Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-02 00:00:00

ПАТ «[PERSON] Аваль» звернулося в суд з вищевказаним позовом. 09.02.2016 року представник відповідача [PERSON] подав зустрічну позовну заяву до ПАТ «[PERSON] Аваль», третя особа без самостійних вимог на боці відповідача [PERSON] про припинення договору поруки. Позивач за первісним позовом посилається на те, що у відповідності до кредитного договору № 014/4044/82/38228 від 28.02.2008 р. банк надав [PERSON] кредит у сумі 40000 доларів США, зі сплатою 14 % річних за користування кредитними коштами, терміном до 28.02.2014 р. 01.04.2009 р. між ПАТ «[PERSON] Аваль» та [PERSON] була укладена угода № 014/4044/82/38228/2, відповідно до якої сторони погодилися тимчасово, на період з 01.04.2009 р., по 01.04.2010 р., зменшити розмір щомісячного платежу по сплаті суми кредиту та змінити строк його сплати відповідно графіку, що є невідємною частиною даної додаткової угоди. 14.04.2010 р. сторони уклали додаткову угоду № 014/4044/82/38228/3, за умовами якої вони збільшили строк надання кредиту на 49 календарних місяців, встановили остаточну дату погашення кредиту - 28.03.2018 р., графік погашення кредиту та сплату інших платежів було викладено в новій редакції в додатку № 1, 2, який є невідємною частиною додаткової угоди. Однак [PERSON] не виконує вищезазначені умови, не здійснює щомісячну сплату кредиту, у звязку з чим, станом на 17.01.2015 р. за нею рахується непогашена заборгованість у сумі 23400.35 доларів США, що еквівалентно 371514.02 грв., яка складається із залишку заборгованості по кредиту у сумі 20778.55 доларів США, заборгованості по сплаті відсотків у сумі 1382.47 доларів США та пені за несвоєчасне погашення кредиту і відсотків у сумі 1239.33 доларів США. В забезпечення зобовязань позичальника за кредитним договором був укладений договір поруки № 014/4044/82/38228 від 28.02.2008 р. за яким [PERSON] зобов'язався перед банком відповідати по боргових зобовязаннях боржника, які виникають з умов кредитного договору. Представник позивача у судове засідання не зявився. Надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не зявилася. Представник відповідачів [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги по первісному позову не визнав, а зустрічний позов підтримав. Пояснив, що заява на видачу готівки № 011В94277, меморіальні ордери, зокрема, № 0QXG93344, від 29.02.2008 р., квитанції від 26.02.2008 р. не відповідають вимогам п. 4.10., п. 4.11. глави 4 Положенням НБУ № 254 в частині заповнення всіх обовязкових реквізитів первинного касового документа банку, а саме, не зазначено посади осіб, відповідальних за здійснення операцій і правильність її оформлення. У реквізиті заяви на видачу готівки № 011В94277 від 29.02.2008 р. та квитанціях від 26.02.2010 не вказано загальну суму еквіваленту у гривнях словами. Номер рахунку банку - № 0647USD/ G100/0002, вказаний при здійсненні перерахування 29.02.2008 р. з поточного рахунку № 262091435564 комісії на рахунок неамортизованого дисконту в розмірі 784.31 доларів США, не відповідає Інструкції про застосування плану рахунків бухгалтерського обліку банків України «Вимоги до нумерації рахунків аналітичного обліку». У матеріалах справи відсутні належні докази видачі кредиту меморіальний ордер банку про перерахування кредитних коштів з позичкового рахунку банку на поточний рахунок позичальника, меморіальні та касові документи банку за період 28.02.2008 р. по 17.01.2015 р. за кредитним договором № 014/4044/82/38228 від 28.02.2008 р. щодо надання кредитних коштів; нарахування відсотків за користування кредитними коштами, нарахування та погашення штрафних санкцій; здійснення валово-обмінних операцій за поточними рахунками позичальника у звязку з наданням та погашенням кредиту (у разі здійснення таких операцій), оформленні належним чином (меморіальні ордери, заяви на переказ, заяви на видачу, заяви на продаж іноземної валюти тощо), а первинні документи банку щодо погашення кредитних коштів надані не в повному обсязі. Виписки по рахункам № 262091435564, № [NUMBER] за період з 01.01.2008 р. по 17.05.2015 рр., копія витягу з виписки, виписки по особовому рахунку № [NUMBER] за період з 17.01. по 29.04.2008 р., виписка по особовому рахунку № [NUMBER] за 28.02.2009 р. не відповідають вимогам п. 2.1.2. Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України, затвердженого постановою правління НБУ № 566 від 30.12.1998 р., гл. 2 гл. 4 розділу ІІ Інструкції з бухгалтерського обліку кредитних, вкладних (депозитних) операцій та формування і використання резервів під кредитні ризики в банках України, затвердженої постановою Правління НБУ № 481 від 27.12.2007 р., Плану рахунків бухгалтерського обліку банків України, затвердженого постановою Правління НБУ № 280 від 17.06.2004 р., Положенню про облікову політику ВАТ «[PERSON] Аваль» на 2008 рік, затвердженого наказом голови правління «[PERSON] Аваль» № 989 від 29.12.2007 р., розшифровок за рахунками аналітичного бухгалтерського обліку операцій банка, п. 4 Стандарту продукту «Кредит під заставу нерухомості R_PL-01» - в частині відображення банком за балансовим рахунком № [NUMBER] бухгалтерського обліку кредитних операцій з нарахування та погашення відсотків за користування кредитом, погашення пені, та невідповідності зазначених банком номерів рахунків з обліку готівки в національній валюті в операційній касі відділень банку, нарахування відсотків, погашення пені Плану рахунків бухгалтерського обліку банків України, у звязку з чим не надається за можливе обґрунтувати відображені банком операції за дебетом та кредитом рахунку № [NUMBER]. Через відсутність у матеріалах справи первинного документу меморіального ордеру, не можливо підтвердити чи спростувати факт перерахування 29.02.2008 р. 40000 доларів США на поточний рахунок № 262091435564. Формула розрахунку щомісячного ануїтетного платежу у п. 7.1. кредитного договору вказана математично некоректно та не відповідає п. 3.13.1. стандарту продукту «Кредит під заставу нерухомості R_PL-01». У матеріалах справи відсутня заява позичальника та внутрішні нормативні документи банку, якими встановлено вимоги до її оформлення. Розмір комісії 784.31 долари США не відповідає наведеній формулі і розрахунку, оскільки 1.9 %*39215.69 долари США = 745.10 доларів США, що на 39.21 долар США менше ніж вказано банком. Просить відмовити у задоволенні первісного позову. Вважає, що договір поруки за № 0114/4044/82/38228 від 28.02.2008 р. має бути визнаний припиненим, оскільки після його укладення між [PERSON] та банком було укладено додаткові угоди № 014/4044/82/38228-1 від 28.02.2008 р., № 014/4044/82/38228/2 від 01.04.2009 р. та № 014/4044/82/38228/3 від 14.04.2012 р., які ним не були підписані та про існування яких він дізнався з матеріалів позовної заяви. Також в порушення приписів норм ЦК України у вказаному договорі поруки не вказано строку його дії. В цьому випадку визначений договором строк повернення кредиту і є строком виконання зобовязання. Однак, оскільки строк дії договору це строк, впродовж якого сторона за договором виконує сій обовязок, строк виконання зобовязання за кредитним договором з наведених міркувань одночасно є і строком дії цього кредитного договору. В даному випадку кредитний договір припинив свою дію 28.11.2014 р., а тому з моменту припинення основного зобовязання, припинився і строк дії договору поруки. Розглянувши матеріали справи суд вважає, що первісний позов слід задовольнити частково, а зустрічний позов задовольнити повністю, виходячи з наступного. Ухвалою Тячівського районного суду від 24.02.2016 р. зустрічний позов було обєднано в одне провадження з первісним позовом. В судовому засіданні встановлено, що 28.02.2008 р. між банком та [PERSON] був укладений кредитний договір № 014/4044/82/38228, згідно якого відповідачу був наданий кредит у сумі 40000 доларів США терміном до 28.02.2014 р. зі сплатою 14 % річних. 28.02.2008 р. додатковою угодою № 014/4044/82/38228-1 позичальника було зобовязано в термін 90 днів з дня видачі кредиту оформити та представити банку Державний акт на право власності на земельну ділянку та надати земельну ділянку в іпотеку на забезпечення виконання зобовязань по вищевказаному кредитному договору. В іншому випадку кредитор має право встановити штраф у сумі 2 % від суми кредиту та вимагати відшкодування завданих збитків. Згідно п. 1 додаткової угоди № 014/4044/82/38228/2 від 01.04.2009 р. тимчасово, на період з 01.04.2009 р. по 01.04.2010 р., сторони домовились зменшити розмір щомісячного платежу по сплаті суми кредиту та змінити строк його сплати відповідно до графіку повернення кредиту та сплати інших платежів, що є додатком до цієї додаткової угоди та її невідємною частиною. 14.04.2010 р. сторони уклали додаткову угоду № 014/4044/82/38228/3, за умовами якої було збільшено строк надання кредиту на 49 календарних місяців, встановили остаточну дату погашення кредиту - 28.03.2018 р., графік погашення кредиту та сплату інших платежів було викладено в новій редакції в додатку № 1, 2, який є невідємною частиною додаткової угоди (п. 1 додаткової угоди № 014/4044/82/38228/3). Пунктами 5 додаткової угоди № 014/4044/82/38228/2 від 01.04.2009 р. та 7 додаткової угоди № 014/4044/82/38228/3 від 14.04.2010 р. встановлено, що ці додаткові угоди є невідємною частиною кредитного договору і відповідні положення кредитного договору застосовуються з врахуванням змін умов кредитування внесених цією додатковою угодою. Обумовлену договором суму відповідачка [PERSON] отримала, однак взяті на себе зобовязання погашати кредит та сплачувати нараховані відсотки згідно графіку у повній мірі не виконала. Станом на 17.01.2015 р. за нею рахується непогашена заборгованість у сумі 23400.35 доларів США, що по курсу НБУ еквівалентно 371514.02 грв. (1 долар США = 15.876430 грв.), яка складається із залишку заборгованості по кредиту у сумі 20778.55 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 329889.19 грв. та заборгованості по відсотках у сумі 1382.47 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 21948.69 грв. Крім того, у відповідності до п. 16.3. кредитного договору за порушення прийнятих на себе зобовязань стосовно повернення коштів, сплати процентів за користування кредитними коштами, у визначенні цим договором строки, позичальник зобовязаний сплатити банку пеню в розмірі 0.5 % від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення, починаючи з наступного дня після закінчення строку виконання зобовязання, зазначеного в кредитному договорі. У звязку з простроченням строків сплати процентів та погашення кредиту відповідачці нараховано пеню за несвоєчасне погашення кредиту у сумі 1239.33 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 19676.14 грв. Отже, загальна заборгованість відповідачки перед банком становить 23400.35 доларів США, (371514.02 грв.), що підтверджується розрахунком заборгованості наявним у матеріалах справи. Суд вважає, що доводи позивача в цій частині позову підтверджені належними доказами, а заперечення представника відповідачки [PERSON] свого підтвердження не знайшли. Ухвалою суду було задоволено клопотання представника відповідачів та призначено судово-економічну експертизу. Із висновку експерта № 04/013/1027/2 від 05.04.2017 р. убачається, що проведеними дослідженнями на підставі наданих матеріалів справи та додаткових матеріалів, та у відповідності до умов кредитного договору № 014/4044/82/38228 від 28.02.2008 р., враховуючи метод нарахування відсотків "факт/факт" (п. 3.3. кредитного договору), встановлено, що щомісячний мінімальний платіж, у тому числі за перший місяць користування кредитом, в розмірі 824.23 долари США, відповідає вихідним параметрам кредитування: сума кредиту - 40000 доларів США, термін 71 місяць (5 років 11 місяців), річна відсоткова ставка - 14. При цьому платіж за 72-й місяць користування кредитом має становити на 784.72 долари США, тобто зменшується на 39.51 долар США. При застосуванні методу нарахування відсотків "30/360", який передбачає що для розрахунку використовується умовна кількість днів у році 360, у місяць 30 (п. 1.18. Правил бухгалтерського обліку доходів і витрат банків України, затв. Постановою Правління Національного банку України від 18.06.2003 № 255), щомісячний мінімальний платіж, у тому числі за перший місяць користування кредитом, в розмірі 824.23 доларів США, відповідає вихідним параметрам кредитування: сума кредиту - 40000 доларів США, термін 72 місяців (6 років), річна відсоткова ставка 14 %. За наданими матеріалами справи та додатково наданими документами не надається за можливе документально ані підтвердити, ані спростувати розмір заборгованості за основною сумою боргу, нарахованими відсотками, штрафними санкціями (пені) за кредитним договором № 014/4044/82/38228 від 28.02.2008 р., визначений ПАТ «[PERSON] Аваль» у розрахунку заборгованості за кредитним договором № 014/4044/82/38228 від 28.02.2008 р. позичальника [PERSON] станом на 17.01.2015 р., згідно даних якого загальна сума заборгованості складає 23400.35 доларів США, (371514.02 грв.) в тому числі: заборгованість за кредитом 20778.35 доларів США (329559.19 грв.), заборгованість за відсотками 1382.47 доларі США (948.69 грв.), пеня 1239.33 долари США (19676.18 грв.). Даний висновок не спростовує доказів наданих позивачем і не містить будь-якого обґрунтування позиції представника відповідачів про відсутність у [PERSON] обовязку нести відповідальність по своїх зобовязаннях перед банком. Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 02.02.2016 р. було відмовлено у задоволенні позову [PERSON] про визнання кредитного договору № 014/4044/82/38228 від 28.02.2008 р. недійсним. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитор зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання. За правилами ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлено обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частиною 2 ст. 612 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. В забезпечення зобов'язань позичальника за кредитним договором між банком та [PERSON] був укладений договір поруки № 014/4044/82/38228 від 28.02.2008 р., за яким останній взяв на себе зобов'язання в повному обсязі відповідати за зобов'язаннями боржника. Відповідно до п. п. 3.1. та 4.1. договору поруки сторони договору визначають, що у випадку невиконання боржником всіх або окремих взятих на себе зобовязань по кредитному договору, поручитель несе солідарну відповідальність перед банком за виконання боргових зобовязань у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу за кредитним договором, нарахованих відсотків за користування кредитом та неустойки, відшкодування збитків. Сторони договору встановлюють, що у випадку невиконання або неналежного виконання боржником взятих на себе зобовязань по кредитному договору, поручитель і боржник несуть солідарну відповідальність перед банком за виконання боргових зобовязань в повному обсязі у відповідності до ч. 1, 2 ст. 554 Цивільного кодексу України. Згідно зі ст.ст.\~553,\~554 ЦК України\~за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку, відповідаючи перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Із\~статті 554 ЦК України убачається, що\~у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Однак із правових позиції Верховного Суду України за наслідками розгляду заяв про перегляд судових рішень з мотивів неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, викладених у постановах від 18.06.2012 р. у справі № 6-73цс12 та від 20.02.2013 р. у справі № 6-172цс12, які відповідно до частини 1 статті 360-7 ЦПК є обов'язковими для всіх судів України, вбачається, що за змістом ч. 1 ст. 559 ЦК до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання, здійснені без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього, зокрема: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо. У зобов'язаннях, в яких беруть участь поручителі, збільшення кредитної процентної ставки, здійснене за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя або відповідної умови у договорі поруки, не дає підстав для покладення на поручителя відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов'язань перед банком. У п. 22 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 р. «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» зазначено, що відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України припинення договору поруки пов'язується зі зміною забезпеченого зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому обсяг зобов'язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. [PERSON] якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов'язанням і строків їх виплати тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору стала результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобов'язання. Якщо у договорі поруки такі умови сторонами не узгоджені, а з обставин справи не вбачається інформованості поручителя і його згоди на збільшення розміру його відповідальності, то відповідно до положень ч. 1 ст. 559 ЦК порука припиняється у разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. У цьому випадку поручитель має право на пред'явлення позову про визнання договору поруки припиненим. 28.02.2008 р., 01.04.2009 р. та 14.04.2010 р. між [PERSON] та ПАТ «[PERSON] Аваль» було підписано додаткові угоди №№ 014/4044/82/38228-1, 014/4044/82/38228/2 та 014/4044/82/38228/3 до кредитного договору. Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до умов даних угод змінено схему погашення кредиту, остаточна дата повернення кредиту, порядок страхування за кредитним договором тощо, що у свою чергу мало наслідком збільшення обсягу відповідальності поручителя. Згідно п. 5.2. договору поруки сторони договору встановлюють, що строк та умови виконання цього договору можуть буди переглянуті сторонами лише з їх письмової згоди. Отже, з договору поруки не вбачається, що кредитор має право без згоди поручителя змінювати умови основного договору з боржником, внаслідок чого збільшується обсяг відповідальності поручителя. Умови договору поруки щодо зобов'язання поручителя солідарно відповідати перед банком у повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобов'язань [PERSON] за кредитним договором, а також усіх додаткових угод, які можуть бути укладені до закінчення строку його дії, що укладені між банком та позичальником, не можуть свідчити про те, що поручитель дав згоду на збільшення обсягу його відповідальності без його згоди, так як дані умови не містять такого положення. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Матеріали справи не містять доказів того, що поручитель був проінформований про збільшення обсягу його відповідальності і не заперечував проти цього. Оскільки банк змінив умови договору в частині збільшення об'єму відповідальності без згоди поручителя, за відсутності у договорі вказівки на те, що такі зміни можливі, відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України, суд приходить до висновку, що слід визнати поруку [PERSON] за договором поруки від 28.02.2008 р., укладеного між ним та ПАТ «[PERSON] Аваль» припиненою. За таких обставин суд вважає, що з первісний позов підлягає задоволення лише в частині стягнення заборгованості за кредитним договором з [PERSON], оскільки зустрічний позов підлягає задоволенню в повному обсязі, а отже частково виключає задоволення первісного позову. У відповідності до ст. 88 ЦПК України з [PERSON] слід стягнути на користь банку судові витрати у сумі 3654 грв. та з ПАТ «[PERSON] Аваль» на користь [PERSON] 551.20 грв. сплачених ними при зверненні до суду. Тому,

Outcome: partial