Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому в остаточних вимогах просив визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житлом - будинком [ADDRESS] із зняттям її з реєстраційного обліку за вказаною адресою. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що він є власником вищевказаного будинку, в якому зареєстрована, проте не проживає, його колишня невістка - відповідач [PERSON], оскільки вироком Харківського районного суду Харківської області від 11 лютого 2014 року вона засуджена за ч. 3 ст. 27, п.п. 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК України до дванадцяти років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є її власністю та відбуває покарання у Качанівській виправній колонії управління державної пенітенціарної служби України в Харківській області (№54). Позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON], належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явились. Представник позивача надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності та за відсутності позивача, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, до суду надійшли з Качанівської виправної колонії управління державної пенітенціарної служби України в Харківській області (№ 54), де вона відбуває покарання, її письмові заперечення проти позову з наступних підстав. Позивач [PERSON] є батьком її покійного чоловіка. ЇЇ чоловік, [PERSON], зареєстрував її у своїх батьків, так як вона не мала місця реєстрації. За час реєстрації вона с чоловіком проживала у його батьків пів року. Відповідач посилається на те, що позивачу належать всі права на володіння, користування та розпорядження своїм майном, і вона в цьому не перешкоджає. Крім того з 16 січня 2009 року позивач не сплачує за неї комунальних платежів, так як вона знаходиться в місцях позбавлення волі. Відповідач стверджує, що вона не організовувала вбивство свого чоловіка. Вважає дії позивача незаконними, так як вона не порушує закон та знаходиться в місцях позбавлення волі, в зв'язку з чим позбавлена можливості знайти інше житло. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право особистої власності на житловий будинок (а.с.8). В зазначеному житловому будинку зареєстровані позивач [PERSON], його дружина [PERSON] та колишня невістка [PERSON], що підтверджується довідкою виконавчого комітету Яковлівської сільської ради Харківського району Харківської області № 420 від 19 грудня 2014 року (а.с. 9). Вироком Харківського районного суду Харківської області від 11 лютого 2014 року [PERSON] засуджена за ч. 3 ст. 27, п.п. 6, 11, 12 ч. 2 ст.115 КК України до дванадцяти років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є її власністю за організацію вбивства її чоловіка, а позивача сина [PERSON] (а.с.12-16). [PERSON] відбуває покарання в Качанівській виправній колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області (№54) (а.с.34). Син позивача загинув від механічної асфіксії внаслідок здавлення органів шиї. Відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Частиною 1 ст. 319 ЦК України закріплено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. За змістом ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. У відповідності до положень ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. 15 травня 2007 року з дозволу власника спірного житлового будинку, позивача по справі, була зареєстрована дружина його сина - [PERSON] В цьому житловому будинку відповідач ніколи фактично не проживала, вона разом з чоловіком [PERSON] проживала в кімнаті гуртожитку що розташована за адресою: [ADDRESS], комунальні послуги відповідач не сплачувала. Відповідач більше не є членом сім'ї позивача, оскільки її чоловіка, а позивача сина вбито в 2009 році. З огляду на вищезазначене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про визнання відповідача такою, що втратила право користування житлом, обґрунтовані та підлягають задоволенню. В частині зняття з реєстраційного обліку відповідача [PERSON] суд відмовляє, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживанням особи, остаточного рішення суду ( про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, як випливає із указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням. Відповідно до ст. 11 вказаного Закону та "Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів" затвердженого Наказом МВС України №1077 від 22 листопада 2012 року, та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 грудня 2012 року за №2109/22421 реєстрація місця проживання та зняття з реєстрації здійснюється органом реєстрації, яким є Державна міграційна служба. Питання про стягнення судових витрат суд вирішує відповідно до ст.88 ЦПК України.

Outcome: partial