Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-05 00:00:00

В серпні 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Київської міської ради (далі - КМР), третя особа: Головне територіальне управління юстиції в м. Києві (далі - ГТУЮ в м. Києві) про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права власності на спадкове майно за законом. Позовні вимоги мотивує тим, що [INFO] помер [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина на квартиру [ADDRESS] , Ѕ частину квартири [ADDRESS] , будинок [ADDRESS] , 5 земельних паїв, тощо. За життя померлий заповіту не залишив, спадкоємців 1-4 черг немає, а його зведений брат [PERSON] помер [INFO] . Позивач 08 листопада 2016 року звернулася до приватного нотаріуса КМНО Приятельчук В.А. із заявою про прийняття спадщини, яка була направлена до 16 Київської державної нотаріальної контори, якою і була відкрита спадкова справа після сперті [PERSON] . 30 січня 2017 року позивачу було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину та рекомендовано звернутися до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю. Зазначає, що з померлим вона познайомилася у Введенському монастирі м. Києві, де [PERSON] (о. Меркурій) був ігуменом. На той час вона розлучилася з чоловіком, перебувала в розпачі та потребувала духовної підтримки. Дізнавшись про її проблеми, [PERSON] всіляко її підтримував, давав поради, почав долучати її до своєї роботи в церкві, а з травня 2003 року вони почали проживати разом як чоловік та дружина, та мали стосунки, вели спільний бюджет, спільне господарство, мали обов`язки. В своїй кватирі о. Меркурій приймав людей і вона йому допомагала в цьому, а в її квартирі на [ADDRESS] вони проживали. Влітку вони разом їздили в с. Щербанівка Обухівського району Київської області, де проживали в будинку його померлої матері, разом дбали про будинок, робили ремонт, садили город, працювали в саду, збирали врожай. По довіреності від о. Меркурія, протягом 2009 року позивач оформила документи в Обухівській РДА на земельну ділянку на будівництво нового храму в м. Шербанівка. Після смерті [PERSON] , його поховання проводила Києво-Печерська Лавра і позивач також приймала участь в організації поховання. Оскільки більше 5 років позивач проживала разом з померлим однією сім`єю, просить встановити факт проживання з останнім однією сім`єю як чоловік і жінка без реєстрації шлюбу та визнати за нею право власності на спадкове майно, як спадкоємця четвертої черги спадкування після померлого [PERSON] . В лютому 2018 року представник відповідача КМР подав до суду відзив на позов, з якого вбачається, що позовні вимоги ним не визнаються виходячи з наступного. Так, позивач на підтвердження своїх доводів посилається лише на наявні спільні фотографії та показання свідків, однак, в матеріалах справи відсутня інформація щодо нарахування плати за комунальні послуги на [PERSON] . Таким чином, вказані факти та норми законодавства України спростовують факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу [PERSON] з [PERSON] в період з травня 2003 року по травень 2016 року. У вересні 2018 року позивач [PERSON] подала до суду заяву про зміну предмету позову в якій просила встановити факт проживання [PERSON] разом з [PERSON] понад 5 років однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з травня 2003 року по день його смерті, а саме по [INFO] , визнати [PERSON] спадкоємцем четвертої черги за законом, надати [PERSON] право на спадкування за законом разом зі спадкоємцем другої черги [PERSON] , у зв`язку зі смертю спадкоємця другої черги [PERSON] визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно, визнати за [PERSON] як спадкоємцем другої черги право власності на нерухоме майно, а саме: квартиру [ADDRESS] , квартиру [ADDRESS] , будинок [ADDRESS] , земельні паї на ім`я [PERSON] , які розташовані в с. Щербанівка, Обухівського району Київської області в кількості 5 ділянок, земельні паї на ім`я [PERSON] та [PERSON] , визнати за [PERSON] право власності на нерухоме майно у якості спадкування за [PERSON] та [PERSON] , а саме: грошових коштів та іншого майна, як зберігається у банках України на ім`я [PERSON] та рухомого майна, яке зберігається у квартирах [ADDRESS] , [ADDRESS] , будинку [ADDRESS] . В березні третя особа, яка заявляє самостійні вимоги [PERSON] подав до суду позов до [PERSON] , КМР, треті особи: ГТУЮ у м. Києві, Шістнадцята Київська державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно. Позовні вимоги мотивує тим, що [INFO] помер [PERSON] , після смерті якого право на спадкування отримав його молодший брат - [PERSON] . В серпні 2016 року він подав до Шістнадцятої Київської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини за законом, однак, ще до прийняття спадщини спадкодавця, [INFO] [PERSON] помер. Спадкодавці перебували у родинних відносинах з позивачем, який є їх двоюрідним дядьком, оскільки його батько є рідним братом [PERSON] , матері спадкодавців. Оскільки у спадкодавців відсутні інші близькі родичі, позивач 09 листопада 2016 року подав до Шістнадцятої Київської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, однак, йому було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину та повідомлено про те, що після смерті спадкодавця спадкову справу було відкрито на підставі заяви, поданої рідним братом померлого [PERSON] , у зв`язку з чим Свідоцтво про право на спадщину буде видано на ім`я рідного брата, який є спадкоємцем другої черги та зазначено про можливість звернення до суду для захисту своїх прав. Таким чином, враховуючи, що [PERSON] не встиг прийняти спадщину рідного брата [PERSON] у зв`язку зі смертю, та беручи до уваги факт відсутності у [PERSON] інших близьких родичів, право на прийняття спадщини належить позивачу. В серпні 2018 року представник третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги [PERSON] - [PERSON] подала до суду заяву про збільшення розміру позовних вимог, в якій просить визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно, а саме: квартиру [ADDRESS] , квартиру [ADDRESS] , будинок [ADDRESS] , земельну ділянку, кадастровий номер: 3223189300:03:003:0019, площею 3,6702 га в с. Щербанівка, Обухівського району Київської області та земельну ділянку кадастровий номер: 3223189300:03:003:0003, площею 3,1501 га в с. Щербанівка, Обухівського району Київської області. У листопаді 208 року представник третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги [PERSON] - [PERSON] подала до суду клопотання про збільшення розміру позовних вимог, в якій просить визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] та [PERSON] , померлого [INFO] право власності на спадкове майно, а саме: квартиру [ADDRESS] , квартиру [ADDRESS] , будинок [ADDRESS] , земельну ділянку по [ADDRESS] , земельну ділянку кадастровий номер: 3223189300:03:003:0019, площею 3,6702 га в с. Щербанівка, Обухівського району Київської області, Щербанівська сільська рада та грошові кошти, що знаходяться в АТ КБ «ПриватБанк» на банківських рахунках № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] , що відкриті на ім`я [PERSON] . В жовтні 2018 року третя особа, яка заявляє самостійні вимоги [PERSON] подала до суду позов до [PERSON] , КМР, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] , ГУЮ у м. Києві, Шістнадцята Київської державна нотаріальна контора про встановлення факту сумісного проживання з померлим [PERSON] , встановлення факту прийняття спадщини та визнання право власності на спадкове майно. Позовні вимоги мотивує тим, що вона з початку 2009 року проживала однією сім`єю з [PERSON] , який помер [INFO] та проживає на даний час в квартирі, що належала померлому на праві приватної власності за адресою: [ADDRESS] . Вона особисто здійснювала заходи та несла витрати з організації поховання померлого чоловіка, фактично проживала та на даний час проживає в його квартирі та утримує належне спадкодавцеві майно, сплачує комунальні платежі за свої власні кошти. Так, після смерті чоловіка вона перебувала в стані шоку та була заклопотана його похованням, а згодом почала збирати документи, однак, не змогла знайти свідоцтво про смерть чоловіка, в зв`язку з чим була змушена звернутися до органів поліції за допомогою у відновленні свідоцтва. В зв`язку з відсутністю інших родичів померлого та правовою необізнаністю, вона звернулася до Шістнадцятої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. 03 травня 2018 року 2018 року вона повторно звернулася до вказаної нотаріальної контори та отримала лист від 12 червня 2018 року за №м 1713/02-14 про неможливість видачі Свідоцтва про спадщину в зв`язку з відсутністю документів про прийняття спадщини, а також про необхідність звернутися до суду за врегулюванням даного питання. В листопаді третя особа, яка заявляє самостійні вимоги [PERSON] подала до суду заяву про зміну предмету позову, в якій просить встановити факт сумісного проживання [PERSON] разом з [PERSON] однією сім`єю як чоловік і жінка з січня 2009 року по [INFO] травня 2016 року, встановити факт прийняття спадщини - спадкового майна, яке залишилось після померлого [PERSON] , а саме: квартиру [ADDRESS] , квартиру [ADDRESS] , будинок [ADDRESS] , земельні паї (5 земельних ділянок) на ім`я [PERSON] , які розташовані в с. Щербанівка, Обухівського району Київської області та визнати за нею, як за спадкоємцем четвертої черги право власності на зазначене спадкове майно. Ухвалою суду від 14 березня 2018 року клопотання представника третьої особи за первісним позовом, яка заявляє самостійні вимоги [PERSON] про витребування доказів задоволено. Ухвалою суду від 16 квітня 2018 року клопотання представника третьої особи за первісним позовом, яка заявляє самостійні вимоги [PERSON] про витребування доказів задоволено. Ухвалою суду від 06 серпня 2018 року в задоволенні клопотання представника позивача про зміну предмету позову відмовлено. Ухвалою суду від 06 серпня 2018 року клопотання представника позивача [PERSON] про витребування доказів задоволено. Ухвалою суду від 16 жовтня 2018 року в задоволенні клопотання представника позивача за первісним позовом про витребування доказів відмовлено. Ухвалою суду від 26 листопада 2018 року клопотання представника позивача за первісним позовом [PERSON] про витребування доказів задоволено. Ухвалою суду від 06 лютого 2020 року в задоволенні клопотання представника позивача за первісним позовом [PERSON] про витребування доказів відмовлено. Ухвалою суду від 06 лютого 2020 року в задоволенні клопотання представника позивача за первісним позовом [PERSON] про призначення судово-психіатричної експертизи відмовлено. Представник третьої особи ГТУЮ у м. Києві в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у відсутність представника ГТУЮ у м. Києві з урахуванням фактичних обставин справи та ухвалити рішення відповідно до вимог діючого законодавства (т. 2 а.с. 234-237). Представник третьої особи: Шістнадцятої Київської державної нотаріальної контори подав до суду заяву про розгляд позовної заяви [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права власності в порядку спадкування у відсутність представника та прийняти рішення у справі відповідно до чинного законодавства України (т. 2 а.с. 66). Суд, вислухавши пояснення позивача за первісним позовом, її представників, представника третьої особи Ігнатенка А.П., третьої особи [PERSON] , її представників, свідків, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, яким надана оцінка в їх сукупності, дійшов таких висновків. Як вбачається з пояснень та матеріалів справи, [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданим Дарницьким районним у мсті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві (т.1 а.с.63). Після смерті [PERSON] залишалась спадщина у вигляді наступного майна: - 1\\2 частина квартири [ADDRESS] , яку померлий прийняв після смерті свої матері [PERSON] , що підтверджується заявою про прийняття спадщини (т.2 а.с.3), відомостями отриманими з Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» (т.2 а.с.74.) та інформаційної довідкою, яка надана Шістнадцятої київської державної нотаріальної контори (т.1 а.с.82); - квартири [ADDRESS] , що належала [PERSON] , що підтверджується інформаційною довідкою, яка надана Шістнадцятої київської державної нотаріальної контори (т.1 а.с.82) та відомостями отриманими з Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» (т.2 а.с.74.); - 1\\2 частина будинку [ADDRESS] , що підтверджується довідкою, наданою Комунальним підприємством Київської обласної ради «Західне бюро технічної інвентаризації» на виконання ухвали суду про витребування доказів від 16.04.2018 року (т.2 а.