Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, орган опіки та піклування Виноградівської об`єднаної територіальної громади Олешківського району, про визначення місця проживання дитини. Представник позивача - адвокат Доготер О.Г. у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та суду пояснила, що рішенням Цюрупинського районного суду від 22.11.2018 року шлюб між сторонами було розірвано. Під час перебування у шлюбі у сторін народилася дитина [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом із матір`ю [PERSON] , якою створені належні умови для розвитку, проживання та виховання дитини. Позивач [PERSON] повністю утримує дитину, сплачує за відвідування садочка, гуртків, харчування, купує одяг, іграшки тощо. Дитина лише місяць проживала із батьком, коли мати їздила за кордон працювати, в подальшому дитина проживала та проживає з матір`ю. [PERSON] перешкод [PERSON] у спілкуванні та вихованні дитини не створює. Просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та вирішити питання про судові витрати. Позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, суду пояснила, що після розлучення дитина [PERSON] проживає разом із нею, вона забезпечує її всім необхідним: речами, одягом, сплачує за дитячий садочок. У 2019 році вона дійсно на 1 місяць їздила до Польщі на заробітки, в цей час дитина проживала разом із бабусями. Вона відповідачу не чинить перешкод у спілкуванні з дитиною. Просить визначити місце проживання її неповнолітньої дочки [PERSON] разом із нею. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні 10.08.2020 року проти задоволення позовних вимог заперечував, пояснив, що дійсно на даний момент [PERSON] проживає разом із матір`ю [PERSON] , тому визначати місце проживання дитини вважає за недоцільним. Конфліктних ситуацій на даний момент не має, позивач дає можливість спілкуватися з дитиною. В подальшому відповідач [PERSON] у судові засідання не з`являвся, про дату, час та місце проведення судових засідань повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомляв, заяв та клопотань від нього не надходило. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, до суду надав клопотання про проведення судового розгляду справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечують. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона працює у дитячому садочку в смт. Брилівка викладачем вокалу. Дитину [PERSON] до садочка приводить та забирає матір [PERSON] , батька вона у садочку ніколи не бачила. Також пояснила, що знає [PERSON] приблизно з 2017-2018 р.р., після розлучення у сторін були конфліктні ситуації, проте на даний момент конфлікти відсутні, [PERSON] дає [PERSON] вільно спілкуватися з дитиною, бачитися. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона працює у дитячому садочку, який відвідує неповнолітня [PERSON] , а також є сусідкою позивача [PERSON] , яку знає з 2015 року. Дитину до садочка приводить та забирає мати, яка піклується дитиною Одного разу до садочка дитину приводив батько. Заслухавши пояснення, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи і оцінивши отримані докази, суд приходить наступних висновків. Судом встановлено, що рішенням Цюрупинського районного суду Херсонської області від 22.11.2018 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Під час перебування у шлюбі у сторін народилася дитина - [PERSON] , [INFO] .. 06.09.2019 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб в Олешківському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонські області, актовий запис №111, прізвище після державної реєстрації дружини « [PERSON] ». Неповнолітня [PERSON] , [INFO] , проживає разом із матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою № 2189 від 30.09.2019 року, виданої виконавчим комітетом Виноградівської сільської ради, довідкою № 201 від 22.01.2020 року, виданої виконавчим комітетом Виноградівської сільської ради, актом обстеження матеріально-побутових умов проживання [PERSON] від 23.01.2020 року. Відповідно до наданих копії платіжних доручень та квитанцій оплату з відвідування дитячого садочка та харчування у ньому, гурткову роботу сплачує [PERSON] .. Відповідно до характеристики [PERSON] , [INFO] , № 01-01 від 27.01.2020 року, наданої Брилівським закладом дошкільної освіти ясла-садок «Берегиня» Виноградівської сільської ради, дитину приводить і забирає з садочка мати [PERSON] , яка забезпечує сприятливі та морально-психологічні умови життя, інколи дитину приводить і забирає з садочка батько [PERSON] .. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Згідно ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. У статті 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Частиною п`ятою статті 157 СК України визначені права того із батьків, з яким за рішенням суду визначено або висновком органів опіки та піклування підтверджено місце проживання дитини, самостійно вирішує питання тимчасового виїзду за межі України за певних умов. Так, відповідно до статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Крім того, законом встановлено, що орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини, що передбачено ч. 2 ст. 161 СК. Згідно з абзацом другим принципу 7 Декларації прав дитини найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, на кому лежить відповідальність за її освіту і навчання; ця відповідальність лежить перш за все на батьках. При розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо. Стаття 19 СК України передбачає, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою (ч.4). Згідно із ч. 3 ст. 45 ЦПК України, суд сприяє створенню належних умов для здійснення малолітньою або неповнолітньою особою її прав, визначених законом та передбачених міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Принцип 6 Декларації прав дитини, за яким малолітня дитина може бути розлучена зі своєю матір`ю лише у винятковій ситуації не можна тлумачити таким чином, що у матері малолітньої дитини мається перевага перед батьком при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини, приймаючи до уваги рівність прав обох батьків щодо дитини, що витікає як зі ст. 141 СК України, так зі змісту Конвенції про права дитини. Як роз`яснено у п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визначення його недійсним та поділ майна подружжя» № 11 від 21.12.2007 року, при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою. У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі "М. С. проти України", заява N 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (§ 76). У § 54 рішення Європейського суду з прав людини "Хант проти України" від 07 грудня 2006 року, заява N 31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини. Аналіз наведених норм права, практики Європейського суду з прав людини дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Аналіз наведених норм права, практики Європейського суду з прав людини дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною. При визначенні місця проживання дитини судами необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору. Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. Зазначений правовий висновок викладений у постанові ВСУ від 23 грудня 2020 року по справі № 712/11527/17 В судовому засіданні встановлено та підтверджено матеріалами справи, що неповнолітня [PERSON] , [INFO] , проживає разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , квартира складається з двох кімнат, зі зручностями, з індивідуальним опаленням, природний газ, водопостачання по графіку, каналізація, ванна, для дитини створені належні умови для комфортного проживання. Відповідачем не надано доказів того, що ним створені необхідні умови для проживання та виховання дитини [PERSON] , а також те, що не визначення місця проживання дитини з матір`ю відповідатиме інтересам дитини. З наведених положень закону та встановлених обставин справи, зокрема письмових доказів, пояснень свідків, вбачається, що визначення місця проживання дитини з позивачем відповідає інтересам дитини, яка є малолітньою. Обставин, які б виключали залишення дитини з позивачем, що передбачені ч. 2 ст. 161 СК, судом не встановлено. Суд вважає, що забезпечення дитині повного і гармонійного фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, а також необхідного для такого розвитку рівня життя, буде досягнуто при визначені місця проживання [PERSON] саме разом із матір`ю, тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що позовні вимоги [PERSON] задоволено в повному обсязі, судові витрати по сплаті судового збору в сумі 768,40 грн. необхідно стягнути з відповідача [PERSON] на її користь. На пiдставi викладеного,

Outcome: approved