Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-12 00:00:00

В судовому засіданні представник позивача вимоги позову підтримав повністю та пояснив суду, що КП «Міське будинкоуправління» по будинку [ADDRESS], в якому проживає відповідач, надаються послуги по освітленню місць загального користування, прибирання прибудинкової території, поточний ремонт, обслуговування димовентиляційних каналів, дератизація, обслуговування мереж холодного водопостачання та водовідведення та систем теплопостачання. Проте, відповідачем плата за надані комунальні послуги своєчасно не проводилася, в зв'язку з чим на даний час утворилася заборгованість в сумі 5315 грн. 61 коп. Просить суд стягнути з відповідача вказану суму боргу та понесені судові витрати. Також, оскільки відповідач відмовляється підписати договір про надання послуг з обслуговування будинку та прибудинкової території, то просить суд ухвалити рішення, яким визнати такий договір укладеним. Представник відповідача позов не визнала та пояснила суду, що позивач з відповідачем договір щодо надання житлово-комунальних послуг не уклав, а тому підстав для оплати відповідних послуг не має. Крім того, позивачем послуги щодо утримання будинку та прибудинкової території не надаються. Просить суд в позові відмовити. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази по справі суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково. Відповідач є власником квартири [ADDRESS], який знаходиться на обслуговуванні КП «Міське будинкоуправління». Статтею 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» встановлено, що власники квартир багатоквартирних будинків є співвласниками допоміжних приміщень будинку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобов'язані брати участь у загальних витратах, пов'язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку. Згідно Правил утримання житлових будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Держжитлокомунгоспу України від 17.05.2005р. № 76, утримання приватизованих квартир здійснюється за рахунок їхніх власників. Власники квартир багатоквартирних будинків є співвласниками допоміжних приміщень будинку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобов'язані брати участь у загальних витратах, пов'язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку. За правилами ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. На підтвердження своїх вимог позивачем надано акти виконаних робіт щодо утримання будинку та прибудинкової території, довідку, з яких видно, що позивачем проводилось перерахування коштів за освітлення в будинку місць загального користування, дератизацію, обслуговування мереж холодного водопостачання та водовідведення та систем теплопостачання. Будь-яких доказів, які б спростовували долучені до позовної заяви письмові докази про витрати, які несе позивач у зв'язку з утриманням будинку представник відповідача суду не надала. Факт надання позивачем послуг по утриманню будинку, в якому проживає відповідач, останнім не спростований жодними доказами. За таких обставин суд вважає, що послуги з утриманням будинку і прибудинкової території позивачем надавалися і вони підлягають оплаті за встановленими тарифами. Що стосується покликання представника відповідача на відсутність договору між позивачем та відповідачем про надання послуг з обслуговування будинку та прибудинкової території, то воно є безпідставним, оскільки суперечить нормам матеріального права та обставинам справи. Рішеннями виконавчого комітету Здолбунівської міської ради КП «Міське будинкоуправління» визначено виконавцем житлово-комунальних послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій міського житлового фонду. Згідно зі статтею 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Також представник відповідача заперечувала проти позову посилаючись на те, що позивачем послуги не надаються. Відповідно до ч.1, 3 ст.18 Закону Закону України "Про житлово-комунальні послуги" у разі порушення виконавцем умов договору споживач має право викликати його представника для складання та підписання акту-претензії споживача, в якому зазначаються строки, види, показники порушень тощо, акт-претензія складається споживачем та представником виконавця і скріплюється їхніми підписами. Частиною 4 ст.18 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачений обов'язок виконавця вирішити питання про перерахунок платежів. Належним та допустимим доказом невиконання чи неякісного виконання відповідачем своїх зобов'язань по утриманню будинку згідно зі ст.18 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» є претензійні акти. У матеріалах справи відсутні акти-претензії, складені та підписані у встановленому законом порядку. Крім того, представник відповідача в судовому засіданні ствердила той факт, що він не звертався до позивача з приводу ненадання послуг та складання відповідних актів. За таких обставин з відповідача підлягає стягненню на користь позивача заборгованість за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території в межах строку позовної давності в сумі 5315 грн. 61 коп. Також підлягають задоволенню позовні вимоги про визнання договору про надання послуг з обслуговування будинку та прибудинкової території укладеним. Судовою палатою у цивільних справах Верховного Суду України від 10 жовтня 2012 року у справі № 6-110цс12 про зобов'язання укласти договір про надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території була прийнята постанова за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права. Відповідно до частини першої статті 360-7 ЦПК України таке рішення Верховного Суду України є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. В даному рішенні зазначено, що свобода договору, закріплена у ст. ст. 6, 627 ЦК України, яка полягає у праві сторін вільно вирішувати питання при укладенні договору, при виборі контрагентів та при погодженні умов договору, не є безмежною. У тих випадках, коли актом цивільного законодавства передбачена обов'язковість положень цього акту для сторін договору, сторони не вправі відступити від їх положень (ч. 3 ст. 6 ЦК України). Так, ст.ст.19, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачають обов'язок споживача житлово-комунальних послуг укласти письмовий договір з виконавцем послуг на основі типового договору. Форма та зміст (умови) типового договору затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року № 529 «Про затвердження типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій». З аналізу змісту ч.3 ст 6, ч.1 ст 630 ЦК України, ст.ст.19 - 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», постанови Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року № 529 «Про затвердження типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій» убачається, що умови типового договору, що набули юридично обов'язкового значення в силу актів цивільного законодавства, є обов'язковими для сторін договору, які не мають права відступити від їх положень і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Таким чином, укладення договору на надання житлово-комунальних послуг є обов'язком споживача за умови, якщо запропонований виконавцем послуг договір відповідає типовому договору. Відмова споживача послуг від укладення договору в такому разі суперечить вимогам ч.3 ст.6, ст.ст.627, 630 ЦК України та ст.ст.19, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». У разі такої відмови, виходячи з положень ст.ст.3, 6, 12 - 15, 20, 630, 640, 642, 643 ЦК України виконавець послуг вправі звернутись до суду за захистом свого права, яке підлягає захисту судом на підставі п.1 ч.2 ст.6 ЦК України шляхом визнання договору укладеним на умовах, передбачених нормативним актом обов'язкової дії. З матеріалів справи вбачається що позивачем в квітні 2013 року направлено відповідачу пропозицію щодо укладання договору та проект договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в двох екземплярах. Підготовлений позивачем на підставі типового Договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та запропонований відповідачці для підписання, був залишений відповідачкою без уваги, що свідчить про відмову споживача від укладання договору в порушення положень ст.ст. 19, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». На підставі наведеного, суд вважає необхідним позов задовольнити та визнати договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій між Комунальним підприємством «Міське будинкоуправління» та [PERSON] укладеним.

Outcome: approved