Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-12 00:00:00

В січні 2010 р. Позивач [PERSON] звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про визнання недійсним договору позики від 17 січня 2005 року ,укладеного між [PERSON] та [PERSON] Раніше, в квітні 2007 р., Позивач [PERSON], звернувся до Солом'янського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про стягнення грошових коштів, наданих у позику. Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 03.06.2014 р. по справі № 760-26449-13-ц, цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення коштів, наданих у позику, передано для розгляду по суті до Голосіївського районного суду м. Києва, за підсудністю. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 11.08.2014 р. цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання недійсним договору позики об'єднано в одне провадження з цивільною справою за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення коштів, яка перебуває в провадженні судді Голосіївського районного суду м. Києва, та присвоєно справі реєстраційний номер № 2 - 65/12 (провадження номер 2/752/18/13). В подальшому, в лютому 2015 р., стороною Позивача [PERSON] було подано заяву про зміну позовних вимог. З урахуванням змінених позовних вимог, Позивач [PERSON] просив про встановлення нікчемності правочину - Договору безпроцентної позики грошей від 17.01.2005 р., укладеного між [PERSON]та [PERSON]. Позивач [PERSON] мотивував свої вимоги тим, що про існування Договору безпроцентної позики грошей від 17 січня 2005 року, укладеного між [PERSON]та [PERSON] він дізнався лише після того, як [PERSON] звернувся до Солом'янського районного суду м. Києва з позовом про стягнення грошових коштів з [PERSON], отриманих за вказаним Договором. [PERSON] вказав, що згаданий Договір ним ніколи не укладався та не підписувався, та на його думку є підробленим, оскільки його - [PERSON] станом на дату укладення договору позики не тільки не було в межах митної території України, більше того він навіть мав інше прізвище - "[PERSON]". В судовому засіданні представник Позивача [PERSON] підтримала заявлені вимоги та просила суд: постановити рішення, яким встановити нікчемність правочину - Договору безпроцентної позики грошей від 17.01.2005 р. укладеного між [PERSON]та [PERSON], відмовити у повному обсязі в задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про стягнення коштів, судові витрати покласти на [PERSON]. Позовні вимоги [PERSON] за позовом про стягнення грошових коштів, мотивовані наявністю у нього Договору безпроцентної позики грошей від 17.01.2005 р., відповідно до умов якого [PERSON] передав, а [PERSON] прийняв у власність грошові кошти у сумі 2652250 грн. 00 коп., що за курсом НБУ на день підписання позики, було еквівалентно 500 000 доларів США 00 центів, зі строком повернення до 17.01.2006 р., та відсутністю виконання [PERSON] вимог за вказаним договором, станом на дату звернення [PERSON] з позову до Солом'янського районного суду м. Києва. Доказів звернення до [PERSON] з досудовою вимогою про повернення коштів за вказаним договором [PERSON] не надано . [PERSON]до судо повторно не з»явився . Судом про дату судового розгляду повідомлений належним чином у встановлений законом порядок. Суд, заслухавши пояснення представника Сторони Позивача [PERSON], заслухавши пояснення свідка, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позови, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов [PERSON]до [PERSON]про встановлення нікчемності правочину - Договору безпроцентної позики грошей від 17.01.2005 р. укладеного між [PERSON] та [PERSON], підлягає задоволенню у повному обсязі, а позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості не підлягають задоволенню, з наступних підстав. Згідно ст. 28 ЦК України - фізична особа набуває прав та обов'язків і здійснює їх під своїм ім'ям. Ім'я фізичної особи, яка є громадянином України, складається із прізвища, власного імені та по батькові, якщо інше не випливає із закону або звичаю національної меншини, до якої вона належить. Ім'я фізичній особі надається відповідно до закону. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про органи реєстрації актів громадянського стану» - реєстрація народження, смерті, одруження, розірвання шлюбу, встановлення батьківства, переміни прізвища, імені та по батькові провадиться органами реєстрації актів громадянського стану в книгах спеціального зразка, які є єдиними доказами засвідчених у них фактів. Судом встановлено і матеріалами справи підтверджується, що станом на 17 січня 2005 р. [PERSON] носив прізвище - "[PERSON]" та з 14 січня 2005 р. по 18 січня 2005 р. знаходився за межами території України, а саме на території Російської Федерації. В паспорті громадянина України для виїзду за кордон [NUMBER] на прізвище [PERSON] стоять відмітки про виїзд з України через пункт перетину кордону Велика Писарівка і в'їзд до РФ через пункт перетину кордону Гайворон 14.01.05 р. та виїзд з РФ через пункт перетину кордону Троєбортноє і в'їзд до України через пункт перетину кордону Бачівськ 18.01.05 р. Вказані обставини стверджуються : копію паспорту громадянина України для виїзду за кордон [NUMBER] на прізвище [PERSON], з відміткою яка підтверджує, що станом на 17.01.05 р. - [PERSON] у період з 14 по 18 січня 2005 року знаходився на території Російської Федерації; копію листа окремого відділу обробки даних центральної підсистеми інтегрованої інформаційно-телекомунікаційної системи «ГАРТ» Державної прикордонної служби України за № 0.253-1277/0/15-09 від 15.09.09 р., згідно якого [PERSON] проходив перевірку паспортних документів 18.01.05 р. о 10:49 під час здійснення прикордонного контролю на пункті переходу «Бачівськ» при в'їзді до України на транспортному засобі; копію свідоцтва про переміну прізвища, імені, по батькові [NUMBER] Тому, суд приходить до висновку, що оскільки станом на 17.01.2005 р. прізвище [PERSON] відповідно до закону було - [PERSON], то враховуючи положення ст. 28 ЦК України, він не міг набувати права і обов'язки та здійснювати їх, в тому числі і укладати правочини під прізвищем [PERSON]. Отже, укладені [PERSON] під іншим прізвищем договори відносяться до правочинів, недійсність яких встановлена законом (нікчемних правочинів). Також судом встановлено, що вказані вище висновки, знаходять своє відображення в Ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13.11.2013 р., яка була винесена в ході перегляду рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 26.01.2010 р. та рішення Апеляційного суду м. Києва від 07.08.2013 р. Зокрема, колегією суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ було встановлено, що - «Судами не перевірено доводів відповідача, що станом на 17.01.2005 р. прізвище «[PERSON]» відповідно до закону було «[PERSON]» і згідно ст. 28 ЦК України він не міг набувати прав та обов'язків і здійснювати їх, в тому числі укладати правочини під прізвищем «[PERSON]». Укладені «[PERSON]» під іншим прізвищем договори відносяться до правочинів, недійсність яких встановлена законом (нікчемних правочинів)». Згідно положень ч.1 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Ст. 203 ЦК України, передбачено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно положень ч. 1 ст. 1046 ЦК України - за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно положень ч. 2 ст. 1047 ЦК України - на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Виходячи зі змісту цієї статті обов'язковою умовою договору позики є волевиявлення сторін і фактична передача грошових коштів або речей, тобто вчинення фактичних дій. Відповідно до положень ч.1 та ч.2 ст. 215 ЦК України - підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3,5,6 статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Суд також приймає до уваги, що в процесі судового розгляду стороною Позивача [PERSON] було заявлено, що жодних грошових коштів від [PERSON] він не отримав не тільки за вказаним договором, а й взагалі. Та ніколи не домовлявся з [PERSON] про укладення договору позики, тобто не виявляв волевиявлення на укладення договору позики, вказані твердження не були спростовані [PERSON] Отже, з аналізу вище вказаних норм та оцінки судом доводів Позивача [PERSON] (підтверджених матеріалами справи) суд приходить до висновку про нікчемність Договору безпроцентної позики грошей від 17.01.2005 р. Відповідно до ч. 1-3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Враховуючи положення вказаної статті ЦПК України, суд приймає до уваги пояснення сторони Позивача [PERSON], яка неодноразово заявляла та наполягала в письмових поясненнях, що так як [PERSON] не укладав вказаний договір позики з [PERSON], то для його складання без відома [PERSON] Відповідач - [PERSON] міг використати один з чистих аркушів паперу, який [PERSON] залишав йому в період спільної діяльності в ТОВ «Брусилівський маслозавод» в період з 2003 - 2005 роки. Також, як вказує представник позивача [PERSON], з візуального огляду ксерокопії договору позики, вбачається, що підпис [PERSON] розташований по середині аркушу паперу, що свідчить про вчинення такого підпису на документі, який повинен підписуватися особою одноособово, до яких відносяться односторонні документи, як то податкові накладні, рахунки, листи, тощо а не на документі, в якому має вчинятися підпис ще однієї особи, до яких відносяться двох - або багатосторонні договори, зокрема, договір позики. Вказані доводи, зокрема, сторона позивача [PERSON] підтверджує - копією довідки відділу статистики у Брусилівському р-ні та копіями договорів купівлі-продажу комплексу приміщень та обладнання, долученими до матеріалів справи, як письмові докази, а також поясненнями свідка [PERSON]. Так, допитаний як свідок за клопотанням представника Позивача [PERSON], [PERSON], показав суду, що перебував у дружніх стосунках з [PERSON] десь з початку 2000 років. Пізніше [PERSON] познайомив його з [PERSON] Також [PERSON] повідомив суду, що йому було відомо про спільні бізнес інтереси [PERSON] та [PERSON] відносно ТОВ «Брусилівський маслозавод», де [PERSON] був директором, а також той факт, що [PERSON], часто від'їжджаючи у відрядження, користуючись довірительними відносинами з [PERSON], залишав [PERSON] аркуші папері зі своїм підписом для ведення господарської діяльності товариства. Покази допитаного у судовому засіданні свідка є послідовними, такими, що не суперечать одне одному та мають значення для процесу доказування по даній справі. Підстави ставити під сумнів вказані покази свідка у суду відсутні. Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Також, важливим аргументом для суду, при прийняття рішення по даній справі, є той факт, що в суду не було можливості оглянути оригінал Договору безпроцентної позики грошей від 17.01.2005 р., оскільки [PERSON] ухилився від надання оригіналу вказаного документу, в тому числі й для проведення призначених експертиз. З візуального огляду ксерокопії договору позики, оскільки оригінал договору [PERSON] суду надано не було, вбачається, що підпис [PERSON] розташований по середині аркушу паперу, крім того без ідентифікації його як підпису «[PERSON]» в реквізитах Договору, а підпис «[PERSON]» розташовано ближче до лівого краю паперу. В процесі розгляду справи сторона Позивача [PERSON] скористалась своїм правом, відповідно до ст. 143 ЦПК України, щодо заявлення клопотання про призначення судово-технічної-експертизи по даній справі. Так, в процесі вирішення питань до початку розгляду вказаної справи по суті, неодноразово призначалася відповіднасудово-технічна експертиза. Експертиза призначалася з метою встановлення обставин даної справи, зокрема, обставин та часу виготовлення оскаржуваного Договору позики, яким друкарським засобом виготовлено Договір та ін. Востаннє така експертиза була призначена Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 16.09.2014 р. Проте, через ухилення [PERSON] у надані оригіналу Договору позики від 17.01.2005 р. для проведення експертизи відповідно до даної Ухвали, експертиза проведена не була, що також свідчить про наявність побоювання зі сторони [PERSON] розкриття певних обставин виготовлення договору, тобто пряме його ухилення від проведення експертизи. Відповідно до положень ч.1 ст. 146 ЦПК України - «У разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з'ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні». Виходячи з вище викладеного та

Outcome: approved