Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-13 00:00:00

Заявниця звернулася до Новоархангельського районного суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту належності правовстановлюючого документу, зазначивши, що вона отримала Державний акт на право власності на землю серія 1-КР №022389 від 25.02.2002року, виданий на ім`я [PERSON] , на підставі рішення сесії Свердликівської сільської ради народних депутатів № 88 від 24.10.2001 року площею 3,50га, з кадастровим номером 3523685600:02:000:0569, розташованої на території Свердликівської сільської ради, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Акт зареєстровано в Книзі записів Державних актів на право приватної власності на землю за №450. За паспортом громадянина України прізвище заявниці « [PERSON] ». В технічній документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та у витязі з Державного земельного кадастру про земельну ділянку за №НВ-3510376182019 вірно вказано прізвище « [PERSON] ». На сьогоднішній день внести виправлення в Державний акт не припустимо, через що вимушена звернутися до суду з даною заявою. Просить встановити факт належності правовстановлюючого документу, зокрема, що Державний акт на право приватної власності на землю, серії 1-КР №022389 від 25.02.2002року, виданого на підставі рішення сесії Свердликівської сільської ради народних депутатів № 88 від 24.10.2001 року площею 3,50га, з кадастровим номером 3523685600:02:000:0569, розташованої на території Свердликівської сільської ради, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва належить - [PERSON] . В судове засідання [PERSON] не з`явилась, надала суду заяву, в якій заявлені вимоги підтримала повністю, просила їх задовольнити. Представник заінтересованої особи - Новоархангельська територіальна громада Голованівського району Кіровоградської області, в судове засідання не з`явився, надіслав заяву в якій не мав заперечень проти задоволення заявлених вимог, та просив проводити розгляд справи у його відсутність. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному підготовчому судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі. Із заяв вбачається, що вони належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, звернулись до суду із заявами про слухання справи у їх відсутність. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, дійшов до висновку, що заява є обгрунтованою та підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що предметом розгляду в даній справі є справа окремого провадження щодо встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту належності правовстановлюючого документу. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 6 ч.1 статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Частиною 1 ст. 316 ЦПК України визначено, що заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання. В судовому засіданні встановлено, що заявниця отримала Державний акт на право власності на землю серія 1-КР №022389 від 25.02.2002 року, виданого на ім`я « [PERSON] », на підставі рішення сесії Свердликівської сільської ради народних депутатів № 88 від 24.10.2001 року площею 3,50га, з кадастровим номером 3523685600:02:000:0569, розташованої на території Свердликівської сільської ради, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Акт зареєстровано в Книзі записів Державних актів на право приватної власності на землю за №450 (а.с. 6). Згідно долученої до матеріалів справи копії паспорту та в обліковій картці фізичної особи платника податків про присвоєння ідентифікаційного номеру, прізвище заявника « [PERSON] » (а.с. 5). Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку за №НВ-3510376182019, прізвище заявника « [PERSON] » (а.с. 7-9). Згідно з технічною документацією із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) загальною площею 3,5018га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої в межах Свердликівської сільської ради, Новоархангельського району, Кіровоградської області, прізвище заявника « [PERSON] » (а.с. 10). Частиною 1 ст. 77 ЦПК передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно зі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", та постановою Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Згідно листа ВСУ 01.01.2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1ст. 256 ЦПК України, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте, сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п. 12 вказаної Постанови при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Відповідно до ст. 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Враховуючи вищезазначені обставини, проаналізувавши їх у сукупності, суд дійшов до висновку, що правовстановлюючий документ, а саме Державний акт на право приватної власності на землю, серії 1-КР №022389 від 25.02.2002року, виданий на підставі рішення сесії Сверликівської сільської ради № 88 від 24.10.2001 року площею 3,50га, з кадастровим номером 3523685600:02:000:0569, розташованої на території Свердликівської сільської ради, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва належить [PERSON] . Суд вважає, що встановлення юридичного факту, про який просить заявниця, знайшов повне підтвердження в судовому засіданні, об`єктивність не викликає в суду сумніву, заява про встановлення факту належності правовстановлюючого документа є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Згідно ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються.

Outcome: approved