Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-16 00:00:00

До суду з вказаним позовом звернувся [PERSON], посилаючись на те, що [INFO] року померла його мати [PERSON], спадщину після смерті якої прийняли її діти та спадкоємці за заповітом [PERSON] та [PERSON]. До спадкового майна померлої належить земельна ділянка, площею 2,8902 га, розташована на території Винарівської сільської ради Ставищенського району Київської області, цільове призначення - ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер [NUMBER], яка належала [PERSON] згідно державного акта на право власності на землю на бланку серія [NUMBER]. Проте вказаний державний акт на право власності на земельну ділянку при видачі був зіпсований, а саме містив підчистку. 24 квітня 2014 року державний нотаріус Ставищенського районної державної нотаріальної контори відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказане майно через підчистку правовстановлюючого документу. Видача дубліката державного акта на земельну ділянку (свідоцтва про право власності) на ім'я померлих осіб чинним законодавством не передбачена. Вказана земельна ділянка зареєстрована в Державному земельному кадастрі. Позивач просить суд визнати за ним право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті [INFO] року матері [PERSON] на ? частину вищевказаної земельної ділянки. Сторони в судове засідання не прибули, до суду подали заяви, відповідно до яких справу просять розглядати у їх відсутність, позивач позовні вимоги підтримує. Представники третьої особи Відділу Держземагенства в Ставищенському районі в судове засідання не прибув, про час і місце розгляду справи вказаний відділ повідомлений належним чином. Третя особа [PERSON] в судове засідання не прибув, про розгляд справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, виходячи з наступного. Матеріалами спадкової справи (а. с. 46-52) встановлено, що [INFO] року померла [PERSON], після смерті якої спадщину за заповітом прийняли [PERSON] та [PERSON] відповідно до ст. ст. 1223 ч. 1, 3, 1268 ч. 1, 1269 ч. ч. 1, 2, 1270 ч. 1 ЦК України, подавши заяви про прийняття спадщини до Ставищенської районної державної нотаріальної контори у встановлений шестимісячний термін (а. с. 73-103). Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а. с. 8 - 9) до спадкового майна померлої належить земельна ділянка, площею 2,8902 га, розташована на території Винарівської сільської ради Ставищенського району Київської області, цільове призначення - ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер [NUMBER], яка належала [PERSON] згідно державного акта на право власності на землю, виданого 12 січня 2006 року на бланку серії [NUMBER]. Вказаний державний акт на право власності на земельну ділянку містить підчистку (а.с. 75). 24 квітня 2014 року державний нотаріус Ставищенського районної державної нотаріальної контори відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказане майно через наявність підчистки у вищевказаному правовстановлюючому документі (а. с. 10). Видача дубліката державного акта на земельну ділянку (свідоцтва про право власності) на ім'я померлих осіб чинним законодавством не передбачена. Вказана земельна ділянка зареєстрована в Державному земельному кадастрі, що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а. с. 8-9). Вартість вищевказаної земельної ділянки становить 67622 грн. (а.с. 15-16). У відповідності до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до статей 1220, 1223 ч. 3 Цивільного Кодексу України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Як встановлено ч.1, 2, 5 статті 1268 ЦК України (16.01.2003 року) спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Як вбачається із п. "г" ч.1 статті 81 ЗК України ( від 25 жовтня 2001 року) громадяни набувають право власності на земельну ділянку на підставі прийняття спадщини. Згідно ч. 2 ст.373 ЦК України право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Згідно частини 1 статті 125 ЗК України ( в редакції чинній на час видачі документа) право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Статтями 181,182 ЦК України визначено, що до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. У відповідності до ст.ст. 3, 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно. Державна реєстрація прав базується на кадастровому номері, присвоєному у встановленому законом порядку. Згідно статті 79 ЗК України земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. Законодавством також встановлено, що межі земельних ділянок визначаються в технічній документації із землеустрою та в натурі (на місцевості). У відповідності до вимог 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об'єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Земельна ділянка може бути об'єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. З урахуванням положень ч.1 ст. 15, ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За змістом наведених норм права потреба в такому способі захисту виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами (документами), підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Таким чином, оскільки державний акт на право власності на вищевказану земельну ділянку, виданий на підставі розпорядження Ставищенської районної державної адміністрації, яке є дійсним, межі земельної ділянки встановлені в натурі, даній земельній ділянці присвоєно кадастровий номер, відомості про земельну ділянку внесені до Державного реєстру земель, земельна ділянка є сформованою і може бути об'єктом цивільних прав та належить до спадкового майна [PERSON], після смерті останньої спадщину за заповітом прийняли позивач та третя особа [PERSON], - суд вважає, що позовні вимоги [PERSON], є обґрунтованими та підлягають задоволенню, за позивачем слід визнати право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] на ? частину вищевказаної земельної ділянки. Оскільки позивач подав заяву про взяття судових витрат по справі на себе, - суд не покладає обов'язок по відшкодуванню цих витрат на відповідача, який не оспорює позовних вимог.

Outcome: approved