Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-22 00:00:00

До суду надійшов позов ПП «Агрофірма «Росія» до [PERSON] , третя особа: Міськрайонне управління у Запорізькому районі та м. Запоріжжі Головного територіального управління Держгеокадастру у Запорізькій області згідно якого позивач просить поновити договір оренди земельної ділянки площею 5,7641 га кадастровий номер 2322185700:03:002:0042, який 31.03.2008 року було зареєстровано у Запорізькій регіональній філії ДП «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельним ресурсам» за № 040826000061, строком на 10 років, а також визнати поновленим договір оренди земельної ділянки площею 5,7641 га кадастровий номер 2322185700:03:002:0042, який 31.03.2008 року було зареєстровано у Запорізькій регіональній філії ДП «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельним ресурсам» за № 040826000061, строком на 10 років, в редакції додаткової угоди текст якої міститься в прохальній частині позовної заяви. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 10.11.2006 року між [PERSON] та Приватним підприємством «Агрофірма «Росія» було укладено договір оренди землі площею 5,7641 га кадастровий № 2322185700:03:002:0042, який 31.03.2008 р. було зареєстровано у Запорізькому регіональній філії ДП «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельним ресурсам» за № 040826000061 строком на 10 років. Пунктом 9 Договору, зокрема визначено, що «Договір укладено на 10 (десять) років і він діє до 31.12.2016 року. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. Орендодавець у разі відмови в продовженні орендних відносин, зобов`язаний письмово повідомити Орендаря не пізніше ніж за 45 днів до закінчення строку дії цього договору». У період листопада-грудня 2016 року від Відповідача на адресу Позивача, жодних повідомлень щодо відмови в продовженні орендних відносин (відсутність бажання поновлювати договір оренди), не надходило. Також в обгрунтування позовних вимог ПП «Агрофірма «Росія» зазначає, що пунктом 39 Договору встановлено наступне: «Після закінчення терміну дії договору, якщо сторони продовжують виконувати його умови, договір оренди вважається поновленим на той самий строк та на тих самих умовах, які були передбачені договором». 01.06.2018 р. з метою реалізації п. 39 договору, Позивач звернувся до Відповідача з листом - повідомленням щодо поновлення договору. До листа - повідомлення з боку Позивача були додані всі необхідні документи. У відповідь на лист - повідомлення гр. [PERSON] надіслав лист з вимогою щодо повернення ПП «Агрофірма «Росія» земельної ділянки. Посилаючись на ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» позивач вказує, що продовжує користуватися земельною ділянкою кадастровий № 2322185700:03:002:0042 площею 5,7641 га, та систематично, в повному обсязі та вчасно нараховує і сплачує відповідачу орендну плату, а в разі неотримання відповідачем орендної плати з причин незалежних від позивача, орендна плата депонується в повному обсязі та зберігається у касі позивача до витребування, та виконує інші умови договору. Крім того, в обгрунтування своїх позовних вимог ПП «Агрофірма «Росія» долучає до позовної заяви копії статутних документів підприємства, договір оренди разом з додатками від 10.11.2006 року, податкові декларації платника єдиного податку 4 групи за 2017 р. із копіями додатків № 1 «Відомість про наявність земельних ділянок» від 10.02.2017 року та 14.02.2018 року, а також Інформацію Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 09.01.2019 року, лист-повідомлення від 30.05.2018 року з проектом додаткової угоди про поновлення терміну дії Договору оренди землі від 10.11.2006 року (зареєстрованого 31.03.2008 року за № 040826000061), повторне запрошення-повідомлення від 05.06.2018 року, вимога про повернення земельної ділянки від 22.06.2018 року від [PERSON] . Позивач зазначає, що після спливу місячного терміну після закінчення строку договору оренди до орендаря не надходило жодного листа-повідомлення про заперечення у поновленні договору оренди, а тому, враховуючи вищенаведені приписи ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», даний договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Наразі є всі складові, необхідні для поновлення договору оренди землі на підставі п. 39 договору та ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», окрім укладання додаткової угоди, оскільки відповідачем позивачу у цьому відмовлено. У період дії договору оренди землі всі взяті на себе зобовязання позивачем виконувалися належним чином, жодних зауважень з боку відповідача, ані щодо орендної плати, ані щодо цільового використання землі, ані щодо стану земельної ділянки, тощо, не надходило, що свідчить про їх відсутність. Вважаючи своє право порушеним, оскільки відповідач протиправно відмовив позивачу у реалізації свого переважного права на поновлення договору шляхом укладення додаткової угоди ПП «Агрофірма «Росія» звернулося до суду із відповідним позовом. Від представника відповідача [PERSON]. по справі, надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач позовні вимоги не визнає у повному обсязі та просить відмовити позивачу у задоволенні позову. В обгрунтування своїх заперечень відповідач послався на наступні обставини: 10.11.2006 року між [PERSON] та Приватним підприємством «Агрофірма «Росія» було укладено договір оренди землі площею 5,7641 га кадастровий № 2322185700:03:002:0042, який 31.03.2008 р. було зареєстровано у Запорізькій регіональній філії ДП «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельним ресурсам» за № 040826000061 строком на 10 років. Пунктом 9 Договору, зокрема визначено, що «Договір укладено на 10 (десять) років і він діє до 31.12.2016 року. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. Орендодавець у разі відмови в продовженні орендних відносин, зобов`язаний письмово повідомити Орендаря не пізніше ніж за 45 днів до закінчення строку дії цього договору». 31.05.2016 року відповідачем на адресу позивача направлено лист-попередження (повідомлення) щодо відмови у поновленні та продовженні договору оренди. Вказану земельну ділянку після закінчення строку дії відповідач буде обробляти самостійно. 21.06.2016 року відповідачем було надіслано лист з вимогою про повернення позивачем земельної ділянки із незаконного користування, проте вказаний лист - попередження (повідомлення) орендарем було проігноровано, чим порушено права відповідача та умови договору. Крім того, 20.06.2016 року було написано колективну заяву від власників земельних часток (паїв) які бажають обробляти землю одноосібно на ім`я Голови постійної комісії з агропромислового розвитку земельних відносин та охороні навколишнього середовища Бахарєва М. Є., на яку 25.08.2016 року надійшов лист-відповідь до якого було вкладено додаток - копія листа Приватного підприємства «Агрофірма «Росія» з тексту якого вбачається, що сам позивач зазначає: «що близько 30 власників земельних часток (паїв), які станом на сьогодні є орендодавцями ПП «Агрофірма «Росія», у наступному році бажають одноосібно обробляти власні земельні ділянки», чим на думку відповідача підтверджує свою обізнаність про відмову у майбутньому продовжувати орендні відносини зі сторони відповідача. Всім громадянам, кого було зазначено у колективному листі надійшли листи з інформаційною довідкою з органів державної фіскальної служби задля морального тиску. Відповідач зазначає, що позивачем орендна плата за 2017 рік не сплачена згідно умов договору, відповідач зазначає, що фактом сплати є фактичне одержання коштів або перерахування на банківський рахунок орендодавця, а зберігання у касі підприємства не є фактом сплати навіть за письмового повідомлення. До органів ДФС подана недостовірна інформація так як кошти відповідачем отримані не були, а прибутковий платіж на його ім`я сплачений. Відповідач заперечує що ствердження позивача, що на даний час він продовжує користуватися земельною ділянкою. За минулий 2018 рік орендної плати [PERSON] також не сплатили. Відповідач наполягає, що на даний час ПП «Агрофірма «Росія» не користується земельною ділянкою відповідача кадастровий № 2322185700:03:002:0042 площею 5.7641 га, оскільки вказана земельна ділянка використовується ним особисто. Відповідно до ч. 1 ст. 792ЦК України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобовязується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом (ч. 2 ст. 792 ЦК України). Частинами 1-5 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» (у редакції чинній на момент вирішення питання поновлення договору оренди) визначено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обовязки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк. Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобовязаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, установлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення. Виходячи з приписів статей 319, 626 ЦК України, слід дійти висновку про те, що реалізація переважного права на поновлення договору оренди, яка передбачена ч. 1 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури та наявності волевиявлення сторін. Таким чином, при поновленні договору оренди землі згідно із ч.ч. 1-5 ст. 33 Закону України«Про орендуземлі» умови договору можуть бути змінені за згодою сторін з укладенням додаткової угоди. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати чи інших істотних умов договору, передбачених статтею 15 цього Закону, переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Отже, для застосування ч. 1 ст.33 Закону України «Про оренду землі» та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди необхідно встановити наступні юридичні факти: орендар належно виконує свої обовязки за договором; орендар до спливу строку договору повідомив орендодавця у встановлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень та своє рішення. На підставі викладеного відповідач просить відмовити у позові ПП «Агрофірма «Росія» про поновлення договору оренди земельної ділянки, надавши при цьому до відзиву копії документів на підставі яких обгрунтовує свої заперечення. Суд, заслухавши представників сторін та особисто відповідача [PERSON] , дослідивши матеріали справи, встановивши обставини і перевіривши їх доказами, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. 10.11.2006 року між [PERSON] та Приватним підприємством «Агрофірма «Росія» було укладено договір оренди землі площею 5,7641 га кадастровий № 2322185700:03:002:0042, який 31.03.2008 р. було зареєстровано у Запорізькій регіональній філії ДП «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельним ресурсам» за № 040826000061 строком на 10 років. Відповідно до Акту визначення меж земельної ділянки в натурі та Акту прийому-передачі об`єкта оренди (земельної ділянки) вбачається, що земельна ділянка площею 5,7641 га кадастровий № 2322185700:03:002:0042 яка належить на праві приватної власності [PERSON] передана орендарю ПП «Агрофірма «Росія» 20.01.2007 року. Пунктом 9 Договору, зокрема визначено, що «Договір укладено на 10 (десять) років і він діє до 31.12.2016 року. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. Орендодавець у разі відмови в продовженні орендних відносин, зобов`язаний письмово повідомити Орендаря не пізніше ніж за 45 днів до закінчення строку дії цього договору». Пунктом 39 Договору встановлено наступне: «Після закінчення терміну дії договору, якщо сторони продовжують виконувати його умови, договір оренди вважається поновленим на той самий строк та на тих самих умовах, які були передбачені договором». 01.06.2018 р. з метою реалізації п. 39 договору, Позивач звернувся до Відповідача із листом - повідомленням щодо поновлення договору. До листа - повідомлення з боку Позивача були додані всі необхідні документи, а саме: проект додаткової угоди про поновлення терміну дії договору оренди землі від 10.11.2006 року зареєстрованого 31.03.2008 р. у Запорізькій регіональній філії ДП «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельним ресурсам» за № 040826000061. Факт виконання сторонами умов договору у період його дії з 10.11.2006 року по 31.12.2016 року, а також отримання відповідачем листа-повідомлення з проектом додаткової угоди від позивача є доведеним, загальновідомим, визнається сторонами і не потребує доказування відповідно до ст. 82 ЦПК України, про що свідчить вимога від 22.06.2018 року яка направлялася на адресу ПП «Агрофірма «Росія» від [PERSON] , яку можна вважати відповіддю на повідомлення позивача. Відповідно до ч. 1 ст. 792ЦК України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобовязується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом (ч. 2 ст. 792 ЦК України). Відповідно до ст.1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Згідно із ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно із ч. 1 ст. 210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. В частині першій статті 777 ЦК України законодавець закріпив переважне право наймача, який належно виконує свої обов`язки за договором, на укладення договору на новий строк та передбачив певну процедуру здійснення цього права. Крім того, стаття 764 ЦК України передбачає таку правову конструкцію, як поновлення договору найму, яка зводиться по суті до автоматичного продовження попередніх договірних відносин на той самий строк без укладення нового договору за умови, по-перше, що наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, та, по-друге, відсутні заперечення наймодавця протягом одного місяця. Законом України «Про оренду землі» визначаються умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі. Відповідно до ст.20 Закону України «Про оренду землі» (в редакції, чинній на час укладення договору оренди) укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Відповідно до ст. 18 Закону України «Про оренду землі» договір оренди набирає чинності після його державної реєстрації. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обовязки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення. За змістом ч. 3 ст. 640 ЦК України договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації. З огляду на той факт, що сторони за взаємною згодою дійшли згоди щодо встановлення кінцевого строку дії договору оренди, а також тлумачення положень та умов договору дає підстави дійти висновку, що договір оренди земельної ділянки припиняється 31.12.2016 року Системно проаналізувавши механізм поновлення дії договору оренди, визначений у самому договорі оренди земельної ділянки (п. 9 та п. 39) від 10.11.2006 р. та законодавстві, що діяло на час вирішення питання про поновлення договору оренди, суд приходить до наступних висновків. По-перше, механізм поновлення дії договору оренди за своєю юридичною сутністю є способом реалізації переважного права орендаря, оскільки поновити орендні відносини не має ані правової підстави, ані сутнісної можливості жодна інша особа, крім орендаря за поточним договором. Частинами 1-5 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» (у редакції чинній на момент вирішення питання поновлення договору оренди) визначено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обовязки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк. Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобовязаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, установлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення. Виходячи з приписів статей 319, 626 ЦК України, слід дійти висновку про те, що реалізація переважного права на поновлення договору оренди, яка передбачена ч. 1 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури та наявності волевиявлення сторін. Таким чином, при поновленні договору оренди землі згідно із ч.ч. 1-5 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» умови договору можуть бути змінені за згодою сторін з укладенням додаткової угоди. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати чи інших істотних умов договору, передбачених статтею 15 цього Закону, переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Отже, для застосування ч. 1 ст.33 Закону України «Про оренду землі» та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди необхідно встановити наступні юридичні факти: орендар належно виконує свої обовязки за договором; орендар до спливу строку договору повідомив орендодавця у встановлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень та своє рішення. З огляду на зміст позовних вимог та наданих доказів вбачається, що позивач ПП «Агрофірма «Росія» ставить питання про поновлення договору оренди виключно на підставі п. 39 договору оренди землі та ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі». Частиною 6 ст.33Закону України «Про оренду землі» передбачена інша підстава поновлення договору оренди: у тому разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Частинами 8-9 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обовязковому порядку, а відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді. Таким чином, для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», необхідна наявність наступних юридичних фактів: орендар продовжує користування виділеною земельною ділянкою; орендар належно виконує свої обовязки за договором; відсутнє письмове повідомлення орендодавця про відмову у поновленні договору оренди; сторони укладають додаткову угоду про поновлення договорів оренди. Отже, підстави для поновлення договору оренди земельної ділянки, передбачені у частинах 1- 5 і частині 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі", є відмінними і не пов`язані одна з іншою. Суд дослідивши письмові докази по справі та пояснення представника відповідача відхиляє посилання на неотримання [PERSON] орендної плати від позивача, оскільки даний факт повністю спростовується відомістю № [ADDRESS] на виплату орендної плати за 2017 рік, згідно якої відповідач отримав у 2018 році він отримав орендну плату за 2017 рік частково в розмірі 380 грн., що підтверджується відповідною відомістю де серед інших осіб в загальному списку на загальну суму 10260 грн. під номером 31 стоїть особистий підпис [PERSON] . Також з поданих та досліджених доказів вбачається, що на адресу відповідача направлялася поштова кореспонденція яка складається з запрошення-повідомлення до [PERSON] від 07.09.2017 року про отримання орендної плати за 2017 рік, факт направлення підтверджується описом до цінного листа № 6912301808381 про направлення вихідної кореспонденції на ім`я [PERSON] та Фіскальним чеком від 08.09.2017 року з повторне запрошення-повідомлення [PERSON] від 05.06.2018 року про отримання орендної плати за 2018 рік. Залишок орендної плати за 2017 рік та 2018 рік відповідач не бажає отримувати орендну плату від позивача з особистих міркувань, інших доказів які б ставили під сумнів встановлені обставини ні відповідачем, ні його представником не надано. Суд критично ставиться до поданих доказів та обгрунтувань відповідача стосовно направлення 31.05.2016 року на адресу ПП «Агрофірма «Росія» листа-попередження (повідомлення) щодо відмови у поновленні та продовженні Договору оренди, оскільки замість листа-попередження повідомлення) від 31.05.2016 року, надає до суду попередження яке датоване 31.05.2016 року з тексту якого не можливо зробити висновок про яку саме земельну частку (пай) йде мова, оскільки не вказано кадастровий номер та площу земельної ділянки, а також про який самостійний обробіток у 2016 році йде мова тоді як сторони при укладанні договору оренди домовилися, що строк його дії спливає 31.12.2016 року. Крім того в цьому документі нічого не зазначено щодо відмови в поновленні договору оренди б/н від 10.11.2006 року, який зареєстрований належним чином 31.03.2008 р. у Запорізькому регіональній філії ДП «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельним ресурсам» за № 040826000061 після закінчення терміну його дії. З вищенаведеного суд приходить до висновку, що належне повідомлення орендаря, яке передбачено договором оренди земельної ділянки (п. 9 та п. 39) та законом згідно ч. 1- 5 і ч. 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі" зі сторони відповідача не відбулося, оскільки єдиний документ який підтверджує листування між сторонами у 2016 році, який би міг свідчити про відсутність волевиявлення відповідача на продовження орендних відносин з позивачем, був направлений на іншу адресу за якою ПП «Агрофірма «Росія ніколи не знаходилася і не була зареєстрована, із огляду на той факт, що оригінал даного документу перебуває в матеріалах справи, ці обставини є встановленими і не підлягають доказуванню. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні повністю підтримав свого представника висловив заперечення проти позовних вимог та доводів представника позивача вважає, що строк дії договору оренди закінчився ще 31.12.2016 року і на протязі 2017, 2018 та 2019 років він обробляє свою земельну ділянку самостійно, наймаючи техніку в інших осіб, не бажає продовжувати орендних відносин з ПП «Агрофірма «Росія» і не збирається отримувати орендну плату. Навпроти, педставником позивача в якості додатку до відповіді на відзив надано протокол допиту свідка від 12.05.2018 року по кримінальному провадженню яке було зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 12018080230000498 стосовно незаконного обробітку земельних ділянок Фізичною особою-підприємцем [PERSON] , що в сою чергу потягло спричинення значних фінансових збитків ПП «Агрофірма «Росія» за ст. 356 КК України (самоправство). Так згідно змісту поданого документу, [PERSON] 12.05.2018 року сам зазначив, що ще весною 2016 року підписав договір оренди з ФОП [PERSON] , а отже, ще в період дії договору [PERSON] порушував першочергове право оренди ПП «Агрофірма «Росія» і не збирався «обробляти землю самостійно, одноосібно», що суперечить поясненням відповідача та змісту попередження від 31.05.2016 року. Також суд зауважує, що 12.05.2018 року відповідач, під особистий підпис, повідомив слідчого по кримінальному провадженню зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 12018080230000498, що йому невідомо ким обробляється земельна ділянка яка належить на праві приватної власності у 2018 році. З огляду на вищевикладене, факт самостійного обробітку відповідачем [PERSON] , земельної ділянки площею 5.7641 га за вищезазначених обставин та письмових документів, є досить суперечливим і не спростовується жодним з поданих доказів. Відповідачем не надано жодної квитанції, що підтверджує факт сплати ним земельного податку, що мають сплачувати власники земельних ділянок (паїв) та постійні землекористувачі - фізичні та юридичні особи (ст. 14.1.72 Податкового кодексу України, ст. 269.1 ПКУ) за 2017 та 2018 роки. На відміну від відповідача, позивачем надано докази сплати земельного податку за користування земельною ділянкою яка належить відповідачу, це:податкові декларації платника єдиного податку четвертої групи, квитанції № 2 та відомості про наявність земельних ділянок, вищезазначені документи дають суду можливість пересвідчитися у виконанні ПП «Агрофірма «Росія» своїх зобов`язань по сплаті податків до органів ДФС за 2017 та 2018 роки. Судом оцінюєється і сприймається як доказ, що свідчить на користь позивача, відповідь заступника сільського голови Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області Кришталь А.М. від 26.09.2019 року, що під час проведення Заходу «Врожай 2019» встановлено факт здійснення польових робіт ПП «Агрофірмою «Росія» власною сільськогосподарською технікою на земельній ділянці, яка має площу 5,7641 га кадастровий № 2322185700:03:002:0042 і здійснено підготовку грунту на зимівлю 2019/2020 роки дискуванням, а також, квитанцію № 2 разом з додатками яка свідчить про сплату 20.02.2019 року позивачем податку за 2019 рік за користування землею, а також платіжне доручення № 149 від 24.10.2019 року про перерахування військового збору з нарахованої орендної плати за земельний пай за 2019 рік [PERSON] ; платіжне доручення № 150 від 24.10.2019 року про сплату ПДФО з нарахованої орендної плати за земельний пай за 2019 рік [PERSON] та Акт обстеження та виконання геодезичної зйомки визначення місць розташування земельної ділянки кадастровий номер 2322185700:04:001:0077, яка розташована на території Мар`ївської сільської ради за межами населеного пункту та знаходиться у користуванні ПП «Агрофірма «Росія» на правах оренди від 10.11.2019 року з додатками які доводять факт користування і проведення польових робіт на земельній ділянці площею 5,7641 га кадастровий № 2322185700:03:002:0042 саме Приватним підприємством «Агрофірма «Росія». Зазначені документи долучені до справи після проведення підготовчого судового засіданні і надання пояснень по справі, але сприймаються судом як належний та допустимий доказ, оскільки відображають дійсні обставини та характер правовідносин між сторонами. З огляду на вищевикладене, суд вважає, що факт користування земельною ділянкою кадастровий № 2322185700:03:002:0042 площею 5,7641 га Приватним підприємством «Агрофірма «Росія» та виконання інших його умов позивачем повністю доведено, і на думку суду, є вагомими та допустимими, та не спростовуються поданими доказами відповідача. Як вбачається зі змісту п.п. 9 та 39 договору оренди землі, після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. Орендодавець у разі відмови в продовженні орендних відносин, зобов`язаний письмово повідомити орендаря не пізніше ніж за 45 днів до закінчення строку дії цього договору. Після закінчення терміну дії договору, якщо сторони продовжують виконувати його умови, договір оренди вважається поновленим, якщо не було заперечень орендодавця протягом місяця після закінчення договору він підлягає поновленню на той самий строк та на тих самих умовах, які були передбачені договором Тобто, передбачені умовами договору дії, які свідчать про відсутність волевиявлення орендододавця у продовженні орендних відносин з позивачем, взагалі відповідачем не були виконані. Відповідно до ч. 3 ст. 6 ЦК України сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Презумпція правомірності правочину передбачає визнання будь-якого правочину правомірним, поки його неправомірність не буде встановлена у встановленому законом порядку. Презумпція дійсності правочину полягає у визнанні правочину нікчемним лише тоді, коли на його нікчемність прямо зазначається в законі. У зв`язку з цим правочин зазвичай є оспорюваним, тобто дійсним, оскільки він у встановленому порядку не визнаний судом недійсним, незважаючи на те, що він суперечить імперативним нормам цивільного законодавства. У зв`язку з цим умови договорів, які відступають від імперативних правил актів цивільного законодавства, є дійсними, поки судом не визнано протилежне. У разі порушення сторонами в договорі норми ст. 6 ЦК, правочин презюмується правомірним і дійсним, поки судом не визнано протилежне, або такий правочин є нікчемним, якщо про його нікчемність прямо зазначається в законі. Таким чином, суперечність правочину актам законодавства як підстава його недійсності, повинна ґрунтуватися на повно та достовірно встановлених судами обставинах справи про порушення певним правочином імперативного припису законодавства чи укладення певного правочину всупереч змісту чи суті правовідносин сторін; саме по собі відступлення сторонами від положення законодавства, регулювання їх іншим чином, не свідчить про суперечність змісту правочину цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Враховуючи, що положення пункту 39 договору оренди узгоджуються з вимогами чинного законодавства та не суперечать ним, при укладенні, а також за обставин схвалення сторонами умов договору оренди від 10.11.2006 року саме в такій редакції має місце бути і узгоджується з ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду». Якщо заперечення проти поновлення у вказаний строк орендар не отримав, а доказів зворотнього сторони не надали, суд приходить до висновку що одна з умов для задоволення позову є встановленою. У такому випадку, слід враховувати, що орендар має законне сподівання на поновлення договору оренди землі на новий строк залежно від поведінки орендодавця. Якщо для заперечення орендодавця законом встановлений присічний строк, то таке заперечення має бути доведене до відома орендаря в межах встановленого строку. Факт продовження після закінчення строку договору оренди користування вищезазначеною земельною ділянкою та відсутність протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, а при вищевикладених встановлених судом обставинах,свідчить про наявність у позивача правових підстав для цього користування. Тому суд критично ставиться до посилання відповідача на обов`язковість передбаченого частинами 8-9 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» направлення на адресу відповідача листа-повідомлення та додаткової угоди до договору оренди землі про його поновлення у місячний строк в обовязковому порядку, оскільки вчинення саме такого послідовного алгоритму дій від позивача, згідно умов укладеного договору не вимагається, що спростовується вищевикладеним. Суд вважає, що поновлення договору оренди від 10.11.2006 року відбулось, адже у судовому засіданні встановлений необхідний і достатній перелік юридичних фактів, які є підставою вважати договір оренди поновленим. На підставі викладеного,

Outcome: approved