Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 3500 гривень щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування вимог позивач вказує, що перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 12 серпня 2007 року, який було розірвано на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 січня 2021 року. У даному шлюбі у них народилась дочка [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає разом із позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач у добровільному порядку допомогу на утримання дитини не надає. З врахуванням наведеного просить суд задовольнити позовні вимоги. 02 червня 2021 року ухвалою судді відкрито провадження у вказаній цивільній справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] у судове засідання не з`явились, подавши клопотання про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали та щодо заочного розгляду справи не заперечили. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, повторно до суду не з`явився, не повідомивши про причини неявки. Відзиву на позов від відповідача не надходило. За вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно з ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивач не заперечив проти такого вирішення справи, та відповідно до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. З 12 серпня 2007 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу у сторін народилась дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 15 березня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції. Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 p., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 p. та набула чинності для України 27 вересня 1991 p., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Положеннями ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Вимогами ст. 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і обов`язків і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно із вимогами ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3.1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3.2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно із ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до Закону України "Пpo Державний бюджет на 2021 рік" прожитковий мінімум на одну особу становить: дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень. Суд встановив, що неповнолітня [PERSON] проживає разом з матір`ю та знаходиться на її утриманні, а відповідач не виконує свій обов`язок по утриманню неповнолітньої дитини, не надає їй матеріальної допомоги без поважних на те причин. При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище дитини, вік та потреби неповнолітньої. При вирішенні справи суд також враховує майновий стан відповідача, який є фізичною особою-підприємцем, судом не встановлено обставини про його незадовільний стан здоров`я, інших дітей та осіб на утриманні немає. Врахувавши усі вищевикладені обставини, суд вважає, що розмір аліментів, які підлягають стягненню з [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини необхідно визначити у розмірі 3000,00 гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з урахуванням індексації, починаючи стягувати з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В силу вимог ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Необхідність стягнення аліментів у більшому розмірі позивачем не доведено, а менший розмір аліментів є недостатнім для належного виховання та утримання неповнолітньої дитини. Жодних заперечень щодо доводів позивача та належних та допустимих доказів на спростування здобутих судом відповідач не надав. В силу вимог статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 908,00 грн. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів на неповнолітню дитину в межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання.

Outcome: partial