Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-10 00:00:00

ПАТ КБ "ПриватБанк" звернулося до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 28 травня 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір VONIGK0000000001. Згідно вказаного договору позивач зобовязувався надати [PERSON] кредит у сумі 20575 дол. США на строк до 28 травня 2028 року, а відповідач зобовязувалась повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та порядку встановленому кредитним договором. Відповідач [PERSON] зобовязувалась щомісяця в період сплати надати Банку кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. У випадку порушення зобовязань за кредитним договором, [PERSON] зобовязана сплатити Банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобовязання за кредитним договором виконав в повному обсязі надавши відповідачу [PERSON] кредит у розмірі 20575 дол. США. Однак відповідач [PERSON] свої зобовязання за кредитним договором не виконала у звязку із чим, станом на 24 листопада 2015 року існує заборгованість в сумі 33926,83 дол. США, яка складається з наступного: 13744,30 дол. США заборгованість за кредитом; 117,45 дол. США заборгованість по процентах за користування кредитом; 18439,62 дол. США пеня за несвоєчасне виконання зобовязань за договором; 10,39 дол. США штраф (фіксована частина); 1615,07 дол. США штраф (процентна складова). В забезпечення виконання зобовязання за Договором кредиту VONIGK0000000001, між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON], [PERSON] були укладені договори поруки. Відповідно до умов договорів поруки, поручителям було надіслано письмову вимогу із зазначенням невиконаних зобовязань за договором кредиту. Згідно п. 6 Договору поруки, поручитель зобовязаний виконати зобовязання, зазначені у письмовій вимозі кредитора протягом пяти календарних днів з моменту її отримання. Однак вимога до поручителів залишена без задоволення. Враховуючи, що відповідачі по справі діють як солідарні боржники, то позивач просить стягнути солідарно із [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 33926,83 дол. США, що за курсом НБУ від 24 листопада 2015 року складає 816279,51 грн. за кредитним договором № VONIGK0000000001 від 28 травня 2008 року. Представник ПАТ КБ "ПриватБанк" [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, просить позов задовольнити та пояснила, що при укладенні договору кредиту для забезпечення позики було укладено договір іпотеки, а також два договори поруки. У 2012 році між сторонами по договорі було укладено додаткову угоду № 1. Відповідно до цієї угоди, частина коштів за реалізований предмет іпотеки пішла на погашення відсотків по кредиту, а частина на погашення тіла кредиту. Було встановлено, що сума заборгованості становить 16180,96 дол. США і розроблено графік погашення кредиту. Позичальник [PERSON] спочатку належно здійснювала погашення кредиту, а згодом перестала сплачувати кредит, у звязку з чим позивач звернувся до суду із позовом. Згідно свідоцтва про смерть серії І-ЕГ № 161423 (а.с.56) відповідач [PERSON] 22 жовтня 2014 року померла. Спадщину, в склад якої увійшло нерухоме майно, після її смерті прийняла [PERSON] Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявилися, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи. Представник відповідачів [PERSON] позовні вимоги визнав частково, не заперечує щодо стягнення із [PERSON] заборгованості за кредитом та заборгованості по процентах. В задоволенні позовних вимог про стягнення пені та штрафних санкцій просить відмовити. Додатково пояснив суду, що згідно договорів поруки від 28 травня 2008 року укладених між позивачем та поручителями [PERSON] та [PERSON] поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобовязань за кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник. У випадку невиконання позичальником зобовязань за кредитним договором поручитель та позичальник відповідають перед кредитором як солідарні боржники. У відповідності до п. 12 договорів поруки, порука припиняється після закінчення пяти років з дня настання терміну повернення кредиту за кредитним договором. Погашення заборгованості за договором кредиту повинно здійснюватись згідно графіку погашення кредиту, а періодом оплати слід вважати період з 25 по 30 число кожного місяця. У разі порушення термінів оплати, передбачених п. 8.1.1 (у тому числі оплати заборгованості не в повному обсязі) на 120 календарних днів сторони дійшли згоди вважати строком повернення кредиту останній день місяця в якому відбулось порушення термінів оплати на 120 календарних днів. Рішенням Іваничівського районного суду Волинської області від 19 листопада 2009 року в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № VONIGK0000000001 від 28 травня 2008 року було звернено стягнення на нерухоме майно відповідача. У звязку з тривалим невиконанням умов кредитного договору відповідачами, позивач звертався до суду із позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки, тобто беззаперечним являється факт настання строку виконання основного зобовязання. Саме із вини позичальника відбулось порушення термінів сплати заборгованості. Вперше позивач звернувся до поручителів із позовом в період часу липнь-серпень 2015 року, тобто із пропуском пятирічного строку встановленого договором поруки. Крім того, поручитель [PERSON] 22 жовтня 2015 року померла у звязку із чим припинилася дія договору поруки. На підставі викладеного просить відмовити у стягненні із поручителів заборгованості за кредитним договором у звязку з пропущенням шестимісячного терміну звернення до суду із вказаним позовом. Суд, заслухавши пояснення представника відповідачів, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 28 травня 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір VONIGK0000000001, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу [PERSON] кредит в сумі 20575 дол. США. Відповідач [PERSON] свої зобовязання за