Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-26 00:00:00

До суду звернулося ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором на загальну суму 52 143 грн. 44 коп. Зазначає, що 01 листопада 2007 року між банком та [PERSON] укладено кредитний договір № 014/0014/82/93684. Відповідно до п.1.1 договору банк зобов'язався надати [PERSON] кредит у розмірі 60 200 грн. строком по 01.11.2017 року зі сплатою 13,5 % річних. З 19 листопада 2012 року процента ставка за кредитом змінена на 18,5 відсотків річних ( п.1.6 Кредитного договору). 01 листопада 2007 року між банком та [PERSON] укладено договір поруки №014/0014/82/93684 . Просили стягнути з відповідачів в солідарному порядку заборгованість за кредитним договором станом на 21 жовтня 2014 року у розмірі 52 143 грн. 44 коп. з яких : 33 990 грн. 27 коп. - заборгованість по кредиту, 4 820 грн. 08 коп. - заборгованість по процентам, 4716 грн. 71 коп. - прострочена заборгованість по відсоткам, 13 333 грн. 09 коп. - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань. У судовому засіданні представник позивача ПАТ "Райффайзен Банк Аваль"- Савченко Л.П. позов підтримала, просила задовольнити з підстав визначеному у ньому. Вказує, що банк виконав свої зобов'язання, кредитні кошти відповідачами не повернуті. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнала частково, заявила про застосування строку позовної давності в частині вимог про стягнення пені у розмірі 6 837, 28 грн. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.ст. 1049, 1050 Цивільного Кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у строк і в порядку, встановленому договором. Відповідно ст. 525 цього Кодексу одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За умовами ст. 526 цього Кодексу зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до ст. 536 цього Кодексу, за користування чужими коштами, боржник зобов'язується виплачувати відсотки, якщо інше не встановлено договором. Статтею 625 цього Кодексу передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також не звільняється від відповідальності за неможливість виконання їм грошового зобов'язання, якщо інший розмір відсотків не установлений договором. У ст. 553 ЦК України визначено, що поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку та відповідає за порушення зобов'язання боржником. Судом встановлено, що 01 листопада 2007 року між банком та [PERSON] укладено кредитний договір № 014/0014/82/93684. Відповідно до п.1.1 договору банк зобов'язався надати [PERSON] кредит у розмірі 60 200 грн. строком по 01.11.2017 року зі сплатою 13,5 % річних. З 19 листопада 2012 року процента ставка за кредитом змінена на 18,5 відсотків річних ( п.1.6 Кредитного договору). 01 листопада 2007 року між банком та [PERSON] укладено договір поруки №014/0014/82/93684 . Відповідно до п.6.5 кредитного договору банк має право на дострокове стягнення з боржників суми заборгованості, штрафу та пені у разі неналежного виконання ними умов договору. Боржники допустили прострочення платежів, що постає із розрахунку заборгованості на те спростовано відповідачами. 16 липня 2014 року банк направив боржникам вимогу про дострокове виконання грошових зобов'язань ( а.с 45-50 ), надавши боржникам строк в 60 календарних днів на добровільне виконання вимоги. Станом на день розгляду справи відповідачі взяті на себе зобов'язання згідно кредитного договору не виконали. Заборгованість, розрахована станом на 21 жовтня 2014 року становить 52 143 грн. 44 коп. з яких : 33 990 грн. 27 коп. - заборгованість по кредиту, 4 820 грн. 08 коп. - заборгованість по процентам, 4716 грн. 71 коп. - прострочена заборгованість по відсоткам, 13 333 грн. 09 коп. - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань. Щодо заяви відповідача [PERSON], то відповідно до ст. 258 ч. 2 п.1 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені), застосовується позовна давність в один рік. Оскільки позивач звернувся до суду з даним позовом 26 листопада 2014 р., пеню просить стягнути за період з 15.11.2011 р. по 21.10.2014 р. тобто, поза межами строку, визначеного ст. 258 ч. 2 п. 1 ЦК України, тому враховуючи дану норму права, заяву відповідача, суд вважає за необхідне зменшити розмір пені за кредитним договором до 6 837 грн. 28 коп. На підставі встановлених обставин, суд приходить до висновку, що необхідно стягнути солідарно із відповідачів на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 014/0014/82/93684 від 01.11.2007 року станом на 21 жовтня 2014 року у розмірі 45 647 грн. 63 коп. з яких : 33 990 грн. 27 коп. - заборгованість по кредиту, 4 820 грн. 08 коп. - заборгованість по процентам, 4716 грн. 71 коп. - прострочена заборгованість по відсоткам, 6 837 грн. 28 коп. - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань. В частині позовних вимог про стягнення пені в сумі 6 495 грн 81 коп. позивачу необхідно відмовити. Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial