Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-15 00:00:00

Ічнянська районна державна адміністрація Чернігівської області як орган опіки та піклування звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. Свої вимоги мотивувала тим, що відповідачка являється матір`ю малолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . З травня 2019 року [PERSON] працює адміністратором у хостелі м. Київ. Батько дітей [PERSON] , [INFO] , проживає окремо в [ADDRESS] . З 18 листопада 2019 року по даний час малолітні діти перебувають у Ніжинському центрі соціально-психологічної реабілітації дітей на повному державному утриманні. Дана сім`я [PERSON] перебувала на обліку сімей, що опинилися в складних життєвих обставинах. Питання щодо виконання батьківських обов`язків відповідачкою розглядалося на засіданні комісії з питань захисту прав дитини 07 листопада 2019 року та 27 листопада 2019 року. Оскільки [PERSON] протягом тривалого часу не належним чином виконує свої батьківські обов`язки, не піклується про фізичний та духовний розвиток дітей, не займається їх належним вихованням, матеріально не забезпечує, а тому підлягає позбавленню батьківських прав відносно доньки та синів, так як це буде відповідати інтересам останніх, а також просила стягнути із відповідачки аліменти на малолітніх дітей . Представник Ічнянської районної державної адміністрації Чернігівської області як орган опіки та піклування в судове засідання не з`явилась, але надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала повністю та просила задовольнити, так як [PERSON] не піклується про малолітніх дітей, не виконує обов`язків по їх вихованню та утриманню, зловживає спиртними напоями, не забезпечує їм нормальне існування. У Центр соціально-психологічної реабілітації до дітей жодного разу не приїжджала, а тому позбавлення батьківських прав відповідатиме інтересам малолітніх [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Також просила стягнути із відповідачки на користь державного закладу, де знаходяться діти, аліменти на їх утримання в розмірі 1/2 частки від заробітку (доходу) платника аліментів щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, до досягнення найстаршою дитиною повноліття. [PERSON] в судове засідання не з`явилася, але в порядку ч.11 ст.128 ЦПК України вважається належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання (через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 32 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Частиною 3 статті 51 Конституції України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно з положеннями абз. 3 ч. 2 ст. 3 СК України дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Відповідно до вимог ст. 150 СК України виховання, піклування, забезпечення фізичного, духовного та морального розвитку дитини, забезпечення здобуття нею освіти є прямими обов`язками батьків. Судом встановлено, що відповідачка по справі [PERSON] являється матір`ю малолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с.8-10). З пояснень [PERSON] вбачається, що з травня 2019 року вона працює адміністратором у хостелі м. Київ. Батько дітей [PERSON] , [INFO] , проживає окремо в [ADDRESS] . Дана сім`я перебувала на обліку сімей, що опинилися в складних життєвих обставинах, оскільки відповідачка схильна до вживання спиртних напоїв, не приділяє належної уваги по вихованню та розвитку дітей, не забезпечує належними умовами проживання, за місцем проживання характеризується негативно (а.с.5), притягувалась до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП (а.с.6). З 18 листопада 2019 року по даний час малолітні [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] перебувають у Ніжинському центрі соціально-психологічної реабілітації дітей на повному державному утриманні. Мати дітей [PERSON] жодного разу не відвідала їх, не телефонувала в заклад, не надавала матеріальної допомоги, що підтверджується копією повідомлення від 28 січня 2020 року № 82/01-13 (а.с.18) та повідомленням служби у справах дітей Ічнянської РДА від 25 травня 2020 року (а.с.31). Відповідно до висновку Ічнянської районної державної адміністрації від 27 листопада 2019 року № 01-46/2768 [PERSON] доцільно позбавити батьківських прав відносно малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.4). Згідно копії акта обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 18 листопада 2019 року умови проживання сім`ї [PERSON] не задовільні, остання не цікавиться дітьми та не піклується про них, часто залишає дітей без нагляду, так як працює в м. Києві. Останній раз відповідачка була вдома 22 жовтня 2019 року (а.с.7) Норми ст. 150 СК України вказують на те, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Частини 1, 2 ст. 12 ЗУ "Про охорону дитинства" передбачають, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Частина 4 ст. 155 СК України регламентує, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини (п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України). Відповідно до положень Постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30.03.2007 за № 3 позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Положенням пункту 18 вищезазначеної Постанови Пленуму Верховного Суду України визначено, що зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. З огляду на викладене, при вирішенні питання щодо доцільності позбавлення осіб батьківських прав або відібрання дітей від батьків, судам необхідно з`ясовувати конкретні обставини ухилення батьків від виконання своїх обов`язків та якими доказами вони підтверджуються. В судовому засіданні встановлено, що відповідачка дійсно ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню малолітніх дітей, не піклується про їх фізичний і духовний розвиток, не забезпечує продуктами харчування, медичним доглядом, лікуванням, що негативно впливає на розвиток останніх. До того ж [PERSON] зловживає спиртними напоями, за місцем проживання характеризується негативно, притягувалась до адміністративної відповідальності, часто залишає дітей без нагляду. Наведене підтверджує факт ухилення [PERSON] від виконання своїх батьківських обов`язків відносно малолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Проаналізувавши всі надані докази по справі у їх сукупності, виходячи із конкретних обставин даної справи, враховуючи інтереси дітей, суд вважає за доцільне позбавити відповідачку батьківських прав відносно останніх. За положеннями ч.2 ст. 165 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до ч.3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно ст.ст.180,181 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я і матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інші обставини, що мають істотне значення. Кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері (батька) або у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судовому засіданні встановлено, що малолітні [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , з 18 листопада 2019 року перебувають у Ніжинському центрі соціально-психологічної реабілітації дітей на повному державному утриманні. Зважаючи на вищенаведене, виходячи винятково з інтересів дітей, враховуючи наявність факту ухилення відповідачки від свого обов`язку їх виховувати та утримувати, суд вважає вимоги представника позивача про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дітей задовольнити, стягнувши з останньої на користь Ніжинського центра соціально аліменти на утримання [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, до досягнення найстаршою дитиною повноліття. У відповідності до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, тому з відповідачки підлягає стягненню судовий збір на користь держави в сумі 2102 гривні 00 копійок.

Outcome: approved