Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-09 00:00:00

До Словянського міськрайонного суду звернулась [PERSON] з позовом до ПАТ «Акцент Банк», ПАТ «Приват Банк» про захист прав споживачів та стягнення моральної шкоди. Свої вимоги мотивуючи тим, що вона уклала з ПАТ «Акцент банк» кредитний договір згідно якого отримала грошові кошти в сумі 25156 грн. 47 коп. Працівники ПАТ КБ «Приват банк» постійно телефонують, погрожують та вимагають з неї борг. Зазначає, що в процесі банківського обслуговування ПАТ «Акцент банк» було зроблено розрахункові помилки внаслідок яких розмір заборгованості збільшувався. Крім того ПАТ «Акцент банк» в розумінні Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції».» неправомірно нараховані їй штрафи та пеню. Вважає що ПАТ «Акцент банк» порушив банківську таємницю передав її персональні дані ПАТ КБ «Приват банк». У звязку з вищевикладеним позивачці було завдано моральну шкоду яку вона оцінила у 120\~000 грн. 00 коп. Просила суд стягнути з відповідачів моральну шкоду в розмірі 60\~000 грн. з кожного. Позивач [PERSON] до судового засідання не зявилася, надавши до суду заяву з проханням слухати справу без її участі та задовольнити позов. Представник відповідача ПАТ «Акцент банк» у судове засідання не зявився, хоча був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, про що є відомості в матеріалах справи, причини неявки суду не повідомив, з заявами про розгляд справи у його відсутності до суду не звертався. Представник відповідача ПАТ КБ «Приват банк» у судове засідання не зявився, хоча був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, про що є відомості в матеріалах справи, причини неявки суду не повідомив, з заявами про розгляд справи у його відсутності до суду не звертався. Згідно ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів, також на підставі ст.ст. 224, 225, 226 ЦПК України, суд в праві постановити заочне рішення. Суд, всебічно та в повному обсязі дослідивши матеріали справи, надавши належну оцінку доказам, в межах заявлених позовних вимог встановив наступне. Згідно до вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Вирішення даної цивільної справи та прийняття відповідного обґрунтованого по ній рішення неможливе без встановлення фактичних обставин, вибору норми права та висновку про права та обов'язки сторін. Всі ці складові можуть бути з'ясовані лише в ході доказової діяльності, метою якої є, відповідно до\~ст. 10 ЦПК, всебічне і повне з'ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов'язків учасників спірних правовідносин. Позивачкою не було наведно суду які саме її права як споживача порушенні відповідачами, нею не зазначено жодного посилання на конкретні статті вищевказаного закону та підстави їх застосування, не зазначено які саме умови та пункти укладеного кредитного договору порушують її права як споживача. Суду в порушення вимог ст. 60 ЦПК України не було надано письмових доказів, згідно яких можливо було б зробити висновок про порядок та суми нарахування процентів, штрафів та пені по кредитному договору, а рішення суду не може грунтуватися на домислах та припущеннях. Позивач як на підставу своїх вимог про відшкодування моральної шкоди посилається на те, що неправомірними діями відповідачів, що виразилися у порушенні банківської таємниці, телефоних дзвінками з погрозами, та рахунковими помилками при обчисленні заборгованості по кредиту, їй було завдано моральну шкоду у вигляді порушення звичного образу життя, моральні страждання та стрес. Завдану шкоду оцінює в суму 120\~000 грн. 00 коп. Відповідно до п.2\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди"\~спори про відшкодування завданої фізичній чи юридичній особі моральної шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами\~Конституції України\~або випливає з її положень; у випадках, передбачених законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобовязань, які підпадають під дію\~Закону України "Про захист прав споживачів"\~чи інших законів, що регулюють такі зобов`язання і передбачають відшкодування моральної шкоди. На підставі вимог ст. ст.\~57,\~212 ЦПК України\~доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Виходячи з положень\~ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Подавши свої докази, [PERSON] реалізувала своє право на доказування і одночасно виконала обов'язок із доказування, оскільки\~ст. 60 ЦПК України\~закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Проаналізувавши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд прийшов до переконання, що позивачкою не доведено жодним належним доказом факт вчинення відповідачами неправомірних дій у відношенні неї, оскільки деталізований звіт щодо вхідних телефонних дзвінків не є доказом висловлювання погроз працівниками ПАТ «Акцент Банк» або ПАТ «Приват Банк». Крім того факт розголошення банківської таємниці також не знайшов свого підтвердження у судовому засіданні, оскільки відповідно ст.61 ЗУ «Про банки та банківську діяльність» банк має право надавати інформацію, яка містить банківську таємницю, приватним особам та організаціям для забезпечення виконання ними своїх функцій або надання послуг банку відповідно до укладених між такими особами (організаціями) та банком договорів, у тому числі про відступлення права вимоги до клієнта, за умови, що передбачені договорами функції та/або послуги стосуються діяльності банку, яку він здійснює відповідно до\~статті 47\~цього Закону. Приймаючи до уваги, що ПАТ «Акцент Банк» та ПАТ «Приват Банк» є банками партнерами, а на момент надання інформації у позивачки була наявна заборгованість по кредиту, суд вважає дії вчиненні ПАТ «Акцент Банк» відповідючими діючому законодавству. Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»обов'язковому з'ясуванню при вирішення спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань,\~\~або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної),\~\~прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у\~\~зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.\~\~\~\~\~\~ \~\~Однак суду в порушення ст. 60 ЦПК України не надано належних та допустимих доказів як наяності неправомірних дій з боку відповідачів відносно позивачки так і того, що неправомірними діями відповідачів позивачці було завдано стресів та моральних страждань, які знаходяться в безпосередньому причинно-слідчому зв'язку зі вказаними позивачкою діями відповідачів і підлягають відновленню чи повному відшкодуванню за рахунок винних осіб. Аналізуючи вищевказане суд приходить до переконання про відмову у задоволенні позовних вимог. \~\~ На підставі викладеного та

Outcome: dismissed