Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Київського районного суду м. Харкова з позовною заявою до Іноземного підприємства «Омбілік Інвестментс», у якій просив в рахунок погашення заборгованості Іноземного підприємства «Омбілік Інвестментс» перед [PERSON] за Договором позики віл 10.09.2015 року, що становить 3500000,00 грн. звернути стягнення на належний на праві приватної власності Іноземному підприємству «Омбілік Інвестментс» предмет іпотеки: 5-кімнатна квартира, загальною площею 115,3 кв.м., житловою площею 87,8 кв.м., що розташована за адресою [ADDRESS] та нежитлові приміщення 3-го поверху №7-:-11 житлового будинку літ. «А-3», загальною площею 72,4 кв.м., що розташовані за адресою [ADDRESS], шляхом визнання права власності на нього за [PERSON] В обґрунтування позовної заяви [PERSON] вказав, що 10.09.2015 року між [PERSON] та ІП «Омбілік Інвестментс» був укладений договір позики, згідно умов якого позикодавець надав позичальнику грошові кошти у розмірі 3500000,00 грн. на період до 10.09.2030 року. В частині надання позики [PERSON] свої зобов'язання виконав в повному обсязі. З метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за вказаним Договором позики, між сторонами 18.04.2016 року був укладений Договір іпотеки, за яким іпотекодавець передав іпотекодержателю нерухоме майно: 5-кімнатну квартиру, загальною площею 115,3 кв.м., житловою площею 87,8 кв.м., що розташовану за адресою: [ADDRESS] та нежитлові приміщення 3-го поверху №7-:-11 житлового будинку літ. «А-3», загальною площею 72,4 кв.м., що розташовані за адресою [ADDRESS]. ІП «Омбілік Інвестментс» умови договору позики належним чином не виконує, про що 24.01.2017 року підприємству було вручено вимогу про дострокове повернення позики за договором позики від 10.09.2015 року. Відповідно до вимоги [PERSON] вимагав повернути всю суму позики у розмірі 3500000,00 грн. не пізніше 23.02.2017 року, та зазначав, що у разі невиконання вимоги будуть здійсненні дії щодо звернення стягнення на предмет іпотеки. В судове засідання представник позивача за довіреністю [PERSON] з'явилась, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Представник відповідача за довіреністю [PERSON] в судове засідання з'явився, просив у задоволенні позову [PERSON] відмовити, вважає позовні вимоги є передчасними, оскільки дія позики встановлена до 10.09.2030 року. Суд, вислухавши представників с торін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судовим розглядом справи встановлено, що 10.09.2015 року між ІП «Омбілік Інвестментс», в особі директора Коваль Андрія Миколайовича і [PERSON] був укладений договір позики, згідно з умов якого позивач передав у власність відповідача грошові кошти в розмірі 3500000,00 грн., з розрахунку 1% річних строком повернення до 10.09.2030 року включно / а. с. 6 / З метою забезпечення належного виконання умов договору позики між [PERSON] та ІП «Омбілік Інвестментс» був укладений договір іпотеки від 18.04.2016 року, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Самощенко О.А. / а. с. 7 / Відповідно до пункту 1 Договору вказаного договору іпотеки Іпотекодавець передає в іпотеку Іпотекодержателю наступне майно: - 5-кімнатну квартиру, загальною площею 115,3 кв.м., житловою площею 87,8 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS], реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 901229663101; - нежитлові приміщення 3-го поверху №7-:-11 житлового будинку літ. «А-3», загальною площею 72,4 кв.м., що розташовані за адресою: [ADDRESS], реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна у Державному реєстрі прав на нерухоме майно:901244263101. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) або дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Відповідно до ст.1046 ЦК України - за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладений з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику / грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем / у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами / з розстроченням /, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 625 ч. 1 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. У відповідності до умов п.5.1. договору позики, позичальник зобов'язується повертати позикодавцю позику рівними частинами / із розрахунку 19444,44 грн. в місяць / після спливу відповідно календарного року не пізніше 15 січня відповідного календарного року, який слідує за розрахунковим періодом. При цьому після спливу першого повного календарного року користування позикою Позичальник не пізніше 15.01.2017 року повертає Позикодавцю за розрахунковий період / з 10.09.2015 року по 10.01.2017 рік / суму у розмірі 311111,04 грн. У подальшому сума, яка підлягає поверненню Позичальником Позикодавцю за кожний наступний повний календарний рік складає 233333,28 грн. Сума, яка підлягає поверненню Позичальником Позикодавцю в останній неповний календарний рік складає 155556,32 грн. В судовому засіданні встановлено, що станом на час розгляду справи, відповідач жодних коштів за договором позики не сплатив. Так, відповідно до п.5.1. договору позики, відповідач був зобов'язаний до 15.01.2017 року повернути позивачу грошові кошти в розмірі 311111,04 грн. за розрахунковий період з 10.09.2015 року по 10.01.2017 рік Проти даного факту сторони не заперечували. 24.01.2017 року відповідач, в особі директора Коваль А.М. отримав Вимогу про дострокове повернення позики за договором позики від 10.09.2015 року, у якому міститься застереження про те, що в разі несплати всієї суми позики до 23.02.2017 року позивач розпочне звернення стягнення на предмет іпотеки. Суд критично ставиться до позиції відповідача, який зазначає на неможливості звернення стягнення на предмет іпотеки через дію договору позики до 10.09.2030 року. Згідно п.5.4. договору позики якщо позичальник порушить строк чергового платежу повернення позики він / Позичальник / зобов'язаний за першою вимогою Позикодавця повернути достроково всю суму позики / а. с. 11 / Відповідно до п.11 договору іпотеки у випадку невиконання Іпотекодавцем письмової вимоги Іпотекодержателя про усунення порушення зобов'язання Іпотекодержатель може задовольнити за рахунок предмету іпотеки. У договорі іпотеки застереженням відповідно до Закону сторони домовились визначити такі можливі способи звернення стягнення на предмет іпотеки: а / набуття права власності на предмет іпотеки Іпотекодержателем. Підписанням Договору, Іпотекодавець засвідчує, що він надає Іпотекодержателю згоду про набуття права власності на предмет іпотеки до Іпотекодержателя за власним одноосібним письмовим рішенням Іпотекодержателя набути предмет іпотеки у власність. Іпотекодавець підписанням Договору засвідчує, що наявність будь-яких інших документів, крім Договору та письмового рішення Іпотекодержателя набути предмет іпотеки у власність, для реєстрації права власності Іпотекодержателя на предмет іпотеки не вимагається. Ці документи є правовою підставою для реєстрації права власності Іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки. Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності. В разі звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до статті 37 Закону України «Про іпотеку», Іпотекодержатель зобов'язаний передати нотаріусу правовстановлюючий документ на предмет іпотеки; б / продажу предмету іпотеки будь-якій особі та будь-яким способом, на підставі договору купівлі-продажу у порядку ст. 38 Закону України "Про іпотеку", для чого Іпотекодавець шляхом підписання цього Договору надає Іпотекодержателю право укласти такий договір за ціною, яка встановлена за згодою між Іпотекодавцем та Іпотекодержателем на момент укладання Договору, або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, та на умовах, визначених на власний розсуд Іпотекодержателя і здійснити всі необхідні дії. Право вибору способу задоволення вимог Іпотекодержателя, серед перелічених пунктом 11 Договору, належіть Іпотекодержателю. Визначені Договором способи задоволення вимог Іпотекодержателя не перешкоджають укладанню окремого договору про задоволення вимог Іпотекодержателя або застосувати інші встановлені Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. У разі набуття Іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки, або у разі продажу Іпотекодержателем предмету іпотеки, всі мешканці зобов'язані звільнити предмет іпотеки протягом одного місяця. Відповідно до ст.589 ЦК України, ч.1 ст.33 Закону України "Про іпотеку", у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимог, якщо інше не встановлено договором. Згідно із частиною першою статті 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачено умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. За змістом частини першої статті 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до статті 35 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцяти денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Зазначені вимоги позивачем дотримані. В судовому засіданні встановлено, що позивачем вчиненні всі необхідні дії для задоволення своїх вимог у позасудовому порядку. 02.03.2017 року позивачем було прийняте рішення про набуття предмету іпотеки у власність, яке було отримано директором ІП «Омбілік Інвестментс» Ковалем А.М. 03.03.2017 року. Відповідно до цього Рішення позивач повідомляє відповідача про те, що він вирішив набути у власність предмет іпотеки за оціночною вартістю 3500000,00 грн. 20.03.2017 року позивач звернувся до приватного нотаріусу Харківського міського нотаріального округу Самощенко О.А. із заявою про вчинення виконавчого напису на договорів іпотеки. 20.03.2017 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Самощенко О.А. було вчинено виконавчу напис за реєстровим №258. 20.03.2017 року позивач знову звернувся до нотаріусу із заявою, чим просив, на підставі вчиненого виконавчого напису та прийнятого 02.03.2017 року рішення про набуття предмету іпотеки у власність, здійснити заходи по оформленню за позивачем право власності на приміщення, що є предметом іпотеки. У той же день позивач отримав лист від 20.03.2017 року за №19/01-06 від приватного нотаріусу Харківського міського нотаріального округу Самощенко О.В., яким нотаріус відмовила у зверненні стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку. Таким чином, позивачем були здійсненні всі необхідні дії щодо задоволення своїх вимог та звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку, але через відмову нотаріуса, яка є суб'єктом державної реєстрації, позивач не зміг реалізувати свої права у позасудовому порядку. Пунктом 3 договору іпотеки визначено, що сторони домовились, що вартість предмета іпотеки складає 3500000,00 грн. Відповідно до ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Крім цього, у своїй постанові від 26 жовтня 2016 року Верховний Суд України розглянувши справу за позовом ПАТ « Дельта Банк про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі у власність за заявою особи про перегляд рішення ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 квітня 2016 року вказав, що проаналізувавши положення статей 33, 36, 39 ЗУ « Про іпотеку», статей 328, 335, 376, 392 ЦК України ВСУ прийшов до висновку про визначення законодавцем три способи захисту задоволення вимог кредитора на виконання забезпечених іпотекою зобов'язань шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки: судовий / на підставі рішення суду / та два позасудові / на підставі виконавчого напису нотаріуса та згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя /. У свою чергу позасудовий спосіб захисту за договором про задоволення вимог іпотекодержателя або за відповідним застереженням в іпотечному договорі реалізується шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки або надання права іпотекодержателю від свого імені продати предмет іпотеки будь - якій особі на підставі договору купівлі - продажу. Аналогічна правова позиція висловлена ВСУ у Постанові від 14.09.2016 року у справі № 6-1219цс16. При цьому, договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, що передбачає передачу іпотекодержателю права власності, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно / частина перша статті 37 Закону України « Про іпотеку « / З урахуванням наведеного, суд прийшов до висновку, що позичальник не виконував умов договору позики, гроші не повернув, у зв'язку є заборгованість, а положенням іпотечного договору передбачено право іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки відповідно до застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом передачі йому права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання в порядку, встановленому статтею 37 ЗУ « Про іпотеку». З урахуванням наведеного, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] в частині звернення стягнення шляхом визнання права власності є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. На підставі ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору в сумі 8000 грн. 00 коп., що були понесені позивачем у справі і документально підтверджені.

Outcome: approved