Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-15 00:00:00

АТ КБ «Приватбанк» звернувся до Дергачівського районного суду Харківської області з позовом до [PERSON] «Про стягнення заборгованості». В підтвердження своїх позовних вимог представник позивача посилається на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 04.09.2012 відповідач отримав кредит у розмірі 139670.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюються за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінній (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», затверджених наказом № СП -2010-256 від 06.03.2010 року та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Копії Умов та правил надання банківських послуг додаються до позовної заяви. При укладанні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Згідно цієї статті ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п. 2.1.1.12.6 «Умовами та правилами надання банківських послуг». ПАТ КБ «ПИВАТБАНК» свої зобов`язання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, - позичальник зобов`язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Згідно п. 2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг. - У разі невиконання зобов`язань за Договором, на вимогу Банку викопати зобов`язання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати Винагороди Банку. Власник карти зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п. 1.1.2.7 Умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Відповідно до п. 2.1.1.12.9 «Умовами та правилами надання банківських послуг». Боржник доручає списувати з будь якого рахунку відкритого в Банку зокрема з Картрахунку грошові кошти для здійснення платежу з ціллю повного або часткового погашення боргових зобов`язань. Відповідно до н. 1.1.2.4 «Умов та правил падання банківських послуг» за незгодою зі зміною Правил та/або «Тарифів Банку», які викладені на банківському сайті позичальник зобов`язується надати Банку письмову заяву про розірвання цього Договору та погасити виниклу перед Банком заборгованість. На підставі п. 1.1.3.2.3 «Умов та правил надання банківських послуг», Банк має право на зміну Тарифів, які викладені на банківському сайті а також інших умов обслуговування рахунків. Згідно п. 2.1.1.3.5 «Умов та правил надання банківських послуг» Клієнт доручає Банку здійснювати списання грошових коштів з рахунків Клієнта, відкритих в валюті кредитного ліміту, в межах суми, підлягаючих сплаті Банку за даним договором, при настанні строків платежів, а також списання грошових коштів з картрахунку у разі настання строків платежів за іншими договорами Клієнта в межах, встановлених ними договорами (договірне списання), в межах платіжного ліміту картрахунку. Відповідно до п. 2.1.1.12.11 «Умовами та правилами надання банківських послуг». Банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань в цілому або у встановленої банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов`язків за цим Договором. Згідно п. 1.1.3.2.2 «Умов та правил надання банківських послуг» У разі порушення боржником або довіреною особою вимог- діючого законодавства України та/або умов даного договору та/або у разі виникнення Овердрафту Банк мас право призупинити здійснення розрахунків по карті (заблокувати карту) та/або визнати карту недійсною до моменту усунення порушень, а також вимагати дострокового виконання боргових обов`язків в цілому або у встановленою Банком часткою у разі невиконання власником або довіреною особою власника своїх боргових обов`язків та інших обов`язків за цим Договором. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором [PERSON] станом на 19.09.2018 рік має заборгованість 164752,00 грн., яка складається з наступного: 126575,80 грн. заборгованість за кредитом; 38175,20 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом. Кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь яку частину суми заборгованості за кредитом. Таким чином, заборгованість до стягнення становить 126576,80 грн. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК». Пунктом 1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. Не виконуючи належним чином зобов`язання за вказаним договором, відповідач порушив зазначені вище норми законодавства та умови кредитного договору. Представник позивача просить суд стягнути з [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 04.09.2012 року у розмірі 126576,80 грн. та суму судового збору у розмірі 1898,65 грн. Заочним рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 08.05.2019, позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», задоволено. Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 01.10.2020 було скасовано заочне рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 08.05.2019, поновлено строк на подання заяви про перегляд заочного рішення та призначено судове засідання на 30.10.2020. 23.10.2020 до суду представником відповідача [PERSON] [PERSON] надано відзив на позов, в якому заперечував проти позовної заяви, оскільки в обґрунтування своїх позовних вимог представник позивача посилається на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 04.09.2012 відповідач отримав кредит у розмірі 139670.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Також позивач посилається на, ніби то, підписання даного договору між ним та банком, що з їхньої точки зору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п.2.1.1.2.4 Умов та Правил падання банківських послуг. Позивач зауважує,\~що відповідач\~підтвердив свою\~згоду на\~те,\~що підписана\~заява разом\~з «Умовами\~та правилами\~надання банківських\~послуг»,\~затверджених наказом\~№ СП\~-2010-256\~від 06.03.2010\~року та\~«Тарифами Банку»,\~які викладені\~на банківському\~сайті,\~складає між\~ним та\~Банком Договір,\~що підтверджується\~підписом у\~заяві.\~Копії Умов\~та правил\~надання банківських\~послуг додаються\~до позовної\~заяви.\~Водночас все\~це є\~припущенням та\~надуманою інформацією,\~не маючи\~нічого спільного\~з обставинами\~справи.\~ [PERSON] \~в свою\~чергу,\~зауважує,\~що жодних\~договорів з\~АГ «КБ\~ПриватБанком»,\~щодо отримання\~кредитних кошті»,\~не підписував,\~що в\~свою чергу унеможливлює подачу позову про стягнення заборгованості. [PERSON] 04.09.2012 підписав анкету на отримання банківської картки для зберігання власних грошових коштів та користування ними. Тобто, в даному випадку, позивачем обрано неналежний спосіб захисту. Якщо ж АТ «КБ «ПриватБанк» вважає, що [PERSON] отримав від них грошові кошти без достатньої правової підстави, вони б мали подати до суду позов про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів. Посилання позивача на те, що відповідач підписуючи дану анкету приєднався до кредитних умов, а також погодився зі змінами кредитного ліміту, згідно п. 2.1.1.2.3. п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюються за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінній (зменшити або збільшити) кредитний ліміт є безпідставним. Також безпідставним твердження позивача про те, що підписанням анкети даного є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідач ніколи не підтверджував своєї згоди на те, що\~підписана заява\~разом з\~«Умовами та\~правилами падання\~банківських послуг»,\~затверджених наказом\~№ СП\~-2010-256\~від 06.03.2010\~року та\~«Тарифами Банку»,\~які викладені\~на банківському\~сайті,\~складає між\~ним та\~Банком Договір,\~що підтверджується\~підписом у\~заяві.\~Копії Умов\~та правил\~надання банківських\~послуг додаються\~до позовної\~заяви.\~Більше того,\~позивачем пропущено\~строк позовної\~давності для\~звернення за\~захистом його\~права до\~суду,\~оскільки [PERSON] \~звернувся до\~Банку з\~анкетою-заявою\~04.09.2012\~з якої\~вбачається,\~що він\~просить видати\~йому платіжну\~картку універсальна,\~отже саме\~від цієї\~дати й\~слід відраховувати\~початок перебігу\~строку позовної\~давності.\~Оскільки АТ\~«КБ «ПриватБанк»\~звернувся до\~суду з\~позовом 10.12.2018,\~ним без\~поважної причини\~пропущено строк\~позовної давності,\~що є\~самостійною підставою\~для відмови\~в задоволенні\~позовних вимог.\~ [PERSON] \~в свою\~чергу,\~в даному\~відзиві заявляє\~клопотання по\~застосування наслідків\~спливу позовної\~давності до\~спірних правовідносин.\~Все вищевикладене\~не кореспондується\~з нормами\~діючого законодавства,\~а також\~прямо суперечить\~останній судовій\~практиці,\~висловленій у\~постанові Верховної\~о Суду\~від 27.03.2020\~по справі\~№ 703/3063/18,\~провадження №\~61-11260св19,\~а також\~суперечить правовому\~висновку,\~викладеному у\~постанові Великої\~Палати Верховного\~Суду від\~03.07.2019.\~по справі\~№ 342/180/17.\~провадження №\~14-131цс!9.\~В даному\~випадку слід\~відмовити в\~задоволенні позовних\~вимог АТ\~«КБ «ПриватБанк»\~про стягнення\~заборгованості,\~виходячи з\~того,\~що надана\~позивачем,\~як доказ\~укладення кредитного\~договору між\~Банком та\~ [PERSON] \~анкета-заява\~про бажання\~отримати послугу,\~яка визначена\~позивачем як\~отримання платіжної\~картки «Універсальна»\~та довідку\~про умови\~кредитування,\~не є\~належним та\~достатнім доказом\~на підтвердження\~існування договірних\~кредитних відносин\~між сторонами\~по справі,\~оскільки вони\~не містять\~відомостей про\~укладення саме\~кредитного договору.\~Позивачем не\~надано будь-яких\~інших доказів\~на підтвердження\~того,\~що відповідач\~виявив бажання\~отримати кредит\~у вигляді\~встановленого кредитного\~ліміту па\~картковий рахунок\~з використанням\~кредитки «Універсальна,\~55\~днів пільгового\~періоду»,\~що йому\~була надана\~відповідна кредитна\~картка,\~які крім\~того,\~мають бути\~скріплені підписом\~позичальника.\~Позивач не\~надав суду\~належним чином\~оформлений розрахунковий\~документ,\~який підтверджує\~факт видачі/перерахування\~кредитних коштів\~та згідно\~якого можна\~було б\~встановити суму,\~яку позивач\~надав/перерахував\~відповідачу як\~кредитні кошти\~та встановити\~рахунок,\~на який\~були перераховані\~вищезазначені кошти. Анкета-заява не містить відомостей про оформлений відповідачем кредитного договору у розмірі 139670.00 гри. у вигляді встановленої о кредитного ліміту на картковий рахунок, а також на умовах, обумовлених у позові. 02.11.2020 представником позивача\~до суду\~було надано\~відповідь на\~відзив в\~якій зазначено,\~що зміст\~кредитного договору\~зафіксовано в\~декількох документах:\~в заяві\~Позичальника,\~Умовах та\~Правилах надання\~банківських послуг\~та Тарифах.\~Таким чином,\~між Банком\~та Позичальником\~укладається договір\~у письмовій\~формі.\~Укладення кредитного\~договору таким\~чином чинному\~законодавству України\~не суперечить. З моменту\~оформлення кредитного\~договору пройшло\~8\~років,\~Позичальник в\~Банк не\~звертався за\~фактом неправильного\~нарахування відсотків,\~що свідчить\~про те,\~що він\~знав про\~розмір процентних\~ставок та\~інші умови\~обслуговування і\~повністю з\~ними погодився,\~про що\~свідчить факт\~підписаного договору,\~користування кредитними\~грошовими засобами\~та погашення,\~які він\~здійснював. До суду\~було надано\~виписку з\~карткового рахунку,\~де чітко\~прослідковується,\~що відповідачу\~було встановлено\~кредитний ліміт\~та вбачається,\~що відповідач\~користувався грошима,\~отримував кошти\~через банкомат,\~здійснював розрахунки\~через термінали\~в касах\~магазинів,\~а отже\~й отримав\~кредитну картку\~"Platinum",\~оскільки проведення\~вказаних операцій\~є неможливим\~без наявності\~картки. Підпису клієнта у примірнику Умов та Правил надання банківських послуг та Тарифів банку бути не може, оскільки сторони заключили договір про надання банківських послуг у формі договору приєднання особливістю якого є викладення умов в стандартних формулярах (Умовах та Правилах), а укладення такого договору здійснюється лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому (ст.634 ЦПК України). В судове засідання представник позивача не з`явився, надав суду заяву, в якій просив справу розглядати за його відсутності, свої позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, без фіксації технічними засобами, заперечував проти задоволення позову. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовну заяву такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом було\~встановлено,\~що відповідно до укладеного договору № б/н від 04.09.2012 відповідач отримав кредит у розмірі 139670.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюються за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінній (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг. Позивач вказує,що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», затверджених наказом № СП - 2010-256 від 06.03.2010 року та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Копії Умов та правил надання банківських послуг додаються до позовної заяви. При укладанні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Згідно цієї статті ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п. 2.1.1.12.6 «Умовами та правилами надання банківських послуг». ПАТ КБ «ПИВАТБАНК» вказує, що свої зобов`язання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором [PERSON] станом на 19.09.2018 рік має заборгованість 164752,00 грн., яка складається з наступного: 126575,80 грн. заборгованість за кредитом; 38175,20 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом. Кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь яку частину суми заборгованості за кредитом. Таким чином, позивач вважає,що заборгованість до стягнення становить 126576,80 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог представник позивача посилається на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 04.09.2012 відповідач отримав кредит у розмірі 139670,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Також, позивач посилається на, ніби то, підписання даного договору між ним та банком, що з їхньої точки зору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил падання банківських послуг. Також позивач зауважує, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», затверджених наказом № СП -2010-256 від 06.03.2010 року та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Копії Умов та правил надання банківських послуг додаються до позовної заяви. Водночас все це є припущенням та надуманою інформацією, не маючи нічого спільного з обставинами справи. [PERSON] \~в свою\~чергу,\~зауважує,\~що жодних\~договорів з\~АТ «КП\~ПриватБанком»,\~щодо отримання\~кредитних кошті»,\~не підписував,\~що в\~свою чергу унеможливлює подачу позову про стягнення заборгованості. [PERSON] 04.09.2012 підписав анкету на отримання банківської картки для зберігання власних грошових коштів та користування ними. Тобто, в даному випадку, позивачем обрано неналежний спосіб захисту. Якщо ж АТ «КБ «ПриватБанк» вважає, що [PERSON] отримав від них грошові кошти без достатньої правової підстави, вони б мали подати до суду позов про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів. Посилання позивача на те, що відповідач підписуючи дану анкету приєднався до кредитних умов, а також погодився зі змінами кредитного ліміту, згідно п. 2.1.1.2.3. п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюються за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінній (зменшити або збільшити) кредитний ліміт є безпідставним. Також безпідставним твердження позивача про те, що підписанням анкети даного є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідач ніколи не підтверджував своєї згоди на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами падання банківських послуг», затверджених наказом № СП -2010-256 від 06.03.2010 року та « Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Копії Умов та правил надання банківських послуг додаються до позовної заяви. В даному випадку слід відмовити в задоволенні позовних вимог АТ «КБ «Приватбанк» про стягнення заборгованості, що надана позивачем, як доказ укладення кредитного договору між Банком та [PERSON] анкета-заява про бажання отримати послугу, яка визначена позивачем як отримання платіжної картки «Універсальна» та довідку про умови кредитування, не є належним та достатнім доказом на підтвердження існування договірних кредитних відносин між сторонами по справі, оскільки вони не містять відомостей про укладення саме кредитного договору. Позивачем не надано будь-яких інших доказів на підтвердження того, що відповідач виявив бажання отримати кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту па картковий рахунок з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», що йому була надана відповідна кредитна картка, які крім того, мають бути скріплені підписом позичальника. Позивач не надав суду належним чином оформлений розрахунковий документ, який підтверджує факт видачі/перерахування кредитних коштів та згідно якого можна було б встановити суму, яку позивач надав/перерахував відповідачу як кредитні кошти та встановити рахунок, на який були перераховані вищезазначені кошти. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має викопуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавепь) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) починальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а починальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «Приватник»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однією зі сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до пункту 2.1.1.2.1 Умов та правил падання банківських послуг в ПриватБанку для надання послуг банк відкриває клієнту картку, її вид визначений у пам`ятці клієнта/довідці про умови кредитування і заяві, підписанням якого клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг. Датою укладення договору є дата отримання карти, зазначена в заяві. Відповідно до статей 12,81 ЦІІК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Докачування не може гуртуватись на припущеннях. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суд)' заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Матеріали справи містять лише анкету-заяву, від 04.09.2012. укладену між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] , яку ним власноруч і було підписано, з якої вбачається про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку, відповідно до якої відповідач оформив платіжну картку кредитку «Універсальна», зарплатний пакет. У графі - бажаний кредитний ліміт за платіжною карткою кредитка «Універсальна»/GOLD казано 00 гри. 00 коп. Анкета-заява не містить відомостей про оформлений відповідачем кредитного договору у розмірі 139670,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, а також на умовах, обумовлених у позові. Крім того, позивач не падав підписаних відповідачем Умов та Правил надання банківських послуг. Умов надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою Кредитка «Універсальна, 30 днів пільгового періоду». Як вбачається з копії анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, остання не містить будь-яких даних про суму кредиту, чи кредитного ліміту, даних про видачу кредитної картки, її виду та строку дії. Вказана анкета-заява взагалі не містить ніяких даних щодо обрання відповідачем банківських послуг, крім особистих даних та підпису відповідача. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. Згідно правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019. справа № 342/180/17, провадження № 14-131цс19, в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованої о договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені па офіційному сайті позивача iwww.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (04 вересня 2012 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (10 грудня 2018 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. При цьому, згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України, доказування не може не може ґрунтуватися на припущеннях. Крім того, Велика Палата Верховного Суду вказує, що обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком податкових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Аналогічна правова позиція про неможливість вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, однак щодо Умов падання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) та зокрема пункту 5.5 цих Умов, яким встановлено позовну давність тривалістю в п`ять років, оскільки такі не містять підпису позичальника, а також через те, що у заяві останнього домовленості сторін щодо збільшення строку позовної давності немає, викладена у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15). Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважив, то одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який, між іншим, вимагає, щоб при остаточному вирішенні справи судами їх рішення не викликали сумнівів (рішення від 28 жовтня 1999 року у справі «Брумареску проти Румунії», заява № 28342/95. § 61.). Якщо конфліктна практика розвивається в межах одною з найвищих судових органів країни, цей суд сам стає джерелом правової невизначеності, тим самим підриває принцип правової визначеності та послаблює довіру громадськості до судової системи (рішення від 29 листопада 2016 року у справі «Парафія греко-католицької церкви в м. Люпені та інші проти Румунії», заява №76943/11, § 123). ЄСПЛ неодноразово зазначав, що формулювання законів не завжди чіткі. Тому їх тлумачення та застосування залежить від практики. І роль розгляду справ у судах полягає саме у тому, щоб позбутися таких інтерпретаційних сумнівів з урахуванням змін у повсякденній практиці (рішення від 11 листопада 1996 року у справі ((Кантоні проти Франції», заява № 17862/91, § 31-32; від 11 квітня 2013 року у справі «Вєренцов проти України», заява № 20372/11, § 65). Судові рішення повинні бути розумно передбачуваними (рішення від 22 листопада 1995 року у справі «S.W, проти Сполученого Королівства» заява № 20166/92, § 36). З огляду на те, що принцип верховенства права передбачає наявність правової визначеності, зокрема і при вирішенні питання щодо необхідності відступу від висновку щодо застосування норми права у подібних відносинах. Велика Палата Верховного Суду зазначає про відступ від висновку Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладений у раніше прийнятій постанові від 24 вересня 2014 року (провадження № 6-144цс14). Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил падання банківських послуг розміщені па сайті: https://privatbank.ua/tcrms/, які містяться із матеріалах даної справи не визнаються відповідачем та не містять його підпис), тому їх не можна розцінювати як частинe кредитного договору, укладеного між сторонами 04 вересня 2012 року шляхом підписання заяви-анкети. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (нені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Вказані обставини свідчать про відсутність підстав для стягнення з відповідача штрафів за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та процентної складової у зв`язку з безпідставністю позовних вимог в цій частині через відсутність передбаченого обов`язку відповідача по їх сплаті позивачу у анкеті-заяві від 04 вересня 2012 року, вказавши, що Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/He можуть вважатися складовою частиною спірного кредитного договору. В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу: закони та інші нормативпо-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй, що прямо передбачено у статті 8 Конституції України. Відповідно до частини четвертої статті 42 Конституції України держава захищає права споживачів. Згідно з частиною першою статті 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вольного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників.? Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України. Свобода договору с однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України. Тобто, дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор маг право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися па засадах добросовісності, розумності та справедливості. У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (частина перша статті 11 Закону України від 12 травня 1991 року № 1023-ХІІ«Про захист прав споживачів» (далі - Закон №1023-ХІІ). Згідно з пунктом 22 частини першої статті 1 Закону № 1023-ХІІ споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. У пункті 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООП «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», прийняті 09 квітня 1985 року №39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями. Конституційний Суд України у рішенні у справі за конституційним зверненням громадянина [PERSON] , щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року № 543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11 липня 2013 року у справі №1- 12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту. З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах. Велика Палата Верховного Суду (справа № 342/180/17) зауважує, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів падання банківських послуг та погребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з [PERSON] АТ КБ «ПриватБанк» дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-ХІІ про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору.? Згідно статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист цивільного права або інтересу. Згідно статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Позивачем пропущено строк позовної давності для звернення за захистом його права до суду, оскільки [PERSON] звернувся до Банку з анкетою-заявою 04.09.2012 з якої вбачається, що він просить видати йому платіжну картку універсальна, отже саме від цієї дати й слід відраховувати початок перебігу строку позовної давності. Оскільки АТ «КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом 10.12.2018, ним без поважної причини пропущено строк позовної давності, що є самостійною підставою для відмови в задоволенні позовних вимог. [PERSON] в свою чергу, в даному відзиві заявляє клопотання по застосування наслідків спливу позовної давності до спірних правовідносин. Судом встановлено, що як на доказ укладення кредитного договору між банком та [PERSON] позивачем надана анкета-заява відповідача про бажання отримати послугу, яка визначена позивачем як отримання платіжної картки "Універсальна" та довідку про умови кредитування. Суд відхиляє ці докази як належні, достовірні та достатні на підтвердження існування договірних кредитних відносин між сторонами по справі, оскільки вони не містять відомостей про укладення саме кредитного договору. Позивачем не надано будь-яких інших доказів на підтвердження того, що відповідач виявив бажання отримати кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», що йому була надана відповідна кредитна картка, які, крім того, мають бути скріплені підписом позичальника. Судом також враховується, що згідно ст. 1 ЗУ «Про платіжні системи» платіжна картка - електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду картки, що використовується для лініювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунку банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором. Тобто, з урахуванням вищевикладеного, вбачається, що використання платіжної картки можливе лише за наявності відкритого рахунку. Позивач не надав суду належним чином оформлений розрахунковий документ, який підтверджує факт видачі/перерахування кредитних коштів та згідно якого можна було б встановити суму, яку позивач надав/перерахував відповідачу як кредитні кошти та встановити рахунок, на який були перераховані вищезазначені кошти. Умови та правила надання банківських послуг повинні містити підпис позичальника, та саме з цього моменту такі умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору. Аналогічна позиція висловлена в правових висновках, що викладені в ухвалах Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (№6-16цс15), від 22 березня 2017 року (6-2320цс16) та постанові Верховного Суду від 30 січня 2018 року (№ 61-787св18). Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 5 наведеної статті докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до з ч. 7 наведеної статті суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи і згідно з ч. 2 ст. 13 ЦПК України це не є обов`язком суду. Враховуючи наведене, суд вважає, що позивачем не доведено факту укладення кредитного договору, умов, на яких він укладався, в тому числі і щодо розміру відсотків за користування кредитними коштами. Наданий позивачем розрахунок не може слугувати підтвердженням укладення кредитного договору, оскільки по суті є письмовим обґрунтуванням заявлених вимог. Суд зазначає, що стягнення відсотків і штрафних санкцій є похідним від основного зобов`язання. Оскільки судом не встановлено факту укладання кредитного договору, суми кредитної заборгованості, розміру відсотків, під які видавався кредит, та строку дії кредитного договору, суд вважає, що позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» є не доведеними, відповідно такими, що не підлягають задоволенню. На підставі ст.ст. 1, 3, 256, 257, 267, 509, 526, 634, 638, 1048, 1054, 1055 ЦК України, ст. 42 Конституції України, ст. 1 ЗУ «Про платіжні системи»,

Outcome: dismissed