Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-12 00:00:00

Обласне комунальне підприємство «Донецьктеплокомуненерго» в особі виробничої одиниці «Слов`янськтепломережа» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиті послуги з опалення, обґрунтувавши свої вимоги тим, що відповідач мешкає за адресою: [ADDRESS] , є абонентом обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго в місті Слов`янськ та користується послугами з опалення, однак не в повному обсязі оплачує вартість спожитих послуг з опалення, що порушує право Позивача на отримання оплати за надані послуги з теплопостачання у встановлений законодавством строк. Таким чином у Відповідача виникло зобов`язання сплатити гроші за спожиту послугу, а Позивача - право вимагати від Відповідача виконання обов`язку щодо оплати наданих послуг. Заборгованість станом на 01 жовтня 2019 року складає 22218,41 грн. З 01 жовтня 2014 року по 01 жовтня 2019 року сума заборгованості за особовим рахунком відповідача склала 22218,41 грн. Протягом періоду, під час якого утворилася заборгованість Відповідач проживає за вказаною адресою. Про те, що з 01 жовтня 2014 року по 01 жовтня 2019 року сума заборгованості склала 22218,41 грн. відомо з виписки особового рахунку, на підставі якого Відповідачу надавалися послуги з опалення. Між позивачем і Відповідачем встановилися фактичні договірні відносини з приводу надання житлово - комунальної послуги на підставі відкритого особового рахунку, оскільки Позивач фактично надавав Відповідачу послуги з теплопостачання, а Відповідач використовує дану послугу для задоволення власних потреб та не відмовлявся від неї. Багатоквартирний будинок де мешкає Відповідач, приєднано до централізованої мережі з теплопостачання. Протягом зазначеного вище періоду скарг з приводу ненадання чи неналежного надання послуги Позивачем від Відповідача не надходило. Відповідач несвоєчасно оплачує спожиті комунальні послуги, оскільки згідно ч. 1 п. 18 Постанови Кабінету міністрів України «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення… «№ 630 від 21 липня 2005 року розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць: оплата за послуги вноситься не пізніше 20 числа кожного місяця, що настає за розрахунковим. Крім того, відповідно до ст. 68 Житлового кодексу України, наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України, Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від суми. Вищий спеціалізований суд України своїм листом від 13 квітня 2014 року (п.8), аналізуючи ст. 625 ЦК України вказує, що наслідки простроченого грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних не є санкціями, а виступають захистом майнового інтересу, який полягає в компенсації матеріальних витрат кредитора від зменшення грошових коштів, які підлягають до сплати кредитору. Таким чином відповідачу, як боржнику, нараховані індекс інфляції у сумі 4118,35 грн., 3% річних - 1094,44 грн. Рахунок розміру інфляційний нарахувань здійснюється наступним чином: (інфляційні нарахування за попередній місяць + сальдо на початок місяця - заборгованість за попередній місяць) х індекс інфляції / 100 - (інфляційні нарахування за попередній місяць + сальдо на початок місяця - заборгованість за попередній місяць). Якщо індекс інфляції за місяць менше 100%, показник інфляційних витрат за даний місяць не нараховується. 3 % річних нараховуються наступним чином: (сальдо на початок місяця - заборгованість за попередній місяць) х 3 х (кількість прострочених днів) 365 днів / 100. Отже загальний розмір заборгованості складає: суму основного боргу + загальний розмір інфляційних нарахувань + 3% річних = 27431,20 грн. Обласне комунальне підприємство «Донецьктеплокомуненерго» в особі виробничої одиниці «Слов`янськтепломережа» просить суд стягнути з [PERSON] на свою користь суму основного боргу в розмірі 22218,41 грн., втрати від інфляційних процесів у розмірі 4118,35 грн. та три відсотки річних, що складають 1094,44 грн., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 1921,00 грн. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. Відповідач [PERSON] заперечував проти задоволення позовних вимог, просив суд застосувати строк позовної давності. Суд, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» в особі виробничої одиниці «Слов`янськтепломережа» до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиті послуги з опалення підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] мешкає за адресою: [ADDRESS] , є абонентом Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» в особі виробничої одиниці «Слов`янськтепломережа» та має особовий рахунок № [NUMBER] . Між позивачем і відповідачем встановилися фактичні договірні відносини з приводу надання послуг з опалення, оскільки позивач фактично надавав відповідачу послуги з опалення, а відповідач користувався даними послугами для задоволення власних потреб та не відмовлялися від них. Відповідно до п.5 ч.3 ст. 20 ЗУ "Про житлово-комунальні послуги", споживач зобов`язаний, оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно ч.1 п. 18 Постанови КМУ "Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення…" №630 від 21 липня 2005р. розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць: плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, але відповідач несвоєчасно оплачує спожиті комунальні послуги. Відповідно до ст. ст. 20, 22 Закону України «Про житлово - комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово - комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом, а виробник - вимагати своєчасної і в повному обсязі оплати за надані послуги (водопостачання, газ, електрична, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно ст. 68 ЖК України, наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Крім того, відповідно до ст.64 ЖК України повнолітні члени родини наймача несуть солідарну з наймачем відповідальність по зобов`язанням за надані комунальні послуги. Приписами ст. 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 13 ЦК України, а саме цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Таким чином, між позивачем та відповідачем виникли відносини, що породжують права та обов`язки, оскільки позивач надає житлово-комунальні послуги, відповідач ними користуються. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином, згідно ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, одностороння відмова не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до вимог ч.1 ст. 76 ЦПК України «Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи». Як передбачено ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. За загальним принципом доказування та подання доказів, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази, які заявник повинен подати в рахунок обґрунтування всіх тих обставин, на які він посилається, як на підставу для задоволення його вимог, і на підставі яких суд в подальшому встановить наявність або відсутність підстав для задоволення заяви чи відмови у її задоволенні,- повинні бути виключно належними та допустимими. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, тому подання відповідачем доказів на підтвердження наведених вище обставин є обов`язковим, оскільки в цій частині між позивачем та відповідачем виник спір про право, і такі докази матимуть значення для ухвалення рішення у справі. Тобто, докази, які відповідач повинен подати в рахунок обґрунтування всіх тих обставин, на які він посилається, як на підставу невизнання позовних вимог, і на підставі яких суд в подальшому встановить наявність або відсутність підстав для задоволення позову чи відмови у його задоволенні, повинні бути виключно належними та допустимими. Відповідно до ч. 1 ст. 229 ЦПК України, предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Для встановлення у судовому засіданні фактів, досліджуються показання свідків, письмові та речові докази, висновки експертів. Як передбачено ст. 185 ЦПК України, письмові докази, у тому числі протоколи їх огляду, складені за судовим дорученням або в порядку забезпечення доказів, за клопотанням учасника справи оголошуються в судовому засіданні або пред`являються йому, а в разі необхідності - також свідкам, експертам, спеціалістам чи перекладачам для ознайомлення. Учасники справи можуть давати свої пояснення з приводу цих доказів або протоколу їх огляду. Учасниками справи з приводу зазначених доказів можуть ставитися питання свідкам, а також експертам, спеціалістам. У порушення ст. ст. 67,68 ЖК України [PERSON] , не здійснює оплату за надані комунальні послуги з централізованого опалення та має заборгованість у розмірі 22218,41 грн. за період з 01 жовтня 2014 року по 01 жовтня 2019 року. Отже, суд приходить до висновку, що у зв`язку з невиконанням зобов`язання за оплату комунальних послу , борг [PERSON] за спожиті послуги з централізованого опалення за період з 01 жовтня 2014 року по 01 жовтня 2019 року складає 22218,41 грн. Крім того, відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже позивач має право вимагати від відповідача сплату заборгованості за надані комунальних послуг з нарахуванням інфляційних втрат та 3 % річних від простроченої суми. Таким чином відповідачу [PERSON] нараховані індекс інфляції у сумі - 4118,35 грн., 3% річних - 1094,44 грн. Відповідачу надавались послуги з опалення, який не в повному об`ємі вносив плату за користування зазначеними послугами, тобто прострочив виконання грошового зобов`язання, внаслідок чого за особовим рахунком № [NUMBER] утворилася заборгованість за постачання теплової енергії з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та трьох процентів річних від простроченої суми за період з 01 жовтня 2014 року по 01 жовтня 2019 року. Відповідачем [PERSON] було заявлено клопотання про застосування строків позовної давності. Вирішуючи дане питання суд виходить з наступного. За загальним правилом перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. При цьому суд повинен встановити момент не лише, коли особа довідалася, але і коли могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що «позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав - учасниць Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, виконує кілька завдань, в тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитися у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу» (пункт 570 рішення ЄСПЛ від 20 вересня 2011 року за заявою № 14902/04 у справі «Відкрите акціонерне товариство «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»; пункт 51 рішення ЄСПЛ від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, № 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»). Стосовно доводів відповідача про застосування строків позовної давності, суд виходить з наступного. Відповідно ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 ЦК України, позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до частини першої статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку, в силу частини третьої цієї статті після переривання перебіг позовної давності починається заново. Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, може, з урахуванням конкретних обставин справи належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу. При цьому якщо виконання зобов`язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу. Суди повинні дослідити призначення платежів, квитанції на сплату житлово-комунальних послуг та історію таких оплат і в разі вчинення боржником оплати чергового платежу, встановити чи не свідчить така дія про визнання лише певної частини боргу, що не може бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу (постанова ВСУ від 22.03.2017 року № 6-43цс17). Із розрахунку заборгованості судом було встановлено, що оплата за послуги централізованого опалення самим позивачем зазначалася періодичними платежами (протягом відповідних місяців року, коли централізоване опалення надається, а відповідач частково сплачував за отримані послуги, при цьому суд вважає, що з урахуванням вищевикладеної правової позиції позовна давність не переривалася у зв`язку з частковою сплатою заборгованості, а тому з урахуванням дати звернення позивача до суду, суд приходить до переконання, що з відповідача [PERSON] слід стягнути заборгованість за період з жовтня 2016 року по 01 жовтня 2019 року. У порушення ст. ст. 67,68 ЖК України відповідач здійснює оплату за надані комунальні послуги з централізованого опалення не в повному обсязі та з урахування строку позовної давності маю заборгованість у розмірі 18825,08 грн. за період з 01 жовтня 2016 року по 01 жовтня 2019 року, яка складається з нарахованого за: -Жовтень 2016 року - 1436,04 грн.; -Листопад 2016 року - 389,97 грн.; -Грудень 2016 року - 1679,13 грн . - оплата 3609,86 грн.; -Січень 2017 року - 1758,92 грн. - оплата 1476,01 грн.; -Лютий 2017 року - 1852,84 грн. - оплата 1476,01 грн.; -Березень 2017 року - 991,82 грн. - оплата 1476,01 грн.; -Квітень 2017 року - 243,46 грн. - оплата 323,07 грн.; -Травень 2017 року перерахунок оплати, донараховано 2148,85 грн. -Липень 2017 року сплачено - 550,00 грн., -Серпень 2017 року сплачено - 1000 грн., -Жовтень 2017 року - 523,83 грн. - оплата 1000,00 грн.; -Листопад 2017 року - 1507,79 грн., -Грудень 2017 року - 1439,28 грн., -Січень 2018 року - 2070,28 грн., -Лютий 2018 року - 2050,42 грн., -Березень 2018 року -1882,40 грн., -Квітень 2018 року - 239,48 грн., -Вересень 2018 року - 225,29 грн. перерахунок. -Жовтень 2018 року - 391,52 грн., -Листопад 2018 року - 1833,07 грн., -Грудень 2018 року - 1941,96 грн., -Січень 2019 року - 2109,29 грн., -Лютий 2019 року - 1843,18 грн., -Березень 2019 року - 1340,73 грн., -Квітень 2019 року - 287,08 грн., Отже, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо стягнення заборгованості за послуги теплопостачання за період з 01 жовтня 2016 року по 01 жовтня 2019 року підлягають задоволенню та на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за спожиті послуги з централізованого опалення у розмірі 18825,08 грн. Статтею 625 ЦК України передбачена цивільна-правова відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Так, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання і зобов`язаний на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Рахунок розміру інфляційний нарахувань здійснюється наступним чином: (інфляційні нарахування за попередній місяць + сальдо на початок місяця - заборгованість за попередній місяць) х індекс інфляції / 100 - (інфляційні нарахування за попередній місяць + сальдо на початок місяця - заборгованість за попередній місяць). Якщо індекс інфляції за місяць менше 100%, показник інфляційних витрат за даний місяць не нараховується. Таким чином індекс інфляції за період з 01 жовтня 2016 року до 01 жовтня 2019 року складає: 10.2016 р. (1436,04 *1,028*1,018) = 15,03 грн. 11.2016 р. (389,97*1,018) =3,70 грн. 12.2016 р. (1436,04 грн.+389,97 грн.+1679,13 грн.-3609,86 грн. = -104,72 грн.) 01.2017 р. ( -104,72 грн. +1758,92 грн. - 1476,01=178,19 грн.*1,011) = 1,80 грн. 02.2017 р. (178,19 грн. +1852,84 грн. - 1476,01 грн. =555,02*1,01) =5,61 грн. 03.2017 р. (555,02 грн. +991,82 грн. - 1476,01 грн. = 71,03 *1,018= 0,72 грн. 04.2017 р. (71,03 грн. +243,46 грн.-323,07 грн. = -8,58 грн.) 05.2017 р. (-8,58 грн.+2148,85 грн. -1000,00 грн. -550,00 грн. -1000,00 грн. = 114,09 грн.) 10.2017 р. (114,09 грн. *1,012)=1,15 грн. 11.2017 р. (114,09 грн. + 1507,79 грн. = 1621,88 грн. *1,009)= 16,36 грн. 12.2017 р. (1621,88 грн. +1439,28 грн. = 3061,16 грн. *1,01) = 30,91 грн. 01.2018 р. (3061,16 грн. +2070,28 грн. = 5131,44 грн.*1,015) =52,08 грн. 02.2018 р. (5131,44 грн. + 2050,42 грн. =7181,86 грн. *1,009) =72,46 грн. 03.2018 р. (7181,86 грн.+1882,40 грн.=9064,26 грн. *1,011)= 91,63 грн. 04.2018 р. (9064,26 грн. +239,48 грн.=9303,74грн. *1,008)=93,78 грн. 05-09.2018 р.(9303,74 грн. *1,00*1,00*1,00*1,019)=94,81 грн. 10.2018 р. (9303,74 грн. +166,23 грн. =9469,97 грн. *1,017) = 96,31 грн. 11.2018 р. (9469,97 грн. +1833,07 грн. =11303,04 грн. *1,014)=114,61 грн. 12.2018 р. (11303,04 грн. +1941,96 грн.=13245,00 грн. *1,008)=133,51 грн. 01.2019 р. (13245,00 грн. +2109,29 грн. = 15354,29 грн. *1,01)=155,08 грн. 02.2019 р. (15354,29 грн. + 1843,18 грн. = 17197,47 грн. *1,005)=172,83 грн. 03.2019 р. (17197,47 грн. +1340,73 грн. = 18538,20 грн. *1,009)=187,05 грн. 04-09.2019 р. (18538,20 грн. +287,08 грн.=18825,28 грн. *1,01*1,007*1,007)=192,81 грн. Всього інфляційні нарахування складають 1531,97 грн. 3 % річних нараховуються наступним чином: (сальдо на початок місяця - заборгованість за попередній місяць) х 3 х (кількість прострочених днів) 365 днів / 100. 10.2016 р. (1436,04 *31/365*3%) = 3,66 грн. 11.2016 р. (389,97*30/365*3%) =0,96 грн. 12.2016 р. (1436,04 грн.+389,97 грн.+1679,13 грн.-3609,86 грн. = -104,72 грн.) 01.2017 р. ( -104,72 грн. +1758,92 грн. - 1476,01=178,19 грн.*31/365*3%) = 0,45 грн. 02.2017 р. (178,19 грн. +1852,84 грн. - 1476,01 грн. =555,02*28/365*3%) =1,28 грн. 03.2017 р. (555,02 грн. +991,82 грн. - 1476,01 грн. = 71,03 *31/365*3%)= 0,18 грн. 04.2017 р. (71,03 грн. +243,46 грн.-323,07 грн. = -8,58 грн.) 05.2017 р. (-8,58 грн.+2148,85 грн. -1000,00 грн. -550,00 грн. -1000,00 грн. = 114,09 грн.) 10.2017 р. (114,09 грн. *31/365*3%)=0,29 грн. 11.2017 р. (114,09 грн. + 1507,79 грн. = 1621,88 грн. *30/365*3%)= 4,00 грн. 12.2017 р. (1621,88 грн. +1439,28 грн. = 3061,16 грн. *31/365*3%) = 7,80 грн. 01.2018 р. (3061,16 грн. +2070,28 грн. = 5131,44 грн.*31/365*3%) =13,07 грн. 02.2018 р. (5131,44 грн. + 2050,42 грн. =7181,86 грн. *28/365*3%) =16,53 грн. 03.2018 р. (7181,86 грн.+1882,40 грн.=9064,26 грн. *31/365*3%)= 23,10 грн. 04.2018 р. (9064,26 грн. +239,48 грн.=9303,74грн. *30/365*3%)= 22,94 грн. 05-09.2018 р. (9303,74 грн. *152/365*3%)=116,23 грн. 10.2018 р. (9303,74 грн. +166,23 грн. =9469,97 грн. *31/365*3%) = 24,13 грн. 11.2018 р. (9469,97 грн. +1833,07 грн. =11303,04 грн. *30/365*3%)=27,87 грн. 12.2018 р. (11303,04 грн. +1941,96 грн.=13245,00 грн. *31/365*3%)=33,75 грн. 01.2019 р. (13245,00 грн. +2109,29 грн. = 15354,29 грн. *31/365*3%)=39,12 грн. 02.2019 р. (15354,29 грн. + 1843,18 грн. = 17197,47 грн. *28/365*3%)=39,57 грн. 03.2019 р. (17197,47 грн. +1340,73 грн. = 18538,20 грн. *31/365*3%)=47,23 грн. 04-09.2019 р. (18538,20 грн. +287,08 грн.=18825,28 грн. *182/365*3%)=281,61 грн. Всього нараховані 3% річних 703,77 грн. Отже, у зв`язку з не виконанням обов`язків щодо сплати спожитих послуг, боржнику нараховані, за період з 01 жовтня 2016 року по 01 жовтня 2019 року, індекс інфляції у сумі 1531,97 грн., та 3% річних у сумі 703,77 грн., які підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача, а позовні вимоги щодо стягнення заборгованості за період з 01 жовтня 2014 року до 01 жовтня 2016 року не підлягають задоволенню у зв`язку з пропуском строку звернення до суду з даними вимогами. Згідно із частиною 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п/п 1 пункту 1 частини 2 ст. 4 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» з позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою, справляється судовий збір в розмірі 1,5% відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду. Згідно статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» від 23 листопада 2018 року № 2629-VIII , розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи на 01 січня 2019 року складає 1921,00 грн. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у сумі 1921 грн. 00 коп. (а.с.1)., ціна позову була зазначена у сумі 27431,20 грн. Суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача про стягнення заборгованості з [PERSON] у розмірі 21061,02 грн.(заборгованість за послуги опалення 18825,28 грн. + інфляційні втрати 1531,97 грн.+3% річних 703,77 грн.) Отже процентне співвідношення задоволених вимог становить 76,78 % (( 21061,02 грн. -задоволені вимоги) / (27431,20 грн. - заявлені позовні вимоги )*100%). З цих задоволених вимог підлягає сплаті судовий збір у сумі 1474,94 грн. (1921 грн. - сплачений судовий збір * 76,78 %), який підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача і тому з відповідача слід стягнути на користь позивача витрати по сплаті ним судового збору, у розмірі 1474,94 грн. На підставі викладеного і

Outcome: partial