Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-20 00:00:00

Позивач АТ КБ «ПриватБанк» звернувся в Канівський міськрайонний суд Черкаської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свій позов мотивує тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 08.10.2007 [PERSON] отримала кредит у розмірі 15000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п.2.1.1.1.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду, кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам складає між ним і Банком Договір, про що свідчить підпис Відповідача у заяві. Власник картрахунку зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п.2.1.1.5.7 Договору. Відповідно до умов та правил надання банківських послуг, банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі з розрахунку 365/366 календарних днів на рік, що підтверджується п.2.1.1.12.6 Договору. АТ КТ "ПриватБанк" свої зобов`язання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Пунктом 2.1.1.12.1 Договору сторонами погоджено, що зобов`язання клієнта з повернення тіла кредиту, процентів за користування кредитом, комісії, пені та штрафів, тобто загальна заборгованість клієнта є борговими зобов`язаннями. Відповідно до п.2.1.1.7.6 Договору при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити Банку штраф в розмірі 250 грн. + 5% від суми позову. Відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Договором про надання банківських послуг, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором Відповідач станом на 17.06.2019 має заборгованість - 65181,39 грн., яка складається з наступного: 3863,99 грн. - прострочене тіло кредиту; 54875,43 грн. - нараховано пені за прострочене зобов`язання; 3100,00 грн. - нараховано пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн., а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 250,00 грн. - штраф (фіксована частина); 3091,97 грн. - штраф (процентна складова). Просять суд стягнути з відповідача - [PERSON] на користь АТ КБ "ПРИВАТБАНК" заборгованість у розмірі 65181,39 грн. за кредитним договором № б/н від 08.10.2007 та судові витрати у розмірі 1921,00 грн. В ході розгляду справи проведені наступні процесуальні дії: 20.08.2019 ухвалою судді було відкрито провадження у справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження на 17.09.2019. Ухвалою суду від 17.09.2019 (а.с.48) витребувано докази по справі. Представник позивача Чепіга Д.О., що діє на підставі довіреності від 01.04.2019 (а.с.28) в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву в якій просить розглядати справу у його відсутність, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності (а.с.62), позовні вимоги не визнала, просить суд застосувати строк позовної давності. Згідно з частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, приходить до наступного. З матеріалів справи вбачається, що між ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] з метою отримання банківських послуг, було укладено договір б/н від 08.10.2007, в результаті якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок у розмірі 15000,00 грн. (а.с.10-26). Відповідно до анкети-заяви від 08.10.2007 позичальник [PERSON] виразила свою згоду, що ця заява разом із запропонованими ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», Умовами та правилами надання банківських послуг складає між сторонами кредитний договір. При цьому Умови та Правила надання банківських послуг є складовою частиною кредитного договору, при яких підпис під ними не потрібен, якщо саме ці Умови та Правила були чинними під час укладення договору. Відповідно до ст.509 ЦК України одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, сплатити гроші тощо), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору згідно ст.526 ЦК України. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Статті 526, 527 ЦК України зобов`язують боржника належним чином виконувати свої зобов`язання. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася. За змістом частини 1 статті 638 та частини 1 статті 640 Цивільного кодексу України договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до умов кредитування вказаного договору, передбачено порядок та умови погашення заборгованості за кредитним лімітом та сплату нарахованих за період користування кредитом відсотків. Згідно пункту 2.1.1.5.5. правил кредитування зазначеного кредитного договору відповідач зобов`язався погашати заборгованість за кредитом, проценти за користування кредитом, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Відповідно до пунктів 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг банк має право в односторонньому порядку без попереднього повідомлення клієнта встановлювати на платіжну картку кредитний ліміт у валюті картки з наступною зміною його розміру у відповідності до кредитної історії. Пунктом 1.1.5.1 вищевказаних умов передбачено, що сторони несуть відповідальність за неналежне виконання своїх обов`язків у відповідності з законодавством України і умовами договору. Згідно розрахунку заборгованості, що надано позивачем (а.с.5-9) вбачається, що станом на 17.06.2019 загальна сума заборгованості [PERSON] перед банком за договором № б/н від 08.10.2007 становить 65181,39 грн., яка складається з наступного: 3863,99 грн. - прострочене тіло кредиту; 54875,43 грн. - нараховано пені за прострочене зобов`язання; 3100,00 грн. - нараховано пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн., а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 250,00 грн. - штраф (фіксована частина); 3091,97 грн. - штраф (процентна складова). З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що права позивача були порушені відповідачем в зв`язку з неналежним виконанням умов кредитного договору. Стосовно загальної суми заборгованості [PERSON] перед АТ КБ «Приватбанк», суд вважає за необхідне зазначити наступне. Умовами спірного договору, а саме пунктами 1.1.5.21, 1.1.5.25, передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення. У той самий час, згідно з пунктами 1.1.5.20, 2.1.1.12.7.4, 2.1.1.12.8.1 Умов та правил надання банківських послуг згідно ускладненого договору передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за невиконання або неналежне виконання грошових зобов`язань по кредитному договору, процентів за користування кредитом, комісії за обслуговування. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Вказана позиція викладена також в Постанові Верховного Суду України від 11 жовтня 2017 року по справі №347/1910/15-ц. Враховуючи вищевикладене, суд не вбачає підстави для задоволення позовних вимог в частині стягнення штрафних санкцій у вигляді нарахованої пені за прострочене зобов`язання в розмірі 54875,43 грн. та нарахованої пені за несвоєчасність сплати боргу на суму 100 грн., що склала 3100,00 грн. Відповідно до п.2.1.1.7.6 Договору при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити Банку штраф, розмір якого встановлено тарифами договору, а саме в розмірі 250 грн. + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій. Враховуючи порушення відповідачем [PERSON] щомісячних зобов`язань по поверненню кредитного ліміту, з неї на користь банку підлягає стягненню сума фіксованого штрафу у розмірі 250 грн., а також 5% від суми заборгованості по тілу кредиту (5%х3863,99 грн.), що становить 193,20 грн. Відповідачем не надано суду доказів на підтвердження належного виконання зобов`язань та спростування суми заборгованості перед позивачем та позовні вимоги взагалі. Щодо заявленого відповідачем клопотання про застосування строків позовної давності, суд зазначає наступне. Згідно ст. 256 Цивільного кодексу України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 Цивільного кодексу України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права (частина перша статті 261 ЦК України). Кредитна картка діє в межах визначеного нею строку. За договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (стаття 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (стаття 261 ЦК України), а не закінчення строку дії договору. Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 19.03.2014 у справі № 6-14цс14. З довідки АТ КБ «ПриватБанк» (а.с.60) вбачається, що відповідач [PERSON] згідно кредитного договору б/н отримала картки: № [NUMBER] , № [NUMBER] зі строком дії перевипущеної картки до останнього дня - 07.2019, що також підтверджується заявою на отримання кредитної картки від 06.12.2007 (а.с.10) та випискою по рахунку (а.с.54-59). Дані обставини щодо строку дії картки відповідачем не спростовуються. Банк звернувся до суду з вимогами про стягнення заборгованості за кредитом 05.08.2019, що підтверджується копією поштового відправлення (а.с.37 на звороті), тобто в межах трирічного строку позовної давності, а тому клопотання відповідача про застосування судом строку позовної давності не підлягає до задоволення. Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оцінивши всі надані докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме стягненню підлягають: 3863,99 грн. - прострочене тіло кредиту; 250,00 грн. - штраф (фіксована частина); 193,20 грн. - штраф (процентна складова), а всього 4307,19 грн. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судом встановлено, що під час розгляду справи в суді позивачем понесені витрати у вигляді судового збору за подання позову до суду в сумі 1921,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням №PROM1B52М6 від 01.08.2019 (а.с.1), оскільки вимоги позивача задоволено частково, а саме на 6,61% (4307,19х100:65181,39), тому з відповідача на користь АТ КБ «Приватбанк» підлягає стягненню судовий збір в сумі 126,98 грн. (1921,00х6,61:100).

Outcome: partial