Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-31 00:00:00

Мотивуючи свої вимоги позивач вказує, що 23 червня 2020 року близько 10 год.00 хв. в с. Тухолька Сколівського району Львівської області трапилася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «ВАЗ 21070» д.н.з. [NUMBER] на автопоїзда у складі сідлового тягача марки «Renault Premium» д.н.з. [NUMBER] та напівпричепу «Schmitz SCF24G», д.н.з. [NUMBER] . Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля марки «ВАЗ 21070» д.н.з. [NUMBER] [PERSON] отримала тілесні ушкодження від яких померла. Вироком Соколівського районного суду Львівської області від 10.11.2020 року у справі №453/961/20 водія автомобіля марки «ВАЗ 21070» д.н.з. [NUMBER] визнанно винним у скоєнні вказаної ДТП. Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки «ВАЗ 21070» д.н.з. [NUMBER] на момент настання дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в приватному акціонерному товаристві «Страхова група ТАС» згідно полісу № АО/6471413. Позивач [PERSON] , як батько та законний представник, який діє в своїх інтересах та в інтересах малолітніх дітей [PERSON] [INFO] , та [PERSON] [INFO] , звернувся до приватного акціонерного товариства «Страхова група ТАС» з заявою про виплату страхового відшкодування пов`язаного з втратою годувальника. 11.02.2021 року ПрАТ «Страхова група ТАС» повідомила листом за №03136/7121, що розмір страхового відшкодування становить 170 028,00 та буде виплачуватись щомісячними платежами до грудня 2024 року. З таким рішенням страховика, позивач погодитись не може, оскільки в силу положень ст.ст. 1166, 1187, 1188, 1200 ЦК України та Закону України «про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» просить стягнути з відповідача суму страхового відшкодування по втраті годувальника з врахуванням уточненої заяви, у розмірі 131 404,40 грн та витрати на правничу допомогу у розмірі 6000 грн. Ухвалою суду від 24 травня 2021 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. 09.06.2021 року зі сторони відповідача ПрАТ «Страхова група ТАС» надійшло клопотання про продовження строку для подання відзиву. 18.06.2021 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, заперечують проти позову з підстав наведених у ньому. 30.06.2021 року судом отримано відповідь на відзив, який було надіслано представником позивача. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явився надав суду заяву про розгляд справи за відсутності позивача та представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному об`ємі. Представник відповідача Приватного акціонерного товариства «Страхової Групи «ТАС» в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності та клопотання про приєднання додаткових доказів по справі. У встановлений судом строк представник відповідача надав суду відзив в якому зазначає про безпідставність позову з огляду на наступне. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю і третіх осіб за полісом становить 260 000 грн. Відповідно до положень п. 36.3, ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» уразі заподіяння шкоди сукупними діями винних осіб, розмір страхового відшкодування визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб. Представник позивача звернувся до відповідача із заявами про виплату страхового відшкодування 20.08.2021 року, враховуючи, що на момент звернення тривав розгляд кримінальної справи по факту дорожньо-транспортної пригоди так, тому перебіг строку розгляду заяв було призупинено на підставі п.36.2 ст.36 Закону України №1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Після набрання законної сили вищевказаного вироку по справі №453/961/20, позивачем, дане ДТП було визнано страховим випадком та було здійснено страхове відшкодування за завдану моральну шкоду дітям загиблої [PERSON] у розмірі 28 338,00 грн. Загальний розмір страхового відшкодування становить 170 028, 00, тобто станом на сьогодні позивачу із загальної суми було виплачено 44 920,92 грн. Представником позивача [PERSON] надано суду відповідь на відзив в якій зазначено, що заперечення представника відповідача є безпідставними, оскільки шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки завжди є направомірною, тому бажає отримати страхове відшкодування не місячними платежами, а одноразовим платежем . Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини і відповідні їм правовідносини. У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до положень статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту є в т. ч. відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної шкоди. Як вбачається з матеріалів справи, що 23 червня 2020 року близько 10 год.00 хв. в с. Тухолька Сколівського району Львівської області трапилася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «ВАЗ 21070» д.н.з. [NUMBER] на автопоїзда у складі сідлового тягача марки «Renault Premium» д.н.з. [NUMBER] та напівпричепу «Schmitz SCF24G», д.н.з. [NUMBER] . Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля марки «ВАЗ 21070» д.н.з. [NUMBER] [PERSON] отримала тілесні ушкодження від яких померла. Вироком Соколівського районного суду Львівської області від 10.11.2020 року у справі №453/961/20 водія автомобіля марки «ВАЗ 21070» д.н.з. [NUMBER] визнанно винним у скоєнні вказаної ДТП. Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки «ВАЗ 21070» д.н.з. [NUMBER] на момент настання дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в приватному акціонерному товаристві «Страхова група ТАС» згідно полісу № АО/6471413. Статтею 1187 ЦК України передбачені підстави і порядок відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, частиною першої цієї статті встановлено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Частиною другої статті встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до частини п`ятої статті 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Аналіз наведеної норми права дає підстави для висновку, що на відповідача покладено обов`язок довести, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, спричинена внаслідок дії непереборної сили або умислу потерпілого, тобто не з вини відповідача. Разом із тим шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, завжди є неправомірною та передбачає безвинну відповідальність власника такого джерела. Незалежно від вини фізичної особи відшкодовується і моральна шкода внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. За загальним правилом обов`язок відшкодувати завдану шкоду джерелом підвищеної небезпеки покладається на володільця джерела. Володілець джерела підвищеної небезпеки може бути звільнений судом від відповідальності у двох випадках: якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок дії непереборної сили або умислу потерпілого. У першому випадку слід довести: наявність обставин непереборної сили; її надзвичайний характер; неможливість попередити за даних умов; причинний зв`язок між даною обставиною і завданою шкодою. У даному випадку ризик невідшкодування шкоди покладається на самого потерпілого. Разом з тим метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Відповідно до положень частини першої статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик або МТСБУ відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Отже законом встановлено порядок відшкодування шкоди у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування є страховик завдавача шкоди. Цей страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Позивач [PERSON] , як батько та законний представник, який діє в своїх інтересах та в інтересах малолітніх дітей [PERSON] [INFO] , та [PERSON] [INFO] , звернувся до приватного акціонерного товариства «Страхова група ТАС» з заявою про виплату страхового відшкодування пов`язаного з втратою годувальника. 11.02.2021 року ПрАТ «Страхова група ТАС» повідомила листом за №03136/7121, що розмір страхового відшкодування становить 170 028,00 та буде виплачуватись щомісячними платежами до грудня 2024 року. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК України) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК України, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК України). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду. Разом з тим відповідач не довів належними та допустимими доказами, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. На підставі викладеного суд дійшов висновку, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, завжди є неправомірною та передбачає безвинну відповідальність власника такого джерела. Незалежно від вини фізичної особи, завдана нею шкода відшкодовується, зокрема, якщо шкоду завдано ушкодженням здоров`я, життю внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Як передбачено п. 22.1. ст. 22 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі-Закон) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (ст. 6 Закону). Стаття 27 Закону передбачає відшкодування страховиком шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого. Зокрема, п. 27.1 передбачає, що страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди; п. 27.2. - страховик здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених ст. 1200 ЦК України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі встановлених законом на день настання страхового випадку; п. 27.3. - страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами; п. 27.4. - страховик здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Наданий позивачем розрахунок шкоди здійснено з урахуванням вищезазначених положень, та враховуючи всі проплати, які здійснив відповідач , позов в частині стягнення шкоди в зв`язку з втратою годувальника підлягає до часткового задоволенню. Згідно із п. 27.3 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Внаслідок ДТП дружина позивача та мати неповнолітніх дітей померла. Вказана подія спричинила значні моральні страждання, оскільки родина втратила матір. Родина позивача зазнала значні моральні страждання, які носять триваючий характер, а тому суд дійшов висновку, що позивач зазнав істотних негативних змін в особистому житті, переніс страждання пов`язані зі смертю рідної людини, тому заявлена в позові сума моральної шкоди підлягає відшкодуванню. Згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частиною 1 ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" передбачено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Нормами ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Отже, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Враховуючи складність справи, розмір позовних вимог та розмір задоволених вимог,

Outcome: partial