Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-02 00:00:00

Заявник звернувся до суду з наведеною заявою у якій вказав на факти поширення невстановленими особами недостовірної інформації щодо ПАТ АБ «Південний», його фінансово-господарської діяльності, фінансового стану, а також щодо кола осіб, які є акціонерами банку, їх діяльності та поведінки, яка шкодить діловій репутації банку, та посилаючись на долучені до матеріалів заяви офіційні відомості, що спростовують розповсюджену інформацію, просив суд встановити відповідний юридичний факт та спростувати наведену інформацію шляхом опублікування рішення по справі в будь-якому ЗМІ в мережі Інтернет протягом календарного місяця з дня набрання чинності рішення суду. У судовому засіданні представник заявника заявлені вимоги підтримав з викладених у заяві підстав, просив суд заявлені вимоги задовольнити. Так, вислухавши пояснення представника заявника та дослідивши матеріали цивільної справи суд вказує на наступне. Засади ст.ст. 3,11 ЦПК України, ст. 15 ЦК України, гарантують кожній особі право на захист її порушених, оспорюваних чи невизнаних прав а також охоронюваних законом інтересів судом. Звертаючись до суду за захистом свого права заявник самостійно визначає характер та підстави вимог. Згідно п. 26 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Відповідно до положень ст.ст. 10, 11, 58, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін та в межах і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, при цьому сторони мають право обґрунтовувати належність конкретно доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень та зобов'язані довести перед судом ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень Так, за наданими заявником поясненнями, в період з 18.12.2016 по 17.01.2017 в мережі Інтернет було розповсюджено недостовірну інформацію стосовно Публічного Акціонерного Товариства Акціонерний банк «Південний» (далі за текстом - Заявник) та його акціонерів - [PERSON] та [PERSON]. Невідомими особами було розміщено ряд статей, за посиланням у мережі «Інтернет»: [INFO]»; [INFO]»; [INFO]»; [INFO]»; [INFO] При цьому станом на день подання заяви про встановлення факту недостовірності інформації та її простування, інформація за посиланнями: [INFO]»; [INFO]». була видалена з мережі Інтернет, проте відомості, що містяться в статтях за вищенаведеними посиланнями, були розповсюджені (передруковані) іншими ресурсами в мережі Інтернет без істотних змін їх змісту. Таким чином, поширення недостовірної інформації продовжується, незважаючи на видалення першоджерела інформації. Зміст недостовірної інформації, що наведена за вищевказаними посиланнями, незважаючи на її видалення з мережі Інтернет, було відновлено та зафіксовано у висновку експерта № 168 від 27.01.2017 року, копія якого долучена до матеріалів справи: За посиланням в мережі Інтернет: [INFO]», яка містить наступну недостовірну інформацію стосовно Заявника (мовою оригіналу): «[INFO]». За посиланнями в мережі Інтернет: [INFO]», яка містить наступну інформацію стосовно Заявника (мовою оригіналу): «[INFO]»». За посиланнями в мережі Інтернет: [INFO]», яка містить наступну стосовно Заявника (мовою оригіналу): «[INFO]За посиланнями в мережі Інтернет: [INFO]/ було розміщено інформацію (статтю) під назвою (мовою оригіналу): «[INFO]», яка містить наступну недостовірну інформацію стосовно Заявника (мовою оригіналу): «[INFO]. [INFO]». За посиланнями в мережі Інтернет: [INFO] було розміщено інформацію (статтю) під назвою (мовою оригіналу): «[INFO] що містить ідентичну недостовірну інформацію наступного змісту (мовою оригіналу): «[INFO] Уголовные дела, открытые на [PERSON] и [PERSON] вскоре могут испариться, так как владельцы банка [PERSON] обещают «порешать» вопросы в Киеве. Если учесть банкротство Платинум банка, который считался первым кандидатом на поглощение [PERSON] - шансы возрастают. Де-факто, банк [PERSON] и так принадлежит Родину-Беккеру лишь формально, так как давно стал конверт-центром [PERSON] и его младшего партнера [PERSON]. [INFO]»». При цьому, вказана інформація, є недостовірною, відповідно до наступного: -Інформація щодо наявності кримінальних справ відносно співвласників (акціонерів) Акціонерного банку «Південний» - [PERSON] та [PERSON], їх арешт, виїзд за межі України з метою схову від кримінального переслідування, бо ця інформація спростовується долученими до матеріалів справи копіями Довідки МВС № 16-11012017/51210, та Довідки МВС № 15-11012017/51210, оригінали яких були оглянуті у судовому засіданні, копією закордонного паспорту [PERSON]; -Інформація щодо привласнення (крадіжки) мільйонів доларів США, що належать вкладникам Акціонерного банку «Південний» зі сторони банку та його акціонерів, бо ця інформація не підтверджується жодним документом та не є загально знаним фактом. Натомість вчинення крадіжки (привласнення) коштів є кримінальним злочином, констатувати факт вчинення злочину можливо лише після ухвалення судом відповідного вироку. Разом з тим будь-які обвинувальний акт або вирок суду з цього приводу відсутні. -Поширена інформація щодо неплатоспроможності Акціонерного банку «Південний» та його нестабільного фінансового стану, спростовується звітністю банку, копію звіту долучено до матеріалів справи та було досліджено у судовому засіданні. -Інформація, що [PERSON] має відношення до акціонерів Акціонерного банку «Південний», а також те що він є акціонером банку, не відповідає дійсності, остільки така інформація спростовується інформацією з єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, витяг з якого долучено до матеріалів справи. -Інформація щодо організації замаху на вбивство [PERSON] зі сторони Акціонерного банку «Південний» та його акціонерів, є недостовірною, оскільки спростовується вироком Приморського районного суду м. Одеси від 16.11.2011 року №1522/10025/12 та встановленими в ході такого кримінального провадження обставинами. Відповідно до вказаного експертного висновку № 168 від 20.01.2017 р., виданого експертом ТОВ «Група інформаційної безпеки «ФС ГРУПП», встановити власників/адміністраторів вказаних вище веб-сайтів в мережі Інтернет, що розповсюджують наведену інформацію - неможливо. З такого, суд зазначає, що відповідно до статті 277 ЦК України, якщо особа, яка поширила недостовірну інформацію, невідома, фізична особа, право якої порушено, може звернутися до суду із заявою про встановлення факту недостовірності цієї інформації та її спростування. При цьому спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена. Відповідно до статті 91 ЦК України, юридична особа здатна мати такі ж цивільні права та обов'язки (цивільну правоздатність), як і фізична особа, крім тих, які за своєю природою можуть належати лише людині. Відповідно до статті 94 ЦК України, юридична особа має право на недоторканність її ділової репутації, на таємницю кореспонденції, на інформацію та інші особисті немайнові права, які можуть їй належати. Особисті немайнові права юридичної особи захищаються відповідно до глави 3 цього Кодексу. Відповідно до статті 15 глави 3 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до статті 16 глави 3 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайту, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві (п. 2 ч. 2 ст. 119 ЦПК України). В той же час, відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 року "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" визначено, що відповідно до абзацу третього частини четвертої статті 277 ЦК судовий захист гідності, честі та ділової репутації внаслідок поширення про особу недостовірної інформації не виключається і в разі, якщо особа, яка поширила таку інформацію, невідома (наприклад, при направленні анонімних або псевдонімних листів чи звернень, смерті фізичної особи чи ліквідації юридичної особи, поширення інформації в мережі Інтернет особою, яку неможливо ідентифікувати, тощо). У такому випадку суд вправі за заявою заінтересованої особи встановити факт неправдивості цієї інформації та спростувати її в порядку окремого провадження. Така заява розглядається за правилами, визначеними розділом IV ЦПК. У разі доведеності обставин, на які посилається заявник, суд лише констатує факт, що поширена інформація є неправдивою, та спростовує її. При цьому тягар доказування недостовірності поширеної інформації покладається на заявника, який несе витрати, пов'язані з її спростуванням. Встановлення такого факту можливо лише у тому разі, коли особа, яка поширила недостовірну інформацію, невідома. Відповідно до пунктів 24-25 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 року "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" визначено, що задовольняючи позов, суд повинен у резолютивній частині рішення зазначити, чи було порушено особисте немайнове право особи, яка саме інформація визнана недостовірною та порочить гідність, честь чи ділову репутацію позивача, а також вказати на спосіб захисту порушеного особистого немайнового права. Якщо суд ухвалює рішення про право на відповідь або про спростування поширеної недостовірної інформація, то у судовому рішенні за необхідності суд може викласти текст спростування інформації або зазначити, що спростування має здійснюватися шляхом повідомлення про ухвалене у справі судове рішення, включаючи публікацію його тексту. За загальним правилом, інформація, що порочить особу, має бути спростована у спосіб, найбільш подібний до способу її поширення (шляхом публікації у пресі, повідомлення по радіо, телебаченню, оголошення на зібранні громадян, зборах трудового колективу, відкликання документа тощо). У судовому рішенні також має бути зазначено строк, у межах якого відповідь чи спростування повинно бути оприлюднено. Спростування має здійснюватися у такий самий спосіб, у який поширювалася недостовірна інформація. У разі, якщо спростування недостовірної інформації неможливо чи недоцільно здійснити у такий же спосіб, у який вона була поширена, то воно повинно проводитись у спосіб, наближений (адекватний) до способу поширення, з урахуванням максимальної ефективності спростування та за умови, що таке спростування охопить максимальну кількість осіб, що сприйняли попередньо поширену інформацію. Таким чином, інформація (відомості), що була розповсюджена в мережі Інтернет за наступними посиланнями, а потім, незважаючи на видалення, також передрукована іншими Інтернет - виданнями:: -[INFO]»; -[INFO]»; -[INFO] -[INFO]»; -[INFO] стаття: «[INFO]». порушує особисті немайнові права Акціонерного банку «Південний» та порочить його ділову репутацію як банка та фінансової установи. Тобто, особисте немайнове право Акціонерного банку «Південний» - недоторканість його ділової репутації, потребує захисту шляхом спростування вищезазначеної недостовірної інформації у будь-якому Інтернет ресурсі (інформаційному агентстві, тощо), шляхом повідомлення про ухвалене рішення по справі. На підставі вищенаведеного, та

Outcome: approved