Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом, в якому, з посиланням на ст.ст.23, 1058, 1060, 1167ЦК України, ч.5 ст.10, ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів», просив стягнути з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на його користь грошові кошти в розмірі суми вкладів в розмірі 259 500 грн. 00 коп., проценти за вкладами за період квітень, 2015 року в розмірі 5057 грн. 01 коп., пеню розмірі 31 149 грн. 00 коп., моральну шкоду в розмірі 5 000 грн., витрати на правову допомогу в розмірі 1 000 грн., а всього 301 697 грн. 01 коп. На обгрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 09 лютого 2015 року він уклав з відповідачем договір банківського вкладу (депозиту) №300131/169136/07-15 «Блискуча сімка» та договір банківського вкладу (депозиту) №300131/169142/07-15 «Блискуча сімка», за умовами яких він передав, а банк прийняв на депозит грошові кошти в загальному розмірі 259 500 грн. 00 коп., на строк з 09.02.2015 року по 10.05.2015 року включно із сплатою процентів за користування вкладами, розмір яких визначений умовами договорів. Позивач також зазначив, що 12 травня 2015 року він звернувся до відповідача із заявою про повернення йому грошових коштів за зазначеними Договорами, яка (заява) залишена відповідачем без задоволення, грошові кошти йому (позивачу) відповідачем не повернуті, а так само не сплачені проценти за квітень, 2015 року, розмір яких становить 5057 грн. 01 коп. Таким чином, відповідач не виконав обовязки, покладені на нього умовами договору і тим самим порушує його (позивача) права як споживача, що є підставою для покладення на відповідача відповідальності на підставі ч.5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів». Крім того, з посиланням на ч.2 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» позивач також зазначив, що у звязку з невиконанням відповідачем своїх зобовязань за Договорами, які полягають у неповерненні грошових коштів та нарахованих на вклади процентів, йому спричинена моральна шкода, завдано моральних страждань та переживань, які виразилися в тому, що у 2014 році він почав ремонт своєї квартири та дачного будинку, у звязку з чим витрати зросли в декілька разів та він розраховував на отримання коштів після закінчення терміну дії договорів, а, поскільки кошти не повернуті, він не має можливості розрахуватися з будівельниками. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги уточнив, та з урахуванням уточнених позовних вимог просив позов задовольнити, стягнути з відповідача на користь позивача за договором про банківський строковий вклад (депозит) «Блискуча сімка» в національній валюті №300131/169136/07-15 від 09 лютого 2015 року суму вкладу в розмірі 150 000 грн., нараховані на вклад відсотки за період квітня, 2015 року в розмірі 2 940 грн. 00 коп., пеню в розмірі 18 000 грн.; за договором про банківський строковийвклад (депозит) «Блискуча сімка» в національній валюті №300131/169142/07-15 від 09 лютого 2015 року суму вкладу в розмірі 109 500 грн., нараховані на вклад відсотки за період квітня, 2015 року в розмірі 2 146 грн. 20 коп., пеню в розмірі 13 140грн. Відповідач ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином про дату, час та місце судового розгляду справи, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення 13 жовтня 2015 року, причини не явки суду не відомі, заяви, клопотання на час судового розгляду справи на адресу суду не надходили. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, зясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, виходячи з положень ст.10 та ст.11 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд вважає, що вимоги позивача обгрунтовані, грунтуються на вимогах закону, який регулює спірні правовідносини сторін, разом з тим є такими, що підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 09 лютого 2015 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] укладено договір про банківський строковий вклад (депозит) «Блискуча сімка» в національній валюті №300131/169136/07-15, а також договір про банківський строковий вклад (депозит) «Блискуча сімка» в національній валюті №300131/169142/07-15, за умовами яких Клієнт вносить, а Банк приймає грошові кошти в національній валюті на депозитний рахунок №2630.9.102146.007 у сумі 150 000 грн. та на депозитний рахунок №2630.8.102146.008 у сумі 109 500 грн. відповідно на строк з 09 лютого 2015 року по 15 лютого 2015 року (п.1.1.1 ), з 16 лютого 2015 року по 22 лютого 2015 року (п.1.1.2), з 23 лютого 2015 року по 01 березня 2015 року (п.1.1.3), з 02 березня 2015 року по 08 березня 2015 року (п.1.1.4), з 09 березня 2015 року по 15 березня 2015 року (п.1.1.5), з 16 березня 2015 року по 22 березня 2015 року (п.1.1.6), з 23 березня 2015 року по 29 березня 2015 року (п.1.1.7), з 30 березня 2015 року по 05 квітня 2015 року (п.1.1.8), з 06 квітня 2015 року по 12 квітня 2015 року (п.1.1.9), з 13 квітня 2015 року по 19 квітня 2015 року (п.1.1.10), з 20 квітня 2015 року по 26 квітня 2015 року (п.1.1.11), з 27 квітня 2015 року по 03 травня 2015 року (п.1.1.12), з 04 травня 2015 року по 10 травня 2015 року (п.1.1.13). За час користування коштами вкладів протягом строків, визначених п.п.1.1.1-1.1.13 Договорів, Банк нараховує та виплачує Клієнту проценти за наступними ставками: протягом строку, вказаного в п.1.1.1 Договору 15%, в п.1.1.2 15,5%, в п.1.13 16%, в п.1.1.4 16,5%, в п.1.1.5 17%, в п.1.1.6 17,5%, в п.1.1.7 -18%, в п.1.1.8 18,5%, в п.1.1.9 19%, в п.1.1.10 19,5%, в п.1.1.11 20%, в п.1.1.12 20,5%, в п.1.1.13 21% (п.1.2 Договорів). Відповідно до п.2.1 Договорів нарахування процентів за вкладом за ставками, визначеними п.1.2 Договорів, проводяться від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню клієнту або списання з рахунка клієнта, за методом факт/факт (фактична кількість днів у місяці і році). Клієнт має право на одержання процентів, нарахованих за цими Договорами, по закінченню кожного із строків знаходження коштів у банку, визначених п.п.1.1.1-1.1.13 цих Договорів (п.2.3 Договорів). Відповідно до п.2.11 Договорів після закінчення строку, визначеного п.1.1.13 Договорів, кошти з депозитних рахунків повертаються Клієнту за його вимогою шляхом видачі готівкою або перерахуванням на його власний поточний депозитний рахунок, а дія Договорів припиняється. Відповідно до п.2.10 Договорів сторони підписанням Договорів домовилися, що у випадку, коли Клієнт не надав Банку зазначену у п.2.9 Договору письмову вимогу про повернення вкладу після закінчення будь-якого із строків, визначених п.п.1.1.1-1.1.13 Договору, дія цього Договору з наступного календарного дня є продовженою на кожний наступний строк із числа строків, визначених п.п.1.1.1-1.1.13 Договору. Крім того, судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 08 травня 2015 року, позивач звернувся до відповідача з заявою, в якій зазначив про закінчення термінів дії договорів та повернення йому грошових коштів в розмірі 259 500 грн., тим самим зазначеною заявою позивач не мав наміру продовжувати дії договорів. Зазначена заява залишена відповідачем без задоволення, належні позивачу кошти не повернуті. Судом також встановлено, що між сторонами, а саме: позивачем [PERSON] та відповідачем по справі ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» існували договірні відносини, при цьому зобовязання сторін були прямо визначені положеннями укладених між сторонами договорів про банківський строковий вклад (депозит) «Блискуча сімка» в національній валюті №300131/169136/07-15 та №300131/169142/07-15 від 09 лютого 2015 року. За загальними умовами виконання зобовязань, які передбачені ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.ст.1058, 1060 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобовязується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором, до відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовується положення про договір банківського рахунка (Глава 72 ЦК України), якщо інше не встановлено зазначеною главою або не випливає із суті договору банківського вкладу. За змістом зазначеної норми закону (ст.526 ЦК України) та ст.1058 ЦК України, яка регулює правовідносини, що випливають з договору банківського вкладу, зобовязання банку з повернення вкладу вважається виконаним, коли вкладнику буде надана реальна можливість отримати та розпорядитися вкладом на свій розсуд. Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (стаття 633 ЦК України). Договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Вклад (депозит) це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобовязаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Крім того, відповідно до ст.1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути повязані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом. Під час судового розгляду справи, з наданих представником позивача пояснень та розрахунків, які приймаються судом до уваги, встановлено, щосума вкладуза договором про банківський строковий вклад (депозит) «Блискуча сімка» в національній валюті №300131/169136/07-15 від 09 лютого 2015 року становить 150 000 грн., нараховані на вклад відсотки за період квітня, 2015 року, виходячи з відсоткової ставки 1,96% в місяць становить 2 940 грн. 00 коп. Сума вкладуза договором про банківський строковий вклад (депозит) «Блискуча сімка» в національній валюті №300131/169142/07-15 від 09 лютого 2015 року становить 109 500 грн., нараховані на вклад відсотки за період квітня, 2015 року, виходячи з відсоткової ставки 1,96% в місяць становить 2 146 грн. 20 коп. Крім того, відповідно до правового висновку Верховного Суду України від 25 грудня 2013 року по справі №6-140цс13, який згідно з ч.1 ст.360-7 ЦПК України є обовязковим для всіх судів України, відповідно до ст.ст.526, 1058 ЦК України зобовязання Банку з повернення вкладу за договором банківського вкладу (депозиту) вважається виконаним з моменту повернення вкладу Вкладнику готівкою або надання іншої реальної можливості отримати вклад та розпорядитися ним на свій розсуд (наприклад, перерахування на поточний банківський рахунок вкладника у цьому ж банку, з якого вкладник може зняти кошти чи проводити ними розрахунки з допомогою платіжної банківської картки). У випадку перерахування коштів на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, однак не надання вкладнику можливості використання цих коштів зобовязання банку з повернення вкладу не є виконаним. З огляду на викладене вище з відповідача на користь позивача підлягають стягненню грошові кошти в розмірі 150 000 грн. 00 коп. за договором №300131/169136/07-15 про банківський строковий вклад (депозит) «Блискуча сімка» в національній валюті від 09 лютого 2015 року та нараховані на вклад відсотки за квітень, 2015 року в розмірі 2 940 грн. 00 коп., а також грошові кошти в розмірі 109 500 грн. 00 коп. за договором № 300131/16942/07-15 про банківський строковий вклад (депозит) «Блискуча сімка» в національній валюті від 09 лютого 2015 року та нараховані на вклад відсотки за період квітень, 2015 року в розмірі 2 146 грн. 20 коп. Окрім того, позивачем пред'явлено також позовні вимоги до відповідача про стягнення на його користь пені за договором про банківський строковий вклад (депозит) «Блискуча сімка» в національній валюті №300131/169136/07-15 від 09 лютого 2015 року в розмірі 18 000 грн.; за договором про банківський строковий вклад (депозит) «Блискуча сімка» в національній валюті №300131/169142/07-15 від 09 лютого 2015 року пені в розмірі 13 140 грн., які обгрунтовані посиланням на ч.5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів», а також стягнення з відповідача моральної шкоди за невиконання умов Договорів в частині неповернення вкладів та нарахованих на вклад відсотків, в розмірі 5 000 грн., які задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. Зокрема, положеннями ч.5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлена відповідальність виконавця робіт (послуг) за її не виконання в обумовлений договором строк у вигляді сплати пені, розмір якої обчислюється з вартості послуги. З огляду на наведене вище та враховуючи зміст укладених між сторонами договорівпро банківський строковий вклад (депозит) «Блискуча сімка» в національній валюті, якими було визначено права, обовязки та відповідальність сторін за невиконання чи неналежне виконання договору, серед яких відсутня відповідальність банку за прострочення виконання зобовязання у вигляді пені як у розмірі, передбаченому ч.5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів», так і в будь-якому іншому розмірі, на підставі чого зазначена норма закону (ч.5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів») не регулює відносини, що виникли на підставі договорів банківського вкладу у даному спорі. Таким чином, доводи позивача, викладені в позовній заяві, та підтримані під час судового розгляду справи представником позивача про те, що до даних правовідносин слід застосувати положення Закону України «Про захист прав споживачів» та стягнути пеню за прострочення зобовязання є такими, що не грунтуються на вимогах закону. Крім того, судом відзначається, що правовідносини сторін за договором банківського вкладу врегульовано у параграфі 3 Глави 71 ЦК України При цьому, наслідки порушення договору ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» встановлені укладеними між сторонами договорами та нормами цивільного законодавства, які регламентують положення про банківській вклад, зокрема, параграф 3 Глави 71 ЦК України, якими не передбачено стягнення моральної шкоди, не передбачають відшкодування моральної шкоди і положення укладених між сторонами договорів банківського вкладу. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог (ч.3 ст.88 ЦПК України). Судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи (ч.1 ст.79 ЦПК України). Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом, зокрема, Законом України «Про судовий збір». З огляду на викладене, з відповідача ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» слід стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 2 645 грн.20 коп., виходячи з розміру задоволених позовних вимог, які складають 264 586, 20 грн. До витрат, повязаних з розглядом справи, належать, серед іншого, витрати на правову допомогу (ч.3 ст.79 ЦПК України). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність") або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору. Як роз'яснено в п.48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17 жовтня 2014 року "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК України. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача понесених ним витрат на правову допомогу в розмірі 1 000 грн., які, не підтримувалися представником позивача під час судового розгляду справи, при цьому відповідних заяв про залишення в цій частині вимог без розгляду або ж закриття провадження в цій частині вимог представником позивача не заявлялося і відповідних заяв (клопотань) не подавалося, на підставі чого суд безпосередньо розглядає вимоги позивача і в частині стягнення з відповідача витрат на правову допомогу, та, враховуючи, що зазначені вимоги документально не підтверджені, крім того, відсутній розрахунок таких витрат, що є підставою для відмови позивачу у задоволенні вимог про відшкодування витрат на правову допомогу в розмірі 1 000 грн. Відповідно до ст.ст. 15, 16, 526, 625, 1058, 1060 ЦК України,

Outcome: partial