Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-24 00:00:00

Заявниця [PERSON] звернулась до суду із заявою про видачу обмежувального припису, в якій просить суд видати обмежувальний припис та відповідно до вимог просить суд встановити тимчасові обмеження стосовно [PERSON] [INFO] строком на 6 місяців, а саме: -заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , приватний будинок; -наближення на 100 м до місця проживання (перебування) [PERSON] а саме: місце реєстрації за адресою: [ADDRESS] , приватний будинок; -усунення перешкод у користуванні майном та повернення ключів від усіх дверей та поштової скриньки за адресою: [ADDRESS] , приватний будинок [PERSON] ; -особисто і через третіх осіб розшукувати [PERSON] , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому [PERSON] , переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею. Копію рішення направити до Дніпровського УП ГНУП в м. Києві та Дніпровської у м. Києві райдержадміністрації для взяття [PERSON] на профілактичний облік, проведення з ним профілактичної роботи та внесення відомостей про випадок насильства до Єдиного державного реєстру випадків домашнього насильства та насильства за ознакою статі. Вимоги заяви мотивовано тим, що завниця [PERSON] , зареєстрована за адресою проживання у приватному будинку по [ADDRESS] , де постійно проживала разом з зі своїм чоловіком, [PERSON] ,з яким перебувала у зареєстрованому шлюбі з 18.06.2014 р. Чоловік [PERSON] помер [INFO] . Вказане домоволодіння заявник успадковує після смерті чоловіка за заповітом. Однак, син померлого чоловіка, [PERSON] , вигнав її з будинку та поміняв усі замки, у будинок її не пускає і не дає там проживати, застосовував грубу фізичну силу та виштовхував її з будинку, вивіз у невідомому напрямку цінні речі, особисті речі заявника, документи. Сам [PERSON] у вказаному будинку ніколи не проживав та не проживає. Заявник неодноразово намагалася потрапити до будинку, однак двері ніхто не відкриває. У квітні-травні з метою охорони спадкового майна заявник зверталася до приватного нотаріуса, однак [PERSON] не пустив їх на подвір`я та не дозволив провести опис спадкового майна. Зі сторони [PERSON] здійснюються дії фізичного, економічного та психологічного насильства. Правоохоронні органи належним чином не реагують на її звернення , посилаючись на те, що між заявником та зацікавленою особою виникли цивільно - правові стосунки викликані поділом спадкового майна та вказані правовідносини вирішуються в судовому порядку 24.12.2020 р. вона вчергове намагалася потрапити до житлового приміщення та зазначає, що зазнала з боку пасинка фізичного насильства, за її викликом прибула поліція, та ними було винесено терміновий заборонний припис стосовно кривдника [PERSON] , яким йому заборонили в будь-який спосіб контактувати з [PERSON] , як постраждалою особою, протягом 5 діб. На даний час заявниця через протиправну поведінку [PERSON] проживати у вказаному вище будинку, прийняти спадщину позбавлена можливості, змушена проживати довготоривалий період часу проживати у своїх знайомих, друзів, а на даний час проживає в Київському міському центрі гендерної рівності та запобігання та протидії насильству, так -к іншого житла вона не має. В судовому засіданні заявниця [PERSON] та її представник наполягали на задоволені заяви про видачу обмежувального припису з обставин викладених в заяві, посилаючись на протиправні дії зі сторони [PERSON] , але при цьому зазначили, що фактично підставою звернення до суду з вказаною заявою стало фактично спори з [PERSON] викликані щодо прийняттям спадщини після смерті спадкодавця [PERSON] , які перебувають в проваджені судів м.Києва. В судовому засіданні зацікавлена особа [PERSON] заперечував щодо задоволення заяви про видачу обмежувального припису, мотивуючи це тим, що вказана заява не обґрунтована, до суду не надано доказів заявником в обґрунтування своїх вимог, а також того, що з його сторони застосовувалось як фізична так і психологічне насильство, при цьому [PERSON] підтвердив той факт, що між ним та заявницею тривають судові спори щодо спадкового майна спадкодавця [PERSON] , що перебувають в провадженні як Дніпровського так і Деснянського районних судів м.Києва. Щодо спірного будинку розташованого за адресою: [ADDRESS] , ( п/б) то зацікавлена особа пояснив, що він разом зі своєю сім`єю ( він, дружина, дитина) проживають в даному будинку, також даний будинок входить до складу спадкового майна, а також те, що заявниця [PERSON] звернулася з позовом до нього про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та вселення. Заявниця [PERSON] сама залишила місце свого проживання [ADDRESS] , добровільно вивезла свої особисті речі, має доступ до вказаного будинку, періодично приходить у супроводі своїх знайомих до будинку та під час відвідувань провокує конфліктні ситуації в ході яких відразу ж викликає працівників поліції. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] фактично підтвердила існування конфліктної ситуації між заявницею [PERSON] та [PERSON] викликаною прийняттям спадкового майна, але остання не була свідком застосування щодо заявниці [PERSON] насильства зі сторони зацікавленої особи. Суд, вислухавши пояснення учасників справи, представників заінтересованих осіб, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, дослідивши всі зібрані по справі докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється у порядку іншого судочинства. Статтями 15,16 ЦК України також зазначено, що кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку. Способами захисту цивільних прав та інтересів, можуть зокрема бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення та інші. Відповідно до положень ст.ст. 350-2, 350-3 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана: 1) особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству". Заінтересованими особами у справах про видачу обмежувального припису є особи, стосовно яких подано заяву про видачу обмежувального припису. Згідно ст. 350-5 ЦПК України, суд розглядає справу про видачу обмежувального припису не пізніше 72 годин після надходження заяви про видачу обмежувального припису до суду. Як вбачається з матеріалів справи, що заявниця [PERSON] , зареєстрована за адресою проживання у приватному будинку по [ADDRESS] , де постійно проживала разом зі своїм чоловіком [PERSON] , який помер [INFO] . Вказане домоволодіння заявник має намір успадковує після смерті чоловіка за заповітом. Однак, син спадкодавця [PERSON] в судовому порядку оспорює вказаний заповіт, крім того в провадженні Дніпровського районного суду м.Києва перебуває цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та вселення. Наданими заявником та зацікавленою особою докази в обгрунтування та спростування заяви про видачу обмежувального припису свідчать про те, що дійсно між сторонами періодично виникали конфліктні ситуації, пов`язані прийняттям спадкового майна та користуванням і розпорядженням вказаним майном, але в суді не були надані докази того, що зі сторони [PERSON] застосовувалося фізичне насильство по відношеню до заявниці. За змістом ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», 3) домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь; 6) кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі; 7) обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи; 8) особа, яка постраждала від домашнього насильства (далі - постраждала особа), - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі; 9) оцінка ризиків - оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи; 14) психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи; 17) фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється, зокрема, на таких осіб: 1) подружжя; 2) колишнє подружжя. Згідно ст. 20 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», суб`єкти, що здійснюють заходи у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, відповідно до компетенції забезпечують надання дієвої допомоги та захисту постраждалим особам з урахуванням основних засад запобігання та протидії домашньому насильству, визначених статтею 4 цього Закону. Надання допомоги та захисту постраждалим особам здійснюється, зокрема, за такими напрямами: 4) забезпечення постраждалим особам доступу до правосуддя та інших механізмів юридичного захисту, у тому числі шляхом надання безоплатної правової допомоги у порядку, встановленому Законом України "Про безоплатну правову допомогу". Також, за змістом положень ст. 21 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», постраждала особа має право на: 1) дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства; 10) звернення до правоохоронних органів і суду з метою притягнення кривдників до відповідальності, застосування до них спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству; 11) своєчасне отримання інформації про остаточні рішення суду та процесуальні рішення правоохоронних органів, пов`язані з розглядом факту вчинення стосовно неї домашнього насильства, у тому числі пов`язані з ізоляцією кривдника або його звільненням. У відповідності до ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать, зокрема: 2) обмежувальний припис стосовно кривдника. Як зазначено у ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», право звернутися до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно кривдника мають, зокрема: постраждала особа або її представник. Обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. За приписами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 12, 81ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору ( ст. 94 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Аналізуючи зібрані у справі письмові докази, з урахуванням пояснень заявника та представника, зацікавленої особи, свідка, суд прийшов висновку про необґрунтованість заяви з огляду на таке, що підставою звернення до суду з вказаною заявою стало не застосування [PERSON] психічного, фізичного чи іншого насильства до заявниці [PERSON] , а підставою стала на думку заявниці протиправна поведінка зі сторони [PERSON] стосовно заявниці викликана перешкоджанням у прийнятті спадкового майна, що залишилося після смерті спадкодавця [PERSON] , який був батьком зацікавленої особи та вказаний спір між сторонами повинен бути вирішений шляхом подачі відповідного позову для захисту своїх інтересів. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed