Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-26 00:00:00

В січні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості по кредитному договору №27/10-856А від 30.07.2007р., укладеного між АБ "Банк регіонального розвитку" (далі -Банк) та відповідачем. В обгрунтування позову посилається на неналежне виконання відповідачем умов вказаного вище кредитного договору, внаслідок чого станом на 14.11.2013р. у відповідача перед Банком виникла заборгованість по кредиту в розмірі 35536.01 доларів США, прострочена заборгованість по процентах в розмірі 20768.90 доларів США, сума пені за прострочення повернення процентів в розмірі 19107,38 доларів США, сума пені за прострочення повернення кредиту в розмірі 32693.12 доларів США, а також зі сплати 3% річних в сумі 5992.11 доларів США. Зазначаючи, що на підставі договору № 041 від 30.09.2015р. про відступлення права вимоги (цесії) за кредитним договором № 27/10-856А до позивача перейшли всі права кредитора за вказаним кредитним договором, в свою чергу відповідач зазначену заборгованість досі не погасив, позивач звернувся до суду із даним позовом, в межах якого просить стягнути з [PERSON] лише 8000 дол.США, що по курсу НБУ становить 213205,36 грн. У судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив розгляд справи проводити за його відсутності. 20.04.2017р. до суду надійшла заява позивача про те, що він не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, у судове засідання повторно не з'явився, причини неявки суду не повідомив, із заявою про розгляд справи у його відсутності до суду не звертався, заперечень не надав. З урахуванням викладеного, в судовому засіданні 28 квітня 2017 року ухвалою Шосткинського міськрайонного суду Сумської області у відповідності із ч.1 ст. 224 ЦПК України постановлено провести заочний розгляд справи. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини та факти, якими обґрунтовуються вимоги, перевіривши їх доказами, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 30 липня 2007 року між Банком та [PERSON] (Позичальник) було укладено кредитний договір № 27/10-856А, за умовами п.п.1.1, 1.2 якого банк зобов'язався надати відповідачу в тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 42840.00 доларів США, а відповідач - сплачувати банку проценти з розрахунку 14% річних за користування кредитом та комісійну винагороду, а також повернути кредит згідно з графіком, встановленим у додатку №1 до цього Договору з кінцевим терміном повернення 29 липня 2012 року /а.с. 5-10/. Згідно з п.п. 2.4, 2.5 кредитного договору нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється щомісячно в доларах США. При цьому, позичальник зобовязався сплачувати проценти в доларах США на рахунок в Банку, зазначений в п. 8.2. цього Договору, не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим. Додатково, пунктами 4.3., 4.4 Кредитного договору встановлено, що у разі прострочення термінів сплати процентів та/або повернення кредиту, визначених графіком, встановлених у цьому договорі позичальник сплачує банку пеню в розмірі 1% від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення. На виконання умов вказаного Кредитного договору на підставі заяви на видачу готівки № 1053 від 30 липня 2007 року Банк видав, а [PERSON] отримав грошові кошти в сумі 42840 доларів США (а.с.11). У відповідності до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. При цьому, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави „Позика, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з ч. 2 ст. 509 ЦК України зобовязання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів. У відповідності до ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Зобовязання, в свою чергу, згідно вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається. Але, як вбачається з розрахунку заборгованості, проведеного Банком станом на 14.11.2013р. /а.с. 20-21/, в порушення умов Кредитного договору, вимог ст.ст. 525, 526, 1054 ЦК України кредит, після настання терміну його повернення, відповідачем був повернутий не в повному обсязі, крім того кредит погашався з порушенням встановлених договірних строків, не були сплачені своєчасно та у повному обсязі і проценти за користування кредитними коштами. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу, яка, в свою чергу, дозволяє кредитору вимагати в даному випадку сплати суму боргу з урахуванням трьох процентів річних від простроченої суми. Таким чином, згідно з розрахунком заборгованості, проведеним Банком /а.с. 20-21/ за відповідачем станом на 14.11.2013р. утворилася заборгованість із повернення кредиту на загальну суму 35536,01 доларів США та із сплати процентів за користування кредитом у розмірі 20768,90 доларів США, пені за прострочення повернення процентів в розмірі 19107,38 доларів США, пені за прострочення повернення кредиту в розмірі 32693.12 доларів США, а також зі сплати 3% річних в сумі 5992.11 доларів США, яка до теперішнього часу у добровільному порядку погашена ним не була. 20 листопада 2013 між товариством з обмеженою відповідальністю «Агенція комплексного захисту бізнесу «Дельта М» (Управитель), банком та Національним Банком України було укладено договір про передавання в управління непроданих активів, відповідно якого банк передав в управління управителю наявні на балансі активи, в тому числі й кредитний договір № 27/10-856А від 30.07.2007 року та додаткові угоди до нього, а також договори, що забезпечували його виконання, а управитель прийняв в управління дані активи та отримав право володіти, користуватися і розпоряджатися ними. Рішенням НБУ № 255 від 25 травня 2015 року «Про відчуження ТОВ «Агенція комплексного захисту бізнесу «Дельта М» майна (активів) Акціонерного банку «Банк регіонального розвитку», ТОВ «Агенція комплексного захисту бізнесу «Дельта М» було надано право здійснювати безпосередній продаж боргових зобов'язань через відступлення прав окремо по кожному з кредитних договорів банку. На виконання зазначеного рішення НБУ між ТОВ «Агенція комплексного захисту бізнесу «Дельта М» (Управитель) та ТОВ "САУЛЕС ФАБРИКА УКРАЇНА" (Новий кредитор) був укладений договір № 041 від 30 вересня 2015 року про відступлення права вимоги (цесії) за кредитним договором №27/10-856А від 30 липня 2007 року. Відповідно до статті 1 договору № 041 від 30.09.2015р. товариство з обмеженою відповідальністю «Агенція комплексного захисту бізнесу «Дельта М» за плату передало права кредитора шляхом відступлення права вимоги за кредитним договором №27/10-856А від 30.07.2007 року Новому кредитору - позивачу по справі. При цьому, відповідно до п. 1.2 договору №041 від 30.09.2015р., його сторонами було обумовлено, що відступлення права вимоги за кредитним договором, розповсюджується в повному обсязі та на умовах, які існуватимуть на момент відступлення права вимоги: право вимоги на суму основного зобов'язання по кредиту на момент підписання цього Договору, суми нарахованих процентів за користування кредитом, пені та штрафів у разі їх нарахування та відсотків за користування кредитом у розмірі та у терміни, передбачені Кредитним договором, а також на право вимоги виконання Позичальником будь-яких інших обовязків, передбачених Кредитним договором. Також сторонами визначено, що на день укладання даного Договору розмір зобовязань Позичальника за Кредитним договором складає 114 097,53 доларів США. За цим Договором Новий кредитор одержує право замість Банку (Управителя) вимагати від Позичальника виконання всіх зобовязань за Кредитним договором, в тому числі, але не виключно: з повернення суми кредиту в повному обсязі; із сплати процентів в розмірі та порядку, передбаченому Кредитним договором; із сплати комісії у розмірі та порядку, передбаченому Кредитним договором; із сплати неустойки (штрафів, пені) у випадках, розмірі та порядку, передбаченому Кредитним договором, а також виконання Позичальником будь-яких інших зобовязань за Кредитним договором. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Зі змістом ч. 1 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. За положеннями ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Проаналізувавши зміст договору №041 від 30.09.2015р. з урахуванням вищевказаних законодавчих приписів, зважаючи на додержання його сторонами вимог закону щодо його форми в частині, що стосується передачі позивачу прав вимоги, що випливають безпосередньо із кредитного договору, а також оскільки даний договір цесії визнаний недійсним в судовому порядку не був, а відтак є чинним, суд дійшов висновку, що до позивача перейшли права кредитора за кредитним договором №27/10-856А від 30.07.2007 року в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Слід зазначити, що на виконання п. 2.2.1 договору № 041 від 30.09.2015р. позивачем було направлено відповідачу повідомлення про відступлення права вимоги за кредитним договором №27/10-856А від 30.07.2007 року. За твердженням позивача аналогічне повідомлення направлялось і ТОВ «Агенція комплексного захисту бізнесу «Дельта М». Однак, до теперішнього часу відповідачем грошові зобовязання за кредитним договором не виконав. Доказів, спростовуючих викладене, відповідачем суду надано не було. Враховуючи, що позивачем заявлено до стягнення лише 8000 доларів США з 114 097,53 доларів США загальної заборгованості відповідача за кредитним договором №27/10-856А від 30.07.2007 року, суд

Outcome: partial