Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-27 00:00:00

До Комунарського районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна заява [PERSON] про розірвання шлюбу, та стягнення аліментів. В обґрунтування позову позивач зазначила, що з 02 серпня 2002 року вона перебуває у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають чотирьох неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Позивач просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, оскільки шлюбні відносини між ними припинені з причин втрати почуття любові та поваги. Також просила стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітніх дітей у розмірі 50 % від усіх видів доходу, починаючи з дня подачі позову і до досягнення дітьми повноліття. В судове засідання позивач не з?явилась, про час та місце слухання справи була повідомлена своєчасно та належним чином, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій позовні вимоги уточнила, а саме просила стягнути з відповідача аліменти у розмірі Ѕ частини від усього заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з дня подачі позову до суду і до досягнення дітьми повноліття. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку. Надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в заяві вказав, що позов визнає в повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Комунарського районного управління юстиції, актовий запис № 304, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . З позову вбачається, що сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, подружніх відносин не підтримують. Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Згідно зі ст. 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ст.109 СК України, шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Таким чином, зважаючи, на те, що сторони сімейних стосунків не підтримують, разом не проживають, спільного господарства не ведуть, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому суд вважає, що шлюб підлягає розірванню. Щодо позовної вимоги про стягнення аліментів з відповідача на утримання малолітньої дитини, суд виходить з наступного. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Комунарського районного управління юстиції м.Запоріжжя - [PERSON] народився [INFO] , батьками дитини вказані [PERSON] , та [PERSON] , актовий запис №697. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого Комунарським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції - [PERSON] народився [INFO] , батьками дитини вказані [PERSON] , та [PERSON] , актовий запис №76. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції - [PERSON] народилася [INFO] , батьками дитини вказані [PERSON] , та [PERSON] , актовий запис №1158. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого Хортицьким районним у місті Запоріжжя відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області - [PERSON] народилася [INFO] , батьками дитини вказані [PERSON] , та [PERSON] , актовий запис №593. Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з вимогами ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 183 ч. 1 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи визнання відповідачем позову, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача аліментів на неповнолітніх дітей, розмір яких визначає з урахуванням матеріального стану відповідача. Відповідно до п.3 ч.1 ст. 5 Закону України Про судовий збір, від сплати судового збору звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів. Згідно з ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а тому з відповідача мають бути стягнуті 840 грн. 80 коп. судового збору на користь держави. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved