача вказаної суми також підтверджується квитанцією АТ Укрпошта № 733/11 від 23.02.2021. Враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини, суд вважає, що правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються нормами Цивільного Кодексу України про спадкування і тому вказана справа повинна розглядатися за нормами цивільного судочинства. Статтею 91 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Порядок виплати недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера встановлено статтею 52 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058-IV). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 52 Закону № 1058-IV сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Згідно з вимогами ч. 2 ст.52 Закону № 1058-IV члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 52 Закону № 1058-IV у разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини. Згідно з вимогами пункту 2.26 розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 р. № 22-1, для виплати недоотриманої пенсії, яка увійшла до складу спадщини, у зв`язку з відсутністю членів сім`ї або в разі не звернення ними за виплатою вказаної суми протягом шести місяців з дня відкриття спадщини до органу, що призначає пенсію, в якому перебував на обліку померлий пенсіонер, надається документ, що посвідчує особу заявника, свідоцтво про смерть, свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до положень статей 1216, 1218, 1219 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до статті 1227 ЦК України, суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Конвенцію ратифіковано Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Як вбачається з матеріалів справи, недоотримана [PERSON] за життя пенсія в сумі 227978,10 гривень після його смерті увійшла до складу спадщини, право власності на яку в порядку спадкування за законом набув його син - [PERSON] . Вказане підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом НОК 860130, що зареєстровано у реєстрі 05.03.23020 року за № 304. Свідоцтво про право на спадщину за законом, яким посвідчено право власності позивача на вказані грошові суми, в розумінні ст. 66 Закону України «Про нотаріат» є процесуальним нотаріальним актом, який засвідчує перехід права власності на майно спадкодавця до спадкоємців, тобто правовстановлюючим документом. Свідоцтво про право на спадщину за законом від 05.03.2020 року не оспорене та є чинним. За приписами статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч.1). Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (ч.2). Відповідно до положень статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми недотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії. Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Буквальне тлумачення наведеної норми права дає підстави вважати, що ця норма закону стосується до вже нарахованих сум пенсій за минулий час, однак не виплачених з вини пенсійного органу або своєчасно не отриманих пенсіонером, на виплату яких він мав право, з власної вини. Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що дана норма розповсюджується на правовідносини з приводу виплати нарахованих сум пенсії, але своєчасно не отриманих пенсіонером з власної вини та не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину. Отже, норми ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини, що регулюються нормами ст. 1227 ЦК України та ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» . За наведених норм матеріального права, правові підстави для обмеження виплати недоотриманої спадкодавцем пенсії за період три роки до дня звернення спадкоємця за отриманням пенсії відповідно до ст. 46 наведеного Закону у відповідача були відсутні. Враховуючи наведене, суд вважає, що дії відповідача щодо зменшення позивачу розміру недоотриманої пенсії, зазначеної в свідоцтві про право на спадщину, як спадкове майно, в залежності від дати звернення спадкоємця з вказаним свідоцтвом до управління ПФУ є незаконними, а посилання відповідача на положення ч. 1 ст. 46 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», яким визначено, що … нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії … є в даному випадку недоречними, оскільки до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини, тобто на [INFO] (день смерті [PERSON] ), а в ч.1 ст.46 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» йдеться мова про вину саме пенсіонера, а не його спадкоємців. Враховуючи зазначене, суд вважає, що дії відповідача щодо невиплати позивачу недоотриманої суми пенсії [PERSON] в розмірі 41892,38 гривень, яка нарахована та є спадковим майном згідно свідоцтва про право на спадщину від 05.03.2020 року, є незаконними і тому, позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно зі ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені останнім судові витрати зі сплати судового збору у сумі 908,00 гривень .

Outcome: approved