Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом, мотивуючи тим, що 22.10.2015 року помер її чоловік [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина на майно, у тому числі на індивідуальний будинок з погосподарськими спорудами, котрий розташований по вул. Гагаріна, 17, с. Багринівці Літинського району Вінницької області. Після смерті чоловіка позивач звернулася до Літинської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак отримала відмову видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок який знаходиться за адресою вул. Гагаріна, 17, с. Багринівці Літинського району Вінницької області по причині відсутності правовстановлюючих документів. Таким чином виникла ситуація при якій спадкоємець не може набути право власності на майно в порядку спадкування за заповітом через нотаріальну контору. Просить визнати за нею право власності на спадкове майно, що залишилося після смерті її чоловіка [PERSON]. Витрати зі сплати судового збору просить залишити за нею. У судове засідання позивач та представник позивача [PERSON], котра уповноважена діяти від імені [PERSON] на підставі довіреності від 29.07.2016 р. (а.с. 26) до судового засідання не з'явилися. Представник позивача подала до канцелярії суду заяву якою просить справу розглянути без її участі. Позов підтримує та просить його задовольнити (а.с. 24). Представник відповідача - Багриновецької сільської ради Літинського району Вінницької області у судове засідання також не зявився, однак до суду надійшла заява, про те, що відповідач просить справу розглянути без представника сільської ради, позов визнають. (а.с. 27). Відповідно до ст. 197 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не зявилися у судове засідання. Дослідивши матеріали справи, враховуючи заяви сторін, суд вважає, що позов обгрунтований та підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно свідоцтва про смерть серії 1-АМ № 334998, виданим виконавчим комітетом Багриновецької сільської ради Літинського району Вінницької області, спадкодавець [PERSON] помер 22.10.2015 р. (а.с. 5). Шлюбні відносин між позивачем та спадкодавцем [PERSON] підтверджується свідоцтвом про одруження серії І-АМ № 274843, виданим 11.04.1972 р. Горбовецькою сільською радою Літинського району Вінницької області (а.с. 8). Заповітом від 11.09.2015 р., посвідченого секретарем Багриновецької сільської ради Літинського району Вінницької області, [PERSON] на випадок своєї смерті зробив розпорядження, яким житловий будинок за адресою вул. Гагаріна, 17, с. Багринівці Літинського району Вінницької області та прилеглу до нього земельну ділянку, а також земельну ділянку для ведення особистого селянського підсобного господарства на території Багриновецької сільської ради заповів своїй дружині - [PERSON] (а.с. 6). Відповідно до довідки за № 498 від 12.07.2016 р., виданої Багриновецькою сільською радою Літинського району Вінницької області, житловий будинок за адресою вул.. Гагаріна, 17, с. Багринівці Літинського району Вінницької області належить [PERSON], який помер 22.12.2015 р. (а.с. 16). Відповідно до довідки (виписки з будинкової книги) за № 499, від 12.07.2012 р., виданої Багриновецькою сільською радою Літинського району Вінницької області, власником будинку по вул. Гагаріна, 17, с. Багринівці Літинського району Вінницької області значиться [PERSON]. У вказаному будинку зареєстровані та проживають [PERSON] та [PERSON] (дружина)(а.с. 15). Відповідно до довідки архівного відділу Літинської районної державної адміністрації Вінницької області за № 01-22/161, від 12.07.2016 р., рішенням за № 24 виконкому Багриновецької сільської ради народних депутатів, від 17.03.1994 р., [PERSON] у приватну власність передано земельну ділянку площею 0,75 га, яка знаходиться в межах с. Багринівці по вул. Гагаріна, 17 (а.с. 14). Відповідно до технічного паспорту на житловий будинок за № 17, що розташований по вул. Гагаріна, в с. Багринівці Літинського району Вінницької області, будинок побудовано у 1978 році. З характеристики будинку, господарських будівель та споруд вбачається, що будинковолодіння складається із : житлового будинку загальною площею, 80,9 кв.м., житловою площею 45,9 кв.м. літера «А» ( 1978 р. побудови), веранди літера «а», ганку з козирком, сараю літера «Б», погребу «п/Б», огорожі № 1, воріт № 2, хвіртки № 3, огорожі № 4, криниці № 5, котрі розташовані за адресою вул. Гагаріна, 17, с. Багринівці Літинського району Вінницької області. Самовільні побудови відсутні (а.с. 9-13). Листом-відповіддю за № 1029/02-14, від 18.06.2016р., нотаріус Літинської державної нотаріальної контори відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, який знаходиться за адресою вул. Гагаріна, 17, с. Багринівці Літинського району Вінницької області, по причині відсутності правовстановлюючих документів (а.с. 17). Відповідно до п. 3.2 розділу З Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 року №127, не належать до самочинного будівництва: (для одноквартирних (садибних), дачних та садових будинків:) індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них побудовані до 05 серпня 1992 року. Відповідно до ч. 3. ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мінюсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». З аналізу положень Конституції України та Цивільного кодексу України вбачається, що не потребує введення в експлуатацію приватних житлових будинків, збудованих до 5 серпня 1992 року, при набутті права власності на такі об'єкти. (Лист, Державної архітектурно-будівельної інспекції України, від 01.09.2011, № 40-12-2409 "Щодо прийняття в експлуатацію об'єктів, закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року"). Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. (Лист, Державної архітектурно-будівельної інспекція України, від 30.07.2012, № 40-19-5376 "Щодо порядку прийняття в експлуатацію самовільно побудованого садового будинку і розмірів штрафів"). Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 16 ЦК України, суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, що встановлений договором або законом, а тому у даному випадку існують підстави та необхідність для захисту прав позивача шляхом визнання права власності у порядку спадкування за заповітом, оскільки іншим шляхом захистити цивільне право позивача неможливо. Окрім того, позивач [PERSON] не може нотаріально оформити свої спадкові права, а спадкоємці, які мають право на обов'язкову частку у спадковому майні відсутні, тому суд вважає, що позов слід задовольнити у повному обсязі та визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно за заповітом, що залишилося після смерті [PERSON] та складається з житлового будинку із погосподарськими спорудами, що розташований за адресою: вул. Гагаріна, 17, в с.Багринівці Літинського району Вінницької області та рахується за [PERSON], який помер 22.10.2015 року. Судові витрати за клопотанням позивача слід залишити за нею (а.с. 3).

Outcome: approved