Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-08 00:00:00

До суду з вказаним позовом звернулася [PERSON], посилаючись на те, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом виданого Ставищенською районною державною нотаріальною конторою після смерті [INFO] року [PERSON] за реєстром №271, вона є власником житлового будинку [ADDRESS]. Вказане право зареєстроване в Білоцерківському МБТІ 18.03.1996 року в реєстровій книзі №1 за реєстровим №89. 23 січня 1999 року відповідач [PERSON] одружився з її дочкою та вселився до належного їй будинку. 04 вересня 2012 року в зв'язку з тим, що подружні стосунки між ними не склалися, шлюб був розірваний Ставищенським районним судом. 04 жовтня 2012 року відповідач забрав речі та переїхала до іншого місця проживання. Тобто відповідач обрав інше місце проживання. Відповідач у належному їй на праві приватної власності будинку не проживає з часу вибуття, тобто більше одного року, вона змушена сплачувати за комунальні послуги з урахуванням кількості зареєстрованих осіб, між нею, як власником та відповідачем, будь - якої домовленості щодо користування житлом або збереження права на користування житлом на час відсутності останнього не було, витрати по утриманню будинку він не несе, не приймає участі в спільному побуті і не є членом її сім'ї. Відтак відпали правові підстави для збереження його реєстрації в будинку [ADDRESS] та права користування вказаним будинком. Проте, знятися з реєстрації місця проживання в будинку та зареєструватися за фактичним місцем проживання відповідач відмовляється. Позивач просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування будинком [ADDRESS]. В судове засідання позивач не прибула, до суду подала заяву, в якій справу просить розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не прибув, до суду подав заяву, в якій позовні вимоги визнає, справу просить розглядати без його участі. Суд, розглянувши матеріали справи, заяву відповідача про визнання позову, дослідивши письмові докази, вважає, що визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Із матеріалів справи вбачається, що, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом виданого Ставищенською районною державною нотаріальною конторою після смерті [INFO] року [PERSON] за реєстром №271, [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS]. Вказане право зареєстроване в Білоцерківському МБТІ 18.03.1996 року в реєстровій книзі №1 за реєстровим №89 (а. с. 7). Відповідач зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а. с. 6, 9). 04 вересня 2012 року шлюб між відповідачем та [PERSON] (дочкою позивача) розірваний Ставищенським районним судом, що підтверджується рішенням по справі №1024/1294/12 (а. с. 5). 04 жовтня 2012 року відповідач переїхав до іншого місця проживання, тобто обрав інше місце проживання (а. с. 6, 8). Відповідач у належному позивачу на праві приватної власності будинку не проживає з часу вибуття, тобто більше одного року, домовленості щодо користування житлом або збереження права на користування житлом на час відсутності відповідача не має, витрати по утриманню будинку він не несе, не бере участі в спільному побуті і не є членом сім'ї. Відтак відпали правові підстави для збереження його реєстрації в будинку [ADDRESS] та права користування вказаним будинком. Проте, знятися з реєстрації місця проживання в будинку та зареєструватися за фактичним місцем проживання відповідач відмовляється. Збереження реєстрації відповідача в будинку без фактичного проживання суперечить вимогам Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні " та створює позивачу, як власнику, перешкоди у здійсненні права користування і розпорядження своїм майном. Згідно статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчас ово. Згідно статті 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до статтей 2, 3, 6, 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" реєстрація місця проживання чи місця перебування є юридичною процедурою обліку фізичних осіб за обраним ними місцем проживання, наявність або відсутність якої не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених законами, або підставою для їх обмеження. Громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов'язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном. Таким чином, враховуючи вищевикладене, беручи до уваги, що відповідач в будинку позивача не проживає понад рік та не веде спільне з позивачем господарство, суд вважає, що [PERSON] втратив право користування належним позивачу вищезазначеним житловим будинком.

Outcome: approved