Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-11 00:00:00

В липні 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Сумській області, Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди завданої незаконними діями органів досудового слідства, прокуратури і суду. В обгрунтування позову позивач вказав, що 29 листопада 2010 року слідчим СВ Хмельницького МВ УМВС України в Хмельницькій області Гайковським І.А. відносно нього порушено кримінальну справу №19/3200 за ознаками злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307 та ч. 2 ст. 309 КК України. Того ж дня, 29 листопада 2010 року його було затримано слідчим СВ Хмельницького МВ УМВС України в Хмельницькій області [PERSON] по підозрі у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307 та ч. 2 ст. 309 КК України. Під час затримання працівниками правоохоронних органів було проведено його особистий обшук, в ході якого працівники міліції виявили поміщений ними ж у його кишеню згорток з речовиною рослинного походження, як потім з`ясувалося наркотичною речовиною, та вилучено належні йому речі. Після цього, його працівниками міліції було поміщено в ізолятор тимчасового утримання Хмельницького МВВС. Постановою першого заступника прокурора м. Хмельницького від 02.12.2010 року у погоджені подання слідчого СВ Хмельницького МВ УМВС України в Хмельницькій області Гайковського І.А. про обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою було відмовлено та його було звільнено з під варти. 10 грудня 2010 року слідчим СВ Хмельницького МВ УМВС України в Хмельницькій області Гайковським І.А. йому було пред`явлено обвинувачення по кримінальній справі №19/3200 за ч. 2 ст. 307 та ч. 2 ст. 309 КК України. Отже, слідчим СВ Хмельницького МВ УМВС України в Хмельницькій області Гайковським І. А. відносно нього було незаконно порушено кримінальну справу, він був ним незаконно затриманий, його незаконно було позбавлено волі протягом 3 діб, а також незаконно притягнуто до кримінальної відповідальності. 15 січня 2011 року працівниками УБОЗ УМВС України в Сумській області було незаконно його затримано в м. Хмельницькому, проведено його обшук та із застосуванням насильства було доставлено в м.Суми в приміщення УБОЗ УМВС України в Сумській області, де на протязі декількох днів його незаконно утримували та катували без офіційного оформлення затримання. Лише, 17 січня 2011 року, тобто через два дні після затримання, в.о. слідчого СУ УМВС України в Сумській області Матвєєнко Г.О. відносно нього було порушено кримінальну справу №10280562 за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст. 307 КК України. 17 січня 2011 року, через два дні після його фактичного затримання, відносно нього було офіційно складено протокол про його затримання в.о. слідчого СУ УМВС України в Сумській області [PERSON] по підозрі у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307 та ч. 2 ст. 309 КК України. 20.01.2011 року постановою судді Зарічного районного суду м. Суми [PERSON] йому було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, яка була залишена без змін ухвалою апеляційного суду Сумської області від 01.02.2011 року. Постановою старшого слідчого СУ УМВС України в Сумській області Зайця Ю.В. від 24.01.2011 року відносно нього було порушено кримінальну справу №11280075 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 255 КК України. 26 січня 2011 року в.о. слідчого СУ УМВС України в Сумській області Матвєєнко Г.О. йому було пред`явлено обвинувачення по кримінальній справі №10280562 за ч.3 ст. 307 та ч. 1 ст. 255 КК України. В подальшому кримінальні справи №19/3200, №11280075 та №10280562 було об`єднано слідчим СУ УМВС України в Сумській області Матвєєнко Г.О. в одне провадження та об`єднаному провадженню присвоєно №10280562. 29 квітня 2011 року слідчим СУ УМВС України в Сумській області Матвєєнко Г.О. йому було пред`явлено остаточне обвинувачення по кримінальній справі №10280562 за ч.1 ст. 255, ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч.3 ст. 305, ч.3 ст. 28, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 306, ч. 2 ст. 306, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307, ч.3 ст. 307, ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309, ч.3 ст. 309, ч. 4 ст. 28, ч.3 ст. 311, ч.3 ст. 313 та ч.2 ст. 317 КК України. Отже, слідчими СУ УМВС України в Сумській області відносно нього було незаконно порушено кримінальну справу, він був незаконно затриманий та обшуканий, його незаконно було позбавлено волі протягом 5 діб, незаконно притягнуто до кримінальної відповідальності, а також постановою судді Зарічного районного суду м. Суми його незаконно було взято під варту. Вказану кримінальну справу прокуратурою Сумської області було направлено для розгляду по суті до Ковпаківського районного суду м. Суми, де йому 31 травня 2011 року було вручено обвинувальний висновок у кримінальній справі №10280562 за обвинуваченням у вчиненні ним злочинів, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 305, ч.3 ст. 28, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 306, ч. 2 ст. 306, ч. 4 ст. 28 ч.3 ст. 307, ч.3 ст. 307, ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309, ч.3 ст. 309, ч. 4 ст. 28, ч.3 ст. 311, ч.3 ст. 313 та ч. 2 ст. 317 КК України. Після більш ніж 3-х років розгляду справи у суді 20 червня 2014 року його було засуджено вироком Ковпаківського районного суду м. Суми за ч. 2 ст. 307 КК України до 3 років 7 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна, крім житла. В пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 255, ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч.3 ст.305, ч.3 ст. 28, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 306, ч. 2 ст. 306, ч. 4 ст. 28 ч.3 ст. 307, ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 309, ч.3 ст. 309, ч.4 ст.28, ч.3 ст. 311, ч.3 ст. 313 та ч. 2 ст. 317 КК України цим же вироком його визнано невинним і виправдано за недоведеністю участі у вчиненні цих злочинів. Міру запобіжного заходу до набрання вироком законної сили йому залишено тримання під вартою. Ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 7 жовтня 2014 року апеляцію прокурора задоволено та вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 20 червня 2014 року скасовано, а справу повернуто в цей же суд на новий судовий розгляд в іншому складі суду. Запобіжний захід йому залишено у вигляді взяття під варту. 02 лютого 2015 року постановою Ковпаківського районного суду м. Суми кримінальну справу, в тому числі по його обвинуваченню за ч. 1 ст. 255, ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч.3 ст. 305, ч.3 ст. 28, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 306, ч. 2 ст. 306, ч. 4 ст. 28 ч.3 ст. 307, ч.3 ст. 307, ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309, ч.3 ст. 309, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 311, ч.3 ст. 313 та ч. 2 ст. 317 КК України, повернуто прокурору Сумської області для організації додаткового розслідування. Міру запобіжного заходу до набрання постановою законної сили йому залишено тримання під вартою. 26 березня 2015 року ухвалою Апеляційного суду Сумської області апеляцію прокурора задоволено та постанову Ковпаківського районного суду м. Суми від 2 лютого 2015 року скасовано, а справу повернуто в цей же суд на новий судовий розгляд в іншому складі суддів. Запобіжний захід йому залишено у вигляді взяття під варту. Постановою прокурора прокуратури Сумської області Ворфоломеєвої Н.П. від 26.05.2015 року було змінено пред`явлене йому обвинувачення та згідно нього він обвинувачувався лише за ч. 2 ст. 307 КК України. Вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 16 червня 2015 року його було визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України і призначено покарання за ч. 2 ст. 307 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки 5 місяців 5 днів з конфіскацією всього належного мені майна, крім житла, та золотого ланцюжка (браслет) 500 проби, вагою 69,52г. Міру запобіжного заходу до набрання вироком законної сили йому змінено з тримання під вартою на підписку про невиїзд та звільнено з під варти з зали суду у зв`язку з повним відбуттям покарання. Ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 22 вересня 2015 року його апеляцію задоволено частково та вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 16 червня 2015 року в частині засудження його за ч. 2 ст. 307 КК України скасовано і направлено кримінальну справу в цій частині на новий судовий розгляд в той же суд в іншому складі суду. Постановою прокурора прокуратури Сумської області Ворфоломеєвої Н.П. від 09.10.2017 року було змінено пред`явлене йому обвинувачення та згідно нього він обвинувачувався лише за ч. 2 ст. 307 КК України. Вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 9 листопада 2018 року його було виправдано за ч. 2 ст. 307 КК України у зв`язку з відсутністю у його діях складу злочину. Цим же вироком вирішено передати йому вилучені під час численних обшуків речі та майно. 23 березня 2020 року ухвалою Сумського апеляційного суду вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 9 листопада 2018 року залишено без змін, а апеляцію прокурора Варфоломеєвої Н.П. на цей вирок - без задоволення. Таким чином, на даний час його повністю виправдано за всіма епізодами обвинувачення, у зв`язку з відсутністю у його діях складу злочину. Багаторічне знаходження під постійним наглядом та тиском правоохоронних органів, пізніше під наглядом суду і участь у нескінчених судових засіданнях, завдали непоправних втрат його здоров`ю та нормальним життєвим зв`язкам. За вказаний період 10-ти років йому довелося незліченну кількість разів знаходитися на лікуванні від різного роду хвороб, які стали наслідком тих обставин у які він потрапив завдяки висунутим йому незаконним обвинуваченням. Перебування в СІЗО протягом 4 років 5 місяців 5 днів вкрай негативно позначилось на стані його здоров`я. Він неодноразово звертався до медпрацівників СІЗО за медичною допомогою та перебував на диспансерному обліку у зв`язку з отриманням хронічних захворювань та їх загострення, зокрема органічного розладу особистості складного генезу, хронічного гепатиту змішаного генезу, хронічного панкреатиту, виразкової хвороби, тощо. На протязі судового розгляду справи він та його захисник неодноразово зверталися до суду з клопотаннями про зміну обраного йому запобіжного заходу у вигляді взяття під варту на підписку про невиїзд, однак у цьому йому безпідставно відмовлялося. Він був незаконно затриманий працівниками міліції і більше двох діб знаходився без належного документального оформлення затримання в приміщенні міліції, де до нього застосовувалося працівниками міліції фізичне та психічне насилля, тортури для зізнання у скоєнні злочину. Внаслідок катування його працівниками міліції йому було заподіяно тілесних ушкоджень та встановлено діагноз у вигляді вираженої контрактури, післятравматичний правобічний брахеоплексит з парезом правої кисті та різким порушенням функції. Після виходу з СІЗО стан його здоров`я погіршувався внаслідок чого він потребував медичної допомоги і змушений був неодноразово проходити курси стаціонарного та амбулаторного лікування, внаслідок незаконних дій правоохоронців він став інвалідом 2-ї групи. Незаконне притягнення його до кримінальної відповідальності, незаконне взяття і тримання під вартою з 29.11.2010 року по 02.12.2010 року та з 15 січня 2011 року по 16 червня 2015 року - на протязі 4 років 5 місяців 5 днів, його постійне невиїзне положення, у зв`язку з подальшим обранням відносно нього міри запобіжного заходу - підписки про невиїзд, та незаконне кримінальне переслідування загалом від дня його затримання 29 листопада 2010 року до дня набрання законної сили виправдувальним вироком суду 23 березня 2020 року в продовж 113-ти місяців (9,8 років), незаконні неодноразові засудження його судом першої інстанції до позбавлення волі, не перераховуючи всю іншу незліченну кількість упереджених процесуальних дій проведених слідством і судом за весь період розслідування, як-то обшуки, огляди, допити, арешт усього належного йому майна, призвело до порушення в нього нормальних життєвих зв`язків, погіршення стосунків із оточуючими особами. Впродовж усіх цих років він був позбавлений можливості вести звичний спосіб життя, зазнавав суттєвих моральних страждань, оскільки факт притягнення його до кримінальної відповідальності був доведений до відома громадськості та негативно вплинув на його стосунки з оточуючими, всі вважали його злочинцем, він весь час був вимушений доводити свою невинуватість. Як наслідок всього перенесеного - безповоротна втрата здоров`я, що стало результатом постійного життя в страху, у пригніченому моральному стані і під психологічним тиском та неможливості нормального лікування, втрата значних матеріальних ресурсів, в т.ч. і на лікування. На протязі незаконного тримання його під вартою він був позбавлений можливості бачити свою родину, піклуватися та приймати участь у вихованні своїх двох малолітніх дітей, які по суті зростали без батька. Внаслідок таких дій у нього виникла психологічна травма, що стала причиною життєвої кризи. Ці події викликали у нього глибокі та тривалі фізичні та моральні страждання у період часу з 2010 по 2020 роки та створили суттєві перешкоди в усіх сферах його життєдіяльності, які він до цього часу не відновив. Все вищевикладене у позові завдало йому непоправних моральних втрат, і до сьогоднішнього дня вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, тому він оцінює завдану йому моральну шкоду за 10 років перебування під тиском органів дізнання, попереднього слідства і суду в 5000000 грн.. Крім того, на момент його затримання він займався підприємницькою діяльністю та був зареєстрований у ДПУ м. Хмельницького, як фізична особа - підприємець. Згідно довідки Хмельницького управління Головного управління ДПС у Хмельницькій області від 04.06.2020 року сума оподаткованого доходу згідно поданої ним декларації про майновий стан за 2009 рік становить 6 885 грн.. Внаслідок утриманням його під вартою з 29.11.2010 року по 02.12.2010 року та з 15 січня 2011 року по 16 червня 2015 року він був позбавлений можливості займатися підприємницькою діяльністю та подавати податкову звітність, у зв`язку з чим постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 10.09.2012 року було задоволено позов ДПІ у м. Хмельницькому та припинено підприємницьку діяльність фізичної особи - підприємця [PERSON] .. Внаслідок незаконного кримінального переслідування він зміг відновити свою підприємницьку діяльність лише 13.03.2018 року, а відповідно в період з 01.01.2011 року по 13.03.2018 року він вимушено не займався підприємницькою діяльністю та втратив грошові доходи. Таким чином, йому має бути відшкодовано (повернуто) суму втраченого заробітку та грошових доходів, які він втратив внаслідок незаконних дій, та які становлять: 6 885 грн./12 = 573,75 грн. х 86 міс. = 49 342,50 грн.. Також, в зв`язку з довготривалим з 2010 року по 2020 рік періодом досудового розслідування і судового провадження кримінальної справи він з метою кваліфікованого свого захисту від незаконних обвинувачень змушений був наймати адвокатів та оплачувати їм за надані послуги в кримінальній справі. Так, ним при затриманні 29 листопада 2010 року слідчим СВ Хмельницького МВ УМВС України в Хмельницькій області [PERSON] по підозрі у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307 та ч. 2 ст. 309 КК України був запрошений адвокат Кащенко В.В.. За надання йому юридичної допомоги адвокатом Кащенко В.В. на досудовому слідстві по кримінальній справі №19/3200 згідно договору від 29.11.2010 року він сплатив 10 000 грн. 3 березня 2011 року між ним та адвокатом Сукач Л.С. було укладено договір на участь захисника у кримінальній справі за підозрою у вчиненні правопорушень ст. 255, 305, 307, 309, 311, 317 КК України, згідно якого ним було сплачено за участь на досудовому слідстві грошові кошти в розмірі 10 000 грн., за участь в судовому розгляді справи в розмірі 15 000 грн., за складання апеляційної скарги і участь в засіданні Апеляційного суду в розмірі 2000 грн., за відвідування його в СІЗО 3000 грн. та за перевищення терміну розгляду справи понад 6 місяців 3 600 грн., а всього 33 600 грн. 15 липня 2012 року між ним та адвокатом Сукач Л.С. було укладено договір на участь захисника у кримінальній справі, згідно якого ним було сплачено 3000 грн. за складання заяви в Європейський Суд з прав людини. 09 листопада 2011 року між ним та адвокатом Сукач Л.С. було укладено договір на участь захисника у кримінальній справі за підозрою у вчиненні правопорушень ст. 305, 307, 309 та інші КК України, згідно якого ним було сплачено за участь в судовому розгляді справи в розмірі 6000 грн., за складання апеляційної скарги і участь в засіданні Апеляційного суду в розмірі 2000 грн. та за відвідування його в СІЗО 1500 грн., а всього 9500 грн.. 3 квітня 2015 року між ним та адвокатом Сукач Л.С. було укладено договір на участь захисника у кримінальній справі за підозрою у вчиненні правопорушень ст.307, 309 КК України, згідно якого ним було сплачено за участь в судовому розгляді справи грошові кошти в розмірі 6 000 грн. та за складання апеляційної скарги і участь в засіданні Апеляційного суду в розмірі 2 000 грн., а всього 8 000 грн.. 9 жовтня 2015 року між ним та адвокатом Сукач Л.С. було укладено договір на участь захисника у кримінальній справі за підозрою у вчиненні правопорушень ст. 307 КК України, згідно якого ним було за участь в судовому розгляді справи грошові кошти в розмірі 10 000 грн., за складання апеляційної скарги і участь в засіданні Апеляційного суду в розмірі 5000 грн. та за перевищення терміну розгляду справи понад 6 місяців 3000 грн., а всього 18000 грн.. Таким чином, ним сплачені у зв`язку з наданням йому юридичної допомоги (10 000+33600+3000+9500+8000+18000) = 82100 грн.. Тому позивач просить стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України, шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку, на його користь завдану неправомірними діями відповідачів моральну шкоду в сумі 5000000 грн., втрачений заробіток та грошові доходи в сумі 49342,50 грн., 82 100 грн., сплачені у зв`язку з наданням йому юридичної допомоги. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали з підстав викладених у позовній заяві, просили задоволити. Представник Головного управління Національної поліції в Сумській області в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечила, оскільки позивачем не доведено розмір моральної шкоди, та що особа дійсно не могла заробляти, постійно лікувався. Представник Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечив, суду пояснив, що даний орган державної влади немає жодного відношення до зазначених у позові підстав і його посадові особи не вчиняли жодних дій. ГУ НП України було утворено 07.11.2015 року та не є правонаступником УМВС. Якщо звертаються до неналежного органу, то відповідно мають нести ризики таких дій. Представник Державної казначейської служби України в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечила, суду пояснила, що відповідачем має бути держава в особі відповідного органу. ДКСУ в жодні відносини з позивачем не вступало і є неналежним відповідачем. Також вказала, що розмір моральної шкоди позивачем необгрунтовано. Заслухавши пояснення позивача та його представника, представників відповідачів, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 29 листопада 2010 року слідчим СВ Хмельницького МВ УМВС України в Хмельницькій області лейтенантом міліції Гайковським І.А. було винесено постанову про порушення кримінальної справи №19/3200 відносно [PERSON] , [INFO] , за ознаками злочинів, передбачених ст.307 ч.2, ст.309 ч.2 КК України. 17.11.2010 року постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області, винесеною за результатами розгляду подання старшого слідчого СВ Хмельницького МВ УМВСУ в Хмельницькій області, постановлено: провести обшук в [PERSON] за місцем його проживання [ADDRESS] , по місцю реєстрації [ADDRESS] , в гаражному масиві "Ветеран Раково 3", [ADDRESS] . На підставі вказаної постанови 29.11.2010 року слідчий СВ Хмельницького МВ УМВС України в Хмельницькій області лейтенант міліції Гайковський І.А. провів обшук за місцем проживання останнього за адресою: [ADDRESS] , а 30.11.2010р за місцем проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . 29.11.2010 року слідчий СВ Хмельницького МВ УМВС України в Хмельницькій області лейтенант міліції Гайковський І.А. затримав [PERSON] в приміщенні Хмельницького МВ УМВС України в Хмельницькій області та підготував подання про обрання останньому запобіжного заходу взяття під варту. Проте, постановою першого заступника прокурора м.Хмельницького Огойко П.В. від 02.12.2010 року в погодженні подання слідчого СВ Хмельницького МВ УМВС України в Хмельницькій областілейтенанта міліції Гайковського І.А. про обрання міри запобіжного заходу тримання під вартою підозрюваному [PERSON] відмовлено. Постановлено звільнити [PERSON] з ІТТ Хмельницького МВ УМВС України в Хмельницькій області негайно. 02.12.2010р. слідчий СВ Хмельницького МВ УМВС України в Хмельницькій області лейтенант міліції Гайковський І.А. виніс постанову про обрання підозрюваному [PERSON] запобіжного заходу - підписки про невиїзд. 10.12.2010р. постановою слідчого СВ Хмельницького МВ УМВС України в Хмельницькій області лейтенанта міліції Гайковського І.А. притягнуто [PERSON] , як обвинуваченого у даній кримінальній справі та пред`явлено йому обвинувачення у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.307 та ч.2 ст.309 КК України. На підставі постанови Зарічного районного суду м.Суми від 28.10.2010р. (винесеної за поданням слідчого СВ УБОЗ УМВС України в Сумській області Більковець А.В. під час розслідування кримінальної справи № 10280562), 15.01.2011р. було проведено повторно обшук за місцем проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . 17.01.2011 року в.о. слідчого СУ УМВС України в Сумській області Матвєєнко Г.О. було винесено постанову про порушення кримінальної справи №10280562 відносно [PERSON] за ч.3 ст.307 КК України та затримано підозрюваного [PERSON] в приміщенні УБОЗ УМВС України в Сумській області. Постановою Зарічного районного суду м.Суми від 20 січня 2011 року підозрюваному [PERSON] обрано запобіжний захід у вигляді взяття під варту, в кримінальній справі №10280562/16 за ознаками злочину, передбаченого ст.307 ч.3 КК України. 26.01.2011 року постановою в.о. слідчого СУ УМВС України в Сумській області Матвєєнко Г.О. в кримінальній справі №10280562 [PERSON] притягнуто, як обвинуваченого і пред`явлено йому обвинувачення у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст.307 ч.3, 255 ч.1 КК України. Постановою старшого слідчого в ОВС СУ УМВС України в Сумській області Матвєєнко Г.О. від 07.02.2011р. кримінальні справи №№ 10280562, 19/3200, 19/3200-1, 19/3200-2,3, 19/3200-4 об`єднано в одне провадження з присвоєнням єдиного реєстраційного номеру [NUMBER] . Постановою старшого слідчого в ОВС СУ УМВС України в Сумській області Сітало В.С. від 25.02. 2011р. к/с 10280562/17 порушено кримінальну справу відносно [PERSON] та іншої особи за ознаками злочину передбаченого ст.313 ч.3 КК України, та об`єднано в одному провадженні під № 10280562. Постановою Старшого прокурора відділу нагляду за додержанням законів спецпідрозділами та установами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю та корупцією, прокуратури Сумської області від 06.04.2011р. в к\\с № 11280075/2 відносно [PERSON] та інших осіб порушено кримінальну справу за ознаками злочину, передбаченого ст.ст.28 ч.4, 305 ч.3 КК України. Постановою старшого слідчого в ОВС СУ УМВС Матвєєнко Г.О. від 23.04.2011р. матеріали кримінальної справи в частині участі [PERSON] та інших осіб у створенні злочинної організації ( ч.3 ст.27 КК України) закрито за недоведенністю їх організаційної ролі у створенні такої організації. Постановами старшого слідчого в ОВС СУ УМВС Матвєєнко Г.О. від 26.04.2011р., 27.04.2011р. відносно [PERSON] (та інших осіб) порушено кримінальні справи за ознаками злочинів, передбачених ст.28 ч.3, ст.28 ч.4 - 306 ч.2, ст.28 ч.4 - ст.307 ч.3, ст.28 ч.4 - ст.311 ч.3, 309 ч.ч.2,3, ст.307 ч.ч.2,3, ст.317 ч.2 КК України. Кримінальні справи №11280075/3, №11280075/4, №11280075/5, №11280075/6, №11280075/7, №11280075/8, №11280075/9, №11280075/10, №11280075/11, №11280075/12, №11280075/14, №11280075/15, №11280075/16, №11280075/17, №11280075/18, №11280075/19, №11280075/20, №11280075/21, №11280075/22, №11280075/23 об`єднано в одному провадженні під № 10280562. Постановами старшого слідчого в ОВС СУ УМВС Матвєєнко Г.О. від 26.04.2011р. к/с №10280312/8, №10280312/7, №10280312/9, №10280312/10, №10280312/11, №10280312/12, №10280312/13, №10280312/14 порушено кримінальні справи відносно [PERSON] та інших осіб за ознаками злочинів, передбачених ст.306 ч.2, ст.311 ч.3, ст.317 ч.2, ст.307 ч.2, ст.28 ч.4 - ст.307 ч.3 КК України. Постановою старшого слідчого в ОВС СУ УМВС Матвєєнко Г.О. від 27.04.2011р. кримінальні справи №№10280562, 10280312/7, 10280312/9, 10280312/10, 10280312/11, 10280312/12, 10280312/13, 10280312/14 об`єднано в одне провадження з присвоєнням єдиного реєстраційного номеру 10280562. Постановою старшого слідчого в ОВС СУ УМВС Матвєєнко Г.О. від 29.04.2011р. [PERSON] притягнуто, як обвинуваченого і пред`явлено йому обвинувачення у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 255 ч.1, 27 ч.5, 27 ч.4 - 305 ч.3, 28 ч.3, 28 ч.4 - 306 ч.2, 28 ч.4 - 307 ч.3, 307 ч.3, ст.309 ч.2, 28 ч.3, 28 ч.4 - 311 ч.3, 311 ч.3, 313 ч.3, 317 ч.2 КК України. 31.05.2011 року заступником прокурора Сумської області Підлубним К.В. затверджено обвинувальний висновок у кримінальній справі №10280562 за обвинуваченням [PERSON] та інших осіб, у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 255 ч.1, 27 ч.5, 27 ч.4 - 305 ч.3, 28 ч.3, 28 ч.4 - 306 ч.2, 306 ч.2, 28 ч.4 - 307 ч.3, 307 ч.3, ст.309 ч.2,ч.3, 28 ч.4 - 311 ч.3, 311 ч.3, 313 ч.3, 317 ч.2 КК України. Постановою Ковпаківського районного суду м.Суми від 05.07.2011 року кримінальну справу за обвинуваченням [PERSON] та інших осіб №1806/1-464/11 прийнято до провадження суду, призначено до судового розгляду, міру запобіжного заходу відносно [PERSON] залишено - тримання під вартою. Вироком Ковпаківського районного суду м.Суми від 20.06.2014 року в справі №1806/1-464/11 [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України і призначено йому покарання за ч.2 ст.370 КК України із застосуванням ст.69 КК України у виді позбавлення волі на строк три роки сім місяців з конфіскацією всього належного йому майна, крім житла. Міру запобіжного заходу до набрання вироком законної сили не змінено - залишено тримання під вартою. Строк відбуття покарання рахувати з 15.01.2011 року, в строк відбування покарання зараховано час тримання [PERSON] під вартою з 29.11.2010 року по 02.12.2010 року. [PERSON] в пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст.255, ст.27 ч.5, 28 ч.4 - 305 ч.3, ст.309 ч.2, ст.28 ч.4-ст.307 ч.3, ст.28 ч.4-ст.311 ч.3, ст.28 ч.3, 28 ч.4- ст.306 ч.2, ст.306 ч.2, ч.3 ст.311, ч.2 ст.317 КК України (епізод - грудень 2010 року) визнано невинним і виправдано за недоведеністю його участі у вчиненні цих злочинів. [PERSON] в пред`явленому обвинуваченні за ст.317 ч.2 (епізод з [PERSON] ), ст.309 ч.3, 313 ч.3 КК України визнано невинним і виправдано за відсутністю в його діях складу злочинів. Ухвалою колегії суддів з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Сумської області від 07.10.2014 року, вирок Ковпаківського районного суду міста Суми від 20 червня 2014 року щодо [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] скасовано у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам справи, істотним порушення судом вимог кримінально-процесуального закону, неправильним застосуванням кримінального закону та невідповідністю призначеного покарання тяжкості злочинів та особам засуджених, внаслідок його м`якості, а справу повернуто в цей же суд на новий судовий розгляд в іншому складі суду. В задоволенні клопотання захисника Литовченко Л.І. про зміну запобіжного заходу засудженому [PERSON] із взяття під варту на підписку про невиїзд відмовлено. Запобіжний захід [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , залишено у вигляді взяття під варту, а [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] - залишено у вигляді підписки про невиїзд. Також 07.10.2014 року колегією суддів з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Сумської області було винесено окрему ухвалу, якою доведено до відома голови Ковпаківського районного суду м.Суми про викладені за змістом мотивувальної частини ухвали порушення закону для відповідного забезпечення обговорення даного питання на зборах суддів з метою недопущення таких порушень в майбутньому. Постановою Ковпаківського районного суду м.Суми від 02.02.2015 року кримінальну справу № 1-464/11 про обвинувачення [PERSON] та інших осіб направлено прокурору Сумської області для організації додаткового розслідування. Запобіжний захід [PERSON] до вступу постанови в законну силу залишено без змін - тримання під вартою. Ухвалою колегією суддів з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Сумської області від 26.03.2015 року постанову Ковпаківського районного суду м.Суми від 02.02.2015 року скасовано, а справу повернуто на новий судовий розгляд до того ж суду іншому складу суддів. Постановою старшого прокурора відділу нагляду за додержанням законів спецпідрозділами та іншими органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, та процесуального керівництва прокуратури Сумської області Ворфоломеєвої Н.П. від 26.05.2015р., змінено [PERSON] обвинувачення, та згідно нього він обвинувачувався за ч. 2 ст. 307 КК України. Вироком Ковпаківського районного суду м.Суми від 16.06.2015 року в справі №1806/1-464/11 [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України і призначено йому покарання за ч.2 ст.307 КК України із застосуванням ст.69 КК України у виді позбавлення волі на строк чотири роки 5 місяців 5 днів з конфіскацією всього належного йому майна, крім житла, та золотого ланцюжка (браслет) 500 проби, вагою 69,52 г. Міру запобіжного [PERSON] заходу до набрання вироком законної сили змінено з тримання під вартою на підписку про невиїзд. Строк відбуття покарання рахувати з 15.01.2011 року. В строк відбування покарання зараховано час тримання [PERSON] під вартою з 29.11.2010 року по 02.12.2010 року, та з 15.01.2011 року по 16.06.2015 року, та вважати його таким, що відбув покарання. До набрання вироком законної сили залишено [PERSON] запобіжний захід у виді підписки про невиїзд. [PERSON] випустити з-під варти з зали суду негайно у зв`язку з повним відбуттям покарання (а.с.51 т.74 кримінальної справи). Ухвалою колегії суддів з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Сумської області від 22.09.2015 року апеляцію засудженого [PERSON] задоволено частково, вирок Ковпаківського районного суду м.Суми від 16.06.2015 року в частині засудження [PERSON] за ч.2 ст.307 КК України скасовано, у зв`язку з істотними порушеннями кримінально-процесуального закону України і направлено кримінальну справу в цій частині на новий судовий розгляд в той же суд в іншому складі суддів. Постановою Ковпаківського районного суду м.Суми від 08.02.2016р. кримінальну справу за обвинуваченням [PERSON] за ч.2 ст.307 КК України надіслано за підсудністю до Хмельницького міськрайонного суду. Ухвалою колегією суддів з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Сумської області від 05.04.2016 року постанову Ковпаківського районного суду м.Суми від 08.02.2016р. про направлення кримінальної справи за підсудністю до Хмельницького міськрайонного суду скасовано, у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінально-процесуального закону, справу направлено на новий судовий розгляд в той же суд в іншому складі. Вироком Ковпаківського районного суду м.Суми від 09.11.2018 року [PERSON] за ч.2 ст.307 КК України виправдано, у зв`язку з відсутністю у його діях складу злочину. Вирішено питання про речові докази, знято арешт з нерухомого майна [PERSON] . Ухвалою колегією суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Сумського апеляційного суду від 23.03.2020 року вирок Ковпаківського районного суду м.Суми від 09.11.2018 року відносно [PERSON] залишено без змін, а апеляцію прокурора на цей вирок - без задоволення. Вказані обставини підтверджуються: матеріалами кримінальної справи №1806/1-464/11 по обвинуваченню [PERSON] та інших осіб. Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. За змістом положень статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту особистих немайнових або майнових прав та інтересів, з якими особа має право звернутися до суду, зокрема, є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Статтею 1176 ЦК України встановлено, що шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» № 266/94-ВР (далі Закон № 266/94-ВР) підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок, зокрема, незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян. Згідно зі статтею 2 Закону № 266/94-ВР право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках: 1) постановлення виправдувального вироку суду; 1-1) встановлення в обвинувальному вироку суду чи іншому рішенні суду (крім ухвали суду про призначення нового розгляду) факту незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують чи порушують права та свободи громадян, незаконного проведення оперативно-розшукових заходів; 2) закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати; 4) закриття справи про адміністративне правопорушення. Згідно зі статтею 3 Закону № 266/94-ВР у наведених в статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовуються (повертаються): 1) заробіток та інші грошові доходи, які він втратив внаслідок незаконних дій; 2) майно (в тому числі гроші, грошові вклади і відсотки по них, цінні папери та відсотки по них, частка у статутному фонді господарського товариства, учасником якого був громадянин, та прибуток, який він не отримав відповідно до цієї частки, інші цінності), конфісковане або звернене в дохід держави судом, вилучене органами досудового розслідування, органами, які здійснюють оперативно-розшукову діяльність, а також майно, на яке накладено арешт; 3) штрафи, стягнуті на виконання вироку суду, судові витрати та інші витрати, сплачені громадянином; 4) суми, сплачені громадянином у зв`язку з наданням йому юридичної допомоги; 5) моральна шкода. Відшкодування шкоди в таких випадках провадиться за рахунок коштів державного бюджету (стаття 4 Закону № 266/94-ВР). Статтею 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» визначено, що відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. Згідно з роз`ясненнями, які містяться в пункті 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4, розмір моральної шкоди в цих випадках визначається з урахуванням обставин справи, але за час незаконного перебування громадянина під слідством чи судом він має бути не меншим однієї мінімальної заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством або судом. Відшкодування моральної шкоди в цих випадках провадиться за рахунок коштів державного бюджету, незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду. Відповідно до роз`яснень, що викладені в п.9 вказаної постанови, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати, що діє на час розгляду справи. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2021 рік» розмір мінімальної заробітної плати з 01 січня 2021 року визначено у сумі 6000 грн.. Згідно з ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підтвердження заявлених позовних вимог позивачем надано суду: -висновок експерта №1297 від 23.10.2015 року, відповідно до якого, згідно сукупності даних отриманих за час проведення цієї судово-медичної експертизи встановлено, що у [PERSON] лікарями-спеціалістами не констатовано прямих ознак наявності у нього тілесних ушкоджень. При огляді [PERSON] 11.12.2015р. на його тілі, а саме на тих ділянках, що зазначені ним самим, як місця, до яких прикладались струмонесучі провідники, виявлено декілька локальних ділянок зміненої шкіри, що можуть бути наслідками загоєння ушкоджень цілісності шкіряного покриву різноманітного ґенезу (в тому числі місцевої неспецифічної дії електричного струму), точний характер і час утворення яких на момент проведення даної судово-медичної експертизи експертним шляхом встановити не представляється можливим. Також при огляді [PERSON] 11.12.2015р. у нього виявлена локальна ділянка деформації правої реберної дуги, що може бути наслідком загоєння порушення цілісності кісткової тканини різноманітного ґенезу, точний характер і час утворення якого на моент проведення даної судово-медичної експертизи встановити не представляється можливим. На момент проведення судово-медичної експертизи у [PERSON] встановлено наявність плекситу (запального ураження нервів) правого плечового суглобу з вираженим порушенням функції правої китиці у вигляді парезу (зниження сили) та анестезії правої китиці. Виявлення слідів психологічного насилля над людиною не є компетенцією лікаря судово-медичного експерта, а належить до питань, які вирішує судово-психіатрична експертиза. Характер і локалізація перерахованих вище паталогічних змін в організмі [PERSON] не виключають можливості їх утворення внаслідок тих обставин і той період часу, про які зазначає обстежуваний; - медичну довідку Сумського слідчого ізолятора №902 від 06.02.2015 року, згідно якої [PERSON] , 1975 р.н. перебуває на диспансерному обліку в медичній частині Сумського слідчого ізолятора управління ДПтС України в Сумській області з діагнозом: Органічні розлади особистості складного ґенезу внаслідок ЗЧМТ з атрофією лобних часток головного мозку. Хронічний гепатит змішаного ґенезу, активна фаза. Хронічний панкреатит з больовим та диспепсичним синдромами. Виразкова хвороба 12- палої кишки з локалізацією виразки на правій стінці цибулини 12-палої кишки в стадії загострення. [PERSON] постійно звертається до медичної частини за медичною допомогою, отримує відповідне лікування та забезпечений дієтичним харчуванням; - медичну довідку Сумського слідчого ізолятора №14/24-15/П-22 від 25.06.2015 року, згідно якої при первинному медичному огляді [PERSON] виказував скарги на біль в ліктьових та плечових суглобах верхніх кінцівок. Об`єктивно: на ліктьових та плечових суглобах верхніх кінцівок видимий набряк, біль при пальпації. [PERSON] 17.01.2011р. оглядався лікарем нейрохірургом Сумської обласної лікарні, висновок: видимих слідів травми голдови не виявлено; - випискний епікриз №04201, згідно якого [PERSON] перебував в травматологічному відділенні Хмельницької міської лікарні з 17.06.2015 року по 17.07.2015 року з приводу післятравматична різко виражена контрактура правого плечового суглобу з різким порушенням функції, після травматичний правобічний брахеоплексит з парезом правої кисті та різким порушенням функції; - виписний епікриз Хмельницької міської лікарні №03032, згідно якого [PERSON] знаходився в травматологічному відділення Хмельницької міської лікарні з 29.04.2016 року по 13.05.2016 року з приводу післятравматична різко виражена контрактура правого плечового суглобу з різким порушенням функції, після травматичний правобічний брахеоплексит з парезом правої кисті та різким порушенням функції. Виразкова хвороба ДПК, активна фаза; - довідку Хмельницької міської лікарні №39, згідно якої [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні в гастроентерологічному відділенні Хмельницької міської лікарні з 03 червня 2016 року по 24 червня 2016 року з приводу хронічного гепатиту «С» в стадії загострення, виразкова хвороба 12 палої кишки, фаза загострення; - виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого Хмельницької міської поліклініки №1, направлення на МСЕК Хмельницької міської поліклініки №1 від 15.01.2018 року, діагноз при направленні на МСЕК з післятравматичний різковиражена контроктуція правого плечевого суглоба з значним порушенням функції, післятравматичний артроз правого плечового суглоба 2-3ст., ПФС - 3ст., гіпотрофія м`язів правої в/кінцівки, остеохандроз шийного відділу хребта; -епікриз історії хвороби №02211 Хмельницької міської лікарні, згідно якого [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні в гастроентерологічному відділенні ХМЛ з 21.03.2017 року по 07.04.2017 року з приводу виразкової хвороби ДПК, активна фаза (ендоскопічно виразка) болевий і диспептичний синдром, середньої важкості, рецидивуючий перебіг, хронічний панкреатит в стадії вираженого загострення з порушенням зовнішньо-секреторної функції підшлункової залози, хронічний вірусний гепатит «С», загострення, рецидивуючий перебіг; -епікриз історії хвороби №02211 Хмельницької міської лікарні, згідно якого 06.04.2017 року для подальшого лікування переведений в неврологічне відділення з приводу після травматичного (2011р.) правобічного брахірплекситу, загострення з стійким больовим синдромом, порушенням функції правої кінцівки, шийний остеохондроз, ускладнений килами диску С5-С6, С6-С7, ТН2-ТР3, виразкова хвороба ДПК, активна фаза, больовий синдром, стійкі залишкові явища перенесеної ЗЧМТ (струс головного мозку 2002 р.) з неврологічною мікросимптматикою (а.с.39); - виписку із медичної карти стаціонарного хворого №111, згідно якої [PERSON] перебував в травматологічному відділенні ХМЛ з 04.01.2018 року по 15.01.2018 року з приводу післятравматичної різко вираженої контрактури правого плечового суглобу з різким порушенням функції, післятравматичний правобічний брахеоплексит з парезом правої кисті та різким порушенням функції, виразкова хвороба ДПК з парезом правої кисті та різким порушенням функції, виразкова хвороба ДПК активна фаза; - довідку до акта огляду МСЕК серія АВ №000254, згідно якої [PERSON] вперше було встановлено третю групу інвалідності, з заначенням причини ураження опорно-рухового апарату, до 01.10.2018р.; - пенсійне посвідчення № [NUMBER] , видане 05.04.2018р., згідно якого [PERSON] отримує пенсію по інвалідності 2 грн. загане захворювання опорно-рухового апарату (а.с.24-41). Разом з тим, суду позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що погіршення стану його здоров`я, та як наслідок встановлення інвалідності, відбулось внаслідок дій органів досудового слідства, його затримання, чи перебування під вартою, слідством чи судом, враховуючи, що з вищезазначених доказів вбачається наявність у [PERSON] хронічних захворювань, перенесених ЧМТ в 2002 році, тобто до порушення відносно нього кримінальних справ. З врахуванням наведеного вище, встановлених обставин у справі, а також вимог розумності і справедливості, враховуючи ступінь страждань позивача від безпідставного його обвинувачення у вчиненні злочинів, застосування до нього запобіжних заходів, вилучення майна під час обшуків, тривалістю обмеження його конституційних прав та перебування під слідством та судом, а саме з 29.11.2010р. по 23.03.2020р. (дати набрання виправдовувальним вироком суду чинності), суд приходить до висновку, що наявні законні підстави для визначення моральної шкоди, що спричинена позивачу, незаконними діями державних органів, виходячи з установленого законодавством розміру мінімальної заробітної плати на момент розгляду справи судом, за кожен місяць перебування під слідством та судом, а саме в розмірі 672000 грн. (112 місяці х 6000грн.) і саме такий розмір моральної шкоди відповідає характеру та обсягу моральних страждань [PERSON] . На підтвердження позовних вимог в частині стягнення на його користь втраченого заробітку та доходів в сумі 49342,50грн., позивач надав лист Головного Управління ДПС у Хмельницькій області ДПС України № 18051/п/22-01-58-05 від 04.06.2020 року, згідно якої ФОП [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , перебував на податковому обліку в Хмельницькому управлінні ГУ ДПС у Хмельницькй області з 11.05.2005 року по 20.11.2014 року, повторно облікований як платник податків з 13.05.2018 року. В період з 11.05.2005 року по 31.12.2009 року перебував на загальній системі оподаткування. Згідно поданих декларацій про майновий стан сума оподаткованого доходу становить: за період з 11.05.2005 року по 31.12.2005 року - 1514,54 грн., за період з 01.01.2006 року по 31.12.2006 року - 6695 грн, за період з 01.01.2007 оку по 31.12.2007 року - 5690,49 грн., за період з 01.01.2008 року по 31.12.2008 року - 7000 грн., за період з 01.01.2009 року по 31.12.2009 року - 6885 грн. (а.с.22). З наданої суду Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 01.10.2015р. також вбачається, що ФОП [PERSON] був зареєстрований в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців 29.09.2015 року (а.с.23). При цьому позивачем не надано суду належних та допустивимх доказів на підтвердження неможливості здійснення ним підприємницької діяльності чи працевлаштування, та отримання доходів після звільнення з під варти в червні 2015 року. Пунктом 8 Положення про застосування Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду", затвердженого наказом Міністерства юстиції, Генеральної прокуратури та Міністерства фінансів України від 04.03.96 р. №6/5/3/41, визначено, що згідно з частиною 1 ст.4 Закону розмір сум, які передбачені п.1 ст.3 Закону і підлягають відшкодуванню, визначається з урахуванням заробітку, не одержаного громадянином за час відсторонення від роботи (посади), за час відбування кримінального покарання чи виправних робіт як адміністративного стягнення. Розмір цих сум обчислюється виходячи з середньомісячного заробітку громадянина до вчинення щодо нього незаконних дій з заліком заробітку (інших відповідних доходів), одержаного за час відсторонення від роботи (посади), відбування кримінального покарання або адміністративного стягнення у вигляді виправних робіт. Згідно п.9 вказаного Положення, середньомісячний заробіток для визначення розміру відшкодування шкоди обчислюється: 3) для інших громадян, які не відносяться до категорії робітників і службовців, - шляхом поділу на 12 суми річного доходу за попередній рік. У даному випадку йдеться про доходи осіб вільних професій (художників, письменників тощо); осіб, які займаються індивідуальною трудовою діяльністю в сфері кустарно-ремісничих промислів сільського господарства, побутового обслуговування населення та іншими видами діяльності, основаними виключно на особистій праці цих осіб, членів їх сімей; а також стипендії, що виплачуються в період навчання у вищих і середніх спеціальних учбових закладах, училищах і на курсах. Якщо громадяни, зазначені в підпунктах 2 і 3 цього пункту, з поважних причин (служба в Збройних Силах, навчання тощо) працювали менше року (місяця), сума заробітку (доходу), що була виплачена, ділиться на відповідне число місяців (днів). Обчислення середньомісячного заробітку провадиться з дотриманням передбаченого законодавством коригування втраченого громадянином заробітку. У тих випадках, коли не можна визначити доход громадянина (ще не наступив термін подачі декларації, або з інших причин), або коли громадянин не мав певних джерел доходів з поважних причин (протягом перших трьох місяців після звільнення із Збройних Сил чи інших військових формувань, створених відповідно до законодавства України або закінчення середньої школи, чи у разі хвороби тощо), розмір шкоди визначається виходячи з встановленого законом мінімуму заробітної плати. Враховуючи, що позивачем не була подана щорічна декларація про отримані ним доходи за 2010 рік, у зв`язку з його затриманням в січня 2011 року, що не дає змоги визначити його річний дохід за попередній рік (2010р.), суд приходить до висновку, що розмір втраченого позивачем заробітку (доходу) підлягає визначенню виходячи: з встановленого законом мінімуму заробітної плати в 2010 році, за період з 15.01.2011 року по 16.06.2015 року - 63 місяців, та становить - 55959,75грн. (869х3=2607грн., 884х3=2652грн., 888х3=2664грн., 907х2=1814грн., 922х1 = 922грн.; 2607 + 2652 + 2664 + 1814 + 922 = 10659грн. / 12 міс. = 888,25грн. х 63=55959,75грн.). Проте, відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З врахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що на користь позивача слід стягнути 49342,50грн. втраченого заробітку та доходів, тобто в межах заявлених позивачем вимог. Також з досліджених в судовому засіданні доказів встановлено, що 03.03.2011 року, 15.07.2012 року, 09.11.2014 року, 03.04.2015 року, 09.10.2015 року між адвокатом Сукач Л.С. та [PERSON] укладено Договори №16, №12, №12, №9, №11 про участь захисника у кримінальній справі. Згідно квитанцій №16 від 03.03.2011 року, №38 від 08.08.2014 року, №37 від 08.08.2014 року, №36 від 08.08.2014 року, №27 від 20.06.2014 року, №41 від 15.07.2012 року, №41 від 22.09.2015 року, №11 від 16.06.2015 року, №7 від 09.03.2015 року, №6 від 09.03.2015 року, №31 від 09.11.2014 року, №32 від 09.09.2018 року, №47 від 03.10.2015 року. №46 від 09.10.2015 року [PERSON] сплатив гонорар адвокату Сукач Л.С. в загальній сумі 72100 грн. (а.с.13-18). Згідно квитанції від 01.12.2010 року [PERSON] сплатив адвокату Кащенко В.В. 10000 грн. за захист інтересів у кримінальній справі, згідно угоди про умови надання допомоги та про захист інтересів особи у кримінальній справі від 30.11.2010 року. У зв`язку з чим на користь позивача слід стягнути 82100 грн. на відшкодування витрат на правниу допомогу в кримінальній справі. При цьому слід зазначити, що кошти державного бюджету належать на праві власності державі. Отже, боржником у зобов`язанні зі сплати коштів державного бюджету є держава Україна як учасник цивільних відносин (частина друга статті 2 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 170 ЦК України, держава набуває і здійснює права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом. Відповідно до пункту 4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого указом Президента України від 13 квітня 2011 року № 460/2011, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, є Державна казначейська служба України (Казначейство України), яка, зокрема, здійснює здійснює безспірне списання коштів державного та місцевих бюджетів або боржників на підставі рішення суду. Таким чином, кошти на відшкодування шкоди державою підлягають стягненню з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню і слід стягнути з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь [PERSON] 672000грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, 49342,50грн. втраченого заробітку та доходів, 82100грн. на відшкодування витрат на правничу допомогу в кримінальній справі, а всього 803442,50грн.. В задоволенні решти вимог, слід відмовити. На підставі наведеного,

Outcome: partial