Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-27 00:00:00

Згідно позовної заяви, в серпні-вересні 2006 року [PERSON] за попередньою змовою з [PERSON] шляхом обману та зловживання довірою заволодів грошовими коштами [PERSON] Так, в серпні 2006 року [PERSON] працюючий на посаді водія ПП [PERSON] звернувся до останнього з проханням позичити гроші в сумі 10000 грн. для власних потреб, на що [PERSON] повідомив, що позичити коштів не має можливості, проте може посприяти в отриманні кредиту в банку на вказану суму, на що він погодився. В подальшому, [PERSON] повідомив [PERSON] про можливість отримання банківського кредиту у відділення №510 АКІБ «УкрСиббанк», який в свою чергу відмовився від отримання кредиту. [PERSON] запропонував [PERSON] оформити на ім'я останнього кредит в даному банку в сумі 10000 грн., а отриманні кредитні кошти передати йому, при цьому [PERSON] пообіцяв самостійно повертати кредит банку, пояснивши [PERSON], що він має у власності мережу магазинів «Будівельник» та іншу нерухомість, переконавши таким чином його в своїй платоспроможності та намірі повертати кредитні кошти. З метою забезпечення надання банком кредиту, [PERSON] реалізовуючи злочинний умисел на привласнення та заволодіння грошовими коштами, умисно склав завідомо неправдиву довідку про доходи [PERSON] без номеру та дати, в яку вніс завідомо неправдиві відомості про те, що [PERSON] працює в ПП [PERSON] на посаді комерційного директора з 2004 року та в період з лютого по липень 2006 року йому нараховано заробітну плату в розмірі 4000 грн. за кожний місяць, а всього за вказаний період 24000 грн., з яких фактично виплачено 3340,80 грн. за кожний місяць, а всього за вказаний період 20044,80 грн., в той час як [PERSON] працював у ПП [PERSON] з 24 березня 2006 року на посаді водія та у вказаному розмірі заробітну плату жодного разу не отримував, про що було завідомо відомо [PERSON] У вказаній довідці [PERSON] поставив свій підпис у графі «Керівник» та печатку приватного підприємця, після чого передав її [PERSON] для підпису. [PERSON] ознайомившись з завідомо неправдивою довідкою про доходи [PERSON], усвідомлюючи, що він ніколи не працював у ПП [PERSON] на посаді комерційного директора та заробітну плату у вказаному розмірі не отримував, а довідка потрібна була для подачі до банківської установи з метою отримання банківського кредиту, поставила в ній підпис у графі «Головний бухгалтер», після чого повернула її [PERSON] Продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір на заволодіння та привласнення грошових коштів АКІБ «УкрСиббанк», вказану довідку [PERSON] подав до Славутського відділення АКІБ «УкрСиббанк» в м.Славута, вул. Козацька, 31. 16 серпня 2006 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено договір [NUMBER] про відкриття карткового рахунку та видачу платіжної картки. 28 серпня 2006 року на засідання кредитного комітету АКІБ «УкрСиббанк», на підставі завідомо неправдивої довідки про доходи [PERSON] було прийнятого рішення про встановлення [PERSON] суми ліміту овердрафту в розмірі 300% від заробітної плати після оподаткування, а саме в сумі 10000 грн. та укладено Додаткову угоду про встановлення ліміту овердрафту №01 до Договору про відкриття карткового рахунку на видачу платіжної картки [NUMBER] від 16 серпня 2006 року. Вказані кошти [PERSON] безпідставно отримав 01 вересня 2006 року у Славутському відділенні №510 АКІБ «УкрСиббанк» і через [PERSON] передав [PERSON], якими останній заволодів. У позовній заяві позивач просить стягнути з [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] збитки, заподіяні злочином в сумі 10000 грн. В судовому засіданні представник позивача - прокурор Літвін В.І. позов підтримав та просив його задоволити. Відповідачі у справі, будучи належним чином повідомлені про місце, час і дату слухання справи в судове засідання не з'явилися, про причини своєї неявки суд не повідомили. Дослідивши матеріали справи, матеріали кримінальної справи №1/679/26/2013 суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що вироком Нетішинського міського суду Хмельницької області від 25 листопада 2013 року по справі №1/679/26/2013 та ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Хмельницької області від 25 вересня 2014 року [PERSON] та [PERSON] визнано винними: [PERSON] - за ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 366 КК України; [PERSON] - за ч.2 ст.27, ч.2 ст.190, ч. 2 cт.27, ч.1 cт.366 КК України, серед іншого, в тому, що в серпні 2006 року [PERSON] пообіцяв своєму працівнику - водієві [PERSON] отримати в банку кредит в сумі 10000 грн. Пізніше [PERSON], зловживаючи довірою [PERSON], запропонував останньому оформити на себе кредит в АКІБ «УкрСибБанку» на суму 10000 грн., а отримані кредитні кошти передати йому. З цією метою, 16.08.2006 року у своєму офісному приміщенні [PERSON] умисно склав завідомо неправдиву довідку про доходи [PERSON] без номеру та дати, в яку вписав завідомо неправдиві відомості про те, що [PERSON] працює в ПП [PERSON] на посаді комерційного директора з 2004 року та в період з 01 лютого по липень 2006 року йому була нарахована середньомісячна заробітна плата в розмірі 4000 грн., а всього за вказаний період 24000 грн., з яких фактично щомісячно виплачено по 3340 грн. 80 коп., а всього за вказаний період - 20044 грн. 80 коп., в той час, як [PERSON] працював у ПП [PERSON] з 24 березня 2006 року на посаді водія та у вказаному розмірі заробітну плату жодного разу не отримував. Скріпивши вказану довідку своїм підписом та печаткою підприємця, [PERSON] передав її для підпису [PERSON] Остання, усвідомлюючи, що [PERSON] ніколи на посаді комерційного директора у ПП [PERSON] не працював та заробітну плату у вказаному розмірі не отримував, а довідка потрібна для подачі до банківської установи для отримання банківського кредиту, 16.08.2006 року в офісному приміщенні поставила свій підпис у графі «головний бухгалтер» та передала [PERSON] В цей же день, [PERSON] вказану довідку подав до Славутського відділення № 510 АКІБ «УкрСиббанк», на підставі чого цього ж дня між банком та [PERSON] було укладено договір № 26259001383316 про відкриття карткового рахунку та видачу платіжної картки. 28 серпня 2006 року АКІБ «УкрСиббанк» на підставі завідомо неправдивої довідки про доходи [PERSON] було прийнято рішення про встановлення [PERSON] суми ліміту овердрафту в розмірі 300 % від заробітної плати після оподаткування, а саме, в сумі 10000 грн. та укладено Додаткову угоду про встановлення ліміту овердрафту №01 до Договору про відкриття карткового рахунку та видачу платіжної картки [NUMBER] від 16.08.2006 року. Вказані кошти [PERSON] безпідставно отримав 01.09.2006 року у Славутському відділенні №510 АКІБ «УкрСиббанк» і через [PERSON] передав [PERSON], якими останній заволодів (а.с.2-8, 9-18). Матеріалами кримінальної справи також встановлено, що [PERSON] 10000 грн. не повернуто. Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Статтею 1192 ЦК України передбачено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов"язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно п.25 постанови Пленуму ВСУ від 06.11.2009 року №10 розмір майна, яким заволоділа винна особа в результаті вчинення відповідного злочину, визначається лише вартістю цього майна, яка виражається у грошовій оцінці. Вартість викраденого майна визначається за роздрібними (закупівельними) цінами, що існували на момент вчинення злочину, а розмір відшкодування завданих злочином збитків - за відповідними цінами на час вирішення справи в суді. Частиною 2 п.13 Постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1989 року №3 "Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна" та п.10 Порядку визначення розміру збитків від розкрадання, нестачі, знищення (псування) матеріальних цінностей, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 22.01.1996 року №116 із змінами і доповненнями, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 7 грудня 2011 року №1253, передбачено, що при визначенні розміру збитків при розкраданні враховуються фактичні витрати підприємства на відновлення пошкодження або придбання нових матеріальних цінностей та вартості робіт з відновлення. Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, обов"язковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно ст.1190 ЦК України особи, спільними діями яких завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. За заявою потерпілого суд може визначити відповідальність осіб, які спільно завдали шкоди, у частці відповідно до їхньої вини. Згідно з вимогами ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Таким чином, суд вважає, що позов Славутського міськрайонного прокурора в інтересах [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про стягнення збитків, заподіяних злочином підлягає задоволенню. Крім того, з відповідачів підлягає солідарному стягненню судовий збір в розмірі 640 гривень в дохід держави у відповідності до ч.3 ст.88 ЦПК України. На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved