Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-30 00:00:00

В листопаді 2014 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. Посилалась на те, що з відповідачем з 05 лютого 2005 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірваний рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівців від 15 вересня 2011 року. Від спільного життя у них є малолітня дитина - син [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею і знаходиться на її утриманні. Відповідач коштів на утримання дитини не надає, вихованням та розвитком дитини не займається, на її прохання допомогти матеріально відповідає відмовою. Її доходи не дають можливості нормально забезпечувати потреби сина. Просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно з дня подання заяви і до повноліття дитини. В попередньому судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги зменшила, просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 700 грн. щомісячно з дня подання заяви і до повноліття дитини з підстав, вказаних в позовній заяві, повністю підтвердивши викладені в ній обставини, доповнивши, що відповідач надавав кошти на утримання сина, однак в сумі 200 або 300 грн., що є надто малою сумою. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні зменшені позовні вимоги визнав повністю, згоден сплачувати аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 700 грн. щомісячно, оскільки це його батьківський обов'язок. Він офіційно працює в Буковинському університеті на посаді головного енергетика, крім того, є приватним підприємцем, однак від цієї діяльності не отримує великих доходів, однак має можливість сплачувати аліменти в такій сумі. Крім того, він постійно надає матеріальну допомогу на утримання сина, перераховує кошти позивачці щомісячно та придбаває для сина одяг, взуття, інші речі. Заслухавши пояснення позивачки, відповідача, дослідивши письмові докази, суд вважає, що зменшені позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України ухвалення в попередньому судовому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] з відповідачем [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 05 лютого 2005 року, який розірвано рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівців від 15 вересня 2011 року, що підтверджується копією рішення (а.с.5). Від шлюбу у сторін є малолітня дитина - син [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.4), який проживає разом з позивачкою і знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою ПП «Санітарія» від 11 вересня 2014 року (а.с.6). Відповідно до вимог ст.ст.180, 182, 184 ч.1 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відносно цих вимог закону судом встановлено, що відповідач офіційно працює в Буковинському університеті на посаді головного енергетика, крім того, є приватним підприємцем, має нерегулярний заробіток, в зв'язку з чим суд вважає, що з відповідача на користь позивачки належить стягнути аліменти на утримання сина [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 700 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, що є трохи більшим половини від встановленого статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років, з чим він погодився в судовому засіданні, повністю задовольнивши змінені позовні вимоги. Оскільки при зверненні з даним позовом до суду позивачка була звільнена від сплати судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп., а позовні вимоги задоволено, то суд вважає, що згідно вимог ст. 88 ч.3 ЦПК України ці витрати належить стягнути з відповідача на користь держави. На підставі викладеного, ст.ст.180, 181, 182, 184, 191 Сімейного кодексу України, ст.7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" та

Outcome: approved