Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-11 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом. В позовній заяві позивач вказує, що 16 квітня 2017 року померла її двоюрідна баба [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина на спадкове майно, до складу якої входить житловий будинок з господарськими будівлями по вул. Молодіжна, 24 в с. Сварицевичі, Дубровицького району та земельна ділянка на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №866124. Після смерті двоюрідної баби вона звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини в порядку спадкування за заповітом та їй було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на вказаний житловий будинок. Водночас, у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, що перейшла їй в порядку спадкування, було відмовлено. Відмова пов'язана із втратою позивачем оригіналу Державного актів на право власності на земельну ділянку. Іншим шляхом, аніж судовим, визнати право власності на земельну ділянкув порядку спадкування не представляється можливим. Позивач в судове засідання не з'явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов визнає. Відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до переконання, що позов слід задовольнити з таких підстав. Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №866124, [PERSON] є власником земельної ділянки, площею 0,2500 га, що розташована в с. Сварицевичі, вул. Молодіжна, Дубровицького району Рівненської області. Цільове призначення даної земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. [PERSON] акт виданий 14 грудня 2009 року (а.с.8). 16 квітня 2017 року [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ГЮ №207477. Після її смерті відкрилась спадщина (а.с.4). Згідно довідки №148/01-09 від 21 березня 2019 року, виданої приватним нотаріусом Дубровицького районного нотаріального округу [PERSON] вбачається, що після смерті [PERSON], яка померла 16 квітня 2017 року, за заявою [PERSON] заведена спадкова справа №59/2017. 20 квітня 2018 року [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що розташований по вул. Молодіжна, 24 в с. Сварицевичі, Дубровицького району Рівненської області. Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, що розташована за вищевказаною адресою відмовлено, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів (а.с.10,46). Згідно довідки №692 від 03 квітня 2019 року, виданої виконавчим комітетом Сварицецької сільської ради Дубровицького району Рівненської області вбачається, що [PERSON] не зверталась до виконавчого комітету сільської ради про реєстрацію народження дітей (довідка долучена до матеріалів справи). Відповідачем по справі визначена рідна сестра померлої [PERSON] - [PERSON], оскільки вона відноситься до другої черги спадкоємців за законом (спадкоємці першої черги за законом відсутні), а тому розгляд справи буде стосуватися і її інтересів. Відповідач не заперечує проти визнання права власності на земельну ділянку за [PERSON], то відповідно до статті 82 Цивільного процесуального кодексу України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню. Відповідно до положень статті 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до статті 1218 Цивільного кодексу України, входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно пункту "г" частини 1 статті 81 Земельного Кодексу України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюються, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено пунктом "а" частини 3 статті 152 Земельного Кодексу України. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення, що передбачено частиною 1 статті 1225 Цивільного кодексу України. За змістом статті 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно із статтею 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист своїх прав та законних інтересів, зокрема, шляхом визнання права. Відповідно до статті 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право. Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що є всі підстави для визнання права власності на земельну ділянку за законом за [PERSON] На підставі викладеного та

Outcome: approved