Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з даним позовом, мотивуючи його тим, що [INFO] померла баба позивача [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку [ADDRESS] , Ѕ частину якого прийняв батько позивача [PERSON] , шляхом вступу у фактичне управління спадковим майном, однак належним чином свої спадкові права не оформив та не отримав свідоцтво про право на спадщину за законом. [INFO] помер батько позивача [PERSON] . Позивач прийняв в установлений законом строк спадкове майно, після смерті батька, шляхом подачі заяви до Першої Київської обласної державної нотаріальної контори про прийняття спадщини. Мати позивача, [PERSON] , відмовилася від спадщини після смерті батька на користь позивача і [INFO] померла. 6 квітня [INFO] року постановою державного нотаріуса позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на Ѕ частину житлового будинку [ADDRESS] , у зв`язку з тим, що спадкодавець не оформив своїх спадкових прав та не надав правовстановлюючих документів на спадковий будинок, оскільки не була проведена первинна реєстрація права власності на спадковий будинок. В зв`язку з чим просив суд, визнати за ним в порядку спадкування за законом після померлого [INFO] [PERSON] , право власності на Ѕ частину житлового будинку [ADDRESS] . Позивач та її представник в судове засідання не з`явились, хоча належним чином були повідомлені про день, час та місце слухання справи. Представником позивача подана до суду заява про слухання справи без його участі. Позов підтримав в повному обсязі. Відповідач та третя особа в судове засідання не з`явилися та своїх представників в судове засідання не направили, хоча належним чином були повідомлені про день, час та місце слухання справи. Суд, перевіривши матеріали справи та зібрані в ній письмові докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною 3 ст.\~12\~ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.6 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що [INFO] померла баба позивача [PERSON] , що підтверджується довідкою про смерть №3-36-18, виданою 14.01.2005 року відділом РАЦС Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку [ADDRESS] , Ѕ частину якого прийняв батько позивача, [PERSON] , шляхом вступу у фактичне управління спадковим майном, однак належним чином свої спадкові права не оформив та не отримав свідоцтво про право на спадщину за законом. [INFO] січня [INFO] помер батько позивача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим виконавчим комітетом Шпитьківської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області. Позивач прийняв в установлений законом строк спадкове майно, після смерті батька, шляхом подачі заяви до Першої Київської обласної державної нотаріальної контори про прийняття спадщини. Мати позивача, [PERSON] , відмовилася від спадщини після смерті батька на користь останнього і [INFO] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим виконавчим комітетом Шпитьківської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області. 6 квітня 2011 року постановою державного нотаріуса позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на Ѕ частину житлового будинку [ADDRESS] , у зв`язку з тим, що спадкодавець не оформив своїх спадкових прав та не надав правовстановлюючих документів на спадковий будинок, оскільки не була проведена первинна реєстрація права власності на спадковий будинок. Як вбачається з витягу з рішення виконавчого комітету Шпитьківської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області засідання виконавчого комітету Шпитьківської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області №87 від 10 листопада 1994 року «Про оформлення свідоцтва на право власності на жилий будинок громадян села Шпитьки», було визнано право власності на житловий будинок [ADDRESS] за громадянкою [PERSON] . Згідно акту державного приймання в експлуатацію індивідуального домоволодіння, складеного державною комісією, власником житлового будинку [ADDRESS] , є [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставінаказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, акт державної комісії про прийняття будинку в експлуатацію вважався одним із правовстановлюючих документів на підставі яких проводилась реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР. Пунктом 8 даної Інструкції передбачалась можливість відмови власника реєструвати будинок або домоволодіння. Згідно довідки виконавчого комітету Шпитьківської сільської ради від 21.11.2018 р. за №1400, житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, побудований в 1961 році та розташований за адресою: [ADDRESS] . Судом встановлено, що відповідно до технічного паспорта, виданого Києво-Святошинським Бюро технічної інвентаризації 5 червня 2007 року, спадковий житловий будинок [ADDRESS] , його загальна площа становить 114,8 кв.м. та житлова площа - 75,5 кв.м. Викладене свідчить про те, що спадкодавець [PERSON] та [PERSON] стали власниками спірного житлового будинку [ADDRESS] на підставі вищезазначеного акту державної прийомки в експлуатацію даного домоволодіння. Однак, державну реєстрацію права власності на це домоволодіння власниками [PERSON] та [PERSON] проведено не було, але на час виникнення зазначеного права не передбачалось його обов`язкової реєстрації. Згідно до ч.2 ст.3 Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", із змінами, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 3 ст.\~3\~зазначеного Закону, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обовязкової реєстрації. А згідно ч. 4 ст.3 даного Закону речові права на нерухоме майно, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними згідно з частиною третьою цієї статті. Отже, правила ст.\~331\~ЦК України про те, що право власності на нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації, не поширюється на правовідносини, що діяли до набрання чинності цим законом. Таким чином, спірне нерухоме майно увійшло до складу спадщини, що відкрилася після смерті [INFO] [PERSON] та 1 січня [INFO] [PERSON] . Відповідно до частини 3 статті 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина 1 статті 1270 Цивільного кодексу України). Спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-якого із спадкоємців за законом незалежно від черги (частина 2 статті 1274 Цивільного кодексу України). Судом встановлено, що спадщину після смерті [INFO] [PERSON] та [INFO] [PERSON] , їх онук та син [PERSON] прийняв шляхом постійного проживання та реєстрацією разом з ним за однією адресою на час відкриття спадщини та шляхом звернення до державного нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на Ѕ частину житлового будинку [ADDRESS] . За ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Як роз`яснено в п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування", свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України, спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218\~Цивільного кодексу\~України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до частини 1 статті 1261\~Цивільного кодексу\~України в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця та той з подружжя, який його пережив. Частиною 5 статті 1268 Цивільного кодексу України, передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Частиною 1 статті 16\~цього ж\~Кодексу кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до частини 1 статті 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, не визнання або оспорювання. У випадках, встановленими актами цивільного законодавства, цивільні права та обовязки можуть виникати з рішення суду (частина 5 статті 11 Цивільного кодексу України). Частиною 1 статті 5 Цивільно-процесуального кодексу України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до п.1 ч.2 ст.16\~ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ч.1 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, з урахуванням того, що відповідно до ст.2\~ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved