Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-11 00:00:00

В серпні 2016 року [PERSON] (далі - позивач) звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про усунення від права спадкування за законом. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] померла бабуся позивачки [PERSON], яка була призначена її опікуном з 20.06.1997 року, у зв'язку зі смертю матері позивачки. 19.06.2015 року померлою було складено заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Голяченко М.В., відповідно до якого все майно заповіла [PERSON]. 22.01.2016 року позивачка звернулася до нотаріуса Першої київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. 24.06.2016 року із заявою про прийняття спадщини звернувся син померлої [PERSON] [PERSON]. Проте, позивач вважає, що за заповітом вона є єдиною спадкоємицею, а [PERSON] не може претендувати на спадкове майно, оскільки померла була особою похилого віку, інвалідом, багато хворіла, не могла вільно пересуватися, потребувала лікування та догляду, весь час за нею доглядала сім'я позивача, забезпечувала ліками. Відповідач, знаючи про безпорадній стан матері, проживав окремо, приїжджав дуже рідко, не мав наміру надавати їй матеріальну чи іншу допомогу. Організацією поховання та оплатою всіх витрат на поховання займалася позивач. Відповідачу належить земельна ділянка, гараж, які були переписані на нього померлою. Так як позивач є єдиною спадкоємицею за заповітом, а відповідач не приймає участі в утриманні та розпорядженні спадковим майном, позивач була змушена звернутися до суду за захистом своїх прав. Тому, позивач просила суд усунути відповідача від права на спадкування обов'язкової частки у спадщині, яка відкрилася після смерті [PERSON], котра померла [INFO], яка була його матір'ю, до складу якої увійшли всі її права та обов'язки, які існували на момент її смерті та майно, яке належало їй на праві власності. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином, заперечень до суду не надходило. Свідок [PERSON] суду пояснив, що в 2012 році переїхав до позивачки, яка проживала з бабусею, відповідач приїжджав рідко. В 2014 році відповідач забрав бабусю на дачу, де вона проживала декілька місяців, але потім зателефонував і просив її забрати. Вони з дружиною забрали бабусю, вона заповіла своє майно позивачці. Відповідач мав гарне здоров'я, випивав, їздив за кермом, але матері не допомагав, не надав допомоги на поховання, а лише забирав речі з квартири. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він сусід позивачки, голова кооперативу будинку, [PERSON] проживала в квартирі до смерті, відповідача бачив декілька років тому, до матері приїжджав років 10 назад, останні роки взагалі не провідував свою матір. Свідок [PERSON] суду пояснив, що вона є подругою позивачки, знає її більше 5 років, бачила бабусю позивачки, за бабусею доглядала позивачка, відповідач не надавав ніякої допомоги. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є сусідкою позивачки з 2010 року, за хворою бабусею доглядала позивачка, відповідача ніколи не бачила. Свідок [PERSON] суду пояснив, що з 2007 року є сусідом позивачки, з позивачкою проживала її бабуся, відповідача бачив приблизно 2 роки назад. Суд, заслухавши пояснення позивача, свідків, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі виходячи із таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 5). [PERSON] була опікуном позивачки, що підтверджується копією розпорядження Шевченківської районної державної адміністрації м. Києва (а.с. 6). [PERSON] на випадок смерті зробила таке заповітне розпорядження: все її рухоме та нерухоме майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось, і взагалі, все те, що належатиме їй на день смерті і на що вона за законом матиме право заповіла [PERSON], що підтверджується копією Заповіту від 19.06.2015 року, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Голяченко М.В. (а.с. 7). Як вбачається з матеріалів справи, квартира за адресою: [ADDRESS] належала на праві власності [PERSON], що підтверджується Витягом з рішення №686 виконкому Шевченківської райради народних депутатів м. Києва від 11.07.1995 року, копією свідоцтва про право власності на житло, інформаційною довідкою Київського міського бюро технічної інвентаризації (а.с. 9-10, 120). Відповідно Довідки №Ш/1061/146 від 22.01.2016 року, [PERSON] померла [INFO] і була постійно зареєстрована з 30.05.1967 року по день смерті за адресою: [ADDRESS] (а.с. 103). Відповідно Довідки Центру комунального сервісу №Ш/1061/145 від 29.06.2016 року, за адресою: [ADDRESS], зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Власником особового рахунку є [PERSON] (а.с. 18). У провадженні Першої Київської державної нотаріальної контори знаходиться спадкова справа № 78/2016 [PERSON], яка померла [INFO] (а.с. 98-124). 22 січня 2016 року [PERSON] подала до Першої Київської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] за заповітом (а.с. 100). 24 червня 2016 року [PERSON] подав до Першої Київської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] (а.с. 116). [PERSON] є сином померлої [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 117). Відповідно до довідки МСЕК від 22.11.2016 року відповідач є інвалідом 2 групи (а.с. 123). Спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, законами України від 2 вересня 1993 року N 3425-XII "Про нотаріат", від 23 червня 2005 року N 2709-IV "Про міжнародне приватне право", іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Стаття 1222 Цивільного кодексу України передбачає, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 549 цього Кодексу спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1223 Цивільного кодексу України, право на спадкування мають особи визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 Цивільного кодексу України. Згідно із статтею 1220 Цивільного кодексу України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Стаття 1270 ЦК України, передбачає, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 51 Конституції повнолітні діти зобов'язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Відповідно до ст. 202 СК України, повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Відповідно до ч. ст. 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Як встановлено в судовому засіданні, відповідно до довідок експертної комісії [PERSON] була пенсіонером, мала третю групу інвалідності за загальним захворюванням безстроково (а.с. 13-14). Допитані в судовому засіданні свідки підтвердили, що [PERSON] у зв'язку з похилим віком та хворобою, потребувала допомоги, не могла вільно пересуватися, що також підтверджується, тим фактом, що заповіт було складено та посвідчено нотаріусом вдома за адресою: [ADDRESS]. При цьому жоден із свідків не підтвердив надання будь-якої допомоги з боку відповідача, а навпаки підтвердили відсутність зустрічей з матір'ю та байдуже ставлення до її віку та хворобливого стану. Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що [PERSON] ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві [PERSON], а тому позовні вимоги про усунення його від права на спадкування підлягають задоволенню. Згідно статті 3 Цивільного Процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Разом з тим, відповідачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів у підтвердження заперечення позовних вимог, не здобуто таких доказів і в ході судового засідання. Враховуючи вищевикладене, даючи юридичну оцінку зібраним по справі доказам у їх сукупності, беручи той факт, що померлою [PERSON] було складено заповіт на користь [PERSON], позивачка доглядала за своєю бабусею, надавала їй будь-яку допомогу, що також було підтверджено свідками в судовому засіданні, а відповідач ухилявська від своїх обов'язків по догляду за матір'ю, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про усунення [PERSON] від права на спадкування за законом після смерті своєї матері [PERSON] підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, понесені останнім, які складаються з судового збору в розмірі 551,20 грн. (а.с. 2). На підставі викладеного та

Outcome: approved