Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-23 00:00:00

В лютому 2016 року ПАТ КБ "ПриватБанк" (надалі також - позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (надалі також - відповідач), у якому зазначив, що відповідно до укладеної 20.05.2015 р. генеральної угоди б/н про реструктуризацію заборгованості та приєднання до умов та правил надання продукту кредитних карт, відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 16259,43 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. При цьому погашення заборгованості здійснюється у наступному порядку: починаючи з 1 по 25 число кожного місяця відповідач надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом. Посилаючись на те, що відповідач умов договору належним чином не виконала, у зв'язку з чим станом на 19.01.2016 року утворилася заборгованість у розмірі 22247,08 грн., яка складається із заборгованості за кредитом 15732,59 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом 1861,19 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом 3146,50 грн., а також штрафу відповідно до п.2.2 Генеральної угоди 1506,80 грн., яку просив стягнути з відповідача. У судове засідання представник позивача не з'явився, надіслав клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явилася, судові повістки, направлені на її адресу, повернені відділенням поштового звязку з відміткою "за закінченням терміну зберігання". Відповідно до вимог ч.2 ст.158 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності сторін та на підставі ч. 1 ст. 224 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення з огляду на наступне. Судом встановлено, що згідно з укладеною між сторонами генеральною угодою про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 20.05.2015 р. відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 16259,43 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення заборгованості по договору - 31.05.2018 року. Позичальник зобов'язувався погашати заборгованість за кредитом та відсотками за його використання з 1 по 25 число кожного місяця. Згідно з п. 2.1.1.5.5. Умов надання банківських послуг позичальник зобов'язувалася погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, визначених договором. Відповідно до п. 2.2. Генеральної угоди при порушенні позичальником строків погашення заборгованості більш ніж на 31 день, позичальник повинен сплатити банку штраф. Згідно з п. 2.1.1.5.6. Умов надання банківських послуг у разі невиконання зобов'язань за договором на вимогу банку позичальник зобов'язувалася виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплатити винагороду банку. Згідно з п. 2.1.1.12.11. Правила користування платіжною карткою банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або у встановленої банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов'язків за цим договором. Позивач свої зобов'язання виконав в повному обсязі, а відповідач у порушення умов договору свої зобов'язання належним чином не виконала, в результаті чого за нею утворилася заборгованість, яка станом на 19.01.2016 р. становить 22247 грн. 08 коп., яка складається із заборгованості за кредитом 15732,59 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом 1861,19 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом 3146,50 грн., а також штрафу відповідно до п.2.2 Генеральної угоди 1506,80 грн. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України кредитодавець зобов'язується за кредитним договором надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За приписами ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За змістом ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Відповідно до вимог ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків. Враховуючи, що заявлена позивачем сума заборгованості відповідачем не спростована, доказів погашення ним заборгованості за кредитом суду не надано, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі і з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитом в розмірі 22247, 08 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору в сумі 1 378 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved