overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-01 00:00:00

В проваджені Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області перебувала цивільна справа за позовом [PERSON] до Нікопольської міської ради про визнання права власності на частину домоволодіння в порядку спадкування за законом. Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 січня 2018 року позовні вимоги [PERSON] були задоволені та визнано за ним право власності на 8/25 частин домоволодіння № 4 по вул.Лермонтова в м.Нікополі (яке складається із житлового будинку «А», загальною площею 51,0 кв.м, житловою площею 16,3 кв.м; житлового будинку «Б», загальною площею 90,1 кв.м, житловою площею 45,6 кв.м; сараю «В», площею 21,2 кв.м; вбиральні «Г»; літньої кухні «Д», площею 22,6 кв.м; підвалу «Е»; гаража-підвалу «Ж», теплиці «Т»; споруджень № 1-5, І), які належать померлому [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 04.01.1993 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Нікопольської державної нотаріальної контори (реєстраційний № 1-17), зареєстрованого в КП НМБТІ 11.01.1993 року у реєстровій книзі 108 за реєстраційний № 49, в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], померлого 21.01.1998 року. 23 травня 2018 року на адресу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від [PERSON] надійшла заява, про ухвалення додаткового рішення, оскільки під час державної реєстрації прав та їх обтяження виникли розбіжності в складових житлового будинку №4 по вул.Лермонтова в м.Нікополі, а саме: житловий будинок літ "А" є загальною площею 34,1 кв.м. та житлова площа є 16,3 кв.м. Суд, розглянувши дану заяву, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до вимог\~ст.270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. \~\~\~\~ Отже, суд \~з врахуванням вимог \~ч. 1 п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України від 18 грудня 2009 року № 14 "Про судове рішення у цивільній справі", вважає доцільним ухвалити додаткове рішення за умов, передбачених ст.270 ЦПК України, при цьому не змінюючи суті основного рішення та не вирішуючи вимоги, які не були досліджені в судовому засіданні.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-27 00:00:00

В провадженні Володимир-Волинського міського суду Волинської області перебувала цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Заочним рішенням цього ж суду від 14 травня 2019 року позов [PERSON] задоволено. Визнано [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . Разом з тим, позивач відповідно до п. 9 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору. Судом при ухвалені рішення від 14.05.2019 року не вирішено питання про стягнення з відповідача судових витрат. Сторони в судове засідання не з`явилися. Згідно ч.4 ст.270 ЦПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. На підставі ч.1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається з рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 14.05.2019 року, питання стягнення судового збору судом вирішено не було, що є підставою для усунення неповноти судового рішення шляхом винесення додаткового рішення. Згідно копії довідки до акта огляду МСЕК серія 12 ААА № 762244, виданої 20.06.2018 року, позивач [PERSON] є інвалідом ІІ групи. Пунктом 9 частиною 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 року № 3674-VI визначено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю. Відповідно до пп 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 року № 3674-VI за подання позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою судовий сплачується у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 768,40 гривень. Частиною 6 статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, судовий збір в розмірі 768,40 гривень підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-23 00:00:00

В провадженні Дзержинського районного суду м. Харкова знаходиться цивільна справа за позовом ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" до ТОВ «Українське Фінансове Агентство «ВЕРУС», в особі філії «ТОВ «Українське Фінансове Агентство «ВЕРУС» у Дзержинському районі м. Харкова», [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 27746.73 грн. До суду надійшла заява позивача ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" про вжиття заходів з метою справедливого, неупередженого і своєчасного розгляду і вирішення справи, забезпечення позову і виконання рішення суду у разі його задоволення, шляхом накладання арешту на грошові кошти, рухоме та не рухоме майно, яке належить, [PERSON] шляхом заборони будь-яким особам укладати угоди стосовно цього майна, проводити його реєстрацію та перереєстрацію, здійснювати його відчуження. Відповідно до статті 152 ЦПК України одним з видів забезпечення позову є зокрема, накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачу і знаходяться у нього або в інших осіб. На підставі викладеного, враховуючи, що наявні у матеріалах справи дані дають достатньо підстав вважати, що відповідач [PERSON] у подальшому може ухилятися від явки до суду і перешкоджати розгляду справи, з метою справедливого, неупередженого і своєчасного вирішення справи, суд приходить до висновку, що клопотання позивача підлягає задоволенню. На підставі викладеного, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-23 00:00:00

В провадженні Дзержинського районного суду м. Харкова знаходиться цивільна справа за позовом ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" до ТОВ «Українське Фінансове Агентство «ВЕРУС», в особі філії «ТОВ «Українське Фінансове Агентство «ВЕРУС» у Дзержинському районі м. Харкова», [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 35911.09 грн. Сторони у судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. До суду надійшла заява позивача ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" про вжиття заходів з метою справедливого, неупередженого і своєчасного розгляду і вирішення справи, забезпечення позову і виконання рішення суду у разі його задоволення, шляхом накладання арешту на грошові кошти, рухоме та не рухоме майно, яке належить [PERSON], шляхом заборони будь-яким особам укладати угоди стосовно цього майна, проводити його реєстрацію та перереєстрацію, здійснювати його відчуження. Відповідно до статті 152 ЦПК України одним з видів забезпечення позову є зокрема, накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачу і знаходяться у нього або в інших осіб. На підставі викладеного, враховуючи, що наявні у матеріалах справи дані дають достатньо підстав вважати, що відповідач [PERSON] у подальшому може ухилятися від явки до суду і перешкоджати розгляду справи, з метою справедливого, неупередженого і своєчасного вирішення справи, суд приходить до висновку, що клопотання позивача підлягає задоволенню. На підставі викладеного, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-08 00:00:00

В провадженні Заводського районного суду м. Миколаєва знаходиться цивільна справа за позовом ПАТ «ОТП Банк» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором з 16.05.2016 року. 05 вересня 2017 року відповідач [PERSON] в особі представника за довіреністю [PERSON] подав до суду зустрічну позовну заяву про захист порушених прав споживача, визнання дій протиправними та визнання правочину недійсним. Ухвалою суду від 06.10.2017 року відповідачу [PERSON] відмовлено в прийнятті зустрічного позову з тих підстав, що його подання через 15 місяців після відкриття провадження у справі призведе до затягування розгляду справи розумні строки розгляду справи, істотно розширить предмет доказування та розширить коло учасників процесу, оскільки залучається третя особа. В зв'язку з цим представник відповідача в судовому засіданні зазначив, що вказане рішення суду визиває в нього занепокоєння, він вважає його безпідставним, а за такого заявляє відвід головуючому судді. Заслухавши думку учасників судового засідання, суд приходить до наступного висновку. Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах "[PERSON] проти Сполученого королівства" від 28.10.1998 року та "Круз проти Польщі" від 19 червня 2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Саме з цього виходив суд, відмовляючи в прийнятті до розгляду зустрічного позову. Крім того, така відмова жодним чином не обмежує права позивача на розгляд його позову в загальному порядку та не обмежує його в доказуванні при розгляді первісного позову. Відповідно до вимог ст.ст. 20, 21 ЦПК України обставини, викладені представником відповідача не можуть бути підставами для відводу судді, так як позиція судді при розгляді заявленого клопотання у справі, яка є обгрунтованою, не свідчить про його упередженість або зацікавленість в результатах розгляду справи. Виходячи з вищевикладеного, відсутні підстави вважати, що існують обставини, які викликають сумнів в обєктивності та неупередженостості судді, а тому заява представника відповідача про відвід судді задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-29 00:00:00

В провадженні Зіньківського районного суду Полтавської області знаходиться цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 15.09.2007 року у Відділі РАЦС Зіньківського РУЮ Полтавської області, актовий запис № 91. Позивач вказує, що сімейне життя не склалося, шлюбні відносини фактично припинилися. Причиною цьому різниця в поглядах на сім"ю та сімейне життя та веденню спільного господарства, в зв"язку з чим сторони втратили одне до одного почуття поваги та любові. Від даного шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO]. Позивачка вважає, що подальше збереження сім"ї та підтримання шлюбних відносин з відповідачем буде суперечити їх інтересам та інтересам неповнолітнього сина. Підстав примирення та збереження сім"ї не має, спору про поділ майна теж. Між сторонами досягнуто згоди про місце проживання малолітнього сина, який після розірвання шлюбу буде проживати із відповідачем, [PERSON]. Заслухавши пояснення позивача, [PERSON], який підтримав свої вимоги, та просив розірвати шлюб, не надавати термін на примирення, відповідача, яка визнала позовні вимоги та дослідивши наявні матеріали справи, суд знаходить, що заявлені вимоги обґрунтовані і такі, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-12 00:00:00

В провадженні Ковпаківського районного суду м. Суми перебувала цивільна справа № 592/6116/14-ц (провадження № 2/592/1605/14) за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Гранфінресурс» про визнання недійсним договору, стягнення одноразового комісійного внеску, щомісячного внеску, комісії та моральної шкоди. Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 07.08.2014 р. суд частково задовольнив позов та визнав недійсним договір №221403 з додатками до нього, укладений між ТОВ "Гранфінресурс" та [PERSON] від 20.09.2014 р.; стягнуто з ТОВ "Гранфінресурс" на користь [PERSON] 650 грн. сплаченого одноразового комісійного внеску, 2294,46 грн. щомісячного внеску і 42 грн. комісії. В частині позовних вимог про відшкодування моральної шкоди було відмовлено. Суд стягнув з відповідача 243,60 грн. судового збору на користь держави. Відповідно до п. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: за подання до суду позовної заяви про відшкодування моральної шкоди з ціною позову до 5 розмірів мінімальної заробітної плати - 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, тобто 243,60 грн. При зверненні з позовом до суду позивачем не був сплачений судовий збір за подачу позову з вимогою про відшкодування моральної шкоди. Однак, в рішенні суду згідно ст. 88 ЦПК України не було вирішено питання щодо судових витрат - в частині вимоги про відшкодування моральної шкоди. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Враховуючи, що позовні вимоги були задоволено частково, а в частині відкодуавння моральної шкоди - відмовлено, суд вважає за необхідне стягнути з позивача на користь держави судовий збір в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-12 00:00:00

В провадженні Коростенського міськрайонного суду Житомирської області перебувала адміністративна справа №2-1810/2010 за позовом [PERSON] до Управління праці і соціального захисту населення Коростенської районної державної адміністрації та Управління праці і соціального захисту населення Коростенської міської ради про визнання дій неправомірними та стягнення невиплачених коштів, передбачених Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Постановою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 27.09.2010 року ухвалено про часткове задоволення позовних вимог. 08.07.2020 року [PERSON] звернулась до суду з заявою в якій просить виправити описку в судовому рішенні та у виконавчому листі, в яких необхідно зазначити відповідачем та боржником по виплаті коштів, передбачених ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" - Управління праці та соціального захисту населення Коростенської міської ради, яке знаходиться за адресою:м.Коростень, вул.Шевченка, 8. Згідно ст.253 КАС України суд, який постановив судове рішення, може з власної ініціативи або за заявою учасника справи чи іншої заінтересованої особи виправити допущені в судовому рішенні цього суду описки, очевидні арифметичні помилки незалежно від того, набрало судове рішення законної сили чи ні. Відповідно до ст.374 КАС України суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі. Про виправлення помилки у виконавчому документі суд постановляє ухвалу. Вивченням матеріалів справи встановлено, що позовні вимоги позивачем висувались до 2 відповідачів: Управління праці та соціального захисту населення Коростенської районної державної адміністрації та до Управління праці та соціального захисту населення Коростенської міської ради. Отже, справа розглянута в межах пред`явлених позовних вимог. Зміст заяви фактично вказує на те, що [PERSON] не згодна з прийнятим судовим рішенням, що може бути предметом оскарження судового рішення в порядку, встановленому процесуальним законом , оскільки задоволення заяви в такому випадку, призведе до зміни по-суті прийнятого судового рішення в частині, що стосується особи, яку зобов`язано вчинити певні дії та з рахунку якої необхідно стягнути кошти, і яка вже буде позбавлена можливості оскаржити судове рішення від 27.09.2010 року. За таких обставин заява задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-30 00:00:00

В провадженні Коростенського міськрайонного суду Житомирської області перебувала цивільна справа №279/3020/19 за позовом [PERSON] до територіальної громади в особі виконавчого комітету Коростенської міської ради Житомирської області, [PERSON] про виділення в натурі у власність частини житлового будинку, припинення права спільної сумісної власності, визнання права власності. Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 04.06.2020 року позов задоволено. Станом на 01.07.2020 року судове рішення не набрало законної сили. 25.06.2020 року адвокат Дубенчук М.В., який представляє інтереси позивача [PERSON] , подав заяву в якій просить виправити описку, допущену у описовій та резолютивній частинах рішення суду де невірно зазначено найменування об`єкта, який підлягає виділенню позивачу, зокрема вказано "кузню" замість "кухню" . Відповідно до ст.269 ЦПК України суд може з власної ініціативи або за заявою учасників справи виправити допущені в рішенні чи ухвалі описки чи арифметичні помилки. Вивченням матеріалів справи встановлено, що у рішенні суду від 04.06.2020 року у цивільній справі №279/3020/19 не вірно вказано найменування одного з приміщень, яке виділено позивачу, що підлягає виправленню. З врахуванням наведеного заява про виправлення описки у рішенні суду підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-10 00:00:00

В провадженні Коростенського міськрайонного суду перебувала цивільна справа №2-3089/10 за позовом [PERSON] до Управління праці та соціального захисту населення Коростенської міської ради про стягнення недовиплачених коштів, передбачених ст.ст. 37, 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Рішенням Коростенського міськрайонного суду від 24.06.2010 року позовні вимоги задоволено частково. На виконання судового рішення [PERSON] отримала\~виконавчий лист №2-3089/10. 16.06.2017 року [PERSON] звернулась до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа, яку мотивувала тим, що\~у відділі ДВС ГУЮ в Житомирській області на примусовому виконанні перебував виконавчий лист №2-3089/10, виданий Коростенським міськрайонним судом від 14.07.2010 року, який у подальшому був втрачений. З листа\~ відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби\~ Головного\~ територіального управління юстиції у Житомирській області №3.2/2081/11877 від 29.05.2017 року слідує, що виконавчий лист №2-3089/10 про стягнення з Управління з управління праці та соціального захисту населення виконкому Коростенської міської ради на користь [PERSON] недоплачених коштів, передбачених ст.ст.37, 39 Закону\~України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", згідно постанови державного виконавця про відмову у відкритті виконавчого провадження від 16.11.2012 року було направлено стягувачу простою кореспонденцією на адресу: [ADDRESS]. Коростенське Управління Державної казначейської служби України Житомирської області в наданому суду листі вказало, що вищевказаний виконавчий документ на виконання до зазначеного Управління не надходив. Відповідно до ст.370 ЦПК України, суд, який видав виконавчий лист або судовий наказ, має право за заявою стягувача або поданням державного виконавця, замість втраченого оригіналу виконавчого листа або судового наказу, видати його дублікат. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-11 00:00:00

В провадженні Краснолиманського міського суду Донецької області знаходиться цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів у зв'язку з продовженням навчання. Рішенням Краснолиманського міського суду Донецької області від 01 грудня 2017 року позовні вимоги позивача були задоволені в повному обсязі та з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] були стягнуті аліменти у зв'язку з продовженням навчання, у розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з 17.11.2017 року щомісячно і до 30 червня 2021 року - до закінчення нею навчання. Однак, при винесенні рішення у справі, судом не було вирішено питання щодо стягнення судових витрат. Тому суд з власної ініціативи поставив питання про винесення додаткового рішення. Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з"явилися, про причини своєї неявки суд не повідомили, клопотань про розгляд справи без їхньої участі суду не надали. Згідно ч. 3 ст. 220 ЦПК України у разі винесення судом додаткового рішення присутність сторін не є обов"язковою. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що 01 грудня 2017 року Краснолиманським міським судом Донецької області ухвалено рішення у справі № 236/3377/17 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів у зв'язку з продовженням навчання. Відповідно до вказаного рішення з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] були стягнуті аліменти у зв'язку з продовженням навчання, у розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з 17.11.2017 року щомісячно і до 30 червня 2021 року - до закінчення нею навчання. Також з відповідача [PERSON] на користь держави стягнуто судовий збір в розмірі 320,00 гривень. Згідно до п. 6 ч. 1\~ст. 214 ЦПК України\~під час ухвалення рішення суд вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат. Однак, питання щодо стягнення з відповідача судового збору в розмірі 320,00 гривень вирішено не вірно, оскільки відповідпо до Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 № 3674-VI за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, судовий збір сплачується в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Отже, з відповідача [PERSON] судовий збір повинен бути стягнутий в розмірі 640,00 гривень. Відповідно до п.4 ч. 1 ст. 220 ЦПК України \~суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з [PERSON] 320,00 гривень в рахунок сплати судового збору.

Outcome: approved