Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-05 00:00:00

Позивач [PERSON] , звернулася до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області із позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, внаслідок відсутності такої особі понад встановлені строки, просить суд: визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS] . Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона є власником квартири [ADDRESS] . За вищевказаною адресою зареєстрований відповідач, її колишній чоловік: [PERSON] , з яким вона розлучилася, відповідно до рішення Білгород - Дністровського міськрайонного суду Одеської області. З червня 2015 року відповідач виїхав з квартири, забравши всі свої речі, та не проживає у вищевказаної квартирі, комунальні послуги не сплачує. Добровільно знятися з реєстрації відповідач не бажає, тому вона і вимушена звернутися з вказаним позовом до суду. Позивач в судове засідання не з`явилася, надала заяву, відповідно до якої просить розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у відповідності до ч.1 п.2 ст. 131 ЦПК України належним чином, про причину неявки суду не сповістив. Так, у відповідності до ч.1 п.2 ст. 131 ЦПК України, у разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Зі згоди позивача, про що свідчить зава позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. ст. 280 - 281 ЦПК України. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази по справі, судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що дійсно позивач є власником квартири [ADDRESS] . що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 13.05.2008 року /л.с. 9/ За вищевказаною адресою зареєстрований колишній чоловік позивача: [PERSON] , з яким вони розлучилися, відповідно до рішення Білгород - Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 14 грудня 2015 року. /л.с. 4/. З червня 2015 року відповідач виїхав з квартири, забравши всі свої речі, та не проживає у вищевказаної квартирі, комунальні послуги не сплачує. У відповідності до акту не проживання від 25.10.2018 року, зі слів сусідів [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , але не проживає з червня 2015 року. /л.с. 10/ У відповідності до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їхніх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно зі ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. При цьому приміщення, яке вони мають право займати, визначається самим власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. У ч.2 ст.7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зазначено, що зняття з реєстрації здійснюється в день звернення особи. Положеннями ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" закріплено, що судове рішення, що набрало законної сили, є самостійною підставою для зняття з реєстрації. Враховуючи вищевикладене, а саме зареєстроване у встановленому порядку право приватної власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] , ту обставину, що відповідач не проживає у вказаному приміщені з червня 2015 року, що станом на день винесення рішення перевищує встановлені чинним законодавством строки відсутності проживання наймача, втратив інтерес до вказаної житлової площі, враховуючи також, що реєстрація відповідача у спірному житловому приміщенні порушує право власності позивача, суд приходить до висновку про те, що є усі законні підстави для визнання позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved