Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання за нею права власності в порядку спадкування на земельну ділянку (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 6,20 га, що знаходиться в адміністративних межах Великоканівецької сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області. Мотивує позов тим, що дана земельна ділянка (пай) належала її бабі [PERSON], яка померла 19.01.2016 року. Все своє майно померла заповідала їй, спадкоємець спадщину прийняла шляхом подачі до Чорнобаївської державної нотаріальної контори заяву відповідної заяви. Але не може оформити свої спадкові права у зв"язку з виникненням спору між спадкоємцями. В судове засідання позивач не зявилася, подала до суду заяву про розгляд справи в її відсутність, просила позов задоволити, позовні вимоги підтримала. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з"явилися, подали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, проти задоволення позову не заперечують. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в сукупності, приходить до наступних висновків. 19 січня 2016 року [PERSON] померла (копія свідоцтва про смерть серія І-СР № 273134, а.с.6). Після її смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподаського виробництва площею 6,20 га, що належала померлій згідно державного акту серії Ш-ЧР № 019741 від 28 серпня 2002 року, виданого на підставі рішення Великоканівецької сільської ради від 27 липня 2002 року № 7 - 2 (а.с.13). 17 січня 2003 року [PERSON], склала заповіт, посвідчений секретарем Великоканівецької сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області, зареєстрований в книзі для запису нотаріальних дій № 3, яким заповіла все своє майно позивачу [PERSON] ( дошлюбне прізвище [PERSON]) В.В. (а.с 7). Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру заповіт є чинним, не змінено (а.с.35-36). Статтею 1268, ч. 1 ст. 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час її відкриття не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. З матеріалів справи вбачається, що спадкодавець [PERSON] на день смерті проживала з дочкою [PERSON], внуками [PERSON] та [PERSON] (довідка Великоканівецької сільської ради № 1503 від 14.09.2017, а.с. 8). Згідно листа Чорнобаївської державної нотаріальної контори від 28.10.2017 р. № 1279/01-16 (а.с.27-34) спадщину померлої прийняли шляхом подачі відповідних заяв про прийняття спадщини [PERSON] в.В., [PERSON], [PERSON] Дочки померлої [PERSON] та [PERSON] від прийняття спадщини відмовився. Позивач також зверталася до Чорнобаївської державної нотаріальної контори про видачу свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться в адміністративних межах Великоканівецької сільської ради Чорнобаївського району, проте їй було відмовлено у зв"язку з наявністю інших спадкоємців (лист № 1141/02-16 від 15.08.2017, а.с. 4). Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. В розумінні глави 12 Цивільного кодексу України земельна ділянка як нерухоме майно є об"єктом цивільних прав. Згідно ст. 79 Земельного кодексу України земельна ділянка може бути обєктом права власності. За приписом ст. 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, прийняття спадщини. Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого немайнового або майнового права та інтересу, а одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Статтею 392 ЦК України визначено, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також в разі втрати ним документа, який засвідчує його. Враховуючи викладені обставини, грунтуючись на вищезазначених нормах права, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки позивач прийняла спадщину у встановлений законом спосіб, а наданими суду доказами підтверджено її право на спадкування зазначеного майна за заповітом та його належність на час смерті спадкодавцю. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved