Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-23 00:00:00

Керівник Криворізької південної окружної прокуратури Дніпропетровської області звернувся до суду з позовом в інтересах держави, в особі Криворізької міської ради, в особі позивача: Комунального підприємства «Криворізька міська лікарня №1» Криворізької міської ради» до [PERSON] про відшкодування витрат на лікування особи, яка потерпіла від злочину (в порядку ст.ст.56, 57 ЦПК України) та просив суд стягнути з [PERSON] на користь КП «Криворізька міська лікарня №1» КМР кошти, витрачені на стаціонарне лікування потерпілого від злочину у сумі 6940,44 грн. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначив, що вироком Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 07.04.2021 року у справі № 210/2292/19, який набрав законної сили 08.05.2021 року, відповідача [PERSON] визнано винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України, за ознаками необережне середньої тяжкості тілесного ушкодження У зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями потерпілий у вищевказаному кримінальному провадженню [PERSON] , [INFO] , перебував на лікуванні у КП «Криворізька міська клінічна лікарня №1» КМР» з 14.10.2018 року по 26.10.2018 року, тобто 12 ліжко-днів та на його лікування витрачено грошові кошти на загальному суму 6940,44 грн. Обґрунтовуючи пред`явлення вимог в інтересах держави в особі Криворізької міської ради в особі Комунального підприємства «Криворізька міська клінічна лікарня №1» Криворізької міської ради, прокурор зазначив, що лікарня є некомерційним підприємством, фінансове забезпечення якого здійснюється відповідно до бюджетного законодавства. Невідшкодування цих витрат призводить до ненадходження коштів до бюджету, що суттєво порушує економічні інтереси держави та територіальної громади, тому прокурор, з метою захисту його інтересів, просить стягнути цю суму з відповідача. Ухвалою судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 вересня 2021 року відкрито провадження по вказаній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. В ухвалі про відкриття провадження від 28 вересня 2021 року відповідачу був наданий строк в 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву. Ухвала не отримана відповідачем, що підтверджується поштовим направленням, яке повернулось на адресу суду з поштового відділення з відміткою «За закінченням строку зберігання», відзиву на позовну заяву від [PERSON] до суду не надійшло. Відповідач вважаються належним чином повідомлений про розгляд справи відповідно до п. 1 ч. 8\~ст. 128 ЦПК України. Суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що застосовуючи положення ч.4 ст. 10 Цивільно-процесуального кодексу України, ст.17 Закону України\~"Про\~виконання рішень\~та застосування\~практики Європейського\~суду з\~прав людини" при розгляді справи, ч.1 ст.6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод передбачає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу,та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A.v.Spain). Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Згідно ч.8 ст.178\~ЦПК України - у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Відповідно до ч.1 ст.81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст.80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Згідно вимог ст.280\~ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити по цій справі заочне рішення на підставі доказів, що є в матеріалах справи, оскільки відповідачі були належним чином повідомленими про дату, час і місце судового засідання, не з`явилися в судове засідання, не повідомили причини неявки, не подали відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд дослідивши матеріали справи, дійшов до наступних висновків. Вироком Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 07.04.2021 року у справі № 210/2292/19, який набрав законної сили 08.05.2021 року, встановлено, що відповідач [PERSON] 14.10.2018 року приблизно о 19.50 годині, [PERSON] , перебуваючи зі своєю знайомою [PERSON] біля під`їзду №4 будинку [ADDRESS] побачив раніше йому відомого [PERSON] , 1963 р.н., який знаходився на балконі квартири [ADDRESS] цього ж будинку, та крикнув тому, щоб він спускався до нього на вулицю, для з`ясування відносин з приводу його сина [PERSON] . Тоді, [PERSON] , з метою самозахисту узяв за місцем свого мешкання газовий сльозогінний балончик, та одразу вийшов з ним до [PERSON] на вулицю, де вони стали між собою розмовляти біля вказаного під`їзду. В процесі розмови між [PERSON] та [PERSON] сталася сварка, під час якої вони почали ображати один одного, внаслідок чого між ними виникли неприязні відносини. В цей же час [PERSON] з метою залякування [PERSON] дістав з-за куртки, в яку він був вдягнений, невстановлений предмет, зовні схожий на ніж, яким став розмахати перед собою та [PERSON] . В свою чергу [PERSON] , з метою свого самозахисту правою рукою дістав з кишені куртки газовий сльозогінний балончик, який спрямував в бік [PERSON] та бризнув ним йому в обличчя. В цей час [PERSON] , будучи тимчасово осліпленим сльозогінним газом та тримаючи в правій руці невстановлений предмет, зовні схожий на ніж, не передбачивши можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен був і міг їх передбачити, продовжив махати цим ножем перед [PERSON] , внаслідок чого попав йому ножем по лівій руці, та завдав тілесні ушкодження у вигляді травматичної ампутації 2-го пальця лівої кісті, масивної забійно-рваної рани лівої кісті, які згідно висновку експерта №40 від 22.01.2019 року відносяться за своїм характером до середнього ступеню тяжкості, за ознакою втрати 25% постійної загальної працездатності, п.2.2.3 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 року №6. Вказаним вироком суду визнано [PERSON] винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України та призначити йому покарання у виді 2 років обмеження волі. На підставі ст.\~75\~КК України звільнено [PERSON] від відбування покарання у виді обмеження волі з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік. Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, покладено на [PERSON] наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи. (а.с. 19). Відповідно до ч. 6\~ст. 82 ЦПК України, вирок\~суду в кримінальному провадженні,\~ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ч. 7\~ст. 128 КПК України, особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Згідно з ч. 2 ст. 1191 ЦК України, держава, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, юридичні особи мають право зворотної вимоги до фізичної особи, винної у вчиненні кримінального правопорушення, у розмірі коштів, витрачених\~на лікування особи, яка потерпіла від цього кримінального правопорушення. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 1206 ЦК України,\~особа,\~яка вчинила\~кримінальне правопорушення,\~зобов`язана\~відшкодувати витрати\~закладові охорони\~здоров`я\~на лікування\~потерпілого від\~цього кримінального\~правопорушення,\~крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Приписи ст. 131-1 Конституції України, ст. 56 ЦПК України, ст.\~23\~Закону України\~«Про прокуратуру» наділяють прокурора повноваженнями на представництво в суді інтересів держави у виключних випадках, а саме: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження; 2) у разі відсутності такого органу. Комунальне підприємство «Криворізька міська клінічна лікарня № 1» КМР» є установою охорони здоров`я населення. Згідно з визначення, передбаченого п. 1 ч. 1\~ст. 2 Бюджетного кодексу України, бюджет - план формування та використання фінансових ресурсів для забезпечення завдань і функцій, які здійснюються відповідно органами державної влади, органами влади Автономної Республіки Крим, органами місцевого самоврядування протягом бюджетного періоду. Відповідно до\~пп.\~«а» п.\~3\~ч.\~1 ст. 89 БК України, до видатків, що здійснюються з бюджетів міст республіканського Автономної Республіки Крим та обласного значення, районних бюджетів, бюджетів об`єднаних територіальних громад належать, зокрема, видатки на охорону здоров`я, в т.ч. на\~амбулаторно-поліклінічну та стаціонарну допомогу (лікарні широкого профілю, спеціалізовані медико-санітарні частини, пологові будинки, поліклініки і амбулаторії, загальні стоматологічні поліклініки, дільничні лікарні). Згідно зі ст. 18 Закону України «Основи законодавства\~України про охорону здоров`я87;, фінансове забезпечення охорони здоров`я може здійснюватися за рахунок коштів Державного бюджету України та місцевих бюджетів, коштів юридичних та фізичних осіб, а також з інших джерел, не заборонених законом. Кошти Державного бюджету України та місцевих бюджетів, призначені на охорону здоров`я, використовуються, зокрема, для забезпечення медичної допомоги населенню, фінансування державних цільових і місцевих програм охорони здоров`я та фундаментальних наукових досліджень у цій сфері. Фінансове забезпечення державних та комунальних закладів охорони здоров`я - бюджетних установ здійснюється відповідно до бюджетного законодавства. Згідно з п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про державні фінансові гарантії медичного обслуговування населення»,\~ у межах програми медичних гарантій держава гарантує громадянам, іноземцям, особам без громадянства, які постійно проживають на території України, та особам, яких визнано біженцями або особами, які потребують додаткового захисту, повну оплату за рахунок коштів Державного бюджету України необхідних їм медичних послуг та лікарських засобів, пов`язаних з наданням вторинної (спеціалізованої) медичної допомоги; третинної (високоспеціалізованої) медичної допомоги. Частиною 1 статті 8 Закону України «Про державні фінансові гарантії медичного обслуговування населення», передбачено, що договір про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій укладається між закладом охорони здоров`я, реабілітаційним закладом незалежно від форми власності чи фізичною особою - підприємцем, яка у встановленому законом порядку одержала ліцензію на провадження господарської діяльності з медичної практики та/або має право на надання реабілітаційної допомоги згідно із законодавством та Уповноваженим органом. Відповідно до ч. 5 ст. 9 Закону України «Про державні фінансові гарантії медичного обслуговування населення», надання медичних послуг та лікарських засобів за програмою медичних гарантій, пов`язаних з вторинною (спеціалізованою), третинною (високоспеціалізованою), паліативною медичною\~допомогою та медичною реабілітацією, здійснюється за направленням лікаря, який надає первинну медичну допомогу, або лікуючого лікаря в порядку, передбаченому законодавством, крім випадків, коли згідно із законодавством направлення лікаря не вимагається. Відповідно до ч. 2 ст. 61 Закону України «Про місцеве самоврядування», районні та обласні ради затверджують районні та обласні бюджети, які формуються з коштів державного бюджету для їх відповідного розподілу між територіальними громадами або для виконання спільних проектів та з коштів, залучених на договірних засадах з місцевих бюджетів для реалізації спільних соціально-економічних та культурних програм, контролюють їх виконання. Згідно зі ст. 49 Конституції України, охорона здоров`я забезпечується державним фінансуванням відповідних соціально-економічних, медико-санітарних і оздоровчо-профілактичних програм. Оскільки КП «Криворізька міська клінічна лікарня № 1» КМР» є комунальним підприємством, яке належить до сфери управління Криворізької міської ради, фінансується за рахунок коштів місцевого бюджету, самостійно не здійснює захист своїх інтересів, та просить вирішити питання про відшкодування понесених витрат за рахунок винної особи, делегуючи свої повноваження прокурору, то відповідно до положень ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», ст. 56 ЦПК України, наявні всі підстави для здійснення представництва прокурором інтересів держави в суді. Згідно зі статутом КП «Криворізька міська клінічна лікарня № 1» КМР», затвердженим наказом управління комунальної власності міста виконкому Криворізької міської ради від 04.08.2020 року № 142-ум, підприємство є лікарняним некомерційним підприємством, що надає послуги вторинної (спеціалізованої) медичної допомоги будь-яким особам в порядку та на умовах, встановлених чинним законодавством України та статутом. Підприємство засноване на комунальній власності територіальної громади міста Кривого Рогу згідно з рішенням Криворізької міської ради від 27.02.2019 року № 3582. Підприємство є правонаступником усього майна, всіх прав та обов`язків КП «Криворізька міська клінічна лікарня № 1» ДОР (а.с. 13-17). Згідно з п. 3\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла\~від злочину, та судових витрат» від 07.07.1995 № 11, судам слід мати на увазі, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженим\~Постановою Кабінету Міністрів України від 16.07.1993 № 545. Пунктом\~2 Порядку передбачено, що сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому\~перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003/у) або інших документів, які підтверджують дату госпіталізації та виписки хворого із стаціонара лікувального закладу.\~ Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання. Відповідно до довідки-калькуляції наданої за підписом в.о. головного лікаря КП «Криворізька міська клінічна лікарня №» КМР» Волинець Н.В., потерпілий [PERSON] , [INFO] , знаходився на стаціонарному лікуванні у травматологічному відділенні з 14.10.2018 р. по 26.10.2018 р. Вартість лікування стаціонарного хворого [PERSON] за один л/день становить 578,37 грн. (з урахуванням витрат на медикаменти та продукти харчування). Загальна вартість лікування [PERSON] становить 6940,44 грн. (а.с. 23). Таким чином, враховуючи, що внаслідок неправомірних дій відповідача [PERSON] , КП «Криворізька міська клінічна лікарня № 1» КМР» понесла витрати на лікування потерпілого від кримінального правопорушення [PERSON] , і між діями відповідача [PERSON] та цими витратами є прямий причинний зв`язок, що встановлено вироком Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07.04.2021 року, який набрав законної сили 08.05.2021 року, суд дійшов висновку, що обов`язок по відшкодуванню цих витрат необхідно покласти на відповідача, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі, визначеному в пп.1 п.1 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», а саме - 2270,00 грн.

Outcome: approved