Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-10 00:00:00

В червні 2018 року до суду звернувся позивач з позовом до [PERSON], в якому ставить питання про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором у сумі 27777,30 грн. та судових витрат в сумі 1762,00 грн. Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що 28.08.2012 року між АТ "Ощадбанк" та [PERSON] було укладено договір про відкриття та обслуговування рахунків і випуску платіжних карт № 124957/К, згідно умов якого відповідач отримав 15000 грн., зі сплатою 10,5 % річних. Відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв'язку з чим станом на 16.04.2018 року має заборгованість у сумі 27777,30 грн., яка складається з заборгованості за основним боргом (тіло кредиту) в сумі 19075,58 грн., заборгованості за нарахованими відсотками в сумі 1959,19 грн., інфляційне збільшення заборгованості 5631,98 грн., три проценти річних від суми заборгованості 1110,55 грн. Просить стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором в сумі 27777,30 грн., а також судові витрати по справі. Представник позивача в судове засідання не зявився, надавши суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутності, заявлені вимоги підтримує повністю, проти заочного розгляду справи не заперечує. Належно повідомлений відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих причин, заяву про причини неявки або про розгляд справи у його відсутності суду не надавав, був повідомлений належно про місце та час розгляду справи. Приймаючи до уваги думку представника позивача, який не заперечував проти заочного вирішення справи, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи відповідно до положень ст. ст. 280-283 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Між сторонами по справі виникли цивільно-правові відносини на підставі договору кредитування, які регулюються Цивільним кодексом України. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін та погоджені ними. При цьому згідно ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Так, 28.08.2012 року між АТ "Ощадбанк" та [PERSON] було укладено договір про відкриття та обслуговування рахунків і випуску платіжних карт № 124957/К, як вбачається з Додаткового договору №3, відповідач отримав 15000,00 грн. на строк дії платіжної карти, зі сплатою 10,5 % річних. Однак, в порушення умов договору відповідач несвоєчасно сплачував суми кредиту, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість за кредитом. У зв'язку з цим суд зазначає, що відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Крім цього, відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором, зокрема сплата комісії банку, пені, штрафу. Суд, перевіривши розрахунок заборгованості, встановив, що станом на 16.04.2018 року [PERSON] має заборгованість у сумі 27777,30 грн., яка складається з заборгованості за основним боргом (тіло кредиту) в сумі 19075,58 грн., заборгованості за нарахованими відсотками в сумі 1959,19 грн., інфляційне збільшення заборгованості 5631,98 грн., три проценти річних від суми заборгованості 1110,55 грн. Таким чином, суд вважає позовні вимоги повністю доведеними, тому підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved