Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-27 00:00:00

Кредитна спілка «Реал Кредит» звернулась до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором № 77/08-1/В від 14.03.2008 року. Свій позов мотивувала тим, що відповідно до цього договору відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 11 000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом, які нараховуються на фактичний залишок кредиту, в розмірі 0,1918 % за кожний день користування кредитом, строком на 42 календарних місяці. В забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором 14.03.2008 року між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений договір поруки. Позичальник належним чином не виконував свої зобов'язання, а тому виникла заборгованість, яка складає 58 991,84 грн., з яких: 9 166,64 грн. - сума неповернутого кредиту, 36242,85 грн. - несплачені відсотки, 13582,35 грн. - штраф. Позивач просив стягнути солідарно з відповідачів на свою користь вказану суму заборгованості та судові витрати. У судовому засіданні представник позивача позов підтримала на підставах, викладених в позовній заяві, просила його задовольнити. Представник відповідачів у судовому засіданні позовні вимоги визнала частково. Заперечувала щодо солідарного стягнення заборгованості з [PERSON], зазначивши, що порука є припиненою в силу ст. 559 ЦК України. Окрім того, заперечувала щодо розміру заборгованості в сумі стягнення відсотків, а відповідно і певної суми штрафу, зіславшись на закінчення у позивача строку дії ліцензії на надання фінансових послуг. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Між сторонами існують правовідносини, які ґрунтуються на вимогах ст. ст. 526, 530, 536, 553-554, 559, 610-611, 625, 629, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України. Відповідно до ст.ст.1054,1055 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу; якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку; поручитель відповідає перед кредитором за порушння зобове'язання боржником. Правові наслідки порушення зобов'язання, забезпеченого порукою, передбачені ст. 554 ЦК України. Згідно зі ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя; поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно дно ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті бставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Судом встановлено, що між членом кредитної спілки [PERSON] та Кредитною спілкою «Реал Кредит» 14.03.2008 року був укладений кредитний договір №77/08-1/В, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 11000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом, які нараховуються на фактичний залишок кредиту, в розмірі 0,1918 % за кожний день користування кредитом строком на 36 календарних місяці та зобов'язувався повертати кредит щомісячно рівними частинами та сплачувати проценти за користування кредитом відповідно до графіка здійснення платежів. При простроченні погашення кредиту та/або процентів за користування кредитом згідно графіка платежів більше чим на 30 календарних днів кредитодавець має право нараховувати штраф у розмірі 30% від суми простроченого зобов'язання по поверненню кредиту та/або сплаті процентів за користування кредитом (п.6.4 договору). На забезпечення виконання по вказаному кредитному договору 14.03.2008 року між позивачем та [PERSON] був укладений договір поруки, відповідно до якого останній взяв на себе зобов'язання відповідати перед кредитором за виконання позичальником своїх зобов'язань, що виникають із кредитного договору, та в разі невиконання останнім зобов'язань нести відповідальність перед кредитором як солідарний боржник. 28.03.2011 року між позивачем та [PERSON] був укладений додатковий договір до кредитного договору, яким збільшено строк надання кредиту з 36 місяців до 42 місяців. Зміни до договору поруки не вносились. Позивач свої зобов'язання виконав, що підтверджується видатковим касовим ордером від 14.03.2008 року. Позичальник належним чином не виконував свої зобов'язання, а тому заборгованість за вказаним кредитним договором становить 58991,84 грн., з яких: 9166,64 грн. - сума неповернутого кредиту, 36242,85 грн. - несплачені відсотки, 13582,35 грн. - штраф, відповідно до п 6.4 договору. Дана сума заборгованості встановлена в судовому засіданні на підставі наданих доказів та підлягає стягненню з позичальника. Щодо заперечень представника відповідача про зменшення суми заборгованості по відсотках, а отже і відповідне зменшення розміру штрафу, передбаченого п. 6.4 кредитного договору, у зв'язку із закінчення у позивача ліцензії на надання фінансових послуг, то суд зазначає. Згідно п.4 ч.1 ст. 34 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг", ч. 4 ст. 8 Закону України "Про кредитні спілки" діяльність з надання фінансових кредитів за рахунок залучених коштів підлягає обов'язковому ліцензуванню. Згідно п. 1.2. Ліцензійних умов провадження діяльності кредитних спілок з надання фінансових послуг, затверджених розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 02.12.2003 № 146 для надання фінансових кредитів за рахунок залучених коштів (кредитів банків, коштів інших установ та організацій) кредитна спілка зобов'язана отримати ліцензію на здійснення діяльності кредитної спілки з надання фінансових кредитів за рахунок залучених коштів, крім внесків (вкладів) членів кредитної спілки на депозитні рахунки. Діяльність кредитної спілки з надання фінансових кредитів за рахунок капіталу кредитної спілки, а також коштів об'єднаних кредитних спілок, залучених кредитною спілкою, що є їх членом, та коштів спільних фінансових фондів асоціацій кредитних спілок, утворених їх членами, не потребує отримання ліцензії. Так, чинним законодавством передбачена обов'язковість наявності ліцензії саме для надання фінансових кредитів за рахунок залучених коштів. Як вбачається з матеріалів справи, на момент отримання [PERSON] кредиту, а саме 14.03.2008 року, ліцензія на надання фінансових послуг була чинною. При цьому судом не встановлено факту надання коштів за рахунок залучених, зокрема надані позивачем докази вказують на зворотнє. Разом з тим, суд звертає увагу, що вимоги кредитної спілки зводяться до виконання позичальником укладеного договору кредиту та відповідно стягнення у зв'язку з цим відсотків, а не про надання кредиту, тому доводи відповідача не ґрунтуються на нормах законодавства та матеріалах справи. Щодо стягнення вказаної суми з поручителя, то суд враховує, що відповідно до положень ст.559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Суд враховує, що до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які призвели або можуть призвести до збільшення обсягу відповідальності останнього. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає в разі: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо. Відповідна правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 20 лютого 2013 року в справі № 6-172цс12. Як вбачається з матеріалів справи сторонами кредитного договору було змінено строк кредитування внаслідок чого збільшився період за який нараховуються проценти. Таке збільшення проведено без згоди поручителя, а тому суд приходить до висновку про збільшення відповідальності поручителя без його згоди, тому порука в силу положень ст.559 ч.1 ЦК України є припиненою. При цьому слід зауважити, що у разі невизнання кредитором права поручителя, передбаченого ч. 1 ст. 559 ЦК України, на припинення зобов'язання за договором поруки таке право підлягає захисту судом за позовом поручителя шляхом визнання його права на підставі п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України. Разом з тим, звернення особи до суду з позовом про визнання поруки такою, що припинена, на підставі ч. 1 ст. 559 ЦК України не є необхідним. За викладених обставин, суд приходить до висновку про неналежне виконання позичальником своїх зобов'язань, внаслідок чого права позивача порушенні, існує заборгованість за кредитним договором, розмір якої встановлений і становить в цілому 58 991,84 грн., яка підлягає стягненню з позичальника, в частині стягнення вказаної суми заборгованості з поручителя - слід відмовити. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави 589,92 грн. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial