Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-29 00:00:00

Заявник, заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області звернувся до суду з заявою про встановлення факту приналежності правовстановлюючого документу. Заяву мотивує тим, що 18 грудня 1980 року їй була видана трудова книжка [NUMBER] на ім`я [PERSON] , де її прізвище та по батькові було вказано у відповідності до її свідоцтва про народження, а її ім`я було невірно зазначено, як [PERSON] , замість правильного імені- [PERSON] . Заявниця вказала, що у січні 2019 року з метою оформлення пенсії за віком вона звернулась до Бердянського об`єднаного УПФ України в Запорізькій області та додала до заяви трудову книжку [NUMBER]. Разом з тим, заявниця зазначила, що для підтвердження трудового стажу, Бердянське УПФ України в Запорізькій області робило запит до національного архіву Вірменії, відповідь на який підтвердила, що [PERSON] , 1960 року народження дійсно працювала на заводі «Армелектросвітло» склодувом та на Сіванській птахофабриці птаховодом. Однак, у архівні довідці, як і в трудовій книжці при написанні її ім`я була допущена описка із зазначенням імені- [PERSON], замість правильного - [PERSON] . Заявник вказав, що правильне написання її імені, як - [PERSON] підтверджується також письмовими доказами, а встановлення факту приналежності зазначених документів необхідно їй для оформлення пенсії за віком. Заявник в судовому засіданні вимоги, викладені в заяві, підтримав у повному обсязі. Представник заінтересованої особи - Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області в судовому засіданні не заперечував проти задоволення заяви. Суд, заслухавши заявника, представника заінтересованої особи, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, оцінивши зібрані докази, вважає, що заява підлягає задоволенню з огляду на таке. Відповідно до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року "Про встановлення фактів, що мають юридичне значення" при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. З`ясовано, що у січні 2019 року з метою оформлення пенсії за віком [PERSON] звернулась до Бердянського об`єднаного УПФ України в Запорізькій області та додала до заяви трудову книжку [NUMBER], яка 18 грудня 1980 року була видана заявниці- на ім`я [PERSON] , де її прізвище та по батькові було вказано у відповідності до її свідоцтва про народження, а її ім`я було невірно зазначено, як [PERSON] , замість правильного імені- [PERSON] . Встановлено, що для підтвердження трудового стажу, Бердянським УПФ України в Запорізькій області було надіслано запит до національного архіву Вірменії, відповідь на який підтвердила, що [PERSON] , 1960 року народження дійсно працювала на заводі «Армелектросвітло» склодувом та на Сіванській птахофабриці птаховодом. Однак, у архівні довідці, як і в трудовій книжці при написанні її ім`я була допущена описка із зазначенням імені- [PERSON], замість правильного - [PERSON] . З матеріалів справи вбачається, що правильне написання імені заявниці, як - [PERSON] підтверджується також письмовими доказами, а саме: свідоцтвом про народження заявника, свідоцтвом про розірвання шлюбу з [PERSON] , свідоцтвом про реєстрацію шлюбу з [PERSON] , паспортом громадянина України заявниці, копії яких наявні в матеріалах справи. Встановлено, що заявник не має можливості виправити описку в зазначеній трудовій книжці та архівні довідці в позасудовому порядку. Відповідно до листа ВСУ 01.01.2012 р. "Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення" коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Факт, про встановлення якого просить заявник, має для нього юридичне значення, а тому підлягає встановленню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved