Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-20 00:00:00

В провадженні судді перебуває вищевказана справа. В обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на те, що 27.04.2015 року померла бабуся заявників [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно, яким є 1/2 частка житлового будинку розташованого повул.Нахімова, 45 м.Кривого Рогу,щопідтверджується договором купівлі-продажу та технічного паспорту, копії яких додаємо до заяви. Оскільки заповіту бабуся не склала, а її єдиний син - батько позивачів [PERSON] помер 05.04.2008 року, тобто ще до відкриття спадщини, то вони є спадкоємцями пятої черги відповідно до ст. 1265 ЦК України. 17.06.2016 року позивач звернувся до державного нотаріуса Пятої криворізької державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, однак постановою нотаріуса було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій в зв'язку з тим, що відсутні документи які підтверджують родинні відносини між померлою 27.04.2015року [PERSON] та спадкоємцями. У звязку з викладеним, позивач вимушений звернутись до суду з позовними вимогами про встановлення факту родинних відносин між померлою 27.04.2015 року [PERSON] та [PERSON], [INFO] і [PERSON], [INFO], як між бабусею та онуками; визнати за [PERSON] та [PERSON] право власності на 1/4 частину за кожним житлового будинку №45 по вул. Нахімова м. Кривого Рогу загальною площею 61,6 кв.м., житловою площею 24,2 кв.м. з господарчими будівлями літня кухня «В», сарай «Г», вбиральня «Е», №1,4 забори, 1, 111-водоколонки, 11 замощення. В судовому засіданні представники позивачів, [PERSON] та [PERSON] діючі на підставі довіреності в інтересах [PERSON] та [PERSON] підтвердили обставини, викладені у позовній заяві, просили суд задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача - територіальної громади міста в особі Криворізької міської ради, в судове засідання не зявився, надавав заяву про розгляд справи у його відсутність. Крім того, стороною відповідача був наданий відзив на позовну заяву, згідно якого просив суд прийняти рішення по суті позовних вимог. Третя особа повідомлялась про розгляд справи належним чином, однак в жодне судове засідання не зявилась, заяв про відкладення, перенесення слухання справи не надавала, що не перешкоджає розгляду справи по суті. Дослідивши письмові матеріали справи, вислухавши пояснення сторін та свідків, суд доходить до наступного висновку. Так, в судовому засіданні встановлено, що 27.04.2015 року померла [PERSON] (а.с. 25). За життя [PERSON] належало на праві приватної власності 1/2 частки житлового будинку розташованого по вул. Нахімова,45 м. Кривого Рогу (а.с. 27, 28-29). А отже після її смерті відкрилась відповідна спадщина. Інформація про складення заповітів померлою в матеріалах справи відсутні. Отже, спадкоємцем за законом став син [PERSON] [PERSON] батько позивачів, який помер 05.04.2008 року, тобто до моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1265 ЦК України, у п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Отже у відповідності до ст. 1265 ЦК України, з урахуванням положень, встановлених ст.ст. 1261-1264 ЦК України, позивачі є спадкоємцями пятої черги. 17.06.2016 року позивачі звернулися до державного нотаріуса Пятої Криворізької державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, однак постановою нотаріуса було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій в зв'язку з тим, що відсутні документи які підтверджують родинні відносини між померлою 27.04.2015року [PERSON] та спадкоємцями (а.с. 24). Так, на підтвердження факту родинних відносин між позивачами та померлою [PERSON] надано свідоцтво про народження бабусі заявників , в якому вона зазначена [PERSON] (а.с. 36), свідоцтво про народження батька заявників [PERSON], в якому матірю зазначено [PERSON] (а.с. 35) та свідоцтва про народження заявників в яких їх батьком зазначено [PERSON] (а.с. 31, 32). Представником позивачів зазначено, що [PERSON] певний час проживала на території Росії, де уклала шлюб і прийняла прізвище чоловіка [PERSON], але свідоцтва про шлюб не збереглося. У підтвердження факту родинних відносин за клопотанням сторони позивача були допитані свідки. Так, з показів свідка [PERSON] встановлено, що вона з позивачами була сусідкою, їх бабуся жила в сусідньому будинку, позивачі часто ходили до бабусі, бабуся обміняла квартиру на одноповерховий будинок та мешкала там із чоловіком, який помер і вони залишилась мешкати із сином, який також потім помер і до смерті вона проживала одна. З показів свідка [PERSON] встановлено, що вона є головою квартального комітету, знає сімю позивачів, позивачі онуки померлої бабусі [PERSON] були постійно з нею, з батьком також всі спілкувались, зараз мешкають у Києві. Приймаючи рішення в частині встановлення факту родинних відносин, суд керується пунктом 7 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" № 5 від 31.03.1995 року, де зазначено, що суд вправі розглядати справи про встановлення факту родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Встановлення в судовому порядку факту родинних відносин необхідно для юридичного оформлення спадщини. У звязку з викладеним, судом вбачаються достатні підстави для задоволення вимог в частині встановлення факту, що має юридичне значення, а саме встановлення факту родинних відносин між померлою 27.04.2015 року [PERSON] та [PERSON], [INFO] і [PERSON], [INFO], як між бабусею та онуками. Відповідно до положень ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла(спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Пленум Верховного Суду України у постанові від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" також роз'яснив, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою (ст. 392 ЦК України). Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У відповідності до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів згідно даної статті є - визнання права. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги позивачів є законними та обґрунтованими, а отже, підлягають задоволенню у повному обсязі. З урахування викладеного та

Outcome: approved