Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-09 00:00:00

заявниця просить встановити факт, що свідоцтво про право власності на житло видане 08 лютого 1994 року Коломийським Бюро по приватизації державного житлового фонду [PERSON] на квартиру [ADDRESS] належить [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування своєї позиції вказує, що при приватизації квартири у її прізвищі допустили помилку і у свідоцтві про право власності на житло зазначено її прізвище як « [PERSON] », а чоловіка як « [PERSON] ». Тобто прізвище чоловіка зазначено вірно, а в її прізвище допущена помилка, зазначивши прізвище через букву « и ». Оскільки у свідоцтві про право власності на житло її прізвище значиться як « [PERSON] », а у паспорті?як « [PERSON] », то заявниця не може використати своє конституційне право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Просить вимоги заяви задовольнити. В судове засідання заявниця надала письмове клопотання про слухання справи у її відсутність, вимоги заяви підтримала. Заінтересована особа - надав до суду заяву, в якій просить слухати справу у його відсутності, заявлені вимоги визнав в повному обсязі. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Проаналізувавши матеріали справи, розглянувши письмові клопотання заявника та заінтересованої особи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до п.1 ч. 1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Заявниці належить на праві власності Ѕ частка квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 08 лютого 1994 року, Коломийським Бюро по приватизації державного житлового фонду (а.с. 4). Друга половина квартири належить її чоловіку [PERSON] . У свідоцтві про право власності на житло прізвище зазначено із помилкою як « [PERSON] ». 20 березня 1956 року заявниця одружилася і дошлюбне прізвище [PERSON] змінила на прізвище чоловіка [PERSON] . На російській мові її прізвище писали « [PERSON] », а на українській мові « [PERSON] ». При приватизації квартири у прізвищі заявниці було допущено помилку і у свідоцтві про право власності на житло зазначено її прізвище як « [PERSON] », а чоловіка як « [PERSON] ». Тобто прізвище чоловіка зазначено вірно, а в її прізвищі допущена помилка, зазначивши прізвище через букву «и». В даний час заявниця вирішила розпорядитися своїм майном, але оскільки у свідоцтві про право власності на житло прізвище значиться як « [PERSON] », а у паспорті?як « [PERSON] », то вона не може використати своє конституційне право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Виправити помилку в свідоцтві про право власності на житло неможливо, оскільки Бюро по приватизації державного житлового фонду ліквідовано. Стаття 315 ЦПК України передбачає, що суд може встановити факт належності правовстановлюючого документу особі, якщо прізвище, ім`я, по батькові не збігається із прізвищем, ім`ям, по батькові зазначеному в свідоцтві про народження, або паспорті. Та обставина, що свідоцтво про право власності на житло на прізвище « [PERSON] .» належать заявниці [PERSON] , підтверджується свідоцтвом про одруження із якого видно, що вірно прізвище чоловіка [PERSON] (а.с. 5), паспортом із яких видно, що на українській мові її прізвище написано як « [PERSON] » (а.с. 8), відміткою про реєстрацію в паспорті із якої видно, що заявниця проживала і проживає у квартирі [ADDRESS] (а.с. 8 на звороті). Згідно з вимогами ч. 1 п. 6 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я та по батькові, місце і час народження якої, що зазначені у документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або у паспорті. Відповідно п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" від 31 березня 1995 року суд вправі розглядати справи про встановлення факту родинних відносин, коли цей факт породжує юридичні наслідки. Згідно ст.206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження,зазначивши про це у окремій заяві. У разі визнання позивачем позову за наявності для того законних підстав, суд ухвалює рішення про задоволення позову. Зацікавлена особа подала до суду письмову заяву про визнання позовних вимог. За таких обставин, суд вважає, що зазначений факт належності правовстановлюючого документу знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, встановлено, що різниця в написанні прізвищ заявниці, була зумовлена неуважністю працівників, які заповнювали дані документи, а отже заяву [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення слід задовольнити. На підставі наведеного та п.п. 1,7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" від 31 березня 1995 року,

Outcome: approved