Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання договору купівлі-продажу квартири дійсним. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] вказує, що 02 лютого 2018 року між нею та відповідачем [PERSON] , від імені якого на підставі довіреності діяла третя особа [PERSON] , було укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] . [PERSON] вказує, що сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору купівлі-продажу квартири, відбулося повне виконання умов цього договору, нею, як покупцем, було сплачено в повному обсязі обумовлену договором вартість квартири, але сам договір нотаріально не посвідчений у зв`язку із ухиленням відповідача [PERSON] та третьої особи [PERSON] , яка є довіреною особою відповідача, від нотаріального посвідчення вказаного договору, що унеможливлює розпорядження нею цим майном. Позивач вказує, що після укладення зазначеного договору та здійсненої нею оплати вартості придбаної квартири, [PERSON] та [PERSON] тимчасово виїхали за кордон, але зобов`язувалися до 01 липня 2018 року нотаріально посвідчити цей договір за місцем знаходження квартири. Позивач зазначає, що [PERSON] та [PERSON] повернулися в Україну, однак ухиляються від нотаріального посвідчення вказаного вище договору купівлі-продажу квартири. Посилаючись на вказані обставини, позивач просить визнати дійсним, реальним та виконаним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , укладений 02 лютого 2018 року між нею та відповідачем [PERSON] , від імені якого на підставі довіреності діяла третя особа [PERSON] . Позивач [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилася. Представник позивача - адвокат Філінюк О.В., беручи участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції, вказав, що позивач не змогла взяти участь у судовому засіданні через хворобу, однак позивач [PERSON] та він, як її представник, підтримують позов та просять його задовольнити у повному обсязі з підстав, викладених у позові. Представник позивача вказав, що сторони договору купівлі-продажу квартири від 02.02.2018 домовилися між собою щодо усіх істотних умов цього договору та повністю виконали всі його умови, однак нотаріально його не засвідчили у зв`язку із ухиленням відповідача [PERSON] та третьої особи [PERSON] , яка є довіреною особою відповідача, від нотаріального посвідчення вказаного договору, що унеможливлює розпорядження позивачем цим майном. Представник позивача вказав, що після укладення зазначеного договору та здійсненої позивачем оплати вартості придбаної квартири, [PERSON] та [PERSON] тимчасово виїхали за кордон, але зобов`язувалися до 01 липня 2018 року нотаріально посвідчити цей договір за місцем знаходження квартири. Як стало відомо, нещодавно [PERSON] та [PERSON] повернулися в Україну, однак ухиляються від нотаріального посвідчення вказаного вище договору купівлі-продажу квартири. Теперішнє фактичне місце проживання [PERSON] та [PERSON] невідомі. Відповідач [PERSON] та третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилися, відзиву чи пояснень щодо позову, або інших клопотань чи заяв суду не надали. З поштових відміток на наявних у матеріалах справи рекомендованих листах вбачається, що надіслані судом відповідачу та третій особі рекомендовані листи з копією ухвали про відкриття провадження у справі, копією позову з доданими до нього документами та судовою повісткою відповідачу та третій особі не були вручені у зв`язку із тим, що адресати не проживають за вказаними адресами /а.с. 52, 53/. Крім цього, з поштових відміток на наявних у матеріалах справи рекомендованих листах вбачається, що надіслані судом відповідачу та третій особі рекомендовані листи з повідомленням про розгляд справи та судовою повісткою відповідачу та третій особі не були вручені у зв`язку із відсутністю адресатів за місцем проживання /а.с. 56, 57, 74, 75/. У зв`язку із цим, відповідно до п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України відповідач [PERSON] та третя особа [PERSON] вважаються повідомленими про перебування на розгляді у суді судової справи, учасниками якої вони являються. Крім цього, відповідач [PERSON] та [PERSON] були повідомлені про дату, час та місце проведення підготовчого та судового засідання у справі відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України шляхом опублікування оголошень на офіційному веб-сайті судової влади України, які були розміщені за десять днів до дати ухвалення відповідних судових рішень /а.с. 71, 72, 86, 87/. З опублікуванням оголошень про виклик відповідач та третя особа вважаються повідомленими про дату, час і місце розгляду справи. Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши докази по справі у їх сукупності, вислухавши доводи представника позивача, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З наявної у матеріалах справи копії договору купівлі-продажу квартири від 02 лютого 2018 року, оригінал якого був оглянутий в судовому засіданні, вбачається, що відповідач [PERSON] , від імені якого за довіреністю діяла третя особа [PERSON] , продав, а позивач [PERSON] купила квартиру [ADDRESS] , на умовах передачі у власність [PERSON] вказаного нерухомого майна після повної виплати його вартості у день підписання вказаного договору, а саме 02 лютого 2018 року, у розмірі 159 512,00 грн /а.с. 11-12/. Вищевказана квартира належала продавцю [PERSON] на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу квартири від 29 серпня 2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Диканського районного нотаріального округу Полтавської області Дубовою Т.В. за зареєстрованого у реєстрі за № 1769, що підтверджується наявними у матеріалах справи копіями вказаного договору та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого Колективним підприємством Полтавське бюро технічної інвентаризації "Інвентаризатор" /а.с. 7-8, 9, 10/. З наявної у матеріалах справи копії заяви [PERSON] , посвідченої 03.04.2013 та зареєстрованої у реєстрі за № 573/108 віце-консулом Генерального консульства України в Сан-Франциско, США, [PERSON] , вбачається, що [PERSON] , як дружина відповідача [PERSON] , надала своєму чоловікові [PERSON] або його представнику згоду на продаж квартири [ADDRESS] /а.с. 15, 16/. Вищевказане свідчить про те, що зазначена вище квартира дійсно належала на праві власності відповідачу [PERSON] та він відповідно мав право продати вказане майно. З наявної у матеріалах справи копії довіреності, посвідченої 03.04.2013 та зареєстрованої у реєстрі за № 573/106 віце-консулом Генерального консульства України в м. Сан-Франциско, США, [PERSON] , вбачається, що відповідач [PERSON] , який постійно проживає в США за адресою: [ADDRESS], цією довіреністю уповноважує третю особу [PERSON] , яка постійно проживає в США за адресою: [ADDRESS], управляти і розпоряджатися, з правом продажу, належною йому на праві власності квартирою [ADDRESS] /а.с. 13, 14/. Вказане свідчить, що третя особа [PERSON] мала право укладати від імені відповідача [PERSON] договір купівлі-продажу квартири від 02.02.2018, укладений з позивачем [PERSON] . Судом встановлено, що позивач [PERSON] виконала свої зобов`язання і повністю сплатила вартість вищевказаної квартири, а [PERSON] , як довірена особа продавця [PERSON] , отримала грошові кошти в повному обсязі, що підтверджується вказаним вище договором купівлі-продажу квартири та розпискою про отримання коштів /а.с. 11-12, 17/. Відповідно до п. 3.1.5 договору купівлі-продажу квартири від 02.02.2018 продавець зобов`язаний здійснити нотаріальне посвідчення договору до 01 липня 2018 року за місцем знаходження майна. Згідно з п. 4.1 вказаного договору, з вимогами законодавства щодо змісту й правових наслідків правочину, що укладається, сторони ознайомлені. Сторони підтверджують, що цей договір не носить характеру мнимої та удаваної угоди /а.с. 11-12/. Вказані обставини свідчать про те, що [PERSON] та [PERSON] , від імені якого за довіреністю діяла [PERSON] , не тільки домовилися між собою щодо усіх істотних умов договору купівлі-продажу квартири, а й повністю виконали всі умови даного договору. В судовому засіданні було встановлено, що відповідач [PERSON] та третя особа [PERSON] , яка є довіреною особою відповідача, ухиляються від нотаріального посвідчення вищевказаного договору купівлі-продажу квартири від 02.02.2018, що унеможливлює належне володіння, користування та розпорядження позивачем [PERSON] цією квартирою. Відповідно до ст. 657 ЦК України (у редакції чинній, як на час укладення договору купівлі-продажу квартири, так і на час розгляду справи) договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України (у редакції чинній, як на час укладення договору купівлі-продажу квартири, так і на час розгляду справи), якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Пленум Верховного Суду України в п. 13 постанови "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" від 06.11.2009 № 9 роз`яснив, що вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма ч. 2 ст. 220 ЦК України не застосовується до правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до ст. ст. 210, 640 ЦК України пов`язується з їх державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов`язків для сторін. Згідно з ч. 1 ст. 210 ЦК України (у редакції чинній, як на час укладення договору купівлі-продажу квартири, так і на час розгляду справи) правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Відповідно до ст. 640 ЦК України (у редакції чинній, як на час укладення договору купівлі-продажу квартири, так і на час розгляду справи) договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення. З матеріалів справи вбачається, що спірний договір купівлі-продажу квартири було укладено 02 лютого 2018 року, тобто чинним на той час законодавством вже не було передбачено обов`язкову державну реєстрацію договору купівлі-продажу нерухомого майна. Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. У даному провадженні у суду відсутні підстави вважати недійсним вищевказаний правочин - договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] . Однією з умов застосування ч. 2 ст. 220 ЦК України та визнання правочину дійсним в судовому порядку є встановлення судом факту безповоротного ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину та втрата стороною можливості з будь-яких причин нотаріально посвідчити правочин. В судовому засіданні було встановлено, що відповідач [PERSON] та третя особа [PERSON] , яка є довіреною особою відповідача, ухиляються від нотаріального посвідчення вищевказаного договору купівлі-продажу квартири від 02.02.2018, вказані особи після укладення договору виїхали за кордон, їх місце знаходження позивачу невідомо, при цьому у зазначеному договорі було обумовлено обов`язок продавця квартири здійснити нотаріальне посвідчення договору до 01 липня 2018 року за місцем знаходження майна. З позовної заяви та доводів представника позивача у судовому засіданні вбачається, що відповідач [PERSON] та третя особа [PERSON] нещодавно тимчасово повернулися в Україну, однак теперішнє фактичне місце проживання відповідача та третьої особи по справі невідомі. З матеріалів справи вбачається, що всі надіслані судом документи на останню відому позивачу адресу місця проживання [PERSON] та [PERSON] повернулися без вручення у зв`язку із відсутністю адресатів за вказаними адресами. Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Враховуючи викладені вище обставини в їх сукупності, те, що [PERSON] та [PERSON] , від імені якого за довіреністю діяла [PERSON] , домовилися між собою щодо усіх істотних умов договору купівлі-продажу квартири, повністю виконали всі умови даного договору, враховуючи презумпцію правомірності правочину та відсутність у суду підстав вважати недійсним цей договір, беручи до уваги, що вказаний договір нотаріально не засвідчений у зв`язку із ухиленням [PERSON] та його довіреної особи [PERSON] від такого засвідчення, теперішнє фактичне місце проживання останніх невідоме і через це є неможливим здійснення нотаріального посвідчення цього договору, тобто неможливе вирішення вказаного спору у позасудовому порядку, що унеможливлює належне володіння, користування та розпорядження позивачем [PERSON] зазначеним нерухомим майном, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню та вважає за необхідне визнати дійсним, реальним та таким, що відбувся договір купівлі-продажу квартири від 02 лютого 2018 року. Враховуючи те, що позивачем та її представником не було заявлено позовних вимог щодо стягнення з відповідача понесених позивачем судових витрат у справі та не подано суду будь-яких заяв чи клопотань з цього приводу, питання щодо розподілу судових витрат у справі не було предметом судового розгляду. На підставі викладеного,

Outcome: approved