Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-09 00:00:00

ПАТ КБ "ПриватБанк" звернувся до суду із позовом до[PERSON] про стягнення заборгованості мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеного договору №б/н від 15.10.2008 року, [PERSON] отримала кредит у розмірі 4000.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керується п.2.1.1.2.3 та п.2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. Відповідач не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, в зв'язку з чим станом на 03.07.2018 року її заборгованість становить 18033,51 грн., яка складається з наступного: 1427,95 грн - тіло кредиту, 3913,77 грн - відсотки за користування кредитом, 11594,96 грн - пені, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг - 250 грн - штраф (фіксова частина) та 846,83 грн - штраф (процентна складова). А тому, просить стягнути з неї заборгованість за кредитним договором. Представник позивача подав до суду заяву в якій просить справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задоволити. Відповідач в судове засідання не з'явилася, подала суду заяву про застосування судом трьохрічного строку позовної давності стосовно вимог позивача по стягненню заборгованості по черговому строковому платежу та застосування судом однорічного строку давності стосовно вимог позивача щодо стягнення неустойки - штрафу , пені. Суд, вивчивши матеріали справи вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Статтею 530 вище вказаного кодексу визначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Згідно ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов'язання в строк встановлений договором або законом. В судовому засіданні встановлено, що згідно укладеного договору №б/н від 15.10.2008 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 4000.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Однак, як вбачається з матеріалів справи відповідач порушила умови кредитного договору, а згідно ст.ст.1049, 1050 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу, якою передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлено договором або законом. Ст.1048 ЦК України стверджується, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до представленого розрахунку АТ КБ "ПриватБанк" заборгованість відповідачки станом на 03.07.2018 року становить 18033,51 грн., яка складається з наступного: 1427,95 грн - тіло кредиту, 3913,77 грн - відсотки за користування кредитом, 11594,96 грн - пені, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг - 250 грн - штраф (фіксова частина) та 846,83 грн - штраф (процентна складова). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення (Правова позиція в Постанові ВСУ № 6-2003цс15 від 21.10.2015р.). В частині стягнення пені в розмірі 11594,96 грн., суд вважає за необхідне відмовити з підстав наведених вище (вимоги ст. 61 Конституції України, ст. 549 ЦК України, Правовий висновок ВСУ) та стягує з відповідача, як вид цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення умов договору (пропуск платежів) - штраф в розмірі 250 грн. 00 коп. (фіксована частина) та штраф 846,83 (процентна складова) відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, а не пеню. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що вимоги АТ КБ Приватбанк підлягають задоволенню частково, а саме в частині стягнення з відповідачки суми заборгованості 6438,55 грн (шість тисяч чотириста тридцять вісім гривень 55 копійок) що складається із: 1427,95 грн - тіло кредиту, 3913,77 грн - відсотки за користування кредитом, а також 250 грн - штраф (фіксова частина) та 846,83 грн - штраф (процентна складова) . Що стосується поданої відповідачкою заяви про застосування судом стоків позовної давності, то така заява не підлягає задоволенню, як не доведена в судовому засіданні. Виходячи із п.1.1.7.31 Умов та правил надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, умови яких прийняла відповідачка згідно заяви, передбачено, що строк позовної давності складає 50 років (а.с.18 зворотна сторона), тому суд вважає, що позивачем строк позовної давності не пропущено, в тому числі з підстав, зазначених у договорі. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином на користь позивача з відповідачки слід стягнути оплачений судовий збір в розмірі 1762,00 грн. На підставі наведеного, ст.ст.526, 530, 612, 625, 1048-1050, 1054 ЦК України та

Outcome: approved