Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-18 00:00:00

Позивач 16.06.2020 року звернувся до Приморського районного суду м.Одеси з позовом до Державного підприємства «Одеський морський торговельний порт» та просить: - скасувати як незаконний наказ ДП «Одеський морський торговельний порт» №56/К від 24.02.2020 року «Про застосування дисциплінарного стягнення» за підписом в.о. директора Мясковського О.М., яким до [PERSON] застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани; - скасувати як незаконний наказ ДП «Одеський морський торговельний порт» №70/К від 05.03.2020 року «Про застосування дисциплінарного стягнення» за підписом в.о. директора Мясковського О.М., яким до [PERSON] застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани; - поновити [PERSON] на роботі у ДП «Одеський морський торговельний порт»на посаді начальника служби ІТ-технологій та скасувати як незаконний наказ ДП «Одеський морський торговельний порт» №133К 3-1 від 21.05.2020 року «Про припинення трудового договору» за підписом в.о. директора Мясковського О.М., яким [PERSON] звільнено з посади начальника служби ІТ-технологій; - стягнути з ДП «Одеський морський торговельний порт» на користь [PERSON] середній заробіток за час вимішеного прогулу з дати звільнення по дату ухвалення рішення у справі; - стягнути з ДП «Одеський морський торговельний порт» на користь [PERSON] моральну шкоду у розмірі 20 000 грн.; - стягнути з ДП «Одеський морський торговельний порт» на користь [PERSON] судові витрати. Позовні вимоги [PERSON] мотивовані тим, що відповідачем винесені оскаржувані накази незаконно по надуманим підставам. Вказує, що накази про застосування дисциплінарних стягнень у вигляді догани не містять посилання на зміст та час вчиненого позивачем дисциплінарного проступку, накази не містять посилання на локальний акт, вимоги якого було порушено позивачем, накази не містять форми вини позивача, у позивача не відбиралися пояснення, не враховувано ступінь тяжкості вчиненого проступку та заподіяну ним шкоду. Позивач вважає, що дисциплінарне стягнення накладено за відсутності підстав, тобто складу проступку та за відсутності самого факту проступку. Звільнення вважає незаконним, оскільки незаконні накази про притягнення до дисциплінарної відповідальності, та зважаючи, що позивач не допустив та не міг допустити систематичного порушення трудової дисципліни після притягнення його дисциплінарної відповідальності, адже з 08.02.2020 року по 01.06.2020 року перебував у стані тимчасової непрацездатності. Моральна шкода, на думку позивача, полягає у душевних стражданнях, яких позивач зазнав у зв'язку з протиправною поведінкою відповідача. Ухвалою суду від 25.06.2020 року провадження у справі було відкрите, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з призначенням судового засідання на 15.07.2020 року. У судовому засіданні 15.07.2020 року було задоволено клопотання позивача про витребування доказів та клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи з метою ознайомлення з матеріалами справи. Наступне засідання призначене на 10.08.2020 року. У судовому засіданні 10.08.2020 року було оголошено перерву, у зв'язку з закінченням часу для розгляду даної справи та зважаючи на велику кількість документів, що надійшли до суду, до 19.08.2020 року. До суду 19.08.2020 року надійшли письмові пояснення [PERSON], згідно яких у 2018 році на технічній раді ДП «Одеський порт» було ухвалено необхідність запровадження програмного забезпечення для автоматизації управлінського та бухгалтерського обліку. За результатами тендерної процедури було обрано ТОВ «Ентехеко». У липні 2019 року зобов'язання ТОВ «Ентехеко» було виконано, втім ДП «Одеський порт» не зміг провести розрахунок за виконаними зобов'язання. ТОВ «Ентехеко» звернулося до Господарського суду м. Одеси з позовом про стягнення з відповідача грошових коштів відповідно до укладених договорів. У листопаді 2019 року після зміни керівництва в.о. директора Мясковський О.М. поставив задачу виявити недоліки у програмного забезпечення з метою відхилення рішення суду або подати службову записку щодо корупції складової колишнього керівництва. Позивачу не було відомо про корупційну складову, також не було виявлено недоліків програмного забезпечення, через що його почали притягати до дисциплінарної відповідальності, відсторонювати, блокувати перепустку на територію порту. У судовому засіданні 19.08.2020 року було задоволено клопотання представника позивача про надання часу для ознайомлення з клопотанням про долучення доказів, наступне судове засідання призначене на 07.09.2020 року. У судовому засіданні 07.09.2020 року відмовлено у задоволені клопотання про об'єднання справи з іншою справою, що розглядається суддею Донцовим Д.Ю., задоволено клопотання про долучення доказів від 18.08.2020 року та відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про перехід до загального провадження, оголошено перерву до 19.10.2020 року. До суду 24.09.2020 року надійшли письмові пояснення ДП «Одеський морський торговельний порт», де зазначили, що 06.02.2020 року працівниками служби економічної безпеки та протидії корупції ДП "Одеський морський торговельний порт" було відібрано пояснення у [PERSON] з приводу подій, суть яких у подальшому стала підставою для накладення дисциплінарних стягнень та звільнення. Детально пояснено підстави притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та звільнення. З письмових пояснень представника [PERSON] - [PERSON], що надійшли до суду 16.10.2020 року вбачається, що засідання профкому, на якому надано згоду на звільнення позивача проводилося без його присутності та без його повідомлення про проведення засідання. У судовому засіданні 19.10.2020 року [PERSON] та його представник - [PERSON] підтримали заявлені позовні вимоги та просили задовольнити. Представник відповідача - Сидоров О.В. та Науменко О.В. заперечували проти позову в повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. За ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а за її ст. 13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист свого права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Відповідно до ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, у справах про звільнення в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення йому належної заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Згідно із ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За змістом ч.1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Частиною два цієї статті передбачено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. За змістом ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Положеннями ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що [PERSON] з 12.08.2016 року працює в Державному підприємстві «Одеський морський торговельний порт», 08.12.2016 року переведений на посаду начальника служби ІТ-технологій, про що свідчить копія трудової книжки позивача та відповідним наказом ДП «Одеський морський торговельний порт» (т.1 а.с.19-18, 51). На підставі наказу в.о. директора ДП «Одеський порт» №13 від 08.01.2020 року було створено комісію для проведення службової перевірки по фактам викладеним у службовій записці начальника Служби ІТ-технологій [PERSON], за результатам якої складено Акт (висновок) комісії з проведення службової перевірки від 28.01.2020 року, згідно якого комісія встановила факт несвоєчасного відображення інформації зміни власника пакетів програмного забезпечення для автоматизації офісу ДП «Одеський порт» відповідно договору КД-20995 від 01.11.2018 року, з вини начальника служба ІТ-технологій [PERSON] (т.1 а.с.65-74). Відповідно до наступної проведеної службової перевірки за результатами якої складено Акт (висновок) комісії з проведення службового розслідування затвердженого в.о. директора ДП «Одеський порт» О.М. Мясковським 17.02.2020 року встановлено, що публікацією статті під назвою «Новые приключения юриста-афериста» від 20 січня 2020 року із долученням скріншотів службових документів, розголошено комерційну таємницю ДП «Одеський порт», що стало можливим внаслідок витоку службових документів, які містять комерційну таємницю з вини начальника служби ІТ-технологій [PERSON], який заслуговує на дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення (т.1 а.с84-93). Актом (висновком) комісії з проведення службового розслідування від 27.02.2020 року встановлено факти, що укладення договорів: КД-20973 від 24.10.2018 з двома додатковими угодами (КД-20973/1 від 29.12.2018, КД-20973/2 від 26.04.2019) та КД-21051 від 03.12.2018 (з двома додатковими угодами КД-21051/1 від 29.12.2018 року, КД-21051/2 від 26.04.2019 року) відбулися з численними порушеннями законодавства України, в тому числі публічних закупівель, а саме: вимог статті 10 Закону «Про публічні закупівлі» ДП «Одеський порт», щодо зобов'язання оприлюднити у електронній системі закупівель повідомлення про внесення змін до договору протягом трьох днів з дня внесення змін у зв'язку із внесенням змін до Договорів керівником підрозділу-ініціатору, відповідні повідомлення. Виявлені факти стали можливими внаслідок порушення вимог п.5.4Розділу 5 «Положення про порядок проведення закупівель в ДП «Одеський порт» начальником служби ІТ-технологій [PERSON] та вимог, передбачених п. 5.16, п.5.19 Положення про Службу ІТ-технологій №25/01 від 28.12.2018 року (т.1 а.с.105- 116). Докази покладені в основу висновків комісії відповідно до вищевказаних актів також додано до матеріалів справи представником відповідача. Наказом №34/К Державного підприємства «Одеський морський торговельний порт» від 06.02.2020 року до [PERSON] застосовано дисциплінарне стягнення, шляхом оголошення догани та позбавлення всіх заохочувальних виплат на строк дії догани, за порушення трудової дисципліни (т.1 а.с.19, 56). Наказом №56/К Державного підприємства «Одеський морський торговельний порт» від 06.02.2020 року до [PERSON] застосовано дисциплінарне стягнення, шляхом оголошення догани та позбавлення всіх заохочувальних виплат на строк дії догани, за порушення трудової дисципліни (т.1 а.с.20, 57). Наказом №56/К Державного підприємства «Одеський морський торговельний порт» від 05.03.2020 року до [PERSON] застосовано дисциплінарне стягнення, шляхом оголошення догани та позбавлення всіх заохочувальних виплат на строк дії догани, за порушення трудової дисципліни (т.1 а.с.21, 58). 20.05.2020 року заступник директора з технічних питань Кашубський І.В. звернувся до в.о. директора ДП «Одеський порт» Мясковського О.М. з доповідною запискою, якою вказав, що [PERSON] 19.05.2020 року був відсутній на роботі більше трьох годин протягом робочого дня без поважних причин та просив розглянути питання про звільнення [PERSON] (т.1 а.с.62). Посилання позивача на те, що він попереджав про поважність причин його відсутності, а саме необхідність з'явитися до суду та правоохоронних органів матеріалами справи не підтверджується. 20.05.2020 року в.о. директора ДП «Одеський порт» Мясковський О.М. звернувся до профспілкового комітету управління порту з поданням, яким просив надати згоду на звільнення [PERSON], у зв'язку з систематичним не виконанням без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором і правилами внутрішнього трудового розпорядку (т.1 а.с.60). На засіданні профкому Управління порту від 21.05.2020 року було прийнято рішення надати згоду на звільнення [PERSON] за п.3 ст. 40 КЗпП України - за систематичне невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором та правилами внутрішнього трудового розпорядку та рекомендувати адміністрації пору провести процедуру звільнення відповідно до вимого чинного законодавства (т.1 а.с.61). Наказом №133К 3-1 ДП «Одеський морський торговельний порт» від 21.05.2020 року звільнено начальника служби ІТ-технологій [PERSON] за п.3 ст.40 КЗпП України. Позивач ознайомлений з наказом 01.06.2020 року про що свідчить його підпис на наказі з запереченнями проти звільнення (т.1 а.с.63). Дату звільнення з 21.05.2020 року на 01.06.2020 року було змінено наказом №145/К ДП «Одеський морський торговельний порт» від 01.06.2020 року (т.1 а.с.64). [PERSON] у період з 20.02.2020 по 22.02.2020, з 28.02.2020 по 07.03.2020, з 10.03.2020 по 06.04.2020, з 07.04.2020 по 18.04.2020, з 20.04.2020 по 09.05.2020, з 11.05.2020 по 18.05.2020, з 20.05.2020 по 29.05.2020 перебував на лікарняному (т.1 а.с.146-153). З листа КНП «Консультативно-діагностичний центр №20» Одеської міської ради №321 від 10.06.2020 року вбачається, що [PERSON] визнаний працездатним з 30.05.2020 року (т.1 а.с.170). У службовій записці заступника директора з технічних питань Кашубського І.В. від 19.05.2020 повідомлено про відсутність [PERSON] на робочому місці 19.05.2020 року (т.1 а.с.171). Частиною першою статті 147-1 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) передбачено, що дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника. Згідно зі статтею 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана; звільнення. Під порушенням трудової дисципліни слід розуміти винне протиправне невиконання або неналежне виконання працівником покладених на нього трудових обов'язків. Вина, як одна з ознак порушення трудової дисципліни, є цілком необхідною для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності. Протиправність поведінки працівника полягає у порушенні ним своїх трудових обов'язків, закріплених нормами трудового права, а саме КЗпП України, правилами внутрішнього трудового розпорядку, статутами, положеннями, посадовими інструкціями, трудовим договором (контрактом), колективним договором, а також у порушенні або невиконанні правомірних наказів та розпоряджень роботодавця. Відповідно до роз'яснень, наданих у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992р. № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" (з наступними змінами), при розгляді судами справ щодо накладення дисциплінарних стягнень судам необхідно з'ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом для накладення стягнення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1, 148, 149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи враховувались обставини, за яких вчинено проступок тощо. Суд виходить із того, що накладення дисциплінарного стягнення у вигляді догани є різновидом відповідальності у сфері трудових правовідносин, адже тягне для працівника певні негативні наслідки, в тому числі позбавлення премії, звільнення та інше. Тому в таких правовідносинах застосовуються загальні положення для притягнення винуватої особи до відповідальності, які передбачають необхідність вини працівника у формі умислу або необережності за порушення чітких положень правил внутрішнього трудового розпорядку (трудової дисципліни) або виробничої дисципліни, а також формування у наказі об'єктивної сторони - суті правопорушення. В цьому випадку застосовується презумпція правомірної поведінки працівника, що полягає в обов'язку працедавця довести в судовому засіданні належними та достатніми доказами законність звинувачення працівника в порушенні тих чи інших правил та накладення на нього стягнення. Отже, тягар доведеності правомірності накладення стягнення на працівника та виконання при цьому працедавцем передбачених КЗпП України трудових обов'язків під час судового розгляду спору покладається саме на власника або на уповноважений ним орган. Крім того, застосування догани вимагає від роботодавця чіткого дотримання загального порядку застосування дисциплінарних стягнень, встановленого законодавством, та забезпечення себе достатніми доказами для переконання стороннього наглядача, в тому числі суду, у законності та неупередженості накладеного стягнення. Накази про застосування дисциплінарних стягнень вказують на порушення [PERSON] трудової дисципліни, а Акти (висновки) комісії з проведення службової перевірки вже містять конкретні пункти нормативно-правових актів порушених [PERSON] Так, згідно зі статтею 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення. Перша службове перевірка проведена на підставі наказу ДП «Одеський порт» від 08.01.2020 року по фактам викладеним у службовій записці [PERSON] та притягнення до дисциплінарної відповідальності відбулося наказом від 06.02.2020 року, тобто в межах одного місяця з дня виявлення порушення. Друга службова перевірка відбулася на підставі наказу ДП «Одеський порт» від 21.01.2020 року по фактам викладеним у службовій записці начальника СБ та ПК ДП «Одеський порт» Мишка В.В. та притягнення до дисциплінарної відповідальності відбулося наказом від 06.02.2020 року, тобто в межах одного місяця з дня виявлення порушення. Третя службова перевірка проведена на підставі наказу ДП «Одеський порт» від 27.01.2020 року по фактам, викладеним у службовій записці в.о. начальника служби ІТ-технологій Тинлюка А.М., факт вчинення дисциплінарного проступку встановлений у відповідному акті (висновку) комісії з проведення службового розслідування від 27.02.2020 року, притягнення до дисциплінарної відповідальності відбулося наказом від 05.03.2020 року, тобто в межах одного місяця з дня виявлення порушення. До того ж, стаття 149 КЗпП України передбачає, що до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. Матеріали справи містять пояснення [PERSON] від 06.02.2020 року (т.1 а.с.178-189). Таким чином, посилання позивача на незаконність наказів про притягнення до дисциплінарної відповідальності не підтверджується матеріалами справи, а накази винесені уповноваженою особою за наявності підстав, які викладені у Актах та у строк передбачений законодавством. Щодо наказу про звільнення [PERSON] суд відзначає наступне. Відповідно до п.3 ч. 1 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках: систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення. За змістом ч.ч. 1, 7 ст. 43 КЗпП України, розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, крім випадків, коли розірвання трудового договору із зазначених підстав здійснюється з прокурором, поліцейським і працівником Національної поліції, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань України, Національного антикорупційного бюро України чи органу, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства. Рішення виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) про відмову в наданні згоди на розірвання трудового договору повинно бути обґрунтованим. У разі якщо в рішенні немає обґрунтування відмови в наданні згоди на розірвання трудового договору, власник або уповноважений ним орган має право звільнити працівника без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника). В той час як, відповідно до п.5 ч.1 ст.43-1 КЗпП України розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) допускається у випадках: звільнення працівника, який не є членом первинної профспілкової організації, що діє на підприємстві, в установі, організації. Позивач вказує, що не міг допустити систематичне порушення трудової дисципліни, оскільки перебував у стані тимчасової непрацездатності, втім у період його непрацездатності проводилися службові перевірки, відповідно до яких виявлені порушення та за результатами яких складено відповідні накази, в той час як порушення трудової дисципліни допущені [PERSON] в період здійснення трудових обов'язків. Притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності вчинено без порушення чинного законодавства України, тому така підстава як незаконність притягнення до дисциплінарної відповідальності відпадає, обґрунтування чого наведено вище. Також як встановлено судом вище профспілкова організація надала згоду на звільнення [PERSON] Зауваження [PERSON], що його не запрошували на засідання профкому немає значення, оскільки доказів оскарження з боку позивача протоколу профспілкової організації суду не надано. Таким чином, підстав для скасування наказу про звільнення та поновлення позивача на роботі судом не встановлено. Відповідно до ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до роз'яснень, викладених у п.9 постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.95 №4, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, ураховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих відносинах, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Порушення прав [PERSON] зі сторони ДП «Одеський морський торговельний порт» судом не встановлено, на лікарняному позивач перебував через загострення хронічного попереково-крижового радикуліту (т.1 а.с.170), тому підстави для стягнення з відповідача моральної шкоди відсутні. Вимоги про стягнення з відповідача середнього заробітку за час вимушеного прогулу з дати звільнення по день ухвалення рішення є похідною від основних, тому також задоволенню не підлягає. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Частинами 1, 2, статті 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог [PERSON], тому вимоги про стягнення з відповідача судових витрат не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed