Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-06 00:00:00

Національна академія внутрішніх справ звернулася до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування витрат за навчання в розмірі 20786 гривень 56 копійок, вказавши, що наказом ректора Київського національного університету від 22.07.2005 року №76 дск [PERSON] З 01.09.2005 року зараховано курсантом першого курсу денної форми навчання Київського національного університету внутрішніх справ. 29.11.2007 року між КНУВС, комплектуючим органом УМВС України у Хмельницькі області та [PERSON] укладено договір №Хм-80 про підготовку фахівця за державним замовленням та його працевлаштування, згідно з яким [PERSON] навчався за рахунок коштів державного бюджету і після закінчення навчання, повинен відпрацювати за місцем розподілу не менше як три роки, а у разі відмови від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ протягом перших трьох років після закінчення навчання - відшкодувати фактичні витрати за період навчання. З 01.09.2005 року по 19.06.2009 року у відповідності з підписаним договором відповідач у період навчання на здобуття вищої освіти за державним замовленням за напрямком "Правознавство" перебував на державному забезпеченні харчуванням, речовим майном, грошовим утриманням та житлом із наданням відповідних комунальних послуг. Наказом УМВС України у Хмельницькі області від 25.01.2011 року №19 [PERSON] звільнено з органів внутрішніх справ за власним бажанням (тобто до спливу встановленого 3 річного терміну перебування на службі по закінченню навчання). Відповідно до розпорядження КМУ від 27.08.2010 року №1709- р "Про реорганізацію деяких вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ" Київський національний університет внутрішніх справ реорганізовано в Національну академію внутрішніх справ. Порядок відшкодування курсантами та випускниками витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 01.03.2007 року №313. Представник позивача направив до суду заяву про слухання справи у його відсутність та підтримання позову. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав повністю, зазначивши, що договір було підписано у 2007 році, а не у 2005 році, крім того його не було забезпечено роботою, у тому населеному пункті, у якому було зазначено в направленні на навчання. Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява не підлягає задоволенню з наступних підстав: судом об'єктивно встановлено, що наказом ректора Київського національного університету від 22.07.2005 року №76 дск [PERSON] З 01.09.2005 року зараховано курсантом першого курсу денної форми навчання Київського національного університету внутрішніх справ. 29.11.2007 року між КНУВС, комплектуючим органом УМВС України у Хмельницькі області та [PERSON] укладено договір №Хм-80 про підготовку фахівця за державним замовленням та його працевлаштування, згідно з яким [PERSON] навчався за рахунок коштів державного бюджету і після закінчення навчання, повинен відпрацювати за місцем розподілу не менше як три роки, а у разі відмови від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ протягом перших трьох років після закінчення навчання - відшкодувати фактичні витрати за період навчання. А тому вимоги позивача про стягнення коштів за період навчання з 01.09.2005 року по 29.11.2007 року є безпідставними. Крім того відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №313 від 01.03.2007 року «Про затвердження Порядку відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ» затверджено порядок відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ». Наказом Міністерства внутрішніх справ України №150 від 14.05.2007 року затверджено Типовий договір про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України, відповідно до п. 2.1.7 якого передбачено, що після закінчення навчання й отримання відповідної кваліфікації видати особі документ про освіту встановленого зразка, направлення на роботу відповідно до рішення державної комісії з персонального розподілу випускників, нагрудний знак та грошові виплати, передбачені відповідними нормативно-правовими актами. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Зі сторони позивача не надано до суду документів які свідчать, що [PERSON], по закінченню навчання, направлено на роботу відповідно до рішення державної комісії з персонального розподілу випускників. Вказане направлення на вимогу суду позивачем не надано. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: dismissed