Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Орган опіки та піклування, Служба у справах дітей Виконавчого комітету Подільської районної у м. Полтаві ради про позбавлення батьківських прав, встановлення опіки над малолітніми дітьми, та просила суд позбавити батьківських прав [PERSON] у відношенні сина [PERSON] , [INFO] та у відношення сина [PERSON] , [INFO] та стягнути з відповідача аліменти на користь [PERSON] , [INFO] на утримання дітей [PERSON] [INFO] [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину починаючи з моменту подачі позову та до досягнення молодшою дитиною повноліття, встановити опіку над її малолітніми онуками - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог вказує, що після смерті доньки позивачки [PERSON] , вона самостійно виховує її дітей - своїх онуків [PERSON] , 2005 року народження, [PERSON] , 2012 року народження, [PERSON] , 2017 року народження. Позивачка опікується дітьми від народження, так як її донька проживала разом з нею, фактично на її утриманні, так як знаходилась в декретній відпустці по догляду за дітьми, батько дітей фінансової допомоги не надавав, а останній час навіть не проживав з дружиною і дітьми. Оскільки батьки зобов`язані утримувати дитину по досягнення нею повноліття, а відповідач ухиляється від утримання власних дітей, вона вимушена звернутись до суду. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дітей батьком, свідомого нехтування ним своїми обов`язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідача до своїх батьківських обов`язків. Зазначені обставини у відповідності з п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України є підставою для позбавлення відповідача батьківських прав, та стягнення з нього аліментів на утримання дітей. Позивач [PERSON] до суду не з`явилась, але надала заяву про розгляд справи без її участі, в якій вказує, що позов підтримує, просить його задовольнити. Відповідач [PERSON] про причини неявки суд не повідомив, хоча був повідомлений належним чином про місце та час розгляду справи, а також шляхом оголошення на офіційному сайті суду. Представник третьої особи - Органу опіки та піклування, Служби у справах дітей виконавчого комітету Подільської районної в м. Полтаві ради до суду не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, та надала подання, в якому не заперечували щодо призначення опікуном позивача, просила задовольнити позовні вимоги. Відповідно до вимог ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. 18.12.2020 року судом винесено ухвалу про проведення заочного розгляду даної цивільної справи. Суд, дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, проаналізувавши їх, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла донька позивачки [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 17.06.2019 року, серія [NUMBER] (а.с.12), дівоче прізвище « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про зміну імені від 28.10.2011 р. Серія [NUMBER] (а.с.27). Після смерті доньки [PERSON] самостійно виховує дітей - своїх онуків [PERSON] , 2005 року народження, [PERSON] , 2012 року народження, [PERSON] , 2017 року народження, що підтверджується актом про фактичне проживання видане КП «ЖЕО №2» (а.с.18). Стосовно [PERSON] , то померла донька позивачки [PERSON] перебувала в статусі одинокої матері, тож рішенням №120, від 23.07.2019 року Подільської районної у м. Полтава раді був встановлений статус сироти, а позивачка була призначена опікуном ( а.с. 17). Стосовно [PERSON] та [PERSON] , у жовтні 2019 р, позивачка подала звернення до Виконавчого комітету Подільської районної у м. Полтава ради про встановлення піклування та призначення її опікуном над малолітніми онуками, та отримала відмову (а.с.19), в зв`язку з тим ,що згідно п.23 Постанови КМУ від 24.09.2008 р. № 866 статус дитини сироти надається дітям, у яких померли або загинули батьки, що підтверджується свідоцтвом про смерть кожного з них. Позивачка опікується дітьми від народження, так як її донька проживала разом з нею, фактично на її утриманні так як знаходилась в декретній відпустці по догляду за дітьми, батько дітей фінансової допомоги не надавав, а останній час навіть не проживав з дружиною і дітьми. Батько дітей [PERSON] , [INFO] , громадянин Ісламської Республіки Іран, навіть за життя [PERSON] - матері дітей, не проявляв особливого інтересу до дітей та їх виховання, а після її смерті взагалі самоусунувся від будь-якого спілкування, матеріальної допомоги від нього на утримання дітей позивачка жодного разу від нього не отримувала, цікавості з приводу їх стану здоров`я, успіхів у навчанні та розвитку він не проявляв навіть у телефонних розмовах, не говорячи вже про фактичну присутність в житті дітей, позивачка навіть не знала про його місце знаходження, в намаганні розшукати батька дітей у березні 2020 року [PERSON] звернулась до відділення поліції №2 Головного управління національної поліції в Полтавській області з проханням розшукати [PERSON] , на що отримала відповідь від 18.03.2020 р № 931 (а.с.20), про те що даний громадянин перетнув державний кордон 30.06.2018 р. Також на підтвердження того, що [PERSON] самостійно утримує і виховує дітей вона надала акт, виданий головою селищного комітету с. Лісок, Ленінського району м. Полтави, який посвідчений підписами трьох сусідів, про те, що [PERSON] не проживає за місцем останньої реєстрації в квартирі позивачки і не бере участі в утриманні і вихованні дітей (а.с.21). Також додано характеристику видану Полтавською гімназією №21, де навчається онук позивачки [PERSON] , в якій зазначено, що позивачка самостійно виховує онука, оплачує екскурсії, харчування, позашкільні заходи, а відповідач ніколи не цікавився навчанням сина (а.с.24), та акт обстеження умов проживання виданий відділом у справах дітей виконавчого комітету Подільської районної у м. Полтава ради (а.с.26). Позивачка самостійно виховує трьох онуків, а також має неповнолітнього сина з якими разом проживає, що підтверджується довідкою про склад сім`ї виданою КП ЖЕО №2 (а.с.18), працює старшим оператором станційного технологічного центру оброблення поїзної інформації та перевізних документів станції Полтава - Південна АТ «УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ», що підтверджується відповідною довідкою про доходи (а.с.23) та довідкою з місця роботи (а.с.22), її доходу вистачає лише на мінімальне забезпечення дітей. Судима не була, судимостей не має, про що позивачка надала відповідну довідку серія АА № 0906348 (а.с.28). Згідно зі ст. 180-183 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину по досягнення нею повноліття, відповідач ухиляється від утримання власних дітей, тож вона була вимушена звернутись до суду. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дітей батьком, свідомого нехтування ним своїми обов`язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення Відповідача до своїх батьківських обов`язків. Відповідно до ч. 9-10 ст. 7 СК України сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Відповідно до ч. 2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно з ч. 1 ст. 152 СК України право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» - виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ч.2 ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Частиною 4 ст. 155 СК України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини (п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України). Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жеребкування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Згідно Висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Подільської районної у м. Полтаві раді про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , вбачається, що орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно [PERSON] , [INFO] та у відношення сина [PERSON] , [INFO] та в той же час суду надано подання Служби у справах дітей відповідно до якого вважає за доцільне призначити опікуном над малолітніми дітьми рідну бабусю [PERSON] . У відповідності з ч.2 ст.157 Сімейного кодексу України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності з ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно з ч. 4 ст.155 Сімейного кодексу України ухилення кого-небудь із батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Пунктом 2 частини 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав, може бути ухилення останніх від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, засудження за вчинення умисного злочину щодо дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав, необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьком обов`язків по вихованню, а також встановити, що батько ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що він систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, І судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Відповідач протягом тривалого часу не виконує батьківські обов`язки щодо своїх синів, не цікавиться їх життям, не приймає участі у його вихованні, не надає матеріальної допомоги на його утримання, не відвідує і взагалі не спілкується з дитиною без поважних причин, що є свідомим ухиленням відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків. За таких обставин, суд приходить до переконання, що свідоме і тривале нехтування відповідача своїми батьківськими обов`язками щодо дітей є наслідком винної поведінки відповідача та є підставою для позбавлення його батьківських прав. З огляду викладеного, суд приходить до переконання, що позбавлення батьківських прав відповідача буде відповідати інтересам дітей. Відповідно до ч. 3 ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Враховуючи, що мати малолітніх дітей померла, а батько не бере участі у вихованні дітей, слід встановити опіку над малолітніми [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Так, опіку над дітьми бажає встановити [PERSON] , яка є рідною бабусею дітей. Інших осіб, які б виявили бажання бути призначеними опікунами над малолітніми дітьми не вбачається. Враховуючи подання Служби у справах дітейПодільської районної в м. Полтаві ради про доцільність призначення опікуном, особисті якості позивачки, її бажання та можливість дбати про онуків, про створення їм необхідних побутових умов, забезпечення їх доглядом, вжиття заходів щодо захисту цивільних прав та інтересів дітей, суд вважає можливим призначити [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , опікуном над малолітніми [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Вирішуючи позовні вимоги про стягнення аліментів з [PERSON] , суд виходить з наступного. Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789X11 (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів", який набрав чинності 08.07.2017 року, ч. 2 ст. 182 СК України викладено в такій редакції: "Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку". Згідно ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Крім того, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем був сплачений при поданні позовної заяви судовий збір у сумі 840,80 грн., що підтверджується квитанцією про сплату №0.01731082289.1 (а.с.1). А тому, суд приходить до висновку, що вказаний судовий збір підлягає стягненню із відповідача на користь позивача. Крім того, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави в сумі 840,80 грн, оскільки згідно п.3 ч.1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» позивачка підлягає звільненню від сплати судового збору за вимогу про стягнення аліментів, тому його сплату в розмірі 840,80 грн. на користь держави, суд покладає на відповідача. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved