Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Миргородського міськрайонного суду з вищезазначеною позовною заявою, в якій просив стягнути із Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» на його користь суму заподіяних несвоєчасним виконанням зобов'язань з повернення банківського вкладу збитків у розмірі 59 808 гривень 36 копійок та суму 3% річних у розмірі 10 104 гривні 66 копійок, а всього 69 913 гривень 02 копійки. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач вказав, що ним 13 березня 2008 року укладено договір № 20/02-02/17 на вклад Універсальний з Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль», правонаступником якого є відповідач, в особі його Миргородського відділення Полтавської обласної дирекції. На умовах цього договору 13 березня 2008 року ним розміщено у зазначеному відділенні відповідача депозит у сумі 30 000 доларів США строком на 12 місяців під 25 відсотків річних. Тобто по закінченню строку вкладу Відповідач мав сплатити йому 37 500 доларів США. Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 08.01.2014р. стягнуто з Відповідача суму вкладу разом з відсотками у національній валюті за офіційним курсом, встановленим Національним банком України, а саме у сумі 299 737,50 грн. Однак заборгованість Відповідач погасив лише 07 березня 2014 року, коли курс долара значно зріс, порівняно з курсом, який був на момент пред'явлення позову та винесення судом рішення, сплативши на картковий рахунок позивача 302 034,87 грн. Так на 07 березня 2014 року Національним банком України було встановлено такий офіційний курс гривні до долара США: за 100 доларів США 938 гривень 79 копійок. Відповідно до зазначеного офіційного курсу НБУ Відповідачем фактично сплачено йому лише 32 173 доларів США 302 034,87 грн. : 938,79 грн. х 100 дол. США. Таким чином, внаслідок несвоєчасного виконання Договору та рішення суду йому заподіяно збитків у формі знецінення гривні внаслідок збільшення курсу долара США, розмір яких складає 5 327 долари США (37 500 дол. США - 32 173 дол. США). Лист про повернення вкладу отриманий Відповідачем 18 травня 2013 року. Таким чином прострочення Відповідача почалось з 19 травня 2013 року та тривало до 07 березня 2014 року, коли була погашена основна частина заборгованості. Відповідно прострочення Відповідача склало 292 дні. На день складання позовної заяви від 22.04.2014 року Національним банком України встановлено такий офіційний курс гривні до долара США: за 100 доларів США 1122 гривень 74 копійки. Таким чином заподіяні несвоєчасним виконанням Відповідачем своїх зобов'язань збитки в перерахунку на національну валюту на день пред'явлення цього позову складають 59 808 (п'ятдесят дев'ять тисяч вісімсот вісім) гривень 36 копійок (5 327 дол. США х 1122,74 грн. : 100 дол. США). Розмір 3% річних від суми прострочення складає 900 (дев'ятсот) доларів США (37 500 дол. США х 3% х 292 дні :365 днів). За офіційним курсом, встановленим Національним банком України на день пред'явлення цього позову, розмір 3% річних у перерахунку на національну валюту складає 10 104 (десять тисяч сто чотири) гривні 66 копійок (900 дол. США х 1122,74 грн. : 100 дол. США). Таким чином внаслідок неналежного та несвоєчасного виконання Відповідачем своїх зобов'язань за Договором йому заподіяно збитки у формі знецінення гривні внаслідок збільшення курсу долара США на суму 59 808,36 грн., а також Відповідач має сплатити на його користь 10 104,66 грн. 3% річних. Тобто загальна сума заборгованості Відповідача на час складання цієї позовної заяви становить 69 913 (шістдесят дев'ять тисяч дев'ятсот тринадцять) гривень 02 копійки. В ході слухання справи в суді позивач [PERSON] звернувся до суду із заявою про збільшення позовних вимог від 13.06.2014р. (а.с.52-54) в якій просив суд стягнути з відповідача ПАТ « Райффайзен Банк Аваль» на його користь 138.385грн., що складається із заподіяних несвоєчасним виконанням зобов'язань з повернення банківського вкладу збитків - 62.996грн.,3% річних - 10.643грн.,пені в сумі 64.746грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] збільшені позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити, пояснивши при цьому, що він відповідно до умов укладеного ним договору від 13.03.2008року та погашенням заборгованості відповідачем 07.03.2014р. курс долара в порівнянні з курсом на момент укладання договору та ухвалення судового рішення значно зріс. Так на 07 березня 2014 року Національним банком України було встановлено такий офіційний курс гривні до долара США: за 100 доларів США 938 гривень 79 копійок. Відповідачем фактично сплачено йому лише 32 173 доларів США (302 034,87 грн.: 938,79 грн. х 100 дол. США= 32 173 дол. США). Внаслідок несвоєчасного виконання Договору та рішення суду йому заподіяно збитків у формі знецінення гривні внаслідок збільшення курсу долара США. Розмір цих збитків склав 5 327 долари США (37 500 дол. США -32 173 дол. США =5 327 дол. США). Відповідно до ч. 2 ст. 612 ЦК України боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки. Аналогічна норма міститься і в ч. 1 ст. 623 ЦК України: "Боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки". На день звернення до суду із заявою про збільшення позовних вимог Національним банком України встановлено такий офіційний курс гривні до долара США: за 100 доларів США 1182 гривні 58 копійок, а тому збитки в перерахунку на національну валюту на день підписання цієї заяви складають 62 996 грн. (5 327 дол. США х 1182,58 грн. : 100 дол. США = 62 996 грн.). Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України у зв'язку з простроченням виконання грошового зобов'язання Відповідач має сплатити 3% річних від суми прострочення. Оскільки лист про повернення вкладу отриманий відповідачем 18 травня 2013 року, вважає, що прострочення почалось з 19 травня 2013 року та тривало до 07 березня 2014 року, коли була погашена основна частина заборгованості, відповідно прострочення відповідача склало 292 дні. Розмір 3% річних від суми прострочення складає 900 (дев'ятсот) доларів США (37 500 дол. США х 3% х292 дні : 365 днів = 900 дол. США). За офіційним курсом, встановленим Національним банком України на день подачі заяви, розмір 3% річних у перерахунку на національну валюту складає 10 643 (десять тисяч шістсот сорок три) гривні (900 дол. США х 1182,58 грн. : 100 дол. США =10 643 грн.). Пунктом 4.1 Договору сторони передбачили відповідальність Банку за несвоєчасне повернення вкладу у вигляді пені у розмірі 0,05% від неповерненої суми за кожен день затримки виплати, так як прострочення Відповідача склало 292 дні, протягом яких останній безпідставно не повертав позивачу 37 500 доларів США розмір пені складає 5 476 доларів США (37 500 дол. США х 0,05% х 292 = 5 476 дол. США). За офіційним курсом, встановленим Національним банком України на день підписання цієї заяви, розмір пені у перерахунку на національну валюту складає 64 746 гривень (5 476 дол. США х 1182,58 грн. : 100 дол. США = 64 746 грн.). Внаслідок неналежного та несвоєчасного виконання Відповідачем своїх зобов'язань за Договором йому заподіяно збитків у формі знецінення гривні внаслідок збільшення курсу долара США на суму 62 996 грн., 3% річних 10 643 грн. та 64 746 грн. пені, загальна сума заборгованості становить 138 385 гривень. (62 996 грн. + 10 643 грн. + 64 746 грн. = 138 385 грн.). Представник відповідача Курбатова Н.О., діюча відповідно довіреності від 22.11.2013року (а.с 32) в судовому засіданні позовні вимоги та заяву про збільшення позовних вимог не визнала просила в їх задоволенні відмовити та пояснила, що будь-які зобов'язання на підставі Договору у Банку перед [PERSON] були відсутні до набрання чинності рішенням суду від 08.01.2014 року, яким встановлено чинність Договору, тобто до 20.02.2014 року. Банк виконав рішення Миргородського міськрайсуду у добровільному порядку 07.03.2014 року після надходження звернення позивача про виплату йому коштів на підставі рішення суду. Підставою для проведення бухгалтерської операції по перерахуванню коштів позивачеві було його звернення, в якому він повідомив банку реквізити свого рахунку в АТ "Райффайзен Банк Аваль", так як до цього моменту підстави були відсутні, оскільки банківські рахунки на ім'я [PERSON] і кошти на них не існували в природі. Добровільне перерахування коштів Банком відбувалось 07.03.2014 року з рахунку [NUMBER] у сумі 302 034,87 грн., а не з рахунків, зазначених у Договорі та у прибутковому ордері, що підтверджує відсутність цих рахунків у Банку та, відповідно, відсутність зобов'язань Банку на підставі Договору перед [PERSON] до набрання чинності рішенням суду від 08.01.2014 року. Банк належним чином виконав свої зобов'язання, які були створені для нього рішенням суду від 08.01.2014 року та не може вважатися таким, що прострочив відповідно до вимог ст. 612 ЦК України, згідно з якою боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, передбачений договором або законом. Таким чином, підстави для стягнення збитків та 3% річних від простроченої суми зобов'язання відсутні. Позивач мав право вимагати стягнення з Банку коштів в іноземній валюті - доларах США, але цим правом не скористався. Судом було задоволено позов [PERSON] в тому обсязі, який було заявлено позивачем. У банку при виконанні рішення від 08.01.2014 року не було жодних законних підстав для виплати іншої суми або в іншій валюті, ніж зазначено у рішенні суду, отже, заява про завдання позивачу збитків є незаконною та не обґрунтованою. Просила врахувати ту обставину, що [PERSON] не звертався до Банку про виплату йому коштів за Договором на вклад Універсальний №20/02-02/17 від 13 березня 2008 року у порядку, передбаченому п. 3.2.3 цього договору, не виконав свій обов'язок, передбачений п. 3.4.2 Договору на вклад, щодо надання Банку оригіналу Договору на вклад, не вчинив жодної дії, передбаченої Договором, для отримання належних йому коштів, тому вважала, що [PERSON] в порушення умов п.3.4.1 Договору на вклад, не дотримався порядку повернення сум вкладу і відсотків, передбачених цим договором. Невиконання [PERSON] умов пп. 3.2.3., 3.4.1, 3.4.2 Договору на вклад, свідчить про те, що у Банку не виникло зобов'язання щодо повернення йому будь-яких коштів в тому числі і пені у сумі 64 746,00 грн. Дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, оглянувши архівну справу №541.1570.13-ц, провадження 2.541.9.2014р. суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Встановлено, що між позивачем [PERSON], 13 березня 2008 року укладено договір № 20/02-02/17 на вклад Універсальний з Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль», правонаступником якого є відповідач, в особі його Миргородського відділення Полтавської обласної дирекції (а.с. 10, 11). На умовах цього договору 13 березня 2008 року позивачем розміщено у зазначеному відділенні відповідача депозит у сумі 30 000 доларів США строком на 12 місяців під 25 відсотків річних. Тобто по закінченню строку вкладу Відповідач мав повернути позивачу 37 500 доларів США. З метою врегулювання спору в досудовому порядку позивач звернувся до відповідача із заявою, датованою 14 травня 2013року, а отриману відповідачем 18.05.2013року в якій просив, повернути йому суму депозитного вкладу разом з нарахованими відсотками шляхом перерахування у гривні за офіційним курсом, встановленим НБУ на день сплати, указавши свої реквізити в банку АТ «Райффайзен Банк Аваль» (а.с. арх. справи 7-11). Так як відповідач відмовив йому в заяві, позивач [PERSON] 06.06.2013р. звернувся за захистом свого порушеного права до суду. Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 08.01.2014р. стягнуто з Відповідача суму вкладу разом з відсотками у національній валюті за офіційним курсом, встановленим Національним банком України, а саме у сумі 299 737,50 грн. (а.с. 4) Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 20.02.2014 року рішення Миргородського міськрайонного суду від 08.01.2014 року залишено без змін. Цим рішенням встановлено порушення банком умов договору на вклад від 13.03.2008р. № 20/02-02/17. Тільки на підставі судового рішення позивачеві [PERSON] відповідач перерахував кошти 07.03.2014р. Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Ухвалення судом рішення про стягнення грошової заборгованості не припиняє кредитних правовідносин, оскільки відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняються виконанням, проведеним належним чином, а тому в разі невиконання боржником грошового зобов'язання й після ухвалення рішення про повернення боргу правомірним є вимоги кредитора про стягнення з боржника відсотків за користування кредитом з застосуванням до нього відповідальності, передбаченої ч.2 ст. 625 ЦК України. Після набрання рішенням суду законної сили, та повторного звернення позивача [PERSON] до банку відповідача (а.с.40) із зазначенням тих же банківських реквізитів, що і в травні 2013року заборгованість відповідач погасив 07 березня 2014 року, коли курс долара значно зріс, порівняно з курсом, який був на момент пред'явлення позову та ухвалення судового рішення, сплативши на картковий рахунок позивача 302 034,87 грн. (а.с.14). Так на 07 березня 2014 року Національним банком України було встановлено такий офіційний курс гривні до долара США: за 100 доларів США 938 гривень 79 копійок. Відповідно до зазначеного офіційного курсу НБУ Відповідачем фактично сплачено позивачу лише 32 173 доларів США (302 034,87 грн. : 938,79 грн. х 100 дол. США (а.с.15). У відповідності до п.п. 3.3.2; 4.1;5.2 передбачений обов'язок банку повернути всю суму вкладу, прийнятого на зберігання від вкладника, згідно умов цього договору.(п.3.3.2) У випадку неповернення банком суми вкладу в строк, зазначений у п.1.1 банк виплачує пеню в розмірі 0,05% від неповернутої суми вкладу за кожен день затримки виплати (п.4.1). Договір втрачає свою силу за згодою сторін з моменту виплати банком вкладнику всієї суми вкладу і відсотків за цим вкладом (п.5.2). Згідно з ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом. Із заявою про повернення вкладу позивач звернувся до банку 18.05.2013року, вказавши всі необхідні реквізити, але відповідач протиправно відмовив йому у добровільному поверненні коштів. Порушення грошового зобов'язання тривало з 19.05.2013р. по 07.03.2014р., що склало 292дні. Розрахунки заявлені позивачем в заяві про збільшення позовних вимог, відповідачем не оспорювались, перевірені судом і є вірними. Суд не погоджується з обґрунтуванням відмови відповідача від позовних вимог про те, що грошові зобов'язання між банком і позивачем виникли із рішення судів від 08.01.2014р. та 20.02.2014р., так як вказаними рішеннями судів встановлено, що у сторін виникли правовідносини за договором банківського вкладу, укладеним з боку банку уповноваженою особою Миргородського територіально - відокремленого без балансового відділення Полтавського обласного філіалу АППБ «АВАЛЬ». Таким чином вимоги позивача [PERSON] в заяві про збільшення позовних вимог щодо стягнення з відповідача збитків внаслідок неналежного та несвоєчасного виконання останнім своїх зобов'язань у формі знецінення гривні внаслідок збільшення курсу долара США на суму 62 996 грн., 3% річних 10 643 грн. та 64 746 грн. пені, що становить загальну суму заборгованості 138 385 гривень підлягають до задоволення та стягнення на його користь з відповідача. Відповідно до частини 2 статті 88 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли. В зв'язку з вищенаведеним підлягають стягненню з відповідача на користь Державного бюджету України 1383,85 грн. судового збору, від сплати якого був звільнений позивач при зверненні до суду.

Outcome: approved