Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-04 00:00:00

Заступник керівника Енергодарської місцевої прокуратури Запорізької області звернувся до Михайлівського районного суду Запорізької області в інтересах держави в особі Михайлівської селищної ради Михайлівського району Запорізької області з позовом до [PERSON] стягнення\~доходу,\~отриманого від\~безпідставно набутого\~майна.\~В обґрунтування\~своїх позовних\~вимог позивач\~посилається на\~те,\~що відповідач\~ [PERSON] тривалий час використовував на території смт. Михайлівка Михайлівського району Запорізької області земельну ділянку площею 0,4290 га по [ADDRESS] без правовстановлюючих документів. Так, [PERSON] на праві власності належить 81/100 частка цілісного майнового комплексу « [INFO] », яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Право власності за [PERSON] на 81/100 частку цілісного майнового комплексу «Михайлівський маслозавод» зареєстроване 06.09.2017 року, реєстраційний номер майна 15727223233.Відповідно до інформації Михайлівської селищної ради Михайлівського району Запорізької області від 04.02.2020 року № 235 встановлено, що [PERSON] використовує вищезазначену земельну ділянку площею 0,4290 га. До укладення договору оренди землі з Михайлівською селищною радою останній використовував її без правовстановлюючих документів. Також з`ясовано, що відповідно до рішення Михайлівської селищної ради сьомого скликання двадцять восьмої сесії від 27.02.2018 року № 33 «Про передачу в оренду земельної ділянки гр. [PERSON] по [ADDRESS] » [PERSON] надано в оренду строком на 45 років земельну ділянку площею 0,4290 га з кадастровим номером: 2323355100:39:003:0045 для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості по [ADDRESS] . Вказаним рішенням [PERSON] передано в оренду вищезазначену земельну ділянку для розміщення та обслуговування 81/100 частки цілісного комплексу, яка належить йому на праві власності відповідно до договору купівлі-продажу від 06.09.2017 року № 4075.Пунктом 6 вказаного рішення зобов`язано [PERSON] , після прийняття рішення Михайлівською селищною радою, у двомісячний термін укласти договір оренди земельної ділянки. Встановлено, що договір оренди землі між Михайлівською селищною радою та [PERSON] укладено лише 25.04.2019 року, та зареєстровано 25.04.2019 року, у зв`язку з чим з 06.09.2017 року (момент набуття права власності на нерухоме майно) до 26.04.2018 року (момент реєстрації договору оренди землі) орендна плата за земельну ділянку до селищного бюджету не надходила. Ураховуючи, що на земельній ділянці площею 0,4290 га з кадастровим номером: 2323355100:39:003:0045 знаходиться нерухоме майно, яке належить на праві приватної власності [PERSON] , відповідно, у останнього виникло право користування вказаною земельною ділянкою, на якій знаходиться 81/100 частки цілісного майнового комплексу, а з ним і обов`язок сплачувати орендну плату за користування землею. Однак, протягом тривалого часу користування земельною ділянкою [PERSON] ухилявся від укладення та реєстрації договору оренди земельної ділянки, на якій безпосередньо знаходиться 81/100 частки цілісного майнового комплексу, що належить йому на праві приватної власності. Таким чином, фактично земельна ділянка площею 0,4290 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , використовувалась [PERSON] з 06.09.2017року до26.04.2018 року без правовстановлюючих документів, кошти за фактичне використання земельної ділянки вказаним землекористувачем належним чином до місцевого бюджету не сплачувалися, що є порушенням вимог чинного законодавства. З часу виникнення у відповідача права власності на нерухоме майно, розташоване по [ADDRESS] , виник й обов`язок укласти договір оренди та зареєструвати на підставі нього право оренди землі. Отже, [PERSON] , не сплачуючи орендну плату за користування земельною ділянкою за відсутності укладеного договору, збільшено вартість власного майна, а Михайлівською селищною радою Михайлівського району Запорізької області втрачено належне їй майно (кошти від орендної плати), тобто має місце факт безпідставного збереження саме орендної плати відповідачем за рахунок селищної ради. Використання відповідачем земельної ділянки без правовстановлюючих документів обмежує право власника земельної ділянки - територіальної громади смт. Михайлівка Михайлівського району Запорізької області в особі Михайлівської селищної ради, на отримання орендної плати за використання земельної ділянки. Відповідно до розрахунку недоотриманих Михайлівською селищною радою доходів за фактичне використання [PERSON] земельної ділянки з кадастровим номером: 2323355100:39:003:0045, що розташована за адресою: [ADDRESS] , за період часу з 06.09.2017 року по 26.04.2018 року, площею 0,4290 га без правовстановлюючих документів, складає 17 805 грн. 86 коп. Вказану суму просили стягнути з відповідача на користь Михайлівської селищної ради Михайлівського району Запорізької області, а також сплачену суму судового збору на користь прокуратури Запорізької області. Ухвалою судді Михайлівського районного суду Запорізької області від 14.04.2020 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Прокурор в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві, та просив їх задовольнити. Представник позивача Михайлівської селищної ради Михайлівського району Запорізької області, - Василишина О.Л., в судове засідання не з`явилась. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Згідно наданого відзиву, за обставинами справи рішення позивача про укладення договору оренди землі з громадянином [PERSON] , а відтак і про надання йому дозволу на вчинення будь яких дій, скерованих на виготовлення документів, необхідних для вчинення такого правочину, було прийняте лише 27 лютого 2018 року. Рішенням двадцять восьмої сесії Михайлівської селищної ради Михайлівського району Запорізької області від 27 лютого 2018 року № 33 було встановлено надати [PERSON] у оренду земельну ділянку кадастровий номер: 2323355100:39:003:0045, та запропоновано укласти Договір оренди і здійснити його державну реєстрацію у строк два місяці з дня прийняття рішення, тобто до 27 квітня 2018 року. По своїй суті позов у справі є вимогою про застосування умов Договору оренди земельної ділянки до періоду часу, що минув з моменту виникнення права власності на будівлі та споруди, до моменту укладення Договору оренди землі. Однак задля застосування до спірних правовідносин такого правила, воно мало бути унесене до умов договору оренди землі, що передбачено статтею 631 ЦК . Сторони \~ \~ \~ \~можуть встановити. що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення. Оскільки такі положення не були унесені до умов Договору оренди земельної ділянки кадастровий номер: 2323355100:39:003:0045 від 26.04.2018 року, номер запису про інше речове право: 25989267, а діючим законодавством застосування умов правочину на час, що передує його укладенню, не встановлено, то й позовні вимоги про їх застосування до спірних правовідносин у судовому порядку задоволенню не підлягають. Разом з тим, якщо припустити, що [PERSON] використовував земельну ділянку кадастровий номер: 2323355100:39:003:0045 до укладення Договору оренди, то з матеріалів справи видно, що використання могло мати місце лише у тій частині, на якій безпосередньо розташовувалось належне йому майно,. тобто лише тієї площі, що відповідає площі будівель та споруд, і яка згідно відомостей з ДРРПНМ складає 1963.6 м2, тобто - 0.19636 га. Просив в задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, та просив відмовити у його задоволенні. Суд, вислухавши пояснення сторін, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог з наступних підстав. Відповідно до ч.1\~ст.81 ЦПК України, ч. 3\~ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1\~ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач [PERSON] є власником\~нерухомого майна 81/100 частка цілісного майнового комплексу « [INFO] », яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Так, згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 23.03.2020 року, власником81/100 частки цілісного майнового комплексу « [INFO] », яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , є [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 06.09.2017 зареєстрованого під № 4075, згідно п.1 вказаного договору земельна ділянка за цим договором передано нерухоме майно , розташованого на земельній ділянці площею 0,4290 га, кадастровий номер якої 2323355100:39:003:0045 (а.с.33) Крім того, згідно вказаної Інформації з Державного реєстру власником земельної ділянки, кадастровий номер 2323355100:39:003:0045, площею 0,4290 га, розташованої за адресою: [ADDRESS] , комунальної форми власності, є Михайлівська селищна рада Михайлівського району Запорізької області. На підставі договору оренди землі від 25.04.2018 року орендарем земельної ділянки, кадастровий номер 2323355100:39:003:0045, площею 0,4290 га є [PERSON] . Строк дії договору 45 років (а.с. 46-48). Рішенням Михайлівської селищної ради Михайлівського району Запорізької області від 27.02.2018 року № 33«Про передачу в оренду земельної ділянки гр. [PERSON] по [ADDRESS] » [PERSON] надано в оренду строком на 45 років земельну ділянку площею 0,4290 га з кадастровим номером: 2323355100:39:003:0045 для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості по [ADDRESS] .