Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-21 00:00:00

До Суворовського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява Одеської місцевої прокуратури № 4 в інтересах держави в особі Одеської міської ради до Державного реєстратора Комунального підприємства «Агенція державної реєстрації» Кравця Олександра Володимировича, Державного реєстратора Комунального підприємства «Агенція державної реєстрації» Дунай Христини Богданівни, [PERSON] та [PERSON] в якій просили: -Визнати незаконним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) № 43535499 від 17.10.2018, прийняте державним реєстратором КП «Агенція державної реєстрації» Кравцем О. В. -Визнати незаконним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №43583497 від 19.10.2018, прийняте державним реєстратором КП «Агенція державної реєстрації» Дунай X.Б. -Припинити право власності [PERSON] (номер запису про право власності 28410950) на об`єкт нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта - 1669271751101). -Визнати недійсним договір дарування, укладений між [PERSON] та [PERSON] , який посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Дімітровою Т.Л. зареєстровано в реєстрі № 351 від 01.04.2019р. -Припинити право власності [PERSON] (номер запису про право власності 30962027) на 1/2 об`єкта нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта - 1669271751101). -Визнати недійсним договір дарування, укладений між [PERSON] та [PERSON] , який посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Дімітровою Т.Л., зареєстрований в реєстрі №352 від 01.04.2019р. -Припинити право власності [PERSON] (номер запису про право власності 30962379) на 1/2 об`єкта нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта - 1669271751101). Позов обґрунтовано тим, що Одеською місцевою прокуратурою № 4 в ході вивчення дотримання містобудівного та земельного законодавства на території Суворовського району м. Одеси встановлено обставини, що порушують інтереси територіальної громади м. Одеси в особі Одеської міської ради та пов`язані із незаконною державною реєстрацією речових прав на об`єкт нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] . Згідно інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно встановлено, що державним реєстратором Комунального підприємства «Агенція державної реєстрації» Кравцем О.В. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) № 43535499 від 17.10.2018р., на підставі якого до Державного реєстру прав внесено запис про реєстрацію за [PERSON] права власності на житловий будинок загальною площею 60 кв.м (житлова площа 60 кв.м) за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта - 1669271751101). Підставою для державної реєстрації відповідно до інформації Державного реєстру прав є наступні документи: 1) виписка, серія та номер: 256, виданий 21.03.1990, видавник: Виконком Одеської міської ради депутатів працюючих;? 2) довідка, серія та номер: 219845, видана 11.10.2018, видавник: ТОВ «ПРОМ- СТРОЙ ЛТД»; 3) технічний паспорт, серія та номер: б/н, виданий 18.10.2018, видавник: ТОВ «ПРОМ-СТРОЙ ЛТД». Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) № 43535499 від 17.10.2018р., прийняте державним реєстратором Кравцем О.В., на підставі якого до Державного реєстру прав внесено запис про реєстрацію права власності на житловий будинок: [ADDRESS] за [PERSON] , суперечить Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1127 від 25.12.2015р. (відповідно до редакцій, що діяли на час реєстрації). З цього приводу Одеською місцевою прокуратурою № 4 здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 42019162040000001 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365-2 КК України. Як зазначає прокурор, при вивчені документів, поданих для державної реєстрації права власності на спірний об`єкт, встановлено, що подані технічний паспорт та довідка містять інформацію, що житловий будинок побудовано у 1991 році. Для об`єктів нерухомого майна, побудованих до 05.08.1992 р. встановлено спрощена процедура реєстрації речових прав та закріплена, зокрема, пунктами 42, 43 Порядку реєстрації Тобто, підставою виникнення права власності на вищевказані об`єкти нерухомості є наступні документи: 1) виписка Виконавчого комітету Одеської міської ради депутатів працюючих, 2) технічний паспорт, 3) довідка. При цьому, жоден поданий документ, на підставі яких зареєстровано право власності, не підтверджує право власності на зареєстрований об`єкт нерухомості та не дає можливості встановити підстави набуття права за [PERSON] на спірний об`єкт нерухомості. Подані документи можуть бути умовою державної реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна виключно у сукупності з іншими документами або відомостями, визначеними пунктами 42, 43 Порядку реєстрації. З позовної заяви вбачається про те, що вищевикладені обставини підтверджуються: 1)листом Комунального підприємства «Право» від 17.01.2020р. № 15 місцеву прокуратуру повідомлено, що довідки про резервування чи підтвердження адреси: [ADDRESS] , не видавалися. Зазначене свідчить про проведення державної реєстрації прав на нерухоме майно за відсутності документа, що підтверджує присвоєння адреси об`єкту нерухомогоіцайна; 2)листом КП «БТІ» ОМР № 7790-04/322 від 13.01.2020р. повідомило, що в архіві підприємства відсутні відомості щодо реєстрації права власності на об`єкт нерухомості за адресою: [ADDRESS] . 3)листом Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради від 16.01.2020р. № 01-3/3-П повідомлено місцеву прокуратуру, що інформація щодо видачі/реєстрації документів дозвільного та декларативного характеру на будівництво за адресами: від 16.08.2019р. - відсутня, внаслідок чого зареєстровано право власності на новозбудоване об`єкт нерухомого майна без відповідних дозвільних документів на будівництво; 4)листом Головного управління держгеокадастру в Одеській області від 20.01.2020р. № 10-15-0.8-770/2-20 місцеву прокуратуру повідомлено, що станом на 31.12.2012 р. відсутня інформація про зареєстровані речові права на земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] ; 5) листом Департаменту комунальної власності Одеської міської ради від 16.01.2020 р.№ 0119/3360-06 повідомлено місцеву прокуратуру, що Одеською міською радою рішень щодо передачі у власність або користування земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] не приймалось. Також прокурор зазначив про те, що заявником [PERSON] для державної реєстрації подано відомості та документи, які є недостовірними та суперечать вимогам законодавства, так, заявником [PERSON] для державної реєстрації подана виписка з рішення виконавчого комітету Одеської міської ради працюючих № 256 від 21.03.1990р.. З відповіді Департаменту архівної справи та діловодства Одеської міської ради від 21.05.2019 р.№ 2246-11.1-31 стало відомо, що згідно опису справ та журналу реєстрації рішень виконавчого комітету Одеської міської Ради народних депутатів за 1990 рік, рішення № 256 від 21.03.1990р. «Щодо відведення за адресою: [ADDRESS] земельної ділянки [PERSON] », не існує. Було встановлено про те, що під № 256 від 30.08.1990р. зареєстровано рішення виконавчого комітету Одеської міської Ради народних депутатів «О разрешении производственному объединению кондитерской промышленности строительства 10-этажного жилого дома [ADDRESS] ». Отже, виписка, серія та номер: 256 від 21.03.1990р., що видана Виконкомом Одеської міської Ради депутатів трудящих є підробленою. Крім того, [PERSON] заявлено права щодо реєстрації речових прав на об`єкт, що не є об`єктом нерухомого майна. Так, згідно листа Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради від 15.01.2020р № 32/0117 місцеву прокуратуру проінформовано, що між вказаним Управлінням та ФОН [PERSON] , [PERSON] укладено договір на право користування місцями для розміщення групи тимчасових споруд № ТС-1370/19, площею 60 кв.м. за адресою: [ADDRESS] , строком дії до 16.10.2021р. Таким чином, за адресою місцезнаходження зареєстрованого спірного об`єкта нерухомого майна здійснюється підприємницька діяльність з розміщенням тимчасової споруди для здійснення підприємницької діяльності. На думку прокурора, державним реєстратором фактично, без будь-яких правоустановчих документів, протиправно, в порушення вимог діючого законодавства, а саме: ст. 5 Закону України про реєстрацію зареєстровано право власності на тимчасову споруду - павільйон за адресою: [ADDRESS] як об`єкт нерухомості. Також, згідно інформації Державного реєстру прав державним реєстратором Комунального підприємства «Агенція державної реєстрації» Дунай Х.Б. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 43583497 від 19.10.2018р., на підставі якого до Державного реєстру прав внесено запис про зміни інформації в розділі № 1669271751101, яким змінено тип об`єкта нерухомості з житлового будинку на нежитлову будівлю та видалено інформацію про житлову площу щодо об`єкта нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] . Підставою для прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 43583497 від 19.10.2018р. державним реєстратором зазначено наступні документи: 1) технічний паспорт, серія та номер: б/н, виданий 18.10.2018р., видавник: ТОВ «ПРОМ-СТРОЙ ЛТД»; 2) висновок серія та номер: 219892, виданий 18.10.2018р., видавник: ТОВ «ПРОМ-СТРОЙ ЛТД»; Документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта для державної реєстрації не подано. Листом Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради № 01-3/3-П від 16.01.2020р. повідомлено місцеву прокуратуру, що інформація щодо видачі/реєстрації документів дозвільного та декларативного характеру на виконання будівельних робіт або прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів реконструкції чи будівництва за адресою: [ADDRESS] - відсутня, внаслідок чого зареєстровано право власності на новозбудований об`єкт нерухомого майна та зміни до права власності щодо реконструкції без відповідних дозвільних документів на будівництво. Отже, на думку прокурора, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 43583497 від 19.10.2018р., прийняте державним реєстратором КП «Агенція державної реєстрації» Дунай Х.Б. всупереч вимогам законодавства. Представник позивача вважає про те, що рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) № 43535499 від 17.10.2018р., прийняте державним реєстратором Кравцем О.В., а також рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 43583497 від 19.10.2018р., прийняте державним реєстратором Дунай Х.Б., є незаконними, суперечать встановленому Порядку реєстрації, оскільки прийняті за відсутності передбачених чинним законодавством документів та відносно об`єкта, що не належить до об`єктів нерухомості. Крім того, [PERSON] здійснила відчуження спірного об`єкта на користь [PERSON] шляхом укладання договорів дарування по 1/2 частки права власності на нежитлову будівлю за адресою: [ADDRESS] та № 352 від 01.04.2019р., посвідчених приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Дімітровою Т.А. На підставі вищевказаних договір дарування приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Дімітровою Т.А. до Державного реєстру прав внесені записи про реєстрацію по 1/2 права власності на спірний об`єкт за [PERSON] (записи № 30962379 № 30962027). Як зазначає прокурор в своєму позові, вищевказані договори дарування укладені з порушеннями вимог законодавства та мають бути визнані недійсними. З відповіді Департаменту комунальної власності Одеської міської ради № 01-19/3358-3360 (19) від 05.05.2020 р. встановлено, що відділом самоврядного контролю за використанням і охороною земель та дотриманням вимог земельного законодавства департаменту комунальної власності Одеської міської ради проведено огляд земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] . За результатом огляду встановлено, що зазначена земельна ділянка, орієнтовною площею 0,006 га, забудована та використовується під розміщення магазину. З наведеного також вбачається, що земельна ділянка під спірним об`єктом нерухомого майна знаходиться у комунальній власності територіальної громади міста Одеси в особі Одеської міської ради, яка відповідно до ч. 1 ст. 142 Конституції України, п. «б» ч. 1 ст. 80, ст. 83 Земельного Кодексу України, ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» наділена повноваженнями власника цієї земельної ділянки. Дотримання всіма суб`єктами права встановленого законодавством порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, становить інтерес держави. Зареєстрований [PERSON] об`єкт знаходиться на земельній ділянці, яка їй не належить, а перебуває у власності територіальної громади. Водночас, виконавчими органами Одеської міської ради укладено договір на право користування місцями для розміщення групи тимчасових споруд № ТС-1370/19, площею 60 кв.м. за адресою: [ADDRESS] , строком дії до 16.10.2021р., що вказує на порушення умов використання тимчасової споруди, оскільки зазначений договір не передбачає наявності права розміщення та/або реєстрації об`єктів нерухомості. Оскаржуваними рішеннями про реєстрацію права власності та внесення змін до права власності порушено інтереси територіальної громади м. Одеси в особі Одеської міської ради, оскільки створюється реальна загроза позбавлення можливості розпоряджатися земельною ділянкою, на якій розташований спірний об`єкт. Місцевою прокуратурою на адресу Одеської міської ради скерований лист № 16.04-52-9738вих-19 від 13.12.2019р. із зазначенням порушень земельногозаконодавства при реєстрації права власності на житловий будинок та в подальшому на нежитлову будівлю за адресою: [ADDRESS] з метою отримання інформації про вжиті заходи реагування. Юридичний департамент Одеської міської ради листом № 8-пр/вих від 13.01.2020р. повідомив місцеву прокуратуру про те, що після отримання необхідної інформації буде вирішено питання щодо вжиття заходів реагування, спрямованих на захист порушених прав територіальної громади м. Одеси, у тому числі у судовому порядку. 23.03.2020р. Місцевою прокуратурою повторно направлено лист№ 16.04-52-2090 вих-20 до Одеської міської ради з метою отримання інформації про вжиті заходи реагування. З листа юридичного департаменту Одеської міської ради листом № 32-пр/вих від 03.04.2020р. вбачається, що Одеською міською радою не вжито заходів захисту інтересів територіальної громади м. Одеси щодо зазначеної земельної ділянки, в тому числі щодо оскарження рішення державного реєстратора, а тому з метою поновлення державних інтересів та скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності на об`єкт самочинного будівництва, яке набуто усупереч нормам чинного законодавства, вбачається необхідність звернення місцевої прокуратури до суду в інтересах держави в особі Одеської міської ради, як власника спірної земельної ділянки. Дані обставини стали підставою звернення до суду. У судове засідання з`явився прокурор Лупашко С.М., позовні вимоги підтримав, просив задовольнити в повному обсязі. У судове засідання Державний реєстратор Комунального підприємства «Агенція державної реєстрації» Кравець О.В., не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений судом належним. У судове засідання Державний реєстратор Комунального підприємства «Агенція державної реєстрації» Дунай Х.Б. не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена судом належним. У судове засідання [PERSON] не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена судом належним. У судове засідання [PERSON] не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена судом належним. В матеріалах справи міститься відзив відповідачки [PERSON] на позов Одеської місцевої прокуратури № 4 в інтересах держави в особі Одеської міської ради в якому просить у задоволенні позову відмовити в повному обсязі (а.с.95-98). Вивчивши матеріали справи, вислухавши сторони по справи, суд вважає про те, що позов є доказаний, є обґрунтований, тому підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено про те, що Одеською місцевою прокуратурою № 4 в ході вивчення дотримання містобудівного та земельного законодавства на території Суворовського району м. Одеси встановлено обставини, що порушують інтереси територіальної громади м. Одеси в особі Одеської міської ради та пов`язані із незаконною державною реєстрацією речових прав на об`єкт нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] . В матеріалах справи міститься реєстраційна справа № 1669271751101 на об`єкт нерухомості за адресою: [ADDRESS] , яка надійшла від Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради з якої вбачається про те, що державним реєстратором Комунального підприємства «Агенція державної реєстрації» Кравцем О.В. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) № 43535499 від 17.10.2018, на підставі якого до Державного реєстру прав внесено запис про реєстрацію за [PERSON] права власності на житловий будинок загальною площею 60 кв.м (житлова площа 60 кв.м) за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта - 1669271751101), що підтверджується інформацією Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 14977129 від 19.10.2018р. (а.с. 120). Підставою виникнення права власності є наступні документи: довідка, серія та номер: 219845, видана 11.10.2018, видавник: ТОВ «ПРОМ- СТРОЙ ЛТД»; технічний паспорт, серія та номер: б/н, виданий 18.10.2018, видавник: ТОВ «ПРОМ-СТРОЙ ЛТД» та виписка, серія та номер: 256, виданий 21.03.1990, видавник: Виконком Одеської міської ради депутатів працюючих.? Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) № 43535499 від 17.10.2018р., прийняте державним реєстратором Кравцем О.В., на підставі якого до Державного реєстру прав внесено запис про реєстрацію права власності на житловий будинок: [ADDRESS] за [PERSON] , суперечить Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції чинній на день реєстрації) та Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1127 від 25.12.2015р. (відповідно до редакцій, що діяли на час реєстрації). Відповідно до ч. 2 ст. 18 Закону про реєстрацію передбачено, що перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 18 Закону про реєстрацію державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і по даним/отриманим документам. Згідно положень Порядку реєстрації державна реєстрація вперше на новозбудоване майно здійснюється на підставі документів, визначених пунктами 41, 42, 43 Порядку реєстрації. Вивчення документів, поданих для державної реєстрації права власності на спірний об`єкт, встановлено, що подані технічний паспорт та довідка містять інформацію, що житловий будинок побудовано у 1991 році. Для об`єктів нерухомого майна, побудованих до 05.08.1992р. встановлено спрощена процедура реєстрації речових прав та закріплена, зокрема, пунктами 42, 43 Порядку реєстрації. Так, пунктом 42 Порядку реєстрації визначено, що для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 р., подаються: технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна; документ, що підтверджує присвоєння об 'єкту нерухомого майна адреси. Документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси, не вимагається у разі, коли державна реєстрація права власності проводиться на індивідуальний (садибний) житловий будинок, садовий, дачний будинок, збудований на земельній ділянці, право власності на яку зареєстровано в Державному реєстрі прав. У такому разі заявник в поданій заяві обов`язково зазначає відомості про кадастровий номер відповідної земельної ділянки. Пунктом 43 Порядку реєстрації визначено, що для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 р. та розташовані на території сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, замість документів, передбачених пунктом 42 цього Порядку, можуть бути подані: 1) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку, на якій розташований об`єкт нерухомого майна, у тому числі рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність чи відомості про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність з негосподарської книги; 2) виписка з негосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений, - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою. Разом з тим, як зазначалося раніше, підставою виникнення права власності на вищевказані об`єкти нерухомості є наступні документи: 1) виписка Виконавчого комітету Одеської міської ради депутатів працюючих, 2) технічний паспорт, 3) довідка. Подані документи можуть бути умовою державної реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна виключно у сукупності з іншими документами або відомостями, визначеними пунктами 42, 43 Порядку реєстрації. Водночас, статтями 23, 24 Закону про реєстрацію визначено перелік підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав, а також перелік підстав для відмови в державній реєстрації прав. Відповідно до п. 4-5 ч. 1 ст. 18 Закону про реєстрацію порядок проведення державної реєстрації включає перевірку документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень, а також прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав). Таким чином, п.п. 42, 43 Порядку реєстрації визначено вичерпний перелік обов`язкових для подання документів та обставин, що мають бути ними підтверджені, на підставі яких проводиться державна реєстрація права власності на новозбудоване нерухоме майно, будівництво якого проводилося до 05.08.1992, реєстрація якого здійснюється вперше, і з огляду на закріплені положення у статтях 9, 18, 24, 25 Закону про реєстрацію, порядок державної реєстрації та коло повноважень державного реєстратора у ході її проведення, останній приймає рішення про державну реєстрацію прав лише після перевірки наявності необхідних для цього документів та їх відповідності вимогам законодавства. В матеріалах справи міститься лист КП «Право» від 17.01.2020р. № 15 з якого встановлено про те, що довідки про резервування чи підтвердження адреси: [ADDRESS] , не видавалися (а.с.39). Тобто, проведення державної реєстрації прав на нерухоме майно за відсутності документа, що підтверджує присвоєння адреси об`єкту нерухомого майна. З листа КП «БТІ» ОМР № 7790-04/322 від 13.01.2020 р. вбачається про те, що в архіві підприємства відсутні відомості щодо реєстрації права власності на об`єкт нерухомості за адресою: [ADDRESS] (а.с.38). З листа Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради від 16.01.2020р. № 01-3/3-П встановлено про те, що інформація щодо видачі/реєстрації документів дозвільного та декларативного характеру на будівництво за адресами: від 16.08.2019р. - відсутня (а.с.40). В матеріалах справи міститься лист Головного управління держгеокадастру в Одеській області від 20.01.2020р. № 10-15-0.8-770/2-20 з якого вбачається про те, що станом на 31.12.2012р. відсутня інформація про зареєстровані речові права на земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] (а.с.41). З листа Департаменту комунальної власності Одеської міської ради від 16.01.2020 р.№ 119/3360-06 вбачається про те, що Одеською міською радою рішень щодо передачі у власність або користування земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] не приймалось (а.с.44). Судом встановлено про те, що відповідачкою [PERSON] для державної реєстрації подана виписка з рішення виконавчого комітету Одеської міської ради працюючих № 256 від 21.03.1990р. (а.с.21) Відповідно до листа Департаменту архівної справи та діловодства Одеської міської ради від 21.05.2019 р. № 2246-11.1-31 встановлено про те, що згідно опису справ та журналу реєстрації рішень виконавчого комітету Одеської міської Ради народних депутатів за 1990 рік, рішення № 256 від 21.03.1990р. «Щодо відведення за адресою: [ADDRESS] земельної ділянки [PERSON] », не існує (а.с.42). Судом встановлено про те, що під № 256 від 30.08.1990р. зареєстровано рішення виконавчого комітету Одеської міської Ради народних депутатів «О разрешении производственному объединению кондитерской промышленности строительства 10-этажного жилого дома [ADDRESS] » (а.с.43). Судом встановлено про те, що згідно листа Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради від 15.01.2020р.№ 32/0117, вбачається про те, що між вказаним Управлінням та ФОН [PERSON] , [PERSON] укладено договір на право користування місцями для розміщення групи тимчасових споруд № ТС-1370/19, площею 60 кв.м. за адресою: [ADDRESS] , строком дії до 16.10.2021р. Відповідно до п. 1.3 Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 21.10.2011 № 244, тимчасова споруда торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності (далі - ТС) - одноповерхова споруда, що виготовляється з полегшених конструкцій з урахуванням основних вимог до споруд, визначених технічним регламентом будівельних виробів, будівель і споруд, і встановлюється тимчасово, без улаштування фундаменту. Згідно п. 2.1. вказаного порядку підставою для розміщення ТС є паспорт прив`язки ТС. Таким чином, за адресою місцезнаходження зареєстрованого спірного об`єкта нерухомого майна здійснюється підприємницька діяльність з розміщенням тимчасової споруди для здійснення підприємницької діяльності. Згідно положень ст. 181 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Рухомими речами є речі, які можна вільно перемішувати у просторі. Положеннями ст. 182 ЦК України встановлено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Частиною 4 ст. 5 Закону про реєстрацію встановлено, що не підлягають державній реєстрації речові права та їх обтяження на корисні копалини, рослини, а також на малі архітектурні форми, тимчасові, некапітальні споруди, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких можливе без їх знецінення та зміни призначення, а також окремо на споруди, що є приналежністю головної речі, або складовою частішою речі, зокрема на магістральні та промислові трубопроводи (у тому числі газорозподільні мережі), автомобільні дороги, електричні мережі, магістральні теплові мережі, мережі зв`язку, залізничні колії. Отже, не підлягають реєстрації тимчасові споруди, а також споруди, не пов`язані фундаментом із землею. Аналогічну позицію викладено у постанові Верховного Суду від 18.12.2019р. у справі № 203/4180/15-ц. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про те що державним реєстратором в порушення вимог діючого законодавства, а саме ст. 5 Закону України про реєстрацію, зареєстровано право власності на тимчасову споруду - павільйон за адресою: [ADDRESS] як об`єкт нерухомості. Також з інформації Державного реєстру прав №210866583 від 01.06.2020р. державним реєстратором Комунального підприємства «Агенція державної реєстрації» Дунай Х.Б. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 43583497 від 19.10.2018, на підставі якого до Державного реєстру прав внесено запис про зміни інформації в розділі № 1669271751101, яким змінено тип об`єкта нерухомості з житлового будинку на нежитлову будівлю та видалено інформацію про житлову площу щодо об`єкта нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] (а.с.19). Пунктом 45 Порядку реєстрації визначено, що для державної реєстрації права власності у зв`язку із зміною суб`єкта такого права в результаті реконструкції об`єкта нерухомого майна, у тому числі в результаті переведення об`єкта нерухомого майна із житлового у нежитловий або навпаки подаються, зокрема: 1) документ, що посвідчує право власності на об`єкт нерухомого майна до його реконструкції (крім випадків, коли право власності на такий об`єкт воює зареєстровано в Державному реєстрі прав); 2) документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта; 3) технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна. Згідно до п 58 Порядку реєстрації передбачено, що для державної реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна у разі, коли в документах, що подаються для такої реєстрації, відсутні відомості про технічні характеристики відповідного об`єкта, також подається технічний паспорт на такий об`єкт. Абзац 2 зазначеного пункту також містить вказівку, що у разі коли зміни технічних характеристик об`єкта нерухомого майна відбулися у зв`язку з проведенням будівельних робіт, що відповідно до законодавства потребують отримання дозволу на їх проведення, також подається документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта. Відповідно до ДБН А.2.2-3-2014 «Склад та зміст проектної документації на будівництво» реконструкція - це перебудова введеного в експлуатацію в установленому порядку об`єкта будівництва, що передбачає зміну його геометричних розмірів та/або функціонального призначення, внаслідок чого відбувається зміна основних техніко-економічних показників (кількість продукції, потужність тощо), забезпечується удосконалення виробництва, підвищення його техніко- економічного рівня та якості продукції, що виготовляється, поліпшення умов експлуатації та якості послуг. Пунктом 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» встановлено, що будівництво - нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт об`єкта будівництва. Положеннями ст. 39 вищевказаного закону встановлено, що прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів здійснюється шляхом реєстрації відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об`єкта до експлуатації. Судом встановлено, та з матеріалів справи вбачається про те, що підставою для прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 43583497 від 19.10.2018р. державним реєстратором зазначено наступні документи: 1) технічний паспорт, серія та номер: б/н, виданий 18.10.2018, видавник: ТОВ «ПРОМ-СТРОЙ ЛТД» (а.с.29-33); 2) висновок серія та номер: 219892, виданий 18.10.2018, видавник: ТОВ «ПРОМ-СТРОЙ ЛТД» (а.с.34). Однак, документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта для державної реєстрації не подано. Відповідно до ч. 1 ст. 21 ЦК України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Відповідно до ч. 4 ст. 26 Закону про реєстрацію у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 Частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Таким чином, суд вважає про те, що рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) № 43535499 від 17.10.2018, прийняте державним реєстратором Кравцем О.В., а також рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 43583497 від 19.10.2018, прийняте державним реєстратором Дунай Х.Б., є незаконними, суперечать встановленому Порядку реєстрації, оскільки прийнято рішення за відсутності передбачених чинним законодавством документів, а також рішення прийнято відносно об`єкта, що не належить до об`єктів нерухомості. Також судом встановлено про те, що 01.04.2019р. [PERSON] здійснила відчуження Ѕ частини нерухомого об`єкта, а саме будівлі, що розташована за адресою: [ADDRESS] , на користь [PERSON] шляхом укладання договорів дарування, посвідчених приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Дімітровою Т.А. та зареєстрованих в реєстрі за № 351 та № 352 (а.с.35,36). На підставі вищевказаних договір дарування приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Дімітровою Т.А. до Державного реєстру прав внесені записи про реєстрацію по 1/2 частини нерухомого об`єкта, а саме будівлі, що розташована за адресою: [ADDRESS] , права власності на спірний об`єкт за [PERSON] (записи № 30962379, № 30962027). Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема визнання правочину недійсним. За приписами ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Статтею 204 ЦК України встановлено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Поряд з цим, положення ст.177 ЦК України встановлюють, що об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага. Відповідно до ст.179 ЦК України, річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки. Зі змісту 4.1 ст.181 ЦК України вбачається, що до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Згідно ч.1 ст.182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Оскільки державну реєстрацію права власності на спірний об`єкт проведено з порушенням вимог діючого законодавства, зокрема в частині реєстрації речових прав фактично на рухоме майно (тимчасову споруду) та з порушеннями вимог законодавства, тому вказане майно не є об`єктом цивільних прав, зокрема у якості об`єкта нерухомості, а тому не могло бути об`єктом договорів дарування, предметом яких є відчуження об`єктів нерухомості. Відтак, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Також, в матеріалах справи міститься відповідь Департаменту комунальної власності Одеської міської ради № 01-19/3358-3360 (19) від 05.05.2020р. з якої встановлено, що відділом самоврядного контролю за використанням і охороною земель та дотриманням вимог земельного законодавства департаменту комунальної власності Одеської міської ради проведено огляд земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] . За результатом огляду встановлено, що зазначена земельна ділянка, орієнтовною площею 0,006 га, забудована та використовується під розміщення магазину З наведеного вбачається про те, що земельна ділянка під спірним об`єктом нерухомого майна знаходиться у комунальній власності територіальної громади міста Одеси в особі Одеської міської ради, яка відповідно до ч. 1 ст. 142 Конституції України, п. «б» ч. 1 ст. 80, ст. 83 Земельного Кодексу України (далі - ЗК України), ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» наділена повноваженнями власника цієї земельної ділянки. Так, ч. 1 ст. 79-1 ЗК України визначає, що формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Частиною 2 ст. 79-1 ЗК України визначено, що формування земельних ділянок здійснюється, зокрема, у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності. Згідно ч.ч. 3,4 ст. 79-1 ЗК України сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Згідно з ч. 4 ст. Закону про містобудування право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації. Частиною 1 ст. 35 Закону про містобудування визначено, що після набуття права на земельну ділянку та відповідно до її цільового призначення замовник може виконувати підготовчі роботи, визначені будівельними нормами, стандартами і правилами, з повідомленням органу державного архітектурно-будівельного контролю. Згідно з ч. 2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав. Вбачається, що державна реєстрація речових прав здійснена на тимчасову споруду, яка розміщена на земельній ділянці комунальної власності Одеської міської ради, яка у власність або користування для будівництва та/або експлуатації нежитлової будівлі не передавалась. Відтак, наявність незаконно зареєстрованого об`єкта нерухомості на землях комунальної власності створює реальну небезпеку порушенням прав та законних інтересів територіальної громади м. Одеси в особі Одеської міської ради, оскільки створює можливість отримання власником спірного об`єкту нерухомості речових прав на земельну ділянку з метою його подальшої експлуатації. Частиною 2 ст. 4 ЦПК України передбачено, що у випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Відповідно до ч. З ст. 131-1 Конституції України на органи прокуратури покладено обов`язок представництва інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Згідно з ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті. Частиною 1 ст. 56 ЦПК України передбачено, що у випадках, встановлених законом, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, фізичні та юридичні особи можуть звертатися до суду в інтересах інших осіб, державних чи суспільних інтересах та брати участь у цих справах. Частиною 4 вищевказаної статті передбачено, що прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу. Згідно рішення Конституційного суду України від 08.04.1999 за №3-рп\\99, «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор або його заступник у кожному випадку самостійно визначає, в чому саме полягає порушення інтересів держави в конкретних правовідносинах, які підлягають вирішенню в судовому порядку. Місцевою прокуратурою на адресу Одеської міської ради скерований лист № 16.04-52-9738вих-19 від 13.12.2019р. із зазначенням порушень земельного законодавства при реєстрації права власності на житловий будинок та в подальшому на нежитлову будівлю за адресою: [ADDRESS] з метою отримання інформації про вжиті заходи реагування. Юридичний департамент Одеської міської ради листом № 8-пр/вих від 13.01.2020р. повідомив місцеву прокуратуру про те, що після отримання необхідної інформації буде вирішено питання щодо вжиття заходів реагування, спрямованих на захист порушених прав територіальної громади м. Одеси, у тому числі у судовому порядку. Місцевою прокуратурою 23.03.2020р. повторно направлено лист№ 16.04-52-2090 вих-20 до Одеської міської ради з метою отримання інформації про вжиті заходи реагування. З листа юридичного департаменту Одеської міської ради листом № 32-пр/вих від 03.04.2020р. вбачається, що Одеською міською радою не вжито заходів захисту інтересів територіальної громади м. Одеси щодо зазначеної земельної ділянки, в тому числі щодо оскарження рішення державного реєстратора, а тому з метою поновлення державних інтересів та скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності на об`єкт самочинного будівництва, яке набуто усупереч нормам чинного законодавства, вбачається необхідність звернення місцевої прокуратури до суду в інтересах держави в особі Одеської міської ради, як власника спірної земельної ділянки. Згідно ч.ч. 1-4 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом . Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування . Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з вимогами ст.ст.124, 129 Конституції України, задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов`язковість рішень суду до виконання. Відповідно до п.1ч.2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. При таких обставинах позовні вимоги Одеської місцевої прокуратури № 4 в інтересах держави в особі Одеської міської ради до Державного реєстратора Комунального підприємства «Агенція державної реєстрації» Кравця Олександра Володимировича, Державного реєстратора Комунального підприємства «Агенція державної реєстрації» Дунай Христини Богданівни, [PERSON] та [PERSON] про визнання незаконними та скасування рішень державних реєстраторів про реєстрацію прав, визнання недійсними договорів дарування - підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved