Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-10 00:00:00

Позивач [PERSON], [INFO], звернувся 14.11.2016 року в суд з цим позовом, вказуючи, що в 2004 році громадянка [PERSON] вирішила продати житловий будинок за адресою: [ADDRESS], який належав їй на підставі договору дарування житлового будинку посвідченого приватним нотаріусом Сухарчук Т. Г. серії [NUMBER] від 30 липня 2003 року. Він придбав вищевказаний житловий будинок з господарчими будівлями і спорудами, повністю розрахувався з власницею будинку. Він зареєстрував своє місце проживання в вищевказаному будинку, та почав проживати в ньому зі своєю родиною, що підтверджується довідкою №2075 від 27.10.2016 року, виданою Виконавчим комітетом Липецької сільської ради. З 2004 року ним було зроблено капітальний ремонт будинку, влаштовано подвір'я будинку, та зроблено всі умови для комфортного проживання родини у будинку. Він вважав, що для переоформлення будинку йому достатньо звернутися до сільської ради, але на даний час він вирішив оформити пільги на комунальні послуги та дізнався, що у нього немає правовстановлюючого документу. У вересні 2016 року він звернувся до відповідачки, яка проживає в Республіці Білорусь, але вона відмовляється приїхати для оформлення документів, посилаючись на нестачу коштів та вільного часу, та передала лише довіреність на ім'я [PERSON]. Однак нотаріус відмовляється їм посвідчувати угоду купівлі-продажу, оскільки цієї довіреності не достатньо для оформлення всіх необхідних докмуентів. До того ж він придбав будинок у 2004 році, тобто вже більше 10 років, та має право на цей будинок в порядку набувальної давності, тому вважає, що правомірно та законно фактично набув право приватної власності на будинок. Просив суд визнати за ним, [PERSON], в порядку набувальної давності, право приватної власності на житловий будинок літ. «А», загальною площею 49,1 кв. м, житловою площею 40, 0 кв. м, з господарськими спорудами та будівлями: сіни літ. «а», навіс літ. «а1, а2 », сараї літ. «В, Г, Д, З, Е, Ж», літня кухня літ. «Б», погріб літ. «в», вбиральня літ. «И», огорожа №1-2, що розташований у [ADDRESS] Позивач у судове засідання не звився, але надав заяву про розгляд справи у його відсутність в якій на позові наполягав. Представник відповідача за довіреністю [PERSON] у судовому засіданні позов визнала та підтвердила викладені обставини справи. Також пояснила, що власниця будинку проживає у м.Мінську і не має планів на подальше володіння чи користування спірним будинком. Вислухавши представника відповідача та дослідивши обставини справи, суд приходить до висновку про задоволення позову. Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Крім відсутності заперечень з боку відповідача стосовно обставин цієї справи, зазначені обставини підтверджуються наявними у справі письмовими доказами. Як вбачається з копії Технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок виготовлений 22.08.2003 року Котовським міжміським бюро технічної інвентаризації на ім'я [PERSON] в натурі є: житловий будинок літ.«А», 1934 року побудови, загальною площею 49,1 кв. м, житловою площею 40,0 кв. м, з господарськими спорудами та будівлями: сіни літ. «а», навіс літ. «а1, а2 », сараї літ. «В, Г, Д, З, Е, Ж», літня кухня літ. «Б», погріб літ. «в», вбиральня літ. «И», огорожа №1-2. Житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] належав [PERSON] на підставі договору дарування житлового будинку, посвідченого 30 липня 2003 року приватним нотаріусом Котовського районного нотаріального округу Одеської області Сухарчук Т. Г., зареєстровано у реєстрі за №2115. Згідно Звіту про оцінку майна від 10.01.2017 року, виконаного СПД [PERSON], оціночна вартість будинку складає - 28480 грн. Факт правомірного заволодіння позивачем спірним житловим будинком підтверджується довідкою виконкому Липецької сільської ради № 2075 від 27.10.2016 року, згідно якої [PERSON] дійсно з 2004 року по теперішній час зареєстрований на проживає про [ADDRESS] Частиною 1 ст.344 ЦК України передбачено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено Цивільним кодексом України. Відповідно п. 9 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" роз'яснено, що відповідно до частини першої статті 344ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. - вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Стаття 41 Конституції України зазначає, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. У відповідності до п. 13 Постанови пленуму ВССУ "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" № 5 від 07.02.2014 року можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15,16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Отже, враховуючи, що позивач добросовісно заволодів чужим майном і понад 10 років продовжує відкрито, безперервно володіти житловим будинком з господарчими будівлями та спорудами по провул. Шкільний, 5 в с. Липецьке Подільського району Одеської області, суд вважає за можливе визнати за ним право власності за набувальною давністю.

Outcome: approved