Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-15 00:00:00

В травні 2015 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позовні вимоги мотивовано тим, що з 15.02.2006 року сторони не перебувають у шлюбі. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO]. На даний час позивач пішов із сім'ї та проживає окремо разом із дитиною, яка навчається в школі-ліцеї №7. Оскільки [PERSON] жодної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча зобов'язана утримувати дитину до досягнення нею повноліття, позивач змушений був звернутися до суду з даним позовом та просить стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки у розмірі ? частини з усіх видів її заробітку, але не менше 30% від прожиткового мінімуму, щомісячно, починаючи з 11.05.2015 року і до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач позов підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнала та не заперечила проти його задоволення. Вислухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. З свідоцтва про народження серії І-АМ № 077385, виданого 13.11.1998 року відділом РАГС Вінницької міської ради Вінницької області, судом встановлено, що сторони по справі є батьками [PERSON], [INFO] (а.с. 3). Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії І-АМ № 086715, виданого повторно відділом ДРАЦС реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області 20.05.2015 року, судом встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 4) Відповідно до положень ст. ст. 1-3 Конвенції ООН "Про права дитини" в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Згідно ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Виходячи з положень вищевказаної статті утримання дитини є рівною мірою обовязком як матері, так і батька. А тому, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти на утримання доньки. Визначаючи розмір аліментів, які слід стягнути з відповідача на утримання дитини, суд виходить з положень ст.ст. 181, 182 СК України. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 СК України) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) і виплачується щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Виходячи із наведеного, суд вважає, що відповідач може і повинен надавати матеріальну допомогу дитині. Так, судом враховується, що дитина сторін проживає разом із позивачем [PERSON], відповідач [PERSON] є працездатною особою молодого віку, працює кондуктором у Вінницькому трамвайно-тролейбусному управлінні Виходячи із вищевикладеного, засад розумності і справедливості, а також забезпечення інтересів неповнолітньої [PERSON], суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходів) відповідача, щомісячно, до її повноліття, починаючи з 29.05.2015 року. Вимога позивача про стягнення аліментів починаючи з 11.05.2015 року не підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Так, судом встановлено, що позивач звернувся до суд з даним позовом 29.05.2015 року (а.с. 1-2). Відповідно до ч. 2 ст. 191 СК України, аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Жодних письмових документів, які б свідчили про те, що позивач вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати, суду не надано. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В зв'язку з цим суд не вбачає підстав для задоволення вимоги про стягнення аліментів починаючи з 11.05.2015 року. Згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню 243,60 грн. судового збору. У відповідності до ст. 367 ЦПК України суд допускає рішення в частині стягнення аліментів до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: partial