кредитним договором належно не виконала у звязку з чим, станом на 24 листопада 2015 року існує заборгованість в сумі 33926,83 дол. США, яка складається з наступного: 13744,30 дол. США заборгованість за кредитом; 117,45 дол. США заборгованість по процентах за користування кредитом; 18439,62 дол. США пеня за несвоєчасне виконання зобовязань за договором; 10,39 дол. США штраф (фіксована частина); 1615,07 дол. США штраф (процентна складова). На виконання умов договору кредиту між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON], [PERSON] було укладено договори поруки. Позивачем на адресу поручителів було надіслано письмову вимогу із зазначенням невиконаних зобовязань за Договором № VONIGK0000000001 від 28 травня 2008 року. Відповідно до рішення Іваничівського районного суду від 19 листопада 2009 року в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № VONIGK0000000001 від 28 травня 2008 року звернуто стягнення на будинок, який знаходиться в с. Долинка по вул. Долинка, 79 Іваничівського району та земельну ділянку, що належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу. 08 жовтня 2012 року між представником ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору від 28 травня 2008 року, сторонами було узгоджено суму заборгованості, складено новий графіки погашення кредиту та змінено умови на виконання кредитного договору (а.с.16). Як встановлено в судовому засіданні, про укладення додаткової угоди, тобто про зміну умов кредитного договору від 28 травня 2008 року поручителя, [PERSON], повідомлено не було. Згідно з ст. ст. 525, 546, 549, 1048, 1050, 1054 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Кредитор крім того має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, тобто грошовою сумою, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Вище викладені норми цивільного законодавства, а також умови договору між сторонами, дають суду законні підстави для задоволення позову про стягнення заборгованості по непогашеному кредиту та несплачених відсотках. Разом з тим, суд вважає, що у задоволенні позовної вимоги про стягнення пені за несвоєчасне виконання зобовязань за договором у розмірі 18439,62 дол. США слід відмовити, при цьому суд виходить із наступного. Одним із видів забезпечення виконання зобовязання є неустойка (штраф, пеня) ст. 546, 549 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. У Постанові Верховного Суду України від 1 квітня 2015 року зазначено, що відповідно до статті 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню у розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (стаття 3 ЗУ «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань»). Таким чином, максимальний розмір пені повязаний із розміром облікової ставки Національного банку України; оскільки чинне законодавство не передбачає встановлення Національним банком України облікової ставки для іноземної валюти, пеня має обчислюватися та стягуватися за судовими рішеннями лише у національній валюті України гривні. Враховуючи вище викладене, а також те, що позивач просить стягнути із відповідачів розмір пені у дол. США, при цьому не здійснивши перерахунок на національну валюту України та не врахувавши, що розмір пені не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, то підстав для стягнення пені у розмірі 18439,62 дол. США немає. Одночасно статтею 61 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Із розрахунку заборгованості слідує, що позивач також просить стягнути із відповідача 10,39 дол. США штрафу (фіксована частина) та 1615,07 дол. США штрафу (процентна складова). Беручи до уваги той факт, що відповідач [PERSON] умисно не ухилялася від виконання своїх грошових зобовязань та на виконання вище вказаних вимог закону, суд вважає, що відповідача слід звільнити від сплати штрафу (фіксована частина) в розмірі 10,39 дол. США. У постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», зокрема п. 22 зазначено, відповідно до частини першої статті 559 ЦК України припинення договору поруки повязується зі зміною забезпеченого зобовязання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. Позивачем до матеріалів справи не додано письмового підтвердження про погодження або ознайомлення із додатковою угодою до кредитного договору від 8 жовтня 2012 року поручителя [PERSON] Разом з тим, Відповідно до правової позиції у справі № 6-170цс13 непредявлення кредитором вимоги до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання у разі, якщо строк дії поруки не встановлено, є підставою для припинення останнього, а отже, і обовязку поручителя нести солідарну відповідальність перед кредитором разом із боржником за основним зобовязанням. Також треба зазначити, що звернення до суду після спливу передбаченого частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячного строку не є підставою для відмови в позові у звязку зі спливом строку позовної давності, а є підставою для відмови в позові у звязку з припиненням права кредитора на задоволення своїх вимог за рахунок поручителя. Враховуючи, що відповідач [PERSON] перестала здійснювати виконання своїх основних боргових зобовязань за кредитним договором, згідно розрахунку заборгованості, 26 січня 2015 року, а позов до суду було предявлено 23 грудня 2015 року, то у позивача припинилось право на задоволення своїх вимог за рахунок поручителя. За таких обставин, підстав для стягнення заборгованості із [PERSON], як поручителя за кредитним договором немає. Таким чином з відповідача [PERSON] необхідно стягнути на користь ПАТ КБ «Приват Банк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 15476,82 дол. США, що еквівалентно 372372,30 грн. з яких: 13744,30 дол. США заборгованість за кредитом; 117,45 дол. США заборгованість по процентах за користування кредитом та 1615,07 дол. США штраф (процентна складова). Крім того, із відповідача на користь позивача необхідно стягнути 5585,58 грн. судового збору.

Outcome: partial