Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів на утримання дитини. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 16.01.2016 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON], про що свідчать дані свідоцтва про шлюб від 16.01.2016 року, тому її прізвище на даний час - [PERSON], а до цього її прізвище було - Іщенко. Вказує, що до 22.05.2015 року, вона перебувала у шлюбі з [PERSON], який рішенням Кам*янського районного суду Черкаської області був розірваний і після розірвання шлюбу, відновлено її дівоче прізвище - Іщенко. Від даного шлюбу з відповідачем мають дочку - [PERSON], [INFO], яка проживає з нею та перебуває на її утриманні. Також зазначає, що рішенням Кам*янського районного суду Черкаської області від 22.05.2015 року (справа №696/604/15-ц) з відповідача на її користь стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29.04.2015 року і до досягнення дитиною повноліття. Але незважаючи на рішення суду, відповідач ухиляється від виконання своїх обовязків по сплаті аліментів в повному обсязі, усунувся від обовязків батька дитини та не приймає активної участі в матеріальному забезпеченні дитини, про що свідчить заборгованість по аліментам, станом на 11.04.2018 року в розмірі - 2733 грн.50 коп. У липні місяці 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» № 203 7-VIII від 17.05.2017, відповідно до якого мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Дочка на даний час відвідує дошкільний навчальний заклад і потребує більших матеріальних витрат, а вона не в змозі в повній мірі сама забезпечити матеріально свою дитину. Таким чином, просить суд, - збільшити розмір аліментів, що стягуються за рішенням Кам*янського районного суду Черкаської області від 22.05.2015 року з [PERSON] на її користь на утримання дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% (відсотків) прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ухвалою суду від 02.07.2018 відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, будучи належним чином повідомлена про час, дату та місце розгляду справи. Про причини неявки не повідомила. В судовому засіданні представник позивача адвокат [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив задовольнити в повному обсязі. А також пояснив, що за рішенням Кам*янського районного суду Черкаської області з відповідача стягуються аліменти на утримання дочки сторін [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини від заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вказане рішення суду за виконавчим листом перебуває на виконанні у Кам*янському відділі ДВС і аліменти стягуються з боржника за місцем його роботи. У відповідача була заборгованість по сплаті аліментів, але на сьогоднішній день вона погашена. У звязку із змінами, які відбулися у законодавстві в 2018 році, позивачка звернулася до суду і бажає реалізувати своє право та привести стягнення аліментів у відповідність до закону та стягувати з відповідача аліменти у розмірі ? частини від заробітку (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того, зазначив, що в усному порядку державним виконавцем було відмовлено позивачеві, яка є стягувачем за виконавчим провадженням, у здійсненні перерахунку розміру аліментів, враховуючи діючий на даний час розмір прожиткового мінімуму не 30%, а 50%. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав та не заперечував проти їх задоволення, а саме: стягнення з нього аліментів у розмірі ? частини від заробітку (доходів), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відзив на позов поданий не був. Дійсно, підтвердив, що аліменти утримуються з його заробітку на користь позивача через бухгалтерію підприємства за місцем його роботи. Враховуючи пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та обєктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі, який за рішенням Кам»янського районного суду Черкаської області від 22.05.2015 року (справа №696/603/15-ц), розірваний. 16.01.2016 року позивачка зареєструвала інший шлюб з [PERSON], про що свідчать дані свідоцтва про шлюб від 16.01.2016 року, змінивши прізвище з Іщенко на [PERSON]. За час перебування в шлюбі із [PERSON], у них народилася дочка [PERSON], [INFO], що підтверджується даними свідоцтва про народження (серія І-СР № 177346), щодо місця проживання якої між сторонами спору не існує. Батьком дитини записаний відповідач. Спір щодо батьківства між сторонами відсутній. За даними довідки від 28.12.2017р., виданої КП «Придніпровська СУБ» Черкаської міської ради [PERSON] проживає разом з матір»ю [PERSON] (позивачем по справі) за адресою: [ADDRESS]. За рішенням Кам»янського районного суду Черкаської області від 22.05.2015 року (справа №696/604/15-ц) з відповідача на її користь стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29.04.2015 року і до досягнення дитиною повноліття. За вказаним судом рішенням Кам»янським районним судом 22.05.2015 року видано виконавчий лист, який звернути до примусового виконання через відділ ДВС Кам»янського РУЮ. Постановою державного виконавця від 28.05.2015р. відкрито виконавче провадження. Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Способи захисту для даних правовідносин визначені Сімейним Кодексом України. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч. ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Згідно із ч. 1 ст.\~8\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989\~року, - держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Аліменти це обовязок утримання у визначених законом випадках одним членом сімї інших, які потребують цього. За положеннями ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого\~частиною пятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст.\~150\~Сімейного кодексу\~України батьки зобов'язані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. За приписами ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Статтею 182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я\~та матеріальне\~становище дитини; стан\~здоров'я\~та матеріальне\~становище платника\~аліментів; наявність\~у платника\~аліментів інших\~дітей,\~непрацездатних чоловіка,\~дружини,\~батьків,\~дочки,\~сина; наявність\~на праві\~власності,\~володіння та/або\~користування у\~платника аліментів\~майна та\~майнових прав,\~у тому\~числі рухомого\~та нерухомого\~майна,\~грошових коштів,\~виключних прав\~на результати\~інтелектуальної діяльності,\~корпоративних прав; доведені\~стягувачем аліментів\~витрати платника\~аліментів,\~у тому\~числі на\~придбання нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума яких\~перевищує десятикратний\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~працездатної особи,\~якщо платником\~аліментів не\~доведено джерело\~походження коштів; інші\~обставини,\~що мають\~істотне значення.\~Розмір аліментів\~має бути\~необхідним та\~достатнім для\~забезпечення гармонійного\~розвитку дитини. Мінімальний\~гарантований розмір\~аліментів на\~одну дитину\~не може\~бути меншим,\~ніж 50\~відсотків прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку. Мінімальний\~рекомендований розмір\~аліментів на\~одну дитину\~становить розмір\~прожиткового мінімуму\~для дитини\~відповідного віку\~і може\~бути присуджений\~судом у\~разі достатності\~заробітку (доходу)\~платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч. 1 ст. 183 СК України). Частиною першою статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. При визначенні розміру аліментів враховуються такі доходи платника аліментів як: основна заробітна плата, усі види доплат і надбавок до заробітної плати, премії та винагороди, пенсії, стипендії, допомоги по безробіттю, дивіденди та інші доходи, що передбачені Постановою Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 року № 146 «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб». \~ \~Як передбачено\~частинами 1\~та 2\~статті 179\~СК України,\~аліменти,\~одержані на\~дитину,\~є власністю\~дитини. Той\~із батьків\~або інших\~законних представників\~дитини,\~на імя\~якого виплачуються\~аліменти,\~розпоряджається аліментами\~виключно за\~цільовим призначенням\~в інтересах\~дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Законом України\~«Про Державний\~бюджет України\~на 2018\~рік» від\~07.12.2017\~ \~встановлено прожитковий мінімум\~ для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2018 року 1492 грн., з 1 липня 1559 грн., з 1 грудня 1626 грн. Відповідно до висновків Верховного Суду, що викладені у постанові від 03 травня 2018 року у справі № 581/638/17-ц, розмір стягнутих за рішенням суду аліментів не є незмінним та у випадку виникнення відповідних підстав може змінюватись. Законом України № 2037-VIII від 17.05.2017 року "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів", який набрав чинності 8 липня 2017 року внесено зміни до ч.2\~ст.182 СК України\~та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того, прийняття Закону України «Про внесення\~змін до\~деяких законодавчих\~актів України\~щодо створення\~економічних передумов\~для посилення\~захисту права\~дитини на\~належне утримання»\~від 03.07.2018\~року,\~який набрав\~чинності з\~28.08.2018року,\~зокрема,\~-\~внесено зміни щодо мінімального гарантованого розміру аліментів (абз. 2 ч.2 ст. 182 СК) спрямовані на посилення захисту права дитини на належне утримання, а тому є підставою для зміни розміру стягнутих з відповідача аліментів. \~ \~ \~ \~Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені\~Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.1 ст. 5 згаданого Закону, примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються\~Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів". Статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено права і обов»язки виконавців. \~ \~ \~ \~При цьому, чинне законодавства не наділяє повноваженнями визначення мінімального розміру аліментів державного або приватного виконавця, або можливість проведення ними перерахунку аліментів, а тому, на думку суду, відсутні підстави для автоматичного його збільшення у зв'язку із зміною Закону. \~ \~ \~ \~Крім того, як зазначалось вище, незважаючи на відкрите державним виконавцем Кам»янського відділу ДВС виконавче провадження щодо стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на утримання їхньої спільної дитини, фактично виконання судового рішення від 22.05.2015 року відбувається за місцем роботи відповідача [PERSON] \~ \~ \~ \~Отже, відсутні підстави й у роботодавця здійснювати відрахування із заробітної плати [PERSON] як аліменти у розмірі ? частини заробітку (доходів) не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на користь [PERSON] На думку суду, з»ясувавши обставини справи, позивач позбавлена можливості захистити свої права у інший, окрім судового, спосіб. Стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітньої дитини у меншому за мінімальний гарантований розмір, встановлений абз. 2 ч.2 \~ст.182 СК України,\~ призводить до порушення прав дитини на належне матеріальне забезпечення. Крім того, в судовому засіданні відповідач [PERSON] повністю визнав позовні вимоги. Суд прийняв визнання відповідачем позову, оскільки це не суперечить закону та не порушує права, інтереси будь-яких осіб. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч. 4 ст. 206 ЦПК України). Враховуючи вищенаведені обставини, той факт, що права дитини на достатній життєвий рівень, внесені зміни до законодавства з метою захисту прав дітей про те, що мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд приходить до висновку, про наявність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] у спосіб захисту, що обраний позивачем. Таким чином, зясувавши обставини справи та дослідивши наявні докази, суд вважає, що наявність викладених вище обставин, внесення змін в законодавство, яке регулює питання захисту права дитини на належне утримання, з часу призначення аліментів за рішенням суду від 22.05.2015 року на час розгляду даної справи, - дають підстави для задоволення позову та збільшення розміру аліментів, що стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] за рішенням Кам»янського районного суду Черкаської області від 22.05.2015 на утримання неповнолітньої дитини доньки [PERSON], [INFO], а саме, - необхідно встановити їх у розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня набрання рішення законної сили. Виконавчий лист, який виданий на підставі рішення Кам»янського районного суду Черкаської області по справі №696/604/15-ц, підлягає відкликанню. Як на думку суду, таке рішення є справедливим і таким, що постановлене виключно в інтересах неповнолітньої дитини, а також відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом України № 475/97-ВР від 17.07.97. Крім того, з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави в сумі 704 грн. 80\~коп., як передбачено ст. 141 ЦПК України та нормами Закону України «Про судовий збір». На підставі викладеного та

Outcome: approved