Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи його тим, що у відповідності до судового наказу, виданого 31 травня 2018 року Білозерським районним судом Херсонської області, з нього стягнуто аліменти на користь відповідачки по справі на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 17 травня 2018 року. Проте, сплачувати аліменти у повному розмірі він не має змоги, оскільки сплачує аліменти на утримання іще однієї доньки у розмірі 500 грн. щомісячно; крім того, являється інвалідом другої групи загального захворювання; кожні півроку перебуває на лікуванні у неврологічному відділенні «Херсонської міської клінічної лікарні ім. О.С. Лучанського», що потребує додаткових витрат. Сукупний розмір його доходу складається із пенсії в розмірі 3 500 грн. та заробітної плати в розмірі 3 500 грн. Виплата аліментів складає 1/3 частину від його доходів, що є значно не під'ємною для нього сумою. Одночасно зазначив, що проживає разом з батьками пенсійного віку, які хворіють та потребують матеріальної допомоги з його боку. Просить змінити розмір аліментів, які стягуються із нього на підставі судового наказу, виданого 31 травня 2018 року Білозерським районний судом Херсонської області по справі № 648/1326/18 на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO] з ? частини щомісячно на 1 000 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, викладених в позовній заяві, просила позов задовольнити. Відповідачка позовні вимоги не визнала, у відзиві на позовну заяву та доповненнях до нього зазначила, що позивачем не підтверджено належними доказами матеріальні витрати на своє лікування, витрати на матеріальне утримання своїх батьків. Вважає, що розмір аліментів, встановлений на рівні однієї чверті заробітку (доходу) позивача не є завищеним та відповідає розміру, передбаченому нормами діючого СК України. Просила в задоволенні позову відмовити. Суд, заслухавши пояснення сторін, перевіривши надані ними докази, вважає, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. Позивач звернувшись із зазначеним позовом до суду фактично просив зменшити розмір аліментів, змінивши їх розмір, шляхом зміни способу їх присудження, а саме змінити розмір аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від його заробітку (доходу) на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі. Ухвалюючи рішення, суд, вважає, що підстав, як для зменшення так і для зміни розміру алітентів з частки заробітку (доходу) на певну тверду грошову суму не вбачається. Відповідно до судового наказу, видано суддею Білозерського районного суду Херсонської області 31 травня 2018 року за заявою [PERSON] з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON], аліменти на утримання дитини, [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, щомісячно починаючи з 17.05.2018 року до досягнення дитиною повноліття. Допущено негайне виконання наказу в частині стягнення аліментів за один місяць. Відповідно до ст. 51 ч. 2 Конституції України та ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 192 ч. 1 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення стану здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до пункту 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15 травня 2006 року, розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Перелік обставин, зазначений в ст. 192 СК України, які можуть слугувати підставою для зменшення розміру аліментів є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Обов'язок доказування наявності наведених обставин покладається на позивача у відповідності до статті 81 ЦПК України Відповідно до правової позиції Верховного Суду України від 05.02.2014 по справі № 6-143цс13, з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження за положеннями статті 192 СК України, зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу ) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки. При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини, стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Згідно ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. ст. 183, 184 СК України, за рішенням суду, розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Зокрема, до підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі (що фактично є зміною розміру) ст. 184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. Однак, позивачем на обґрунтування заявлених ним вимог щодо зменшення розміру стягуваних аліментів, будь-яких відповідних доказів зміни матеріального становища чи сімейного стану, погіршення здоров'я, перебування його в тяжкому матеріальному становищі, суду не надано. Також позивачем не доведено, що він отримує нерегулярний, мінливий дохід. Відповідно до ч. 2 аб. 2 ст. 182 СК України, мінімальний, гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини Генеральної асамблеї ООН від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Судом встановлено, що підставою для зменшення розміру аліментів та зміни способу їх присудження позивач вказує, що у нього на утриманні перебуває неповнолітня донька [PERSON], [INFO], якій він кожен місяць сплачує по 500 грн, крім того, він є особою з інвалідністю другої групи загального захворювання та кожні півроку знаходиться на лікуванні у неврологічному відділенні КЗ "Херсонська міська клінічна лікарня ім. О.С. Лучанського", що потребує додаткових витрат приблизно у розмірі 5000 грн., крім того він проживає разом із батьками пенсіонерами, які також потребують матеріальної допомоги, так батько [PERSON] на початку 2018 року переніс ішемічний інсульт, має клінічний діагноз рак простати, мати [PERSON], має клінічний діагноз рак молочної залози. Перевіривши надані позивачем докази, суд встановив, що батьки позивача отримують пенсію за віком ( [PERSON] в розмірі 3772 грн. 56 коп., [PERSON] в розмірі 1618 грн. 08 коп.), доказів того, що вони знаходяться на утриманні позивача суду не надано. Крім того, позивачем не надано жодних доказів, які витрати на лікування батьків він несе та в якому розмірі. Також позивач посилається, що на його утриманні перебуває неповнолітня донька [PERSON], [INFO], однак доказів того суду не надано, допомога, яку він надає доньці є добровільною, у визначеному тільки ним розмірі. Крім того, позивач посилається, що кожні півроку він проходить лікування у неврологічному відділенні КЗ "Херсонська міська клінічна лікарня ім. О.С. Лучанського" та несе витрати близько 5000 грн., однак жодного доказу про проходження лікування та понесені витрати на лікування суду не надав. Відповідно до наданих доказів, відповідач є особою із інвалідністю другої групи загального захворювання, однак є працездатним, отримує пенсію та заробітну плату за місцем роботи та його сукупний дохід в місяць складає більше 7000 грн. При цьому, дохід відповідачки за місяць, відповідно до наданої нею довідки про доходи, складає 4859 грн. 40 коп. Таким чином, позивачем не надано достатніх доказів на підтвердження його неспроможності сплачувати аліменти визначені судовим наказом.

Outcome: dismissed