Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього [PERSON], [INFO]. Мотивуючи вимоги тим, що 20 серпня 2015 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, про що Деснянським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві видано свідоцтво про укладання шлюбу. Від даного шлюбу у них народився син - [PERSON], [INFO]. Позивач являється батьком [PERSON] та відповідно дідом малолітнього [PERSON], [INFO]. Батьки онука, [PERSON] та [PERSON], разом із дитиною проживали у квартирі позивача. Коли дитині було 1,5 років (на початку березня 2017 року), відповідач забрала дитину та переїхала жити до свого співмешканця. Після цього позивач постійно телефонував відповідачу, періодично бачився зі своїм онуком та допомагав матеріально. 26 жовтня 2017 року відповідач зателефонувала сину позивача [PERSON] та повідомила про те, що дитина знаходиться в дитячій лікарні у реанімації. Як з'ясувалось згодом, онук позивача був доставлений каретою швидкої допомоги 26.10.2018 року о 03 годині 50 хвилин з діагнозом: стан після судом. Але, після консиліуму лікарів, за результатами огляду дитини було встановлено: загальний стан дитини тяжкий, важкість обумовлена комбінованим шоком, травмою органів черевної порожнини. З анамнезу відомо, що в сім'ї присутнє жорстоке поводження з дитиною. 1,5 місяці тому - посттравматична закрита черепно-мозкова травма, субапоневтична гематома. На тулубі (живіт, поперек, спина, грудна клітка, обличчя, кінцівки) гематоми, що цвітуть. Зазначене підтверджується висновком експерта за № 1756/Е, який був наданий за результатами судово-медичної експертизи за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 120171000300014437 від 01.11.2017 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України. З моменту, як [PERSON] дізнався про місцезнаходження онука у лікарні і по сьогоднішній день дитина проживає разом з позивачем, знаходиться на його утриманні, він купує продукти харчування, одяг, взуття та інші речі, необхідні для нормального розвитку дитини. Між [PERSON] та онуком усталені доброзичливі стосунки, які сприяють його належному вихованню, повноцінному світосприйманню життя та оточуючих людей. Позивач забезпечує онуку гідні умови життя та атмосферу гармонійного розвитку. Крім того, здійснює нагляд за станом здоров'я дитини: онук проходить регулярні амбулаторні огляди, його стан здоров'я на сьогоднішній день - задовільний. Позивач вказує, що відповідач весь цей час, життям сина не цікавиться, не виявляє бажання спілкуватися з дитиною, не приймає участі у його вихованні та утриманні, тобто не виконує своїх батьківських обов'язків. На сьогоднішній день у дитини не має до матері жодних почуттів. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 02.07.2018 року прийнято цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа: Служба у справах дітей Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав до свого провадження. (а.с.28). У судовому засіданні позивач та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили суд їх задовольнити, виходячи з доводів якими обґрунтовується позовна заява, проти ухвалення заочного рішення не заперечували. Відповідач та третя особа у судове засідання не з'явились, хоча про день, час і місце слухання справи повідомлялись судом належним чином. Відповідач [PERSON] про причини неявки суд не повідомив. Документів, що підтверджують поважність причин його відсутності, клопотань про відкладення розгляду справи, заяв з проханням проводити розгляд справи у його відсутність суду не надано. Правом на подання відзиву до суду відповідач також не скористалась. Від третьої особи Служби у справах дітей Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації надійшла заява з проханням проводити розгляд справи у відсутність їхнього представника. Зі змісту заяви убачається, що позов та висновок Органу опіки та піклування Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно малолітньої дитини [PERSON], [INFO] третя особа підтримує у повному обсязі. Згідно із ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, суд вважає за можливе розглядати і вирішувати справу відповідно до вимог ст.ст. 280, 281 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення позивача, представника позивача [PERSON], допитавши свідків [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та відповідач [PERSON] з 20 серпня 2015 року перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, виданим Деснянським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві, про що складено відповідний актовий запис № 1264 (а.с.8). Від даного шлюбу у [PERSON] та [PERSON] народився син - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим Деснянським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві, про що складено відповідний актовий запис № 2429 (а.с.7). Позивач являється батьком [PERSON] та відповідно дідом малолітнього [PERSON], [INFO]. Як убачається із матеріалів справи, 01.12.2017 року експертом Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи Косован М.І. складено висновок № 1756/Е, яким встановлено, що при поступленні до стаціонару 26.10.2017 року у громадянина [PERSON], [INFO], мали місце такі тілесні ушкодження: закрита травма живота у вигляді розривів печінки в ділянці воріт по діафрагмальній поверхні зліва від круглої зв'язки, парієнтальної очеревини тазового дна з гематомою, гематом брижі тонкої кишки з розривом в ділянці кореня її, чепця в ділянці печінкового кута ободової кишки, справа від круглої зв'язки печінки, крововиливу в черевну порожнину (біля 600 крові зі згортками), численних гематом в ділянці живота, попереку; численні гематоми в ділянці обличчя, грудної клітки, кінцівок. Локалізація, морфологія вищевказаних ушкоджень, враховуючи обставини справи та часові дані, свідчать про те, що спричинені вони дією тупих предметів, характерні особливості травмуючої поверхні яких є ушкодженнях не відобразились. Враховуючи характер та об'єм ушкоджень органів черевної порожнини закрита травма живота за давністю спричинення може відповідати терміну протягом 12-48 години до моменту проведення оперативного втручання 26.10.2017 року. Враховуючи характер гематом на різних стадіях «цвітіння», за давністю спричинення вказані ушкодження можуть відповідати терміну протягом від 1 години до 3-х тижнів до моменту поступлення дитини в стаціонар. Утворення вказаної закритої травми живота внаслідок падіння [PERSON] вертикального положення тіла на площину виключається. Судити про можливість утворення інших ушкоджень - внаслідок падіння [PERSON] з вертикального положення тіла на площину, не є можливим. Вищевказана закрита травма живота за ступенем тяжкості відноситься до тяжкого тілесного ушкодження згідно пунктом 2.1.3 до «Правил». (а.с. 13-16). Згідно висновку експерта Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи № 1941/Е від 29.12.2017 року, при поступленні до стаціонару 09.09.2017 року у громадянина [PERSON], [INFO], мали місце такі тілесні ушкодження: численні поширені підшкірні гематоми голови, обличчя, вушної раковини, шиї, що зливаються між собою з утворенням поширеної гематоми голови, більше зліва-ззаду з наявністю м'яких тканинах пухирців повітря. Утворення вказаних ушкоджень, враховуючи їх множинність та локалізацію на різних поверхнях, внаслідок падіння [PERSON] з вертикального положення тіла на площину виключається. Між тривалістю розладу здоров'я та тривалістю лікування апріорі не існує ніякого кореляційного зв'язку. Тобто ніяке лікування ніяким чином не відображає строки порушення анатомічної цілісності тканин, органів та їх функцій. Відновлення анатомічної цілісності травмованих ділянок та початок відновлення порушеної функції по місцю утворення гематом у звичайному клінічному перебігу спостерігається у строк до 6 діб. Вказані ушкодження відносяться до легкого тілесного ушкодження, відповідно до п.п. 2.3.5 та 4.6 Правил. (а.с. 10-12). 01.11.2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.121 КК України, кримінальне провадження № 12017100030014437. Відповідно до професійного висновку кандидата психологічних наук [PERSON] від 30.11.2017 року щодо перебігу психологічної роботи з дитиною [PERSON], [INFO], на базі «зеленої кімнати» Соломянського УП ГУНП у м. Києві, малолітня дитина [PERSON], [INFO] має ознаки психологічного занедбаності та на даному етапі розвитку не може допомогти слідству у з'ясуванні подробиць справи. Хлопчик потребує психологічної реабілітації дитячим психологом. (а.с. 9). Як убачається із висновку Органу опіки та піклування Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації від 18.09.2018 року № 1о2103/31-8466 про доцільність позбавлення батьківських прав, на підставі рішення комісії з питань захисту прав дитини (протокол № 7 від 06.09.2018 року) Орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] стосовно малолітнього сина [PERSON] [INFO]. (а.с. 38-41). Так, особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років , і тільки з підстав , передбачених ст. 164 СК України. Відповідно до ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав , якщо вона, він не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною ; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Пленум Верховного суду України в п.п.15, 16 постанови від 30.03.2007р. №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснив, що позбавлення батьківських прав ( тобто прав на виховання дитини , захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб , які незаконно її утримують , та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і грунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків , а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі , необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей ; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови, винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Отже, позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері) , так і для дитини ( ст. 166 СК України). Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Згідно із ч.4. ст.19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсний обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи ( ч.5 ст.19 СК України). При цьому суд може не погодитись із висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обгрунтованим, суперечить інтересам дитини ( ч.6 ст. 19 СК України). Відповідно до положень ч.1. ст.11 Закону України "Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування" органами опіки та піклування є районні, районні у містах Києві та Севастополі місцеві державні адміністрації, виконавчі органи міських чи районних у містах, сільських, селищних рад. Досліджений судом Висновок органу опіки та піклування Деснянської районної в місті Києві Державної адміністрації про позбавлення батьківських справ (протокол № 7 від 06.09.2018 року) від 18.09.2018 року № 1о2103/31-8466 щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно малолітнього сина [PERSON] [INFO] суд вважає обгрунтованим, юридично доцільним та таким, що відповідає інтересам дитини. Статтею 165 СК України встановлено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа , в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор а також сама дитина, по досягненню чотирнадцяти років. У цьому випадку особа, яка подала позов про позбавлення батьківських прав із підстав, передбачених п.2 ч.1. ст. 164 СК України, повинна довести, що батьки (один з батьків) ухиляються від виконання своїх обов'язків з виховання дитини. У свою чергу батьки ( один з батьків) мають довести, що вони належним чином виконують свої батьківські обов'язки. У судовому засіданні встановлено, що малолітній [PERSON], [INFO] проживає разом з дідусем [PERSON] - позивачем у справі. Допитані у судовому засіданні свідки суду показали, що в результаті жорсткого поводження з малолітнім [PERSON], [INFO] під час його проживання із матір'ю, дитина потрапила в реанімацію у тяжкому стані. Протягом більше року, малолітній онук проживає із позивачем, який разом з батьком дитини піклується про малолітнього, забезпечує його усім необхідним, здійснює належний медичний супровід. Матір дитини жодного разу за місцем проживання малолітнього не з'явилась, не цікавилась його життя, утриманням та вихованням дитини не займається. Згідно із ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані виховувати своїх дітей, піклуватися про їх стан здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. У судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] не проявляє материнського піклування щодо сина, батьківських обов'язків не виконує, умовами проживання, вихованням, станом здоров'я дитини не цікавиться, не піклується про його інтелектуальний та фізичний розвиток, матеріально не утримує, проживає окремо. Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько дитини можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. За положеннями ст. 81 ЦПК України обов'язок доказування і подання доказів покладено на кожну із сторін. Оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідач не забезпечує сина необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з сином в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення; не надає сину доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до його внутрішнього світу; не створює умов для отримання ним освіти. Доказів, які б спростовували дані обставини суду не надано. Зазначені фактори, суд розцінює як ухилення відповідача [PERSON] від виховання дитини і приходить до висновку про свідоме нехтування нею своїми обов'язками. За таких обставин, суд убачає достатні підстави для позбавлення батьківських прав [PERSON] , відносно малолітнього [PERSON], [INFO]. На підставі ст. 141 ЦПК України судовий збір сплачений позивачем за позовною вимогою про позбавлення батьківських прав до суду у розмірі 704,80 грн. підлягає стягненню з відповідача на його користь. Враховуючи наведене та

Outcome: approved