Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-11 00:00:00

Заявник 18 вересня 2017 року звернулась до Приморського районного суду м. Одеси з заявою про встановлення факту належності їй на праві приватної власності на 229/1000 частин, 35,60 кв.м загальної площі квартири 11, що розташована за адресою: [ADDRESS], загальна площа 155, 20 кв.м., заінтересована особа Комунальне підприємство «Міське агентство з приватизації житла». В обґрунтування заяви [PERSON] зазначила, що у свідоцтві про право власності на житло, що розташоване за адресою: [ADDRESS], виданого управлінням житлово-комунального господарства та паливно-енергетичного комплексу Одеської міської ради, її прізвище помилково було написано: «Шупик Людмилі Анатоліївні». Внаслідок такої помилки, виникли певні неузгодженості між документом, що посвідчує особу та правовстановлюючими документами, які бли видані на імя заявниці. У звязку з вищезазначеним заявниця звернулась до КП «Міське агентство з приватизації житла» з заявою про внесення змін у свідоцтво про право власності на житло, проте КП «Міське агентство з приватизації житла» відмовило у внесенні змін до свідоцтва, оскільки всі спірні питання, що стосуються приватизації житла вирішуються у судовому порядку. [PERSON] в судове засідання не зявилась, про час та місце проведення судового засідання була повідомлена належним чином. Причини неявки суду не повідомила. Представник заявниці [PERSON] (діє на підставі довіреності від 08.08.2017 року) у судове засідання 12.12.2017 року не зявилась, проте подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності. В минулих судових засіданнях пояснила, що в свідоцтві про право власності на житло зазначене не вірно прізвище заявниці, а саме: зазначено [PERSON], замість вірного [PERSON], що перешкоджає заявниці розпорядитися своїм майном, а саме продати належну їй частину квартири № 11, що знаходиться в буд. 31 по вул. Жуковського в м. Одесі. Заінтересована особа у судове не з'явились, надавши лист від 23.11.2017р. №289/01-13 про розгляд заяви без їх участі. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення приналежності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не співпадають з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом, вказаних в свідоцтві про народження або в паспорті. Судом встановлено, що 23 жовтня 2008 р. було видано свідоцтво про право власності на житло № 8-22246 Управлінням житлово-комунального господарства та паливно-енергетичного комплексу Одеської міської ради, яке посвідчило, що 229/1000 частин приміщення квартири спільного заселення, яке знаходиться за адресою [ADDRESS] належить [PERSON]. Згідно відповіді Комунального підприємства Міське агентство з приватизації від 18.08.2017 року, № 825 Ш/01-07 на заяву представника за довіреністю від 08.08.2017 року [PERSON] про внесення змін до її прізвища з «Шупик» на «Шупік» у правовстановлюючі документи вбачається, що порушень з боку заінтересованої особи не знайдено, а свідоцтво про право власності на житло від 23.10.2008р. було видано згідно заяви на приватизацію житла та довідки про склад сімї наймача квартири, які були оформлені належним чином, підписані керівником по обслуговуванню житла та паспортистом, де прізвища та імя, по батькові співвласників житла на українській мові були зазначені, [PERSON] Коли установи, які видали правовстановлюючі документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Згідно п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, на збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаним у свідоцтві про народження або в паспорті, в тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Як встановлено із паспорта громадянина України серія, номер якого КМ 588579 виданий Приморським РВ ОМУ УМВС України в Одеській області, 26 лютого 2009 року, прізвище, ім'я, по батькові заявниці [PERSON], [INFO], а не як зазначено у свідоцтві про право власності на житло 8-22246 «Шупик», з якого також вбачається, що заявниця зареєстрована за адресою: [INFO] від 18.03.2009р. Цей факт також підтверджується з копії облікової картки платника податків, яка була видана ДПІ у Приморському районі м. Одеси на прізвище [PERSON], реєстраційний номер [NUMBER]. З витребуваних судом документів від КП «Міське агентство з приватизації житла», а саме з листа від 23.11.2017 р. вих №289/01-13 та доповідної від 01.12.2017р. архіваріуса КП «Міське агентство з приватизації житла» встановлено, що первинні документи, на підставі яких була виготовлена приватизація у 2008 році, не надавалися до архіву міського агентства, у звязку з чим КП «Міське агентство з приватизації житла» не має можливості надати документи, які послугували підставою прийняття розпорядження органу приватизації №209852 від 23.10.2008 року та видачі свідоцтва про право власності на житло № 8-22246. Як встановлено із витребуваних документів від КП «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради, а саме з витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 26.12.2008 №21421693, реєстраційний номер 25957648, вбачається, що власником квартири за адресою: [ADDRESS] на частку 229/1000 у формі приватної спільної часткової власності є [PERSON]. Підстава виникнення права власності вказана свідоцтво про право власності/ р.8-22246 / 23.10.2008 / Управлінням житлово-комунального господарства та паливно-енергетичного комплексу Одеської міської ради. Судом встановлено, що заявниця [PERSON], [INFO], була записана в паспорті громадянина України, серії КР номер 442322, виданого Вижницьким РВ УМВС України в Чернівецькій області, 09 липня 1999, як [PERSON]. Копія зазначеного паспорту міститься в матеріалах справи. Як вбачається з копії ордеру на службове жиле приміщення №1731 серія ПР Приморської районної адміністрації виконавчого комітету Одеської міської ради від 15 січня 2009 року, виданого гр. [PERSON] із сімєю з 3 осіб на право заняття службового жилого приміщення жилою площею 23,17 кв.м., що складається з 1 кімнати в квартирі комунальної за адресою [ADDRESS], прізвище заявника вказано як [PERSON]. Відповідно п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до листа ВСУ 01.01.2012 р. «Про судову практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Відповідно до ч. 1 ст. 234 ЦПК окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, у порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи, або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав, або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з положеннями п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ст. 259 ч.1 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 234 та п. 5 ч. 1 ст. 256 ЦПК України та роз'яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 31.03.1995, № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" при розгляді справи про встановлення відповідно до п. 6 ст. 256 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Предметом розгляду заяви є встановлення факту належності правовстановлюючого документа який, необхідний заявнику для оформлення особистих, майнових прав, що випливають із цього факту. Оскільки даний факт підтверджується письмовими доказами по справі, суд вважає, що є підстави для задоволення заяви і встановлення факту належності заявнику на праві приватної власності на 229/1000 частин, 35,60 кв.м загальної площі квартири 11, що розташована за адресою: [ADDRESS], загальна площа 155, 20 кв.м. на підставі свідоцтва про право власності на житло 8-22246 від 23.10.2008 року, виданого Управлінням житлово-комунального господарства та паливно-енергетичного комплексу Одеської міської ради. Встановлення вказаного факту має юридичне значення для заявника, яка через розбіжності в написанні свого прізвища в правоустановчому документі та в документі, який посвідчує особу, не може в повному обсязі реалізувати свої права як власника, та вона не може вчиняти будь-які дії щодо здійснення прав на розпорядження цим майном. Тому суд вважає що заява підлягає задоволенню. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказами.

Outcome: approved