Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-03 00:00:00

Позивач [PERSON] , в інтересах якої діє [PERSON] , звернулася до Виноградівського районного суду Закарпатської області із позовною заявою до відповідача [PERSON] про зміну розміру аліментів. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач та відповідач мають спільних синів [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , на утримання яких відповідач за рішенням Виноградівського районного суду від 31.05.2019 року повинен сплачувати аліменти в розмірі по 1200 грн на кожну дитину, щомісяця. Рішенням Виноградівського районного суду від 18.09.2019 року шлюб між сторонами розірвано. Враховуючи те, що витрати на утримання дітей збільшилися, що обумовлено закономірним збільшенням потреб дітей та ростом рівня споживчих цін, позивач звернулася до суду із даним позовом та просить збільшити розмір аліментів на утримання дітей - встановити такі в розмірі по 2500 грн на кожну дитину, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Відповідач [PERSON] подав до суду відзив на позов, згідно якого позовні вимоги вважає безпідставними, покликаючись на те, що повинен сплачувати аліменти на утримання дітей за рішенням Виноградівського районного суду від 31.05.2019 року у розмірі по 1200 грн на кожну дитину щомісяця і даний розмір присуджених до стягнення аліментів є більшим ніж встановлений законом мінімальний розмір аліментів. Вказує, що є інвалідом ІІІ групи безтерміново і його постійним доходом є пенсія по інвалідності в розмірі 1600 грн та за станом здоров`я має додаткові витрати на придбання ліків. Вважає, що утримує дітей по мірі можливості, особливо коли діти, по затвердженому судом графіку 9 днів в календарному місяці, перебувають у нього вдома. У задоволенні позову просить відмовити. Позивач [PERSON] та її представник адвокат Продан О.В. будучи належним чином повідомленими про день, час і місце розгляду справи в судове засідання не з"явилися, однак представник позивача подала до суду письмову заяву про розгляд справи у їхню з позивачем відсутність, та про те, що позовні вимоги підтримує повністю, просить суд такі задоволити. Відповідач [PERSON] будучи належним чином, своєчасно повідомленим про день, час та місце розгляду справи в судове засідання також не з"явився, однак подав до суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, та про те, що позовні вимоги не визнає з мотивів, наведених у відзиві. У відповідності до порядку, встановленого ст. 223 ЦПК України суд вважає за можливе провести розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд прийшов до переконання, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з наступних міркувань. Суд встановив, що з 04.06.2016 року по 18.09.2019 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. В даному шлюбі у сторін народилося двоє дітей син [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя у сторін не склалося і рішенням Виноградівського районного суду за № 299/1533/19 від 18.09.2019 року шлюб між сторонами розірвано. \~ \~ \~ \~Згідно рішення Виноградівського районного суду у справі №299/551/19 від 31.05.2019 року з відповідача присуджено стягнення аліментів на утримання синів у твердій грошовій сумі у розмірі по 1200 грн на кожну дитину, щомісяця, до досягнення дітьми повноліття. Згідно довідки Пийтерфолвівської сільської ради за № 02-23/536 від 17.07.2020 року, діти сторін проживають разом з матір`ю позивачкою по справі. На даний час витрати на утримання дітей збільшилися. Крім цього зросли ціни на товари та послуги невиробничого споживання у порівнянні з 2019 роком. Судом встановлено, що відповідач є частково працездатним. Згідно довідки до акта огляду МСЕК від 21.06.2018 року відповідачу встановлено третю групу інвалідності безтерміново. Йому протипоказана робота пов`язана з довгою ходою. Суд констатує, що правовідносини, яким відповідають встановлені фактичні обставини, врегульовані нормами\~Сімейного кодексу України. За змістом\~ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Тобто обов`язок утримувати дитину є рівним для обох батьків. За вимогами ч.3\~ст.181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. \~ \~ \~ \~Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789XII (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини - батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини. Обов`язок виховувати та розвивати дитину найважливіший обов`язок матері і батька. Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У § 54 рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олсон проти Швеції» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Згідно із частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Статтею 51 Конституції України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 184 Сімейного кодексу України\~встановлено, що розмір аліментів у твердій грошовій сумі визначається судом за заявою платника або одержувача, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Згідно частини 2 статті 182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище\~дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей,\~непрацездатних\~чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. \~ \~ \~ \~Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Згідно\~статті 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Отже, суд приходить до висновку, що звернення позивача із вимогою про зміну розміру аліментів на утримання дітей є підставним і таке підлягає задоволенню. Суд констатує, що розмір прожиткового мінімуму для дітей встановлено Законом України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" та на час розгляду справи для дитини віком до шести років становить 1859 грн. Вирішуючи питання про розмір аліментів, які будуть стягуватися з відповідача як аліменти на дітей сторін, суд приймає до уваги встановлені у справі обставини,

Outcome: approved