Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-08 00:00:00

Позивач [PERSON] \~звернулася до\~суду з\~позовом,\~який уточнила\~та яким\~просила встановити\~факт перебування\~в шлюбі,\~зареєстрованому 06.03.1985\~року відділом\~реєстрації актів\~цивільного стану\~Ізмаїльського міськвиконкому\~актовий запис\~№ 151,\~ [PERSON] ,\~ [INFO] \~з [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~який помер\~ [INFO] .\~А також,\~просила визнати\~за нею право\~власності на\~частину спільного\~сумісного майна\~подружжята в порядку спадкування після смерті [PERSON] , померлого [INFO] право власності на: - 2/3 частини житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] ; - 2/3 частини земельної ділянки загальною площею 0,0472 га, передану для будівництва та обслуговування житлового будинку, розташовану за адресою: [ADDRESS] , згідно державного акту серії ІV ОД № 007575 від 01.10.2002 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 2569; - 1/2 частину легкового автомобіля марки «CHEVROLET LACETTI NF 196», 2008 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] ; - 1/2 частину грошових коштів на рахунку № [NUMBER] (EUR) у ТВБВ №10015/0456 філії Одеського управління публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (код банку 600465), який був відкритий на ім`я [PERSON] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області Єфіменко М.Д. їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із тим, що існує розбіжність у написанні прізвища спадкодавця - [PERSON] та спадкоємиці [PERSON] , що унеможливлює встановити факт родинних відносин. В свою чергу відповідач [PERSON] звернулась до суду з зустрічним позовом до [PERSON] , третя особа - приватний нотаріус Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області Єфіменко Марія Дмитрівни про визнання майна особистою приватною власністю та визнання права власності на спадкове майно, який уточнила та яким просила визнати автомобіль марки «CHEVROLET LACETTI NF 196», державний номер [NUMBER] , 2008 року випуску, ідентифікаційний номер [NUMBER] , технічний паспорт [NUMBER] особистою приватною власністю спадкодавця [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . А також, просила визнати за нею в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] право власності на автомобіль марки «CHEVROLET LACETTI NF 196», державний номер [NUMBER] , 2008 року випуску, ідентифікаційний номер [NUMBER] , технічний паспорт [NUMBER] . Також, відповідачі [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду із зустрічним позовом до [PERSON] , третя особа [PERSON] про встановлення факту, визнання майна особистою приватною власністю, визнання права власності на спадкове майно та стягнення грошових коштів, який уточнили та яким просили визнати за [PERSON] та [PERSON] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] померлого [INFO] право власності по 5/24 частин за кожним з них на житловий будинок з надвірними спорудами та господарськими будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS] та по 5/24 частин за кожним з них на земельну ділянку площею 0,0472 га, розташовану за адресою: [ADDRESS] , передану для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) кадастровий номер 5110600000:01:027:0057. Крім цього, просили встановити факт фактичного припинення шлюбних відносин між [PERSON] , [INFO] з [PERSON] , [INFO] з 01 січня 2001 року, а також визнати особистою приватною\~власністюгрошові кошти на рахунку № [NUMBER] (EUR) у ТВБВ №10015/0456 філії Одеського управління публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (код банку 600465), які були відкриті на ім`я [PERSON] і визнати за [PERSON] право власності на грошові кошти на рахунку № [NUMBER] (EUR) у ТВБВ №10015/0456 філії Одеського управління публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (код банку 600465), які були відкриті на ім`я [PERSON] . А також, просили стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] суму у розмірі 7000 доларів США сплачену у виді компенсації за відмову від оформлення спадкового майна. Зустрічні позовні вимоги обґрунтовані тим, що приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області Єфіменко М.