Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача про позбавлення його батьківських прав, мотивуючи свої вимоги тим, що вони з відповідачем перебували у фактичних шлюбних відносинах, від яких мають малолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Дочка проживає разом з позивачкою та перебуває повністю на її утриманні. З відповідачем позивач припинила фактичні шлюбні відносини у 2006 році. З того часу відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків з виховання дитини, навіть не прибув до пологового будинку, коли народилась дитина. На теперішній час відповідач взагалі не цікавиться життям доньки, не спілкується з нею, не забезпечує належного харчування, лікування. На підставі викладеного позивачка звертається до суду з даним позовом, в якому просить суд позбавити відповідача батьківських прав відносно його дочки [PERSON]. Позивач до судового засідання не з'явилася, надавши суду письмову заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутність, заявлені вимоги підтримує повністю, проти заочного розгляду справи не заперечує. Належно повідомлений відповідач до судового засідання не з'явився з невідомих причин, заяву про причини неявки або про розгляд справи у його відсутності суду не надавав, був повідомлений належно про місце та час розгляду справи. Приймаючи до уваги думку позивача, яка не заперечувала проти заочного вирішення справи, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи відповідно до положень ст.ст.280-283 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню повністю з наступних підстав. Згідно з ч.1 ст.165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування,прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. З матеріалів справи вбачається, що відповідач [PERSON] є батьком малолітньої [PERSON], [INFO], що підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження від 31.05.2018 року. Відповідно до ч.1 ст.164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Пунктом 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" передбачено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не створюють умов отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати, як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Крім того, ч.1 ст. 12 ЗУ "Про охорону дитинства" встановлено, що виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Судом встановлено, що відповідач з моменту народження дитини і до теперішнього часу ухиляється від виконання юридичного обов'язку по вихованню доньки [PERSON], не піклується про її фізичний і духовний розвиток, матеріально не утримує, не створює умов для її освіти, взагалі не спілкується з дитиною. З довідки №3006007854 від 11.05.2016 року вбачається, що [PERSON] та її малолітня донька [PERSON] взяті на облік як внутрішньо переміщені особи і на теперішній час проживають у м. Києві. Позивач займається вихованням дитини, піклується про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, що підтверджується грамотами та подяками на ім'я [PERSON] та її матері [PERSON] Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що з відповідача [PERSON] на підставі рішення Ленінського районного суду м. Донецька від 19.02.2008 року на користь [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до повноліття дитини. Однак, з серпня 2017 року аліменти на утримання дитини не нараховуються, у зв'язку з чим позивач та її донька отримують державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям. Частина 5 ст.19 СК України покладає на орган опіки та піклування подати суду письмовий висновок щодо розв'язання спору. З висновку №105/01-985/В-140 від 10.05.2018 року Печерської районної в місті Києві державної адміністрації вбачається, що [PERSON] жодного разу на засідання комісії не з'явився, пояснень чи заперечень не надав. З пояснень малолітньої [PERSON] встановлено, що з біологічним батьком вона не знайома, бачила його лише на фотокартках. А з пояснень [PERSON] встановлено, що батько дитини жодним чином не турбується про життя та здоров'я доньки. Від народження дитини не виявив бажання поспілкуватися з донькою, у вихованні та матеріальному утриманні дитини участі не приймав. Деякий час сплачував аліменти, які відраховувались з його пенсії, але з серпня 2017 року аліменти не нараховуються. На теперішній час малолітня [PERSON] навчається у спеціалізованій школі І-ІІІ ступенів з поглибленим вивченням української мови та літератури № 260 міста Києва. Відповідно до характеристики, наданої навчальним закладом мати дитини приділяє велику увагу навчанню та вихованню дитини, а батько [PERSON] не цікавиться навчанням дитини, з вчителями, класним керівником та адміністрацією школи зв'язок не підтримує. Печерська районна в місті Києві державна адміністрація вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його малолітньої доньки [PERSON]. Доказів, які б свідчили про те, що відповідач в силу певних поважних причин або інших обставин не може здійснювати свої батьківські обов'язки щодо своєї дитини судом не встановлено. У суду немає підстав вважати, що позбавлення батьківських прав відповідача вплине на інтереси дитини, яка не отримує від свого батька необхідної уваги та догляду. Крім того, при зміні своєї поведінки та зміні обставин згідно з ст.169 СК України, відповідач не позбавлений права звернутися до суду із позовом про поновлення батьківських прав. Проаналізувавши всі обставини справи, суд приходить до висновку, що відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчанням, підготовкою до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду та взагалі протягом тривалого часу не спілкується з донькою. Зазначені фактори в їх сукупності, суд може розцінювати як ухилення [PERSON] від обов'язків по вихованню дитини, оскільки він розуміє свою поведінку та не зважаючи на це, продовжує свідомо нехтувати своїми батьківськими обов'язками. За таких обставин, суд вважає, що [PERSON] необхідно позбавити батьківських прав. Позбавлення його батьківських прав по відношенню до доньки є необхідною мірою в інтересах здоров'я та виховання дитини. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 704, 80 грн. На підставі ст.ст.162, 164, 165 СК України,

Outcome: approved