Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вказаним вище позовом про стягнення з Відкритого акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» (далі ВАТ НАСК «ОРАНТА») та [PERSON] матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі ДТП), вказуючи на те, що 19 грудня 2013 року сталося ДТП за участю автомобіля марки «ВАЗ», реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], який на перехресті вулиць Колонтаївська та Сєрова у м. Одесі виїхав на зустрічну смугу та допустив зіткнення з автомобілем «Nissan», реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON]JI., внаслідок чого автомобіль останнього зазнав технічних пошкоджень. Автомобіль марки «Nissan», реєстраційний номер [NUMBER], на праві власності належить позивачу. Вина [PERSON] у вчиненні вищевказаного ДТП підтверджується постановою Приморського районного суду м. Одеси від 05 лютого 2014 року, якою його було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та призначено покарання у вигляді адміністративного штрафу у розмірі 340 гривень. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в ВАТ HACK «ОРАНТА», згідно листа якої від 22.12.2014 року сума страхового відшкодування, яка підлягає сплаті позивачу складає 27.372,94 грн. Проте, вказані вище кошти, з урахуванням суми франшизи, позивачем отримані не були. Окрім того, як зазначає в своєму позові позивач, неправомірними діями [PERSON] йому було заподіяно моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, яких він зазнав у звязку з пошкодженням авто та значних труднощах, яких він зазнав. 15.04.2015 року представником позивача було збільшено розмір позовних вимог, у звязку із збільшенням строку прострочення виплати страхового відшкодування. Таким чином, позивач просив суд стягнути з ВАТ HACK «ОРАНТА» на його користь страхове відшкодування у розмірі 26.862,94 грн. та пеню за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання в розмірі 6.766,81 грн., з [PERSON] моральну шкоду 2.000,00 грн. та франшизу 510 грн., а також солідарно з обох відповідачів судові витрати. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги, з урахування заяви про їх збільшення від 15.04.2015 року, підтримав та просив задовольнити, справу розглянути заочно. Відповідачі в судове засідання не зявилися, про час, дату та місце розгляду справи були належним чином повідомлені, письмових заперечень на позов не надали, заяв про розгляд справи за їх відсутністю до суду не надходило. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнанні неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів щодо взаємовідносин сторін, а також маючи згоду представника позивача на заочний розгляд справи, суд ухвалив заочно розглядати справу у відсутності належно повідомлених відповідачів. Зясувавши обставини справи та правовідносини сторін, що випливають з таких обставин, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, надавши їм правову оцінку, судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 113 ЦПК України позови до кількох відповідачів, які проживають або знаходяться в різних місцях, пред'являються за місцем проживання або місцезнаходженням одного з відповідачів за вибором позивача. Як випливає з матеріалів справи, 19 грудня 2013 року водій [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], на перехресті вулиць Колонтаївська та Сєрова у м. Одесі, виїхав на зустрічну смугу та допустив зіткнення з автомобілем "Nissan", реєстраційний номер [NUMBER], яким керував [PERSON]JI., внаслідок чого було пошкоджено автомобіль Позивача. Даний факт підтверджується постановою Приморського районного суду м. Одеси від 05.02.2014 року по справі № 522/857/14-п, якою [PERSON] визнано винним в порушенні вимог пункту 10.5 Правил дорожнього руху України, притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Автомобіль марки "Nissan", реєстраційний номер [NUMBER], на праві власності належить [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серія ВНС 218492 від 01.06.2009 року. Відповідно до ч. 1 ст. 64 ЦПК України, письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи Частинами 1, 2 ст. 22 ЦК України зазначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, в тому числі, втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Частиною 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 27.03.1992 р., № 6 Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди, шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована страховою компанією ВАТ НАСК «ОРАНТА» на умовах обов'язкового страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів за полісом № АЕ № 1284283 від 17.01.2013 р., який діяв на час дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 19.12.2013 року. Відповідно до п. 12.1. ст. 12 Закону України Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - Закону), розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Пунктом 36.6 ст. 36 Закону визначено, що страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. Згідно п. 35.1. ст. 35 Закону, для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування. 22.12.2014 року від ВАТ НАСК «ОРАНТА» надійшов лист, в якому зазначалося, що згідно страхового акту № ОЦВ-13-16612/1, заяви позивача, страховиком найближчим часом буде здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 27.372,94 грн. Пунктом 36.2. статті 36 Закону встановлено, що страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його...у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Проте, до тепер ВАТ НАСК «ОРАНТА» жодних перерахувань на адресу позивача не здійснила. Таким чином, невідшкодованою залишилася сума збитків у розмірі 26.862,94 грн. (з урахуванням франшизи 510 грн.). Згідно до положень п. 36.5 ст. 36 Закону, кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Згідно Постанов Національного Банку України «Про регулювання грошово-кредитного ринку» облікова ставку НБУ з 19.06.2014 р. встановлено у розмірі 9,5%, з 17.07.2014 р. - у розмірі 12,5 %, з 13.11.2014 року - у розмірі 14,0 %, з 06.02.2015 року - у розмірі 19,5 %, з 04.03.2015 року у розмірі 30 %. З моменту невиплати та до 10.04.2014 року минуло 297 днів. Згідно ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Отже, пеня, яку повинен сплатити Відповідач ВАТ НАСК «ОРАНТА» складає 6.766,81 грн. Також, позивач [PERSON] просив суд стягнути з [PERSON] на його користь моральну шкоду, яку він оцінює в розмірі 2.000,00 грн., яка полягає у душевних стражданнях, яких він зазнав у звязку з ушкодженням автомобіля, унеможливлення протягом тривалого часу користуватися автомобілем за його цільовим призначенням, що призвело до порушення звичного укладу особистого життя, нормальних життєвих звязків, він був змушений відволікатися від своїх звичних справ на вирішення питань, повязаних із ДТП. Відповідно до ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Пленум Верховного Суду України в п. 3 постанови Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди від 31.03.1995 року № 4, зазначає, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Як зазначено у ст. 22 ЦК України, моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Таким чином, суд, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, вважає можливим задовольнити позовні вимоги позивача щодо відшкодування моральної шкоди у розмірі 2.000,00 гривень. На підставі викладених вище обставинах та норм діючого законодавства України, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню. Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового боргу та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Позивачем було сплачено 585,00 грн. судового збору. На підставі ст. ст. 15, 22-23, 1166-1167, 1187, 1194 ЦК України, ст. ст. 4, 6, 8, 10-11, 15, 57-61, 64, 79, 88, 109, 209, 212-215, 218, 224-226, 294 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved