Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-21 00:00:00

Заявниця звернулася в суд з позовом про визнання права власності на майно. В обгрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що [INFO] померла [PERSON], яка проживала по сусідству і за якою заявниця здійснювала догляд. Після смерті [PERSON] заявниця фактично прийняла у спадщину все майно покійної, оскільки інших спадкоємців у неї не було. Заповіту після себе померла не залишила. Починаючи з 2002 року заявниця користувалась прийнятим у спадок майном та здійснювала догляд за ним. В 2014 році їй стало відомо, що в померлої [PERSON] при житті у власності перебувала земельна ділянка (пай) розташована в адмінмежах Зеленьківської сільської ради Тальнівського району, і який заявниця має намір прийняти у спадщину та оформити відповідні документи. Однак, оскільки вона не зверталась до нотаріальної контори для оформлення спадщини, а спадщина відкрилась до набрання чинності Цивільним кодексом України, то була вимушена звернутись з до суду із заявою про встановлення факту прийняття спадщини на підставі чинного на той час законодавства, а саме - на підставі Цивільного кодексу Української РСР, 13.01.2015. Рішенням Тальнівського районного суду Черкаської області, було встановлено факт, що позивач прийняла спадщину, яка відкрилась після смерті [PERSON] Після набрання рішенням законної сили позивач знову звернулася до держаного нотаріуса для оформлення спадщини, про те нотаріусом було відмовлено позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину на підставі того, що відсутні дані, що підтверджують родинні відносини між позивачкою та померлою [PERSON], у зв'язку з чим позивач змушена звернутись з даним позовом до суду. До початку судового засідання позивач подала заяву, в якій позов підтримала повністю та просила суд розглядати справу за її відсутності. Представник відповідача - Зеленьківська сільська рада Тальнівського району просила суд слухати справу за відсутності представника сільської ради. На підтвердження обгрунтованості своїх вимог позивач надав низку документів, а саме: - свідоцтво про смерть серії [NUMBER], згідно з яким [PERSON] померла [INFO] в с. Зеленьків Тальнівського району; - довідку Зеленьківської сільської ради Тальнівського району Черкаської області від 09.04.2014 за № 237, згідно з якою [PERSON] доглядала до дня смерті - [INFO] [PERSON] і провела її поховання; - довідку Зеленьківської сільської ради Тальнівського району Черкаської області від 09.04.2014 за № 238, згідно з якою [PERSON] до дня смерті проживала одиноко. - довідку Зеленьківської сільської ради Тальнівського району Черкаської області від 27.11.2014 року за №968, згідно з якою [PERSON] користувалась будівлями, які рахуються за покійною [PERSON] та обкошувала подвір'я; - довідку Зеленьківської сільської ради Тальнівського району Черкаської області від 27.11.2014 року за №969, згідно з якою [PERSON] користувалась земельною ділянкою, яка належить покійній [PERSON]; - повідомлення Тальнівської державної нотаріальної контори від 09.01.2015 №08/01-16, згідно з яким спадкова справа після [PERSON], яка померла [INFO] не заводилась; - довідку Зеленьківської сільської ради Тальнівського району Черкаської області від 30.12.2014 року за №1143, згідно з якою державний акт померлої [PERSON] відноситься до не витребуваних земельних часток (паїв); - рішення Тальнівського районного суду Черкаської області від 13.01.2015, згідно з яким [PERSON], [INFO], прийняла спадщину яка відкрилась після смерті [PERSON], яка померла [INFO] в с. Зеленьків Тальнівського району Черкаської області. Суд, вивчивши матеріали даної справи, дослідивши надані докази, вважає, що позов задоволенню не підлягає, враховуючи таке. Згідно з приписами пункту 4 прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто, з 01.01.2004. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Пунктом 5 прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України встановлено, що правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Згідно з приписами частини 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Тальнівського районного суду Черкаської області № 704/1696/14-ц від 13.01.2015 (суддя Фролов О.Л.) за позовом [PERSON] (яка є позивачем і в даній справі) про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало чинності і не скасовано у встановленому законом порядку (а.с. 8), встановлено, що спірна спадщина відкрилась після смерті [PERSON], яка померла [INFO] в с. Зеленьків Тальнівського району Черкаської області, тобто, до набрання чинності Цивільним Кодексом України, отже, спірні правовідносини підлягають вирішенню за нормами чиннного на той момент законодавства, зокрема, Цивільного Кодексу УРСР, ЗУ "Про власність" від 07.02.1991. Згідно з статтею 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Право на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів закріплено безпосередньо у Конституції України (ст. 55), Цивільному кодексі України (ст. 16). Разом з тим, особа має право звернути до суду за захистом саме своїх прав. Право на позов має особа, права, свободи або інтереси якої порушені. За таких обставин, судовому захисту підлягає лише те право, яке належить цій особі. Таким чином предметом доказування у даній справі є набуття позивачем права власності на спадкове майно, а саме майно, яким вона володіє після смерті [PERSON], яка померла [INFO] в с. Зеленьків Тальнівського району Черкаської області. Згідно з нормою ч.2 ст. 12 ЗУ "Про власність" від 07.02.1991 (в редакції від 11.04.1995, яка діяла на момент відкриття спадщини), громадянин набуває права власності, зокрема, на майно, одержане внаслідок успадкування. Спадкові правовідносини на момент відкриття спадщини регулювалися розділом VІІ ЦК УРСР. Згідно з ст. 524 Цивільного Кодексу Української РСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Як вбачається з матеріалів справи, померла [PERSON] заповіту за собою не залишила, отже встановленню підлягають обставини, які свідчать про наявність або відсутність підстав для спадкоємства за законом. Статтею 548 ЦК УРСР визначено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Статті 529-531 ЦК УРСР визначають коло спадкоємців за законом. Згідно з цими статями, спадкоємцями за законом є діти (в тому числі усиновлені), онуки, правнуки, дружина, батьки (усиновителі), брати, сестри, дід і баба померлого, а також непрацездатні особи, які перебували на утриманні померлого не менше одного року до його смерті. Спадкоємці за законом поділяються на дві черги. Разом з тим, ні з тексту позовної заяви, ні з доданих до неї документів не вбачається, що позивач відноситься до кола осіб, перелік яких є вичерпним і встановлений статтями 529-531 Цивільного Кодексу України УРСР. За таких обставин суд дійшов висновку про те, що правові підстави для віднесення позивача до кола спадкоємців за законом або заповітом відсутні, отже, у позивача відсутні і підстави для виникнення права власності на спадкове майно, яке складає спадщину, що відкрилась після смерті [PERSON] [INFO] в с. Зеленьків Тальнівського району Черкаської області. Враховуючи наведене, позовні вимоги не можуть вважатися обґрунтованими і задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed