Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-01 00:00:00

Позивач [PERSON] заклад ЛОР Обласна психолого-медико-педигогична консультація звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить суд стягнути з [PERSON] 17935,57 грн. завданої матеріальної шкоди та судові витрати. В обґрунтування своїх вимог позивач покликається на те, що [PERSON] прийнятий на посаду водія ЛОПМПК за строковою трудовою угодою відповідно до наказу ОПМПК від 28.09.2012 №41- К, дія якої продовжена на невизначений строк наказом ОПМПК від 25.09.2013 №50-К. 05.04.2014 року близько 01 год. 00 хв. на 6 км. + 700 м. автодороги Львів- Пустомити-Меденичі, поблизу с. Сокільники Пустомитівського району Львівської області, [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], в стані алкогольного сп'яніння, для забезпечення безпеки дорожнього руху, неналежно стежив за дорожньою обстановкою, не реагував на її зміну, не вибрав безпечної швидкості руху, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем марки "Ауді" д.н.з. 500-33 та автомобілем [NUMBER], завдавши їм технічних ушкоджень. Таким чином, [PERSON] порушив вимоги п. 2.36, 2.9а та п. 12.1 та п. 13.1 Правил дорожнього руху України. Постановою Пустомитівського районного суду Львівської області від 23.05.2014 року [PERSON].Я. визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених ст.ст. 124, 130 ч. 1 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення. Позивач вказує, що транспортний засіб марки ВАЗ 21053 1999 року випуску д.н.з. [NUMBER]. котрим керував [PERSON], при вчиненні вищезазначеної дорожньо - транспортної пригоди належить Львівській обласній психолого - медико - педагогічній консультації. Згідно договору від 27 грудня 2013 року про повну індивідуальну матеріальну відповідальність між Львівською обласною психолого - медико - педагогічною консультацією та [PERSON], останній взяв на себе обов'язок матеріальної відповідальності за збереження довірених йому речей та цінностей. Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 25 14, складеного 2 червня 2014 року, відновлення автомобіля ВАЗ 21053 1999 року випуску д.н.з. [NUMBER] економічно недоцільно, ринкова вартість автомобіля ВАЗ 21053 1999 року випуску д.н.з. [NUMBER] на момент проведення експертного огляду, становить 17935, 57 грн. Позивач вказує, що протиправними діями відповідача, призвели до понесення матеріальної шкоди Львівській обласній психолого - медико - педагогічній консультації в розмірі вартості автомобіля ВАЗ 21053 .999 року випуску д.н.з. [NUMBER], котрий не підлягає відновленню, а тому на підставі договору про повну матеріальну відповідальність від 27.12.2013 року завдана шкода підлягає відшкодуванню відповідачем. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала та просить суд стягнути з відповідача завдану матеріальну шкоду. Представник відповідач [PERSON] адвокат [PERSON] позовні вимоги позивача не визнав та просить суд в задоволенні таких відмовити повністю за безпідставністю. Свої заперечення мотивує тим, що договір про повну матеріальну відповідальність фактично був укладений не 27.12.2013 року, як вказано у договорі , а 07.04.2014 року, тобто через декілька днів після скоєння ДТП. Відповідно до чинного переліку посад і робіт, які заміщаються та виконується працівниками, з якими підприємством, установою, організацією можуть укладатися письмові договори про повну матеріальну відповідальність, у якому нема такої посади, як водій, а від так укладений з ним договір є нікчемний і не тягне за собою юридичних наслідків, а саме несення ним повної матеріальної відповідальності. Заслухавши пояснення сторін, проаналізувавши матеріали справи, повно та всебічно дослідивши докази у справі у їх сукупності, суд приходить до переконання про часткове задоволення позовних вимог, з наступних підстав : Згідно ч. 1 ст. 11 ЦК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. 05.04.2014 року близько 01 год. 00 хв. на 6 км. + 700 м. автодороги Львів- Пустомити-Меденичі, поблизу с. Сокільники Пустомитівського району Львівської області, [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], в стані алкогольного сп'яніння, для забезпечення безпеки дорожнього руху, неналежно стежив за дорожньою обстановкою, не реагував на її зміну, не вибрав безпечної швидкості руху, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем марки "Ауді" д.н.з. 500-33 та автомобілем [NUMBER], завдавши їм технічних ушкоджень. Постановою Пустомитівського районного суду Львівської області від 23.05.2014 року [PERSON].Я. визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених ст.ст. 124, 130 ч. 1 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення. Згідно ч. 3 ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 25 14, складеного 2 червня 2014 року, відновлення автомобіля ВАЗ 21053 1999 року випуску д.н.з. [NUMBER] економічно недоцільно, ринкова вартість автомобіля ВАЗ 21053 1999 року випуску д.н.з. [NUMBER] на момент проведення експертного огляду, становить 17935, 57 грн. Згідно з вимогами ст.ст. 57-60 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. На підтвердження своїх вимог позивачем представлено суду договір від 27 грудня 2013 року про повну індивідуальну матеріальну відповідальність між Львівською обласною психолого - медико - педагогічною консультацією та [PERSON], згідно якого останній взяв на себе обов'язок матеріальної відповідальності за збереження довірених йому речей та цінностей. Суд критично оцінює представлений договір від 27.12.2013 року про повну індивідуальну матеріальну відповідальність відповідача [PERSON], виходячи з наступного : Судом встановлено, що відповідач [PERSON] прийнятий на посаду водія ЛОПМПК за строковою трудовою угодою відповідно до наказу ОПМПК від 28.09.2012 №41- К, дія якої продовжена на невизначений строк наказом ОПМПК від 25.09.2013 №50-К. Згідно з трудовим законодавством працівника не можна притягнути до повної матеріальної відповідальності у випадках, не передбачених ст. 134 Кодексу законів про працю України. Згідно з п. 1 ст. 134 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, у випадку, коли між працівником і підприємством відповідно до ст. 135-1 КЗпП України укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей. Відповідно до вимог ст. 135-1 КЗпП України затверджений спеціальний перелік посад та робіт, що заміщуються або виконуються працівниками, з якими підприємством можуть укладатися письмові договори про повну матеріальну відповідальність за забезпечення збереження цінностей, переданих їм для зберігання, обробки, продажу (відпуску), перевезення або застосування в процесі виробництва. Такий перелік визначений та затверджений постановою Держкомпраці СРСР та Секретаріатом ВЦРПС від 28.12.77 р. №447/24. Цей документ містить вичерпний перелік посад та робіт, які заміщуються або виконуються працівниками, з якими можна укласти договір про повну відповідальність. Договори, укладені з працівниками, які не обіймають вказаних посад (не виконують робіт), є нікчемними і не тягнуть юридичних наслідків. Цей перелік не підлягає розширюваному тлумаченню. Судом встановлено, що у переліку немає такої посади, як водії, а тому укладення між сторонами договору про повну матеріальну відповідальність, є нікчемним, що в свою чергу не породжує у відповідача [PERSON] повної матеріальної відповідальності за ним. Суд не бере до уваги клопотання представника позивачки [PERSON]І про зміну підстав позову, оскільки клопотання подане під час розгляду судом справи по суті, всупереч вимог ст. 31 ЦПК України. В ході судового розгляду справи, судом стороні позивача розяснено, що останній не позбавлений права звернутись до суду з позовом до відповідача з інших підстав, з приводу того самого предмету позову. Відповідно до ч. 1 ст. 130 КЗпП України, загальні підстави і умови матеріальної відповідальності працівників Працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. Згідно ст. 132 КЗпП України, за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов'язків, працівники, крім працівників, що є посадовими особами, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку За вказаних вище обставин, враховуючи заподіяння позивачу матеріальної шкоди відповідачем [PERSON] при виконанні трудових обовязків,з останнього підлягає стягненню завдана шкода у розмірі середньомісячного заробітку, яка згідно представлених суду довідок про доходи відповідача [PERSON] отриманих працюючи на посаді водія у ОПМПК, становить у розмірі 1201 грн. 26 коп. У відповідності до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, пропорційно до розміру позовних вимог з відповідача в користь позивача підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved