Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-04 00:00:00

Позивач [PERSON] 03.07.2017 року звернулася до суду із позовом про надання дозволу на тимчасовий вїзд неповнолітньої дитини на тимчасово неконтрольовану територію (зону проведення АТО) та виїзд без згоди батька, в якому зазначила що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі. Від спільного шлюбу мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу відповідач участі у вихованні дитини не приймає, дитину не відвідує, у звязку з чим вони взагалі з відповідачем не спілкуються. До початку проведення антитерористичної операції у Донецькій області вона разом із сином мешкала у м. Донецьку, але зараз як внутрішньо переміщені особи вони проживають за адресою: [INFO], м-р. Світлий, 2/53. На тимчасово непідконтрольній території у м.Донецьку залишились її батьки та житло. Для підтримання родинних звязків вони з сином мають намір тимчасово виїжджати до м. Донецьк, де проживають батьки позивача. Отримати згоду у відповідача на це неможливо, тому вона була вимушена звернутися до суду. Надала до суду заяву, в якій уточнила свої позовні вимоги та просить суд надати дозвіл на тимчасовий вїзд [PERSON], [INFO], в район проведення антитерористичної операції на тимчасово неконтрольовану територію України через лінію зіткнення у межах Донецької області у м. Донецьк, з обовязковим поверненням на територію України у супроводі матері [PERSON], [INFO] без згоди батька [PERSON], [INFO], на строк від 01.01.2018 року до 31.12.2018 року. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій уточнені позовні вимоги підтримала та проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про день, час та місце слухання справи у встановленому законом порядку повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. За таких обставин в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 224 ЦПК України, за згодою позивача, суд вважає за можливе вирішити справу у відсутності відповідача на підставі наявних в ній доказів з постановленням заочного рішення. Представник третьої особи Орган опіки та піклування Мирноградської міської ради Донецької області в судове засідання не зявився, про день, час та місце слухання справи у встановленому законом порядку повідомлений належним чином. Надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій уточнені позовні вимоги підтримав та проти винесення заочного рішення не заперечувал. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. Згідно зі ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини. У відповідності до ч. 2 ст. 150 цього ж Кодексу батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Згідно свідоцтва про народження серія І-НО № 408058 від 06.10.2004 року, виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Донецького міського відділу реєстрації актів цивільного стану Донецького обласного управління юстиції, [PERSON] народився 23.04.2003 року, його батьками є [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серія І-НО № 213896 від 08.11.2011 року, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції у м.Донецьку, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 23.03.2007 року, актовий запис № 107. Після реєстрацію розірвання шлюбу прізвище дружині залишилось «Герб». Відповідно до довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № [NUMBER] від 04.12.2015 року, [PERSON], [INFO], її син [PERSON], [INFO], зареєстровані за адресою: [INFO], пр-т. 25-річчя РККА[ADDRESS], але фактично проживають за адресою: [INFO], м-р. Світлий[ADDRESS]. В судовому засіданні встановлено, що позивач має квартиру, яка розташована за адресою: Донецька область, м. Донецьк, вул.25 років РККА, що підтверджується договором купівлі-продажу квартири АВА №600581 від 04.06.1999 року. Судом також встановлено, що батьки позивача [PERSON], [INFO], мешкають в районі проведення антитерористичної операції на тимчасово неконтрольовану територію України у м. Донецьку та позивач бажає тимчасово вивезти дитину в район проведення антитерористичної операції на тимчасово неконтрольовану територію України у м. Донецьк з наміром відвідати та підтримати родинні стосунки діда та баби з рідним онуком, що вимагає надання батьком дитини відповідачем по справі дозволу на виїзд дитини на тимчасово неконтрольовану територію України. Статтею 33 Конституцією України передбачено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які установлюються законом. Згідно зі ст. 64 ч. 1 Конституції України конституційні права і свободи людини не можуть бути обмежені. Згідно ч. 7, ч. 8 ст. 7 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Відповідно до ст. 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла 16 років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків, піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» документами, що надають право на виїзд з України і в'їзд в Україну та посвідчують особу громадянина під час перебування за її межами, зокрема є паспорт громадянина України для виїзду за кордон, проїзний документ дитини. Відповідно до ст. 4 зазначеного Закону оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд\~ неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. У відповідності з п. 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України» чітко визначено, що Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Таким чином, виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку у супроводі одного з батьків та при відсутності згоди другого з батьків, здійснюється на підставі рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Також необхідно зазначити, що згідно із Конвенцією про права дитини (ратифікована Постановою Верховної Ради № 789 від 27.02.91 р.) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини. У відповідності до вимог ст. ст. 7, 155 Сімейного кодексу України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно з пунктами 5.1.1, 5.1.2 «Тимчасового порядку контролю за переміщенням осіб, транспортних засобів та вантажів (товарів) через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей»\~\~в'їзд на тимчасово неконтрольовану територію дітей, які не досягли 16-річного віку, здійснюється з дотриманням вимог, передбачених для таких осіб Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими\~постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57. Виїзд з тимчасово неконтрольованої території громадян України: які не досягли 16-річного віку, здійснюється за умови пред'явлення свідоцтва про народження (паспорта), а також будь-якого документа, визначеного\~статтею 5 Закону України "Про громадянство України"\~або\~статтею 2 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України"\~особи (осіб), у супроводі якої (яких) громадяни України, які не досягли 16-річного віку виїжджають з тимчасово неконтрольованої території, за дозволом фізичної особи; Тобто виїзд з неконтрольованої території на територію України не вимагає дотриманням вимог передбачених для таких осіб Правилами перетинання державного кордону громадянами України. Вирішуючи питання щодо надання дозволу позивачу на виїзд її дитини у м. Донецьк, де вони зареєстровані, суд враховує те, що на території, яка тимчасово непідконтрольна владі, знаходиться житло позивача, та її батьки, і її дитина не можуть бути позбавлена права на підтримання родинних відносин з ними, тому на підставі вищевикладеного суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved