Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-12 00:00:00

В Бродівський районний суд Львівської області звернулась з позовною заявою [PERSON], в якій просить надати дозвіл малолітнім дітям [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO] на виїзд за межі України в Республіку Греція в період з 1 червня 2015 року по 1 вересня 2015 року до досягнення ними 16 років, у супроводі матері [PERSON], без згоди та супроводу батька [PERSON]. Позивачка в обгрунтування позовних вимог покликаєтсья на те, що у 2015 році у літній період вона вирішила повезти дітей на оздоровлення за кордон, і з цього приводу вона звернулася до відповідача з проханням про надання нотаріально завіреного дозволу для виїзду наших дітей за кордон, на що вона отримала категоричну відмову, і жодного пояснення причини такої відмови, після отримання відмови, вона звернулася з цим питанням у службу у справах дітей Бродівської РДА і її пояснила, що потрібно звертатися з цього питання з позовною заявою в суд. Також зазначає, щоб у відповідача не виникало жодних сумнівів, що даний дозвіл її потрібно для оздоровлення і відпочинку дітей, в неї не має жодного наміру виїзджати з дітьми за кордон на постійне місце проживання і своє майбутнє і майбутнє її дітей вона бачить тільки в Україні, також у неї є постійне місце роботи і проживання в Україні. В судове засідання позивач не з?явилася, однак подала суду письмову заяву, в якій позов підтримала, просить його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з?явився, хоча про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення судових повісток, про причини неявки суд не повідомив. Третя особа: служба у справах дітей Бродівської РДА, заступник начальника Надорожняк О.П. подала суду письмову заяву, в якій позов підтримала, просить його задовольнити. Судому ухвалено провести заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст.224-226 ЦПК України та без фіксування судового засідання технічними засобами, що відповідає положенням ч.2 ст.197 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, докази у їх сукупності, вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що з відповідачем по справі [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Бродівського районного суду Львівської області від 24 січня 2013 року був розірваний. Від даного шлюбу у сторін народилося троє дітей : дочка [PERSON] [INFO], син [PERSON] [INFO] і син [PERSON] [INFO]. Встанволено, що після розірвання шлюбу їхні спільні діти постійно проживають з нею і фактично повністю на її утриманні і їх вихованням займається виключно вона одна, відповідач після розірвання шлюбу вихованням і навчання дітей не займається і ніколи їх не провідував. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Європейської Конвенції "Про права дитини" від 20.11.1989 року, ратифікованої 27.02.1991року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст. 150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ч.1 ст. 155 Сімейного кодексу України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Відповідно до ч. 2 ст. 155 Сімейного кодексу України, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 313 Цивільного кодексу України, фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Відповідно до змісту пункту 21 Постанови Кабінету Міністрів України №57 від 27.01.1995 р. «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного із батьків здійснюється за рішенням суду про надання дозволу на виїзд за межі України. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзд в Україну громадян України» за відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Згідно п.п. 17, 18 "Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документу дитини", в редакції, затвердженій Постановою Кабінету Міністрів України від 24.03.2004 року № 380, проїзний документ дитини, за наявності заперечень одного з батьків, може бути оформлений на підставі рішення суду. Відомості про дітей, які їдуть за кордон разом з батьками (законними представниками), вписуються в паспорт батьків чи одного з батьків (законних представників) на підставі заяви громадянина, у чий паспорт вписуються діти. Аналізуючи вищенаведені обставини, приймаючи до уваги необхідність забезпечення інтересів неповнолітніх дітей та те, що батько дітей [PERSON] своїми діями безпідставно перешкоджає матері дітей [PERSON] забезпечити належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, суд приходить до переконання, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] слід задовольнити.

Outcome: approved