Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-21 00:00:00

КС «Соколов» звернулася до суду із вказаним позовом, в якому просила стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 132 від 13 травня 2010 року у сумі 24 405,00 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 13 травня 2010 року між КС «Соколов» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 132, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у сумі 3800,00 грн. на строк до 13 тавня 2015 року зі сплатою процентів у розмірі 1,5% в день за період, за який проценти не були сплачені достроково, або 20% на місяць, якщо проценти сплачуються достроково. Позивач свої зобовязання за договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредит, однак [PERSON] зобов'язання належним чином не виконує, у звязку із чим станом на 13 вересня 2011 року у неї виникла заборгованість перед позивачем у загальній сумі 24 405,00 грн. Відповідач [PERSON] звернулась до суду із зустрічним позовом до КС «Соколов» про визнання кредитного договору недійсним, в обгрунтування якого посилалася на ст.ст. 203, 233, 225, 227, 229, 627 ЦК України. Також в процесі розгляду справи представником [PERSON] [PERSON] була подана заява про застосування строку позвної давності до вимог КС «Соколов» про стягнення заборгованості за відсотками в сумі 20 605,00 грн., з огляду на те, що [PERSON] сплачувала проценти згідно пп. «б» п. 5 Кредитного договору до 11.09.2010 року. Так останній щомісячний платіж зі сплати процентів за вказаним договором було здійснено відповідачем у вересні 2010 року. Оскільки строк погашення процентів за договором визначено періодичними щомісячними платежами, перебіг строку позовної давності по заборгованості за процентами за користуваня кредитом починається після несплати чергового платежу, в даному випадку з листопада 2010 року. Посилаючись на те, що позивач звернувся до суду із позовом в лютому 2015 року, тобто поза межами строку поозовної давності, встановленого ст. 257 ЦК України, який закінчився в листопаді 2013 року, просила у задоволенні позову відмовити. У судовому засіданні представник позивача за первісним позовом [PERSON] позовні вимоги КС «Соколов» підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити, проти задоволення зустрічного позову заперечував, вважав позовні вимоги [PERSON] необґрунтованими та безпідставними. Проти застосування строку позовної давності до вимог по заборгованості за процентами за користуваня кредитом заперечував посилаючись на те, що Кредитний договір № 132 від 13 травня 2010 року не передбачає повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) згідно з графіком платежів, крім того у договорі визначений строк виконання до 13 травня 2015 року, тобто перебіг строку позовної давності починається 14 травня 2015 року, отже заява про застосування строку позовної давності не підлягає задоволенню. Представник відповідача первісним позовом [PERSON] проти задоволення позову КС «Соколов» заперечував, зустрічний позов [PERSON] просив задовольнити. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участьу справі, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.\~\~ Судом встановлено, що 13 травня 2010 року між КС «Соколов» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 132, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у сумі 3800,00 грн. на строк до 13 травня 2015 року зі сплатою процентів у розмірі 1,5% в день за період, за який проценти не були сплачені достроково, або 20% на місяць, якщо проценти сплачуються достроково. КС «Соколов» відповідно до п. 2 кредитного договору № 132 від 13 травня 2010 року свої зобов'язання перед [PERSON] виконала в повному обсязі, надавши відповідачу кошти у сумі 3800,00 грн., про що свідчить видатковий касовий ордер від 13.05.2010 року. Відповідач сплатив проценти згідно підпункту «б» п. 5 Кредитного договору у сумі 760,00 грн., що підтверджується прибутковим касовим ордером № 717 від 13.05.2010 року та 760,00 грн., що підтверджується прибутковим касовим ордером № 893 від 12.06.2010 року, 760,00 грн., що підтверджується прибутковим касовим ордером № 1062 від 08.07.2010 року, 200,00 грн., що підтверджується прибутковим касовим ордером № 1264 від 07.08.2010 року, 300,00 грн., що підтверджується прибутковим касовим ордером № 1294 від 17.08.2010 року, 260,00 грн., що підтверджується прибутковим касовим ордером № 1356 від 02.09.2010 року, 200,00 грн., що підтверджується прибутковим касовим ордером № 1411 від 11.09.2010 року. У зв'язку з тим, що в період дії кредитного договору відповідач [PERSON] не дотримувалась умов кредитного, у неї виникла заборгованість перед позивачем, яка станом на 13 вересня 2011 року складає 24 405,00 грн.: 3800,00 грн. сума кредиту; 20 605,00 грн. заборгованість зі сплати процентів відповідно до підпункту «а» п. 5 Кредитного договору. Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 «Позика» глави «Позика, кредит, банківський вклад», якщо інше не встановлено параграфом 2 «Кредит» і не випливає із суті кредитного договору.Викладене міститься у статті 1054 Цивільного кодексу України. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядок, що встановлені договором. Згідно ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Статтями 610, 611 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Уклавши з КС "Соколов" кредитний договір та отримавши грошові кошти на умовах повернення, строковості та платності відповідач систематично порушував свої договірні зобов'язання, що призвело до виникнення заборгованості за користування кредитними коштами. Приймаючи до уваги вищенаведене, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги КС "Соколов" про стягнення з [PERSON] на її користь заборгованості за кредитним договором на загальну суму 24\~405,00 грн. підлягають задоволенню. Щодо зустрічного позову [PERSON] до КС «Соколов» про визнання Кредитного договору № 132 від 13 травня 2010 року недійсним, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до положень ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства та моральним засадам суспільства. Згідно вимог ст. 16 ЦК України звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Обравши способом захисту визнання правочину недійсним, позивач в силу ст. 10 ЦПК України зобовязаний довести правову та фактичну підставу недійсності правочину. В обґрунтування зустрічного позову [PERSON] посилається лише на перелік статтей ЦК України, а саме ст.ст. 203, 233, 225, 227, 229, 627 ЦК України. У судовому засіданні ані [PERSON], ані її представники не зазначили жодної підстави в обґрунтування зустрічного позову, не надали суду належних та допустимих доказів на підтвердження своїх вимог. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З огляду на викладене, у задоволенні зустрічного позову [PERSON] слід відмовити у звязку з його недоведеністю. Також не підлягає заява представника [PERSON] про застосування строку позвної давності до вимог КС «Соколов» про стягнення заборгованості за відсотками в сумі 20 605,00 грн., оскільки у Кредитному договорі № 132 від 13 травня 2010 року визначений строк виконання до 13 травня 2015 року, тобто згідно ч. 5 ст. 261 ЦК України перебіг строку позовної давності починається зі спливом строку виконання (у данному випадку 13 травня 2015 року). Крім того, договір не передбачає повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) згідно з графіком платежів. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з відповідача на користь кредитної спілки слід стягнути понесені позивачем судові витрати.

Outcome: approved