Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-02 00:00:00

позивач [PERSON] 15 липня 2019 р. звернувся до Дружківського міського суду Донецької області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню дитину на період навчання . Свої позовні вимоги мотивував тим, що відповідач є його батьком. Він навчається на 1-му курсі денного відділення Харківського національного університету міського господарства імені О.М. Бекетова. Відповідач добровільно не бажає надавати йому матеріальну допомогу на навчання. Просив стягнути аліменти на його утримання у розмірі 1/4 частини до закінчення навчання. Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 23 липня 2019 року провадження в справі було відкрито та справу призначено до підготовчого судового засідання на 13 серпня 2019 року (а.с.14-15). Відповідно до ухвали від 13 серпня 2019 року підготовче провадження в справі було закрито та справу призначено до розгляду по суті на 04 вересня 2019 року (а.с. 20-21). Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, надав заяву з клопотанням про розгляд справи у його відсутності, наполягає на своїх позовних вимогах та просить їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справу його було повідомлено належним чином.Заяву з клопотанням відкласти розгляд справи суду не надав, поважність причини неявки до суду, не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.. 280 ЦПК України. З огляду на це на підставі ст. 247 ЦПК України , суд, вважає за можливе розглядати справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до вимог ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Судом установлено, що [PERSON] , [INFO] є сином [PERSON] , [INFO] , що підтверджує актовий запис № 240 від 11.07.2001 року зроблений відділом реєстрації актів громадянського стану Дружківського міського управління юстиції Донецької області (а.с.2). Позивач [PERSON] досяг повноліття, але продовжує навчання у Харківському національному університеті міського господарства імені О.М. Бекетова , на першому курсі денної форми, на контрактній основі, що підтверджується довідкою про навчання №2117 від 19.06.2019 року (а.с.12). У зв`язку з навчанням позивач несе матеріальні витрати на оплату навчання, придбання канцелярських товарів, методичної літератури, користування мережею Інтернет, оплату проживання в гуртожитку, транспортні витрати. Суд вважає, що позивач [PERSON] потребує матеріальної допомоги батьків. Батько має можливість надавати повнолітньому сину матеріальну допомогу, оскільки працює у ТОВ "КОРУМ Дружківський машинобудівний завод" (а.с.9). Мати позивача [PERSON] працює на посаді медичної сестри КНП "Центр первинної медико-манітарної допомоги" Дружківської міської ради, що підтверджується довідкою про доходи №17 від 24.06.2019 року (а.с.8). Установлені судом факти сторонами не оспорюються. За змістом ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. При визначенні розміру аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання, суд виходив з принципу розумності та справедливості й взяв до уваги матеріальне становище дитини, проживання платника аліментів на тимчасово окупованій території, можливість надання утримання другим з батьків. Згідно зі статтею 201 СК України, до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189 - 192 і 194 - 197 цього Кодексу. Правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються ст. 199 Сімейного кодексу України (далі СК України). Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Частиною першою та другою статті 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Враховуючи зазначене, суд, вважає, що відповідач може надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину в зв`язку з продовженням ним навчання. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу, а саме: стану здоров`я та матеріального становища дитини; стану здоров`я та матеріального становища платника аліментів; наявності у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інших обставин, що мають істотне значення. Стаття 182 СК України встановлює, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. 2. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. За ч. 2 ст. 200 СК України при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків. Згідно зі ст.. 199 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, якщо вони продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, за умови, що батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу. Статтею 182 Сімейного Кодексу передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ст.183 СК України). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує матеріальне становище відповідача, розмір його заробітної плати, його стан здоров`я, можливість надання позивачу матеріальної допомоги його матір`ю, яка працює, отримує заробітну плату, і вважає, що аліменти на користь позивача підлягають стягненню з відповідача в розмірі 1/4 частини його доходу на місяць. Згідно зі ст.ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню у державний бюджет судовий збір у сумі 768 грн. 40 коп..

Outcome: approved