Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд із позовом до Бишківської сільської ради Жовківського району Львівської області, третя особа: Рава-Руська державна нотаріальна контора, Жовківська районна державна адміністрація Львівської області про визнання за нею в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , права власності на житловий будинок за адресою, [ADDRESS] , загальна площа якого 100,9 м2, житлова 69,7 м2, допоміжна 31,2 м2 з господарськими будівлями і спорудами та права на середню земельну частку (пай) площею 1,82 умовних кадастрових гектарів без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості, що розташована на території Бишківської сільської ради, право на яку [PERSON] мав на підставі сертифікату серії [NUMBER] від 04.02.2004 року. Свої позовні вимоги мотивує тим, що [INFO] помер її чоловік, [PERSON] , що стверджено свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Бишківською сільською радою. Після смерті чоловіка відрилася спадщина на належне йому майно, а саме житловий будинок в [ADDRESS] , який станом на 30.06.1990 року відносився до колгоспного типу двору, головою якого був померлий, що стверджено витягом з погосподарської книги Бишківської сільської ради. Право власності на житловий будинок зареєстровано в погосподарській книзі сільської ради, тобто було зареєстровано згідно вимог діючого на той час законодавства. Крім того стверджує, що відкрилася спадщина на право на земельну частку( пай), площею 1,82 га, яка належала її померлому чоловікові на підставі сертифікату серії [NUMBER] , виданого Бишківською сільською радою. Позивач зазначає, що з приводу спадкування будинку вона звернулася у Рава-Руську держнотконтору, де було відкрито спадкову справу № 4/2019, однак їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, а саме на будинок із-за відсутності правовстановлюючого документа на такий та відмсовлено щодо спадкування права на земельну частку (паю) з мотивів неподання сертифіката, згідно зразка, який затверджений постановою Кабінету Міністрів від 12 жовтня 1995 року № 801 «Про затвердження форми сертифікатів на право на земельну частку (пай) і зразка книги реєстрації сертифікатів про право на земельну частку», про що видано постанову 07.03.2019 року. Вказує, що те, що померлий [PERSON] є її чоловіком, підтверджується свідоцтвом про їх одруження. А тому просить захистити її право власності на житловий будинок, право на земельну частку пай в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка та задовольнити позовні вимоги. Позивач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явилася, хоча про дату, час та місце проведення такого була повідомлена належним чином, однак подала на адресу суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить їх задовольнити. Не заперечує проти винесення заочного рішення по справі. Представник відповідача, Бишківської сільської ради Жовківського району Львівської області, в підготовче судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином. Однак з Бишківської сільської ради Жовківського району Львівської області на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, з якого вбачається, що Бишківська сільська рада Жовківського району Львівської області не має жодних заперечень стосовно позовних вимог, просять справу розглядати без участі представника сільської ради, який не має можливості прибути на розгляд справи. Представник третьої особи, Жовківської районної державної адміністрації Львівської області, в підготовче судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином, однак з Жовківської районної державної адміністрації Львівської області на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі їх представника, не заперечують проти позову. Представник третьої особи, Жовківської державної нотаріальної контори, в підготовче судове засідання не з`явилася, хоча про дату, час та місце проведення такого була повідомлена належним чином, від неї на адресу суду не надходило жодних клопотань. Суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності учасників, які не з`явилися, зважаючи на те, що вони належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення підготовчого судового засідання, крім того подали заяви про розгляд справи у їх відсутності. Суд вважає, що наданих доказів достатньо для ухвалення правильного та законного рішення по справі. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється . Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку . Ч. 3 ст. 200 ЦПК України встановлено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Так як від відповідача Бишківської сільської ради Жовківського району Львівської області на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, з якого вбачається, що вони просять справу розглядати участі їх представника, заперечень проти задоволення позовних вимог не мають, фактично позовні вимоги відповідачем визнано, суд вважає за можливе ухвалити рішення за результатами підготовчого провадження. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Ч. 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Копією сертифіката серії [NUMBER] , виданого Бишківською сільською радою 04.02.2004 року, стверджується, що [PERSON] на підставі рішення Бишківської сільської ради від 01.04.1994 року передано у приватну власність земельну ділянку площею 1,82 га без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості, яка розташована на території Бишківської сільської ради. Землю передано для ведення селянського (фермерського) або колективного господарства. З виписок з погосподарської книги Бишківської сільської ради Жовківського району Львівської області за вихідним номером 136 та вихідним номером 137 від 12.03.2019 року відповідно вбачається, що домогосподарство, особовий рахунок № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] станом на 30.06.1990 року, 15.04.1991 року відносилося до суспільної групи колгоспний двір, головою якого був [PERSON] , інших членів двору не було. При будинку є 0,44 га земельної ділянки в користуванні, під будівлями 0,20 га, ріллі 0,24 га. Згідно ст. 120 ЦК Української РСР від 18.07.1963 року майно колгоспного типу двору належить його членам на праві сумісної власності. Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК Української РСР від 18.07.1963 року розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Постановою Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України № 15 від 25.05.1998 року, встановлено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 року не втратили права на частку в майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося. Виходячи з даних, так як будинок станом на 30.06.1990 року належав до колгоспного типу двору, а станом на 15.04.1991 року головою колгоспного типу двору за адресою: [ADDRESS] та його єдиним членом був [PERSON] , то відповідно йому належав повністю даний колгосний двір. З копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , яке видано Виконавчим комітетом Бишківської сільської ради Жовківського району Львівської області 20.07.2017 року, вбачається, що [PERSON] помер [INFO] , про що 20.07.2017 року складено відповідний актовий запис № 14. З копії довідки № 25 яка видана виконкомом Бишківської сільської ради Жовківського району Львівської області вбачається, що від імені [PERSON] , померлого [INFO] , у виконкомі Бишківської сільської ради Жовківського району Львівської області заповіт не посвідчувався. Наведене та те, що що заповіт від імені [PERSON] не посвідчувався і в нотаріуса, підтверджується копією інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 54830231 від 22.01.2019 року. А тому суд приходить до висновку, що спадкування після смерті [PERSON] відбувається по закону, так як заповіт від його імені не посвідчувався. З копії свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 04.03.1989 року, вбачається, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 04.03.1989 року у Бишківській сільській раді, Жовківського району Львівської області, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу цього ж дня зроблено запис за № 5. Після укладення шлюбу чоловікові та дружині присвоєні прізвища [PERSON] . Матеріалами справи підтверджується, що [PERSON] та [PERSON] є однією і тією ж особою. Розбіжність в її по батькові в одну бувку можна пояснити особливістю імен в українській мові. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 Цивільного кодексу України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкоємця, у тому числі зачаті за життя спадкоємця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. А тому [PERSON] є спадкоємцем першої черги за законом після смерті свого чоловіка [PERSON] . Згідно із ч. 1 ст. 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, яким є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, що передбачено ч. 2 ст. 1220 ЦК України. Із копії довідки № 23, яка видана виконкомом Бишківської сільської ради Жовківського району Львівської області 10.01.2019 року, вбачається про те, що померлий [PERSON] до дня смерті, [INFO] , був зареєстрований і проживав в [ADDRESS] . Ч. 3 ст. 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Копією довідки № 24, яка видана виконкомом Бишківської сільської ради Жовківського району Львівської області 10.01.2019 року, стверджується про те, що [PERSON] до дня смерті чоловіка, [PERSON] , померлого [INFO] , проживали разом і вели спільне господарство в [ADDRESS] . А тому суд приходить до висновку, що позивач [PERSON] прийняла спадщину після смерті свого чоловіка [PERSON] , оскільки проживала з ним на час відкриття спадщини, тобто на день його смерті та не заявила про відмову від спадщини протягом шестимісячного строку з дня відкриття спадщини, яким є день смерті спадкодавця. Внаслідок подання позивачем 22.01.2019 року в Рава-Руську державну нотаріальну контору заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка, [PERSON] , а саме на земельну ділянку, площею 0,2032 гектарів, розташовану в селі Бишків на території Бишківської сільської ради Жовківського району Львівської області та земельну частку (пай), розташований на території Бишківської сільської ради Жовківського району Львівської області, було зареєстровано спадкову справу № 4/2019, що підтверджується копією витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 54830276 від 22.01.2019 року. Крім того суд враховує, що 07.02.2019 року позивачем в Рава-Руську державну нотаріальну контору було подано заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка, [PERSON] , а саме на житловий будинок [ADDRESS] . З матеріалів справи інших спадкоємців першої черги після смерті [PERSON] не вбачається. Суд бере до уваги, що позивачем не представлено правовстановлюючого документа на житловий будинок [ADDRESS] . В той же час суд враховує, що згідно копії довідки № 124, яка видана виконкомом Бишківської сільської ради Жовківського району Львівської області 30.01.2019 року, вбачається про те, що будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] в арешті, під забороною та в заставі не перебуває. Суд звертає увагу, що позивачу [PERSON] постановою Рава-Руської державної нотаріальної контори Головного управління юстиції у Львівській області від 07.03.2019 року «Про відмову у вчиненні нотаріальної дії» відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок [ADDRESS] після смерті її чоловіка [PERSON] , померлого [INFO] , з підстав недотримання п. 2 ст. 49 Закону України «Про нотаріат», а саме у зв`язку із тим, що заявником не надано необхідні документи, що посвідчують право власності на спадкове нерухоме майно. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Відповідно до підпункту 4.15, 4.18 пункту 4 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. З копії технічого паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, виготовленого Комунальним підприємством Львівської обласної ради «Червоноградське міжміське бюро технічної інвентаризації», вбачається, що загальна площа будинку [ADDRESS] становить 100,9 м2, житлова 69,7 м2, допоміжна 31,2 м2. При будинку є господарські будівлі і споруди: підвал, господарська будівля, вбиральня. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права. Відповідно до ст. 80 ЦК України встановлено, що жилий будинок є об`єктом права приватної власності. Згідно ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Ст. 392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно ч. 3 ст. 3 Закону України від 01.07.2004 р. «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства України, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок. Слід зазначити, що діючою на час будівництва будинку постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105 «Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР», Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26, було передбачено порядок реєстрації будинків в сільських населених пунктах. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні з 1979 року. Дані погосподарських книг були звітом про житлові будинки, що знаходяться на праві власності у громадян. Отже право власності на двір [ADDRESS] було зареєстровано згідно вимог діючого на той час законодавства. Отже, позивач є спадкоємцем першої черги за законом після смерті свого чоловіка [PERSON] , прийняла після його смерті спадщину, оскільки проживала з ним на день його смерті. В той же час позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документа на житловий будинок, який належав її чоловікові згідно записів в господарській книзі як голові та єдиному члену колгоспного типу двору через неподання правовстановлюючих документів на майно померлого. В той же час належність даного житлового будинку, який відносився до колишнього колгоспного типу двору за дресою: [ADDRESS] [PERSON] підтверджується випискою з погосподарської книги. А тому суд вважає, що право позивача підлягає захисту в судовому порядку і в суду є всі підстави для визнання за позивачем [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , право власності на житловий будинок за адресою, [ADDRESS] , загальна площа якого 100,9 м2, житлова 69,7 м2, допоміжна 31,2 м2 з господарськими будівлями і спорудами: підвал, господарська будівля, вбиральня. Крім того судом береться до уваги, що не має відомостей про те, що Рава-Руською державною нотаріальною конторою Львівської області було видано позивачу свідоцтво про право на спадщину за законом, а саме на право після смерті [PERSON] на середню земельну частку (пай) площею 1,82 умовних кадастрових гектарів без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості, що розташована на території Бишківської сільської ради, право на яку [PERSON] мав на підставі сертифікату серії [NUMBER] від 04.02.2004 року. Суд бере до уваги, що сертифікат на право на земельну частку (пай) повинен був бути виданий згідно форми, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1995 року № 801 «Про затвердження форми сертифіката на право на земельну частку (пай) і зразка Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай)». Відповідно до статті 8 Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720 (720/95) "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" постановою Кабінет Міністрів України від 12 жовтня 1995 року № 801 "Про затвердження форми сертифікатів на право на земельну частку (пай) і зразка книги реєстрації сертифікатів про право на земельну частку" затверджено відповідну форму сертифіката на право на земельну частку (пай) і зразка Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай). Сертифікати саме такої форми слід подавати до нотаріальної контори. Листом від 30.01.2019 року № 02-36/171 Жовківська районна державна адміністрація Львівської області повідомила позивача, що у зв`язку із втратою [PERSON] цивільної правоздатності внаслідок смерті, сертифікат на право на земельну частку (пай) нового зразка райдержадміністрація видати йому не може та рекомендовано позивачу як спадкоємцю звернутися в Жовківський районний суд Львівської області. Відповідно до вимог ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Згідно ст. 1216-1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті, а відтак судом встановлено, що позивачем не може бути пред`явлено для оформлення спадщини сертифікат на ім`я спадкодавця нового зразка, оскільки він помер, а тому втратив цивільну правоздатність та дієздатність. Як встановлено під час розгляду справи спадщини, яка складається в тому числі із права на земельну частку (пай) в розмірі 1,82 умовних кадастрових гектара, яке належало чоловіку позивача, [PERSON] , вона не може оформити, так як відсутні правовстановлюючі документи на право на дану земельну частку (пай) нового зразка, тобто згідно форми, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1995 року № 801 «Про затвердження форми сертифіката на право на земельну частку (пай) і зразка Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай)», які водночас не можуть бути видані на ім`я померлого, оскільки він втратив цивільну правоздатність та дієздатність, а тому право позивача на дану земельну частку (пай) підлягає захисту в судовому порядку, внаслідок чого за позивачем [PERSON] підлягає визнанню в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , право на середню земельну частку (пай) площею 1,82 умовних кадастрових гектарів без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості, що розташована на території Бишківської сільської ради, право на яку [PERSON] мав на підставі сертифікату серії [NUMBER] від 04.02.2004 року. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог позивача [PERSON] .

Outcome: approved