Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Мар'їнського районного суду Донецької області з вказаною позовною заявою про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров'я внаслідок нещасного випадку, який стався на залізниці, в якій просить стягнути з Державного підприємства "Донецька залізниця" на свою користь грошову суму в порядку відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 990 (дев'ятсот дев'яносто) гривень 70 копійок та в порядку відшкодування моральної шкоди у розмірі 30 000 (тридцять тисяч) гривень 00 копійок. Вимоги позовної заяви обґрунтовані наступним. 13 січня 2013 року позивач [PERSON] збиралась здійснити поїздку дизель-поїздом направлення якого «Красноармійськ - Цукуріно - Іловайськ» зі станції Гострий до станції Донецьк. Після того як дизель-поїзд на станції Гострий почав здійснювати посадку пасажирів, [PERSON] встигла поставити одну ногу на сходинку як двері дизель-поїзда зачинилися, зажавши її ногу у дверях, та дизель-поїзд почав рух потягнувши за собою позивача. 14 січня 2013 року [PERSON] звернулася до органів міліції в м. Мар'їнка з письмовою заявою з повідомленням про інцидент, що з нею стався та клопотанням притягнути винних осіб до відповідальності. Через погане самопочуття [PERSON] була доставлена до лікарні м. Красногорівка, де їй було встановлено діагноз - закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, закритий внутрішньосуглобовий перелом, лотерального виростків великогомілкової кістки і надколінка зліва. У період з 14 січня 2013 року по 24 січня 2013 року [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні Мар'їнської ЦРЛ та проходила курс лікування, однак через брак коштів вимушена була повернутись додому, де продовжити лікування. 17 липня 2013 року позивач [PERSON] повторно звернулась до лікарні у зв'язку із поганим самопочуттям, внаслідок чого їй було призначене лікування. Внаслідок отриманої травми позивачу завдано матеріальну та моральну шкоду. Матеріальна шкода полягає у витратах, що понесені [PERSON] на лікування, яка становить 990,70 гривень. Моральна шкода полягає в тому, що [PERSON] має порушення здоров'я, обумовленими наслідками травмування, все це призвело до порушення звичного способу її життя; позивач вимушений тривалий час витрачати на відвідування лікувальних установ, проходячи курси лікування (амбулаторно і стаціонарно), неодноразові обстеження, консультації у фахівців охорони здоров'я. Моральну шкоду [PERSON] оцінює у розмірі 30 000,00 гривень. 27 листопада 2013 року на адресу Мар'їнського районного суду Донецької області надійшло заперечення відповідача на позовну заяву [PERSON], відповідно до якого начальник відокремленого підрозділу моторвагонне депо Іловайськ ДП «Донецька залізниця» Перепелиця К.В. просить відмовити в задоволенні її позовних вимог. Заперечення обґрунтоване тим, що 14 січня 2013 року [PERSON] звернулась до міліції в Мар'їнка з заявою про події які з нею трапились 13 січня 2013 року на нічному пункті Гострий Донецької залізниці. 14 січня 2013 року слідчим СВ ЛВ на ст. Красноармійськ УМВС України на Донецькій залізниці було відкрите кримінальне провадження, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12013051050000026, за ознаками злочину, передбаченому ч.1 ст.276 КК України. 10 серпня 2013 року, керівництвом служби приміських пасажирських перевезень ДП «Донецька залізниця» було проведено службове розслідування, внаслідок якого встановлено: дизель-поїзд № 6030 сполученням Красноармійськ - Іловайськ серіі Д1 795/3, Д1 682/3 обслуговувала локомотивна бригада моторвагонного депо Іловайськ у складі машиніста [PERSON], помічника машиніста [PERSON], провідників [PERSON] та [PERSON] Даний рухомий склад знаходився у технічно справному стані. Дизель-поїзд № 6030 сполученням Красноармійськ - Іловайськ прибув на зупиночний пункт Гострий о 05:55 годині на першу колію, платформа знаходилась з правої сторони. Зупинка поїзду склала 1,5 хвилини, а за графіком руху 1 хвилина. З пояснень машиніста та помічника машиніста дизель-поїзду № 6030 встановлено, що перед відправленням дизель-поїзду було проведено огляд платформи, пасажирів не було. Помічник машиніста оповістив по внутрішньому зв'язку про те, що поїзд відправляється, двері зачиняються, прохання до пасажирів не перешкоджати роботі автоматичних дверей, не залишати речі в проході та тамбурі. Після відправлення дизель-поїзду інформація про порушення в роботі автоматичних дверей або придавлення пасажирів по внутрішньому зв'язку до машиніста не надходила. Службовим розслідуванням встановлено, що дизель-поїзд проводив графікові зупинки, на перегонах порушень в руху поїзда немає, екстрених гальмувань не здійснювалося, не графікові зупинки відсутні. Порушень з боку локомотивної та поїзної бригад не встановлено. У разі отримання пасажиром травми при перевезенні складається акт. [PERSON], або її представники до працівників залізниці на дії, що з нею трапилися 13 січня 2013 року на з.п. Гострий, для складання акту не зверталися. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні вимоги позовної заяви [PERSON] підтримала в повному обсязі, наполягала на їх задоволенні. Суду надала пояснення аналогічні тим, що викладені в позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог [PERSON] та просив відмовити в їх задоволенні. Суду надав пояснення аналогічні тим, що викладені в запереченні. Також зазначив, що ані позивачем, ані його представником не надано жодного доказу того, що шкоду завдано саме з вини відповідача. Вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими та безпідставними. На підставі наведеного просить в задоволенні позову відмовити. Свідок [PERSON] в судовому засіданні доповіла, що 13 січня 2013 року вона їздила у м. Донецьк для здійснення покупок. На платформі вона зустріла [PERSON] та [PERSON], які також мали намір рушити до м. Донецьк. Після того, як підійшов поїзд, [PERSON] сіла до нього перша, а [PERSON] подавала їй сумки та тачки з вантажем, після чого сіла [PERSON], а [PERSON]З, ще стояла на платформі. Коли [PERSON] почала сідати до поїзду, поїзд почав рух. [PERSON] почала кричати [PERSON] щоб та лишалась та не їхала, оскільки вторгувати товар вона зможе і сама. [PERSON] вважала що [PERSON] залишилась, однак зателефонувавши на мобільний телефон дізналась, що з останньою стався нещасний випадок. Свідок [PERSON] суду доповіла, що 13 січня 2013 року вона разом зі [PERSON] їхали на базар, стояли посеред поїзду. Двері їм не відкрили, а тому вони не знали до яких дверей бігти. [PERSON] запропонувала йти до останніх дверей через те, що до них було найближче. [PERSON] перша залізла до поїзду, [PERSON] ж надала їй тачку з вантажем, яка опинилась посеред дверей поїзду, після чого поїзд почав рухатись. Більше [PERSON] не бачила [PERSON] та подумала що остання вирішила йти додому. Зателефонувавши позивачу, [PERSON] дізналась що нога [PERSON] застрягла у дверях та її протягнуло коліями декілька метрів. Свідок [PERSON] в судовому засіданні доповіла, що вона працює провідником Дизель-поїзду № 6030 сполученням Красноармійськ - Іловайськ. Як провідник, до її службових обов'язків входить: забезпечення пасажирів квитками, схоронність внутрнівагонного обладнання, посадка і висадка пасажирів на пасадочних пунктах, де немає провідників та інше. Коли прибув поїзд на зупиночний пункт Гострий, вона знаходилась або в 1, або в 2 вагоні. [PERSON] вона бачила на станції Красноармійськ. Під час посадки пасажирів, позаштатних ситуацій не було. В поїзді речей позивача не находили. Свідок [PERSON] в судовому засіданні доповів, що 13 січня 2013 року він, як помічник машиніста, їхав зі станції Красноармійськ за розписом. Згідно графіку, поїзд прибув на зупиночний пункт Гострий, зупинились, оголосили зупинку, після чого закрили двері та рушили далі. Оголошення зупинки здійснює провідник. Повідомлень про порушення в той день не надходило. Свідок [PERSON] суду доповів наступне. Він працює машиністом поїзда № 6030 сполученням Красноармійськ - Іловайськ. Пояснив, що 13 січня 2013 року саме він керував Дизель-поїздом. Дизель-поїзд № 6030 сполученням Красноармійськ - Іловайськ прибув на зупиночний пункт Гострий, зупинки здійснювались згідно розпису та графіку з дотриманням штатного режиму. Пояснив, що посадка пасажирів здійснювалася з боку машиніста, тобто з правого боку. Впевнившись, що посадка завершена, закрив двері поїзду та почав рух. Свідок [PERSON] суду доповіла, що вона працює провідником поїзда № 6030 сполученням Красноармійськ - Іловайськ. В момент зупинки на зупиночному пункті Гострий займалась розповсюдженням квитків. Поїздка пройшла штатно. Під час поїздки сторонні предмети у вигляді шматків одягу чи взуття виявлені не були. Свідок [PERSON] в судовому засіданні доповів, що 13 січня 2013 року він їхав до зупиночного пункту Гострий. Після того, як поїзд почав рухатись, помітив силует жінки, яку тягнуло поряд з поїздом, почув крики. Надавав [PERSON] першу допомогу. Свідок [PERSON] суду доповіла наступне. [PERSON] зателефонував їй та повідомив, що якусь жінку протягнуло поїздом. Підійшовши до [PERSON], довідалась, що остання мала намір поїхати на базар та вторгувати продукти, однак її затиснуло у дверях та протягнуло дорогою декілька метрів. [PERSON] посадили до машини та відправили додому. Суд, вислухавши сторін у справі та дослідивши матеріали справи в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров'я внаслідок нещасного випадку, який стався на залізниці підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 13 січня 2013 року о 05:55 годині під час посадки до приміського потягу № 6030 сполученням «Красноармійськ-Іловайськ» на зупиночному пункті Гострий, дверцятами вагону було зажато ногу пасажирці [PERSON], після чого, звисаючи вниз тулубом, правою ногою та головою з зовнішньої сторони з вагону, що рухався і проїхавши в такому стані приблизно 500 метрів, [PERSON] впала з вагону, що рухався, на землю. За даними обставинами позивач [PERSON] отримала тілесні ушкодження. Акт про нещасний випадок не складався, однак випадок був підтверджений в судовому показаннями свідків. Таким чином в судовому засіданні встановлено, що після того як дизель-поїзд на станції Гострий почав здійснювати посадку пасажирів [PERSON] встигла поставити одну ногу на сходинку, як двері дизель-поїзда зачинилися, зажавши її ногу у дверях, та дизель-поїзд поїхав потягнувши [PERSON] за собою. Водночас, суд не бере до уваги твердження представника відповідача про відсутність порушень з боку локомотивної та поїзної бригад, оскільки даний факт було спростовано поясненнями свідків. Факт отримання позивачем [PERSON] травми внаслідок події, яка мала місце 13 січня 2013 року, підтверджена в судовому засіданні виписками з амбулаторної картки [PERSON] та відповідними довідками лікувального закладу, в якому позивач проходила курс лікування. Крім того, в судовому засіданні представником позивача повністю підтверджено суму матеріальної шкоди, що завдана позивачу, наданими квитанціями. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.. 910 ЦК України за договором перевезення пасажира одна сторона (перевізник) зобов'язується перевезти другу сторону (пасажира) до пункту призначення, а в разі здавання багажу - також доставити багаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання багажу, а пасажир зобов'язується сплатити встановлену плату за проїзд, а у разі здавання багажу - також за його провезення. Укладення договору перевезення пасажира та багажу підтверджується видачею відповідно квитка та багажної квитанції, форми яких встановлюються відповідно до транспортних кодексів (статутів). Відповідно до ст. 928 ЦК України відповідальність перевізника за шкоду, завдану каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю пасажира, визначається відповідно до глави 82 цього Кодексу, якщо договором або законом не встановлена відповідальність перевізника без вини. Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. В ході судового розгляду встановлено, що дійсно між позивачем та відповідачем було укладено договір перевезення, внаслідок неналежного виконання якого, позивачу було завдано майнову та моральну шкоду, що виразилось в отриманні [PERSON] тілесних ушкоджень/ Згідно п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Свою моральну шкоду позивач [PERSON] оцінила у 30 000 грн. Згідно п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 440 і 450 ЦК шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. При заподіянні шкоди джерелом підвищеної небезпеки на його володільця не може бути покладено обов'язок по її відшкодуванню, якщо вона виникла внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого, а у випадках, передбачених спеціальним законом, - тільки умислу потерпілого. Якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого, коли іншого не встановлено законом, розмір належного з володільця джерела підвищеної небезпеки відшкодування має бути зменшений або у відшкодуванні шкоди має бути відмовлено. Згідно п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену імовірність заподіяння шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність по використанню, транспортуванню, зберіганню предметів, речовин і інших об'єктів виробничого, господарського чи іншого призначення, які мають такі ж властивості. Майнова відповідальність за шкоду, заподіяну діями таких джерел, має наставати як при цілеспрямованому їх використанні, так і при мимовільному прояву їх шкідливих властивостей (наприклад, у випадку заподіяння шкоди внаслідок мимовільного руху автомобіля). Під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд приймає до уваги глибину моральних та фізичних страждань позивача з приводу пошкодження здоров'я, та вважає за необхідне стягнути з Державного підприємства "Донецька залізниця" на користь позивача [PERSON] - 15 000,00 грн. Задовольнити вимоги позивача про стягнення моральної шкоди у розмірі 30 000 грн. суд не находить можливим, оскільки така сума не відповідає глибині моральних та фізичних страждань позивача, ступеню втрати ним професійної працездатності. Вирішуючи питання про судові витрати, суд керується вимогами ст.88 ЦПК України, відповідно до якої якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. А тому суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 114,70 грн. На підставі ст.ст. 16, 22, 23, 910, 928, 1166, 1187 ЦК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» із змінами внесеними згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 25 травня 2001 року, Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ по позовах про відшкодування шкоди» від 23 березня 1992 року,

Outcome: partial