Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] на її користь аліментів на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подачі заяви і до досягнення дітьми повноліття з проведенням індексації розміру аліментів відповідно до закону, а в разі продовження навчання до 23-х років. Свої вимоги мотивує тим, що 11 листопада 2006 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Черкаси Черкаського міського управління юстиції Черкаської області. За період шлюбу у них народилось двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Проте через постійний психологічний тиск, позивач з дітьми, які знаходяться на її утриманні, змушена проживати окремо від відповідача. Відповідач участі у вихованні дітей не приймає та матеріально їх не забезпечує. Відповідач зареєстрований, як ФОП і отримує доходи, які дозволяють йому у повній мірі забезпечувати власні потреби. Проте сплачувати аліменти у добровільному порядку, відповідач відмовляється. До початку судового засідання від позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує. Від відповідача до суду надійшли письмові пояснення, в яких він позовні вимоги визнає частково, погоджується сплачувати аліменти у розмірі 1/4 частини усіх його заробітків (доходів), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подачі заяви і до досягнення дітьми повноліття. Зокрема вказує, що він ніколи не ухилявся від обов`язку утримувати дітей і робить все для забезпечення їх нормальної життєдіяльності та матеріального забезпечення, що виражається у купівлі продуктів харчування, одягу, інших життєво необхідних речей. Також купує дітям іграшки та намагається приділяти їм вільний час. Він здійснює підприємницьку діяльність, а саме надає послуги з друку фото, однак прибуток від такої діяльності є не значний. Крім того, на його утриманні знаходяться непрацездатні батьки: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Для забезпечення їх належного догляду, він купує їм продукти харчування, ліки та іншу продукцію. З вищевказаних підстав, відповідач позбавлений можливості сплачувати аліменти в тому розмірі, що просить позивач. До початку розгляду справи від відповідача до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає частково з підстав викладених у письмових поясненнях. Відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до переконання, що позов слід задоволити частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 11 листопада 2006 року між позивачем та відповідачем був укладений шлюб, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Черкаси Черкаського міського управління юстиції Черкаської області, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 11 листопада 2006 року (а.с.4). З копії свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 02 грудня 2009 року (а.с.5)), а також копії свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 29 жовтня 2014 року року (а.с.6)), вбачається, що їх батьком є відповідач - [PERSON] . Згідно довідки про склад сім`ї №1169 від 20 квітня 2021 року, виданої виконавчим комітетом Дубровицької міської ради до складу сім`ї [PERSON] входять: чоловік - [PERSON] ; донька - [PERSON] та син - [PERSON] (а.с.8). Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов проживання від 20 квітня 2021 року, на утриманні [PERSON] , яка проживає по [ADDRESS] знаходяться її неповнолітні діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Батько дітей [PERSON] проживає окремо і матеріальної допомоги на утримання дітей не надає (а.с.7). Відповідно до ч.1 ст.18 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1997 року, батьки несуть однакову відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789 XII 78912 та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько, або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. За змістом ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 2, 3 ст. 181 СК України). Відповідно до роз`яснень п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно вимог ч.1 ст.182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд приймає до уваги обставини, що мають значення, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Ч.2 вищевказаної статті передбачено, що мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Згідно ч. 3 цієї ж статті за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до Закону України № 2475-VIII від 03.07.2018 року "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання", внесено зміни до ст.182 СК України, та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно з вимогами ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо утримання дитини, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. З долученого відповідачем до матеріалів справи копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 17 вересня 1982 року вбачається, що його батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.23). Відповідно до копій пенсійних посвідчень № [NUMBER] та № [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] є пенсіонерами. Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків [PERSON] за період з 1 кварталу 2020 року по 4 квартал 2020 року вбачається, що у першому кварталі 2020 року він отримав 140,00 грн., а у четвертому 120,00 грн. Решта виплат - суми житлової субсидії (а.с.25). Разом із тим, як на підставу для зменшення розміру аліментів, відповідач у письмових поясненнях посилається на те, що на його утриманні знаходяться непрацездатні батьки, однак доказів, які підтвердили б вказану обставину, до матеріалів справи не долучено. Також, відповідач у своїх письмових поясненнях вказав, що позовні вимоги визнає частково та погоджується сплачувати аліменти у розмірі 1/4 частини усіх його заробітків (доходів), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подачі заяви і до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до ч.5 ст.183 СК України, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. При вирішенні позову суд виходить з того, що відповідач не заперечив наявності у нього можливості утримувати дітей, він є здоровою, працездатною особою, і те, що його дохід від підприємницької діяльності є незначний, не позбавляє його обов`язку утримувати дітей. Інших доказів, які б унеможливлювали сплату аліментів відповідачем у повному розмірі, або що на його утриманні перебувають інші особи відповідачем не надано. Виходячи з вищевказаних норм Сімейного кодексу України, приймаючи до уваги, що неповнолітні діти проживають разом із позивачем та перебувають на повному її матеріальному утриманні і домовленості між нею та відповідачем про способи виконання обов`язку утримувати дітей не досягнуто, а відповідач будучи батьком дітей, їх належним чином не утримує, хоча зобов`язаний це робити і доказів про те, що він належним чином займається їх утриманням не надав, тому суд вважає вимоги позивача про стягнення із відповідача аліментів на утримання дітей правомірними. Враховуючи, що сторони повинні забезпечити дітям рівень життя, необхідний і достатній для їх нормального фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, виходячи з рівності прав та обов`язків батьків щодо дітей, встановленого прожиткового мінімуму на дітей, суд приходить до висновку про необхідність стягнення аліментів із відповідача на утримання дітей в примусовому порядку в розмірі 1/3 частині всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подачі заяви і до досягнення дітьми повноліття. У прохальній частині позовної заяви позивач просить стягувати аліменти із відповідача з проведенням індексації розміру аліментів відповідно до закону. Відповідно до ч.2 ст.184 СК України розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Тому, оскільки індексація розміру аліментів, відповідно до ч.2 ст.184 СК України здійснюється у разі визначення аліментів у твердій грошовій сумі, а позивач просить стягувати аліменти у частці від доходу, тому така вимога задоволенню не підлягає. Окрім того, відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Враховуючи, те, що батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, а не до 23 років, а тому позовна вимога в частині стягнення аліментів з відповідача на утримання дітей до 23-х років не підлягає задоволенню, оскільки є передчасною. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Згідно ч.1 п.3 ст.5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору звільняються: позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Отже, з відповідача на користь держави повинні бути стягнуті судові витрати, пов`язані з розглядом справи в розмірі 908,00грн. На підставі ст.ст. 180-183, 191 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved