Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-29 00:00:00

Позивач [PERSON] 16.09.2016 року пред'явила до суду позов до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення в її користь аліментів на утримання їх неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] та аліменти на її утримання. Зазначені позовні вимоги обґрунтовує тим, що шлюб зареєстровано 25.06.2014 року, про що зроблено актовий запис №17 Відділом реєстрації актів цивільного стану по Калуському району реєстраційної служби Калуського міського управління юстиції в Івано-Франківській області. Від шлюбу народився син [PERSON], [INFO]. Сімейні стосунки з відповідачем не склались через неприязні відносини між ними, вони фактично втратили почуття поваги та любові один до одного, не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбних стосунків. Позивач [PERSON] вважає, що подальше спільне життя і збереження сім'ї стали неможливими та суперечить її інтересам. На даний час їх спільний неповнолітній син проживає разом із нею. З цих підстав позивач просить розірвати шлюб та стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] у розмірі 25% частини від всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, та на її утримання 25% частини від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною трьохрічного віку. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, подала заяву, згідно з якою позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила розглянути справу в її відсутності. Відповідач [PERSON] позов визнав частково, в частині розірвання шлюбу визнав позовні вимоги та просив не надавати строк на примирення, а в частині стягнення аліментів погодився сплачувати аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі 25% частини від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття, та 300 грн. на утримання позивачки [PERSON] щомісячно, додатково зазначив що надавав кожного місяця позивачці 2000-2500 грн. на їх утримання, з чим в подальшому погодилась позивачка, про що подав до канцелярії суду заяву . Справа розглянута відповідно до ч. 2 ст.197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтвердженими належними доказами та підлягають до часткового задоволення. Судом встановлено, що 25.06.2014 року позивач та відповідач зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану по Калуському району реєстраційної служби Калуського міського управління юстиції в Івано-Франківській області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-НМ №133656 , видане 25.06.2014 року, актовий запис №17. Під час перебування у шлюбі в подружжя народився син [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження серії І-СГ №428155 від 15.11.2014 року, видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Стрию реєстраційної служби Стрийського міськрайонного управління юстиції Львівської області. Як слідує з викладених у позовній заяві обставин, якими позивач [PERSON] обґрунтовує свої позовні вимоги в частині розірвання шлюбу, сімейні стосунки з відповідачем не склались через неприязні відносини між ними, сторони фактично втратили почуття поваги та любові один до одного, не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбних стосунків Сім'я сторін фактично розпалася і шлюб носить формальний характер. За вказаних обставин судом установлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що мають істотне значення, тому відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, шлюб підлягає до розірвання. При вирішенні позовних вимог про стягнення аліментів суд виходить із таких обставин: Як вбачається з довідки від 15.09.2016 року 2620, яка видана виконавчим комітетом Теребовлянської міської ради Теребовлянського району Тернопільської області, дитина [PERSON], [INFO], знаходиться на утриманні матері та проживає з нею. Відповідно до ст. 27 Конвенції ООН "Про права дітей" від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХII, набула чинності в Україні з 27 вересня 1991 року і відповідно до ст. 9 Конституції України є складовою національного законодавства передбачено, що держави - учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності з положеннями ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з ст. 150 Сімейного кодексу України обов'язками батьків є піклування про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готування її до самостійного життя Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. В силу приписів частини 3 цієї ж статті за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, абз. 3 п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 при визначенні розміру аліментів суд повинен враховувати стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 2. ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. Позивач [PERSON] не працює, здійснює догляд за дитиною до досягнення нею трьох років. За нормами ч.2, 4 ст.84 Сімейного кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу З урахуванням зазначених вище вимог закону, беручи до уваги, що підстав для визначення розміру аліментів відповідно до ст. 184 СК України у твердій грошовій сумі не встановлено, та визнання частково позовних вимог відповідачем, з чим в подальшому погодилась позивач, суд приходить до переконання, що позов [PERSON] підлягає до задоволення шляхом стягнення в її користь із відповідача [PERSON] щомісячно 25 % всіх видів заробітку, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання неповнолітньої дитини сина [PERSON], 10.11.2014 року, до досягнення ним повноліття відповідно до ст. ст. 180, 183 Сімейного кодексу України та 300,00 грн. щомісячно на утримання позивачки до досягнення сином трьохрічного віку. При визначенні розміру аліментів, суд враховує матеріальне становище платника аліментів, стан його здоров»я, матеріальне становище дитини, на яку призначаються аліменти Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України рішення суду в частині стягнення з [PERSON] в користь [PERSON] аліментів на неповнолітню дитину в межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно із штампом суду на позовній заяві, позивач подала її 16.09.2016 року. Таким чином, аліменти потрібно стягувати з відповідача, починаючи з 16.09.2016 року. Згідно ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в розмірі 551 ( п'ятсот п'ятдесят одна) гривень 20 копійок.

Outcome: approved