Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про збільшення розміру стягнутих аліментів на неповнолітню дитину, в якому просить суд змінити розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] та стягувати з останнього на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини із усіх видів його заробітку (доходу), але не менш, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] вказала, що з 07.10.2000 року вона перебувала у шлюбі з [PERSON] 21.10.2014 року рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з [PERSON] на її користь стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх доньок [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 від усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, до досягнення дітьми повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на кожну дитину. Окрім того, позивач зазначає, що рішенням Інгулецького районного суду м. Кривого рогу Дніпропетровської області від 16.11.2015 року збільшено розмір стягнутих аліментів з 1/4 частини до 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) [PERSON] , щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до повноліття старшої дитини. 16.12.2015 року Інгулецьким районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області видано виконавчий лист для пред`явлення його до виконання. Як вказує позивач, 22.12.2018 року їх спільна з відповідачем донька [PERSON] , [INFO] , померла у віці 15 років. При цьому, після смерті доньки, виконавча служба почала стягувати аліменти на утримання [PERSON] у розмірі 1/6 частини середньої заробітної плати по регіону мешкання боржника, що складає 1616,78 грн. Позивач стверджує, що на теперішній час, вказаних коштів, недостатньо для забезпечення дитини достатнім рівнем існування. Також, позивач вказує, що самостійно виховує спільну з відповідачем доньку, яка знаходиться на повному її утриманні, батько участі у вихованні дитини не приймає, аліменти на її утримання не сплачує, сума боргу станом на 31.01.2019 року складає 23785,27 грн. Як стверджує позивач, вона не в змозі самостійно забезпечити потреби дитини, оскільки донька, окрім загальноосвітньої школи, відвідує студію образотворчих мистецтв та страждає низкою хронічних захворювань, у зв`язку з чим постійно перебуває на диспансерному обліку у лікарів. Окрім того, позивач зазначає, що через те, що дитина постійно хворіє, виникла потреба у постійному догляді за нею, що у свою чергу унеможливлює її офіційне працевлаштування. При цьому, позивач була змушена звернутися до управління праці та соціального захисту населення виконкому районного у місті ради для оформлення та отримання соціальної матеріальної допомоги. Окремо, позивач звертає увагу, що окрім дитини, на її постійному утриманні знаходяться її двоє батьків, які мешкають разом із нею та, у зв`язку з чим, на неї покладається обов`язок сплати житлово-комунальних послуг, вартість яких перевищує більшу частину доходу сім`ї. У зв`язку з викладеним позивач змушена звернутись до суду з вказаним позовом з вимогою про збільшення розміру стягнутих з [PERSON] аліментів. Позивач в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, у якій позовні вимоги підтримує у повному обсязі, у разі неявки відповідача, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач належним чином повідомлявся про дату, час і місце слухання справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надав. Зі змісту п.25 рішення Європейського суду з прав людини від 11 квітня 2011 року у справі "Жук проти України", яке підлягає застосуванню відповідно до ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", слідує, що суди, розглядаючи справи без участі учасників процесу, повинні пересвідчитися, що їм вчасно повідомлено про дату і час розгляду справи, тобто, що їхнє право бути присутніми під час судового розгляду не було порушено. За даних обставин, з урахуванням згоди позивача на заочний розгляд справи, суд вважає за можливе ухвалити по справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, відповідно до ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких, відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини і визначені відповідно до них правовідносини, які регулюються нормами Сімейного кодексу України. Так, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 07.10.2000 року перебувають у шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Дзержинської районної ради міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, актовий запис №333 (а.с.22). Від шлюбу у [PERSON] та [PERSON] народилося дві доньки [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Саксаганського районного управління юстиції м. Кривого рогу Дніпропетровської області, актовий запис №948 (а.с.21). Разом з цим, відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Саксаганським районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, 22.12.2018 року дитина [PERSON] , [INFO] , померла у віці 15 років (а.с.20). При цьому, рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21.10.2014 року з [PERSON] на користь [PERSON] , стягнуто аліменти на утримання доньок [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 від усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, до досягнення дітьми повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на кожну дитину (а.с.18). Також, рішенням Інгулецького районного суду м. Кривого рогу Дніпропетровської області від 16.11.2015 року збільшено розмір стягнутих аліментів з 1/4 частини до 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) [PERSON] , щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до повноліття старшої дитини. На виконання вказаного рішення, 16.12.2015 року Інгулецьким районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області видано виконавчий лист для пред`явлення його до виконання (а.с.15, 16-17). При цьому, відповідно до копії довідки розрахунку, наданого Інгулецьким відділом державної виконавчої служби м. Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, [PERSON] станом на 31.01.2019 року має заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 23785,27 грн. (а.с.13). До того ж, як видно з актів державного виконавця від 11.02.2019 року та 20.02.2019 року, неодноразовими виходами за адресою мешкання [PERSON] , останній удома не перебував, місце його знаходження невідомо (а.с.8, 9). Також, 31.01.2019 року начальником Інгулецького відділу державної виконавчої служби м. Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області направлено на адресу [PERSON] лист №13.12-34/2389, яким запропоновано останній звернутись до правоохоронних органів з заявою про вчинення [PERSON] кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КК України (а.с.14). Відповідно до довідки №17 від 25.02.2019 року, виданої криворізькою об`єднаною міською довідково-інформаційною службою «Нова-Ком», на даний момент неповнолітня [PERSON] , [INFO] , зареєстрована та проживає разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с.19). При цьому, як видно з низки наданих позивачем копій довідок та виписок з історій хвороб, неповнолітня [PERSON] , [INFO] , страждає на ряд хронічних захворювань, у зв`язку з якими перебуває на диспансерному обліку у лікарів: ортодонта-стоматолога, отоларинголога, гастроентеролога, кардіолога та ендокринолога. Кожен рік дитина звертається за допомогою в лікуванні та профілактиці захворювань до всіх спеціалістів, включно з сімейним лікарем. Враховуючи те, що дитина перебуває на обліку у багатьох вузьких спеціалістів, вона потребує санаторно-курортного лікування в санаторіях кардіологічного, гастроентерологічного та ендокринологічного профілю (а.с.5, 10, 11). У зв`язку з перебуванням дитини на диспансерному обліку у вказаних лікарів, її матір [PERSON] витрачає значні суми грошових коштів на прийом лікарів та придбання лікарських засобів, що підтверджується долученими до матеріалів справи копіями квитанцій (а.с.12). До того ж, окрім вказаних вище витрат, [PERSON] доводиться нести витрати на сплату житлово-комунальних послуг та відвідування донькою студії образотворчих мистецтв «Творча майстерня» в ЦДЮТ «Сонях» (а.с.4, 6). Натомість, згідно з довідкою №899 від 11.02.2019 року, станом на 11.02.2019 року [PERSON] в Криворізькому міськрайонному центрі зайнятості не зареєстрована як безробітна та допомогу по безробіттю не одержує (а.с.7). Звертаючись до суду з позовом про збільшення розміру стягнутих аліментів на неповнолітню дитину, позивач [PERSON] посилалась на потребу дитини в додаткових витратах на забезпечення, розвиток та лікування, оскільки розмір аліментів, які вона повинна отримувати від [PERSON] є незначним та не може забезпечити задоволення хоча б першочергових потреб дитини. Перевіряючи обґрунтованість таких вимог, суд виходить з наступного. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», яка кореспондується з ст.27 Конвенції ООН про права дитини, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно зі ст.ст.141, 180 СК України, батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, тобто такий обов`язок є особистим, індивідуальним, а не солідарним. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Одним із способів захисту прав неповнолітньої дитини щодо належного матеріального забезпечення є законодавчо передбачена можливість зміни раніше визначеного рішенням суду способу стягнення аліментів, залежно від зміни певних життєвих обставин. Також, відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі, за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. З аналізу вказаної норми вбачається право позивача звернутись з позовом про зміну способу стягнення аліментів. Окрім того, згідно з ч.1 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Отже, враховуючи зміст ст.192 СК України, зміна способу стягнення аліментів, визначеного рішенням суду, не вважається незмінним і може бути змінений за рішенням суду за наявності підстав, визначених вказаною нормою. Право вимагати збільшення розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. При цьому, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей, зокрема, ст.182, 183 СК України. Аналогічна правова позиція зазначена в постанові Верховного Суду від 10 вересня 2018 року (справа № 486/466/18). Отже, при визначенні розміру стягнення аліментів, суд, враховуючи вимоги ст.182 СК України, виходить з такого. Мінімально необхідний рівень матеріального забезпечення дитини відповідного віку встановлений на законодавчому рівні. Так, частиною 2 статті 182 встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи встановлені обставини, виходячи із принципів справедливості, добросовісності, розумності, відповідності моральним засадам суспільства та захисту прав малолітньої дитини, зважаючи на значні витрати на мінімально необхідний рівня матеріального забезпечення дитини відповідного віку, на рівний обов`язок батьків утримувати дитину, суд вважає, що достатніми та фінансово можливими для відповідача для забезпечення належного рівня життя дитини будуть аліменти в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу) щомісячно, тому вимоги позивача є обґрунтованими і доведеними, а відтак такими, що підлягають задоволенню. На переконання суду, такий розмір аліментів не ставитиме платника аліментів у скрутне для нього становище, не є завищеним в нинішніх умовах проживання, економічній ситуації в країні та пов`язаний зі значним зростанням цін. При цьому, суд наголошує, що відповідно до п.23 Постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремим норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року №3, аліменти у збільшеному розмірі підлягають стягненню з дня набрання рішенням суду законної сили. Оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивача, яка в силу п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільнена, тому, відповідно до ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір в сумі 768,40 грн.

Outcome: approved