с.88); - 1\\2 частини земельної ділянки, що знаходиться за адресою; [ADDRESS] , що підтверджується відповіддю з Щербанівської сільської ради Обухівського району Київської області (т.2 а.с.124); - 1\\2 частини земельної ділянки, кадастровий номер 3223189300:03:003:0019, площею 3,6702 га, що розташована: Київська область Обухівській район Щербанівська сільська рада, яку [PERSON] прийняв після смерті своєї матері [PERSON] , що підтверджується заявою про прийняття спадщини (т.2 а.с.3) та відповіддю з Головного управління держгеокадастру у Київській області наданої на виконання ухвали Дніпровського районного суду м. Києва про витребування доказів від 16.04.2018 року (т.2 а.с.72); - грошових коштів, що знаходяться в Акціонерному товаристві Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (код ЄДРПОУ 14360570, МФО 305299) на банківських рахунках № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] , що відкриті на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) (т.2 а.с.227). Як вбачається з копії спадкової справи, відкритої щодо майна [PERSON] , спадщину у встановлені законом строк прийняли: [INFO] рідний брат померлого [PERSON] (т.1 а.с.62); [INFO] дядько померлого [PERSON] , [INFO] [PERSON] . [PERSON] подала заяву 03.05.2018 року тобто з пропущенням строку, встановленого для прийняття спадщини (т.2 а.с.210). Крім цього, з копії спадкової справи, відкритої щодо майна [PERSON] вбачається, що заповіту [PERSON] не залишив, а тому спадкування в даному випадку здійснюється за законом. Що стосується позову [PERSON] . Відповідно до ст. ст. 256, 259 ЦПК України в редакції 2004 року (ст.ст.315, 319 ЦПК України в редакції 2017 року) розгляд справ про встановлення факту віднесено до компетенції суду. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. За приписами ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік, у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. За позицією Верховного Суду України, викладеною в абз. 2 п. 2 постанови Пленуму "Про судову практику у справах про спадкування" за N 7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. Згідно до ст. 1216, 1217, 1218 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1259 ЦК України черговість одержання спадкоємцями за законом права на спадкування може бути змінена нотаріально посвідченим договором заінтересованих спадкоємців, укладеним після відкриття спадщини. Цей договір не може порушити прав спадкоємця, який не бере у ньому участі, а також спадкоємця, який має право на обов`язкову частку у спадщині. Фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Статтями 1261-1264 ЦК України визначені черги спадкоємців за законом. Відповідно до ст.1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Судом встановлено, що метою встановлення факту проживання однією сім`єю позивача [PERSON] та померлого [PERSON] є отримання права на спадщину, оскільки це призводить до визнання позивача спадкоємцем четвертої черги відповідно до ст.1264 ЦК України. Померлий [PERSON] (о. Меркурій) був ігуменом. Відповідно до п. 1 Прикінцевих та перехідних положень СК України, цей Кодекс набирає чинності одночасно з набранням чинності Цивільним кодексом України, яке відбулось 01.01.2004 р. Таким чином, виходячи із принципу незворотності дії у часі, встановленого ч. 1 ст. 58 Конституції України, на правовідносини, що виникли раніше дія вказаних нормативних актів не поширюється. А відтак, відхиляє доводи позивача про її проживання без реєстрації шлюбу однією сім`єю з померлим [PERSON] з травня 2003 і до 01.01.2004 р., оскільки діючим на той час КпШС України не було можливим встановлення такого факту. Відповідно до ст.78 ч.2 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ст.ст.77-80 ЦПК України докази мають бути належними, допустимими, достовірними та достатніми. При дослідженні наданих стороною позивача доказів до позовних вимог, перевіряючи доводи позивача про проживання [PERSON] зі спадкодавцем з 01.01.2004 р. судом встановлено наступне. На підтвердження факту сумісного проживання без реєстрації шлюбу як чоловіка та жінки [PERSON] та [PERSON] позивачем надано наступні письмові докази. Акт від 24.03.2017 року з якого вбачається, що свідки [PERSON] та [PERSON] підтверджують, що [PERSON] дійсно фактично проживала з березня 2003 року по травень 2016 року за адресою: [ADDRESS] (т.1 а.с.38). Акт від 21.12.2016 року з якого вбачається, що свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] підписали даний акт про те, що [PERSON] дійсно проживав за адресою: [ADDRESS] з січня 2010 року по лютий 2016 року (т.1 а.с.39). Копія доручення від 23.02.2009 року, написана рукописним текстом, з якої вбачається, що ігумен Меркурій, доручає [PERSON] вести справи щодо будівництва церкві і представництво у всіх організаціях від мого імені (т.2 а.с.143). Копії заяв від імені [PERSON] на адресу Президента України, керівника фракції «Партії Регіонів», голови Київської обласної державної адміністрації щодо допомоги в будівництві дороги (т.2 а.с.144-147). Фотографії з сімейних свят (т.1 а.с.56-58). За клопотанням позивача та [PERSON] судом було допитано свідків. Свідок [PERSON] , в судовому засіданні пояснила, що [PERSON] поки був живий [PERSON] бачила часто, але вона постійно не проживала з ним. З померлим постійно проживав [PERSON] та [PERSON] . Позивач приходила до померлого 1-2 рази на місяць. З померлим вона часто спілкувалась і він ніколи не згадував [PERSON] . [PERSON] знає приблизно 8 років, оскільки вона торгує на Ленінградській площі цигарками. Про [PERSON] померлий також ніколи не згадував. Після смерті [PERSON] діти [PERSON] почали постійно проживати в квартирі померлого. Починаючи з лютого 2019 року від сина [PERSON] на її адресу почали надходити погрози. Свідок [PERSON] , яка є сусідкою померлого [PERSON] з 2001 року в судовому засіданні пояснила, що коли померлий придбав свою квартиру він прийшов до неї знайомитись. Тоді він ій сказав, що він офіційно не може мати дружину, а в нього є кохана жінка [PERSON] , з якою він познайомився в 2001 році. Померлий [PERSON] постійно проживав в своїй квартира по [ADDRESS] . Хто ще проживав в квартирі у померлого вона не знає. Але одночасно із цим стверджує, що з 2001 року по день смерті [PERSON] [PERSON] перебувала в сімейних стосунках. За життя [PERSON] вона приводила до нього на лікування свого онука і той момент бачила [PERSON] , яка готувала їжу. Померлий жодного разу не згадував [PERSON] . Останні два роки в квартирі померлого постійно проживають син, невістка та онуки [PERSON] . Свідок [PERSON] , яка перебуває з позивачем в дружніх стосунках з 1983 року, в судовому засіданні пояснила, що [PERSON] приблизно 10-15 років з померлим знайома. Сама особисто з померлим познайомилась в квартирі [PERSON] .. [PERSON] бачила на днях народженнях позивача. Відносини між позивачем та померлим може охарактеризувати як близькі духовні стосунки. Чи мали померлий та позивач спільних бюджет не знає. За якою адресою вони разом проживали пояснить на може. Свідок [PERSON] , яка з 2009 року перебуває в дружних стосунках з [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що з померлим вона бачила [PERSON] . Вони разом ходили до магазину. Коли приходила до померлого на лікування, завжди бачила там [PERSON] , вона була в домашньому халаті. Позивача з померлим ніколи не бачила. Свідок [PERSON] , який знає [PERSON] приблизно 20 років, в судовому засіданні пояснив. З 2009 року [PERSON] постійно проживала з [PERSON] . Померлий приносив їй обід коли [PERSON] працювала. Зі слів [PERSON] знає, що вона з померлим проживала однією сім`єю як чоловік та жінка. Коли приходив в гості до померлого, то бачив як [PERSON] вбирала в квартирі, прала, накривала на стіл. Переважно з померлим спілкувався на вулиці. [PERSON] ніколи не бачив. Свідок [PERSON] , в судовому засіданні пояснила, що вона в квартирі померлого була декілька разів, але ані [PERSON] , ані [PERSON] ніколи не бачила. Свідок [PERSON] , яка з 2010 року перебуває в дружніх стосунках з [PERSON] , в судовому засіданні пояснила, що [PERSON] та померлий проживали разом в квартирі по [ADDRESS] як співмешканці. Свідок [PERSON] , яка є родичкою померлого [PERSON] , в судовому засіданні пояснила. Померлий був хрещеником її чоловіка. Коли вона вперше побачила [PERSON] , то вона їй повідомила, що вона є віруючою. Стосунки між померлим та позивачем були як у батюшки та віруючої. Останні п`ять років вона не була в гостях у померлого, але він до неї заходив. [PERSON] взагалі жодного разу не бачила. Також позивачем на підтвердження факту сумісного проживання надано спільні фотографії (т.1 а.с. 56-59). За приписами ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік, у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Пунктом 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N 7 "Про судову практику у справах про спадкування"роз`яснено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 Сімейного кодексу України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки. Для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю. Обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом ч.3,4 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Так, надані позивачкою фотокартки не можуть свідчити про те, що [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу. В матеріалах справи відсутні належні та достовірні докази того, що померлий [PERSON] проживав разом з позивачкою за місцем її реєстрації, там же отримував поштову кореспонденцію (газети, листи, тощо), отримував медичне обслуговування в медичних закладах. Також відсутні докази того, що позивач проживала за місцем реєстрації померлого, отримувала поштову кореспонденцію (газети, листи, тощо), отримувала медичне обслуговування в медичних закладах. Також, суд не приймає до уваги покази свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , оскільки покази даних свідків суперечать показам свідків [PERSON] , [PERSON] , оскільки свідки свідчили щодо подій, які відбулися за останні п`ять років до смерті померлого, з приводу сумісного проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки. Що стосується решті свідків, що вони не підтвердили факту сумісного проживання [PERSON] та померлого. Звертаючись з даним позовом позивачкою не надано належних та достовірних доказів про те, що протягом п`яти років (або будь-який період) вона з померлим вела спільне господарство, що у них був спільний бюджет, що вони разом здійснювали покупки, утримували житло, сплачували вартість отриманих комунальних послуг, а відтак, в задоволенні позову в частині встановленні факту сумісного проживання як чоловіка та жінки слід відмовити. Оскільки в задоволені позовних вимог позивача про встановлення факту сумісного проживання суд відмовив, то решта позовних вимог позивача [PERSON] не підлягає задоволенню, оскільки є похідними від встановлення факту сумісного проживання. Що стосується позову третьої особи [PERSON] . Судом встановлено, що метою встановлення факту проживання однією сім`єю позивача [PERSON] та померлого [PERSON] є отримання права на спадщину, оскільки це призводить до визнання останньої спадкоємцем четвертої черги відповідно до ст.1264 ЦК України. При дослідженні наданих стороною [PERSON] доказів до позовних вимог, перевіряючи доводи позивача про проживання [PERSON] зі спадкодавцем судом встановлено наступне. На підтвердження факту сумісного проживання без реєстрації шлюбу як чоловіка та жінки [PERSON] та [PERSON] позивачем надано наступні письмові докази. Письмові пояснення [PERSON] від 18.09.2018 року, які вона надала ДОП Дніпровського управління поліції ГУ Національної поліції в м. Києві старшому лейтенанту поліції [PERSON] . з яких вбачається, що [PERSON] проживала з [PERSON] приблизно з 2009 року однією сім`єю і вела спільне майно за адресою [ADDRESS] . Похованням [PERSON] займалася [PERSON] . Після смерті доглядає за спадковим майном (т.3 а.с.12). Письмові пояснення [PERSON] від 18.09.2018 року, які він надав ДОП Дніпровського управління поліції ГУ Національної поліції в м. Києві старшому лейтенанту поліції [PERSON] з яких вбачається, що приблизно з 2009-2010 року [PERSON] проживала однією сім`єю з [PERSON] однією сім`єю по [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] вона продовжує проживати в квартирі померлого. (т.3 а.с.13). Письмові пояснення [PERSON] від 18.09.2018 року, які вона надала ДОП Дніпровського управління поліції ГУ Національної поліції в м. Києві старшому лейтенанту поліції [PERSON] О. з яких вбачається, що [PERSON] проживала з [PERSON] з 2009 року однією сім`єю і вела спільне майно за адресою [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] вона продовжує проживати в квартирі померлого. В судовому засіданні не вдалося з`ясувати в рамках яких проваджень та на виконання яких процесуальних дій відібрані дані письмові пояснення. Даючи дані пояснення особи не були попереджені про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показів. Показання свідка - це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи. Не є доказом показання свідка, який не може назвати джерела своєї обізнаності щодо певної обставини ( ч.1 ст. 90 ЦПК України). Разом з тим, [PERSON] , [PERSON] не були допитані судом як свідки, не були попереджені за завідомо неправдиві показання чи від відмову від дачі показань, в зв`язку з чим суд не приймає до уваги вказані пояснення. Також додані копії квитанцій про сплату житлово-комунальних послуг, які були сплачені після смерті [PERSON] (т.3 а.с.15-119). Крім цього, на підтвердження факту сумісного проживання [PERSON] надано копію спільної фотографії з померлим. (т.3 а.с.12) Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом ч.3,4 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Так, надані позивачкою фотокартка не може свідчити про те, що [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу. В матеріалах справи відсутні належні та достовірні докази того, що [PERSON] проживала за місцем реєстрації померлого, отримувала поштову кореспонденцію (газети, листи, тощо), отримувала медичне обслуговування в медичних закладах. Також, суд не приймає до уваги покази свідків [PERSON] , [PERSON] , оскільки покази даних свідків суперечать показам свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , оскільки свідки свідчили щодо подій, які відбулися за останні п`ять років до смерті померлого, з приводу сумісного проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки. Що стосується решті свідків, що вони не підтвердили факту сумісного проживання [PERSON] та померлого. Крім того, надані ксерокопії квитанцій, про сплату житлово-комунальних послуг за адресою: [ADDRESS] , також не є доказом проживання однією сім`єю зі спадкодавцем, оскільки оплата здійснювалась після смерті [PERSON] . Звертаючись з даним позовом [PERSON] не надано належних та достовірних доказів про те, що протягом п`яти років (або будь-який період) вона з померлим вела спільне господарство, що у них був спільний бюджет, що вони разом здійснювали покупки, утримували житло, сплачували вартість отриманих комунальних послуг, а відтак, в задоволенні позову в частині встановленні факту сумісного проживання як чоловіка та жінки слід відмовити. Оскільки в задоволені позовних вимог позивача про встановлення факту сумісного проживання суд відмовив, то решта позовних вимог [PERSON] не підлягає задоволенню, оскільки є похідними від встановлення факту сумісного проживання. Що стосується позову третьої особи [PERSON] [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва пр. смерть (т.1 а.с.63). Після смерті [PERSON] право на спадкування отримав його рідний брат [PERSON] , як спадкоємець другої черги. Наявність родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] від 08.07.2016 року та витягами з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження №0016853398 від 08.07.2016 року, відповідно до яких матір`ю [PERSON] та [PERSON] є [PERSON] (т. 1 а.с. 65, 66). Третя особа [PERSON] є двоюрідним дядьком [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується наступним. Матір`ю [PERSON] та [PERSON] є [PERSON] , що підтверджується повторним свідоцтвом про народження [PERSON] від 08.07.2016 року та витягами з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження №0016853398 від 08.07.2016 року (т. 1 а.с. 65, 66). Матір`ю [PERSON] - [PERSON] , що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису народження №00016794328 від 22.06.2016 року (т. 1 а.с. 149-150). Тобто [PERSON] є рідною бабусею [PERSON] та [PERSON] . Батько третьої особи 1 [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] є рідним братом та сестрою. Зазначене підтверджується: копією посвідки про народження [PERSON] № [NUMBER] , де зазначено батька [PERSON] - [PERSON] , а мами - [PERSON] (т. 1 а.с. 152); копією рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 03.08.2017 року, винесеним у справі №759/6339/17, яким встановлено, що [PERSON] проживав в с. Щербанівка з сім`єю - жінка [PERSON] та донька [PERSON] (т. 1 а.с. 154, 155). Цим ж рішенням суду було встановлено, що [PERSON] є рідною тіткою третьої особи 1. Таким чином, [PERSON] (батько третьої особи 1) є рідним дядьком мами [PERSON] та [PERSON] - [PERSON] , яка, в свою чергу, являється двоюрідною сестрою [PERSON] , тоді як останній є двоюрідним дядьком [PERSON] та [PERSON] 02.08.2016 року [PERSON] подав до 16-ї Київської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини за законом (т. 1 а.с. 62). Однак, до отримання свідоцтва про прийняття спадщини, а саме [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 28.11.2016 року, у зв`язку із чим право на спадкування перейшло до спадкоємців останнього (т. 1 а.с. 206). Судом встановлено, що [PERSON] вчасно прийняв спадщину після [PERSON] , що підтверджується копією заяви від 08.11.2016 року (т.1 а.с.86), та вчасно прийняв спадщину після померлого [PERSON] , що підтверджується копією заяви від 19.2017 року (т.1 а.с.205). З матеріалів спадкових справ, заведених щодо майна померлих [PERSON] та [PERSON] , вбачається, що інших спадкоємців ніж [PERSON] не має. Після смерті [PERSON] та [PERSON] залишалась спадщина, яка складається з наступного майна: - квартири [ADDRESS] , яку померлий прийняв після смерті свої матері [PERSON] , що підтверджується заявою про прийняття спадщини (т.2 а.с.3), відомостями отриманими з Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» (т.2 а.с.74.) та інформаційної довідкою, яка надана Шістнадцятої київської державної нотаріальної контори (т.1 а.с.82); - квартири [ADDRESS] , що належала [PERSON] , що підтверджується інформаційною довідкою, яка надана Шістнадцятої київської державної нотаріальної контори (т.1 а.с.82) та відомостями отриманими з Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» (т.2 а.с.74.); - будинку [ADDRESS] , що підтверджується довідкою, наданою Комунальним підприємством Київської обласної ради «Західне бюро технічної інвентаризації» на виконання ухвали суду про витребування доказів від 16.04.2018 року (т.2 а.с.88); - земельної ділянки, що знаходиться за адресою; [ADDRESS] , що підтверджується відповіддю з Щербанівської сільської ради Обухівського району Київської області (т.2 а.с.124); - земельної ділянки, кадастровий номер 3223189300:03:003:0019, площею 3,6702 га, що розташована: Київська область Обухівській район Щербанівська сільська рада, яку [PERSON] прийняв після смерті своєї матері [PERSON] , що підтверджується заявою про прийняття спадщини (т.2 а.с.3) та відповіддю з Головного управління держгеокадастру у Київській області наданої на виконання ухвали Дніпровського районного суду м. Києва про витребування доказів від 16.04.2018 року (т.2 а.с.72); - грошових коштів, що знаходяться в Акціонерному товаристві Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (код ЄДРПОУ 14360570, МФО 305299) на банківських рахунках № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] , що відкриті на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) (т.2 а.с.227). Звертаючись до суду із позовом [PERSON] обґрунтував своє на право на спадкування статтею 1276 ЦК України. Але суд вважає, що дана норма Цивільного кодексу України застосована помилково з огляду на наступне. Як встановлено судом [PERSON] є двоюрідним дядьком померлих [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до ст.1265 ЦК України, у п`яту чергу на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права на спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 12.06.2019 року у справі № 487/10128/14 звернула увагу на те, що згідно з принципом jura novit curia(«суд знає закони») неправильна юридична кваліфікація позивачем і відповідачами спірних правовідносин не звільняє суд від обов`язку застосувати для вирішення спору належні приписи юридичних норм. Отже, [PERSON] відноситься до п`ятої черги спадкоємців за законом як після померлого [PERSON] , так і після померлого [PERSON] . На основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню. В порядку ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] 8810 грн. судового збору, сплаченого при подачі позовної заяви. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved