Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду\~з позовом, в якому просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачем [PERSON] , зареєстрований 26 жовтня 1917 року Відділом РАГС апарата району «Есиль» міста Астана (Нур-Султан), Казахстан, актовий запис 50-564-17-0001734. Позов обґрунтовано тим, що шлюб з відповідачем виявився не тривалим. Спільне життя не склалося через різні погляди на вирішення сімейних проблем та ведення спільного господарства, мають місце непорозуміння з різних питань сімейного життя, взаємні претензії один до одного, ігнорування налагодження сімейних відносин, що призвело до втрати почуття любові один до одного. В зв`язку з тим, що сімейне життя з відповідачем не склалося, вони фактично припинили спільне проживання, подружні стосунки та ведення спільного господарства й спільного бюджету. З липня 2018 року вони проживають окремо, і як наслідок, кожний із них має своє особисте життя. У серпні 2020 року у позивача народилась дитина від іншої жінки. Тобто позивач вважає, що їх сім`я остаточно розпалася із-за непорозумінь, психологічної несумісності, спільного небажання відновити сімейні відносини та сім`я існує лише формально. Подальше спільне життя та збереження шлюбу буде суперечити його інтересам та вважає його недоцільним. Спорів про поділ майна між ними немає. Позивач вважає враховуючи викладені обставини, поновлення шлюбу-сімейних відносин та збереження сім`ї є неможливим. Твердо бажає розірвати шлюб, у зв`язку з чим просить термін для примирення не надавати. Позивач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просить розгляд справи провести за його відсутності, позовні вимоги підтримав повністю та надає згоду на заочний розгляд справи (а.с.45,46).\~\~ Відповідач в судове засідання не з`явилась про місце, день та час слухання справи була повідомлена належним чином шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України відповідно до вимог ч.11\~ст.128 ЦПК України\~та ч. 1\~ст. 1-1 ЗУ «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції», про причини неявки відомостей не надходило (а.с. 36-37, 42-43). Відповідач своїм правом на подачу відзиву не скористалася. Заяв та клопотань до суду не надходило. Зі згоди позивача суд ухвалює проводити заочний розгляд справи, що відповідає вимогамст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі викладеного, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін по наявним матеріалам в справі. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Так, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 26 жовтня 1917 року Відділом РАГС апарата акима району «Есиль» міста Астана (Нур-Султан), Казахстан, актовий запис 50-564-17-0001734 (а.с.23). З липня 2018 року фактично сімейні відносини припинені, спільне господарство сторони не ведуть, мешкають окремо понад три роки. У позивача фактично стосунки з іншою жінкою, з якою мають спільну дитину. Спорів про поділ майна між сторонами немає. Суд бере до уваги положення\~ст. 24 СК України, яка визначає однією з основних ознак шлюбу його добровільність, передбачивши, що примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до\~ст.112 СК України\~суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї суперечитиме інтересам одного з них. Як вбачається із п. 10\~Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійним та поділ спільного майна подружжя»\~проголошена\~Конституцією України\~охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. У\~ст. 17 Закону України № 3477-IV від 23 лютого 2006 року "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", зазначено, що "суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права". Частина перша ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя. Поняття «приватного та сімейного життя» ЄСПЛ не є чітко визначеним, і охоплює широкий спектр питань, серед яких, зокрема, є права особи на приватний простір, право визначати своє приватне життя (справа «Пек проти Сполученого Королівства» від 28 січня 2003 року, заява №44647\\98). При вирішенні спору про розірвання шлюбу суд враховує, що позивач та відповідач не проживають сім`єю, мають різні погляди на життя, між сторонами припинилися шлюбні стосунки, вони перестали вести спільне господарство й проживають окремо. За таких обставин суд приходить до висновку, що причини, які викликали позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, подальше сумісне проживання подружжя і збереження сім`ї стали неможливими, їх сім`я існує формально. Суд вважає, що сім`я розпалась, а тому шлюб між ними слід розірвати. Відповідно до\~ст. 113 Сімейного кодексу України\~особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Крім того, згідно зі\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір\~покладається у разі задоволення позову покладається на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved