Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-17 00:00:00

Позивач [PERSON], яка діє в інтересах неповнолітнього [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення матеріальної та моральної шкоди внаслідок злочину, посилаючись на те, що [PERSON] 06.02.2015р. скоїв злочин відносно [PERSON], а саме: 06 лютого 2015 року приблизно 15-00 години, на території гімназії № 14, за адресою: м. Харків, вул. Корчагінців, 20, маючи намір, спрямований на вчинення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи діяти саме таким чином, діючи умисно, наніс потерпілому [PERSON] три удари головою в обличчя і один удар правим кулаком в область лобу, чим спричинив, згідно висновку, судово-медичної експертизи № 217-С/15-е від 12.02.2015 року легкі тілесні ушкодження. 09.02.15 р. [PERSON] звернувся до дитячой поліклініки за місцем мешкання, його було оглянуто неврологом та нейрохірургом та призначене лікування, підтверджений діагноз закрита черепно мозкова травма, струс мозку. [PERSON] народження встановлений на обліку у ДУ « Інститут охорони здоровя , куди був направлений за консультацією. Для лікування у постравматичний період були придбані за рахунок потерпілого ліки на 3614,09 грн., про що свідчать чеки. Син знаходився на лікування у відділенні психіатрії ДУ « Інститут охорони здоровя дітей та підлітків НАМІ України» з діагнозом наслідки закритої черепно мостової травми, синдром внутрічерепної гіпертензії і отримував лікування, що підтверджується медичними документами. Суспільно-небезпечними діями відповідача також завдано малолітньому потерпілому та його родині немайнових втрат, спричинених моральними та фізичними стражданнями, які позначили негативні зміни у житті потерпілого: щоденні думки та спогади про наслідки психотравмуючої події, страх можливого повторення подій, негативні переживання та спогади, потреба в униканні аналогічних обставин, насторога, тривога, емоційні та тілесні реакції при згадуванні; важкість виконання повсякденних обов'язків, фіксованість уваги на проблемі одужання та реабілітації, переживання фізичних незручностей та психологічного дискомфорту, тимчасова відірваність від активного соціального напруга.Потерпілий переніс значний фізичний біль, пережив емоційний стрес, який супроводжувався почуттями розгубленості, образи, обурення, приниженої гідності, тривоги, страху за своє здоров'я та життя.В подальшому, потерпілий був вимушений проходити лікування, витерплювати лікувальні та діагностичні процедури, отримувати неприємне медикаментозне лікування. Наслідки травми надають про себе знати навіть на цей час, самопочуття раптово погіршується, через що потерпілому рекомендовано лікування в умовах стаціонару, порушення сну, швидка втомлюваність, пасивність, знижений настрій, невпевненість в собі, відчуття власної фізичної неповноцінності. Були порушені актуальні життєві плани, погіршені можливості побудови та реалізації нових життєвих перспектив і трудових планів, нової продуктивної самореай'ізацїї, повязані із спортивним життям потерпілого, на цей момент він не має можливості відвідувати спортивну секцію, приймати участь у змаганнях. Дотепер продовжуються проблеми зі здоров'ям у вигляді періодичних головного болю, нудоти, слабкості, виключення носіння вантажів, обмеження фізичної активності на найближчий час.Наслідки події, що сталася, потягли за собою нераціональне витрачання життєвого часу (на лікування, проведення правових заходів), обумовили необхідність залучання значних фізичних, душевних та матеріальних ресурсів, дотепер вимагають компенсаторних можливостей задля їх подолання.Просить стягнути моральну шкоду, яку вона оцінює в розмірі 10000 грн. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі і дав пояснення про обставини викладені вище. Позивач [PERSON] поясняла в судовому засіданні, що після подій 06.02.15року вона викликала швидку допомогу, щоб перевірити стан здоровя сина, якого відвезли до КЗОЗ «ХМКЛШтНД ім. проф. Мещанінова і було встановлено діагноз струс мозку, рекомендували звернутися до невропатолога. 09.02.15р. зверталися до невропатолога в дитячу поліклініку за місцем проживання і там призначалося лікування, дома був два тижні, а потім ходив до школи. Коли стали головні болі, зверталися до ДУ «Інститут охорони здоровя дітей та підлітків Національної академій медичних наук України», де було обстеження, а потім лікувався з 30.03.15р. два тижні. В березні в 2015 році син був на змаганнях по самбо, так як тривалий час готувався до них і тому вони дозволили йому приймати участь. Купувала ліки, які було призначені лікарем так і те, що їй порадили в аптеках, так як дитині потрібна була допомога, чеки не все зберегла. Представник відповідача [PERSON]- [PERSON] в судовому засіданні позов визнала частково та пояснила, що вимоги про стягнення матеріальної шкоди у вказаному розмірі є безпідставними і не обґрунтованими. Позивачем надані квитанції та чеки різних лікарських засобів, які були придбані у лютому - березні 2015 року у кількості 45 одиниць, причому у березні 2015 року [PERSON] було нібито придбано 44 одиниці лікарських засобів - це 32 різних найменування лікарських препаратів, які придбані без призначень, тобто без контролю з боку лікаря. Практично всі лікарські засоби купувалися через місяць після закінчення [PERSON] лікування та в період, коли син позивачки активно відвідував шкільні уроки, спортивні заняття та змагання із боротьби самбо. Позивачем до позовної заяви не додано будь - яких доказів про те, що зазначені в чеках лікарські препарати були придбані та використані на лікування саме [PERSON] та, зокрема, в звязку з спричиненням йому легких тілесних ушкоджень. Також позивачем не доведено того факту, що [PERSON] взагалі потребував лікування саме цими препаратами та саме в такій кількості (не додано відповідних призначень лікарів, тощо). Крім того, представлені квитанції на сплату грошових коштів у різні благодійні організації. Згодні сплатити моральну шкоду у розмірі 1000,00 грн., при цьому треба урахувати поведінку самого потерпілого. З урахуванням вказаних в медичних документах назначеннях та наданих чеків на придбання ліків, відповідач згоден сплати матеріальну шкоду у розмірі 757, 86грн. Вислухавши пояснення сторін, свідків та дослідивши матеріали по справі, суд приходить до наступного. Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Згідно п.3 ст.10 ЦПК України , кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, а суд згідно ст.11 ЦПК України, розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до вимог ч. 1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Вироком Фрунзенського райсуду м. Харкова [PERSON] був визнаний винним в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України і йому призначено покарання у вигляду громадських робот. У п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» роз'яснено, що відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, що набрав законної сили, або постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, цей вирок або постанова обов'язкові для суду лише з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи чи зі справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. Відповідно до ст.61 ЦПК України слідує, що вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Статтею ст.28 КПК України передбачено, що особа, яка не предявила цивільного позову в кримінальній справі, а також особа, цивільний позов якої залишився без розгляду, має право предявити його в порядку цивільного судочинства. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд дійшов висновку, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються ст.ст. 22, 23, 1167 ЦК України, зокрема статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до ч. 1 ст. 1195 ЦК України фізична особа, яка завдала шкоди ушкодженням здоров'я іншій фізичній особі зобов'язана відшкодувати потерпілому витрати на придбання ліків, сторонній догляд тощо. Верховним судом України в п. 2 Постанови Пленуму «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року за № 6 (з подальшими змінами та доповненнями) розяснив судам, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Одразу після заподіяння відповідачем тілесних ушкоджень потерпілому, у вигляді ударів головою в обличчя і одним ударом правим кулаком в область лобу, потерпілий був доставлений 06.02.2015 року доКЗОЗ «ХМКЛШтНД ім. проф. Мещанінова» для проведення первинного огляду, рентгену. За висновками лікарів був встановлений діагноз - закрита черепно-мозкова травма, струс мозку,лікування не призначалося, рекомендовано лікування у невропатолога. 