Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-20 00:00:00

Позивач [PERSON], [INFO], в особі представника адвоката [PERSON] звернулась 29.12.2016 року в суд з цим позовом, вказуючи, що власником житлового будинку за адресою: Одеська область, Подільський район, вул. Б.Хмельницького (колишня Котовського) відповідно до Погосподарської книги № 2, сторінка № 16, особистий рахунок № 108/1 являвся [PERSON], який помер 30.01.1999 р. На момент смерті [PERSON] з ним проживала вона - його співмешканка [PERSON], яка і продовжує проживати у вказаному житловому будинку до цього часу. Після смерті [PERSON], який помер 30.01.1999 р., спадкова справа не заводилася. У 2001 р. вона уклала шлюб з [PERSON], з яким проживала у вказаному житловому будинку. На даний час [PERSON] тяжко хворий і його до себе забрали діти, які за ним доглядають. У розмові з дітьми [PERSON] вони вказали про те, що батько не буде претендувати на частину житлового будинку, а просить щоб вона визнала за собою право власності бо йому він не потрібен. Починаючи з 1999 р. вона проживає у вказаному житловому будинку, оформила на себе договори на постачання електричної енергії, сплачує за електроенергію, обробляє город, вирощує сільськогосподарську продукцію, здійснює ремонт будинку, користується ним як власник, але не може оформити субсидію тому, що фактичним власником ще є [PERSON], який помер 30.01.1999 р., що і змусило її звернутися до суду за захистом своїх прав, бо у інший спосіб визнати за собою право власності - ніж за набувальною давністю, діюче законодавство не передбачає. Позивачка, уточнивши вимоги позову від 17 лютого 2017 року, просить суд визнати за нею, [PERSON], право власності за набувальною давністю на житловий будинок літ. «А» загальною площею 28,7 кв.м, житловою площею 23,1 кв.м, веранду літ. «а», літню кухню «Б», сарай літ. «В», погреб літ. «Г», сарай літ. «Д», сарай літ. «Е», сарай літ. «Ж», вбиральню літ. «З», вимощення І, колодязь ІІ, огорожу №1, хвіртку №2 по вул. Богдана Хмельницького, 16 в с. Любомирка, Подільського району Одеської області, що розташований на земельній ділянці площею 0,50 га. Представник позивачки адвокат [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник Любомирської сільської ради Подільського району Одеської області у судове засідання не зявився, про причини неявки суду не повідомив. Заперечнь до позову не виказав. [PERSON] надав заяву про розгляд справи у його відсутність в якій проти позову не заперечував. Вислухавши представника позивача та дослідивши обставини справи, суд приходить до висновку про задоволення позову. Згідно ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Як вбачається з копії Технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок виготовлений 03.02.2017 року КП «Інвентаризатор» на імя [PERSON] в натурі є: житловий будинок літ.«А», загальною площею 28,7 кв. м, житловою площею 23,1 кв. м, веранда літ. «а», літня кухня «Б», сарай літ. «В», погреб літ. «Г», сарай літ. «Д», сарай літ. «Е», сарай літ. «Ж», вбиральня літ. «З», вимощення І, колодязь ІІ, огорожа №1, хвіртка №2, що розташований по вул. Богдана Хмельницького, 16 в с. Любомирка, Подільського району Одеської області. Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи №01-2017 від 05.02.2017 року, ринкова вартість житлового будинку із відповідними господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: Одеська область, Подільський район, с. Любомирка, вул. Б. Хмельницького, буд. № 16, становить 36423,00 грн. Житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: Одеська область, Подільський район, с. Любомирка, вул. Б. Хмельницького, буд. № 16, належав [PERSON], відповідно до Погосподарської книги № 2, сторінка № 16, особистий рахунок № 108/1. 30 січня 1999 року у віці 69 років в с. Любомирка Котовського району Одеської області помер [PERSON] (актовий запис №05), що підтверджується свідоцтвом про смерть І-ЖД №172227 від 01.02.1999 року. Згідно довідки виконкому Любомирської сільської ради №1404 від 12.12.2016 року, на момент смерті [PERSON] з ним проживала його співмешканка - [PERSON]. Згідно листа приватного нотаріуса Котовського міського нотаріального округу Одеської області [PERSON] №106/01-16 від 23.12.2016 року, після смерті [PERSON], який помер 30.01.1999 р., спадкова справа не заводилася. Згідно абонентської книги [PERSON] має особистий рахунок №45030107 по розрахунку за електроенергію та укладений договір №45/30107 від 05.05.2006 року з Котовським РЕМ ВАТ «Одесаобленерго». Частиною 1 ст.344 ЦК України передбачено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено Цивільним кодексом України. Відповідно п. 9 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" роз'яснено, що відповідно до частини першої статті 344ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. - вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Стаття 41 Конституції України зазначає, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. У відповідності до п. 13 Постанови пленуму ВССУ "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" № 5 від 07.02.2014 року можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15,16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Отже, враховуючи, що позивачка добросовісно заволоділа чужим майном і понад 10 років продовжує відкрито, безперервно володіти житловим будинком з господарчими будівлями та спорудами по вул. Б. Хмельницького, 16 в с. Любомирка Подільського району Одеської області, суд вважає за можливе визнати за нею право власності за набувальною давністю.

Outcome: approved