Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в Царичанський районний суд Дніпропетровської області з вказаним позовом, предмет якого складають такі вимоги: - визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами по [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після померлого [INFO] [PERSON]; - визнати за [PERSON] право власності на земельну ділянку площею 2,960 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером [NUMBER], яка розташована на території Залеліївської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області, що належала за життя померлому [INFO] [PERSON] на підставі Державного акта на право власності на землю серії [NUMBER] від 19 жовтня 2004 року. Позовні вимоги просить задовольнити, посилаючись на приписи ст. ст. 1216-1218, 1221-1222, 1225, 1266 ЦК України, ст. ст. 3, 118, 119, 120 ЦПК України. На обґрунтування своїх вимог у заяві позивач вказала, що [INFO] помер її дідусь - [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина на вищевказане спадкове майно. Спадкоємцями за законом після його смерті є вона та його онуки [PERSON], [PERSON] і [PERSON]. Оскільки вона здійснювала догляд за дідусем і поховала його за власні кошти, то спадкоємці [PERSON] і [PERSON] відмовились від прийняття спадщини на її користь. Спадкоємець [PERSON] на час відкриття спадщини була зареєстрована в будинку спадкодавця [PERSON], але разом з ним в будинку жодного дня не проживала і місце її проживання невідоме, заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори не подавала. Проте, постановою приватного нотаріуса Кравчук С.В. від 23.06.2016 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] з підстав наявності спадкоємця [PERSON] та не надання правовстановлюючого документа на житловий будинок, у зв'язку з чим вона змушена звернутися до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги пітримали та не заперечували проти проведення заочного розгляду справи за відсутності відповідача [PERSON], яка була повідомлена про час місце розгляду справи належним чином, зіславшись, в тому числі, й на публікацію відповідного повідомлення про виклик до суду в газеті "Урядовий кур'єр" за середу, 26 жовтня 2016 року, №200. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилася. Про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Причини неявки суду не повідомила. Заяву про розгляд справи за її відсутності до суду не надала. Треті особи в судовому засіданні не заперечували проти задоволення позовних вимог. На підставі ст. ст. 169, 224 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи за відсутності відповідача, та ухвалити заочне рішення по справі, на підставі наявних в ній доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з таких підстав. Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу (ч. 1 ст. 60 ЦПК України). Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), а відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. В судовому засіданні достовірно встановлено, що [INFO] помер дідусь сторін та третіх осіб у справі- [PERSON] (а.с.7), який з 28 березня 1987 року і по день смерті постійно проживав у власному будинку по [ADDRESS] (а.с. 10). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої входить: - житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами по [ADDRESS], вартістю 49800 грн., який належав йому на підставі договору купівлі-продажу будинку від 02.02.1988 року, посвідченого секретарем виконкому Ляшківської сільської Ради народних депутатів Царичанського району Дніпропетровської області (а.с. 14-17); - земельна ділянка площею 2,960 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером [NUMBER], нормативною грошовою оцінкою 106671 грн., яка розташована на території Залеліївської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області, та належала за життя [PERSON] на підставі Державного акта на право власності на землю серії [NUMBER], виданого 19 жовтня 2004 року Царичанською районною державною адміністрацією на підставі розпорядження голови №470-р від 28.10.2003 року (а.с. 19-20). Спадкоємцями за законом після смерті [INFO] [PERSON] є позивач в справі [PERSON], відповідач в справі [PERSON] та треті особи - [PERSON], [PERSON] Згідно довідки виконкому Залеліївської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області №800 від 04.12.2015 року позивач в справі [PERSON] по день смерті свого дідуся [PERSON] піклувалася про нього та поховала його за власні кошти (а.с.8). Крім того, в зв'язку з тим, що [PERSON] здійснювала догляд за дідусем і поховала його за власні кошти, то спадкоємці [PERSON] і [PERSON], тобто треті особи в справі, нотаріально відмовились від прийняття спадщини на користь позивача (а.с. 51, 52). Як вбачається з довідки виконкому Ляшківської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області №696 від 12.07.2016 року та Акту обстеження матеріально-побутових умов проживання [PERSON] від 12.07.2016 року відповідачка в справі [PERSON] на час відкриття спадщини була зареєстрована в будинку спадкодавця [PERSON], але разом з ним з дня реєстрації в будинку жодного дня не проживала і на даний час місце її проживання невідоме (а.с. 11,12). Заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори [PERSON] не подавала. Позивачка в справі [PERSON] у встановлений ст. 1270 ЦК України шестимісячний строк прийняла спадщину, звернувшись в червні 2016 року до приватного нотаріуса Царичанського нотаріального округу Кравчук С.В. з заявою щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно померлого дідуся. Проте, постановою приватного нотаріуса Кравчук С.В. від 23.06.2016 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] з підстав наявності спадкоємця [PERSON], місце проживання якої з 23 квітня 2010 року було зареєстроване в будинку разом із спадкодавцем [PERSON], та не надання правовстановлюючого документа на спадковий житловий будинок (а.с. 22-23). Відповідно до положень ч. 3 ст. 1268 ЦК України та ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на день відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Поскільки відповідачка [PERSON] на час відкриття спадщини не проживала зі спадкодавцем [PERSON] і не подавала нотаріусу заяви про прийняття спадщини, то відповідно до положень ч.1 ст. 1272 ЦК України вважається такою, що не прийняла спадщину. Як вбачається з матеріалів справи, право власності спадкодавця [PERSON] на спадковий будинок підтверджується договором купівлі-продажу будинку від 02.02.1988 року, посвідченого секретарем виконкому Ляшківської сільської Ради народних депутатів Царичанського району Дніпропетровської області (а.с. 14), який по діючому на той час законодавству колишньої УРСР відносився до правовстановлюючого документа, що підтверджує право власності на об'єкти нерухомого майна, так як в сільській місцевості на той час документи на право власності на будинки не оформлялись, а лише здійснювався відповідний запис у по господарській книзі сільської ради і відкривався особовий рахунок на забудовника. Відповідно до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу УРСР від 31 січня 1966 року, яка втратила чинність 13.12.1995 року, будинки в сільській місцевості теж не підлягали державній реєстрації в органах БТІ. Статтею 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" встановлено, що речові права на нерухоме майно, які виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними, якщо на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов'язкової реєстрації. Згідно зі ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, виходячи з вищенаведеного, враховуючи обставини справи, а також виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку, що позовні вимоги доведені, обґрунтовані та такі, що підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 1564 грн. 71 коп., що документально підтверджено (а.с.1). Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved