Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-10 00:00:00

Головний лікар Хмельницької обласної психіатричної лікарні № 1 звернувся до суду з заявою про госпіталізацію до психіатричного закладу в примусовому порядку [PERSON] посилаючись на те, що він страждає на тяжке психічне захворювання, становить загрозу для себе та оточуючих, є некритичним до власного стану, а тому його лікування можливе тільки в умовах стаціонару. Представник ХОПЛ\~№1\~у судовому\~засіданні заяву\~підтримав,\~зазначив,\~що [PERSON] \~ захворів\~вперше,\~змінився \~протягом останнього\~місяця у\~поведінці,\~вперше поступає\~на лікування\~ в умовах стаціонару ХОПЛ №1. Страждає на параноїдну шизофренію. Згоди на госпіталізацію не надає. Амбулаторне лікування вважає неможливим внаслідок некритичності [PERSON] до власного стану. Зазначив, що орієнтовний термін лікування становить близько трьох місяців. \~ \~ \~ \~Бальчук О.Д. в судовому засіданні заперечував щодо госпіталізації до психіатричного закладу, не заперечуючи наявності захворювання. Прокурор не заперечує проти задоволення заяви про госпіталізацію хворого. Заслухавши пояснення представника лікарні, вислухавши думку прокурора, дослідивши матеріали справи, суд вважає заяву такою, що підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Відповідно до п. 99 рішення ЄСПЛ від 17.04.2014 р. у справі «Анатолій Руденко проти України» (заява№50264/08), п. 73 рішення ЄСПЛ від 05.06.2014 р. у справі «Акопян проти України» (заява №12317/06), згідно з практикою Суду особа не може бути позбавлена волі як «психічно хвора», якщо не дотримано трьох нижченаведених мінімальних умов: по-перше, має бути достовірно доведено, що особа є психічно хворою; по-друге, психічний розлад повинен бути такого виду або ступеня, що слугує підставою для примусового тримання у психіатричній лікарні; по-третє, обґрунтованість тривалого тримання у психіатричній лікарні залежить від стійкості такого захворювання (див. вищезазначене рішення у справі «Вінтерверп проти Нідерландів»(Winterwerp v. the Netherlands), п. 39; рішення у справі «Варбанов проти Болгарії» (Varbanov v. Bulgaria), заява № 31365/96, п. 45, ЄСПЛ 2000-Х, та рішення у справі «Штукатуров проти Росії» (Shtukaturov v. Russia), п. 114).Відповідно до ст. 14 Закону України "Про психіатричну допомогу" особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до закладу з надання психіатричної допомоги без її усвідомленої письмової згоди або без письмової згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Судом встановлено, що 06.06.2019 р. [PERSON] був доставлений в ХОПЛ №1. Комісія лікарів-психіатрів, яка оглянула хворого 07.06.2019 р., прийшла до висновку про необхідність його госпіталізації у психіатричний стаціонар та діагностувала захворювання як параноїдну шизофренію . Посилання [PERSON] на відсутність захворювання суд розцінює як некритичність до власного стану. Встановлення психічного захворювання не належить до компетенції суду, при цьому, у суду відсутні підстави ставити під сумнів висновок лікарів психіатрів від 07.06.2019 р. та дані медичної карти стаціонарного хворого №4431 . Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви головного лікаря ХОПЛ № 1 та госпіталізації [PERSON] в психіатричний стаціонар в примусовому порядку, як особи, що становить небезпеку для себе та оточуючих. Водночас, представником лікарні не доведено обгрунтованості запропонованого строку лікування, у звязку із чим заяву слід задовольнити частково. Згідно із ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі ст. 14, 17, 22 Закону України "Про психіатричну допомогу",

Outcome: partial