Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-08 00:00:00

В травні 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: [PERSON], Новотроїцька сільська рада Красноармійського району Донецької області. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що є власником будинку [ADDRESS], що належить їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого державним нотаріусом Другої красноармійської державної контори Радочиною О.І. від 15 листопада 1996 року, реєстровий № 1928. В зазначеному будинку зареєстровані: вона з 10 травня 1978 року, її син [PERSON] з 8 липня 2015 року, та її онук [PERSON] з 10 грудня 2013 року. З серпня 2014 року відповідач в будинку не проживає, участі в оплаті за комунальні послуги не бере, його особисті речі в будинку відсутні, місце знаходження його невідомо. Вона має намір продати належний їй будинок, але потенційних продавців не влаштовує, що в будинку буде зареєстрована стороння особа. У зв'язку з тим, що відповідач не проживає в будинку більше одного року без поважних причин, позивачка просить визнати його таким, щ втратив право на користування житловим приміщенням - будинком [ADDRESS] на підставі ч.2 ст.405 ЦК України. Позивачка та її представник в судове засідання не з'явились, надали заяви, в яких підтримали позовні вимоги, просили справу розглянути за їх відсутності, не заперечували проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, не надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, надали заяви, в яких не заперечували проти задоволення позовних вимог, просили справу розглянути за їх відсутності. На підставі ст.224 ЦПК України справу розглянуто в заочному порядку на підставі наявних в ній доказів. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Судом встановлені такі обставини та відповідні ним правовідносини. Позивачка є власницею будинку [ADDRESS], що належить їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 15 листопада 1996 року, посвідченого державним нотаріусом Другої красноармійської державної нотаріальної контори Радочиною О.І. 15 листопада 1996 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1928. Право власності на будинок [ADDRESS] зареєстровано в Красноармійському БТІ 19 листопада 1996 року за позивачкою за реєстраційним № 655 в реєстровій книзі № 3. Згідно довідки Новотроїцької сільської ради від 25 квітня 2016 року № 396 [PERSON], 1939 р.н., зареєстрована і постійно проживає в [ADDRESS]. До складу сім'ї [PERSON] входять: [PERSON] - онук, 1984 р.н. (зареєстрований з 10 грудня 2003 року), [PERSON] - син, 1960 р.н. (зареєстрований з 8 липня 2015 року). Конституція України у статті 47 закріплює, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду. Згідно ст.7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення пава власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Відповідно до ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Факт відсутності відповідача в місці його постійного проживання без поважних причин понад один рік без поважних причин підтверджений актом обстеження Новотроїцької сільської ради від 25 квітня 2016 року № 395, згідно якого [PERSON], 1984 р.н., за адресою: [ADDRESS] зареєстрований, але не проживає з серпня 2014 року, його місце проживання невідомо. За таких обставин, відповідач підлягає визнанню таким, що втратив право на користування житловим приміщенням - будинком [ADDRESS] на підставі рішення суду. Позовні вимоги про зобов'язання знятися з реєстраційного обліку задоволенню не підлягають з наступних підстав. Виходячи із змісту статті 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням, що набрало законної сили, є підставою для зняття особи з реєстраційного обліку. Отже позовні вимоги позивачки про зобов'язання знятися з реєстраційного обліку, за думкою суду, заявлені позивачем передчасно і задоволенню не підлягають. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України у зв'язку із задоволенням позову понесені позивачкою та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 551,21 грн. підлягають присудженню з відповідача на її користь. Відповідно до ст.47 Конституції України, ст.405 ЦК України, ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»,

Outcome: partial