Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-09 00:00:00

В обґрунтування позовних вимог позивачка [PERSON] зазначає, що [INFO] помер її чоловік. Після його смерті відкрилась спадщина, в тому числі й на квартиру. Позивачка своєчасно прийняла спадщину, однак не може оформити спадщину після смерті чоловіка в повному об'ємі, оскільки спадкодавець не зареєстрував договір купівлі-продажу квартири в КП "Рівненське обласне бюро технічної інвентаризації". Через ці обставини позивачка звернулася до суду з позовом та просить суд його задовольнити, визнавши за позивачкою право власності на майно в порядку спадкування за законом. В зустрічному позові [PERSON] покликається на ті ж обставини, що й первісний позивач. Зазначає, що він також прийняв спадщину, оскільки на час смерті спадкодавця проживав з ним. За таких умов просить суд постановити рішення, яким визнати за ним право власності на 1/2 частини квартири, в порядку спадкування за законом. Згідно до поданих заяв, сторони та їх представник просять справу розглядати без їх участі. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов [PERSON] підлягає до задоволення, а зустрічний позов [PERSON] підлягає до часткового задоволення. Як встановлено в судовому засіданні, [INFO] помер [PERSON], який був чоловіком [PERSON] і батьком [PERSON] Після його смерті відкрилась спадщина, в тому числі й на квартиру, яку він набув за договором купівлі-продажу від 05.10.1992 року. Право власності на дане майно за спадкодавцем в органах КП "Рівненське обласне бюро технічної інвентаризації" та в Державній реєстраційній службі не було зареєстроване. Станом на час відповідних правовідносин обов'язковість такої реєстрації не була передбачена. Отже, за життя спадкодавцем було набуте право власності на вищевказане нерухоме майно. Відповідно до Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5, встановлено: 4.18. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус вимагає, крім правовстановлюючого документа, витяг з Реєстру прав власності. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Згідно ч. 1 ст. 1267 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Позивачка та відповідач вчасно прийняли спадщину після смерті спадкодавця, про що стверджують наявні письмові докази: копія спадково справи; копія паспорта відповідача за зустрічним позовом. Сторони є спадкоємцями майна за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Частина 1 ст.1297 встановлює, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Стаття 1299 проголошує, що якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов'язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна. Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна. Проте оформити свої спадкові права в нотаріальному порядку сторони не мають можливості по причині відсутності реєстрації права власності на нерухоме майно безпосередньо за спадкодавцем, а тому вимушені звертатися до суду з цим позовом про визнання за собою права власності на спадкове майно. Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Єдиним способом оформити власність на успадковане майно є звернення за захистом свого права до суду. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Пунктом 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Зважаючи на наведене суд вважає, що заявлений позов [PERSON] є обґрунтованим та доведеним, а тому підлягає до задоволення. За нею слід визнати право власності на 3/4 частини майна. За положеннями статті 22, 28 КпШС України, які діяли на час відповідних правовідносин, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. В разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. За положеннями ч.2 ст. 370 ЦК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виходячи зі змісту позовних вимог суд вважає, що слід виділити частку позивачки в майні подружжя, та визначити її в розмірі 1/2 частини. Решта 1/2 частина майна має бути поділена між двома спадкодавцями. Отже, доля [PERSON] складає 1/4 частину. Доля [PERSON] складає 3/4 частини (1/2 + 1/4).

Outcome: approved