Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд із позовом до публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», про визнання недійсним договору про надання фінансових послуг з переказу коштів у вигляді заяви на переказ між ПАТ «Промінвестбанк» і [PERSON] №vall/103 від 28.05.2009р. на суму 210,80 Євро. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 28.05.2009р. між сторонами був підписаний договір про надання послуг з переказу коштів у вигляді заяви на переказ готівки №vall/103 від 28.05.2009р. у сумі 210,80 Євро (залишається у банку) та квитанції (залишається у клієнта банку). В тексті даного договору відсутній номер банківського (поточного) рахунку позивача, а зазначений в договорі рахунок [NUMBER] є анонімним (номерним) рахунком, у зв'язку із тим, що не вказано на дебет чи на кредит цього рахунку здійснений запис в сумі 210,80 Євро. Володілець цього рахунку не відомий. Тобто, на думку позивача, в операційну касу банку (дебет або кредит) готівкова іноземна валюта в сумі 210,80 Євро банком була прийнята, а переказ у сумі, а переказ у сумі 210,80 Євро на банківський (поточний) рахунок (дебет або кредит) [PERSON] не був здійснений. Позивач вважає, що договір про надання фінансових послуг з переказу коштів у вигляді заяви на переказ готівки №vall/103 від 28.05.2009р. у сумі 210,80 Євро є недійсним у зв'язку із тим, що відсутні істотні умови договору, передбачені статтею 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». А саме, в даному договорі не вказано на дебет або на кредит якого рахунку здійснюється переказ коштів у сумі 210,80 Євро. Також, на думку позивача, квитанція №vall/103 від 28.05.2009р. не містить усіх необхідних реквізитів, визначених Інструкцією про касові операції в банках України №337 від 14.08.2003р. Посилається на те, що позивач не надавала оферту, а відповідач не акцептував оферту про укладення договору про надання фінансових послуг з переказу коштів, що свідчить про не укладення даного договору. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги з підстав наведених у позовній заяві, додаткових письмових поясненнях та наданих суду усних поясненнях Просила задовольнити позов. Відповідач в судове засідання явку уповноваженого представника не забезпечив, не повідомив суду про причини неявки представника, хоча про день та час слухання справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» в судове засідання явку уповноваженого представника не забезпечило, не повідомило суду про причини неявки представника, хоча про день та час слухання справи було повідомлене у встановленому законом порядку. Дослідивши матеріали цивільної справи, судом встановлено наступне. Ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 03.10.2013р. залишено без змін рішення Тернопільського міськрайонного суду від 23.07.2013р. по справі за позовом [PERSON] до публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» про захист прав споживача та визнання договору недійсним. Згідно ч. 3 статті 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вищевказаною ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 03.10.2013р. встановлено, що 10 грудня 2007 року між ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №03-2/855, відповідно до п.2.1 якого банк надає позичальнику кредит у сумі 35000 євро на умовах, передбачених цим договором з кінцевим терміном його повернення не пізніше 09 грудня 2027 року. П. 2.4 договору передбачено, що погашення кредиту та процентів за ним здійснюється позичальником щомісячно у відповідності до графіку (Додаток № 1), який є невід'ємною частиною цього договору. Погашення позики проводиться тією валютою, якою виданою кредит. Графіком (Додатком №1) до кредитного договору визначені суми платежів на погашення кредиту за розрахунковий період, які повинна вносити [PERSON] у гривнях, що еквівалентно 145,83 Євро щомісячно. Позивач [PERSON] була ознайомлена у повному обсязі, як з умовами оспорюваного договору, так і з графіком погашення кредиту, що стверджується її підписами на кожній сторінці договору та графіку. Пунктом 3.1 зазначеного правочину передбачено, що Банк надає позичальнику кредит в готівковій формі одноразово в повному обсязі на протязі трьох робочих днів після укладення договору забезпечення шляхом перерахування коштів з рахунку [NUMBER] на рахунок №100109001 в філії «Відділення промінвестбанку в місті Тернопіль». 13 грудня 2007 року [PERSON] отримано грошові кошти за угодою №03-2/855 від 10 грудня 2007 року у сумі 259380,63 грн., що еквівалентно 35000 євро. Даний факт стверджується заявою [PERSON] на видачу готівки №1 від 13.12.2007 року, у якій є її особистий підпис, та поясненнями апелянта, даними у судовому засіданні при апеляційному розгляді справи. Також, як ствердила в суді апеляційної інстанції апелянт [PERSON] протягом 2007-2012 р.р. за оспорюваною угодою нею поверталися банку кошти та було повернуто близько 209 тис. грн. 17.12.2012 року між ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" та ТОВ "Кредитні ініціативи" укладено договір відступлення прав вимоги, згідно витягу з додатку №1 до якого входить і кредитний договір з позичальником [PERSON] Із висновку судово-економічної експертизи №08 від 21.03.2013р. судом встановлено, що 06.10.2008р. між ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та [PERSON] було укладено Договір про внесення змін №1 до кредитного договору №03-2/855 від 10.12.2007р., відповідно до якого п. 2.2., 2.4., 3.4., 5.2.1. викладено в новій редакції, а саме п. 5.2.1. «Використати кредит і погасити заборгованість по кредиту перед Банком відповідно до розробленого графіку погашення (додаток №1 до Договору про внесення змін №1 до кредитного договору №03-2/855 від 10.12.2007р.) на позичковий рахунок [NUMBER], відкритий Банком у філії «Відділення Промінвестбанку в м. Тернопіль» шляхом: перерахування коштів з особистого вкладного (депозитного) рахунку; переказами через пошту; готівкою; іншими шляхами передбаченими законодавством. Одночасно слід зазначити, що судовим експертом зроблено висновок про те, що порядок погашення кредиту, встановлений у п. 3.3. договору не відповідає вимогам чинних на момент укладення кредитного договору нормативно-правових актів. Приймання готівки іноземної валюти від фізичних осіб проводиться банком за заявою на переказ готівки на поточні, вкладні (депозитні) рахунки та переказ без відкриття рахунку. Також, судом встановлено, що 28 травня 2009 року публічне акціонерне товариство «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», в особі філії «Відділення Промінвестбанку в м. Тернопіль», прийняло від [PERSON] готівкою іноземну валюту в розмірі 210,80 Євро, еквівалент у гривнях 2232,62 грн., для її переказу на рахунок [NUMBER], призначення платежу - для часткового погашення кредиту згідно кредитного договору №03-2/855 від 10.12.2007р., про що свідчить заява на переказ готівки №vall/103 від 28.05.2009р., квитанція №vall/103 від 28.05.2009р. Розглянувши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до переконання про не обґрунтованість позовних вимог, не підтвердження їх матеріалами справи та необхідність відмовити у задоволенні позову з наступних мотивів. Згідно із статтею 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до статті 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно статті 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 1 статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Статтею 212 ЦПК визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Із позовної заяви, додаткових письмових пояснень та усних пояснень позивача вбачається, що позивач вважає, що правочин - договір про надання фінансової послуги з переказу коштів у вигляді заяви на переказ між ПАТ «Промінвестбанк» і [PERSON] №vall/103 від 28.05.2009р. на суму 210,80 Євро є недійсним в силу статей 203, 215 ЦК України, оскільки суперечить нормам ЦК України та іншим актам цивільного законодавства, а також не спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Статтею 202 ЦК України передбачено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори). Разом з тим, суд вважає, що ані заява на переказ готівки, ані інший прибутковий касовий документ, не є правочином, оскільки за своєю формою та правовою природою не відповідають ознакам правочину, визначеним цивільним законодавством. Порядок і вимоги щодо здійснення банками, їх філіями та відділеннями касових операцій у національній та іноземній валютах, станом на день внесення позивачем коштів (28.05.2009р.), встановлені, чинною на той час, Інструкцією «Про касові операції в банках України», затвердженої Постановою Правління НБУ №337 від 14.08.2003 року (далі - Інструкція), яка регулювала взаємовідносини банків з територіальними управліннями Національного банку, іншими банками та клієнтами з цих питань. Згідно п. 2 розділу І вказаної Інструкції касові операції - операції, які здійснює банк, а саме: видача готівки, приймання її та обмін не придатних до обігу банкнот (монет) на придатні до обігу банкноти (монети), банкнот на монети, монет на банкноти, банкнот (монет) одного номіналу на банкноти (монети) іншого номіналу, вилучення з обігу сумнівних банкнот (монет), валютно-обмінні операції та операції з банківськими металами. До касових операцій, які регламентуються цією Інструкцією, належать, зокрема, приймання готівки національної та іноземної валюти від клієнтів для зарахування на власні рахунки та рахунки інших юридичних і фізичних осіб або на відповідний рахунок банку (п. 3 розділу І Інструкції). Главою 1 розділу ІІІ Інструкції передбачено, що до касових документів, які оформляються згідно з касовими операціями, визначеними цією Інструкцією, належать: заява на переказ готівки, прибутково-видатковий касовий ордер, заява на видачу готівки, прибутковий касовий ордер, видатковий касовий ордер, грошовий чек, а також рахунки на сплату платежів та документи, установлені відповідною платіжною системою для відправлення переказу готівки та отримання його в готівковій формі. Цією Інструкцією визначені зразки касових документів, на підставі яких здійснюються приймання і видача готівки. Бланки касових документів виготовляються згідно з їх зразками друкарським способом або з використанням комп'ютерної техніки з відображенням обов'язкових реквізитів, передбачених цією Інструкцією, крім грошових чеків, які виготовляються лише друкарським способом. Форми документів, які застосовуються під час приймання переказу готівки та виплати її суми отримувачу в готівковій формі, визначаються відповідною платіжною системою і мають містити обов'язкові реквізити: дата здійснення операції, зазначення платника та отримувача, дані паспорта особи-отримувача або документа, що його замінює, сума касової операції, підписи платника або отримувача та працівників банку, уповноважених здійснювати касову операцію. До обов'язкових реквізитів касових документів, які оформлюються для зарахування суми готівки на відповідні рахунки (крім перелічених вище), також належать: номер рахунку отримувача та назва банку отримувача. Усі реквізити в касових документах мають бути заповнені згідно з правилами, зазначеними в додатку 14 до цієї Інструкції. Крім обов'язкових, касові документи можуть містити й інші реквізити, потрібні для здійснення окремих операцій з готівкою. Прибуткові, видаткові та прибутково-видаткові касові ордери, заяви на видачу готівки оформляються банком за допомогою технічних засобів із зазначенням номера примірника в правому верхньому кутку або виписуються з використанням копіювального або самокопіювального паперу. Банк визначає відповідальних працівників, яким надається право підписувати касові документи за касовими операціями та визначає систему контролю за їх здійсненням. Відповідно до п. 3 глави 2 розділу ІІІ Інструкції, приймання готівки іноземної валюти від клієнтів здійснюється за такими прибутковими касовими документами: за заявою на переказ готівки - від юридичних осіб - резидентів та представництв-нерезидентів для зарахування на власні поточні рахунки; від уповноваженого представника нерезидента - суб'єкта підприємницької діяльності для зарахування на розподільчий рахунок в іноземній валюті, відкритий цим банком резиденту - суб'єкту підприємницької діяльності; від фізичних осіб - на поточні, вкладні (депозитні) рахунки та переказу без відкриття рахунку; за прибутковим касовим ордером - від працівників та клієнтів уповноваженого банку за внутрішньобанківськими операціями тощо. Після завершення приймання готівки клієнту видається квитанція (другий примірник прибуткового касового документа) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку, який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції), а також підпис працівника банку, який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку, засвідчений електронним підписом САБ. Наявна в матеріалах справи копія квитанції №vall/103 від 28.05.2009р. містить всі вказані реквізити. Позивачем не обґрунтовано на набуття, зміну або припинення яких цивільних прав та обов'язків (стаття 202 ЦК України) спрямований правочин, який просить позивач визнати недійсним. І навпаки, судом встановлено, що дана дія позивача із переказу готівки була спрямована лише на виконання зобов'язань за вже існуючим правочином, а саме часткове погашення кредиту згідно кредитного договору №03-2/855 від 10.12.2007р. Таким чином, вищевказана касова операція, не є правочином в розумінні статті 202 ЦК України, а відтак не може бути визнана недійсною на підставі статей 203, 215 ЦК України. Окрім того, беручи до уваги те, що договір послуги передбачає плату за послугу (стаття 901 ЦК України), позивачем не обґрунтовано посилання на те, що заява на переказ готівки є договором послуги, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які докази плати позивача відповідачу за переказ готівки. Як вбачається із заяви на переказ готівки та квитанції №vall/103 від 28.05.2009р., сплачені кошти в сумі 210,80 Євро (еквівалент 2232,62 грн.) призначені лише для погашення кредиту. В даних документах немає вказівок про плату за касову операцію. Відповідно до статті 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання. Згідно п. 5 ч. 1 статті 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», фінансова послуга - це операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів. Прибуток - це сума, на яку доходи перевищують пов'язані з ними витрати. Чистий прибуток це прибуток після сплати податків. Позивачем не доведено того, що вищевказана касова операція була вчинена відповідачем з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів. Як встановлено судом, дана касова операція вчинена лише з метою погашення позивачем кредиту. Також слід зазначити, що повернення позивачем кредиту відповідачеві саме на рахунок [NUMBER] передбачено умовами кредитного договору. А в силу статей 3, 627, 628 ЦК України, сторони вільно, на власний розсуд погодили дану умову. При цьому, відповідно до Інструкції про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку банків України, затвердженої постановою Правління НБУ №280 від 17.06.2004р. (зі змінами та доповненнями), рахунок, який розпочинається цифрами « 2203…» «Довгострокові кредити на поточні потреби, що надані фізичним особам» призначений для обліку довгострокових кредитів на поточні потреби, що надані фізичним особам. За дебетом даного рахунку проводяться суми наданих кредитів, за кредитом - проводяться суми погашення заборгованості, суми заборгованості, що перераховані на відповідні рахунки простроченої та сумнівної заборгованості. Позивач погодила усі умови вищевказаної касової операції, про свідчить її підпис у заяві на переказ готівки та квитанції. Доказів того, що відповідач не зарахував сплачені позивачем 210,80 Євро в рахунок погашення кредиту, позивачем не надано. Згідно ч. 3 статті 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 4 статті 60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Стороною позивача не доведено належними та допустимими доказами обґрунтованість позовних вимог, а відтак у задоволенні позову слід відмовити. Так як рішення ухвалено не на користь позивача, відповідно до статті 88 ЦПК України, судові витрати із відповідача не стягуються.

Outcome: dismissed