Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-07 00:00:00

В липні 2015 року позивач публічне акціонерне товариство (надалі скорочено ПАТ) "УкрСиббанк" звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Посилався на те, що 12 січня 2007 року між ним та відповідачкою [PERSON] був укладений договір про надання споживчого кредиту № 11107600000, згідно умов якого відповідачці було видано у тимчасове користування на умовах повернення, строковості, платності, забезпеченості кредит в сумі 33640 доларів США, що еквівалентно сумі 169882 грн., строком до 12 січня 2018 року зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 12,30% річних. Погашення заборгованості здійснюється за графіком. В забезпечення зобов'язань за даним договором 12 січня 2007 року між ним і відповідачем [PERSON] укладено договір поруки № 86461, згідно пунктів 1.3, 1.4 яких у випадку невиконання боржником обов'язків за кредитним договором боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. 04 лютого 2009 року між ним та відповідачкою [PERSON] укладено додаткову угоду № 1, відповідно до якої сторони домовились про зміну графіка погашення кредиту. 08 вересня 2009 року між ним та відповідачкою [PERSON] укладено додаткову угоду № 2 та 08 вересня 2009 року між ним та відповідачем [PERSON] укладено додаткову угоду № 1, згідно умов яких сторони домовились про зміну кінцевого терміну повернення кредиту не пізніше 11 січня 2020 року. 09 вересня 2010 року між ним та відповідачкою [PERSON] укладено додаткову угоду № 3, згідно умов якої строк сплати процентів встановлено з 01 по 25 число (включно) кожного місяця наступного за тим, за який були нараховані такі проценти, викладено графік погашення в новій редакції. 24 вересня 2010 року між ним та відповідачкою [PERSON] укладено додаткову угоду № 3, згідно умов якої сторони домовились щодо схеми погашення кредиту та про зміну форми кредитування за договором з кредитної лінії на кредит без права отримання позичальником нових траншів і встановлено суму кредиту в розмірі 33640 доларів США, що еквівалентно сумі 266300 грн. 96 коп. На дату підписання даної додаткової угоди сума заборгованості за кредитом складала 27265 доларів 98 центів США. Сторони домовились, що для ідентифікації договору можуть застосовуватись як номер договору, який зазначений при його укладенні, а саме: № 11107600000, так і реєстраційний номер договору в системі обліку банку, а саме: № 11107600001. Однак відповідачка [PERSON] систематично не виконує взяті на себе зобовязання за договором про надання споживчого кредиту, не сплачує отриманий кредит та відсотки за користування ним, у звязку з чим станом на 16 липня 2015 року її заборгованість за кредитним договором становить суму 17150 доларів 76 центів США, що згідно офіційного курсу НБУ еквівалентно сумі 379156 грн. 69 коп., в тому числі: по кредиту суму 17150 доларів 70 центів США, що еквівалентно сумі 379155 грн. 36 коп., по процентам суму 0,06 доларів США, що еквівалентно сумі 01 грн. 33 коп., по пені за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту суму 8184 грн. 32 коп., по пені за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом суму 5857 грн. 97 коп. Просить стягнути солідарно з відповідачів [PERSON], [PERSON] заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 11107600000 від 12 січня 2007 року в розмірі 17150 доларів 76 центів США, що згідно офіційного курсу НБУ еквівалентно сумі 379156 грн. 69 коп., в тому числі по: кредиту суму 17150 доларів 70 центів США, що еквівалентно сумі 379155 грн. 36 коп., процентам суму 0,06 доларів США, що еквівалентно сумі 01 грн. 33 коп.; пені суму 14042 грн. 29 коп., в тому числі: за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту суму 8184 грн. 32 коп., за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам суму 5857 грн. 97 коп., а також стягнути понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3654 грн. з підстав, вказаних в позовній заяві, повністю підтвердивши викладені в ній обставини, доповнив, що станом на жовтень 2015 року у відповідачів немає заборгованості по тілу кредиту та відсоткам. Відповідач [PERSON], який діє в свої інтересах та в інтересах відповідачки [PERSON] по дорученню, в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, пояснив, що дійсно 12 січня 2007 року між позивачем та відповідачкою [PERSON] був укладений договір про надання споживчого кредиту № 11107600000, згідно умов якого відповідачці було видано кредит в сумі 33640 доларів США строком до 12 січня 2018 року зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 12,30% річних. 12 січня 2007 року між банком та ним укладено договір поруки № 86461, згідно пунктів 1.3, 1.4 яких у випадку невиконання боржником обов'язків за кредитним договором боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. 08 вересня 2009 року між позивачем та ним укладено додаткову угоду № 1, згідно умов якої кінцевий термін повернення кредиту встановлено не пізніше 11 січня 2020 року. Вважає позовні вимоги необґрунтованими, оскільки вони вчасно сплачували заборгованість по тілу кредиту та відсотках за користування ним. З січня 2014 року в них були матеріальні трудності по сплаті кредиту, оскільки дохід їхньої родини значно зменшився, практично всі їх заощадження йшли на погашення заборгованості, вони навіть не мали змоги вчасно сплачувати за комунальні послуги, в звязку з чим утворилась заборгованість за кредитним договором, але згодом вони оплатили всю прострочену заборгованість та ввійшли в графік погашення чергових платежів. Тому вважає, що в позивача відсутні підстави для звернення до суду з позовом до них про дострокове погашення заборгованості. Що стосується пені, то вони неодноразово звертались з вимогою до банку про реструктуризацію заборгованості по пені та зменшення її розміру, однак банк не задовольнив їх вимоги. Просить відмовити в задоволенні вимог позивача в частині стягнення заборгованості по тілу кредиту та відсотках, а суму заборгованості по пені просить зменшити. Заслухавши пояснення представника позивача, пояснення відповідача [PERSON], дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги частково обґрунтовані і підлягають частковому задоволенню. Згідно ст.ст.1054 ч.ч.1 та 2, 1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Згідно ст.ст.553, 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобовязання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. У разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Судом встановлено, що 12 січня 2007 року між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є позивач ПАТ «УкрСиббанк», та відповідачкою [PERSON] був укладений договір про надання споживчого кредиту № 11107600000 (копія договору на а.с.12-16), згідно умов якого відповідачці було видано у тимчасове користування на умовах повернення, строковості, платності, забезпеченості кредит в сумі 33640 доларів США, що еквівалентно сумі 169882 грн., строком до 12 січня 2018 року зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 12,30% річних. Погашення заборгованості здійснюється за графіком, який є невідємною частиною договору (копія на а.с.17-19). 04 лютого, 08 вересня 2009 року та 09 вересня 2010 року між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є позивач ПАТ «УкрСиббанк», та відповідачкою [PERSON] укладено додаткові угоди № 1, № 2 і № 3 до кредитного договору (копії на а.с.20-28), відповідно до яких сторони домовились про зміну графіка погашення кредиту, зміну кінцевого терміну повернення кредиту, який встановлений не пізніше 11 січня 2020 року, а також встановлено строк сплати процентів з 01 по 25 число (включно) кожного місяця наступного за тим, за який були нараховані такі проценти. 24 вересня 2010 року між позивачем ПАТ «УкрСиббанк» та відповідачкою [PERSON] укладено додаткову угоду № 3 до кредитного договору щодо зміни схеми погашення кредиту (копія на а.с.29), відповідно до якої змінено форми кредитування за договором з кредитної лінії на кредит без права отримання позичальником нових траншів і встановлено суму кредиту в розмірі 33640 доларів США, що еквівалентно сумі 266300 грн. 96 коп., змінено схему погашення кредиту. Сторони домовились, що для ідентифікації договору можуть застосовуватись як номер договору, який зазначений при його укладенні, 11107600000, так і реєстраційний номер договору в системі обліку банку - 11107600001. На дату підписання цієї додаткової угоди заборгованість за кредитом становила суму 27265 доларів 98 центів США і відповідачка підтвердила свої зобовязання по поверненню кредиту в цій сумі. В забезпечення зобов'язань за даним договором 12 січня 2007 року між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є позивач ПАТ «УкрСиббанк», і відповідачем [PERSON] укладено договір поруки № 86461 (копія договору на а.с.30), згідно пунктів 1.3, 1.4 якого поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, за всіма його зобовязаннями, а у випадку невиконання боржником зобов'язань за кредитним договором боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. 08 вересня 2009 року між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є позивач ПАТ «УкрСиббанк», та відповідачем [PERSON] укладено додаткову угоду № 1 до договору поруки № 86461 від 12 січня 2007 року про зміну кінцевого терміну повернення кредиту, який встановлений не пізніше 11 січня 2020 року (копія на а.с.31). Акціонерний комерційний інноваційний банк «УкрСиббанк» свої зобовязання за кредитним договором виконав, кредитні кошти відповідачка [PERSON] отримала в повному розмірі. Відповідачка [PERSON] виконувала взяті на себе зобовязання за кредитним договором, сплачувала отриманий кредит та проценти за користування цими кредитним коштами згідно графіку погашення заборгованості до квітня 2014 року, але в подальшому в звязку з скрутним матеріальним становищем в період з 01 квітня 2014 року по 25 березня 2015 року не сплачувала отриманий кредит та проценти за користування ним, у звязку з чим в цей період у неї виникла прострочена заборгованість, яку вона повністю погасила з 25 березня по 01 квітня 2015 року, і станом на 16 липня 2015 року простроченої заборгованості ні по тілу кредиту, на по процентам, на по комісії вже не було. Станом на 16 липня 2015 року її заборгованість за кредитним договором становить суму 17150 доларів 76 центів США, в тому числі: по кредиту суму 17150 доларів 70 центів США, по процентам суму 0,06 доларів США; станом на 12 жовтня 2015 року заборгованість по кредиту становить суму 16439 доларів 43 центи США, по процентам суму 08 центів США, що підтверджується розрахунком (а.с.32-44, 131-141). Як підтвердив в судовому засіданні представник позивача ця заборгованість по тілу кредиту є поточною і підлягає сплаті згідно умов договору до 11 січня 2020 року. Згідно пунктів 5.5., 7.3. договору про надання споживчого кредиту № 11107600000 від 12 січня 2007 року у випадку порушення позичальником термінів повернення кредиту або термінів сплати процентів, комісій строком більше ніж на один місяць, та/або порушення інших умов договору, а також при порушенні позичальником вимог п.п.2.3, 4.9., 5.3., 5.5., 5.6., 5.8., 5.10., 7.4., 9.2., 9.14. цього договору банк має право вимагати дострокового повернення кредиту та нарахованих процентів, комісій у порядку, встановленому розділом 11 договору. Згідно п.11.1. договору відповідно до ст.ст.525, 611 ЦК України у випадках настання обставин, визначених у п.п.2.3., 4.9., 5.3., 5.5., 5.6., 5.8., 5.10., 7.4., 9.2., 9.14. цього договору та направлення банком на адресу позичальника повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту і не усунення позичальником порушень умов за цим договором протягом 31 календарного дня з дати одержання вищевказаного повідомлення (вимоги) від банку, вважати термін повернення кредиту таким, що настав на 32 календарний день з дати одержання позичальником повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту від банку, при цьому у випадку неотримання позичальником вищевказаного повідомлення (вимоги) в результаті зміни позичальником адреси без попереднього про це письмового повідомлення банку чи у разі неотримання позичальником вищевказаного повідомлення (вимоги) банку з інших підстав протягом 40 календарних днів з дати направлення повідомлення (вимоги) банком, вважати термін повернення кредиту таким, що настав на 41 календарний день з дати відправлення позичальнику повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту від банку. Відповідно до цих умов кредитного договору позивач ПАТ «УкрСиббанк» не направив ні відповідачці [PERSON] як позичальнику, на відповідачу [PERSON] як поручителю письмової вимоги про дострокове погашення заборгованості по кредиту і процентам, таке повідомлення в матеріалах справи відсутнє і суду не надано згідно вимог ст.60 ЦПК України, а тому у нього не виникло право вимоги від відповідачів дострокового повернення кредиту, а у них обовязок достроково повернути кредитні кошти, у звязку з чим суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором в сумі 17150 доларів 76 центів США, в тому числі: по кредиту в сумі 17150 доларів 70 центів США, по процентам в сумі 0,06 доларів США є безпідставними і задоволенню не підлягають. Згідно ст.ст.546 ч.1, 551 ЦК України виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, можу бути збільшений у договорі. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом. Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Пунктом 7.1. договору про надання споживчого кредиту № 11107600000 від 12 січня 2007 року визначено, що за порушення позичальником термінів погашення будь-яких грошових зобовязань, передбачених цим договором, зокрема, термінів повернення кредиту (всієї суми або його частини) та/або термінів сплати процентів за кредит та/або комісій, банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити пеню в наступному порядку, а саме: в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого (еквіваленту) розраховується за офіційним обмінним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості станом на дату нарахування такої пені, якщо сума такої заборгованості виражена в іноземній валюті; пеня нараховується за кожен день прострочення, включаючи день погашення заборгованості, і розраховується за методом «факт/360», але в будь-якому випадку такий розмір пені не може перевищувати розмір, встановлений чинним законодавством України на момент її нарахування; банк може використати право на застосування пені, починаючи з 32 календарного дня, рахуючи з дати порушення позичальником терміну виконання свого грошового зобовязання, передбаченого цим договором, а якщо така дата порушення припадає на вихідний, святковий або неробочий день, то рахуючи з першого робочого дня, що слідує за таким вихідним, святковим чи неробочим днем, при цьому позичальник повинен сплатити пеню за цим договором за першою вимогою банку. Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання, тобто пеня це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір, поки зобовязання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від продовження правопорушення. Правова природа пені така, що позовна давність до вимог про її стягнення обчислюється по кожному дню (місяцю), за яким нараховується пеня, окремо. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права. Відповідно до ст.258 ч.2 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Аналіз норм ст.ст.549 та 258 ч.2 ЦК України дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується у межах загального строку позовної давності за основною вимогою. Як встановлено судом, що визнав в судовому засіданні і відповідач [PERSON], позичальник [PERSON] в період з березня 2014 року до березня 2015 року не погашала заборгованість по кредиту та не сплачувала відсотки за користування кредитними коштами, чим порушила умови кредитного договору, у звязку з чим у позивача виникло право згідно п.7.1. кредитного договору вимагати від відповідачів додатково сплатити пеню. Позивачем відповідно до зазначених норм ЦК України та умов кредитного договору нараховано за період з 12 жовтня 2014 року по 03 квітня 2015 року пеню за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом в сумі 6732 грн. 18 коп., за період з 12 жовтня 2014 року по 25 березня 2015 року пеню за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 4947 грн. 77 коп., а всього в сумі 11679 грн. 95 коп., що підтверджується розрахунком (а.с.131-143), яка відповідачами не сплачена, законних підстав для зменшення суми пені чи звільнення від її сплати немає, а тому суд вважає, що з відповідачів належить стягнути солідарно цю суму пені, оскільки позичальник [PERSON] не виконувала умови кредитного договору, за порушення яких повинна нести матеріальну відповідальність у відповідності до умов кредитного договору, а відповідач [PERSON] у відповідності до умов договору поруки, задовольнивши позовні вимоги в цій частині. Суд вважає, що належить стягнути з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 243 грн. 60 коп. по 121 грн. 80 коп. з кожного, сплаченого згідно платіжного доручення (а.с.125) з врахуванням суми задоволених позовних вимог. На підставі викладеного, ст.ст.258, 526, 527, 530, 536, 546, 549, 551, 552, 553, 554, 610, 611, 612, 1047-1050, 1054, 1055 ЦК України, договору про надання споживчого кредиту № 11107600000 від 12 січня 2007 року, укладеного між АКІБ "УкрСиббанк", правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та [PERSON], договору поруки № 86461 від 12 січня 2007 року, укладеного між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та [PERSON],

Outcome: partial