Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-27 00:00:00

Ковельська районна державна адміністрація в особі органу опіки та піклування в інтересах малолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про позбавлення батьківських прав . В обґрунтування позову позивач вказує, що дана сімя перебуває на обліку в службі у справах дітей Ковельської райдержадміністрації з 2016 року, як така, що знаходиться в складних життєвих обставинах. Влітку 2018 року за нецільове використання державної допомоги на утримання дитини до трьох років виплати були припинені. Через існування загрози для життя та здоровя дітей працівниками служби у справах дітей було вилучено четверо малолітніх дітей та поміщено їх до Волинського обласного центру соціальної психологічної реабілітації дітей м. Ковеля. За час спільного проживання дорослі члени сімї зарекомендували себе з негативної сторони, часто зловживають спиртними напоями, влаштовують пяні дебоші та ведуть аморальний спосіб життя. Вони не мають постійного місця роботи та сталих заробітків, введенням підсобного домашнього господарства не займаються. Житло перебуває у занедбаному стані, Через несплату комунальних послуг відключено електропостачання, мають велику заборгованість за інші комунальні послуги, а саме: водопостачання та водовідведення. Помешкання опалюється газовою плитою, а тому температурний режим в кімнаті є незадовільним, Разом з ти не створені належні санітарно-гігієнічні умови для утримання дітей, несправний внутрішній санвузол та ванна кімната. Незважаючи на ряд профілактичних бесід щодо недопущення ухилення відповідачів від своїх батьківських обовязків їх поведінка суттєво не змінилася, вони надалі продовжують ігнорувати інтереси дітей, повністю перекладають обовязки по вихованню та утриманню двохрічної доньки на хвору бабусю, не роблять жодних зусиль для подолання алкогольної залежності. Така поведінка неодноразово розглядалась на засіданні ради профілактики Люблінської селищної ради проте позитивних змін в сімї не відбулося. З цих підстав було прийнято рішення про звернення до суду з позовом про позбавлення відповідачі батьківських прав щодо всіх малолітніх дітей. \~ \~ \~ \~В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити з підстав, викладених вище ствердивши, що поведінка відповідачів за час розгляду справи в суді дещо змінилась в кращу сторону в звязку з початком проведення ремонтних робіт в квартирі. Висловила думку проте, що якщо суд прийде до висновку про відібрання дітей то такий захід не буде суперечити вимогам законодавства та надасть можливість відповідачам зробити відповідні висновки для себе. Відповідачі в судовому засіданні фактично позов визнали, ствердивши, що дійсно їх сімя перебуває в край тяжкому матеріальному становищі з відсутності відповідних коштів. Підтвердили, що постійного заробітку не мають, а тому не можуть забезпечити належні умови для проживання та виховання своїх дітей. В подальшому обіцяють виправити таке становище та просили не позбавляти їх батьківських прав. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. Як вбачається з матеріалів справи відповідачі є батьками малолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], 12.08.2016 р.н, про що свідчать свідоцтва про їх народження. У відповідності з характеристиками відповідачів за місцем проживання останні характеризуються негативно, вихованням та належним утриманням дітей не займаються. Згідно актів обстеження житлово-побутових умов санітарно-гігієнічні умови в однокімнатній квартирі є незадовільними, умови для проживання малолітніх дітей не створені, в помешкані стійкий неприємний запах і т. п. З повідомлень Ковельського ВП ГУ НП у Волинській області вбачається, що відповідачі були притягнуті до адміністративної відповідальності за невиконання батьками своїх обовязків за ч.1 ст.184 КпАП України. Згідно висновку органу опіки та піклування при Ковельській райдержадміністрації є доцільним позбавлення відповідачів батьківських прав щодо їх малолітніх дітей. З наведених вище доказів суд приходить до висновку про часткове задоволення позову та відібрання у відповідачів малолітніх дітей при цьому зазначає, що згідно ст. 19 Конвенції про права дитини, держави - учасниці зобов'язані вживати усіх не-обхідних законодавчих та інших заходів з метою захисту дитини від усіх форм фізичного та психологічного насильства, образи чи зловживань, відсутності піклування чи недбалого і брутального поводження або експлуатації з боку батьків чи будь-якої іншої особи. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного спілкування. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства"\~визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідаль-ність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Частиною 4\~ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 року\~також пе-редбачено, що позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов'язку утримувати дітей. Згідно\~ст. 150 СК України\~батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Відповідно до вимог ч. 1\~ст. 170 СК України, суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках передбачених пунктами 2-5 частини першої\~статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров"я і морального виховання. Підставою для відібрання дитини, згідно положень\~ст.164 СК України, є ухилення батьків від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоке поводження з дитиною; хронічний алкоголізм або наркоманія батьків; експлуатація дитини, примушення її до жебракування та бродяжництва; інші випадки, якщо залишення дитини у батьків є небезпечним для її життя, здоров"я та морального виховання. Правовий сенс відібрання дитини за\~ст.170 СК України\~полягає в екстренності прийняття рішення на захист дитини, коли зволікання може призвести до тяжкої хвороби, каліцтва або її смерті. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Пунктом 26\~постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року\~передбачено, що суд може з врахуванням характеру поведінки і особи батьків та інших конкретних обставин, не позбавляти відповідачів батьківських прав, вирішивши питання про відібрання дітей і передачу їх органу опіки та піклування, якщо цього вимагають інтереси дітей. Дослідивши надані сторонами докази, суд вважає встановленим факт неналежного виконання відповідачами батьківських обов'язків по вихованню малолітніх дітей, не створення ними належних умов для повноцінного розвитку дітей, відсутність з боку відповідачів турботи та контролю за їх вихованням. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про необхідність відібрання у відповідачів їх малолітніх дітей без позбавлення батьківських прав.

Outcome: partial