Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-23 00:00:00

ПАТ «Дельта Банк» 31.07.2015 року (дата подачі документів на пошту) звернулося до суду з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, вказавши, що 14.05.2008 року між АТ «Сведбанк» та [PERSON] було укладено Кредитний договір №2303/0508/45-002 за умовами якого Банк надав позичальнику кредитні кошти в сумі 74000 доларів США, а [PERSON] зобовязався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 11,5% річних. З метою забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором, між [PERSON] та АТ «Сведбанк» 14.05.2008 року було укладено Договір іпотеки №2303/0508/45-002-Z-1, згідно з яким позичальник передав в іпотеку банку свою трикімнатну квартиру №39 в будинку №1 по вул. сержанта Смірнова у м. Черкаси. 25.05.2012 року між АТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги відповідно до якого АТ «Сведбанк» відступив ПАТ «Дельта Банк» права вимоги у тому числі за Кредитним договором №2303/0508/45-002 та Договором іпотеки №2303/0508/45-002-Z-1 від 14.05.2008 року. [PERSON] зобовязався за щомісячно погашати заборгованість за кредитом та процентами по кредитному договору від 14.05.2008 року, однак належним чином своїх зобовязань не виконав, внаслідок чого станом на 14.07.2015 року виникла заборгованість в сумі 1649689,72 гривень, з яких заборгованість за кредитом 1548617,22 гривень, заборгованість за процентами 79106,41 гривень, пеня 20602,90 гривень, 3% річних від простроченої заборгованості за кредитом та процентами 73,87 гривень та 1289,32 гривень відповідно. При цьому прострочена заборгованість за кредитом станом на 14.07.2015 року становить 3071,19 гривень, а прострочена заборгованість за процентами 63761,65 гривень. За таких обставин ПАТ «Дельта Банк» (далі Банк) вважав, що отримав право на звернення стягнення на предмет іпотеки та просив суд в рахунок погашення заборгованості [PERSON] в сумі 1649689,72 гривень за Договором №2303/0508/45-002 звернути стягнення на предмет іпотеки за Договором №2303/0508/45-002-Z-1 квартиру [ADDRESS] та визнати за Банком право власності на вказану квартиру. У період після відкриття провадження у справі і до 12.04.2017 року ПАТ «Дельта Банк» у звязку із внесенням [PERSON] виплат на погашення заборгованості за кредитним договором №2303/0508/45-002 та коригуванням курсу української гривні до долару США неодноразово подавало заяви про зміну (зменшення та збільшення) розміру заборгованості [PERSON] за кредитним договором №2303/0508/45-002 і остаточно, на час вирішення справи в суді, Банк 12.04.2017 року надав заяву про те, що станом на 11.04.2017 року розмір заборгованості [PERSON] становить по тілу кредиту 67454,47 доларів США (із них прострочено 170,52 дол. США), що еквівалентно 1816767,5 гривень; прострочена заборгованість за процентами 3357,67 доларів США, що еквівалентно 90432,94 гривень; пеня за період з 10.04.2017 року по 11.04.2017 року 23327,08 гривень. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги з урахуванням розміру заборгованості [PERSON], яка існує станом на 11.04.2017 року. Додатково пояснив, що у період 2013-2014 років [PERSON] 17 разів не в повному обсязі сплачував щомісячні платежі передбачені кредитним договором, що призвело до завдання збитків Банку у вигляді неотримання процентів, які є платою за користування кредитом. Неможливість зареєструвати право власності Банка на предмет іпотеки у державного реєстратора представник позивача пояснив тим, що на даний час діє Закон України №1304-VII від 03.06.2014 року «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» який забороняє відчуження житла, що виступає як забезпечення зобовязань за споживчими кредитами, наданими в іноземній валюті, а крім того [PERSON] без згоди Банку зареєстрував у квартирі, що є предметом іпотеки малолітню дитину. За таких обставин ПАТ «Дельта Банк» не може в позасудовому порядку звернути стягнення на предмет іпотеки та вимушено було звернутися саме до суду за захистом своїх прав. Відповідач та його представник у судовому засіданні заперечували проти позову ПАТ «Дельта Банк». Вважали, що розрахунок заборгованості наданий Банком є безпідставним, оскільки [PERSON] не має простроченої заборгованості за кредитним договором та на час вирішення справи в суді своєчасно вносить щомісячні платежі передбачені договором. Крім того просили врахувати, що позивачем не доведено факт завдання збитків ПАТ «Дельта Банк» діями [PERSON], а отже відсутні правові підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки. Квартира [ADDRESS] є єдиним та постійним житлом [PERSON] і його сімї. Звернення стягнення на таке житло заборонено Законом України №1304-VII від 03.06.2014 року «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».[PERSON] додатково суду пояснив, що у 2012 році дізнався про те, що новим кредитором за його договором від 14.05.2008 року є ПАТ «Дельта Банк» та сплачував належні за договором платежі на користь позивача. Не заперечував, що у 2013-2014 роках декілька раз не в повному обсязі сплачував щомісячні платежі на користь Банку, що було викликано матеріальними складнощами, однак після цього погасив свою заборгованість шляхом сплати більших ніж передбачено договором щомісячних виплат. Вимогу про повернення всієї суми кредиту отримав від ПАТ «Дельта Банк» у липні чи серпні 2015 року. Представник органу опіки та піклування у судове засідання не зявився. Про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Під час попереднього розгляду справи представник органу опіки та піклування [PERSON] подала заяву (т.2 а.с. 57) про розгляд справи без її участі, проти позову Банку заперечувала та просила суд ухвалити рішення з урахування прав неповнолітньої дитини, яка зареєстрована у житлі, що є предметом іпотеки. Суд вислухавши пояснення відповідача та представників сторін, дослідивши письмові докази встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. 14.05.2008 року між ВАТ «Сведбанк» та [PERSON] укладено Кредитний договір №2303/0508/45-002 (кредитний договір на купівлю житлової нерухомості) (т.1 а.с. 15-19) відповідно до умов якого ВАТ «Сведбанк» надає [PERSON] грошові кошти у вигляді кредиту у розмірі 74000 доларів США на строк по 14.05.2038 року включно, а позичальник зобовязується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 11,9% річних (пункт 1.1., 1.3. Договору). Кредитні кошти призначені для здійснення позичальником розрахунків по Договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] (пункт 1.4. Договору). Забезпеченням виконання зобовязань позичальника по погашенню заборгованості за кредитом, сплати процентів, комісії, пені виступає іпотека вказаної квартири (пункт 2.1. Договору). Заборгованість за кредитним договором погашається шляхом здійснення позичальником фіксованих (ануїтетних платежів) в сумі 755,48 доларів США 10 числа кожного місяця та в день закінчення кредитного договору (пункт 3.1.1. Договору). Пунктом 8.1. Кредитного договору передбачено, що за порушення терміну сплати ануїтетних платежів позичальник сплачує пеню за кожен день прострочення в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожний день прострочення в тому числі день погашення простроченої заборгованості. У випадку часткової сплати ануїтетного платежу пеня нараховується на його несплачену частину. При розрахунку суми пені за кількість днів у році приймається 360. Пені та/або штрафи сплачуються у національній валюті по офіційному курсу НБУ на день сплати (пункт 8.3. Договору). Згідно Заяви на видачу готівки №2634231/0413 від 14.05.2008 року (т.1 а.с. 14), - [PERSON] отримав у Черкаському відділенні №1 ВАТ «Сведбанк» грошові кошти в сумі 74000 доларів США за кредитним договором №2303/0508/45-002 від 14.05.2008 року. 14.05.2008 року [PERSON] за Договором купівлі продажу із [PERSON] та [PERSON] купив квартиру [ADDRESS] за 474700 гривень, що на час укладання договору купівлі-продажу було еквівалентом 94000 доларів США (т.1 а.