Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-03 00:00:00

Заявник просить встановити факт народження [INFO] його дружиною [PERSON] дитини жіночої статі - [PERSON] у м. Донецьку Донецької області, та зазначити у рішенні суду відомості про матір та батька, які підлягають внесенню до актового запису про народження дитини, зокрема - прізвище, ім`я, по - батькові, дату народження, громадянство: мати - [PERSON] , [INFO] , уродженка м. Донецьк, громадянка України, батько - [PERSON] , [INFO] , уродженець м. Донецьк, громадянина України. Заява вмотивована тим, що [INFO] у м. Донецьку його дружина [PERSON] народила дитину жіночої статі, вагою 3800г, про що [INFO] «Донецьким республіканським центром охорони материнства і дитинства ДНР» складено медичне свідоцтво про народження № 1021. Оскільки в Україні не визнається легітимність документів, виданих на окупованій території незаконно сформованими державними органами і установами, в тому числі і медичного свідоцтва про народження дочки, через що він не може, у визначений чинним законодавством України спосіб, зареєструвати факт народження його дружиною дочки. Заявник подав заяву про розгляд справи без його участі. Заінтересована особа [PERSON] 04.11.2019р. подала заяву про розгляд справи у її відсутності, просила встановити факт народження нею [INFO] у м. Донецьку дівчинки [PERSON] , батько дитини - [PERSON] Заява підлягає задоволенню з таких підстав: З копії паспорта громадянина України, довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 18.09.2019р. вбачається, що [PERSON] , [INFO] , уродженець м. Донецьк, є громадянином України, зареєстрований на постійне місце проживання у [ADDRESS] , має статус внутрішньо переміщеної особи, місцем тимчасового перебування є [ADDRESS] . З копії паспорта громадянина України, довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 18.09.2019р. вбачається, що [PERSON] , [INFO] , уродженка м. Донецьк, є громадянкою України, зареєстрована на постійне місце проживання у [ADDRESS] , має статус внутрішньо переміщеної особи, місцем тимчасового перебування є [ADDRESS] . Згідно із свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шюб 01.08.2008 р. у відділі реєстрації актів цивільного стану Петровського районного управління юстиції м. Донецька. З медичного свідоцтва про народження № 1021 виданого 05.07.2019р. «Донецьким республіканським центром охорони материнства і дитинства» вбачається, що [INFO] о 11 годині 20 хвилин [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , у «Донецькому республіканському центрі охорони материнства і дитинства ДНР» у м. Донецьку народила дівчинку вагою 3800 г, доношену на 40 тижні вагітності. Дитина народилась при одноплідних пологах, пологи у [PERSON] другі, вагітність друга. Матір новонародженої дитини перебуває у зареєстрованому шлюбі. Факт народження засвідчила лікар [PERSON] . На підставі зазначеного документу 16.07.2019р. "Петровським відділом ЗАГС Донецького міського управління юстиції Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки" видано свідоцтво про народження [PERSON] , [INFO] , батьком дитини зазначений [PERSON] , громадянин України, матір`ю - [PERSON] , громадянка України. З метою реєстрації факту народження дитини заявник звернувся до Броварського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області. Листом Броварського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Київській області від 18.09.2019р. відмовлено у державній реєстрації народження [INFO] [PERSON] Дар ? єю Петрівною дитини на підставі свідоцтва про народження [NUMBER] від 16.07.2019р., виданого Петровським відділом ЗАГС Донецького міського управління юстиції Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки. Відповідно до п.7 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Згідно ч.3 ст.317 ЦПК у рішенні про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків. Частиною 4 ст.13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачено, що підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я документи, що підтверджують факт народження. За відсутності документа закладу охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Пунктом 2 глави 1 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Мінюсту України 18 жовтня 2000р. № 52/5 визначено, що підставами для проведення державної реєстрації народження дитини є медичне свідоцтво про народження (форма № 103/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 серпня 2006р. № 545, що видається закладами охорони здоров`я незалежно від підпорядкування та форми власності, де приймаються пологи. Відповідно до ст.1 Закону «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 р. (далі - Закон № 1207 -VІІ) тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Стаття 4 Закону № 1207 -VІІ передбачає, що на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим щодо реалізації прав і свобод людини і громадянина. Відповідно до ч.ч. 2,3,4 ст.9 цього Закону, будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законодавством України. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Встановлення зв`язків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України. Згідно ч.1ст.10 Закону громадяни України мають право на вільний та безперешкодний в`їзд на тимчасово окуповану територію і виїзд з неї. Згідно ч.1ст.17 Закону у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, і законних інтересів держави Україна. При ухваленні рішення суд приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), який у своїх рішеннях наголошує, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. У Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Згідно даного Висновку не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі "Cyprus v. Turkey", ЄСПЛ зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би нехтування всіма правами мешканців цієї території при обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Отже, документи, що видані органами та установами (зокрема, закладами охорони здоров`я), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом із іншими доказами в їх сукупності під час розгляду справ у порядку статті 317 ЦПК. Таким чином, судом встановлено, що дружина заявника [PERSON] , будучи громадянкою України і зареєстрованою на постійне місце проживання в Україні, [INFO] народила дочку на тимчасово окупованій території у м. Донецьку, про що їй було видано медичне свідоцтво, яким засвідчено факт народження дитини жіночої статі. Оскільки медичне свідоцтво про народження видане невизнаними державою Україна незаконно створеною державною установою, то є підстави для встановлення у судовому порядку факту народження. Даний факт має юридичне значення і його встановлення необхідно для внесення законним державним органом України до відповідного Державного реєстру актового запису про народження і отримання заявником свідоцтва про народження дитини встановленого законодавством України зразку.

Outcome: approved