(а.с. 35-36). Відповідно до договору оренди земельної ділянки від 25.04.2018 року [PERSON] передано в строкове платне користування земельну ділянку земель промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики та іншого призначення (під будівлями та спорудами промислових підприємств) для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості кадастровий номер 2323355100:39:003:0045, загальною площею 0,4290 га, розташовану за адресою: [ADDRESS] (а.с. 46-48). Згідно акту визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) від 25.04.2018 року, Орендодавець Михайлівська селищна рада Михайлівського району Запорізької області в особі селищного голови Ракші О.В. та Орендар [PERSON] визначили межі земельної ділянки в натурі (на місцевості), яка знаходиться на території смт. Михайлівка Михайлівського району: кадастровий номер земельної ділянки - 2323355100:39:003:0045, площа земельної ділянки 0,4290 га, земельна ділянка надана для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості, за адресою: [ADDRESS] (а.с. 49). Відповідно до акту прийому-передачі земельної ділянки до договору оренди земельної ділянки від 25.04.2018 року, державна реєстрація від 26.04.2018 року № 25989267, Орендодавець Михайлівська селищна рада Михайлівського району Запорізької області в особі селищного голови Ракші О.В. та Орендар [PERSON] , уклали цей акт про те, що Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне володіння і користування земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , площею 0,4290 га, кадастровий номер - 2323355100:39:003:0045, наданою орендарю для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості (а.с. 50). Згідно листа Василівського управління ГУ ДПС у Запорізькій області, [PERSON] за користування земельною ділянкою площею 0,4290 га(кадастровий номер 2323355100:39:003:0045) за період з 06.09.2017 року по 26.04.2018 року орендна плата за землю та земельний податок не нараховувались та не сплачувались (а.с. 37). За таких обставин матеріалами справи підтверджений факт використання відповідачем земельної ділянки без достатньої правової підстави. Відповідно до\~розрахунку недоотриманих\~Михайлівською селищною\~радою доходів\~за фактичне\~використання [PERSON] \~земельної ділянки\~з кадастровим\~номером: 2323355100:39:003:0045, що розташована за адресою: [ADDRESS] , за період часу з 06.09.2017 року по 26.04.2018 року, площею 0,4290 га без правовстановлюючих документів складає 17 805 грн. 86 коп. При розрахунку недоотриманих Михайлівською селищною радою доходів за фактичне використання земельної ділянки з боку [PERSON] земельної ділянки без правовстановлюючих документів враховано наступне. Рішеннями Михайлівської селищної ради від 26.01.2016 № 9«Провстановлення податку на майно (в частині плати за землю)», від 14.07.2017 року № 4 «Про встановлення податку на майно (в частині плати за землю)» ставка орендної плати для даного об`єкту встановлена 4% від нормативно-грошової оцінки землі. Згідно витягу з технічної документації нормативно-грошова оцінка земельної ділянки складає 697 340 грн. Отже, сума орендної плати (недоодержаного доходу) за 2017 рік складає27 893,60\~грн.(697 340 грн. х 4 % = 27 893,60 грн.), за 2018 рік складає27\~893,60 грн.(697 340 грн. х 4% =27\~893,60 грн.). На підставі розрахунку загальний розмір недоотриманих Михайлівською селищною радою доходів за фактичне використання [PERSON] земельної ділянки за період з 06.09.2017 року по 26.04.2018 року становить: -неодержана орендна плата з 06.09.2017 по 31.12.2017 = 8\~941,14 грн.; -неодержана орендна плата з 01.01.2018 по 26.04.2018 = 8\~864,72 грн.; 8\~941,14\~грн.\~+\~8864,72\~грн.\~=\~17\~805,86 грн. Разом з цим, статтею 257 Цивільного кодексу України визначено загальний строк позовної давності у три роки. Таким чином, протиправні дії [PERSON] унеможливили отримання Михайлівською селищною радою доходів у вигляді орендної плати у розмірі 17\~805,86 грн., які відповідач не сплачував за фактичне користування земельною ділянкою. Зазначені розрахунки та остаточна сума, що підлягає стягненню, визнана відповідачем в повному обсязі. Частиною 1 ст.2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Правовий механізм переходу прав на землю, пов`язаний із переходом права на будинок, будівлю або споруду, визначено у\~статті 120 Земельного кодексу України. Виходячи зі змісту зазначеної статті, норма щодо переходу права на земельну ділянку у разі переходу права на будинок, будівлю і споруду може бути застосована у випадках, якщо земельна ділянка перебуває у власності або у користуванні колишнього власника будівлі. Як вбачається із положень\~статті 120 Земельного кодексу України, виникнення права власності на об`єкт нерухомості не є підставою для автоматичного виникнення права власності чи укладення (продовження, поновлення) договору оренди земельної ділянки. Водночас за змістом\~статті 125ЗемельногокодексуУкраїни\~право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що з моменту виникнення права власності на нерухоме майно у власника виникає обов`язок оформити та зареєструвати речове право на відповідну земельну ділянку, розташовану під цією будівлею. Судом встановлено, що відповідач правомірно володіє нежитловими приміщеннями, розташованими на земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] з 06.09.2017 року. Проте відповідне право щодо вказаної земельної ділянки за відповідачем зареєстровано26.04.2018 року. Відповідно до\~статті 206Земельного кодексу України\~використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону. Статтею 14Податкового кодексу України\~визначено, що плата за землю - це обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності. Позивач, звертаючись до суду з відповідним позовом, як на правову підставу своїх вимог послався на положення\~статей 1212- 1214 Цивільного кодексу України, а обґрунтовуючи свої вимоги про стягнення 20219,84 грн., зауважив, що ця сума є сумою несплаченої відповідачем орендної плати за використання земельної ділянки, яка перебуває у власності Михайлівської селищної ради Михайлівського району Запорізької області без укладення договору оренди, внаслідок чого позивач був позбавлений можливості отримати дохід у такому розмірі від здачі спірної земельної ділянки в оренду, чим позивачеві завдано збитки у виді неодержаної орендної плати за землю. Стаття 1212Цивільного кодексу України\~досить широко визначає підстави виникнення зобов`язань у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави. У зобов`язанні з безпідставного набуття, збереження майна підлягають доведенню: а) факт набуття або збереження майна за рахунок іншої особи, б) відсутність для цього підстав, встановлених договором, законом або іншими правовими актами, в) вартість безпідставного збагачення. Тягар доказування відсутності підстав для збереження майна лежить на власнику майна. При цьому, під набуттям майна в даних правовідносинах слід розуміти збільшення вартості власного майна набувача; приєднання до нього нових цінностей, внаслідок чого потерпілий несе додаткові витрати або втрачає належне йому майно, тобто збереження майна однією особою відбувається за рахунок іншої. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто, відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Відповідно до частин першої та другої\~статті 1212 ЦК України\~особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.\~Положення\~глави 83 ЦК України\~застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин виключає можливість застосування до них судом приписів\~глави 83 ЦК України. За змістом глав 82 і 83\~ЦК України\~для деліктних зобов`язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондиційних приріст майна у набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювача шкоди є обов`язковим елементом настання відповідальності у деліктних зобов`язаннях. Натомість, для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої. Обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна. Відповідно до ст.1Закону України "Про оренду землі"\~оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Частиною 1ст.15Закону України "Про оренду землі"\~визначено, що істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. Таким чином, відповідач (набувач), не сплачуючи орендну плату за користування земельною ділянкою за відсутності укладеного договору, збільшує вартість власного майна, а позивач (потерпілий) втрачає належне йому майно (кошти від орендної плати), тобто відбувається факт безпідставного збереження саме орендної плати відповідачем за рахунок позивача. Згідно з ч. 2 ст.1212Цивільного кодексу України\~положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Отже, обов`язок сплатити суму безпідставного збагачення виникає в силу самого факту такого збагачення і не залежить від того чи стало воно результатом поведінки набувача чи потерпілого або третіх осіб, або сталось поза волею останніх. При цьому має значення лише сам об`єктивний результат: наявність безпідставного збагачення. Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. За змістом пункту 4 частини третьої\~статті 1212 Цивільного кодексу України\~положення\~глави 83Цивільного кодексу України\~застосовується також до вимог про відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Відповідно до загальних положень законодавства про відшкодування завданої шкоди таке відшкодування є мірою відповідальності. На відміну від зобов`язань, які виникають із завдання шкоди, для відшкодування шкоди за пунктом 4 частини третьої\~статті 1212Цивільного кодексу України\~вина не має значення, оскільки важливий сам факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої. Відповідно до ст.1214ЦК України\~особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. З цього часу вона відповідає також за допущене нею погіршення майна. У справі, що розглядається, судом встановлено, що фізична особа [PERSON] правомірно володіючи майном - нежитловою будівлею, користується спірною земельною ділянкою. Оскільки відповідач не є власником спірної земельної ділянки, тому не є суб`єктом плати за землю у формі земельного податку. Таким чином, єдиною формою здійснення оплати за користування спірною земельною ділянкою для відповідача є орендна плата. Частиною 14.1.136 ст.14Податкового кодексу України\~передбачено, що орендна плата за земельні ділянки комунальної власності це обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. При цьому, відповідач належні дії, спрямовані на оформлення права власності або права на постійне землекористування вказаною ділянкою, своєчасно не вчинив. Та з часу виникнення права власності на нерухоме майно у відповідача виник й обов`язок укласти та зареєструвати договір оренди на спірну земельну ділянку. Протягом тривалого часу цього обов`язку відповідач не виконував, а отже без законних підстав зберігав у себе майно - кошти за оренду землі. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 12.04.2017 року по справі № 3-1345гс16. Розмір доходу відповідача було розраховано позивачем як розмір плати за земельну ділянку комунальної власності у формі орендної плати, який нараховується та сплачується за регульованою ціною, встановленою уповноваженими органами державної влади та органами місцевого самоврядування. Статтею 116Земельного кодексу України\~визначено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Згідно зі ст.17Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»\~суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Пунктом 21 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Федоренко проти України» від 30.06.2006 року визначено, що відповідно до прецедентного права органів, що діють на підставі Конвенції, право власності може бути «існуючим майном» або коштами, включаючи позови, для задоволення яких позивач може обґрунтовувати їх принаймні «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності. Предметом позову в цій справі є стягнення грошових коштів, належних до сплати за користування земельною ділянкою за звичайних умов (в разі оформлення договірних відносин відповідачем), втім не сплачених відповідачем, що пов`язується із втратою позивачем як потерпілою особою цього ж майна (грошових коштів). Незалежно від наявності вини в поведінці відповідача, сам факт значного строку з моменту отримання рішення по наданню згоди на складання технічної документації і відсутності будь-яких активних дій з боку відповідача, направлених на оформлення орендних правовідносин, свідчить про втрату позивачем майна, яке у спірних правовідносинах підпадає під вказане вище визначення Європейського суду з прав людини «виправдане очікування» щодо отримання можливості ефективного використання права власності. З огляду на викладене відповідач як фактичний користувач земельної ділянки, що без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої\~статті 1212 Цивільного кодексу України.\~Разом з тим для кондикційних зобов`язань доведення вини особи не має значення, а важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої (статті 1212-1214 Цивільного кодексу України). Суд зазначає, що відновлення порушених прав Михайлівської селищної ради за таких обставин і в такий спосіб не створює для відповідача жодних необґрунтованих, додаткових або негативних наслідків, оскільки предметом позову є стягнення грошових коштів, які остання мала би сплатити за звичайних умов як і фактичний добросовісний землекористувач. Крім того, відповідно до вимог\~ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь прокуратури Запорізької області в особі Енергодарської місцевої прокуратури\~підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2102 грн.

Outcome: approved