Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] , третя особа: Жовтневий відділ державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про звільнення від сплати заборгованості по сплаті аліментів на утримання малолітньої дитини (уточнена в порядку ст. 49 ЦПК України) В уточненій позовній заяві [PERSON] вказує на те, що рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 17.12.2015 по справі № 331/8310/15-ц (провадження № 2//331/2158/15) задоволено позов районної адміністрації Запорізької міської ради по Жовтневому району як органу опіки та піклування та позбавлено її батьківських прав відносно малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , а також стягнуто аліменти в розмірі ј частини доходів, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму, затвердженого для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду з цим позовом, а саме з 11 листопада 2015 року і до досягнення дитиною повноліття. Сплачувати аліменти згідно рішення суду вона не мала можливості, оскільки за станом здоров`я мала труднощі у працевлаштуванні та не мала доходу. Так, з травня 2017 року вона є інвалідом III групи безстроково. Вказане також підтверджується медичною документацією, медичною карткою, виписками з історії хвороби, довідками про доходи, копії яких додаються до заяви. Пенсію по інвалідності отримує з жовтня 2018 року в сумі 1452 грн. 00 коп. До цього часу виплат пенсії починаючи з травня 2017 року не отримувала. Згідно довідки Олександрівського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя ГТУЮ України в Запорізькій області від 13.12.2018 № 32948 заборгованість зі сплати аліментів за вказаним рішенням суду станом на 27.12.2018 року становить 50692,46 грн. Таким чином, розрахунок сум, що оспорюються дорівнює сумі заборгованості відповідно до Розрахунку заборгованості зі сплати аліментів наданого Олександрівським відділом державної виконавчої служби ГТУЮ у Запорізькій області від 27.12.2018 та складає за період з 31.11.2015 по 30.09.2018 - 48942 (сорок вісім тисяч дев`ятсот сорок дві тисячі) грн. 86 коп. Крім того, як їй повідомили в управлінні соціального захисту населення, відповідач отримувала тимчасову державну допомогу на дитину у зв`язку із неотриманням аліментів. Однак офіційної інформації щодо періодів отримання та сум зазначеної допомоги їй не надано в силу вимог Закону України "Про захист персональних даних". Відповідно до ст. 197 СК України з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів суд може відстрочити або розстрочити сплату заборгованості за аліментами. За позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Посилаючись на вищенаведені обставини, позивачка [PERSON] просить суд звільнити її від сплати заборгованості за аліментами в розмірі 48942 (сорок вісім тисяч дев`ятсот сорок дві) грн. 86 коп., яка нарахована на підставі виконавчого листа № 331/8310/15-ц, виданого 26.05.2016 Жовтневим районним судом м. Запоріжжя по справі за позовом районної адміністрації Запорізької міської ради по Жовтневому району про стягнення з [PERSON] аліментів в розмірі ј частини доходів, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму, затвердженого для дитини відповідного віку, починаючи з 11 листопада 2015 року і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 22 грудня 2018 року по справі відкрите провадження, ухвалено справу розглядати за правилами загального позовного провадження з повідомленням сторін. Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 05 квітня 2019 року справу призначено до слухання на 06.06.2019 року на 11 год. 00 хв. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала, наполягала на задоволенні позовних вимог. Представник третьої особи Жовтневого відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя в судовому засіданні пояснила, що при розгляді даної справи покладається на розсуд суду. Надала розрахунок заборгованості [PERSON] зі сплати аліментів. Відповідачка [PERSON] в судові засідання призначені на 12.02., 05.04., 06.06., 16.09., 09.12.2019 р., 23.03., 05.06., 01.10.2020 р. не з`явилась, про час і місце судового засідання повідомлена належним чином, в т.ч. шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України, про причину неявки суд не повідомила. Позивачка [PERSON] та її адвокат Мажара О.О. вказували, що у вересні 2018 р. [PERSON] разом з дитиною [PERSON] , опікуном якої вона була призначена після позбавлення батьківських прав [PERSON] , виїхали до Ізраїлю, але адреси їх місця мешкання не було надано суду учасниками справи. Згідно зі ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином, повідомлений про дату, час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За клопотанням позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи та оцінивши в сукупності надані докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. Згідно з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Судом встановлено, що згідно з рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 17.12.2015 по справі № 331/8310/15-ц (провадження № 2//331/2158/15) задоволено позов районної адміністрації Запорізької міської ради по Жовтневому району як органу опіки та піклування та позбавлено її батьківських прав відносно малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , а також стягнуто аліменти в розмірі ј частини доходів, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму, затвердженого для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду з цим позовом, а саме з 11 листопада 2015 року і до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні вивчено та оголошено Постанову Запорізького апеляційного суду від 29.01.2020 р. по справі № 331/8310/15-ц, згідно з якою апеляційна скарга [PERSON] задоволена частково; заочне рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 17 грудня 2015 року змінено в частині розміру стягнутих аліментів; зменшено аліменти, які стягнуті з [PERSON] на користь фізичної чи юридичної особи, утриманні якої знаходитиметься неповнолітня [PERSON] , Ю6. 2010 р.н., та визначено їх у періоді з 11.11.2015р. по 07.07.2017р. у розмірі 30 відсотків прожиткового мінімуму, установленого для дитини відповідного віку, з 11.11.2015 р. по 07.07.2017 р. у розмірі 50 % прожиткового мінімуму, установленого для дитини відповідного віку, і до досягнення дитиною повноліття; в решті рішення залишено без змін. Згідно з п. 9 ч. 1 статті 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення. Частинами 1-2, статті 13 закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що судове рішення, яким закінчується розгляд справи в суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Відповідно до 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. В Постанові Запорізького апеляційного суду від 29.01.2020 р. зазначено: «зі справи вбачається, що сім*я Трипольських після народження [PERSON] була малозабезпеченою, тому отримувала допомогу, зокрема, через « Червоний Хрест » та благодійну допомогу від Запорізького міського благодійного Фонду "Єврейський громадський центр Мозаль ТОВ". З довідки: УПСЗН ЗМР по Олексаднрівському району слідує, що з січня 2015р. по день ухвалення рішення Жовтневого суду 17.12.2015р. відповідач отримувала лише допомогу на дитину як одинока матір у розмірі 516 грн. та 583 грн. щомісячно, ніяких інших соціальних виплат не отримувала. Згідно довідки Головного управління ДФС у Олекеандрівському районі м. Запоріжжя, [PERSON] ніякого доходу у III та IV кварталах 2015 р. не отримувала. Висновком МСЕК [PERSON] 27.06.2017р. встановлено III групу інвалідності у зв`язку із загальним захворюванням безтерміново. У висновку МСЕК зазначено, що їй протипоказана важка фізична праця, необхідно ендопротезування лівого культового суглобу, пересування з палицею.» Аналогічно позивачкою [PERSON] додано до позову належні та допустимі докази на підтвердження того, що вона з травня 2017 року є інвалідом III групи безстроково, а саме медичну документацію, медичну картку, виписки з історії хвороби, акт огляду МСЕК. Відповідно до повідомлення про надання державної допомоги від 16.10.2018 р., пенсію по інвалідності [PERSON] отримує з жовтня 2018 року в сумі 1452 грн. 00 коп. Згідно довідки Олександрівського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя ГТУЮ України в Запорізькій області від 13.12.2018 № 32948 заборгованість зі сплати аліментів за вказаним рішенням суду станом на 27.12.2018 року становить 50692, 46 грн. Розрахунок сум, що оспорюються дорівнює сумі заборгованості відповідно до Розрахунку заборгованості зі сплати аліментів наданого Олександрівським відділом державної виконавчої служби ГТУЮ у Запорізькій області від 27.12.2018 та складає за період з 31.11.2015 по 30.09.2018 - 48942 (сорок вісім тисяч дев`ятсот сорок дві тисячі) грн. 86 коп. В матеріалах виконавчого провадження міститься інформація з ГУНП Запорізької області про те, що [PERSON] [INFO] та [PERSON] , [INFO] вересні 2018 р. перетнули кордон України у напрямку м. Тель-Авів, Ізраїль. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Також, відповідно до частин 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Зазначені положення національного та міжнародного законодавства регламентують право дитини на утримання та беззаперечний обов`язок батьків надавати це утримання на належному рівні. Виключення з цього правила передбачено ч. 2 ст. 197 СК України, згідно з якою за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Аналіз вищезазначених норм чинного свідчить про те, що звільнення від сплати заборгованості, яка вже нарахована на виконання судового рішення, можливе лише у виключних випадках, зокрема тяжкої хвороби боржника або може бути викликана іншою обставиною, що має істотне значення. Причина, по якій позивачка, посилаючись на ст. 197 СК України, просить звільнити її від сплати заборгованості за аліментами є незадовільнй стан здоров*я, що зумовлений тяжкою хворобою (після травматичний лівобічний коксартроз III ступеню). Статтею 89 ЦПК визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Оцінюючи здобуті в судовому засіданні докази як окремо, так і у їх взаємному зв`язку, враховуючи те, що позивачу [PERSON] встановлено III групу інвалідності у зв*язку із загальним захворюванням безтерміново, а також те, що її щомісячний дохід складає 1452 грн. 00 коп., суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved