Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «АЛЬФА-ГАРАНТ», [PERSON] про стягнення страхового відшкодування та відшкодування моральної шкоди. Позивач обґрунтовує позовні вимови тим, 23 березня 2019 року близько 09:00 год. у м. Львові на пр. Свободи, 6, водій [PERSON] керуючи транспортним засобом марки «VOLKSWAGEN TRANSPORTER», номерний знак [NUMBER] , порушив Правила дорожнього руху, внаслідок чого здійснив зіткнення з транспортним засобом марки «OPEL ASTRA», номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Постановою Франківського районного суду м. Львова від 22 квітня 2019 року (справа № №465/1703/19), [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого\~ст. 124 КУпАП. Цивільно \~правова відповідальність\~водія транспортного\~засобу марки\~«VOLKSWAGEN\~TRANSPORTER»,\~номерний знак\~ [NUMBER] ,\~була забезпечена\~полісом обов`язкового\~страхування цивільно\~-\~правової відповідальності\~власників наземних\~транспортних засобів\~№АМ/5293299\~у ТДВ\~СК «АЛЬФА\~ГАРАНТ». Зазначає,\~що 25\~березня 2019\~ рокупозивач надіслав на адресу ТДВ СК «АЛЬФА-ГАРАНТ» повідомлення про ДТП та заяву про виплату страхового відшкодування. Зважаючи на те, що ТДВ СК «АЛЬФА-ГАРАНТ» у встановлений строк не провело огляду пошкодженого транспортного засобу, позивач 12 квітня 2019 року звернувся до оцінювача для встановлення розміру заподіяного позивачу матеріально збитку. На проведення даного огляду був запрошений представник ТДВ СК «АЛЬФА ГАРАНТ», особа, яка прибула на огляд транспортного засобу який не мала належних повноважень, відтак не була допущена до проведення огляду. Листом вих. №12/1216 від 16 квітня 2019 року ТДВ СК «АЛЬФА ГАРАНТ» відмовила позивачу у виплаті страхового відшкодування, зважаючи на те, що позивач не виконав свого обов`язку надати пошкоджений транспортний засіб для огляду страховиком. Згідно звіту про оцінку автомобіля №1197/19 вартість відновлювального ремонту з врахування коефіцієнту фізичного зносу становить 27\~801 грн. 18 коп. Зважаючи на те, що страховиком у встановлені строки не проведено виплату страхового відшкодування, позивач просить стягнути із ТДВ СК «АЛЬФА ГАРАНТ» пеню за період з 24 червня 2019 року по 10 вересня 2019 року у розмірі 2\~067, грн. та 3 % річних за період з 24 червня 2019 року по 10 вересня 2019 року у розмірі 180, 52 грн. Також, позивач посилається на те, що внаслідок ДТП йому було заподіяно значних моральних страждань, у зв`язку із чим просить стягнути із [PERSON] 3\~000 грн. моральної шкоди. Позивач просить судові витрати покласти на відповідачів. Від представника відповідача ТДВ СК «АЛЬФА ГАРАНТ» до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Відзив мотивує тим, що позивачем всупереч встановленим вимогам законодавства не надано для огляду пошкоджений транспортний засіб марки «OPEL ASTRA», номерний знак [NUMBER] . Покликається на рапорт представника ТДВ СК «АЛЬФА ГАРАНТ», в якому зазначається про те, що позивач відмовився надати для огляду пошкоджений транспортний засіб. Зазначає, що ні ТДВ СК «АЛЬФА ГАРАНТ», ні [PERSON] не запрошувалися для участі у огляді, що є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування. ТДВ СК «АЛЬФА ГАРАНТ» не погоджується із дослідженням, викладеним у звіті про оцінку автомобіля №1197/19. Відповідач [PERSON] відзиву на позовну заяву не подавав, 03 березня 2020 року через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи без його участі, заперечував проти стягнення з нього моральної шкоди у розмірі 3\~000 грн., покликаючись на те, що його цивільно-правова відповідальність була забезпечена полісом №АМ/5293299. Позивач скористався правом на подання відповіді на відзив, просив вимоги позивача задовольнити у повному обсязі, зважаючи на те, що позивач виконав вимоги законодавства щодо повідомлення страховика про ДТП, вказував, що вимога про стягнення пені і 3% річних є законною та повинна бути задоволена у повному обсязі. Зазначив, що звіт про оцінку автомобіля №1197/19 є належним доказом на підтвердження суми страхового відшкодування. Представник відповідача ТДВ СК «АЛЬФА ГАРАНТ» Борзенкова Ю.М. подала до суду клопотання, в якому просить призначити судову автотоварознавчу експертизу. Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 24 листопада 2020 року призначено по справі судову автотоварознавчу експертизу, доручено її проведення експертам Львівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України, вирішено зупинити провадження по справі. Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 23 лютого 2021 року\~відновлено провадження по справі. Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 31 березня 2021 року призначено по справі судову автотоварознавчу експертизу, доручено її проведення експертам Львівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України, зупинено провадження по справі. 26 березня 2021 року представником позивача через канцелярію суду подано диск з цифровими фото транспортного засобу та повідомлено про те, що на даний час транспортний засіб є відремонтований. 27 квітня 2021 року на адресу суду надійшло клопотання від Львівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України про призупинення виконання призначеної судової-автотоварознавчої експертизи до надання для огляду автомобіля марки «OPEL ASTRA», номерний знак [NUMBER] , оплати вартості проведення експертизи. 14 травня 2021 року Львівським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром МВС України тимчасово повернуто матеріали цивільної справи №465/5186/19. Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 17 травня 2021 року\~відновлено провадження по справі для виконання клопотання експерта. При розгляді клопотання експерта представником відповідача заявлено про відмову у проведенні експертизи, у зв`язку з чим судом продовжено розгляд справи по суті . Розглянувши наявні у справі документи і матеріали, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення виходячи з наступного. Згідно ч. 1ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст.15та п. 8 і 9 ч. 2 ст.16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання, а одними із способів захисту цивільного права є відшкодування збитків, інші способи відшкодування майнової шкоди та відшкодування моральної (немайнової) шкоди. За вимогами ст.12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1, 2 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Судом встановлено, що 23 березня 2019 року близько 09:00 год. у м. Львові на пр. Свободи, 6, водій [PERSON] керуючи транспортним засобом марки «VOLKSWAGEN TRANSPORTER», номерний знак [NUMBER] , допустив зіткнення із транспортним засобом марки «OPEL ASTRA», номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Транспортний засіб марки «OPEL ASTRA», номерний знак [NUMBER] , належить [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу. Постановою Франківського районного суду м. Львова від 22 квітня 2019 року по справі №465/1703/19 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Постановою Франківського районного суду м. Львова від 25 червня 2019 року по справі №465/1703/19 виправлено описку в описовій частині постанови від 22 квітня 2019 року в частині правильного зазначення номерного знаку транспортного засобу марки «OPEL ASTRA». Відповідно до ч. 6\~ст. 82 ЦПК України\~вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. З огляду на викладене та відповідно до положення частини четвертої\~ст. 82 ЦПК України, суд не піддає сумніву та доказуванню обставини, встановлені постановою Франківського районного суду м. Львова від 22 квітня 2019 року, згідно засад інституту доказування у цивільному судочинстві, яка не оскаржувалась та набрала законної сили, відповідно до яких водія [PERSON] визнано винним у вчиненні ДТП. Цивільно правова відповідальність водія транспортного засобу марки «VOLKSWAGEN TRANSPORTER», номерний знак [NUMBER] , станом на момент ДТП була забезпечена полісом обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ/5293299 виданим ТДВ СК «АЛЬФА ГАРАНТ». 25 березня 2019 року позивач подав до страхової компанії повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду в якому повідомив ТДВ СК «АЛЬФА ГАРАНТ» про обставини ДТП, яке мало місце 23 березня 2019 року та про отримані пошкодження належного йому транспортного засобу. Зазначена обставина сторонами не заперечується. Того ж дня позивачем подано заяву про виплату страхового відшкодування. Після подання повідомлення про дорожньо-транспортну подію представником страхової компанії не скеровано аварійного комісара для встановлення причин та обставин ДТП та фіксації пошкоджень транспортного засобу «OPEL ASTRA», номерний знак [NUMBER] . 12 квітня 2019 року на замовлення позивача проведено огляд пошкодженого транспортного засобу марки «OPEL ASTRA», номерний знак [NUMBER] , з метою визначення розміру матеріального збитку. Про проведення огляду транспортного засобу «OPEL ASTRA», номерний знак [NUMBER] повідомлено ТДВ СК «АЛЬФА ГАРАНТ» електронним повідомленням №000164 від 09 квітня 2019 року, що також не заперечується сторонами. Окрім того, як вбачається зі змісту рапорту аварійного комісара [PERSON] без номеру та без дати (а.с. 69) долученого представником відповідача до відзиву на позов, позивач дійсно належним чином повідомляв страхову компанію про проведення майбутнього огляду ТЗ і аварійний комісар дійсно прибув на огляд без документів, які б підтверджували його особу. 15 квітня 2019 року виконано звіт №1197/19 про оцінку вартість відновлювального ремонту транспортного засобу марки «OPEL ASTRA», номерний знак [NUMBER] , відповідно до якого вартість відновлювального ремонту з врахування коефіцієнту фізичного зносу та без ПДВ становить 27\~801, 18 грн. У зв`язку із залученням спеціаліста позивачем понесено витрати у розмірі 1\~500 грн, що посвідчується квитанцією №0.0.1327168872.1 від 14 квітня 2019 року. Відповідно до листа №12/1216 від 16 квітня 2019 року ТДВ СК «АЛЬФА ГАРАНТ» проведення незалежного експертного дослідження та визначення розміру нанесеного матеріального збитку, внаслідок пошкодження транспортного засобу марки «OPEL ASTRA», номерний знак [NUMBER] , призначено експерта, аварійного комісара ФОП [PERSON] . 16 квітня 2019 року позивач повторно звернувся до ТДВ СК «АЛЬФА ГАРАНТ» із заявою, до якої долучив звіт №1197/19 та просив провести виплату страхового відшкодування у сумі, визначеній в цьому документі. Листом ТДВ СК «АЛЬФА ГАРАНТ» вих. №12/2121 від 24 червня 2019 року, відповідачем відмовлено позивачу у виплаті страхового відшкодування з огляду на порушення [PERSON] п.37.1.3. ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а саме невиконання потерпілим своїх обов`язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди. Основним нормативно-правовим актом, яким регулюються спірні відносини є Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Згідно підпункту 33.3. ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов`язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком представник, а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів). Абзацом 2 підпункту 33.3. ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що особи, зазначені в цьому пункті, звільняються від обов`язку збереження пошкодженого майна (транспортних засобів) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, у разі якщо не з їхньої вини протягом десяти робочих днів після одержання страховиком повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду його уповноважений представник не прибув до місцезнаходження такого пошкодженого майна. Відповідно до підпункту 34.1. ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування. Підпунктом 34.2. ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», зазначається, що протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Відповідно до підпункту 34.3. ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо представник страховика не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). Як вбачається з матеріалів справи та не оспорюється відповідачем ТДВ СК «АЛЬФА ГАРАНТ», 25 березня 2019 року [PERSON] подав повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду. Покликання відповідача на те, що позивач не забезпечив можливості провести огляд пошкодженого транспортного засобу не заслуговують на увагу, зважаючи на те, що згідно положень чинного законодавства відповідач у строк до 08 квітня 2019 включно зобов`язаний був направити свого представника для визначення розміру збитків, однак для огляду транспортного засобу не вчинив жодних дій. Причин та підстав, які завадили йому це зробити суду не навів. Відтак, на думку суду, позивач не дочекавшись представника відповідача правомірно звернувся до оцінювача, який 12 квітня 2019 року провів огляд транспортного засобу та в подальшому склав звіт №1197/19 про оцінку. Відтак, суд критично ставиться до копії рапорта аварійного комісара та листа №12/1216 від 16 квітня 2019 року ТДВ СК «АЛЬФА ГАРАНТ», адже такі складені за межами строку встановленого законодавством для вчинення дій щодо встановлення причин, обставин ДТП та визначення розміру збитку. Зі звіту №1197/19 про оцінку вбачається, що вартість відновлювального ремонту транспортного засобу марки «OPEL ASTRA», номерний знак [NUMBER] , з врахування коефіцієнту фізичного зносу становить 27\~801,18 грн. Інших доказів на підтвердження суми страхового відшкодування, що належить стягнути із ТДВ СК «АЛЬФА ГАРАНТ» надано не було, також відповідачем не надано суду жодних документів, що спростовують зазначений вище висновок. З огляду на це, суд вважає належним та допустимим доказом звіт №1197/19 про оцінку транспортного засобу марки «OPEL ASTRA», номерний знак [NUMBER] , як такий, що об`єктивно встановлює розмір шкоди, заподіяної позивачу. Доводи відзиву про те, що позивачами не дотримано обов`язку зберігати транспортний засіб у пошкодженому стані до проведення його огляду представником страхової компанії, що є підставою для відмови у здійсненні виплати, судом оцінюються критично з наступних підстав. Згідно п.п. 37.1.3. вказаного Закону підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов`язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди. Вирішальним питанням, яке повинен з`ясувати суд при застосуванні вищенаведеної норми Закону є те, чи призвели дії [PERSON] призвели до неможливості страховика встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди. Страховою компанією не подано доказів про те, що проведений огляд автомобіля, встановлення вартості відновлювального ремонту призвело до неможливості страховика встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди. Страховою компанією у відзиві на позов не заперечується факт настання страхового випадку і не спростовується об`єм роботи та перелік запчастин для проведення відновлювального ремонту автомобіля. Наявний пакет документів щодо завданої внаслідок ДТП шкоди, дає можливість встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання, а також розмір заподіяної шкоди. Доказів про те, що такі дії позивача призвели чи можуть призвести до необґрунтованих виплат страхова компанія не подала. Крім того, на підставі положень Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхова компанія зобов`язана здійснити страхову виплату потерпілій стороні. Критичній оцінці підлягають доводи відзиву на позов, що позивач, здійснивши самостійно огляд пошкодженого автомобіля без представника СК, який з`явився без підтверджуючих особу документів, фактично вчинив перешкоду Страховику у визначені розміру збитків, що є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування, оскільки такі доводи не підтверджені доказами. Страховою компанією не наведено доводів про те, яку саме перешкоду здійснив позивач і як саме ця перешкода впливає на визначення розміру страхового відшкодування. Доводи страхової компанії, щодо неможливості страховика встановити розмір заподіяної шкоди спростовуються доказами наявними в матеріалах справи. Твердження про те, що виключно на страховика покладено обов`язок визначати розмір збитків не відповідають дійсності. Згідно п. 34.4. ст 34 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти. Щодо стягнення з відповідача пені, 3% річних та інфляційних втрат за прострочення виконання зобов`язання із виплати страхового відшкодування суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується в разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. За ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 511 Цивільного кодексу України у випадках, встановлених договором, зобов`язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора. Відповідно до ч. 1 ст. 636 Цивільного кодексу України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі. Проаналізувавши норми статей 524, 533 535, 625 Цивільного кодексу України суд прийшов до висновку, що грошовим є зобов`язання, яке виражається в грошових одиницях України (грошовому еквіваленті в іноземній валюті), тобто будь-яке зобов`язання зі сплати коштів. Таким чином, грошовим зобов`язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана сплатити гроші на користь другої сторони (кредитора), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Отже, грошовим слід вважати зобов`язання, що складається, зокрема, з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обов`язок боржника сплатити кошти на користь кредитора. Сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння дорожньо транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу. Завдання потерпілому внаслідок дорожньо транспортної пригоди шкоди особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у якому потерпілий так само має право вимоги до боржника, яким у цих правовідносинах виступає страховик. При цьому потерпілий не є стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, але наділяється правами за цим договором: на його або третьої особи користь страховик зобов`язаний здійснити страхове відшкодування. Верховний Суд України у справі №6-282цс17 від 07 червня 2017 року дійшов до висновку, що правовідносини, які склалися між сторонами у справі на підставі укладеного між страхувальником та страховиком договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, є грошовим зобов`язанням. Таким чином, з огляду на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Відповідно до пункту 5 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. З огляду на наведене суд приходить до переконання, що позовні вимоги щодо стягнення пені та трьох відсотків річних підлягають до задоволення повністю. Щодо відшкодування моральної шкоди суд приходить до наступного висновку. Згідно вимог\~ч.1,\~2ст.23\~ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно абзацу другого п. 5 Постанови Пленуму\~Верховного суду\~України «Про\~судову практику\~в справах\~про відшкодування\~моральної (немайнової)\~шкоди» №\~4\~від 31\~березня 1995\~року обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Судом враховується, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди за участю [PERSON] , у такого відбулося порушення звичного укладу життя, змушений був звертатись до адвоката та суду для захисту своїх порушених прав, що беззаперечно призвело до завдання йому моральної шкоди. На підставі викладеного, з урахуванням вимог розумності та справедливості суд вважає, що на користь позивача до відшкодування моральної шкоди підлягає стягненню грошова сума із відповідача [PERSON] в розмірі 3000,00 грн. Такий розмір відшкодування заподіяної моральної шкоди суд вважає розумним та співмірним з моральними стражданнями, які заподіяні позивачу.

Outcome: approved