Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання права власності на житловий будинок [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті матері. В обґрунтування свого позову позивач [PERSON] в своєму позові вказав, що вказаний житловий будинок належав на праві власності його матері [PERSON], котра померла [INFO]. Спадкоємцями після смерті матері є він, сестра [PERSON] та брат [PERSON]. Він особисто після смерті матері спадщину прийняв, подавши своєчасно заяву до нотаріальної контори про це. Сестра та брат на спадщину не претендують і до нотаріальної контори подали заяви про відмову від спадщини на його користь. Але отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право власності на вказаний будинок він не має можливості, оскільки за життя його мати не зареєструвала в БТІ м. Донецька договір купівлі цього будинку, про що йому нотаріус надав письмову відмову від видачі свідоцтва про право власності на житловий будинок. Тому, він просить задовольнити його позов та визнати за ним право власності на вказаний житловий будинок з надвірними побудовами. Позивач [PERSON], його представник [PERSON], зацікавлені особи [PERSON] та [PERSON] до суду не з'явились, від них надійшли заяви про розгляд справи у їхню відсутність. Дослідивши матеріали по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступного. Відповідно до ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. До матеріалів справи приєднаний нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу від 13 червня 1990 року, за яким [PERSON] придбала житловий будинок з надвірними побудовами, що знаходиться в [ADDRESS] на земельній ділянці 400 кв.м. На цій земельній ділянці розташовано: один житловий будинок під літером А-1,шлакоблочний, жилою площею 32,1 кв.м, та надвірні побудови: сарай "Д", ворота, забори №1-3, замощення І,ІІ житлового будинку(а.с.10-11). Відповідно до свідоцтва про смерть, [PERSON] померла [INFO] і за витягом з реєстру про спадкування, заповіт за життя не залишила(а.с.8). Згідно до ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця та батьки. Позивач [PERSON], зацікавлені особи [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями [PERSON] першої черги за законом після її смерті, що підтверджується доданими до справи свідоцтвами про їхнє народження та одруження (а.с.7,17,19). За ст.1270 ЦК України, встановляється 6-ти місячний термін для прийняття спадщини з дня її відкриття, тобто з часу смерті спадкодавця. Судом встановлено, що позивач [PERSON] своєчасно у відповідності до ст.1268 ЦК України прийняв спадщину після смерті своєї матері, подавши до нотаріальної контори заяву про це 13 квітня 2007 року, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі, а також постановою державного нотаріуса Вервечко Н.Г. про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 24 вересня 2013 року (а.с.5,9), а зацікавлені особи [PERSON] та [PERSON] відмовились від прийняття цієї спадщини після смерті матері, про що подали до Дев'ятої донецької нотаріальної контори заяви (а.с.18,20). Приймаючи до уваги викладене, а також враховуючи, що позивач поза судовим порядком не має можливості отримати свідоцтво про право власності на вказаний вище житловий будинок, що залишився після смерті матері позивача [PERSON] як спадкове майно, суд вважає, що позивач [PERSON] придбав право власності на житловий будинок з надвірними побудовами, що знаходиться в [ADDRESS], на земельній ділянці 400 кв.м., де розташовано: один житловий будинок під літером А-1,шлакоблочний, жилою площею 32,1 кв.м, та надвірні побудови: сарай "Д", ворота, забори №1-3, замощення І,ІІ житлового будинку, і він не може бути позбавлений своєї власності у відповідності до ст.41 Конституції України. На підставі ст.41 Конституції України, ст.ст.1220,1261,1268,1269,1270 ЦК України та

Outcome: approved