09 лютого 2015 року потерпілий звернувся із скаргами на самопочуття до дитячої полікліники за місцем мешкання, його було оглянуто неврологом, нейрохірургом, підтверджений діагноз - закрита черепно-мозкова травма, струс мозку, що підтверджується медичною карткою, призначено лікування ліками: кванил, цинаризин. Позивачем надані чеки на придбання ліків: цинаризина на загальну суму 42,70 грн. 13.02.2015 року та 17.03.2015 - [PERSON] був у невролога дитячої полікліники за місцем мешкання, але будь які ліки не були призначені, рекомендовано стаціонарне лікування. Згідно виписки із історії хвороби стаціонарного хворого наданої ДУ «Інститут охорони здоровя дітей та підлітків Національної академій медичних наук України», [PERSON] проходив курс лікування в період часу з 30.03.2015 року по 10.04.2015 року, де приймав ліки витаксон, кортоксим, та винпоцетин, луцетам та рекомендовано амбулаторне лікування. Позивачем надані чеки на придбання ліків, а саме: витаксон - 125,78 грн. та кортексин -577,59 грн., а всього на суму 703,37 грн. З урахуванням наданих чеків на придбання ліків та призначень, які є в медичної документації, витрати складають у розмірі 746,07 грн. Слід зазначити, що у відповідності до ст. 1 ЗУ «Про благодійництво та благодійні організації», благодійництво - це добровільна безкорислива пожертва фізичних та юридичних осіб у поданні набувачам матеріальної, фінансової, організаційної та іншої благодійної допомоги. Тобто для отримання [PERSON] лікування, сплата будь яких внесків не була потрібна, а перерахування зазначених в квитанціях коштів є лише добровільним та безкорисливим рішенням позивачки та її сина і тому в частині стягнення шкоди згідно квитанціям: серії Е №273806 на суму 100,00 грн., квитанції від 17.03.2015 р. на суму 300,00 грн. та квитанції від 30.03.2015 р. на суму 100,00 грн, на загальну суму 500 грн., треба відмовити. Згідно роз'яснень, які містяться в п/п „в" п. 19 Пленуму Верховного Суду України №6 від 27 березня 1992 року ( з наступними змінами і доповненнями) „Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" вбачається, що розмір витрат на ліки, лікування, предмети догляду за потерпілим визначаються на підставі виданих лікарями рецептів, довідок, або рахунків про їх вартість. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Згідно ст. 59 ЦПК України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. З урахуванням викладеного, суд вважає необхідним стягнути матеріальну шкоду у розмірі 746,07 грн., так як позивачем не надано належних та переконливих доказів на підтвердження того, що інші ліки, чеки які було надано позивачем були призначені для лікування [PERSON], їх призначення в медичних документах не вказане. Відповідно до вимог ч.1\~ст. 23 ЦК України\~особа має право на відшкодування моральної шкоди завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Внаслідок злочинної діяльності відповідача, позивачу заподіяно моральну шкоду, який переніс фізичні, душевні, психічні страждання, в зв*язку з нанесенням йому легких тілесних ушкоджень відповідачем. Були порушені актуальні життєві плани, так як потерпілий вимушений знаходитися дома, лікуватися як амбулаторно так і стаціонарно, не відвідувати спортивну секцію, не приймати участь у змаганнях. До тепер продовжуються проблеми зі здоров'ям. Відповідно до п.3 постанови ПВС України від 31.03.1995 року № 4, (із змінами, внесеними постановою від 25.05.2001 р., №4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної /немайнової/ шкоди, з якої слідує, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі діяльністю інших осіб. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з ушкодженням здоров* я та противоправною поведінкою щодо неї, а також у порушенні права власності. Суд\~\~вважає доведеним\~\~завдання [PERSON]О злочинними діями відповідача моральної шкоди. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд\~\~виходить з положень ст. ст.\~23,\~1167 ЦК України\~, урахувавши характер і обсяг страждань, яких зазнав позивач\~\~та інші обставини, що відповідає роз'ясненням, що містяться впостанові Пленуму Верховного суду України № 4 від 31 березня 1995 року " Про судову практику\~\~в справах про відшкодування моральної ( немайнової) шкоди ". Виходячи з засад\~\~розумності та справедливості, враховуючи\~\~характер\~\~тілесних ушкоджень (легкі тілесні ушкодження), завданих потерпілому [PERSON] внаслідок злочинних дій\~\~відповідача, те, що внаслідок цього позивач терпів\~\~фізичний біль, зазнав\~\~душевних страждань, ступінь та форму вини відповідача, в сукупності зі всіма обставинами справи,\~\~суд вважає, що\~\~на користь позивача підлягає стягненню відшкодування моральної шкоди\~\~у розмірі\~\~3000 грн., що буде достатнім для компенсації\~\~\~втрат немайнового характеру. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави треба стягнути судовий збір у розмірі 551,20 грн.

Outcome: partial