Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-10 00:00:00

Позивач 17.11.2014 року звернувся до суду з позовом до Комунального підприємства «Міські дороги», Управління дорожнього господарства [PERSON] міської ради, [PERSON] міської ради, третя особа [PERSON] та просив стягнути солідарно з відповідачів матеріальну шкоду у розмірі 2080 грн., моральну шкоду у розмірі 3\~000, 00 грн. та судові витрати. В обґрунтування позову зазначив, що є власником автомобіля «Хонда Цивік», д/н [NUMBER]. У вечері 07 червня 2014 року, під час керуванням належним йому автомобілем, виїхавши на кругову дорогу по Тираспольської площі у м. Одеса він вїхав в яму, яку у звязку з рясним дощем не було видно, таким чином не помітивши вибоїну на дорозі, і внаслідок наїзду на зазначену пошкоджену ділянку дороги (вибоїни) його автомобіль отримав механічні пошкодження двох правих коліс порізи покришок, пошкодження дисків. Відразу після пригоди позивач звернув увагу на припарковані неподалік автомобілі, водії яких пояснили, що отримали подібні пошкодження коліс через недоліки дорожнього покриття. За цим фактом позивач викликав наряд ДАІ. Згодом відбулось слухання справи про адміністративне правопорушення щодо ДТП, яке мало місце 07.06.2015 року на вказаній ділянці дороги, та у судовому засіданні начальник ВСП №8 КП «Міські дороги» [PERSON] свою вину визнав та був притягнутий до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу за ч.4 ст. 140 КУпАП. Вважає., що відповідачі несуть відповідальність за створення безпечних умов руху на дорогах, вулицях та залізничних переїздах, зобовязані утримувати дороги міста у стані, що відповідає вимогам, нормам та стандартам, за рахунок бюджетних коштів. Оскільки унаслідок неналежного виконання відповідачами своїх обовязків та незадовільного стану дороги його автомобіль був пошкоджений та позивач вимушений був понести витрати, вважає, що відповідачі мають компенсувати завдані йому збитки та також відшкодувати завдану йому моральну шкоду, які відповідають згідно з чинним законодавством за стан дорожнього покриття у місці скоєння даної дорожньо-транспортної пригоди . У судовому засідання позивач позовні вимоги підтримав та просив задовольнити у повному обсязі. У минулих судових засіданнях додатково пояснив, що у вечері 07 червня 2014 року направляючись своїм автомобілем з дружиною на зустріч з друзями, рухаючись по вул. Преображенській, підїхавши к площі Тираспольській в м.Одесі, на середині проїжджої частини по кругу здійснив в'їзд правим переднім колесом автомобіля у вибоїну, тобто вїхав у глибоку яму, приблизно 10 см (остання була неправильної форми та з однієї сторони її край опоясувались коліями трамвая). Того дня йшов сильний дощ, унаслідок чого яма була затоплена, тому він її не помітив. Вийшовши з машини, позивач побачив, що резина на передньому правому та задньому колесах автомобіля були порізані та було серйозно пошкоджено диски.. Помітив, що було ще троє осіб, автомобілі яких зазнали аналогічних пошкоджень, та визвав ДАІ, які усе запротокували. Потім він звернувся за допомогою до СТО, працівниками якого було встановлено, що обидва колеса неможливо вулканізувати, диски підлягали ремонту та викликав співробітників УДАЇ ГУМВС України в Одеській області. Також, того вечора не відбулася його зустріч, і унаслідок того, що була прохолодна погода та він довго чекав на представників ДАІ, позивач захворів. У нього виникла необхідність ремонтувати автомобіль, що завдало додаткові турботи та матеріальні затрати. У судовому засідання 11.12.2015 року представник КП «Міські дороги» - [PERSON] (діє на підставі довіреності від 20.05.2015 року) заперечувала проти позовних вимог [PERSON] та просила відмовити в задоволенні. У минулих судових засіданнях пояснила, що яма глибиною 10 см не може спричинити пошкодження двох передніх коліс, а ребра трамвайних коліїв це обєкт, який не знаходиться у віданні КП «Міські дороги». Також, відзначила, що КП «Міські дороги» вже декілька років не фінансується за кодом, яким передбачається на проведення робіт, повязаних із будівництвом, реконструкцією, ремонтом та утриманням автомобільних доріг, а підприємство фактично займається прибиранням вулиць, несе відповідальність згідно статуту але в межах бюджетних призначень. Крім цього пояснила, що було комісійне обстеження дорожнього покриття цієї ділянки, де були виявлені пошкодження та подано документи на фінансування ремонту в тому числі і цієї ділянки дороги, проте кошти їм так виділено і не було. Всю необхідну інформацію за цим фактом передали Управлінню дорожнього господарства ОМР, яке виділяє бюджет на ремонт ділянки, вважає, що функції як балансоутримувача щодо обстеження доріг були виконанні ними. Висловила заперечення щодо товарних чеків як належних доказів та факту завдання позивачу моральної шкоди, на обґрунтування якої позивач не надав належних доказів. Також їм невідомо хто відремонтував дільцю дороги на які була яма. Представник Управління дорожнього господарства [PERSON] міської ради [PERSON] (діє на підставі довіреності від 15.01.2015 року) у судовому засіданні заперечував проти вимог [PERSON], пояснив, що позивач міг уникнути ДТП, якщо б він дотримувався ПДР: повинен був врахувати дорожню обстановку та швидкість руху повинна була бути відповідною, представники Управління не приймали участі в огляді даної пригоди. Зазначив, що Управління дорожнього господарства ОМР є лише замовником робіт за бюджетні кошти, які виконуються підрядником, а саме КП «Міські дороги». У 2014 році у період до ДТП та після нього Управлінням жодних ремонтних робіт не проводилось та не замовлялось, тобто яма не ремонтувалась та хто саме цю яму заасфальтував їм не відомо. Зазначив, що представник КП «Міські дороги» був визнаний винним у адміністративному правопорушенні і це не оскаржено, саме він пообіцяв усунути дані порушення. Однак, не заперечував того, що відповідний [PERSON] обстеження вони від КП «Міські дороги» отримували щодо необхідності проведення ремонтних робіт, серед яких також мають інші заявки щодо проблемних ділянок доріг у місті [PERSON]. Відзначив, що списки з такими проблемними ділянками на дорогах вони подають до [PERSON] міської ради з метою отримання від [PERSON] міської ради відповідного рішення щодо виділу бюджетних коштів на кожен рік, однак на ремонт даного обєкту (площа Тираспольська) [PERSON] міська рада коштів не виділяла., головним розпорядником є [PERSON] міська рада. Висловив заперечення проти схеми ДТП, складеної працівниками ДАІ, а також проти вимог позивача щодо стягнення моральної шкоди. Третя особа [PERSON] у судовому засіданні заперечував проти вимог [PERSON], просив відмовити у задоволенні. Зазначив, що при складанні протоколу ДАІ не був присутній та ями взагалі не бачив, пояснивши, що КП «Міські дороги» не асфальтують-тобто не проводять ремонтні роботи доріг, хоча них для цього є всі ресурси та відповідна техніка, а лише займаються прибиранням доріг, оскільки усі роботи з проведення ремонту доріг віддали підрядникам - приватним підприємствам чи підприємцям. Представник [PERSON] міської ради у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був сповіщений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення осіб, які брали участь у справі, суд доходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено. що [PERSON] є власником автомобілю «Хонда Цивік», державний номер [NUMBER], про що свідчить копія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 9). 07 червня 2014 року о 21.00 годині [PERSON] керуючи вказаним автомобілем «Хонда Цивік», державний номер [NUMBER], не порушуючи Правил дорожнього руху, рухаючись по площі Тираспольській у м. Одесі зі сторони вул. Преображенська здійснив в'їзд правим переднім і заднім колесом автомобіля у вибоїну-яму яка малася на цієї дільниці дороги(вибоїну на дорозі), і в результаті наїзду на пошкоджену ділянку дороги автомобіль отримав механічні пошкодження: розірвано покришки двох правих коліс та деформовано обидва диска правих коліс. Зазначені обставини підтверджується довідкою інспектора ДПС ВДАІ [PERSON] (а.с.10). Причиною ДТП та збитків позивач вважає, що було незадовільне експлуатаційне утримання дороги, так як була яма і були відсутні дорожні знаки. Крім цього, на розгляді у Приморському районному суді м. Одеси перебувала справа про адміністративне правопорушення №522/11612/14-ц (с. Коваленко В.М.) відносно [PERSON], де постановою суду від 18.07.2014р. було встановлено факт ушкодження автомобіля позивача - «Хонда Цивік», д.н. [NUMBER], у результаті наїзду на пошкодженні ділянки дороги на площі Тираспольській у м. Одесі (а.с.11-12). З тексту постанови також вбачається, що в результаті наїзду на пошкоджені ділянки дороги на пл.. Тираспольській у м. Одесі, окрім автомобіля позивача, отримали механічні пошкодження також автомобіль [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], автомобіль «Мерседес Віто», д/н [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], та автомобіль «ЗАЗ 1102», д/н 020-10ОТ під керуванням водія [PERSON]. Начальника ВСП №8 КП «Міські дороги» [PERSON] було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 140 КУпАП України, та накладеного на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 680, 00 гривень на користь держави.(а.с11-12). Нові шини коштували позивачу 1830, 00 грн., а роботи з прокатки одного диску 250, 00 грн., на підтвердження здійснення вказаних витрат позивач надав суду копії товарних чеків від 14.06.2014 року (а.с.13). Також, відзначив, що оскільки транспортний засіб був ушкоджений, він щоб покинути місце пригоди, вимушений був звернутися до послуг евакуатора, за послуги якого сплатив грошові кошти на суму 350, 00 грн., та за прокатку другого диску здійснив витрати на суму 220, 00 грн.. Однак, на підтвердження здійснення цих витрат належних та допустимих доказів позивач до суду не надав. Інших належних та допустимих доказів щодо матеріальної шкоди позивачем суду не надано. Відповідно до розділу 2.1. та 2.2. Положення про Управління дорожнього господарства [PERSON] міської ради, затвердженого рішенням [PERSON] міської ради від 28.02.2011р. №384-VI із змінами від06.04.2012р. (а.с. 108-113) вбачається, що:основними завданнями його є забезпечення ефективного функціонування дорожнього господарства міста, координація діяльності підприємств дорожнього господарства міста у межах повноважень, а функціями Управління, зокрема, є: проведення обстежень, у тому числі періодичних обстежень об`єктів дорожнього господарства міста, визначення їхнього технічного стану; підтримка постійного зв`язку із шляховими та спеціалізованими організаціями міста, залучення їх на договірних засадах до виконання робіт на об`єктах дорожнього господарства міста; оперативне вирішення питань, що виникають під час проведення робіт; здійснення технічного нагляду за будівництвом, реконструкцією, капітальним та поточним ремонтом обєктів дорожнього господарства, технічного контролю якості робіт;організація експлуатації об`єктів дорожнього господарства, розробка планів поточного ремонту та утримання об`єктів, виконання функцій головного розпорядника бюджетних коштів. Управління підзвітне та підконтрольне [PERSON] міській раді, підпорядковане Одеському міському голові, виконавчому комітету [PERSON] міської ради. Фінансування видатків Управління здійснюється за рахунок коштів бюджету міста відповідно до затвердженого кошторису видатків (п.1.3 положення). [PERSON] з п. 2.2.2 Статуту Комунального Підприємства «Міські дороги», затвердженого рішенням [PERSON] міської ради№3348-VI від 16.04.20313р. із змінами від 30.05.2013р. (а.с. 114-120) , засновником якого є [PERSON] міська рада, предметом діяльності підприємства є утримання (літнє та зимове) магістральних доріг міста в межах річних бюджетних призначень; здійснення поточного утримання, ремонту та реконструкції магістральних доріг міста. За завданням власника або уповноваженого органу здійснення поточного утримання, ремонту та реконструкції магістральних доріг міста . Засновником підприємства є [PERSON] міська рада (п.1.3. статуту). Також п.1..9. передбачено, що засновник не несе відповідальності за зобовязаннями Підприємства, крім випадків, передбачених законодавством України. Як встановлено в судовому засіданні кошти на ремонт дільниці дороги, де сталось ДТП, КП «Міські дороги» у 2014 році не виділялись. [PERSON] загальних положень Закону України «Про автомобільні дороги»встановлено, що: вулиця - автомобільна дорога, призначена для руху транспорту і пішоходів, прокладання наземних і підземних інженерних мереж у межах населених пунктів; проїзна частина - частина автомобільної дороги, безпосередньо призначена для руху транспортних засобів; Автомобільні дороги поділяються на: автомобільні дороги загального користування; вулиці і дороги міст та інших населених пунктів; відомчі (технологічні) автомобільні дороги; автомобільні дороги на приватних територіях. (ст..5 Закону). [PERSON] ч.1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України). Відповідно до\~ст. 3 ЦПК України, статей\~11,\~15,\~16,\~22,\~23 ЦК України\~потерпіла особа, якій завдано збитків або завдано моральної шкоди внаслідок порушення її прав, має право на звернення до суду за захистом своїх прав. Частиною 2 ст. 16 ЦК встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів судом. До них належить, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; Застосування цього способу захисту визначається положенням ст. 22 ЦК і проводиться як у договірних зобовязаннях (ст. 611 ЦК), так і в позадоговірних зобовязаннях (гл. 82 ЦК), якщо порушенням цивільного права особи їй завдано майнову шкоду, призведено до збитків. Спір між сторонами виник з приводу відшкодування шкоди, завданої пошкодженням майна позивача, та за відсутності договірних зобов'язань між позивачем та відповідачами. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду в межах позадоговірних (деліктних) зобов'язань визначені ст. 1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Фактичною підставою для застосування такого виду відповідальності є вчинення особою правопорушення. Юридичною підставою позадоговірної відповідальності є склад цивільного правопорушення, елементами якого є шкода, протиправна поведінка, причинний зв'язок між шкодою і протиправною поведінкою, вина. Відсутність хоча б одного з цих же елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди. Шкода - це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом. Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний зв'язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв'язок протиправної поведінки і шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода - наслідком. При цьому в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов'язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяною шкодою. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що законом не покладається на позивача обов'язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен доказати факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір Відповідно до ст. ст. 22, 1166 ЦК України, завдані збитки та інша майнова шкода завдані фізичній особі відшкодовуються у повному обсязі особою, яка їх завдала. [PERSON] з ст. 23, 1167 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до ст. ст. 16, 17 Закону України "Про автомобільні дороги" вулиці і дороги міст та інших населених пунктів знаходяться у віданні органів місцевого самоврядування і є комунальною власністю. Управління функціонуванням та розвитком вулиць і доріг міст та інших населених пунктів здійснюється відповідними органами місцевого самоврядування, у віданні яких вони знаходяться. Статтею 19 Закону визначені основні обов'язки органів місцевого самоврядування щодо управління функціонування і розвитком вулиць і доріг міст та інших населених пунктів, серед яких: забезпечення безперервних, безпечних, економічних та зручних умов руху транспортних засобів і пішоходів вулицями і дорогами міст та інших населених пунктів; організація будівництва, реконструкції, ремонту та утримання вулиць і доріг міст та інших населених пунктів за встановленими для них будівельними нормами, державними стандартами. Відповідно до ст. 21 Закону органи місцевого самоврядування, що управляють функціонуванням та розвитком вулиць і доріг міст та інших населених пунктів, відповідають за стан вулиць і доріг та інших населених пунктів відповідно до діючих норм, у тому числі щодо безпеки руху транспортних засобів і пішоходів; якість робіт з проектування, будівництва, реконструкції, ремонту та утримання вулиць і доріг міст та інших населених пунктів; тощо. У відповідності до ч. 1 ст. 6 Закону України Про дорожній рух до компетенції міських рад та їх виконавчих органів, районних рад та районних державних адміністрацій у сфері дорожнього руху належить, зокрема, організація будівництва, реконструкції, ремонту та утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів. У статті 9 Закону України Про дорожній рух зазначено, що до компетенції власників автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважених ними органів у сфері дорожнього руху належить, у тому числі: забезпечення учасників дорожнього руху інформацією з питань стану аварійності та дорожнього покриття, гідрометеорологічних та інших умов; визначення нормативів та виділення необхідних коштів на будівництво, реконструкцію, ремонт та утримання автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів; термінове усунення пошкоджень на автомобільних дорогах, вулицях та залізничних переїздах. Також зазначеної статтею визначено, що саме до компетенції власників автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважених ними органів у сфері дорожнього руху належить компенсація витрат власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортні пригоди сталися з причин незадовільного експлуатаційного утримання автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, за рішеннями судових органів. Власники доріг, вулиць або уповноважені ними органи несуть відповідальність за створення безпечних умов руху на дорогах, вулицях, що знаходяться у їх віданні (ч. 1 ст. 24 Закону України Про дорожній рух). Як вбачається з п. 3.1.2 ДСТУ 3587 97 Автомобільні дороги, вулиці та залізничні переїзди, гранична глибина окремих осідань, вибоїн на автомобільних дорогах не повинна перевищувати 6 см. Відповідно до пп. 1 п. а) ч. 1 ст. 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить управління обєктами житлово-комунального господарства, побутового, торговельного обслуговування, транспорту і звязку, що перебувають у комунальній власності відповідних територіальних громад, забезпечення їх належного утримання та ефективної експлуатації, необхідного рівня та якості послуг населенню. У п. 2.21 «Порядку проведення ремонту та утримання обєктів благоустрою населених пунктів», затвердженого наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 23 вересня 2003 року № 154, зазначено, що відповідальність за якість та своєчасне виконання робіт з ремонту та утримання обєктів благоустрою несе виконавець робіт (підрядник) відповідно до законодавства. Суд враховує, що у зазначеному Порядку йде мова про відповідальність виконавця робіт (підрядника) перед замовником робіт, а не перед користувачами вулиць та доріг міста. [PERSON] ст. 41 цього закону Фінансування будівництва, реконструкції, ремонту та утримання вулиць і доріг міст та інших населених пунктів здійснюється за рахунок бюджетів міст та інших населених пунктів, а також інших джерел фінансування, визначених законодавством. Статею 49 Закону України "Про автомобільні дороги"також передбачено, що Власники і користувачі автомобільних доріг, винні у порушенні цього Закону, несуть відповідальність згідно із законом. З наведеного вбачається, що на відповідача [PERSON] міську раду законодавчими нормами покладений обов'язок організації та контролю за будівництвом, реконструкцією чи ремонтом доріг і вулиць, в той час як безпосередньо будівництво, реконструкцію чи ремонт здійснюють уповноважені відповідачем організації. Також судом встановлено, що рішенням [PERSON] міської ради від 24.01.2014р. №4569-VI затверджено Положення про Дорожній фонд [PERSON] міської ради, які повинні спрямовуватися на фінансування будівництва, реконструкції, ремонту і утримання автомобільних доріг загального користування місцевого значення, вулиць, доріг у населених пунктах, що належать до комунальної власності, а також на потреби дорожнього господарства. Таким чином, суд приходить до висновку, що обовязок з утримання доріг м. Одеси у належному та безпечному стані покладено на відповідача [PERSON] міську раду, а ушкодження автомобілю позивача відбулось внаслідок неналежного виконання цією особою цього свого обовязку. [PERSON] обстеження (дефектний акт) асфальтобетонного покриття вулично-дорожньої мережі м. Одеси, який затверджений управлінням дорожнього господарства [PERSON] міської ради, в результаті обстеження у період з 15.11.2013 року по 30.01.2014 року було встановлено, що на Тираспольській площі обсяг дефектів (руйнувань) склав 169 кв.м. та є необхідність провести поточний ремонт. Оскільки, позивач потрапив в ДТП, причиною якого стала вибоїна на Тираспольській площі у м. Одесі, яка є дорогою загального користування, суд вважає, що бездіяльність відповідача, мала місце в причині ДТП. При цьому суд приймає до уваги той факт, що у матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про наявність будь-якої ступені вини позивача у пошкодженні 07 червня 2014 року автомобілю «Хонда Цивік», д/н [NUMBER]. Відповідно до п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27,03.1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» коли відшкодування шкоди в натурі не можливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна,робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ,усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювана шкоди. Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля),були використані нові вузли, деталі,комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів,особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків). [PERSON] ч.2 ст.22 ЦК України збитками є; 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що стягненню з відповідача підлягає завдана позивачу матеріальна шкода складає 2\~080, 00 грн. (дві тисячі вісімдесят гривень 00 коп.). З огляду на викладене, суд доходить до висновку про обґрунтованість вимоги позивача про стягнення суми збитку, завданого пошкодженням вказаного автомобілю, з [PERSON] міської ради, проте зауважує, що вимога щодо солідарного стягнення цієї суми з інших відповідачів задоволенню не підлягає, оскільки вини цих осіб у заподіянні шкоди позивачеві з обставин справи не вбачається. Щодо стягнення з відповідача моральної шкоди, суд зазначає наступне. [PERSON] з ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, дією чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Як зазначено у постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, відповідно до ст.137 ЦПК у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Позовна заява не містить відомостей, в чому саме полягає моральна шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір такої шкоди, та якими доказами це підтверджується. Під час розгляду справи позивачем не доведено факт заподіяння йому моральної шкоди у зазначеній суми належними та допустимими доказами. Враховуючи викладене позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди задоволенню не підлягають. Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України суд стягує з [PERSON] міської ради на користь позивача суму сплаченого судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial