Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-29 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулась до суду з вищеназваним позовом до Публічного акціонерного товариства «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» (надалі - ПАТ «ПівдГЗК») про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю сина. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона є матір'ю свого єдиного сина [PERSON], який працював машиністом електровозу на ПАТ «Південний ГЗК» та піддавався впливу шкідливих факторів, що в наступному стало підставою виникнення в нього професійного захворювання. Висновком МСЕК від 20 травня 2014 року її сину [PERSON] первинно встановлено 65 % відсотків втрати професійної працездатності , невдовзі висновком МСЕК від 20 червня 2014 року 100 %. Стан його здоров'я постійно погіршувався і [INFO] року [PERSON] помер. Позивач зазначає, що тривалий час переносить душевні страждання та переживання по вині підприємства ПАТ «ПівдГЗК» у зв'язку зі смертю її сина. Розширеною експертною комісією встановлено причинний зв'язок смерті з профзахворюванням. Внаслідок смерті сина позивач переносить тяжкі моральні та фізичні страждання, бо разом з ним померла її єдина опора в житті.. Вона втратила його моральну та матеріальну підтримку. У зв'язку з цим, позивач просить суд у відшкодування моральної шкоди, в зв'язку зі смертю сина стягнути на її користь з відповідача 100000 гривень. Представник позивача [PERSON], в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав в повному обсязі, з викладених у позові мотивів, та просив суд його задовольнити. Представник відповідача ПАТ «ПівдГЗК» в судовому засіданні просив відмовити позивачу в повному обсязі, зазначає, що позивачем не надано доказів, що підтверджують наявність у неї моральної шкоди. Не має підтвердження того, що між позивачем та її сином бути міцні родинні стосунки, відсутні докази того, що її захворювання пов'язано з моральними стражданнями. Вивчивши письмові матеріали справи, оцінивши у сукупності докази, надані сторонами в обґрунтування своїх вимог та заперечень, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає частковому задоволенню, за таких підстав. Матеріалами справи підтверджується, що [PERSON] працював машиністом електровозу, цеху рухомого складу служб та рухомого складу управління залізничного транспорту ( надалі ЦРС СРС УЗТ) з 1981 р. по 2014р. на підприємстві відповідача ПАТ «Південний ГЗК». ( а.с.32-34) Висновком медико - соціально експертною комісією від 20 травня 2014 року [PERSON] первинно встановлено 65 % відсотків втрати професійної працездатності , за наступним медичним переоглядом МСЕК від 20 червня 2014 року йому встановлено 100 % втрати професійної працездатності (а.с.5) Згідно свідоцтва про смерть Серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] року ( а.с.7). Згідно довідки міжрайонної профпатологічною МСЕК про причинний зв'язок смерті з професійним захворюванням від 23 жовтня 2015 року встановлений причинний зв'язок смерті [PERSON] від професійного захворювання. (а.с.6) Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, (п. 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю. Таким чином, моральна шкода, завдана смертю фізичної особи відшкодовується чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим) такої особи, а також особам, які проживали з нею однією сім'єю, особою, яка на відповідній правовій підставі володіє об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку незалежно від вини такої особи. З урахуванням викладеного, суд не може погодитися із запереченнями представника Відповідача щодо відсутності вини підприємства, оскільки з матеріалів справи вбачається, що саме підприємство відповідача є тією особою, яка несе відповідальність по відшкодуванню моральної шкоди Позивачу. Відповідно до копії свідоцтва про народження Серії [NUMBER] від 14 березня 1961 року вбачається, що позивач [PERSON] є матір'ю померлого [PERSON].(а.с.6 зворот) Статтею 153 КЗпП України встановлено, що забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Відповідно до ст.ст.1,3 ст.43, ч. 1 та 2 ст.46 Конституції України Україна як соціальна держава, зміст і спрямованість діяльності якої визначають права і свободи людини та їх гарантії, проголосила право громадян на належні, безпечні і здорові умови праці, соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника. У відповідності до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах по відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (із змінами та доповненнями) розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд повинен визначати залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. Суд вважає, що позивач [PERSON], має право на відшкодування моральної шкоди у зв'язку зі смертю її сина від отриманого професійного захворювання на підприємстві відповідача, оскільки втрата сина, за звичай супроводжується невимовними моральними стражданнями, тугою та душевним болем, який неможливо загасити ніяким співчуттям. Згідно з ч. 3 ст. 23 Цивільного кодексу України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або у інший спосіб. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Тому у відшкодування моральної шкоди у зв'язку зі смертю [PERSON], виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, з врахуванням глибини фізичних і душевних страждань його матері, суд вважає необхідним стягнути з Відповідача ПАТ «ПівдГЗК» на користь [PERSON]., моральну шкоду у розмірі 15000,00 гривень без урахування податку з доходу фізичних осіб. Згідно ст. 5 Закону України "Про судовий збір" Позивач звільнений від сплати судового збору. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial