Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-26 00:00:00

Заявник звернувся до суду з заявою в якій просить встановити факт прийняття спадщини [PERSON] , яка померла [INFO] , яка відкрилася після смерті її матері, [PERSON] , яка померла [INFO] . Свої вимоги Заявник обґрунтовує тим, що [INFO] померла теща Заявника - [PERSON] . [PERSON] фактично прийняла спадщину після смерті матері [PERSON] , так як на момент смерті матері постійно проживала разом з нею. Крім того, [PERSON] від спадщини в передбаченому законодавством порядку не відмовлявся. [PERSON] померла [INFO] . Оскільки [PERSON] за життя не встигла належним чином оформити свої спадкові права після смерті матері [PERSON] , Заявник вимушений звернути до суду з даною заявою. Встановлення факту прийняття спадщини має для Заявника юридичне значення, так як це необхідне для оформлення спадщини після смерті дружини. Ухвалою від 30.01.2019 року провадження в справі відкрите та призначено підготовче судове засідання. 13 травня 2019 року ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова залучено до участі в справі за заявою [PERSON] , про встановлення факту, що має юридичне значення, зацікавлена особа: Мереф`янська міська рада, в якості заінтересованої особи - [PERSON] ( [ADDRESS] ). Ухвалою від 03.07.19 року закрите підготовче судове засідання та справу призначено до розгляду по суті. Представник заявника в судове засідання не з`явилась. Надала суду письмову заяву з проханням розглядати справу за її відсутність. На задоволенні заяви наполягала. Представник зацікавленої особи Мереф`янської міської ради у відзиві від 15.02.19р. заяву визнали. Проти її задоволенні не заперечували. Прохали розглядати справу за їх відсутності. Зацікавлена особа - [PERSON] , правом на відзив не скористався. В судове засідання також не з`явився, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі. Суд, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, встановив, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. [INFO] померла теща Заявника - [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Мереф`янською міською радою Харківського району Харківської області, актовий запис №180. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається з 1/2 частини житлового будинку [ADDRESS] ), на підставі рішення постійної сесії народного суду Харківського району м. Мерефа від 17.07.1972 р., справа № 2-666. За архівними матеріалами реєстраційної справи КП «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» станом на 31.12.2012 рік право приватної власності на житловий будинок [ADDRESS] зареєстровано: в Ѕ частці за гр. [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Першою державною нотаріальною конторою Харківського району 23.05.1975 року р№2108, про що внесено запис в реєстрову книгу БТІ №46 під реєстровим № 6672; в Ѕ частці за гр. [PERSON] на підставі рішення постійної сесії народного суду Харківського району м. Мерефа від 17.07.1972 р., справа № 2-666, про що внесено запис в реєстрову книгу БТІ №46 під реєстровим № 6672. Згідно статті 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. В коло спадкоємців після смерті [PERSON] входить зокрема донька померлої - [PERSON] . Згідно ч. 1, 3, 5 ст. 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. [PERSON] та [PERSON] проживали разом, на час відкриття спадщини після смерті [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] . Даний факт підтверджується актом обстеження житлово-побутових умов. Відповідно до Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування»: саме постійне проживання спадкодавця зі спадкоємцем на час відкриття спадщини є підставою для визнання спадкоємця таким, що прийняв спадщину, а не лише реєстрація місця проживання спадкодавця за адресою місця проживання спадкоємця. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 23 постанови від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування", будь-яка особа, яка постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається такою, що своєчасно прийняла спадщину. Таким чином [PERSON] фактично прийняла спадщину після смерті матері [PERSON] , так як на момент смерті матері постійно проживала разом з нею. Крім того, [PERSON] від спадщини в передбаченому законодавством порядку не відмовлявся. [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис №181. Після смерті [PERSON] єдиним спадкоємцем першої черги є її чоловік - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим Мереф`янською міською радою Харківського району Харківської області, актовий запис №67. Відповідно до ч.1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Згідно зі ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно п. 23 постанови Пленум Верховного Суду від 30.05.2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування", якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Таким чином, саме постійне проживання спадкодавця зі спадкоємцем на час відкриття спадщини є підставою для визнання спадкоємця таким, що прийняв спадщину, а не лише реєстрація місця проживання спадкодавця за адресою місця проживання спадкоємця. Оскільки [PERSON] за життя не встигла належним чином оформити свої спадкові права після смерті матері [PERSON] , заявник вимушений звернути до суду з даною заявою. Встановлення факту прийняття спадщини має для заявника юридичне значення, оскільки це необхідне для оформлення спадщини після смерті дружини. Відповідно до п. 1 Постанови пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах встановлення фактів, що мають юридичне значення» зі змінами від 25.05.1998 року Звернути увагу судів на те, що відповідно до статей 255, 271 ЦПК України в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, можуть бути порушені в суді за заявами як безпосередньо заінтересованих у цьому осіб, так і інших громадян та організацій, коли за законом вони вправі звернутися до суду в інтересах інших осіб, а також за заявою прокурора. Відповідно до п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», Заява про встановлення факту прийняття спадщини та місця її відкриття може бути розглянута судом у порядку окремого провадження, якщо орган, який вчиняє нотаріальні дії, не вправі видати заявникові свідоцтво про право на спадщину через відсутність або недостатність документів, що необхідні для підтвердження в нотаріальному порядку факту вступу в управління або володіння спадковим майном. У тому ж разі, коли всі необхідні документи були, але у видачі свідоцтва про право на спадщину відмовлено, заінтересована особа може звернутись до суду не з заявою про встановлення факту прийняття спадщини, а зі скаргою на відмову вчинити нотаріальну дію (ст.285 ЦПК ( 1502-06 ). При вирішенні вимог про встановлення факту прийняття спадщини і місця її відкриття суд має виходити з положень статей 526 і 549 ЦК, згідно з якими місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця, а якщо воно невідоме - місце знаходження майна або його основної частини. Діями ж, що свідчать про прийняття спадщини, є фактичний вступ заявника в управління чи володіння спадковим майном у межах шестимісячного строку з дня відкриття спадщини або подача ним протягом цього строку до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяви про її прийняття. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність достатніх та належних підстав для задоволення заяви про встановлення факту смерті. На підставі викладеного та

Outcome: approved