Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-13 00:00:00

ПАТ КБ «Приватбанк» у січні 2014 року звернулося до суду з вище зазначеним позовом, в якому просив стягнути з відповідачів солідарно на свою користь заборгованість у розмірі 10 000,00 грн., з [PERSON] на свою користь заборгованість у розмірі 1 173 535,92 грн., а також витрати на юридичну допомогу у розмірі 3 200,00 грн. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що відповідно до кредитного договору № ZPONLOK02546 від 22.10.2012 року ТОВ «Аржексталь» отримало кредит у сумі 736 000,00 грн., зі сплатою за користування ним відсотків, що забезпечувалось договором поруки, укладеним з поручителем [PERSON] в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № ZPONLOK02546 від 22.10.2012 року ТОВ «Аржексталь», проте в порушення умов договору свої зобов'язання належним чином не виконав, що стало підставою для звернення до суду. Вимоги, що випливають зі згаданого договору, були забезпечені шляхом укладання з ПАТ "Акцент - Банк" договору поруки № 167 від 20.10.2010 року, що обмежуються сумою 10 000,00 грн., у зв'язку з чим він є солідарним відповідачем в межах зазначеної суми. У судовому засіданні представник позивача на задоволенні позову наполягав, просив суд його задовольнити. Представник ПАТ «А-Банк» в судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Представник відповідача [PERSON] в судове засідання з'явився, проти задоволенню позову заперечував, надав суду заперечення. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до кредитного договору № ZPONLOK02546 від 22.10.2012 року ТОВ «Аржексталь» отримало кредит у сумі 736 000,00 грн., зі сплатою відсотків за користування ним. Крім того, зобов'язання за вказаним договором № ZPONLOK02546 забезпечено договором поруки, укладеним з [PERSON] в забезпечення виконання зобов?язань за кредитним договором ZPONLOK02546 від 22.10.2012 року ТОВ «Аржексталь». Зобов'язання позичальника, що випливали зі згаданого кредитного договору, були забезпечені шляхом укладання з ПАТ "Акцент - Банк" договору поруки № 167 від 20.10.2010 року, що обмежується сумою 10 000,00 грн. Згідно ст. 1054 ЦК України, обов'язком Позичальника за кредитним договором є зокрема повернення кредиту та сплата процентів за користування ним. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 16 ЦК України, однією із форм судового захисту цивільних прав та інтересів є примусове виконання обов'язку в натурі. Згідно ст. ст. 549, 611 ЦК України однією із форм відповідальності за порушення зобов'язання є сплата неустойки. Відповідно до ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Згідно ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Однак, суд не може вважати дійсним договір поруки з ПАТ «Акцент-Банк», оскільки зазначений договір поруки були укладено 20.10.2010 року, в той час, як основний кредитний договір № ZPONLOK02546 було укладено лише 22.10.2012 року. Також в матеріалах справи є рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 10.12.2013 року, яке ухвалою Апеляційного суду Запорізького області від 01.04.2014 року залишено без змін. Згідно вищезазначеного рішення заборгованість за кредитним договором № ZPONLOK02546 від 22.10.2012 року стягнуто з відповідача [PERSON] у вигляді звернення стягнення на предмет застави. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed