Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-11 00:00:00

Позивач [PERSON] в особі представника [PERSON] звернулась до суду із позовом, в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок із господарськими спорудами, який розташований в [ADDRESS] в порядку спадщини за заповітом після смерті [PERSON], померлої [INFO]. В мотивування позову посилається на те, що [INFO] померла [PERSON] Після смерті останньої відкрилась спадщина, до складу якої входить житловий будинок, який розташований в [ADDRESS] Чернівецької області; земельні ділянки, які призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і знаходяться на території Чуньківської сільської ради Заставнівського району Чернівецької області та грошовий вклад, який знаходиться у відділенні Ощадбанку філії № 6795/021 на рахунку [NUMBER]. Згідно заповіту від 09.03.2005 року [PERSON] все своє майно заповіла [PERSON] Спадкоємцями, котрі мають право на обов"язкову частку в спадщині є [PERSON] та [PERSON], котрі від прийняття спадщини відмовилися, подавши відповідні заяви до нотаріальної контори. Позивачка в установленому порядку прийняла спадщину, оскільки за її заявою заведено спадкову справу щодо майна [PERSON] На даний час позивачка звернулася до нотаріальної контори із заявою про отримання свідоцтва про право власності на спадщину, проте у видачі його їй відмовлено із-за відсутності правовстановлюючих документів про належність житлового будинку, який розташований в [ADDRESS] спадкодавцеві. В судове засідання позивач та представник позивача не з"явилися, в заяві до суду просять справу розглядати у їх відсутності, позов підтримують повністю. Представник територіальної громади в судове засідання не з"явився, в заяві до суду просить розглядати справу у його відсутності, позовні вимоги визнає повністю. Відповідно ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється у відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності вважає, що позовна заява обґрунтована та підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [INFO] в с.Чуньків Заставнівського району Чернівецької області померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 24.10.2014 року (а.с.13). За нормами ст. 1216, 1217, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а тому прийняття спадщини частинами не можливе. Встановлено, що після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої входить житловий будинок з господарськими спорудами, по [ADDRESS]; земельні ділянки, які призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і розташовані на території Чуньківської сільської ради та грошовий вклад, який знаходиться у відділенні Ощадбанку філії № 6795/021 на рахунку [NUMBER]. Вказане спадкове майно, згідно заповіту від 09.03.2005 року (а.с.28), посвідченого секретарем виконкому Чуньківської сільської ради Заставнівського району Чернівецької області та зареєстрованого в реєстрі № 08, який на час відкриття спадщини змінений та скасований не був померла [PERSON] заповіла внучці [PERSON]. Відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Відповідно до п.19 Постанови Пленуму Верховної ради України за №7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» - перелік осіб, які мають право на обов'язкову частку, що визначений ст. 1241 ЦК України є вичерпним і розширеного тлумачення не потребує. На виконання вказаних вимог закону судом встановлено, що спадкоємцями, які мають право на обов"язкову частку спадкового майна померлої [PERSON] є її доньки- [PERSON], [PERSON] Згідно заяв [PERSON] та [PERSON], поданих до нотаріальної контори в березні 2015 року, останні відмовились від прийняття спадщини, яка залишилась після смерті матері [PERSON](а.с. 32-33). Згідно ч. 1 ст. 1268, ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Судом встановлено, що позивач [PERSON] після смерті бабусі [PERSON] спадщину вчасно прийняла, оскільки звернулась до нотаріальної контори із відповідною заявою, згідно якої було заведено спадкову справу за № 152/2015, що вбачається із витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі (а.с.38). З метою оформлення спадщини позивач звернулась до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на згадане спадкове майно, однак у видачі свідоцтва нотаріусом було відмовлено, оскільки не були надані належним чином оформлені документи, що посвідчують право власності не на все майно, зокрема на житловий будинок, що вбачається з постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 18.12.2015 року (а.с.43). Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по введенню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 12.05.1985 року № 5-24/26, а згодом Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25.05.90 №69. Згідно довідки Чуньківської сільської ради № 416 від 02.11.2016 року вбачається, що згідно запису у по господарській книзі Чуньківської сільської ради за особовим [NUMBER] житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться по [ADDRESS] належав [PERSON] (а.с.26). Згідно довідки - характеристики Заставнівського РБТІ (а.с.19), технічного паспорта (а.с.15-18) житловий будинок з погосподарськими будівлями розташований по [ADDRESS] належав [PERSON] і збудований у 1956-1964 роках, правовстановлюючі документи на нього не видавались. В п. 3.3 інформаційного листа Вищого Спецiалiзованого Суду України з розгляду цивільних i кримінальних справ вiд 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначено, що всi господарсько-побутові будiвлi та споруди у домоволодіннях, якi належать громадянам i були побудовані до Указу Президії Верховної Ради Української РСР вiд 22 січня 1979 року «Про боротьбу з самовільним будівництвом господарсько-побутових будівель», i під час технічної інвентаризації не були відображені в матеріалах інвентаризації як самовільні, не вiдносяться до категорії самовільних (самочинних). Також в даному листі зазначається, що записи у по-господарських книгах, при вирішенні питання про визнання права власності на житлові будинки i споруди у порядку спадкування, оцiнюються у сукупності з iншими доказами, таким як: рiшення про оформлення права власностi громадян на будинки, технiчним паспортом на будiвлi, документами про вiдведення в установленому порядку земельних дiлянок пiд забудову тощо. Частинами 3, 4 ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за умов якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Встановлено, що за життя [PERSON] набула право власності на вказаний житловий будинок, проте його не оформила належним чином. Відповідно до другого абзацу пункту 3.1 розділу ІІІ Порядку затвердженого Наказом від 19.03.2013р. №95 Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. На даний час позивачем, як спадкоємицею майна померлої [PERSON] за заповітом, виготовлено технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок (а.с.15-18). Відповідно ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема iз правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо iнше прямо не випливає iз закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.392 ЦК України в разi вiдсутностi документів на право власності, власник може вимагати визнання права власності в судовому порядку. Таким чином, сукупність зібраних у справі доказів, дають суду право зробити висновок, що позовні вимоги обґрунтовані і їх слід задовольнити з метою реалізації позивачем своїх законних спадкових прав. На підставі викладеного та

Outcome: approved