Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом мотивуючи його тим, що він тривалий час працював у Відокремленому підрозділі Вагонна дільниця станції Київ-Пасажирський Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця»на різних посадах, останнім часом майстром дільниці І-ї групи (з підготовки поїзних бригад та вагонів до рейсів). 26.09.2013 року наказом № 607 йому було оголошено догану, а 27.09.2013 року на підставі наказу № 615, відповідно до наказу (розпорядження) від 27.09.2013 року №2473/06 його було звільнено з займаної посади на підставі п.3 ст.40 КЗпП України. Вважає накази в.о. начальника Відокремленого підрозділу Вагонної дільничної станції Київ-Пасажирський Державного територіально-галузевого об'єднання "Південно-Західна залізниця" Ясинського О.В. про оголошення догани та звільнення з роботи незаконними, так як в самих наказах не зазначеного жодного конкретного вчиненого особисто ним порушення трудової дисципліни, а вказано лише загальні та нечіткі висновки вчинених позивачем порушень. Крім того, звільнення позивача було проведено в період тимчасової його непрацездатності, перебування на лікуванні з 27.09.2013 року. Позивач [PERSON] є членом профспілкового органу підприємства, на якому працював. Але при його звільненні не отримана згода профспілкового комітету на його звільнення. Вважає зазначені накази та його звільнення незаконним, в заявленому позові просить визнати незаконними ) накази № 607 від 26.09.2013 року, № 615 від 27.09.2013 року, наказ (розпорядження) № 2473\\ОС від 27.09.2013 року та поновити його на роботі на посаді майстра дільниці І-ї групи (з підготовки поїзних бригад та вагонів до рейсів) Київського резерву провідників пасажирських вагонів ( непоїзний штат). Також просить стягнути на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу та моральну (немайнову) шкоду в розмірі 20 000 гривень, яку вважає заподіяну відповідачем незаконним його звільненням. Рішенням Баришівського районного суду Київської області від 14.01.2013 року позов [PERSON] до в.о. начальника Відокремленого підрозділу Вагонної дільничної станції Київ-Пасажирський Державного територіально-галузевого об'єднання "Південно-Західна залізниця" Ясинецького О.В. про визнання наказів про притягнення до дисциплінарної відповідальності та наказу про звільнення незаконним, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди задоволено частково, визнано недійсними накази № 607 від 26.09.2013 року, № 615 від 27.09.2013 року, № 2473\\ОС від 27.09.2013 року, поновлено позивача на роботі, стягнуто на його користь кошти в рахунок середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди. Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області від 04 червня 2014 року в задоволенні позову [PERSON] відмовлено. Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29.10.2014 року рішення Баришівського районного суду Київської області від 14.01.2013 року та рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області від 04 червня 2014 року скасовані, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав заявлений позов та пояснив суду, що він працював в Державному територіально-галузевого об'єднанні «Південно-Західна залізниця» на протязі 23 років і дане його звільнення вважає незаконним, яке проведено на підставі незаконних наказів. Вважає, що для винесення наказів № 607, № 615, наказу (розпорядження) № 2473\\ОС та його звільнення відсутні будь-які підстави, так як він ніяким чином не порушував свою посадову інструкцію. В оспорюваних наказах відсутнє зазначення вчинених позивачем порушень трудової дисципліни. Крім того, керівництвом вагонної дільниці попередньо не було отримано згоди профспілкового комітету на його звільнення як на члена профкому, з наказами про звільнення позивача не ознайомлено і вони йому не були вручені, пояснень відібрано не було. Тому просить визнати оспорювані накази незаконними, поновити його на роботі на посаді, з якої його звільнено та стягнути на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу. Також вважає, що незаконними діями керівництва підприємства при звільненні йому заподіяно моральну шкоду, що проявилося в порушенні його життєвих зв'язків, погіршення стану здоров»я, загострення захворювання після перенесеного інфаркту, звільнення вплинуло на реалізацію його намірів, підірвалася репутація. Позивач має на утриманні двох малолітніх дітей та непрацюючу дружину, яких через незаконне звільнення не мав можливості утримувати і вимушений був оформити кредит, який не зміг вчасно сплачувати. Вважає, що цими діями йому заподіяно моральну шкоду, яку оцінює в 25 000 гривень і яку просить стягнути на його користь. Представник відповідача Відокремленого підрозділу Вагонна дільниця станції Київ-Пасажирський Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця» в судове засідання не з»явився, про день та час розгляду увідомлений своєчасно та належним чином, що дає суду підстави розглядати справу у відсутність представника даного відповідача. До суду від даного відповідача надійшло повідомлення про те, що Відокремлений підрозділ Вагонна дільниця станції Київ-Пасажирський Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця» не є юридичною особою, є неналежним відповідачем, позбавлений права видавати довіреності на здійснення представництва. Представник Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця» Андрощук Я.П. в судовому засіданні не визнав заявлений позов та пояснив суду, що накладення стягнень за порушення трудової дисципліни та звільнення позивача [PERSON] проведено на законних підставах, так як він порушив посадові обов»язки. Визнає, що при звільненні позивача необхідно було отримати згоду профспілкового комітету. Підстав для відшкодування моральної шкоди не вбачає. В заявленому позові повністю просить відмовити. Третя особа, як не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів: в.о. начальника Відокремленого підрозділу Вагонна дільниця станції Київ-Пасажирський Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця» Ясинецький Олександр Віталійович» в судове засідання не з»явився, про день та час розгляду справи увідомлений своєчасно та належним чином, що дає суду підстави розглядати справу у відсутність даної третьої особи. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів: в.о. начальника Відокремленого підрозділу Вагонна дільниця станції Київ-Пасажирський Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця» Соломаха Павло Іванович» в судове засідання не з»явився, про день та час розгляду справи увідомлений своєчасно та належним чином, що дає суду підстави розглядати справу у відсутність даної третьої особи. Від третьої особи [PERSON] до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутність та невизнання заявленого позову. Третя особа, як не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів: начальник Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця» Кривопішин Олексій Мефодійович в судове засідання не з»явився, про день та час розгляду справи увідомлений своєчасно та належним чином, що дає суду підстави розглядати справу у відсутність даної третьої особи. Заслухавши пояснення позивача [PERSON], представника відповідача Андрощука Я.П., дослідивши письмові докази суд вважає, що заявлений позов підлягає до часткового задоволення виходячи з наступних міркувань. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Частина 3 статті 10 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що позивач [PERSON] з 28.04.1992 року працював у Відокремленому підрозділі Вагонна дільниця станції Київ-Пасажирський Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця»на різних посадах, з 26.10.2012 року майстром дільниці І-ї групи (з підготовки поїзних бригад та вагонів до рейсів), завдання, права, обов»язки якого викладені в посадовій інструкції, затвердженій начальником Вагонної дільниці ст. Київ-пасажирський ППЗ Тодчук В.Т. 09.01.2013 року ( т.1 а.с. 42-48). Наказом № 607 від 26.09.2013 року в.о. начальника Відокремленого підрозділу Вагонна дільниця станції Київ-Пасажирський Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця» Ясинецького О. В. ( т.1 а.с. 22-24) позивача [PERSON] притягнуто до дисциплінарної відповідальності - оголошено догану за неналежне виконання своїх посадових обов»язків, що виявилось у невиконанні вимог п. 2.1.15 посадової інструкції майстра дільниці 1 групи (з підготовки поїзних бригад та вагонів до рейсів) Київського резерву провідників щодо проведення раптових перевірок і здійснення контролю за роботою поїзних бригад на шляху прямування. Підставою для винесення даного наказу зазначено протокол оперативної наради та письмове пояснення [PERSON]. Відповідно до протоколу оперативної наради при в.о. начальника вагонної дільниці ст. Київ-Пасажирський Ясинецькому О.В. від 26.09.2013 року ( т.1 а.с. 13-16) позивачем [PERSON] не здійснювався належний контроль за роботою працівників поїзних бригад на шляху прямування у серпні 2013 року, внаслідок чого було виявлено ряд порушень працівниками поїзних бригад. Відповідно до графіку проведення раптових перевірок пасажирських поїздів формування вагонної дільниці на шляху прямування майстер дільниці 1 групи ( з підготовки поїзних бригад) Київського резерву провідників [PERSON] у вересні 2013 року повинен був здійснити 4 перевірки ( 05,11, 19, 23 вересня), а фактично проведено 2 перевірки 05 та 11 вересня. На даній нараді прийнято рішення про оголошення догани [PERSON]. Відповідно до вимог п. 2.1.15 посадової інструкції майстра дільниці 1 групи (з підготовки поїзних бригад ) Вагонної дільниці Київ-Пасажирський майстер дільниці 1 групи проводить раптові перевірки і контроль за роботою поїзних бригад на шляху прямування згідно розпоряджень з обов»язковим записом у рейсовий журнал. Позивачу [PERSON] оголошено догану за неналежне виконання своїх посадових обов»язків, а саме за порушення вказаного п. 2.1.15 посадової інструкції майстра дільниці 1 групи (з підготовки поїзних бригад ) Вагонної дільниці Київ-Пасажирський. Позивач [PERSON] пояснив, представник відповідача Андрощук Я.П. визнав, що на здійснення перевірок 05 та 11 вересня 2013 року було видано відповідне розпорядження, а перевірки 19, 23 вересня не здійснювались по причині відсутності розпорядження на їх здійснення. Дані обставини сторонами не оспорювались відповідачами, представником відповідача, третіми особами та суду не надано відповідні розпорядження на здійснення позивачем [PERSON] необхідних раптових перевірок пасажирських поїздів формування вагонної дільниці на шляху прямування 19 та 23 вересня 2015 року. Отже, позивач [PERSON] не провів відповідні перевірки 19 та 23 вересня 2015 року не по причині неналежного виконання ним своїх обов»язків, а по причині відсутності відповідного розпорядження на право здійснення такої перевірки. Наявність самого графіку для проведення вказаної раптової перевірки згідно п. 2.1.15 посадової інструкції майстра дільниці 1 групи (з підготовки поїзних бригад ) Вагонної дільниці Київ-Пасажирський не є обов»язковим і не передбачено посадовою інструкцією позивача. Відповідно до ч.3 ст. 149 КЗпП України при обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Відповідно до ч.4 ст. 149 КЗпП України стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. Позивач [PERSON] пояснив суду, що пояснення він надавав після проведення оперативної наради та після прийняття рішення про оголошення йому догани, на самій оперативній нараді позивач не був присутній і пояснення не надавав. В оспорюваному наказі № 607 не вказано конкретне порушення та дата нездійснення належного контролю позивачем [PERSON], не вказана дата непроведення планової перевірки, номер поїзда та поїзної бригади, відсутні конкретні посилання на трудові обов»язки, які були порушені позивачем. Даний наказ не був вручений позивачу [PERSON], з ним він не ознайомлений, на даному наказі відсутній підпис позивача [PERSON] про ознайомлення з наказом, чим порушено вимоги ч.4 ст. 149 КЗпП України. Суд вважає, що при накладенні на позивача дисциплінарного стягнення було порушено уповноваженим органом порядок застосування дисциплінарного стягнення. Враховуючи викладене, суд вважає, що є всі підстави визнати наказ № 607 від 26.09.2013 року про притягнення позивача [PERSON] до дисциплінарної відповідальності незаконним, задоволивши в цій частині позовні вимоги. Наказом № 615 від 27.09.2013 року в.о. начальника Відокремленого підрозділу Вагонна дільниця станції Київ-Пасажирський Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця» Ясинецького О. В. ( т. а.с. 25-27) позивача [PERSON] притягнуто до дисциплінарної відповідальності - звільнено з роботи за пунктом 3 статті 40 Кодексу законів про працю України за неналежне виконання своїх посадових обов»язків, а саме: пунктів 2.1.10, 2.2.1, 2.2.3, 2.2.9 Посадової інструкції майстра дільниці 1 групи ( з підготовки поїзних бригад та вагонів до рейсу), яке полягає у відсутності контролю за роботою підлеглих працівників, нездійсненні належної профілактичної роботи по недопущенню працівниками поїзних бригад своїх посадових обов»язків, правил перевезення пасажирів та умов контракту, нездійснення контролю за виконанням підлеглими встановлених виробничих завдань. Відповідно до вимог п. 2.1.10 посадової інструкції майстра дільниці 1 групи (з підготовки поїзних бригад ) Вагонної дільниці Київ-Пасажирський майстер дільниці 1 групи проводить профілактичну роботу з підлеглими працівниками поїзних бригад щодо недопущення ними порушень своїх посадових обов»язків та умов контракту, недопущення правопорушень в сфері обслуговування пасажирів. Відповідно до вимог п. 2.2.1 посадової інструкції майстра дільниці 1 групи (з підготовки поїзних бригад ) Вагонної дільниці Київ-Пасажирський майстер дільниці 1 групи контролює дотримання вимог трудової та виробничої дисципліни, встановленого режиму праці та відпочинку, виконання працівниками поїзних бригад вимог нормативних документів з охорони праці. Відповідно до вимог п. 2.2.3 посадової інструкції майстра дільниці 1 групи (з підготовки поїзних бригад ) Вагонної дільниці Київ-Пасажирський майстер дільниці 1 групи контролює виконання працівниками поїзних бригад своїх обов»язків на шляху прямування, нормативних документів з безпеки руху, пожежної безпеки, виробничої санітарії, електробезпеки. Відповідно до вимог п. 2.2.9 посадової інструкції майстра дільниці 1 групи (з підготовки поїзних бригад ) Вагонної дільниці Київ-Пасажирський майстер дільниці 1 групи контролює виконання підлеглими встановлених виробничих завдань. В наказі № 615 від 27.09.2013 року відсутнє посилання на підстави винесення даного наказу. В мотивувальній частині оспорюваного наказу зазначено проведення оперативних нарад 10.09.2013 року та 26.09.2013 року, притягнення до дисциплінарної відповідальності та оголошення догани майстру дільниці 1 групи ( з підготовки поїзних бригад та вагонів до рейсу) [PERSON]. Як зазначено в даному наказі на оперативній нараді 10.09.2013 року було оголошено догану лише старшому майстру [PERSON], відсутні дані про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності по результатам оперативної наради 10.09.2013 року. На оперативній нараді 26.09.2013 року було прийнято рішення про оголошення догани [PERSON] і винесено наказ № 607 від 26.09.2013 року в.о. начальника Відокремленого підрозділу Вагонна дільниця станції Київ-Пасажирський Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця» Ясинецького О. В. ( т.1 а.с. 22-24), позивача [PERSON] притягнуто до дисциплінарної відповідальності - оголошено догану за неналежне виконання своїх посадових обов»язків Відповідно до ч.2 ст. 149 КЗпП України за кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. Зі змісту наказу № 615 від 27.09.2013 року вбачається, що позивач [PERSON] притягується до дисциплінарної відповідальності, а саме звільнення з роботи за результатами оперативної наради 26.09.2013 року. Але на підставі протоколу оперативної наради 26.09.2013 рокупри в.о. начальника вагонної дільниці ст. Київ-Пасажирський Ясинецькому О.В. та результатами даної наради було винесено наказ № 607 від 26.09.2013 року, яким оголошено позивачу [PERSON] догану. Також зі змісту наказу № 615 від 27.09.2013 року вбачається, що позивач притягується до дисциплінарної відповідальності, а саме звільнення з роботи за результатами оперативної наради при начальнику галузевої пасажирської служби Болдову О.М. від 26.09.2013 року. Відповідно до протоколу оперативної наради при начальнику галузевої пасажирської служби Болдову О.М. від 26.09.2013 року працівниками ЦІК 23.09.2013 року було здійснено перевірку пасажирського поїзда № 81\\82, відчеплення вагону № 5\\02439 20.09.2013 року пасажирського поїзда № 67 та перевірку поїзда № 67\\68 та зазначені виявлені порушення. Зі змісту наказу № 615 від 27.09.2013 року вбачається, що позивач був звільнений з роботи за неналежне виконання своїх посадових обов»язків, яке полягає у відсутності контролю за роботою підлеглих працівників, нездійсненні належної профілактичної роботи по недопущенню працівниками поїзних бригад своїх посадових обов»язків, правил перевезення пасажирів та умов контракту, нездійснення контролю за виконанням підлеглими встановлених виробничих завдань. У мотивувальній частині даного наказу описані два випадки порушення провідниками посадових обов»язків поїзда № 67\\68 сполученням Київ-Варшава та поїзда № 81 сполученням «Ужгород_Київ» та зазначено, що відповідно до вимог пунктів 2.1.10, 2.2.1, 2.2.3, 2.2.9 посадової інструкції майстра 1 групи ( з підготовки поїзних бригад та вагонів до рейсу) майстри дільниці 1 групи [PERSON], [PERSON], [PERSON] зобов»язані проводити профілактичну роботу з підлеглими працівниками поїзних бригад щодо недопущення ними порушень посадових обов»язків та умов контракту, недопущення порушень в сфері обслуговування пасажирів ( перевезення безквиткових пасажирів та надлишкового вантажу без оплати, порушень митного законодавства) контролювати дотримання вимог трудової та виробничої дисципліни, контролювати виконання працівниками поїзних бригад своїх обов»язків на шляху прямування, виконання підлеглими встановлених виробничих завдань ( а.с.6). В судовому засіданні встановлено, що наказом № 436 від 26.06.2013 року за позивачем були закріплені працівники поїзних бригад та склади поїздів № 17\\26 Київ-Кисловодськ-Анапа, поїзд № 28\\27 Київ-Севастополь, поїзд № 139\\140 Київ-Кам»янець-Подільський та Вагон «Ретро». Доказів того, що за позивачем були закріплені працівники поїзних бригад поїзда № 81\\82, № 67\\68 суду надано не було. Тому суд вважає, що до позивача [PERSON] було застосовано дисциплінарне стягнення за невиконання провідниками пасажирських вагонів посадових обов»язків, які за ним не були закріплені, тому відповідно він не може нести відповідальність за дії працівників, які йому не підпорядковані. В оспорюваному наказі № 615 від 27.09.2013 року не вказано конкретне порушення та дата нездійснення належного контролю позивачем [PERSON] за підлеглими працівниками. Даний наказ не був вручений позивачу [PERSON], з ним він не ознайомлений, на даному наказі відсутній підпис позивача [PERSON] про ознайомлення з наказом. Наявний в матеріалах справи акт від 30.09.2013 року складений начальником відділу кадрів [PERSON], заступником начальника відділу кадрів [PERSON] та старшим інспектором з кадрів [PERSON] свідчить про те, що [PERSON] не з'явився до відділу кадрів 27.09.2013 року для ознайомлення з наказом про звільнення та отримання трудової книжки. Про відмову із ознайомленням із наказом про накладення дисциплінарного стягнення від 26.09.2013 року матеріали справи не містять жодного доказу. Суд також вважає, що при накладенні на позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з роботи було порушено уповноваженим органом порядок застосування дисциплінарного стягнення, вина позивача [PERSON] в інкримінованому дисциплінарному порушенні не встановлена. Враховуючи викладене, суд вважає наказ № 615 від 27.09.2013 року про притягнення позивача [PERSON] до дисциплінарної відповідальності визнати незаконним, задоволивши в цій частині позовні вимоги. Позивачем заявлена позовна вимога про визнання наказу (розпорядження) №2473/06 від 27.09.2013 року про припинення трудового договору ( контракту) в.о. начальника Відокремленого підрозділу Вагонна дільниця станції Київ-Пасажирський Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця» Ясинецького О.В. про звільнення [PERSON] з посади майстра дільниці І-ї групи (з підготовки поїзних бригад та вагонів до рейсу) Київського резерву провідників пасажирських вагонів (непоїзний штат) незаконним. З наказу (розпорядження) №2473/0С від 27.09.2013 року вбачається, що обставинами вчинення порушення є дані, які викладені у наказах № 607 від 26.09.2013 року та № 615 від 27.09.2013 року, а підставою зазначено наказ № 615 від 27.09.2013 року. Представник відповідача Андрощук Я.П. в судовому засіданні пояснив, що оскаржуваний наказу (розпорядження) №2473/06 від 27.09.2013 року є дублючим наказу № 615 від 27.09.2013 року. Оскільки судом визнаються незаконними накази № 607 від 26.09.2013 року та № 615 від 27.09.2013 року, а наказ (розпорядження) №2473/0С від 27.09.2013 року є похідним і дублючим зазначені накази, то суд вважає, що відповідно і наказ (розпорядження) №2473/0С від 27.09.2013 року є незаконним, так як винесений на підставі незаконних наказів. Судом встановлена наявність порушень чинного трудового законодавства при винесенні наказу (розпорядження) №2473/0С від 27.09.2013 року, а тому вимоги про визнання його незаконним підлягають до задоволення. Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 40 КЗПП України трудовий договір може бути розірвано у разі систематичного невиконання працівником без поважних причин обов»язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо раніше до нього застосовувались заходи дисциплінарного стягнення. Як роз»яснив Пленум Верховного Суду України в п. 22, 23 Постанови «Про практику розгляду судами трудових спорів» за № 9 від 06 листопада 1992 року у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з»ясувати в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8, ст. 40, п.1 ст. 41 КЗпП України, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147 (1), 148, 149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника. Позивач [PERSON] звільнений з роботи за п. 3 ч.1 ст. 40 КЗПП України за систематичне невиконання працівником без поважних причин трудових обов»язків. Систематичність порушень трудового законодавства позивачем, що стала підставою його звільнення зафіксована в наказах № 607 від 26.09.2013 року та № 615 від 27.09.2013 року, наказі (розпорядженні) №2473/0С від 27.09.2013 року, які судом визнаються незаконними. Інші підстави для звільнення позивача в наказі № 615 від 27.09.2013 року, наказі (розпорядженні) №2473/0С від 27.09.2013 року не завзначені і представником відповідача не доведені. Згідно з ч. 3 ст. 40 КЗпП, п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 р. № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу (статті 40, 41 КЗпП) у період його тимчасової непрацездатності. Розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу не може бути визнано обґрунтованим, якщо в день звільнення працівнику видано лікарняний листок (довідку в установлених законом випадках) про його тимчасову непрацездатність. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] в день звільнення відкрито лікарняний листок, який було видано 27.09.2013 року Пирятинською центральною районною лікарнею та згідно з копією якого [PERSON] звільнено від роботи з 27 вересня 2013 року до 11 жовтня 2013 року. Таким чином суд вважає, що посилання представника відповідача на те, що видача 27.09.2013 року лікарняного листа [PERSON] не може бути підставою для поновлення його на роботі, оскільки в день звільнення з роботи 27.09.2013 року позивач не надав підприємству лікарняний лист, не грунтується на вимогах закону. 27.09.2013 року позивачу було лише відкрито лікарняного листа і про те, що позивач захворів і направлявся на стаціонарне лікування відповідач був увідомлений, так як позивач звернувся в здоров пункт ВЧ № 1 ст. Київ-пасажирський, про що в матеріалах справи мається довідка на а.с.30 т1. Крім того, відповідно до ч.1 ст.43 КЗпП України, розірвання трудового договору з підстав передбачених пунктом 3 ст.40 цього кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою профспілкового органу, первинної профспілкової організації, членом якої є працівник. Судом встановлено, що [PERSON] є членом профспілкового комітету первинної профспілкової організації Вагонної дільниці станції Київ-Пасажирський профспілки залізничників і транспортних будівельників України (т.1 а.с. 80-85 ), а тому, відповідно до ст.43 КЗпП України, його звільнення за п.3 ст.40 можливе лише за попередньою згодою профспілкового органу. Звільнення [PERSON] було проведено без згоди профспілкового комітету, а тому, відповідно до ч.4 ст.40 КЗпП України, судом було зупинено провадження по справі з метою отримання згоди або ж відмови в наданні згоди на звільнення [PERSON] Первинна профспілкова організація Вагонної дільниці станції Київ-Пасажирський надала витяг із протоколу № 57 засідання профспілкового комітету від 18.12.2013 року згідно якого, на підставі ст.ст.147, ч.2 ст.140, п.3 ст.40 КЗпП України, ч.6 ст.43 Конституції України профспілковий комітет первинної профспілкової організації Вагонної дільниці станції Київ-Пасажирський не дає згоди на звільнення з роботи майстра дільниці І-ї групи ( з підготовки поїзних бригад та вагонів до рейсу) члена профспілкового комітету [PERSON] Стаття 43 КЗпП передбачає необхідність одержання попередньої згоди виборного органу первинної профспілкової організації на звільнення працівника, то її відсутність у відповідності до п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» тягне за собою поновлення працівника на роботі. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що звільнення позивача відповідачем відбулось з порушенням вимог чинного законодавства, а тому вимоги про поновлення позивача на роботі підлягають до задоволення. Суд вважає за необхідне поновити [PERSON] на посаді майстра дільниці 1-ї групи ( з підготовки поїзних бригад та вагонів до рейсу) Київського резерву провідників пасажирських вагонів ( непоїзний штат) з дня звільнення 27.09.2013 року. Відповідно до довідки АБ № 626334 з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України ( ЄДРПОУ) ( т.1 а.с.50) правовий статус Відокремленого підрозділу Вагонна дільниця станції Київ-Пасажирський Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця» зазначено без права юридичної особи, а головним підприємством вказано Державне територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця». Поновлювати позивача [PERSON] на роботі на посаді майстра дільниці 1-ї групи ( з підготовки поїзних бригад та вагонів до рейсу) Київського резерву провідників пасажирських вагонів ( непоїзний штат) необхідно в Головне підприємство - Державне територіально-галузеве об'єднання «Південно-Західна залізниця». А в задоволенні позову до Відокремленого підрозділу Вагонна дільниця станції Київ-Пасажирський Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця» необхідно відмовити. Відповідно до ч.2 ст.235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більше як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Позивач [PERSON] звільнений з роботи 27.09.2013 року. З цього ж дня 27 вересня 2013 року до 11 жовтня 2013 року позивач перебував на лікарняному листку, на лікуванні на денному стаціонарі. З позовом про визнання наказів про притягнення до дисциплінарної відповідальності та наказу про звільнення незаконними, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди позивач звернувся відразу після закінчення лікування 15.10.2013 року. 14.01.2013 року по даній справі Баришівським районним судом Київської області було винесено рішення про визнання недійсними оскаржуваних наказів та поновлення на роботі. Рішення по даній справі оскаржувалось і в апеляційному і в касаційному порядку. Суд вважає, що позовна заява позивача [PERSON] розглядається в судах різних інстанцій більше року не з вини позивача, тому суд вважає, що є всі підстави для винесення рішення про виплату середнього заробітку позивачу за весь час вимушеного прогулу. З довідки № 2670 від 08.11.2013року (т.1 а.с.72) вбачається, що середньомісячна заробітна плата майстра резерву провідників Вагонної дільниці ст. Київ-Пасажирський [PERSON] становила 4630 гривень 92 копійки, середньоденна заробітна плата складала 210 гривень 50 копійок. За період незаконного звільнення [PERSON] з займаної посади і по день прийняття рішення про поновлення на роботі з 27.09.2013 року по 14.01.2015 року кількість часу вимушеного прогулу становить 15 місяців ( 12 місяців 2014 року та 3 місяці 2013 року), 18 днів ( 4 дні вересня 2013 року та 14 днів січня 2015 року). Таким чином, середній заробіток позивача за час вимушеного прогулу, який підлягає стягненню на користь останнього з відповідача, склав: 4630 гривень 921 копійки х 15 місяці = 69463 гривні 80 копійок 210 гривень 50 копійок х 18 днів = 3 789 гривень 00 копійок, Всього 69463 гривні 80 копійок + 3 789 гривень 00 копійок = 73 252 гривні 80 копійок. Оскільки позивач [PERSON] поновлюється на роботі на посаді майстра дільниці 1-ї групи ( з підготовки поїзних бригад та вагонів до рейсу) Київського резерву провідників пасажирських вагонів ( непоїзний штат) в Головне підприємство - Державне територіально-галузеве об'єднання «Південно-Західна залізниця», то стягнення середнього заробітку позивача за час вимушеного прогулу необхідно теж проводити із даного відповідача.А в задоволенні позову в цій частині до Відокремленого підрозділу Вагонна дільниця станції Київ-Пасажирський Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця» необхідно відмовити. Незаконне звільнення позивача [PERSON] 27.09.2013 року із займаної посади майстра дільниці за п.3 ст. 40 КЗпП України призвело до порушення його законного права на працю, внаслідок чого завдано моральної шкоди. Згідно з положеннями ч.1 ст. 23 ЦК України особа, має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Така ж позиція викладена і у пп. 1, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 2005 року № 4 (зі змінами та доповненнями) Відповідно до ч. 1 ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Абз. 1 п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснює, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Судом встановлено, що винесення незаконних наказів про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, незаконне звільнення [PERSON] із займаної посади, негативно вплинуло на його загальний стан здоров'я в зв'язку з перенесеними моральними стражданнями. У позивача після перенесеного інфаркту значно погіршився стан здоров»я , позивач вимушений був звернутися за медичною допомогою та із 27.09.2013 по 12.10.2013 року знаходився на стаціонарному лікуванні Пирятинської центральної районної лікарні. Незаконним звільненням [PERSON] з займаної посади, останньому були заподіяні душевні страждання, оскільки на даному підприємстві він пропрацював більше 23-ти років та має заслужену повагу серед своїх колег, дане звільнення негативно вплинуло на реалізацію його намірів, порушилися життєві зв'язки на відновлення яких, йому необхідні додаткові зусилля. Також позивач має на утриманні двох малолітніх дітей та непрацюючу дружину, утримувати яких матеріально не мав можливості, вимушений був отримати кредит для утримання сім»Ї. З урахуванням вищенаведеного, аналізуючи підстави та мотиви застосування до позивача дисциплінарних стягнень суд вважає, що внаслідок фізичного та психологічного впливу на позивача та прийняття відносно нього незаконних рішень, які спровокували різке погіршення його здоров'я, позбавили можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, [PERSON] заподіяна моральна шкода. Судом не встановлено вини позивача у винесенні відносно нього незаконних рішень та у незаконному звільненні. За таких обставин, враховуючи принципи розумності, виваженості та справедливості суд вважає за необхідне позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди задовольнити частково, та стягнути з відповідача на користь [PERSON] в рахунок відшкодування моральної шкоди 20 000 гривень. Компенсацію моральної шкоди в даній сумі суд вважає достатньою для відновлення його нормальних життєвих зв»язків та організації свого життя. Відповідно до п.4 ч.1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання судових рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць та поновлення на роботі незаконно звільненого працівника. Виходячи з положень даної статті ЦПК України та з урахуванням того, що з часу незаконного звільнення позивача з роботи пройшов досить тривалий час, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання даного рішення в частині присудження позивачу [PERSON] виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць та поновлення його на роботі. З урахуванням вимог ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір в сумі 932 ( дев»ятсот тридцять дві ) гривні 53 копійки. Встановлені обставини підтверджуються: · копією протоколу оперативної наради при в.о. начальника вагонної дільниці ст. Київ-Пасажирський Ясинецькому О.В. від 26.09.2013 року, на якій прийнято рішення про оголошення догани [PERSON] ( т.1 а.с. 13-16) ; · копією протоколу оперативної наради при начальнику галузевої пасажирської служби Болдову від 26.09.2013 року ( т. 1 а.с. 17-21); · копією наказу № 607 від 26.09.2013 року про притягнення [PERSON] до дисциплінарної відповідальності - оголошення догани ( т.1 а.с.22-24); · копією наказу № 615 від 27.09.2013 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності [PERSON] - звільнення з роботи за пунктом 3 статті 40 Кодексу законів про працю України ( т.1 а.с. 27); · копією листка непрацездатності [PERSON] в період з 27.09.2013 року по 11.10.2013 року ( т.1 а.с.31); · копією посадової інструкції майстра дільниці 1 групи (з підготовки поїзних бригад ) Вагонної дільниці Київ-Пасажирський, затвердженою начальником Вагонної дільниці ст. Київ-пасажирський ППЗ Тодчук В.Т. 09.01.2013 року ( а.с. 42-48); · копією довідки АБ № 626334 з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України ( ЄДРПОУ) про правовий статус Відокремленого підрозділу Вагонна дільниця станції Київ-Пасажирський Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця» ( т.1 а.с.50); · копією акту від 30.09.2013 року про не з»явлення [PERSON] до відділу кадрів ( т. 1 а.с.52); · витягом з протоколу № 57 засідання профспілкового комітету первинної профспілкової організації вагонної дільниці станції Київ-пасажирський від 18.12.2013 року ( т. 1 а.с. 81-85); · копією положення про Відокремлений підрозділ Вагонна дільниця станції Київ-Пасажирський Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця», затверджений 12.03.2011 року ( т.2 а.с. 38-43); · іншими матеріалами справи. За даних обставин позов підлягає до часткового задоволення.

Outcome: partial