Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-17 00:00:00

До суду з вказаним позовом звернувся [PERSON] , посилаючись на те, що він є власником житлового будинку [ADDRESS] . З 19.12.2013 року у вказаному будинку зареєстрована співмешканка його сина [PERSON] .. 15.08.2019 року остання разом з малолітніми дітьми [PERSON] та [PERSON] вибула із будинку за іншим місцем проживання. Малолітні діти мають зберегти право користування житловим приміщенням, оскільки в силу часткової цивільної дієздатності не можуть вільно обирати місце проживання. Будь-яких речей особистого вжитку, що належать відповідачці в будинку немає, вона не несе будь-яких витрат на утримання жилого приміщення, не сплачує комунальні послуги, не цікавиться ним. Жодних зобов`язальних відносин між ним та відповідачем не існує, остання має нову сім`ю та інше місце проживання, тому відсутні підстави для збереження її реєстрації в будинку та права користуватися ним, проте знятися з реєстрації місця проживання та зареєструватися за фактичним місцем проживання відповідач відмовляється. Позивач просить суд визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим будинком [ADDRESS] . До суду позивач подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не прибула, про час, дату та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини своєї неявки суду не повідомила. Відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надходив. Суд, розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги обгрунтовані та підлягають задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено слідуючі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до копій свідоцтва про право власності на нерухоме майно та Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, житловий будинок [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] (а.с. 11, 12). Відповідно до акту від 23.10.2020 року (а.с. 13), довідок виконкому Розкішнянської сільської ради Ставищенського району Київської області № 1098 від 02.10.2020 року (а.с. 15), та № 1233 від 26.10.2020 року (а.с. 16) [PERSON] разом з дітьми [PERSON] та [PERSON] зареєстровані з 19.12.2013 року в будинку [ADDRESS] , проте за вказаною адресою не проживають з 15.08.2019 року. Згідно копії довідки виконкому Ставищенської селищної ради Київської області №185/6 від 16.01.2020 року (а.с. 17) [PERSON] з 15.08.2019 року разом з дітьми [PERSON] та [PERSON] проживає без реєстрації в [ADDRESS] . Відповідач не несе будь-яких витрат на утримання жилого приміщення, не сплачує комунальні послуги, не цікавиться будинком. Збереження реєстрації відповідача в будинку без фактичного проживання суперечить вимогам Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" та створює позивачу, як власнику, перешкоди у здійсненні права користування і розпорядження своїм майном. Згідно ч. 1, 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. За ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Сервітутні правовідносини виникають в силу закону згідно з ч. 1 статті 402 ЦК України за наявності факту проживання особи разом із власником обтяженого сервітутом житла та спільного з ним користування цим житлом. У Цивільному кодексі України право членів сім`ї власника житла на користування ним визнається сервітутним правом. Це право є особистим сервітутом, оскільки виникає в інтересах певної особи - члена сім`ї власника житла. Таким чином, суб`єктами даного сервітутного правовідношення є, з одного боку, власник житла, а з іншого - член його сім`ї. Згідно з положеннями Житлового кодексу України до членів сім`ї власника житлового приміщення віднесено дружину (чоловіка) власника житла (якщо стосовно цього житла у подружжя не виникло право спільної власності), їх дітей та батьків, а також інших осіб, якщо вони постійно проживають спільно з власником житла та ведуть з ним спільне господарство (ч. 2 ст. 64, ч. 3 ст.156 ЖК України). Об`єктом цього сервітуту є право обмеженого користування частиною житлового приміщення, визначеною власником житла. Відповідно до статті 2, 3, 6, 7 Закону "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" реєстрація місця проживання чи місця перебування є юридичною процедурою обліку фізичних осіб за обраним ними місцем проживання, наявність або відсутність якої не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених законами, або підставою для їх обмеження. Громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов`язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Відповідно до вимог ч. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч. 2 ст. 167 Житлового Кодексу України у разі вибуття наймача та членів його сім`ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги, що відповідач в будинку позивача не проживає понад рік та не веде спільне з позивачем господарство, суд вважає, що відповідач втратила право користування належним позивачу вищезазначеним житловим будинком, відтак позовні вимоги слід задовольнити. Позивач просить в позовній заяві судові витрати по справі залишити за ним.

Outcome: approved