Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Рокитнянського районного суду Київської області з позовом, в якому просила розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON] , який зареєстрований 28 серпня 1982 року Рокитнянським районним відділом запису актів громадянського стану Київської області, про що зроблено актовий запис № 76 (свідоцтво серії [NUMBER] від 28 серпня 1982 року). Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що на даний час їх шлюб існує лише формально, подальше збереження шлюбу суперечить інтересам кожного з них. Більше двох років вони проживають окремо. У шлюбі неповнолітніх дітей не мають. Відповідач відмовляється розривати шлюб через органи державної реєстрації актів цивільного стану. Після розірвання шлюбу бажає залишити дошлюбне прізвище " [PERSON] ". Позивач [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилася. Однак, надала до суду заяву, відповідно до якої поданий нею позов підтримує, на примирення не згідна та просить розглядати справу у її відсутності. У разі неявки відповідача не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] 24 лютого 2021 року подав до суду заяву, відповідно до якої просить відкласти розгляд справи для отримання юридичної допомоги. 27 квітня 2021 року відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, натомість подав заяву через канцелярію суду про слухання справи у його відсутності, позов про розірвання шлюбу визнає. За таких обставин суд розгядає справу у відсутності сторін та, відповідно до положень частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не проводиться. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи із наступного. У відповідності до статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу, та під час його розірвання. Відповідно до частини 3, 4 статті 56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Частиною 2 статті 104 Сімейного кодексу України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За змістом статті 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, який зареєстрований 28 серпня 1982 року Рокитнянським районним відділом запису актів громадянського стану Київської області, про що зроблено актовий запис № 76 (свідоцтво серії [NUMBER] від 28 серпня 1982 року). На даний час їх шлюб існує лише формально, подальше збереження шлюбу суперечить інтересам кожного з них. Більше двох років сторони проживають окремо. Після розірвання шлюбу позивач бажає відновити дошлюбне прізвище " [PERSON] ", що узгоджується з нормами статті 113 Сімейного кодексу України, відповдіно до якої особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свобод чи інтересів інших осіб, а тому є всі підстави для задоволення позову. За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, а тому відповідно до статті 112 Сімейного кодексу України шлюб між сторонами необхідно розірвати. Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а у разі задоволення позову - на відповідача. З урахуванням\~викладеного,

Outcome: approved