Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом у якому вказав, що йому на підставі договору купівлі-продажу від 12.04.2007 року належала на праві власності квартира за адресою [ADDRESS]. Квартира була предметом договору іпотеки від 12.04.2018 року, який укладався між ним та ПАТ «Пумб». Рішенням Хортицького районного суду від 30.08.2016 року, звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру за адресою [ADDRESS] та про виселення боржників із вказаної квартири. Цим же рішенням його виконання в частині звернення стягнення на предмет іпотеки і в частині виселення відстрочено на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». З інформаційної довідки з Державного реєстру прав на речове майно від 14.06.2018 року він дізнався, що 20.03.2018 року державним реєстратором Запорізької обласної філії Комунального підприємства «Центр державної реєстрації» Севастьяновою Вікторією Віталіївною було зроблено в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про право власності та зазначено нового власника Публічне акціонерне товариство «Перший Український банк». Вважає, що рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності на належну йому квартиру на іпотеко держателя є незаконним, так як рішенням Хортицього районного суду від 30.08.2016 року було відстрочено виконання в частині звернення стягнення на предмет іпотеки, а також всупереч Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Оскаржуване рішення державного реєстратора позбавило його права власності на належну квартиру. Просить суд скасувати державну реєстрацію права власності на ім'я Публічного акціонерного товариства «Перший Український банк» на квартиру за адресою [ADDRESS]: запис про право власності № [NUMBER], час та дата державної реєстрації 20.03.2018 року, підстава виникнення права власності Договір іпотеки серія та номер 5348788 виданий 12.04.2007 року Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округо Морозова В.М., рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 40288124 від 23.03.2018 року, власник Публічне акціонерне товариство «Перший Український банк» код ЄДРПОУ 14282829. Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 12.07.2018 року відкрито провадження по справі, та встановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, і призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 12.07.2018 року застосований захід забезпечення позову у вигляді накладення арешту на квартиру за адресою: [ADDRESS]. 14.08.2018 року до суду від Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк» надійшли пояснення, а фактично відзив, на позов у якому вказано, що між ж ЗАТ «Перший Український Міжнародний банк», правонаступником якого є ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» та [PERSON] укладений Кредитний договір № 5348729 від 12.04.2007, відповідно до умов якого ПАТ «ПУМБ» надав [PERSON] кредит у сумі 24000 доларів США зі сплатою 11,9% річних, строком до 12.04.2027, для придбання квартири [ADDRESS], загальною площею 37,4 кв.м, житловою площею - 17,0 кв.м. У забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором [PERSON] передав в іпотеку квартиру, придбану за кредитні кошти, про що укладений договір іпотеки № 5348788 від 12.04.2007, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Морозовою В.М. за реєстровим № 789. [PERSON] умови кредитного договору не виконує, рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 30.08.2016 звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру за адресою: [ADDRESS] в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 5348729 від 12.04.2007 у загальній сумі 23692,25 дол. США. Рішення суду відстрочено на період дії Закону України від 03.06.2014 № 1304 «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Враховуючи невизначеність у часі дії мораторію, встановленого вищевказаним Законом, Банк звернув стягнення на предмет іпотеки (квартиру) у позасудовому порядку, шляхом набуття його власність, згідно зі ст.ст.36,37 Закону України «Про іпотеку» на підставі застереження, що міститься в п. 4.7.догвору іпотеки. Реєстрація права власності на предмет іпотеки - квартиру за адресою: [ADDRESS] здійснена 20.03.2018 державним реєстратором Запорізької обласної філії Комунального підприємства «Центр державної реєстрації» Севастьяновою В.В. ПАТ «ПУМБ» як іпотекодержатель мав право звернути стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку шляхом набуття його у власність, оскільки на момент реєстрації права власності предмет іпотеки не був реалізований і заборгованість за кредитним договором не погашена. Відповідно до Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті. Отже, вказаний Закон пов'язує мораторій саме з примусовим стягненням. Реєстрація права власності як звернення стягнення на предмет іпотеки (квартиру) відбулася не у примусовому, а у договірному порядку, на підставі застереження, яке міститься у договорі іпотеки, який підписаний позивачем. Підписавши умови договору про можливість реалізації Банком права на звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття його у власність у випадку невиконання зобов'язань за кредитним договором, позивач добровільно погодився на такий спосіб звернення стягнення. Таким чином, посилання на Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», який встановлює тимчасове заборону на примусове звернення стягнення, є безпідставним. Державний реєстратор під час здійснення державної реєстрації права власності на нерухоме майно повинен пересвідчитись у повному обсязі наданих документів та їх відповідності законодавству. Закон не зобов'язує державного реєстратора здійснювати перевірку та давати оцінку іншим правовідносинам, між сторонами. Також Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не містить заборони щодо реєстрації переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іпотекодержателя у період дії Закону України «Про мораторій на стягнення майні громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Просить у позові відмовити. Ухвалою суду від 04.12.2018 року, закрито підготовче провадження і справа призначена до розгляду. Представник Запорізької обласної філії комунального підприємства «Центр державної реєстрації» у судове засідання не з'явився, сторони не заперечували проти розгляду справи за його відсутності. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги з мотивів викладених у тексті позову. У судовому засіданні представник відповідача ПАТ «Перший Український Міжнародний банк» заперечувала проти позовних вимог викладених у поясненні - відзиві на позов. Також у судовому засіданні представник відповідача ПАТ «Перший Український Міжнародний банк», відмовилась від розгляду заяви про закриття провадження по справі, і відмова прийнята судом. Суд, розглянувши надані документи та матеріали, вислухавши пояснення сторін, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, встановив наступні факти та відповідні до них правовідносини. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», § 58, рішення від 10 лютого 2010 року). Судом встановлено, що між ж ЗАТ «Перший Український Міжнародний банк», правонаступником якого є ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 5348729 від 12.04.2007 року, відповідно до умов якого ПАТ «ПУМБ» надав [PERSON] кредит у сумі 24000 доларів США зі сплатою 11,9% річних, строком до 12.04.2027 року, для придбання квартири [ADDRESS], загальною площею 37,4 кв.м, житловою площею - 17,0 кв.м., що підтверджується заочним рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 30.08.2016 року(а.с.24-27). Відповідно до договору купівлі-продажу від 12.04.2007 року, [PERSON] придбав квартиру за адресою [ADDRESS](а.с.21-23). 12.04.2007 року між ж ЗАТ «Перший Український Міжнародний банк», правонаступником якого є ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» та [PERSON], у забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № 5348729 від 12.04.2007 року, був укладений договір іпотеки № 5348788 від 12.04.2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Морозовою В.М. за реєстровим № 789. Предметом іпотеки являлась квартира за адресою [ADDRESS](а.с.13-20). [PERSON] підписав договір та тим самим виявив свою згоду з усіма його пунктами і розділами, та зобов'язувався їх виконувати. Заочним рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 30.08.2016 року звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру за адресою [ADDRESS], виселено з квартири, а також виконання в частині звернення стягнення на предмет іпотеки і в частині виселення, відстрочено на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті»(а.с.24-27). Відповідно до тексту заочного рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 30.08.2016 року, рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 19.08.2015 року стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Перший Український міжнародний банк» заборгованість за кредитним договором № 5348729 від 12.04.2007 року у розмірі у сумі 21960,59 дол. США та 85688,26 грн. З 12.12.2013 року [PERSON] має прострочену заборгованість за кредитом, а з 12.01.2014 року - за процентами. Станом на 14.10.2015 року заборгованість [PERSON] за кредитним договором становить 23 692,25 долари США, з яких: 19 675,84 доларів США - заборгованість за кредитом, 4 016,41 доларів США - заборгованість за процентами за період з 12.01.2014 по 14.10.2015 року. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру прав на речове майно від 14.06.2018 року, витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, 20.03.2018 року державним реєстратором Запорізької обласної філії Комунального підприємства «Центр державної реєстрації» Севастьяновою В.В., право власності на квартиру за адресою [ADDRESS] зареєстровано за ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» на підставі договору іпотеки № 5348788 від 12.04.2007 року, приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Морозової В.М.(а.с.10-12, 55). 07.06.2014 року набрав чинності Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», згідно з пунктом 1 якого не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. Звернення стягнення на квартиру [PERSON], як предмет іпотеки, шляхом прийняття рішення про державну реєстрацію права власності за іпотекодержателем, здійснено не у примусовому порядку, оскільки [PERSON] надав іпотекодержателю згоду на перехід права власності на предмет іпотеки до іпотекодержателя за рішенням іпотекодержателя. Так, відповідно до пункту 4.7.1 договору іпотеки, у разі виникнення у іпотекодержателя права звернути стягненя на предмет іпотеки, іпотеко держатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Пунктом 4.7.2. договору іпотеки вказано, що зазначене застереження, яке вважається договором про задоволення вимог іпотекодержателя, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки. Тобто, реєстрація права власності на предмет іпотеки за ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» здійснена за згодою [PERSON], що висловлена у договорі іпотеки, а тому Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», не підлягає застосуванню до цих правовідносин. Висновок суду узгоджується з позицією Верховного Суду, який викладений у постанові від 13.06.2018 року у справі № 645/5280/16-ц (провадження № 61-155св17). На підставі викладеного, в задоволенні позову слід відмовити. Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 12.07.2018 року застосований захід забезпечення позову у вигляді накладення арешту на квартиру за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ч.9 ст. 158 ЦПК України, увипадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову, суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

Outcome: dismissed