Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в Канівський міськрайонний суд з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. В позові зазначила, що вона перебувала у шлюбі зі [PERSON] зареєстрованому 20.10.2005 року. В період шлюбу ними була придбана у відповідності до іпотечного договору № 1317 від 27.12.2005 (предметом якого був договір купівлі-продажу) трикімнатна квартира [ADDRESS]. Дана квартира є обєктом спільної сумісної власності подружжя. За час сумісного приживання ними було виплачено згідно умов іпотечного договору кредиту у сумі 18500,00 доларів США. На даний час шлюбні відносини між ними припинені, угоди про поділ спільного майна при розірванні шлюбу вони не досягли. Просить суд, постановити рішення яким визнати спільним майном подружжя квартиру [ADDRESS] та визнати право власності по 1/2 частині квартири за кожним. Позивач [PERSON]. у судове засідання не зявилась, до суду надійшла заява про розгляд справи без її участі, позов підтримує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, позов визнав. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяв сторін про слухання справи за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно ст.ст. 60, 61, 70 СК України будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. У разі поділу такого майна, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 20 жовтня 2005 року. 15.05.2014 року шлюб між подружжям було розірвано за рішенням Канівського міськрайонного суду (а.с. 7). При вирішенні спору щодо поділу спільного майна поділу підлягає все майно подружжя, до складу якого включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться в інших осіб; враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї. Сторони не вказали про наявність іншого майна подружжя, крім спірного . Відповідно до іпотечного договору № 1317 від 27.12.2005 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1-3010 вбачається, що відповідач [PERSON] придбав квартиру, загальною площею 68,1 кв.м., житловою площею 39,8 кв.м. в будинку № 45 кв. 250 по вул. Г.Дніпра в м. Каневі (а.с. 10-11) Згідно витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно № 9389082 від 22.12.2005 ( а.с. 48), складеним Канівським відділком БТІ вбачається, що власником вказаної квартири є [PERSON], на підставі договору купівлі-продажу № 1-2884 від 21.12.2005. Судом встановлено, що відповідно до вимог ст. 60 СК України спірна квартира [ADDRESS] набута подружжям за час шлюбу, а тому належить сторонам на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ст.70 СК України в разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя їх частки є рівними. Частинами 1, 2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року N 11, сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов'язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшення, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім'ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об'єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Поділу підлягає усе майно, що є у спільній сумісній власності. Згідно ст.372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Таким чином, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, які підлягають задоволенню. За частиною 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судові витрати підлягають розподілу у відповідності до ст. 88 ЦПК України

Outcome: approved