Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-16 00:00:00

В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на те, що між нею та відповідачем 11.08.2006 Відділом реєстрації актів цивільного стану Дубенського міськрайонного управління юстиції Рівненської області було зареєстровано шлюб, актовий запис №259. Фактичні шлюбні стосунки між ними припинено. Під час шлюбу у них народилась дочка [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO]. Батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення повноліття. При ухиленні їх від цього обов'язку, кошти на утримання дітей стягуються в судовому порядку. Відповідач по справі, належним чином не виконує своїх батьківських обов'язків по утриманню дітей та між сторонами не досягнуто домовленості з приводу їх утримання. Діти проживають з позивачкою і перебувають повністю на її утриманні. Відповідач отримує мінливий дохід у вигляді винагороди за договорами цивільно-правового характеру, що не дає можливості визначити розмір частки від його заробітку, тому просить стягнути аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі, а саме в розмірі 2000 грн. щомісячно. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, дала пояснення згідно поданої позовної заяви. Відповідач позовні вимоги визнав, не заперечує проти задоволення позову. Суд, заслухавши сторони, ознайомившись з матеріалами справи, прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, зареєстрованому 11 серпня 2006 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дубенського міськрайонного управління юстиції у Рівненській області, актовий запис №259 (а.с.4). Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], в свідоцтві про народження яких сторони по справі зазначені батьками (а.с.5, 6). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою ВР України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст. 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини ( аліменти ) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і ( або ) у твердій грошовій сумі. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Тому, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей в судовому порядку. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом, а відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, та роз'яснень, викладених в п. 17 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд може визначити розмір аліментів в твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів, згідно вимог ст. 182 СК України, суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні величини аліментного платежу суд, враховуючи відповідно до ст. 182 СК України, матеріальне становище платника аліментів, що відповідач перебуває в працездатному віці, і може працювати, фізично здоровий, не повідомив про утримання інших дітей або непрацездатних батьків і являючись батьком [PERSON] та [PERSON] зобов'язаний утримувати їх до повноліття, визнає аліментний платіж у розмірі по 1000 гривень на кожну дитину, прийшов до висновку, що аліменти підлягають до стягнення у твердій грошовій сумі в розмірі по 1000 (одній тисячі) гривень на кожну дитину. У Законі України "Про індексацію грошових доходів населення" зі змінами встановлено, що до переліку грошових доходів громадян, одержаних ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, які підлягають індексації, відноситься і розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі. Також у законі визначається, що індексація розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, проводиться за рахунок коштів платника аліментів. Індексація розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, здійснюється підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами, фізичними особами-підприємцями, які проводять відповідні відрахування аліментів із доходу платника аліментів. Відповідно до статті 74 Закону України "Про виконавче провадження" - державний виконавець обчислює розмір заборгованості із сплати аліментів, суму індексації розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, складає відповідний розрахунок та повідомляє про нього стягувачу і боржнику.

Outcome: approved