Д. їм відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку із тим, що один із спадкоємців [PERSON] звернулась до Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області та заявники є відповідачами по справі. В судовому засіданні позивач [PERSON] та представник позивача уточненні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити. В задоволенні зустрічного позову [PERSON] в частині визнання майна автомобілю марки «CHEVROLET LACETTI NF 196», державний номер [NUMBER] , 2008 року випуску, ідентифікаційний номер [NUMBER] , особистою власністю спадкодавця просила відмовити та не заперечувала щодо визнання за [PERSON] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] на 1/2 частину зазначеного автомобіля, посилаючись на те, що вона перебувала у шлюбу зі спадкодавцем [PERSON] з 06.03.1985 року. В період шлюбу вони придбали легковий автомобіль марки «CHEVROLET LACETTI NF 196», державний номер [NUMBER] , 2008 року випуску, ідентифікаційний номер [NUMBER] , технічний паспорт [NUMBER] , тобто [PERSON] відповідно до ст.ст. 60, 70 СК України має право на 1/2 частину зазначеного автомобілю. Тому, спадщина відкривається лише на 1/2 частину вказаного автомобіля. А також, зазначає, що автомобіль був придбаний [PERSON] та [PERSON] за рахунок коштів, які вони збирали протягом спільного життя. Крім цього, зустрічні позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] визнала частково та вважає що за ними необхідно визнати по 1/6 частини житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] та по 1/6 частини земельної ділянки площею 0,0472 га, переданої для будівництва та обслуговування житлового будинку, розташованої за адресою: [ADDRESS] , згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІV ОД № 007575. Мотивуючи тим, що до складу спадкового майна повинні входити 2/3 частини житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] та 2/3 частини земельної ділянки розташованої за адресою: [ADDRESS] площею 0,0472 га, переданої для будівництва та обслуговування житлового будинку, оскільки в період шлюбу вони здійснювали реконструкцію та переобладнання спадкового будинку, яка здійснювалась за рахунок спільних подружніх коштів, а частина будинку, що належала чоловікові здана в експлуатацію в період шлюбу. Також, грошова компенсація за частину будинку була виплачена ними за рахунок спільних подружніх коштів. Таким чином, вважає що, в період шлюбу із спадкодавцем вона придбала право власності на 1/3 частину спадкового будинку. А в свою чергу за відповідачами [PERSON] та [PERSON] необхідно визнати право власності по 1/6 частині за кожним на спадкові житловий будинок та земельну ділянку. Представник відповідачів [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні уточнені зустрічні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив зустрічний позов задовольнити. В той же час вважає необґрунтованими твердження позивача про те, що вона також стала власником 1/6 частки (1/2 частина з 1/3 частини) спадкового житлового будинку право власності на яку було набуто на підставі свідоцтва про право особистої власності на будинок, оскільки ніякої реконструкції та переобладнання в період шлюбу [PERSON] та [PERSON] не здійснювали, у період їхнього шлюбу відбулося лише узаконення самовільно переобладнаних приміщень та оформлення документів. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні уточнені зустрічні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, а також не заперечував щодо задоволення зустрічних позовних вимог [PERSON] та [PERSON] . Крім цього, позовні вимоги [PERSON] не визнав мотивуючи тим, що автомобіль марки «CHEVROLET LACETTI NF 196», державний номер [NUMBER] , 2008 року випуску, ідентифікаційний номер [NUMBER] , технічний паспорт [NUMBER] був придбаний [PERSON] за довідкою рахунком серії ДДР № 729873 від 13.05.2009 року виданою ВАТ «ОДЕСА АВТО» за власні кошти. На період придбання даного автомобіля позивач [PERSON] із спадкодавцем не проживала, а мешкала в [ADDRESS] . [PERSON] виїхала із м. Ізмаїл до м.Ялти АР Крим ще у 2000 році та із спадкодавцем вона не проживала і не вела спільне господарство саме з цього часу, оскільки проживала в АР Крим, тому вимоги позивача [PERSON] щодо визнання за нею права власності на 1/2 частину спадкового автомобілю є безпідставними. Внаслідок чого, просить відмовити [PERSON] в задоволені позову в цій частині. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснив, що спадкодавця [PERSON] та його дружину [PERSON] знає добре, більше 20 років. Останні 15 років позивач [PERSON] не проживала в м. Ізмаїлі Одеської області, оскільки мешкала у м. Ялта АР Крим. Однією родиною [PERSON] та [PERSON] не проживали. Позивач та спадкодавець перебували в шлюбі, хоча фактично мешкали окремо, оскільки з релігійних причин вважали розірвання шлюбу гріхом. [PERSON] переніс дві операції та після чого за ним доглядав [PERSON] . Позивача [PERSON] просили приїхати з м.Ялти та доглядати за хворим [PERSON] проте, позивач не приїхала та не доглядала хворого чоловіка. Потім, після смерті [PERSON] , з метою отримання заяви про відмову від прийняття спадщини, [PERSON] передав [PERSON] 7000 доларів США та позивач написала заяву про відмову від прийняття спадщини, проте потім відкликала зазначену заяву оскільки хотіла, щоб їй сплатили за відмову від спадщини більшу суму грошей, проте, у [PERSON] вказаної суми коштів не було. Спадковий автомобіль [PERSON] купував за власні кошти і ремонт в будинку [PERSON] робив сам і за власні кошти. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що спадкодавця [PERSON] та позивача [PERSON] знає добре, вони жили по сусідству. Позивач та спадкодавець прожили в шлюбі приблизно чотири роки. Потім, позивач [PERSON] переїхала жити до АР Крим, а спадкодавець [PERSON] їздив до неї в гості. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що позивач [PERSON] та її чоловік [PERSON] одружились у 1980 роках та однією родиною вони проживали деякий час, але недовго. [PERSON] припинила проживати разом із спадкодавцем. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснив, що позивача [PERSON] та її чоловіка [PERSON] знав добре, вони жили по сусідству. Спадкодавець [PERSON] ходив в рейси, а позивач [PERSON] була домогосподаркою. З 2000 року позивач [PERSON] перестала жити разом із спадкодавцем [PERSON] . В свою чергу з 2001-2002 рр. [PERSON] здійснював газифікацію спадкового будинку та доглядав за будинком, а з 2006 року почав жити у зазначеному будинку. Коли [PERSON] хворів, то за ним доглядав [PERSON] , а [PERSON] в цей період в будинку не проживала. Вислухавши пояснення сторін та свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ч. 1\~ст. 4 ЦПК України\~- кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1\~ст. 5 ЦПК України\~- здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 3\~ст. 12 ЦПК України\~- кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76\~ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. В свою чергу, згідно до вимог ч.1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно до\~ч.\~2\~ст.\~78\~ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 06.06.2019 року закрито підготовче провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третя особа приватний нотаріус Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області Єфіменко Марія Дмитрівна про встановлення факту, визнання права власності на частину спільного сумісного майна подружжя та визнання права власності на спадкове майно, за зустрічними позовами [PERSON] до [PERSON] , третя особа - приватний нотаріус Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області Єфіменко Марія Дмитрівна про визнання майна особистою приватною власністю та визнання права власності на спадкове майно, за зустрічним позовом [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , третя особа [PERSON] про встановлення факту, визнання майна особистою приватною власністю, визнання права власності на спадкове майно та стягнення грошових коштів та справу призначено до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] належало наступне майно: - земельна ділянка площею 0,0472 га, розташована за адресою: [ADDRESS] , передана для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель, кадастровий номер 5110600000:01:027:0057, згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ІV ОД № 007575 від 01.10.2002 року, виданого на підставі рішення Ізмаїльської міської ради народних депутатів за № 131- ХХІV від 13.09.2002 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 2569; - житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] ; - автомобіль марки «CHEVROLET LACETTI NF 196», державний номер [NUMBER] , 2008 року випуску, ідентифікаційний номер [NUMBER] , технічний паспорт [NUMBER] ; - грошові кошти на рахунку № [NUMBER] (ЕUR) у ТВБВ № 10015/0456 філії Одеського управління Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (код банку 300465) який відкритий на ім`я [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 09.09.2015 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, [PERSON] помер [INFO] . Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина, до якої входить вищезазначене спадкове майно. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до заповіту від 26.08.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області Єфимовою Т.І., зареєстрованого в реєстрі за № 3247, [PERSON] належний йому житловий будинок з господарськими будівлями, надвірними спорудами та присадибною ділянкою, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] заповів таким чином: 1/2 частину [PERSON] ; 1/4 частину [PERSON] , [INFO] ; 1/4 частину [PERSON] , [INFO] ; легковий автомобіль CHEVROLET LACETTI NF 196, 2008 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , заповів [PERSON] , [INFO] , все інше майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось і взагалі все, на що за законом на день смерті він матиме право, заповів [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Як було встановлено в судовому засіданні, позивач [PERSON] у передбачений ст. 1270 ЦК України строк звернулась до приватного нотаріуса Ізмаїльського міського нотаріального округу Єфіменко М.Д. із заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка [PERSON] , померлого [INFO] , що підтверджено нотаріально посвідченою заявою від 02.02.2016 року за № 16, тому вважається такою, що фактично прийняла спадщину відповідно до вимог ст. 1269 ЦК України. В свою чергу, відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у передбачений ст. 1270 ЦК України звернулись до приватного нотаріуса Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області Єфіменко М.Д. із заявами про прийняття спадщини, тому вважаються такими, що фактично прийняли спадщину. Згідно із п. 23\~Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Так, в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 06.03.1985 року, що підтверджено свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 06.03.1985 року виданого Ізмаїльським міським відділом РАЦСу. Відповідно до пункту 1 розділу VII\~«Прикінцевих положень»\~Сімейного кодексу\~України (далі - СК України) зазначений кодекс набув чинності одночасно з набуттям чинності Цивільним кодексом України, тобто з 01 січня 2004 року. За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (частина перша статті 58 Конституції України), норми СК України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набуття ним чинності, тобто не раніше 01 січня 2004 року. До сімейних відносин, які існували до 01 січня 2004 року, норми СК України застосовуються в частині лише тих прав і обов`язків, що виникли після набуття ним чинності. З огляду на вищевказані правові норми порядок набуття спільного майна та його правовий режим у цій справі повинен визначатися КпШС України, який був чинним на час набуття спірного нерухомого майна, а поділ майна подружжя має здійснюватися за правилами, передбаченими СК України. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 06.04.1989 року, виданого державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області, [PERSON] належали 8/33 частини житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Як зазначає позивач в уточненій позовній заяві, в період шлюбу [PERSON] та [PERSON] справили реконструкцію та переобладнання зазначеного спадкового житлового будинку. Рішенням виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради народних депутатів від 22.06.1989 року власникам будинку було дозволено переобладнання, реконструкція та добудова будинку. Рішенням виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради народних депутатів від 22.03.1990 року був затверджений акт прийому в експлуатацію побудованих та реконструйованих будівель 24/33 частин спадкового житлового будинку. Рішенням виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради народних депутатів від 19.04.1990 року належні [PERSON] 8/33 частин спадкового житлового будинку та належні [PERSON] та [PERSON] 8/33 частини вказаного житлового будинку були виділені в окремий об`єкт нерухомості та їм стало належати по 1/3 частині зазначеного житлового будинку. Відповідно до договору дарування від 05.07.1990 року, посвідченого державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області Богдан О.М., зареєстрованого в реєстрі за № 2/1254, [PERSON] подарувала [PERSON] 1/3 частину житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Також, рішенням Ізмаїльського міськнарсуду від 17.12.1991 року, за [PERSON] було визнано право власності на 1/3 частину житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] , яка раніше належала [PERSON] з виплатою їй грошової компенсації в сумі 2000 рублів. 01 жовтня 2002 року на ім`я [PERSON] було видано державний акт на право приватної власності на землю серії ІV- ОД № 007575 на земельну ділянку площею 0,0472 га, розташовану за адресою: [ADDRESS] , передану для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель. Судом встановлено, що право власності на вищевказане спадкове майно набуто [PERSON] до 2004 року, тобто до набрання чинності СК України, а тому при вирішенні справи підлягають застосуванню положення Кодексу про\~шлюб та\~сім`ю України, який був чинний на момент набуття права власності і виникнення спірних правовідносин, тому суд застосовує норми Кодексу України про шлюб та сім`ю. Згідно зі статтею 22\~Кодексу про\~шлюб та\~сім`ю України майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. Нормами статті 24\~Кодексу про\~шлюб та\~сім`ю України передбачено, що майно, яке належало кожному з подружжя до одруження, а також одержане ним під час шлюбу в дар або в порядку успадкування, є власністю кожного з них. Роздільним майном кожного з подружжя є також речі індивідуального користування (одяг, взуття тощо), хоча б вони і були придбані під час шлюбу за рахунок спільних коштів подружжя, за винятком коштовностей та предметів розкоші. Кожний з подружжя самостійно володіє, користується і розпоряджається належним йому роздільним майном. Відповідно до вимог статті 28\~Кодексу про\~шлюб та\~сім`ю України, в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. В окремих випадках суд може відступити від начала рівності часток подружжя, враховуючи інтереси неповнолітніх дітей або інтереси одного з подружжя, що заслуговують на увагу. Суд може визнати майно, нажите кожним із подружжя під час їх роздільного проживання при фактичному припиненні шлюбу, власністю кожного з них. У пункті 9\~Постанови N\~16\~від 12\~червня 1998\~року "Про\~застосування судами\~деяких норм\~Кодексу про\~шлюб та\~сім`ю\~України" (чинному на дату виникнення спірних правовідносин) Пленум Верховного Суду України роз`яснив, що, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час придбання зазначеного майна. При цьому належить виходити з того, що відповідно до статей 22,\~25,\~27-1\~Кодексу про\~шлюб та\~сім`ю України спільною сумісною власністю подружжя є нажите ними в період шлюбу рухоме і нерухоме майно, яке може бути об`єктом права приватної власності (крім майна, нажитого кожним із подружжя під час їх роздільного проживання при фактичному припиненні шлюбу). Аналогічні положення закріплені в статтях 60,70 СК України, статті 368 ЦК України. Отже, наведеними нормами права передбачено презумпцію віднесення придбаного під час шлюбу майна до спільної сумісної власності подружжя. Це означає, що ні дружина, ні чоловік не зобов`язані доводити наявність права спільної сумісної власності на майно, набуте у шлюбі, оскільки воно вважається таким, що належить подружжю. Якщо майно придбано під час шлюбу, то реєстрація прав на нього (транспортний засіб, житловий будинок чи іншу нерухомість) лише на ім`я одного із подружжя не спростовує презумпцію належності його до спільної сумісної власності подружжя. Разом з тим, аналіз досліджених в судовому засіданні технічної документації на спадковий житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] дозволяє дійти висновку про те, що в період шлюбу [PERSON] та [PERSON] не вчиняли реконструкції та переобладнання будинку, оскільки він залишався у тих самих розмірах, а лише здійснювали узаконення самовільно переобладнаних будівель, які були реконструйовані та переобладнанні значно раніше. Внаслідок чого, суд вважає обґрунтованими та такими, що підтверджені належними та допустимими доказами доводи відповідачів, що позивач [PERSON] набула право власності, як на спільне сумісне майно подружжя саме на 1/6 частину спадкового житлового будинку, а відтак і право власності на 1/6 частину земельної ділянки у порядку ст. 120 ЗК України, а тому спадкова маса повинна складатися з 5/6 частин спадкового житлового будинку і 5/6 частин земельної ділянки. Крім цього, як було встановлено в судовому засідання 26.05.2009 року спадкодавцем [PERSON] було придбано автомобіль «CHEVROLET LACETTI NT 196» д/н [NUMBER] , 2008 року випуску на підставі довідки рахунку серії ДДР № 729873 від 13.05.2009 року, виданої ВАТ «ОДЕСА-АВТО». Також, [PERSON] належали грошові кошти на рахунку № [NUMBER] (ЕUR) у ТВБВ № 10015/0456 філії Одеського управління Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (код банку 300465), який був відкритий на ім`я [PERSON] . В свою чергу, відповідно до вимог ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Як встановлено в судовому засіданні [PERSON] та [PERSON] тривалий час не проживали за однією адресою, але суду не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про припинення шлюбних відносин та наміру будь-кого з подружжя щодо розірвання шлюбу. Крім цього, за загальним правилом застосування презумпції спільності майна подружжя, згідно зі ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Разом з тим, спадкоємцями [PERSON] не доведені обставини на спростування презумпції спільності майна подружжя. Таким чином, суд дійшов висновків про те, що вищевказане спадкове майно (транспортний засіб та грошові кошти\~на рахунку) є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та вважає первісний позов [PERSON] таким, що підлягає частковому задоволенню і встановлює факт перебування в шлюбі, зареєстрованому 06.03.1985 року відділом реєстрації актів цивільного стану Ізмаїльського міськвиконкому актовий запис № 151, [PERSON] , [INFO] з [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . А також, визнає за [PERSON] в порядку спадкування після смерті [PERSON] , померлого [INFO] право власності на: 7/12 частин житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] ; 7/12 частин земельної ділянки загальною площею 0,0472 га, передану для будівництва та обслуговування житлового будинку, розташовану за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 5110600000:01:027:0057 згідно державного акту серії ІV ОД № 007575 від 01.10.2002 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 2569; 1/2 частину легкового автомобіля марки «CHEVROLET LACETTI NF 196», 2008 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] ; 1/2 частину грошових коштів на рахунку № [NUMBER] (ЕUR) у ТВБВ № 10015/0456 філії Одеського управління Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (код банку 300465), який був відкритий на ім`я [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] . Задовольняючи позовні вимоги [PERSON] на 7/12 частин житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] , суд виходить з того, що 1/6 частина вказаного будинку належить [PERSON] , як спільне сумісне майно яке придбане подружжям відповідно до рішення Ізмаїльського міськнарсуду від 17.12.1991 року, оскільки за [PERSON] було визнано право власності на 1/3 частину житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] , яка раніше належала [PERSON] з виплатою їй грошової компенсації в сумі 2000 рублів, тобто 1/2 від 1/3, що дорівнює 1/6. В свою чергу, до спадкового майна відноситься 5/6 частин вказаного будинку і при визнанні права власності у порядку спадкування за заповітом на 1/2 частину спадкового будинку за [PERSON] , визнається право власності на спадкову частину будинку, що складає 5/12 частин, тобто 1/2\~ від\~5/6,\~що дорівнює\~5/12.\~ Крім цього, задовольняючи позовні вимоги [PERSON] на 7/12 частин земельної ділянки загальною площею 0,0472 га, передану для будівництва та обслуговування житлового будинку, розташовану за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 5110600000:01:027:0057 згідно державного акту серії ІV ОД № 007575 від 01.10.2002 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 2569 суд виходить з наступного. 01 жовтня 2002 року на ім`я [PERSON] було видано державний акт на право приватної власності на землю серії ІV- ОД № 007575 на земельну ділянку площею 0,0472 га, розташовану за адресою: [ADDRESS] , передану для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель. \~ \~ \~ \~Так, п.18-2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004 р. ( із змінами і доповненнями, внесеними Постановою Верховного Суду України № 2 від 19.03.2010 р.) «Про практику\~застосування судами\~земельного \~законодавства при\~розгляді цивільних\~справ» зазначено, що відповідно до положень статей 81, 116 ЗК (2768-14) окрема\~ земельна\~ ділянка,\~ одержана\~громадянином у\~період шлюбу\~в приватну\~власність шляхом\~приватизації,\~є його\~особистою приватною\~власністю,\~а не\~спільною сумісною\~власністю подружжя,\~ оскільки\~йдеться не\~про майно,\~ нажите\~подружжям у\~шлюбі,\~а про одержану громадянином частку із земельного фонду. \~ \~ \~ \~Якщо на такій земельній ділянці знаходиться будинок, будівля, споруда, що є спільною сумісною власністю подружжя, то у разі поділу будинку, будівлі, споруди між подружжям та виділу конкретної частини будинку, будівлі, споруди до особи, яка не мала права власності чи користування земельною ділянкою переходить це право у розмірі частки права власності у спільному майні будинку, будівлі, споруди у відповідності до статей 120 ЗК, 377 ЦК України. Таким чином, задовольняючи позовні вимоги [PERSON] на 1/6 частину житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] , як спільне сумісне майно яке придбане подружжям, то відповідно підлягає визнанню право власності і на 1/6 вказаної земельної ділянки. В свою чергу, при визнанні права власності за заповітом на 5/12\~частинспадкового будинку за [PERSON] ,\~також визнається\~право власності\~і на\~5/12\~частинвказаної земельної ділянки. Крім цього, при вирішенні питання щодо стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] суми у розмірі 7000 доларів США сплаченої у виді компенсації за відмову від оформлення спадкового майна, суд виходить з наступного. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 1267 ЦК України спадкоємці за письмовою угодою між собою, посвідченою нотаріусом, якщо це стосується нерухомого майна або транспортних засобів, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них. Так, відповідно до вимог ст.ст. 77, 78 ЦПК України суду не було надано належних та допустимих доказів щодо факту передання [PERSON] та факту отримання [PERSON] суми у розмірі 7000 доларів США сплаченої у виді компенсації за відмову від оформлення спадкового майна, оскільки обставина подачі заяви про відмову від спадщини [PERSON] , а в подальшому подача заяви про вступ у спадщину не доводить саме факту отримання суми у розмірі 7000 доларів США, тим більше, що вказаний факт не визнається [PERSON] . Крім цього, судом приймається до уваги, що згідно до ч.\~3\~ст.\~1267\~ЦК України письмової угоди між спадкоємцями, посвідченої нотаріусом, суду надано не було, а тому є незрозумілим з захисту яких охоронюваних законом правовідносини звертається до суду [PERSON] вимагаючи стягнення грошових коштів з [PERSON] , а тому необхідно відмовити у задоволенні вказаних вимог щодо стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] суми у розмірі 7000 доларів США сплаченої у вигляді компенсації за відмову від прийняття спадщини. Враховуючи вищевикладене, зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа - приватний нотаріус Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області Єфіменко Марія Дмитрівни про визнання майна особистою приватною власністю та визнання права власності на спадкове майно підлягає частковому задоволенню і за [PERSON] необхідно визнати в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] право власності на 1/2 частину легкового автомобіля марки «CHEVROLET LACETTI NF 196», 2008 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] . Також, зустрічний позов [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , третя особа [PERSON] про встановлення факту, визнання майна особистою приватною власністю, визнання права власності на спадкове майно та стягнення грошових коштів підлягає частковому задоволенню та за [PERSON] необхідно визнати в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] право власності на: 5/24 частин житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] та 5/24 частин земельної ділянки загальною площею 0,0472 га, передану для будівництва та обслуговування житлового будинку, розташовану за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 5110600000:01:027:0057, згідно державного акту серії ІV ОД № 007575 від 01.10.2002 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 2569 і 1/2 частину грошових коштів на рахунку № 26200603384137 (ЕUR) у ТВБВ № 10015/0456 філії Одеського управління Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (код банку 300465), який був відкрити на ім`я [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] . А за [PERSON] підлягає визнанню в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] право власності на: 5/24 частин житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] та 5/24 частин земельної ділянки загальною площею 0,0472 га, передану для будівництва та обслуговування житлового будинку, розташовану за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 5110600000:01:027:0057, згідно державного акту серії ІV ОД № 007575 від 01.10.2002 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 2569.

Outcome: partial