с. 24). При цьому 20000 доларів США продавці отримали від покупця до підписання договору, а 74000 доларів США [PERSON] зобовязався сплатити до 16.05.2008 року. Розрахунок за договором купівлі-продажу квартири проведено та 27.05.2008 року за [PERSON] зареєстровано право власності на квартиру [ADDRESS], що підтверджено Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (т.1 а.с. 25). 14.05.2008 року між ВАТ «Сведбанк» та [PERSON] укладено та посвідчено приватним нотаріусом [PERSON] Іпотечний договір №2303/0508/45-002-Z-1 (на купівлю житлової нерухомості) (т.1 а.с. 20-22), - відповідно до умов якого цим Договором забезпечується належне виконання іпотекодавцем вимог іпотекодержателя, що випливають із кредитного договору №2303/0508/45-002 від 14.05.2008 року, а також всіх додаткових угод, що будуть укладені до нього, в тому числі щодо суми зобовязань, строків їх виконання, розміру процентів та інших умов, у тому числі сплати пені. Предметом іпотеки є квартира [ADDRESS], що належить іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу від 14.05.2008 року. Згідно пункту 11 Іпотечного договору, - іпотекодержатель набуває право звернути стягнення на предмет іпотеки в разі невиконання іпотекодавцем основного зобовязання повністю або частково, у тому числі якщо іпотекодавець не поверне іпотекодержателю суму кредиту, проценти за користування кредитом, пеню, іншу заборгованість, не сплатить платежі та штрафи, що передбачені та/або випливають з основного зобовязання, а також в інших випадках, передбачених основним зобовязанням та цим договором, у тому числі у випадку одноразового прострочення основного зобовязання (як основного боргу так і процентів за ним). 25.05.2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено та посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] Договір купівлі-продажу прав вимоги (т.1 а.с. 6-9), - згідно з яким було продано (відступлено) у тому числі і право вимоги до [PERSON] за Кредитним договором №2303/0508/45-002 та Договором іпотеки №2303/0508/45-002-Z-1 від 14.05.2008 року. Листом від 21.07.2015 року Банк звернувся до [PERSON] із вимогою про сплату заборгованості за Кредитним договором №2303/0508/45-002 в сумі 74109,54 доларів США або 1649689,72 гривень (т.1 а.с. 10). Згідно із розрахунком ПАТ «Дельта Банк» (т.3 а.с. 142-145), - станом на 11.04.2017 року розмір заборгованості [PERSON] за кредитним договором №2303/0508/45-002 від 14.05.2008 року становить за тілом кредиту 67454,47 доларів США, що згідно курсу НБУ 100 дол.США 2693,3241 грн. складає 1816767,5 гривень; за процентами 3357,67 доларів США що згідно курсу НБУ 100 дол.США 2693,3241 грн. складає 90432,94 гривень; пеня 23327,08 гривень розрахована за період з 12.04.2016 року по 11.04.2017 року. Пеня нарахована на підставі п. 8.1. Кредитного договору від 14.05.2008 року. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк, або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Позичальник зобовязаний повернути кредитодавцеві грошові кошти у строк та в порядку, що встановлені договором (ст. 1049 ЦК України). Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором (ст. 1048 ЦК України). За змістом ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням) то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася та сплати процентів належних йому. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За таких обставини, суд приходить до висновку, що між ВАТ «Сведбанк», як кредитором, який у встановленому законом порядку замінений на ПАТ «Дельта Банк», та [PERSON], як позичальником, 14.05.2008 року укладено Кредитний договір №2303/0508/45-002, умови якого щодо своєчасного погашення заборгованості за кредитом та процентами шляхом сплати ануїтетних платежів, відповідачем [PERSON] належним чином не виконані, оскільки у 2013 році, а саме січні-березні, травні-червні, серпні-вересні, листопаді, а також у 2014 році, а саме січні-квітні, липні-серпні, жовтні-грудні позичальником фіксований (ануїтетний) платіж не було сплачено у розмірі передбаченому п.3.1.1 Кредитного договору, а саме в сумі 755,48 доларів США. Несвоєчасне та не в повному обсязі погашення позичальником заборгованості за кредитним договором завдало збитків ПАТ «Дельта Банк» та змінило обсяг його прав за кредитним договором №2303/0508/45-002. Відповідно до ч.1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», - у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Таким чином у звязку із порушення [PERSON] своїх зобовязань за кредитним договором від 14.05.2008 року ПАТ «Дельта Банк» набуло права на звернення стягнення на предмет іпотеки за Іпотечним договором №2303/0508/45-002-Z-1. Згідно п. 10.3. Іпотечного договору, - іпотекодержатель має право обирати порядок звернення стягнення на предмет іпотеки. В пункті 12.3.1. Іпотечного договору викладено застереження про задоволення вимог Іпотекодержателя згідно з яким, - задоволення вимог здійснюється шляхом передачі Іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобовязання у порядку встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку». Згідно ч.1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку», - іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Відповідно до ст. 360-7 ЦПК України, - висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів. Верховний Суд України у своїх Правових позиціях висловлених в Постанові від 26.10.2016 року у справі №6-1625цс16 та в Постанові від 28.09.2016 року у справі №6-1243цс16 вказав, що суди встановивши факт невиконання позичальником грошових зобовязань за кредитним договором та ухваливши рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на обтяжене іпотекою майно в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобовязань правильно вирішили спір по суті, захистивши порушені права кредитодавця щодо виконання позичальником грошових зобовязань, забезпечених іпотекою. Оскільки судом встановлено факт невиконання позичальником [PERSON] грошових зобовязань за кредитним договором №2303/0508/45-002 від 14.05.2008 року то забезпечені іпотекою і порушені права ПАТ «Дельта Банк» підлягають захисту, та в рахунок погашення заборгованості [PERSON] перед ПАТ «Дельта Банк» за Кредитним договором №2303/0508/45-002 від 14.05.2008 року необхідно звернути стягнення на предмет іпотеки за Іпотечним договором №2303/0508/45-002-Z-1 від 14.05.2008 року квартиру за адресою м. Черкаси вул. сержанта Смірнова, 1 кв. 39 шляхом передачі вказаної квартири у власність Банку та визнання за Банком права власності на цю квартиру. Визначаючи загальний розмір вимог Банку та його складові в рахунок погашення яких необхідно звернути стягнення на предмет іпотеки суд виходить із курсу НБУ, що діє станом на 24.04.2017 року, який складає за 100 USD - 2673.2780 UAH, оскільки цей курс менше ніж застосований Банком при розрахунку станом на 11.04.2017 року (100 USD - 2693.3241 UAH). Таким чином розмір заборгованості по тілу кредиту в сумі 67454, 47 доларів США, заборгованості за процентами в сумі 3357,67 доларів США та пені в сумі 23327,08 гривень 8 копійок, в еквіваленті до гривні становить 1916332,44 гривні із розрахунку ((67454,47+3357,67)х26,732780)+ 23327,08. За таких обставин позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Надані суду відповідачем [PERSON] економічного дослідження (т.3 а.с. 36-94) проведеного [PERSON], яка має вищу економічну освіту та кваліфікацію судового експерта зі спеціальностей «Дослідження документів бухгалтерського, податкового обліку і звітностей», «Дослідження документів про економічну діяльність підприємств і організацій», «Дослідження документів фінансово-кредитних операцій» не спростовують висновків суду про необхідність звернення стягнення на предмет іпотеки. Так, у вказаному економічному дослідженні не заперечувався факт наявності простроченої заборгованості у [PERSON] за кредитним договором від 14.05.2008 року, яка виникла внаслідок порушення позичальником умов договору в частині сплати щомісячних фіксованих платежів. Висновки ж спеціаліста про неправильність розрахунків Банку ґрунтуються на наданому [PERSON] «Графіку виплат/погашень» (т.3 а.с. 120-129) який не підписаний ні представниками АТ «Сведбанк» чи ПАТ «Дельта Банк» ні відповідачем. Крім того в цьому «Графіку виплат/погашень» не зазначено якого саме договору та між якими сторонами він стосується. Тому суд не може вважати такий документ («Графік виплат/погашень») достовірним доказом у розглядуваній справі, а економічне дослідження проведене на його підставі таким, що може бути покладене в основу судового рішення. Факт реєстрації у квартирі, що є предметом іпотеки неповнолітньої [PERSON] [INFO] (т.1 а.с. 240-241) не є перешкодою для задоволення вимог Банку про звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки народження вказаної дитини та її реєстрація у квартирі №39 в будинку №1 по вул. сержанта Смірнова у м. Черкаси відбулося вже після укладання іпотечного договору та звернення Банку з позовом до суду. Відповідно до Звіту субєкта оціночної діяльності Кооперативу «Юрспецслужба» (т.2 а.с. 29-52), - ринкова вартість квартири №39 в будинку №1 по вул. сержанта Смірнова у м. Черкаси становить 49500 доларів США, що станом на 20.11.2015 року було еквівалентно 1180080 гривень. Сторони у судовому засіданні погодилися із вказаною оцінкою предмета іпотеки, та висловили спільну позицію про те, що ринкова вартість квартири №39 в будинку №1 по вул. сержанта Смірнова у м. Черкаси і на момент ухвалення рішення суду 24.04.2017 року становить суму 49500 доларів США та її еквівалент у гривні, а тому суд вважає, що саме за ціною визначеною субєктом оціночної діяльності в еквіваленті до гривні за курсом НБУ, що діє станом на 24.04.2017 року (100 USD - 2673.2780 UAH) та погодженою сторонами, предмет іпотеки і необхідно передати у власність Банку. Відповідно до ст. 217 ЦПК України, - суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Згідно п.1 ст. 1 Закону України №1304-VII від 03.06.2014 року «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», - протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4\~Закону України "Про заставу"\~та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5\~Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобовязань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є обєктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (обєкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. Оскільки квартира [ADDRESS] виступає як забезпечення зобовязань громадянина України [PERSON] за споживчим кредитом в іноземній валюті, наданим йому кредитною установою - резидентом України (АТ «Сведбанк», яке змінено у зобовязанні на ПАТ «Дельта Банк»), використовується [PERSON] як місце постійного проживання, площа квартири не перевищує 140 кв.м., відомості про інше житло у власності [PERSON] у суда відсутні, то необхідно встановити, що рішення суду, в частині звернення стягнення на предмет іпотеки, не підлягає виконанню у період дії Закону України №1304-VII від 03.06.2014 року «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». При цьому суд погоджується із доводами представника позивача, що дія Закону України №1304-VII від 03.06.2014 року перешкоджає ПАТ «Дельта Банк» зареєструвати своє право власності на предмет іпотеки безпосередньо у державного реєстратора у позасудовому порядку. Судові витрати підлягають розподілу відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України. Оскільки на момент звернення до суду у липні 2015 року позивач був звільнений від сплати судового збору, судовий збір необхідно стягнути із [PERSON] згідно ст. 4 Закону України «Про судовий збір» в сумі 3654 гривні, тобто в максимальному розмірі, який діяв на час звернення до суду. На підставі ст. 512, 514, 526, 1048, 1049, 1054, 1055 ЦК України, ст. 1, 5, 33, 37 Закону України «Про іпотеку»,

Outcome: partial