Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування вимог вказує, що [INFO] року в с. Зяньківці Деражнянського району Хмельницької області померла мати позивача та відповідача [PERSON] Після смерті [PERSON] вони прийняли її спадщину, за їх заявою відкрита спадкова справа за номером у Спадковому реєстрі 60355033 (40-2017), вони успадкували право матері на земельну частку (пай) та зареєстрували право власності на ? у спільній частці на земельну ділянку за кадастровим номером [NUMBER] площею 2,7119 га розташовану у землях Пилявківської сільської ради, яка шляхом об'єднання увійшла до складу Старосинявської селищної ради. До складу спадщини також входить житловий будинок з господарськими спорудами у [ADDRESS], який належав до колгоспних дворів та позивач [PERSON] і його мати [PERSON] були станом на 15.04.1991 року членами колгоспного двору, та відповідно власниками даного майна в рівних частках, які в натурі не виділялись. Оскільки позивач [PERSON], який є спадкоємцем після смерті матері, спадщину прийняв у встановленому законом порядку, однак отримати свідоцтво про право на спадщину на будинок не може через те, що право власності на житловий будинок не було зареєстроване, відповідач не заперечує щодо визнання за ним права власності на дане майно, тому позивач просить суд визнати за ним право власності на житловий будинок по [ADDRESS] Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак подав суду заяву, відповідно до змісту якої позовні вимоги підтримує повністю, просить справу слухати у його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, однак подала суду заяву про розгляд справи без її участі, позов визнає повністю та просить задовольнити позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності на житловий будинок, від своєї частки відмовляється на його користь. Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до переконання, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. [INFO] року в с. Зяньківці Деражнянського району померла [PERSON], про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER], видане Зяньковецькою сільською радою від 11 серпня 1999 року, актовий запис № 22. [PERSON] проживала за адресою [ADDRESS], що стверджується довідкою Старосинявської селищної ради № 343 від 17.11.2016 року, на день її смерті проживала одна. Позивач [PERSON] є сином [PERSON], що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим повторно Могилів Подільським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області 07 лютого 2017 року. Відповідно до експертного висновку Українського бюро лігвістичних експертиз №056/183-ml від 22.05.2017 року розбіжності у написанні прізвища «[PERSON]» (у державному акту на право приватної власності на землю) та «[PERSON]» у свідоцтві про смерть попри розбіжності в орфографічній фіксації в документах, наданих для експертизи, а також в інших документах зазначеної особи є ідентичними. Розбіжності виникли внаслідок відхилення від правил і принципів міжмовного перетворення і зумовлені впливом російської мови. Згідно довідки, виданої Старосинявською селищною радою № 71 від 23 лютого 2017 року, житловий будинок, який належав на день смерті [PERSON], яка померла [INFO] року, розташований за адресою [ADDRESS], побудовано в 1961 році та погосподарський номер було відкрито на [PERSON] Відповідно до довідки № 366 від 16 листопада 2017 року, виданої Старосинявською селищною радою встановлено, що згідно записів погосподарської книги № 1 за 1961-1963 роки особовий рахунок [NUMBER] (тип господарства колгоспний двір) житловий будинок 1961 року забудови загальна площа - 60 кв.м., житлова площа - 55 кв.м., який знаходиться за адресою [ADDRESS] належав [PERSON], яка померла [INFO] року. Право власності на житловий будинок за адресою [ADDRESS] не було зареєстровано, що підтверджується повідомленням Хмельницького БТІ № 616236 від 23 листопада 2017 року. Згідно довідки Старосинявської селищної ради № 365 від 16.11.2017 року відповідно до записів у по господарськихкнигах сільської ради за 1991-1995 роки у господарстві по [ADDRESS] станом на 15.04.1991 року проживали: [PERSON], [INFO], - голова двору, [PERSON], [INFO], - син. Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 12 травня 1985 року № 5-24/26, а згодом Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25 травня 1990 року № 69. Згідно із зазначеними Вказівками суспільна група господарства визначалась залежно від роду занять голови господарства (сімї). Із наданих суду засвідчених копії погосподарських книг по домоволодінню по [ADDRESS], вбачається, що вказане домогосподарство було віднесено до категорії колгоспних дворів. В даному господарстві з 1983 року по 15.04.1991 року проживали: голова двору (колгоспниця колгосп «Дружба») - [PERSON], [INFO], та син - [PERSON], [INFO], (учень школи, з 1989 року по 1994 р. - шофер у колгоспі). Згідно роз'яснень, наведених у п. 6. постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", до правовідносин, що виникли до набрання чинності Законом України "Про власність", застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року, не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. За таких обставин, суд приходить до переконання, що право власності на спірний будинок, що розташований по [ADDRESS] Старосинявського району, який належав до колгоспного двору у 1991 році набули [PERSON] та [PERSON] в рівних частках. Отже, після смерті [INFO] року [PERSON] відкрилась спадщина на ? частину будинку по [ADDRESS] Старосинявського району. У разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР 1963 року. Відповідно до ч.2 ст.548 ЦК УРСР (в редакції від 18.07.1963 року, що діяв на час відкриття спадщини), прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст.549 ЦК УРСР від 18.07.1963 р., визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Так, судом встановлено, що після смерті [PERSON] спадщину прийняли її діти [PERSON] та [PERSON] шляхом вступу в управління спадковим майном, що стверджується довідками №58 від 07.02.2017 року та №70 від 23 лютого 2017 року, виданими Старосинявською селищною радою, які містяться в матеріалах спадкової справи № 40-2017 після смерті [PERSON] Як вбачається з постанови державного нотаріуса Старосинявської державної нотаріальної контори № 294/02-31/2017 від 29 березня 2017 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок в [ADDRESS] 02 листопада 2017 року на замовлення позивача [PERSON] бюро технічної інвентаризації виготовлено технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок, що знаходиться по [ADDRESS] Згідно технічного паспорта житловий будинок, прибудова, хлівом з літньою кухнею та погребом побудовано у 1961-1980 роки. У 12 стовпці (самочинно збудована, переобладнана площа) експлікації приміщень до вказаного технічного паспорту відсутні відмітки про самочинне будівництво або інші примітки. У разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР 1963 року. Відповідно до ст.ст. 548, 549 ЦК України 1963 р. для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном протягом 6 місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права. У відповідності до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Аналізуючи зібрані у судовому засіданні докази у їх сукупності та приймаючи до уваги те, що позивач [PERSON] прийняв спадщину після смерті матері [PERSON] у встановленому порядку, однак на даний час не може оформити свої права на спадкове майно - житловий будинок у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно, враховуючии визнання відповідачем [PERSON] позову, яка відмовляється від своєї частки житлового будинку на корить [PERSON], що підтверджується письмовою заявою, суд приходить до переконання, що права позивача підлягають до захисту шляхом визнання за ним права власності на даний будинок.

Outcome: approved