Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-07 00:00:00

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 05 червня 2015 року між позивачкою та відповідачем укладено і нотаріально посвідчено попередній договір договору купівлі-продажу житлового будинку (основний договір) на умовах, визначених попереднім договором. Згідно попереднього договору відповідач зобов'язується продати позивачці житловий будинок №15, по вул. Дровальова, в селі Великий Житин Рівненського району Рівненської області, загальною площею 52,6 кв.м, житловою площею 18,3 кв.м., що належить відповідачу па підставі рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 17.04.2015 року (справа № 570/3443/14-ц), зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, право власності №9672419, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 636594356246. Пунктом 2.3. попереднього договору визначено ціну 150 000,00 грн. (сто п'ятдесят тисяч гривень), що на день укладення попереднього договору за офіційним курсом НБУ становить 7136 доларів США з урахуванням суми забезпечення виконання зобов'язання, переданої за даним договором. У відповідності до п.2.4. попереднього договору позивачка в забезпечення виконання зобов'язання з укладення основного договору купівлі-продажу передала, а відповідач прийняв гроші в сумі 148 000 (сто сорок вісім тисяч) гривень 00 копійок. Згідно п.2.5 попереднього договору відповідач зобов'язаний підготувати за свій рахунок та в строк до укладення основного договору (до 31 грудня 2015 року) документи, необхідні для нотаріального посвідчення основного договору купівлі-продажу житлового будинку, в тому числі оформити право користування земельною ділянкою, площею 0,25 га, на якій знаходиться житловий будинок, що є предметом даного договору, з присвоєнням даній земельній ділянці кадастрового номеру, який є істотною умовою договору купівлі-продажу житлового будинку. Відповідно до п.1 попереднього договору основний договір купівлі-продажу мав бути укладений до 31 грудня 2015 року. Неможливість виконання умов попереднього договору відповідач спочатку пояснював відсутністю коштів, а тому різні витрати за отримання архівних довідок та витрати з виготовлення технічної документації із землеустрою поклав на позивачку. Станом на день подання позову основний договір не укладено з вини відповідача, який повністю ухилився від виконання умов попереднього договору. Відповідно п.3 попереднього договору, сторона, яка необґрунтовано ухиляється під укладення основного договору, повинна відшкодувати іншій стороні збитки, завдані простроченням. Згідно п.5 попереднього договору, якщо договір купівлі-продажу не буде укладено до 31 грудня 2015 року з вини відповідача, він зобов'язаний протягом трьох календарних днів повернути позивачці суму забезпечення виконання зобов'язання (148\~000 грн.) та сплатити суму штрафу у розмірі 100% від суми, вказаної в п.2.4 попереднього договору (148 000 грн.). З огляду на вищевказане, у Відповідача станом на 01 січня 2016 року виник борг перед позивачкою розміром в 296 000 (двісті дев'яносто шість тисяч гривень) 00 копійок. Крім того, ст.625 ЦК України передбачає, що боржник (відповідач) має сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції, а також три відсотки річних з простроченої суми за період прострочення. Загальна сума, враховуючи судові витрати, становить 316\~235, 20 грн., яку позивачка просить суд стягнути з відповідача. Позивачка позов підтримала та пояснила суду про обставини, що описані вище. Додала, що в своєму запереченні на позов відповідач намагається ввести суд в оману, наводячи безпідставні та надумані факти та обставини з метою уникнути відповідальності, передбаченої умовами попереднього договору купівлі-продажу житлового будинку (основний договір), укладеному 05 червня 2015 року. Заперечення відповідача щодо отримання ним коштів також не заслуговує на увагу суду, оскільки не відповідає фактичним обставинам та нормам чинного законодавства України. Відповідно ч.2 ст.640 ЦК України якщо для укладення договору необхідні передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Відповідно ч.3 ст.640 ЦК України договір, який підлягає нотаріальному посвідченню є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Відповідач не заперечує факт укладення попереднього договору, посвідченого нотаріально - таким чином підтверджує і факт отримання ним коштів. Відповідно п. 2.5 попереднього договору відповідач зобов'язаний підготувати за свій рахунок та в строк до укладення основного договору документи, необхідні для нотаріального посвідчення основного договору купівлі-продажу житлового будинку, в тому числі оформити право користування земельною ділянкою з присвоєнням їй кадастрового номера, який є істотною умовою договору купівлі-продажу житлового будинку. Відповідно п.2.4 позивачка в забезпечення виконання зобов'язання по укладенню основного договору купівлі-продажу передала, а відповідач прийняв кошти в сумі 148000,00 грн. Таким чином, свої зобов'язання позивачка виконала в повному обсязі, а відповідач не виконав жодного зі взятих на себе зобов'язань. Більше того, в запереченні безпідставно наполягає на тому, що саме позивачка має виконувати ще і його зобов'язання за попереднім договором. Відповідно п.5 попереднього договору якщо договір купівлі-продажу не буде укладено протягом строку, встановленого в п.1 (до 31 грудня 2015 року), відповідач зобов'язаний протягом 3-х календарних з дня настання зазначеного строку повернути позивачці суму в розмірі 148 000 грн. та сплатити штраф у розмірі 100% цієї ж суми. З огляду на вищевказане, у відповідача станом на 01 січня 2016 року виник борг перед позивачкою розміром в 296 000 грн. Відповідно до ст. ст. 628, 629, 631, 635 ЦК України відповідач має відшкодувати позивачці станом на 01 січня 2016 року суму в розмірі 296 000 грн. Крім того, ст.625 ЦК України передбачає, що боржник (відповідач) має сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції, а також три відсотка річних з простроченої суми за період прострочення. Доводи щодо наче переданих документів не заслуговують на увагу суду, оскільки не підтверджені жодними доказами. Доводи щодо довіреності від 20.03.2014 року, за якою позивачка "мала переоформити право власності на себе" також не заслуговують на увагу суду, оскільки спростовуються умовами попереднього договору від 05 червня 2015р. (п.2.5). В запереченні від 25.11.2016 року відповідач просить суд "визнати припиненим всі зобов'язання за попереднім договором купівлі-продажу від 05.06.2015...", таким чином виходить за межі наданих йому законом прав як відповідача по справі. За наведеного просить задоволити заявлений позов. Відповідач позов не визнав. Подав до суду письмові заперечення. Зазначає, що рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 17 квітня 2015 року по справі № 570/3443/14-ц за відповідачем було визнане право власності на спадкове майно - в тому числі будинок № 15, по вул. Дровальова, в с. Великий Житин Рівненського району Рівненської області. Безпосередньо перед зверненням до суду у згаданій справі позивач та його сестра познайомились з позивачкою [PERSON] та розповіли їй про те, що відповідач не може оформити спадкові документи у зв'язку з тим, що не може довести родинні стосунки з покійною двоюрідною тіткою, та не збереглись документи про право власності на майно, яке їй належало. Позивачка [PERSON] повідомила, що може надати допомогу у вирішенні даної справи в суді, а в якості оплати домовились, що він передасть їй у власність (безкоштовно) будинок № 15, по вул. Дровальова, в с. Великий Житин Рівненського району Рівненської області. Після отримання рішення суду по справі на його підставі відповідач оформив всі документи на право власності на згаданий будинок. Державна реєстрація права власності на даний житловий будинок була здійснена 08.05.2015 року, та всі наявні документи про право власності на будинок в той самий день передав позивачці [PERSON], яка мала надану відповідачем довіреність від 20.03.2014 року, та за цією довіреністю мала змогу переоформити право власності на себе. Приблизно через місяць вона повідомила, що для переоформлення права власності на спірний будинок відповідачеві слід прийти до нотаріуса та підписати договір, а після цього власником будинку стане позивачка. 05.06.2015 р. відповідач підписав договір, про який вона казала, та після цього був впевнений, що будинок більше відповідачеві не належить. Про те, що документи не оформлені, відповідач дізнався з позовної заяви. Відповідач не заперечує той факт, що 05.06.2015 року між сторонами був укладений попередній договір, посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу [PERSON], згідно з яким сторони повинні були в строк до 31.12.2015 року укласти договір купівлі-продажу будинку № 15, по вул. Дровальова, в с. Великий Житин Рівненського району Рівненської. Однак, позивачка в своїй позовній та в поясненнях посилається на те, що нею було передано в порядку виконання п.2.4 попереднього договору від 05.06.2015 р. забезпечувальний платіж в сумі 148 000 грн., і що такі кошти відповідач нібито прийняв. Відповідач категорично заперечує факт передачі йому грошових коштів у вищевказаній сумі як на час укладення попереднього договору від 05.06.2015 року, так і пізніше, оскільки жодних коштів від позивачки [PERSON], чи інших осіб він не отримував. Оскільки жодна із сторін протягом строку, встановленого попереднім договором, тобто, до 31.12.2015 р. не звернулась з пропозицією укласти договір і не направляла письмового повідомлення про це іншій стороні, відповідно до ч. з ст. 635 ЦК України зобов'язання, встановлені попереднім договором від 05.06.2015 року, вважаються припиненими. Тому вимоги позивачки [PERSON] в частині стягнення штрафу в розмірі 148 000 грн. та забезпечувального платежу в розмірі 148 000 грн. не підлягають задоволенню як безпідставні, а всі зобов'язання, передбачені попереднім договором від 05.06.2015 року - мають бути визнаними припиненими. Позивачка як підставу своїх вимог зазначає про те, що відповідач відповідно до п. 2.5. попереднього договору повинен підготувати документи, необхідні для укладення договору купівлі-продажу. Однак відповідач всі документи на право власності, та технічний паспорт на будинок № 15 по вул. Дровальова в с. Великий Житин Рівненського району Рівненської передав позивачці [PERSON] На думку відповідача, їй лишалось лише звернутись до нотаріуса та укласти договір про передачу будинку [PERSON] Тобто, у жодному випадку не йде мова про ухилення відповідача від оформлення документів та передачі спірного будинку позивачці, адже відповідач був впевнений, що будинок йому вже не належить. Відповідно до п. 4 попереднього договору зобов'язання, встановлене даним договором припиняється, якщо договір купівлі-продажу зазначеного житлового будинку не укладений до 31.12.2015 року, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. Так як виявилось, що договір купівлі продажу до 31.12.2015 року не укладений, та якщо жодна із сторін не направила другій стороні пропозицію про його укладання, то відповідно зобов'язання, встановлене даним попереднім договором від 05.06.2015 р. на день подання позову є припиненим. Безпідставними вважає також вимоги про стягнення індексу інфляції в розмірі 15 984,00 грн., 3% річних в розмірі 3700,38 грн. відповідно до ст. 625 ЦК України, так як попередній договір від 05.06.2015 р. жодним чином не покладав на відповідача обов'язок зі сплати грошового зобов'язання позивачці, та відповідач не є боржником за даним договором, а отже, ст. 625 ЦК України не має стосунку до даних правовідносин. Відповідач надавав позивачці довіреність від 20.03.2014 року на право розпорядження належним відповідачеві майном, та за цією довіреністю вона повинна була переоформити право власності на себе. Враховуючи вищевикладене просить суд визнати припиненим всі зобов'язання за попереднім договором купівлі-продажу від 05.06.2015 року, укладеним між [PERSON] та [PERSON] та посвідченим приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу [PERSON], та відмовити позивачці у задоволенні позовних вимог. Заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Як встановлено в судовому засіданні, 05 червня 2015 року між позивачкою та відповідачем укладено і нотаріально посвідчено попередній договір договору купівлі-продажу житлового будинку (основний договір) на умовах, визначених попереднім договором. Згідно умов попереднього договору відповідач зобов'язується продати позивачці житловий будинок №15, по вул. Дровальова, в селі Великий Житин Рівненського району Рівненської області, загальною площею 52,6 кв.м, житловою площею 18,3 кв.м., що належить відповідачу па підставі рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 17.04.2015 року (справа № 570/3443/14-ц), зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, право власності №9672419, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 636594356246. Пунктом 2.3. попереднього договору визначено ціну 150 000 грн., що на день укладення попереднього договору за офіційним курсом НБУ становить 7136 доларів США з урахуванням суми забезпечення виконання зобов'язання, переданої за даним договором. У відповідності до п.2.4. попереднього договору позивачка в забезпечення виконання зобов'язання з укладення основного договору купівлі-продажу передала, а відповідач прийняв гроші в сумі 148 000 гривень. Згідно п.2.5 попереднього договору відповідач зобов'язаний підготувати за свій рахунок та в строк до укладення основного договору (до 31 грудня 2015 року) документи, необхідні для нотаріального посвідчення основного договору купівлі-продажу житлового будинку, в тому числі оформити право користування земельною ділянкою, площею 0,25 га, на якій знаходиться житловий будинок, що є предметом даного договору, з присвоєнням даній земельній ділянці кадастрового номеру, який є істотною умовою договору купівлі-продажу житлового будинку. Відповідно до п.1 попереднього договору основний договір купівлі-продажу мав бути укладений до 31 грудня 2015 року. Станом на 31 грудня 2015 рокуя основний договір не був кладений з вини відповідача. Відповідно п.3 попереднього договору сторона, яка необґрунтовано ухиляється під укладення основного договору, повинна відшкодувати іншій стороні збитки, завдані простроченням. Згідно п.5 попереднього договору, якщо договір купівлі-продажу не буде укладено до 31 грудня 2015 року з вини відповідача, він зобов'язаний протягом трьох календарних днів повернути позивачці суму забезпечення виконання зобов'язання (148\~000 грн.) та сплатити суму штрафу у розмірі 100% від суми, вказаної в п.2.4 попереднього договору (148 000 грн.). Доводи відповідача про те, що він не отримував грошові кошти в сумі 148\~000 грн. спростовуються наявними письмовими доказами договором від 05.06.2015 року, згідно якого відповідач підтвердив факт отримання цих коштів. З огляду на вищевказане, у Відповідача станом на 01 січня 2016 року виник борг перед позивачкою розміром в 296 000 грн. Статтею\~625 Цивільного кодексу України встановлено відповідальність за порушення грошового зобов'язання. Так, ч.\~1 цієї статті визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. У ч.\~2 зазначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, три проценти річних від простроченої суми за весь час прострочення застосовуються у випадку, якщо сторони в договорі не передбачили іншого розміру процентів річних. Відповідно до ч.\~1 ст.\~509\~ЦК зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. За змістом статей\~524 та 533 ЦК грошовим є зобовязання, яке виражається в грошовій одиниці України (або грошовому еквіваленті в іноземній валюті). Така правова позиція підтверджується й практикою Верховного Суду України (постанова від 6 червня 2012\~р. у справі №\~6-49цс12). Зобовязальні правовідносини, які належать до грошових, досить різноманітні. Вони можуть бути частиною інших оплатних зобовязань (наприклад, обовязок покупця сплатити гроші за придбаний товар, обовязок наймача оплатити користування майном тощо), а можуть мати самостійний характер (відносини позики, кредиту, банківського вкладу і под.). Разом з тим не є грошовими зобовязання, в яких грошові знаки використовуються не як засіб погашення грошового боргу, а виконують роль товару: зобовязання передачі грошей, що випливають з угод обміну валюти, опціону, купівлі-продажу монет і банкнот, зобовязання повернути грошові знаки, які перебували на зберіганні, передати перевізником банкноти за договором перевезення та ін. З огляду на це положення ст.\~625 ЦК не застосовуються до зазначених відносин. Тому покликання відповідача на те, що до зазначених правовідносин не можуть застосуватися правила статті 625 ЦК України, є безпідставними. Також безпідставними є покликання на те, що зобовязання між сторонами є припиненими. Адже в судовому засіданні було встановлено, що саме з вини відповідача (який не зареєстрував право власності на земельну ділянку, на якій розташоване будинковолодіння №15, по вул. Дровальова, в селі Великий Житин Рівненського району Рівненської області, не присвоїв земельній ділянці кадастровий номер у визначеному законодавством порядку, що унеможливило укладання основного договору щодо нерухомого майна) і не відбулося укладення основного договору купівлі-продажу майна. А відсутність пропозиції позивачки укласти основний договір купівлі-продажу не впливає на цю ситуацію ніяким чином, оскільки без оформлення права власності на земельну ділянку з присвоєнням земельній ділянці кадастрового номера не було можливим подальше укладання договору щодо будинковолодіння вцілому. Отже, заявлені позивачкою вимоги є обґрунтованими. Загальна сума, яка підлягає до стягнення з відповідача на користь позивачки, враховуючи судові витрати, становить 316\~235, 20 грн., виходячи з наступного. Три відсотка річних від простроченої суми за період прострочення з 01 січня 2016 року на 01 червня 2016 року відповідно складає 3700,00 грн., а саме : щомісячний відсоток 3% :12 місяців = 0.25%. Сума 3% річних за 5 місяців (січень-травень 2016 р.) становить: (296 000 грн. х 0,25%) х 5 місяців = 3 700 грн. Сума боргу з урахуванням індексу інфляції за період прострочення з 01 січня 2016 року по 01 травня 2016 р. складає 15\~984 грн., а саме: ●за січень 2016 року - 100,9% (2664.00 грн.); ●за лютий 2016 року - 99,6% (0.00 грн.); ●за березень 2016 року -101,0% (2960.00 грн.); ●за квітень 2016 року - 103,5% (10 360.00 грн.). Відтак, відповідач має відшкодувати позивачці суму в розмірі 296 000.00 грн., та як боржник сплатити суму в розмірі 15 984,00 грн. з урахуванням індексу інфляції (до 01 травня 2016 р.), та суму в розмірі 3 805,38 грн. (три відсотки річних з простроченої суми станом на 01 червня 2016 р.). Розподіл судових витрат між сторонами відбувається за правилами статті 88 ЦПК України, і такі витрати склали 551, 20 грн. (сплата позивачкою судового збору). Отже, враховуючи судові витрати, загальна сума становить 316\~235, 20 грн. Розподіл судових витрат між сторонами відбувається за правилами статті 88 ЦПК України. Оскільки позивачці при зверненні до суду був зменшений розмір судового збору, то решта судового збору в сумі 2605 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved