Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом про визнання за нею права власності на житловий будинок, розташований за адресою [ADDRESS] та прилеглу до нього земельну ділянку, площею 0,0451 га, та земельну ділянку площею 0,0512 га, призначену для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, розташовану за адресою [ADDRESS] , в порядку спадкування. Позов мотивовано тим, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належний йому на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] та прилеглу до нього земельну ділянку, площею 0,0451 га., та земельну ділянку, площею 0,0512 га., призначену для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, розташовану за адресою: [ADDRESS] . При житті [PERSON] не було здійснено оформлення права власності на вказаний житловий будинок, який він успадкував після смерті матері, у встановленому законом порядку. Крім того, 29.08.1990 року, виконавчим комітетом Хустської міської ради, [PERSON] була виділена земельна ділянка, площею 0,0512 га., призначена для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, розташована за адресою: [ADDRESS] . Однак, батько позивача, через необізнаність в законодавстві та відсутність коштів не виготовив правовстановлюючі документи на будинок та земельні ділянки. Позивач є єдиним спадкоємцем першої черги спадкування за законом після смерті батька, так як інших дітей в нього не було, а мати позивачки померла [INFO] . На даний час, позивач проживає у вказаному будинку за адресою: [ADDRESS] . Після смерті батька позивачка фактично прийняла спадщину і вступила в управління спадковим майном. Звернувшись до нотаріуса для прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] , позивачу було повідомлено, що отримати свідоцтво про право на спадщину не можливо, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно. Факт належності вказаного будинку та земельних ділянок [PERSON] підтверджується технічним паспортом, рішенням виконавчого комітету Хустської міської ради народних депутатів №330 від 29.08.1990 року. На даний час відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно позбавляє позивача права на прийняття спадщини у встановленому законом порядку і тому вона змушена звернутися до суду. Рішенням Хустського районного суду від 23.05.2017 року, позовні вимоги [PERSON] задоволено повністю. 20.06.2018 року до Хустського районного суду звернулася [PERSON] із заявою про перегляд рішення від 23.05.2017 року у зв`язку з нововиявленими обставинами. У своїй заяві [PERSON] посилається на те, що позивачкою - [PERSON] при подачі вищезгаданого позову до суду було приховано той факт, що на 1/3 частину вищевказаного житлового будинку, 04.06.2007 року було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на ім`я матері заявниці [PERSON] - [PERSON] . [INFO] мати заявниці [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть. Єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] являється [PERSON] 22.05.2018 року, приватним нотаріусом Хустського районного нотаріального округу Чіжмарь С.І. було заведено спадкову справу, однак, коли після спливу шести місяців з дня смерті матері [PERSON] звернулася до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, а саме: 1/3 частини житлового будинку з надвірними спорудами у [ADDRESS] , то нотаріус їй повідомив, що не може видати свідоцтво про право на спадщину, оскільки [PERSON] визнано право власності в порядку спадкування на даний будинок у цілому. Приховування позивачкою [PERSON] . вищенаведеного факту про право власності на 1/3 частину житлового будинку привели до прийняття необґрунтованого рішення, яке фактично позбавило права власності матері заявниці на належну їй частину вказаного житлового будинку. Ухвалою Хустського районного суду від 21.06.2018 року відкрито провадження про перегляд за нововиявленими обставинами судового рішення по даній цивільній справі. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася. Про дату та час судового засідання повідомлена належним. Представник відповідача - Хустської міської ради в судове засідання не зявився. Про дату та час судового засідання повідомлена належним чином, про що свідчить розписка про вручення їй судової повістки. Відповідно до ст. 211, 223, 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності учасників судового процесу без фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Зміст рішення суду повинен відповідати положенням, зазначеним в ст.265 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 361 ЦПК України, яка діяла на момент подачі заяви про перегляд судового рішення, - рішення чи ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті судом за нововиявленими обставинами. Нововиявленими обставинами, що в розумінні п. 1 ч. 2 ст. 362 ЦПК України є істотні обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи і може бути подана не пізніше трьох років з дня набрання судовим рішенням законної сили. Пленум Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ п. 3 постанови від 30.03.2012 року № 4 "Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами" роз`яснив, що нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин. Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених, зокрема, пунктом 1 частини другої статті 361 ЦПК України, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі. В п. 4 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30.03.2012 року № 4 "Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами" зазначено, що вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, судам слід розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини. При цьому судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами. Аналогічні норми визначені в ст. 423 ЦПК України, що діють на момент розгляду справи. Суд вважає обґрунтованим посилання заявниці [PERSON] на те, що позивачкою - [PERSON] при подачі вищезгаданого позову до суду було приховано той факт, що на 1/3 частину вищевказаного житлового будинку, 04.06.2007 року було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на ім`я матері заявниці [PERSON] - [PERSON] . [INFO] мати заявниці [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть. Єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] являється [PERSON] 22.05.2018 року, приватним нотаріусом Хустського районного нотаріального округу Чіжмарь С.І. було заведено спадкову справу, однак, коли після спливу шести місяців з дня смерті матері [PERSON] звернулася до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, а саме: 1/3 частини житлового будинку з надвірними спорудами у [ADDRESS] , то нотаріус їй повідомив, що не може видати свідоцтво про право на спадщину, оскільки [PERSON] визнано право власності в порядку спадкування на даний будинок у цілому. Приховування позивачкою [PERSON] . вищенаведеного факту про право власності на 1/3 частину житлового будинку привели до прийняття необґрунтованого рішення, яке фактично позбавило права власності матері заявниці на належну їй частину вказаного житлового будинку, спадкоємцем якого на даний час є [PERSON] . На момент винесення рішення Хустським районним судом - 23 травня 2017 року, зазначені заявником обставини існували, однак не були відомі суду. Відтак, [PERSON] доведено, що дані обставини існували на час розгляду справи, і що вони могли вплинути на винесене рішення та спростувати висновки, встановлені судом, оскільки рішенням, що переглядається, порушено право власності померлої [PERSON] на 1/3 частину майна по [ADDRESS] , спадкоємцем якої являється заявниця [PERSON] . Тому суд вважає, що зазначені заявником обставини є істотними та нововиявленими, такими, що вплинули на рішення Хустського районного суду від 23.05.2017 року. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, оскільки при розгляді вказаної категорії справ обов`язковим є наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Відсутність умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину має бути підтверджена документально, тобто відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, а ненадання таких документів є підставою для відмови у позові. Відповідно до ч.3 ст.429 ЦПК України, за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд може: відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі; задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення; скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду. Європейський суд з прав людини зазначив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип передбачає, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду тільки тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (рішення ЄСПЛ від 3.04.2008 у справі «Ponomaryov v. Ukraine», п.40). Процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні і що цей доказ є вирішальним. Ця процедура є характерною для правових систем багатьох держав-учасниць. Зазначена процедура сама по собі не суперечить принципу правової визначеності доти, доки вона використовується задля виправлення помилок, допущених під час здійснення правосуддя (рішення ЄСПЛ від 18.11.2004 у справі «Pravednaya v. Russia», п.п.27, 28). З огляду на встановлене, суд дійшов висновку, що заява про перегляд рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами підлягає до задоволення, а рішення суду від 23.05.2017 року підлягає скасуванню з відмовою позивачу у задоволенні позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed