Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітньої дитини - доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів (заробітку) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення від дня пред'явлення позовної заяви до суду і до досягнення донькою повноліття, а також стягнути аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів (заробітку) щомісячно, починаючи від дня пред'явлення позовної заяви до суду і до досягнення донькою трирічного віку. В обґрунтування позову зазначила, що від фактичних шлюбних відносин з відповідачем мають малолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO], на утримання якої відповідач, який проживає окремо, матеріальної допомоги не надає, що свідчить про те, що останній ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по утриманню дитини. Крім того, позивач зазначила, що на даний час вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення дитиною 3-ох річного віку, а тому не має можливості працювати, при цьому відповідач, будучи здоровою, працездатною особою, не надає їй матеріальну допомогу на її утримання до досягнення дитиною 3-ох річного віку. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала з підстав, зазначених в позові, просила їх задовольнити. Додатково зазначила, що до грудня 2015 року відповідач періодично надавав матеріальну допомогу на утримання дитини, однак з початку 2016 року будь-якої допомоги не надає. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги про стягнення з нього аліментів на користь позивача на утримання доньки в розмірі, визначеному позивачем, визнав. Позовні вимоги про стягнення аліментів на користь позивача на її утримання в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів (заробітку) щомісячно, до досягнення донькою трирічного віку не визнав, зазначивши на обґрунтування заперечень, що він не працевлаштований, у нього відсутній стабільний дохід, у зв'язку з чим він не має об'єктивної можливості сплачувати аліменти позивачу на її утримання до досягнення донькою трирічного віку. Заслухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши докази по справі в їх сукупності, з'ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернулася позивач, виходячи з положень ст.10 та ст.11 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що від фактичних шлюбних відносин, сторони мають малолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER], виданого Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції 09 вересня 2014 року, про що складено відповідний актовий запис за №1608. Батьками дитини [PERSON], [INFO], в свідоцтві про народження зазначені: батько "[PERSON]." та мати "[PERSON].". Відповідно до довідки № 18 Новенської селищної ради Кіровського району м. Кіровограда від 22.01.2016 року [PERSON], 2014 року народження, фактично проживає разом з матір'ю [PERSON], 1985 року народження, за адресою: [ADDRESS]. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, причому, відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Більш того, відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу, за якою розмір аліментів визначається у твердій грошовій сумі. На підставі вищевикладеного, оцінивши в сукупності наявні у справі докази, виходячи з положень ч.1 ст.11 ЦПК України та розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог, враховуючи, що обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, при цьому, з урахуванням ст.182 СК України, суд враховує, що дитина проживає з позивачем і знаходиться на її утриманні, приймаючи також до уваги сімейний та матеріальний стан відповідача, який є молодою, працездатною особою, враховує також відсутність інших осіб, яких він зобов'язаний утримувати, виконавчих листів, за якими б проводилися стягнення, обов'язок матері також утримувати дитину, суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення аліментів з відповідача на її користь на утримання доньки [PERSON], [INFO], до досягнення донькою повноліття, підлягають задоволенню та стягненню з відповідача аліментів на користь позивача на утримання доньки у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів (заробітку) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25 січня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття, а саме до [INFO]. Відповідно до ч.ч.2, 4 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на аліменти у дружини-матері виникає лише у разі достатнього матеріального забезпечення чоловіка. При цьому, відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З наданих відповідачем під час судового розгляду справи пояснень судом встановлено, що відповідач працює за окремими усними угодами, отримує доходи, розміри яких становлять в середньому близько 2 100 грн. 00 коп. на місяць, при цьому судом відзначається, що відповідач є молодою працездатною особою, не має на утриманні інших непрацездатних осіб, стягнень за виконавчими листами. За таких обставин суд вважає, що позивач, з якою проживає малолітня дитина, має право на утримання від відповідача, а матеріальне забезпечення останнього є достатнім для сплати аліментів на утримання позивача до досягнення дитиною трьохрічного віку. Позивач в позовних вимогах просила стягнути з відповідача аліменти на своє утримання до досягнення дитиною трьохрічного віку в розмірі 1/4 частини щомісячно, разом з тим, судом при визначенні розміру аліментів в цій частині позовних вимог враховується рівень доходів відповідача, а також те, що відповідач зобов'язаний сплачувати аліменти і на малолітню дитину в розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходу (заробітку) щомісячно, враховуються також положення ч.4 ст.70 Закону України «Про виконавче провадження» про те, що загальний розмір усіх відрахувань під час виплати заробітної плати не може перевищувати п'ятдесят відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі в разі відрахування за кількома виконавчими документами, на підставі чого, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача на її утримання аліментів у розмірі 1/8 частини всіх видів доходів (заробітку) щомісячно, починаючи з 25 січня 2016 року і до досягнення дитиною [PERSON], [INFO], трьох років, а саме до [INFO] При цьому, судом відзначається, що відповідно до ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, тим самим, сторони не позбавлені можливості звертатися до суду з позовною заявою про збільшення/зменшення розміру аліментів за наявності вказаних обставин. Згідно з п.1 ст. 367 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в частині суми платежу за один місяць. В порядку ч.3 ст.88 ЦПК України судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. Відповідно до ч.ч. 2, 4 ст.84, ст. ст. 180, 182, 183, 191 СК України,

Outcome: partial