Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-17 00:00:00

В провадженні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області знаходиться цивільна справа за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON], третя особа - служба у справах дітей Новомосковської районної державної адміністрації Дніпропетровської області в якому позивач просить суд в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № DNNRGK00000001 звернути стягнення на будинок загальною площею 55,40 кв.м., який розташований за адресою: [ADDRESS], шляхом продажу вказаного предмету іпотеки ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» з укладанням від імені Відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з проведенням дій щодо коригування технічної документації відповідно до поточного стану нерухомості, її перепланування та перебудови, з проведенням дій щодо оформлення та з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки, а також стягнути судові витрати у справі. В обґрунтування заявленого позову позивач посилався на те, що 09.02.2006 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON], був укладений кредитний договір № DNNRGK00000001, згідно умов якого позивач надав, а відповідач взяв грошові кошти в розмірі 9520,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 12,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 09.02.2021 року. У порушення законодавства та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. Відповідно до частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. У зв'язку із зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 31.07.2012 року має заборгованість в розмірі 18230,03 доларів США, що складається з наступного: - 8964,24 доларів США - заборгованість за кредитом; - 4148,32 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 799,60 доларів США - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; - 4317,87 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. В забезпечення виконання зобов'язання за вказаним кредитним договором між сторонами було договір іпотеки від 09.02.2006 року, згідно умов якого відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: будинок загальною площею 55,40 кв.м., який розташований за адресою: [ADDRESS], яке належить відповідачу на праві власності на підставі договору купівлі-продажу. Відповідно до ст. 109 ЖК України - звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, а тому просить виселити відповідача та інших осіб з житла, яке є предметом іпотеки розташованого за адресою: [ADDRESS]. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подавши заяву про розгляд справи за його відсутності, згідно якої він підтримує позовні вимоги та не заперечує проти винесення заочного рішення по справі. Відповідач в судове засідання не з'явився, представником відповідача подано заяву про розгляд справи за її відсутності, з урахуванням заперечень на позов. Так в своїх запереченнях представник відповідача вважає, що позивач, згідно умов кредитного договору та договору іпотеки ще не набув право вимоги щодо пред'явлення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки, який настане лише після 09.02.2021 року - строк дії кредитного договору. Також просила звернути увагу на те, що існує рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська про стягнення суми боргу за цим кредитним договором. Також зазначила, що відповідачем не отримувалося жодних вимог від позивача про усунення порушень, а надані позивачем інформація від 17.05.2012 року - на її думку не є належним доказом, тому як відповідних повідомлень не має. Крім того, просила звернути увагу на те, що позивачем пред'являється вимога щодо сплати заборгованості по тілу кредиту в розмірі 8964,24 долари США, в той час, як згідно згаданого рішення Жовтневого райсуду заборгованість по тілу складала 9136,43 долари США, а тому не зрозуміло чому тіло кредиту на 202,72 долари США було більше. Також просила суд застосувати строк позовної давності до вимог про стягнення пені, яка позивачем нарахована з 04.12.2006 року по 31.07.2011 рік. Крім того, позивач просить виселити та зняти з реєстрації відповідача та інших осіб, що проживають в цьому будинку, які не підлягають задоволенню, оскільки в будинку мешкає мати позивача, яка є інвалідом І групи та потребує постійної матеріальної допомоги, яку надає відповідач. Також в будинку проживає [PERSON], [INFO] зі своєю матір'ю, які іншого житла не мають. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. У зв'язку з тим, що сторони в судове засідання не з'явились фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Судом по справі встановлено, що 09.02.2006 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № DNNRGK00000001, згідно умов якого позивач зобов'язався надати відповідачу кредитні кошти в розмірі 9520,00 доларів США, а відповідач взяв на себе зобов'язання використати кредит на обумовлені в договорі цілі, сплачувати відсотки за користування кредитом, здійснювати погашення кредиту частинами в порядку встановленому договором з кінцевим терміном повернення коштів 09.02.2021 року. Таким чином, між сторонами склалися правовідносини передбачені главою 71 ЦК України. Так, відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтями 526, 527, 530 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, належними сторонами та у встановлений договором строк. Позивачем виконані його зобов'язання по договору в повному обсязі - надано кредитні кошти, а відповідач в свою чергу порушив умови виконання зобов'язань взятих на себе, а саме, не вчасно та не в повному обсязі сплачував кредитні кошти та відсотки за користування кредитом відповідно до кредитного договору. Суд не може погодитись з розміром заборгованості станом на 31.07.2012 року в розмірі 18230,03 доларів США, що складається з: - 8964,24 доларів США - заборгованість за кредитом; - 4148,32 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 799,60 доларів США - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; а саме з розміром пені, яка на думку суду повинна бути зменшена до 100 доларів США, відповідно до вимог ст. 551 ЦК України з огляду на те, що відповідач опинилася у скрутному матеріальному становищі, що підтверджується медичною документацією стосовно матері позивача, яка знаходиться на її утриманні. З метою забезпечення виконання зобов'язання за вищевказаним кредитним договором № DNNRGK00000001 від 09.02.2006 року між сторонами було укладено договір іпотеки, згідно якого відповідач передав в іпотеку нерухоме майно, а саме: будинок загальною площею 55,40 кв.м., який розташований за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ст. 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки; передбачено звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду. Оскільки в судовому засіданні встановлено факт, того, що відповідачем не належним чином виконано зобов'язання за кредитним договором № DNNRGK00000001 від 09.02.2006 року, то суд вважає за можливе, з метою захисту порушеного права позивача, звернути стягнення на предмет іпотеки з метою задоволення вимог позивача за зазначеним кредитним договором. Статтею 39 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначається спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням процедури продажу, встановленого ч. 1 ст. 38 цього Закону, яка передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві. Що стосується позовних вимог позивача про виселення та зняття відповідача та інших осіб з реєстрації у вказаному будинку, то вони задоволенню не підлягають з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 39 Закону України «Про іпотеку», одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя вправі винести рішення про виселення мешканців, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення, згідно ч. 1 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей, однак ч. 3 ст. 109 ЖК України передбачено, що звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення всі громадяни, що мешкають у ньому, зобов'язані на письмову вимогу кредитора або нового власника цього жилого приміщення добровільно звільнити його протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Оскільки позивачем не надано доказів того, що направлялась вимога про звільнення жилого приміщення, то позовні вимоги про виселення є передчасними, а отже в їх задоволенні належить відмовити. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати пов'язані зі сплатою судового збору в розмірі 1671,18 гривень. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial