Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-27 00:00:00

І. Виклад позиції сторін. [PERSON] звернувся в суд з позовом до Дубівської селищної ради Тячівського району Закарпатської області про визнання права власності на нерухоме майно. В позовній заяві зазначив, що відповідно до договору купівлі-продажу від 17 жовтня 2006 року, зареєстрованого в реєстрі за № 8550, він придбав у власність незавершену будівництвом виробничу базу по виготовленню меблів (мебельний цех) під літерою "Б", готовністю 61 %, за [ADDRESS] . Рішення Дубівської селищної ради Тячівського району Закарпатської області від 16 липня 2008 року № 226 йому надано дозвіл на розробку проекту відведення земельної ділянки площею 0,17 га на умовах оренди в [ADDRESS] , для здійснення підприємницької діяльності. Рішенням виконавчого комітету Дубівської селищної ради Тячівського району Закарпатської області від 12 березня 2009 року за № 19 йому надано дозвіл на продовження розпочатого будівництва магазину-складу, розташованого в [ADDRESS] . На підставі державного акту на право власності на земельну ділянку від 15 червня 2012 року йому, на праві власності, належить земельна ділянка 0,1466 га, розташована в [ADDRESS] , цільове призначення - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, кадастровий номер: 2124455600:07:001:0113. Рішенням виконавчого комітету Дубівської селищної ради Тячівського району Закарпатської області від 03 травня 2017 року за № 32 присвоєно поштову адресу земельній ділянці площею 0,1042 га, яка належить йому на підставі договору купівлі-продажу від 17 жовтня 2006 року № 8550, що розташована за адресою: [ADDRESS] . На вказаній земельній ділянці ним було добудовано будівлю складу-магазину, навіс, будівлю складу, будівлю охорони, будівлю холодильної камери, будівлю складу будівельних матеріалів, будівлю магазину будівельних матеріалів, загальною площею 1 059, 5 м.кв. Відповідно до технічного паспорту від 11 січня 2021 року до складу будівель та споруд, які розташовані за адресою: [ADDRESS] , входять: будівля складу-магазину (літера АІІ), загальною площею 512,60 м.кв.; навіс (літера аІ), площею 84,1 м.кв.; будівля складу (літера БІ), загальною площею 349,50; будівля охорони (літера ВІ), загальною площею 3,70 м.кв.; будівля холодильної камери (літера ГІ), загальною площею 10,10 м.кв.; будівля складу будівельних матеріалів (літера ДІ), загальною площею 161,80 м.кв.; будівля магазину будівельних матеріалів (літера ЕІ), загальною площею 21,80 м.кв., а всього загальною площею 1 059, 5 м.кв. Згідно звіту технічного обстеження будівель та споруд, які розташовані за адресою: [ADDRESS] , складеного експертом з технічного обстеження будівель і споруд [PERSON] , за результатами технічного обстеження об`єкту встановлено, що фактичний стан конструкцій нежитлових будівель задовольняє вимогам міцності та надійності для подальшої безпечної експлуатації будівель за їх функціональним призначенням як нежитлові будівлі. Згідно висновку про вартість об`єкта оцінки, ринкова вартість будівлі складу-магазину, навіс, будівлі складу, будівлі охорони, будівлі холодильної камери, будівлі складу будівельних матеріалів, будівлі магазину будівельних матеріалів, які розташовані за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 1 059, 5 м.кв., становить 469 358, 50 гривень. У квітні 2021 року ним було втрачено оригінал правовстановлюючого документу та отримати його дублікат не виявляється можливим. З приводу можливості відновлення правовстановлюючих документів він також звертався в Управління ДАБІ у Закарпатській області, де 29 квітня 2021 року йому надали відповідь, що для захисту його прав йому слід звернутися до суду для визнання права власності на нерухоме майно. Просить визнати за ним право власності на будівлю складу-магазину (літера АІІ), загальною площею 512,60 м.кв.; навіс (літера аІ), площею 84,1 м.кв.; будівлю складу (літера БІ), загальною площею 349,50; будівлю охорони (літера ВІ), загальною площею 3,70 м.кв.; будівлю холодильної камери (літера ГІ), загальною площею 10,10 м.кв.; будівлю складу будівельних матеріалів (літера ДІ), загальною площею 161,80 м.кв.; будівлю магазину будівельних матеріалів (літера ЕІ), загальною площею 21,80 м.кв., а всього загальною площею 1 059, 5 м.кв., які розташовані за адресою: [ADDRESS] . Відповідач правом на подання відзиву не скористався. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. Позивач в судове засідання не з`явився, однак подав суду заяву, в якій просив справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги підтримує. Представник Дубівської селищної ради в судове засідання не з`явився, однак надіслав до суду заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутності, проти задоволення позову не заперечує. ІІІ. Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 13 липня 2021 року справу за позовом [PERSON] до Дубівської селищної ради Тячівського району Закарпатської області про визнання права власності на нерухоме майно, прийнято до розгляду та відкрито провадження у ній. Судом на підставі частини 2 статті 247 Цивільно процесуального кодексу України (далі ЦПК), у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. В підготовчому судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] , згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку є власником земельної ділянки площею 0,1466 га, яка розташована в [ADDRESS] , цільове призначення - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, кадастровий номер: 2124455600:07:001:0113(а.с.16). Із договору купівлі-продажу від 17 жовтня 2006 року, зареєстрованого в реєстрі за № 8550 відомо, що [PERSON] придбав у власність незавершену будівництвом виробничу базу по виготовленню меблів (мебельний цех) під літерою "Б", готовністю 61 %, за [ADDRESS] (а.с.10). Згідно рішення Дубівської селищної ради Тячівського району Закарпатської області від 16 липня 2008 року № 226 [PERSON] надано дозвіл на розробку проекту відведення земельної ділянки площею 0,17 га на умовах оренди в [ADDRESS] , для здійснення підприємницької діяльності (а.с.12). Із рішення виконавчого комітету Дубівської селищної ради Тячівського району Закарпатської області від 12 березня 2009 року за № 19 відомо, що [PERSON] надано дозвіл на продовження розпочатого будівництва магазину-складу, розташованого в [ADDRESS] . Згідно рішення виконавчого комітету Дубівської селищної ради Тячівського району Закарпатської області від 03 травня 2017 року за № 32 присвоєно поштову адресу земельній ділянці площею 0,1042 га, яка належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 17 жовтня 2006 року № 8550, що розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с.14). Із технічного паспорту на будівлю складу-магазину (літера АІІ), навіс (літера аІ), будівлю складу (літера БІ), будівлю охорони (літера ВІ), будівлю холодильної камери (літера ГІ), будівлю складу будівельних матеріалів (літера ДІ), будівлю магазину будівельних матеріалів (літера ЕІ), які розташовані за адресою: [ADDRESS] вбачається, що їх загальна площа становить 1 059,5 м.кв. (а.с.32-45). Згідно звіту будівельно-технічного обстеження стану будівлі складу-магазину (літера АІІ), навіс (літера аІ), будівлі складу (літера БІ), будівлі охорони (літера ВІ), будівлю холодильної камери (літера ГІ), будівлі складу будівельних матеріалів (літера ДІ), будівлі магазину будівельних матеріалів (літера Е І), які розташовані за адресою: [ADDRESS] вбачається, що встановлено можливість його надійної та безпечної експлуатації (а.с.17-29). Із висновку про вартість об`єкта оцінки, вартість будівлі складу-магазину, навіс, будівлі складу, будівлі охорони, будівлю холодильної камери, будівлі складу будівельних матеріалів, будівлі магазину будівельних матеріалів, які розташовані за адресою: [ADDRESS] , становить 469 358 грн. 50 коп. V. Оцінка Суду. Статтею 41 Конституції України передбачено,що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч. 1 ст. 316 та ч. 1 ст. 317 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Частинами 1 та 2 ст. 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч. 1 ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, висловленої у постанові від 24 червня 2015 року № 6-318цс15, яка, з точки зору ч. 4 ст.263 ЦПК України, має враховуватися судом, за правилами статті 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Отже, враховуючи, що відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, передбаченому статтею 392 ЦК України. Судова палата у цивільних справах Верховного Суду України в постанові від 07 жовтня 2015 року по справі №6-1622цс15 зазначила, що відповідно до ч. 5 ст.11 ЦК України цивільні права і обов`язки можуть виникати з рішення суду лише у випадках, встановлених актами цивільного законодавства. Можливість виникнення права власності за рішенням суду ЦК України передбачає лише у ст.ст. 335 та 376 ЦК України. У всіх інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема із правочинів (ч. 1. ст. 328 ЦК України). Стаття 392 ЦК України, у якій йдеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності. Право власності позивача на спірне нерухоме майно підтверджується наданими нею доказами, наведеними вище, які відповідають вимогам ст. ст. 77, 78 ЦПК України. Враховуючи вищевикладене, втрату правовстановлюючого документа на вищезазначене майно, суд приходить до висновку про обґрунтованість та доведеність позову та про задоволення вимог позивача. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. Судові витрати в частині сплати судового збору слід покласти на позивача.

Outcome: approved