Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 12 серпня 2006 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області між сторонами зареєстровано шлюб, про що 12 серпня 2006 року зроблено відповідний актовий запис №1982. Під час перебування у шлюбі у сторін народилось троє доньок, а саме [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Спільне життя сторін не склалося, оскільки останні мають несумісні характери та різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння, повага один до одного. Сторони разом не проживають, не ведуть спільне господарство та фактично припинили шлюбні відносини. Подальше формальне збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам та інтересам дитини, тому позивач вирішив звернутись до суду з даним позовом. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 03 березня 2021 року клопотання позивача задоволено, відстрочено сплату судового збору за даним позовом до ухвалення судового рішення у справі. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 08 квітня 2021 року клопотання відповідача про надання строку на примирення сторін задоволено частково, надано сторонам строк для примирення тривалістю 2 місяці, на час примирення провадження у справі зупинено. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 08 червня 2021 року провадження у справі поновлено у зв`язку із закінченням наданого строку на примирення сторін. Позивач [PERSON] до судового засідання не з`явилася, однак раніше надала суду заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити, оскільки наданий судом строк для примирення жодного результату не дав. Згідно із ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. У судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав, заперечив щодо розірвання шлюбу, оскільки бажає зберегти сім`ю. Заслухавши пояснення відповідача та дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Так, у судовому засіданні достовірно встановлено, що 12 серпня 2006 року сторони зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, про що 12 серпня 2006 року складено актовий запис №1982 відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 12 серпня 2006 року. Дошлюбне прізвище дружини - " [PERSON] " (а.с.3). \~ \~ \~Від шлюбу у сторін є троє доньок, а саме [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що підтверджується їх свідоцтвами про народження (а.с.7-9). \~ \~ \~ \~ \~ \~Спільне подружнє життя сторін не склалося, оскільки останні мають несумісні характери та різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння, повага один до одного. Сторони разом не проживають, не ведуть спільне господарство та фактично припинили шлюбні відносини. Подальше формальне збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам та інтересам їх дитини, сім`я сторін розпалася і зберегти її неможливо, під час розгляду справи у суді сторони також не досягли згоди щодо збереження сім`ї, наданий судом строк на примирення позитивного результату не дав. \~ \~ \~Відповідно до ч.3\~ст.105 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. \~ \~ Відповідно до ч.2\~ст.112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. \~ \~ \~У п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" звернуто увагу судів на те, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Судам слід використовувати надану законом можливість відкласти розгляд справи для примирення подружжя, особливо за наявності неповнолітніх дітей. Якщо після закінчення призначеного судом строку примирення подружжя не відбулося і хоча б один з них наполягає на припиненні шлюбу, суд вирішує справу по суті. Згідно зі статтею 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Як вказувалось вище, наданий судом у даній цивільній справі строк на примирення сторін позитивного результату не дав, фактично у сторін була процесуальна можливість досягнути примирення протягом більше ніж двох місяців, якою вони не скористалися. Частиною 1 статті 24 СК України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Частина перша статті 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя. При цьому, суд звертає увагу сторін на положення ч.3-4 ст.56 СК України, відповідно до яких кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Отже, зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу, про що записано в статті 16 Конвенції «Про дискримінацію жінок» в частині 1 підпункту «с», «однакові права і обов`язки під час шлюбу і після його розірвання». Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 11.06.2019 №\~605/434/18 (61-3235св19). Суд враховує, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, що, у свою чергу, свідчить про її стійке бажання розлучитися і не мати сімейних (шлюбних) стосунків із відповідачем. Примушування одного з подружжя до перебування у шлюбі, який проти цього заперечує, порушуватиме його законні права та інтереси і суперечитиме вимогам закону. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, що підтверджується матеріалами справи, а подальше спільне проживання у шлюбі стало неможливим, оскільки взаєморозуміння між сторонами втрачено і збереження шлюбу буле суперечити інтересам позивача, а також положенню ст. 51 Конституції України, відповідно до якого шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. При таких обставинах шлюб підлягає розірванню. \~ \~ \~Судові витрати слід стягнути з відповідача на користь держави, оскільки при подачі позову судом було відстрочено сплату судового збору до ухвалення рішення у справі, як вказувалось вище. На підставі викладеного,

Outcome: approved