Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-23 00:00:00

До Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області за підсудністю з Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області надійшла вказана цивільна справа. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 14.04.2020 року під час прогулянки на її собаку напали дві собаки породи американський стафордширський тер`єр, вигул яких здійснювала відповідач [PERSON] . Оскільки собаки відповідачки були без намордників, собаці позивача було завдано серйозних ушкоджень. Постановою Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області відповідача [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.154 КУПАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Позивач понесла матеріальних збитків на лікування своєї собаки, а оскільки відповідачі є подружжям, то мають солідарно нести відповідальність, як володільці джерела підвищеної небезпеки - собак службової породи. Також позивачу було завдано моральної шкоди, оскільки під час нападу намагалася відігнати собак відповідача , тим самим наражаючи своє життя на небезпеку. Внаслідок того, що її собака отримала серйозних ушкоджень, викликало у позивачки сильні душевні хвилювання, відповідачі ніякої допомоги на лікування собаки не надавали та навіть не вибачилися, тому просить стягнути з відповідачів матеріальну шкоду у розмірі 673,41 грн. та моральну шкоду у розмірі 10000 грн. 18.01.2021 року ухвалою суду відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. 24.05.2021 року ухвалою суду постановлено провести заочний розгляд справи. В судовому засіданні позивач та її представник адвокат Кондратьєва М.А. позовні вимоги підтримали з вищевказаних підстав, просили позов задовольнити. Позивач зазначила, що після нападу собаки відповідачів, яку вигулювали без намордника, її собаку було розірвано, лікування не врятувало її собаку та собака від отриманих поранень померла. Від зазначених дій відповідачів позивач зазнала моральних страждань, оскільки все відбувалося на її очах, вона намагалася відбити собаку відповідачів, тим самим малася небезпека і для її життя. Втрата собаки підірвала її здоров`я, вона втратила спокій та сон, пернесла та продовжує переносити душевні страждання, відповідачі навіть не вибачилися за вчинене. В подальшому надали заяви про розгляд справи за їх відсутності. Відповідачі в судове засідання не з`явилися з невідомих суду причин, про слухання справи були повідомлені у встановленому законом порядку, утому числі через оглолошення на Веб-сайті Судової влади України. Допитані судом свідки [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] показали суду, що 14.04.2020 року собаки відповідача накинулися на собаку позивача та протягом 20-30 хвилин позивач намагалася відігнати собак, Собаку позивача просто булдо розірвано, позивач займалася її лікуванням, дуже переживала за життя собаки та її втрату. Заслухавши учасників судового засідання та свідків, дослідивши надані суду докази, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Згідно вимог ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Відповідно дост.81 ЦПК України кожна із сторін зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Приписами ч.1 ст.1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і визначається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішення у такій справі правовідносини. Згідно постанови Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 10.07.2020 року (справа № 264/2720/20) [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.2 ст.154 КУПАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 51 грн., за фактом того, що 14.04.2020 року о 13.00 годині [PERSON] у дворі буд. [ADDRESS] вигулював дві собаки потенційно небезпечної породи «пітбуль» без намордників, внаслідок чого собаки покусали собаку [PERSON] , заподіявши шкоду її здоров`ю. Своїми діями [PERSON] порушив п.3.3.15 Правил утримання тварин у м.Маріуполі, затверджених рішенням Маріупольської міської ради № 5124-4515 від 30.09.2008 року. Вказана постанова набрала законної сили 20.07.2020 року. Згідно з частинами першою та другою статті 180 ЦК України тварини є особливим об`єктом цивільних прав, на них поширюється режим речі, а правила поводження з тваринами встановлюються законом. Таким законом є, зокрема Закон України "Про захист тварин від жорстокого поводження" у статті 9 якого визначено, що особа, яка утримує домашню тварину, зобов`язана супроводжувати домашню тварину поза місцями її постійного утримання. А також ця особа та особа, яка супроводжує домашню тварину зобов`язана забезпечити безпеку сторонніх людей і тварин, а також майна від заподіяння шкоди супроводжуваною домашньою твариною, безпеку дорожнього руху при проходженні з домашньою твариною біля транспортних шляхів і при їх переході шляхом безпосереднього контролю за її поведінкою, крім того фізичні та юридичні особи, які утримують домашніх тварин, зобов`язані не допускати порушень прав і законних інтересів інших фізичних і юридичних осіб. Згідно із частиною четвертою статті 12 Закону України "Про захист тварин від жорстокого поводження" шкода, заподіяна особі або майну фізичної особи, а також шкода, заподіяна майну юридичної особи твариною, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її утримує. Частиною 1, 2 ст. 1187 передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. З відповіді керівника Маріупольського міського відділення Федерації службового спортивного собаківництва України вбачається, що [PERSON] з 16.09.2017 року по 16.09.2018 року була членом організації з двома собаками породи американський стафордширський тер`єр - [PERSON] та [PERSON] . Згідно з рішенням Маріупольської міської ради від 30.09.2008 року № 5/24-4315 «Про затвердження правил утримання собак, котів та інших тварин на території м.Маріуполя» в перелік потенційно небезпечних порід собак входить американський стафордширський тер`єр. Під час перебування собаки в громадських місцях та місцях вигула собака повинна перебувати на короткому повідку і в наморднику. З заяви [PERSON] від 16.09.2017 року вбачається , що вона є членом громадської організації «Всеукраїнська федерація Служебно-спортивного собаківництва» з собаками [PERSON] 04.03.2015 року та [PERSON] 12.07.2016 року. З відповіді Центрального районного у м.Маріуполі відділу державної реєстрації актів цивільного стану від 01.04.2021 року № 548/20.2-16 вбачається що [PERSON] та [PERSON] є подружжям, про що свідчить актовий запис № 368 від 08.12.2011 року складений Горлівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків). З довідки ветеринарного кабінета «Друг» вбачається, що 14.04.2020 року при огляді тварини виявлено рвані кусані рани. Було призначено лікування. Згідно товарного чеку від 28.04.2020 року та квитанцій на витрату ліків вартість лікування собаки позивача складає 673 грн, 41 коп. Відповідно до частини першої та пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Зобов`язання про відшкодування шкоди - це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі. Аналіз положень статей 11 та 1166 ЦК України дозволяє зробити висновок, що підставою виникнення зобов`язання про відшкодування шкоди є завдання майнової шкоди іншій особі. Зобов`язання про відшкодування шкоди виникає за таких умов: наявність шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала шкоди та її результатом - шкодою; вина особи, яка завдала шкоди. Таким чином, позивачем належними та допустимими доказами доведено розмір майнової шкоди та суд приймає зазначені докази як належні та такі, що не спростовані відповідачами. Оцінивши в сукупності постанову Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 10.07.2020 та матеріали справи, суд приходить до висновку, що винні дії відповідачів щодо порушення правил утримання собак, знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку із наслідками у виді завдання шкоди позивачу. Таким чином, з огляду на викладене, суд приходить до висновку про необхідність забезпечення реалізації права позивача, на відшкодування шкоди, на підставах, передбачених законом та стягнення з відповідачів у солідарному порядку 673 грн, 41 грн. Щодо відшкодування моральної шкоди слід зазначити наступне. Відповідно до статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Відповідно до ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом («Станков проти Болгарії», №68490/01, 2007 року). При визначенні розміру моральної шкоди суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Зміст понять «розумність» та «справедливість» при визначенні розміру моральної шкоди розкривається і в рішеннях Європейського Суду, який при цьому виходить з принципу справедливої сатисфакції, передбаченої статтею 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях «Тома проти Люксембургу», «Калок проти Франції» (2000) та «Недбала проти Польщі», Європейський Суд дійшов висновку, що сам факт визнання порушеного права є адекватним засобом для згладжування душевних страждань і справедливої сатисфакції. Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди, суд бере до уваги те, що під час нападу на її собаку позивач перенесла душевні страждання за своє життя, оскільки могла постраждати і вона. Відповідач вигуляював собак без намордника, що призвело до негативних наслідків. Після всього не намагався допомогти у лікуванні постраждалої собаки. Позивач болісно перенесла втрату її собаки. За вказаних обставин, суд вважає за можливе застосувати щодо даних правовідносин норми ст. 23, 1167 ЦК України та стягнути на користь позивача компенсацію заподіяної моральної шкоди. Враховуючи обставини завдання моральної шкоди та вину відповідачів у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 154 КУпАП, що встановлена постановою Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 10.07.2020 року, враховуючи характер правопорушення, глибину душевних страждань, а також виходячи із засад розумності та справедливості, суд визначає розмір відшкодування моральної шкоди в сумі 10000 грн., які підлягають стягненню з відповідачів у солідарному порядку. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд враховує наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог. При подачі позовної заяви позивачка була звільнена від сплати судового збору, а тому з відповідачів в дохід держави слід стягнути судовий збір у розмірі 840,80 грн. На підставі ст.23, 1166, 1167 ЦК України,

Outcome: approved