Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-11 00:00:00

ПАТ "Брокбізнесбанк" звернулося в суд з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості. Позов обґрунтовує тим, що 11 липня 2008 року між ПАТ «Брокбізнесбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №116п-2008. Відповідно до кредитного договору позивач надав відповідачу кредит в сумі 40000 доларів CША, а відповідач зобов'язався повернути кредит в строк по 10 липня 2015 року включно, сплачувати позивачу кредит щомісячно в строк до 30 числа наступного місяця для придбання автомобіля HONDA CR-V зі сплатою 16% річних. 4 грудня 2008 року було укладено додаткову угоду №1 до кредитного договору №116п-2008 від 11 липня 2008 року було змінено графік погашення по кредиту. 8 серпня 2011 року було укладено додаткову угоду №2 до кредитного договору №116п-2008, якою було встановлено договірне списання. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між позивачем та [PERSON] був укладений договір поруки № Дп1-116п-2008 від 11 липня 2008 року. Відповідно до умов договору поруки поручитель зобов'язується відповідати перед позивачем за своєчасне і повне повернення [PERSON] кредиту, перерахування плати за користування кредитом, комісій, пені, штрафних санкцій та збитків, розмір, термін, умови повернення та сплати яких встановлюється кредитним договором. Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У відповідності до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. В забезпечення виконання відповідачем [PERSON] зобов'язань за кредитним договором між позивачем та [PERSON] був укладений договір застави № Дз1-116п-2008 від 11 липня 2008 року транспортного засобу: автомобіля марки HONDA; модель-CR-V; кузов [NUMBER]; колір - чорний; рік випуску-2008; реєстраційний № [NUMBER], зареєстрований Черкаським ВРЕР при УДАІ УМВС України в Черкаській області. Згідно п. 1.1. та п.1.4. кредитного договору, за користування кредитом відповідач взяв на себе зобов'язання сплачувати позивачу відсотки щомісячно в строк до 30 числа наступного місяця. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 «Позика» глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Статтею 536 ЦК України визначено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України також передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно із ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Позивач свій обов'язок по кредитному договору щодо надання відповідачу кредиту виконав, надавши відповідачу одноразово кредит у повному розмірі 40000 дол. США. Однак, відповідач отримавши суму кредиту свої зобов'язання за кредитним договором не виконав, а саме прострочив сплату основного боргу. Відповідно до ч.1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Відповідно до п.7.1. кредитного договору, у разі несвоєчасної (неналежної) сплати процентів за користування кредитом, позичальник зобов'язаний сплатити банку пеню в розмірі подвійної відсотком ставки по кредиту від суми простроченої заборгованості. Таким чином, зважаючи на невиконання відповідачем умов кредитного договору відповідач повинен сплатити позивачу загальну суму заборгованості, що станом на 4 листопада 2013 року відповідно до розрахунку заборгованості становить 61710,57 доларів США, що станом на 28 листопада 2013 року за офіційним курсом НБУ становить 493252 грн. 59 коп.), з них: 40000 дол. США (еквівалент 319720 грн.) - заборгованість за основним зобов'язанням. 12796,74 дол. США (еквівалент 102284 грн. 34 коп.) - пеня за невиконання основного забов'язання; 7380,75 дол. США (еквівалент 58994 грн. 34 коп.) - заборгованість за процентами по кредиту; 1533,08 дол. США (еквівалент 12253 грн. 91 коп.) - пеня за несплаченими процентами; Просить суд стягнути солідарно з [PERSON], та [PERSON] на користь ПАТ "Брокбізнесбанк" заборгованість за кредитним договором №116п-2008 від 11 липня 2008 року в сумі 61710,57 доларів США, що станом на 28 листопада 2013 року еквівалентно 493252 грн. 59 коп.; стягнути з [PERSON] судовий збір в сумі 3441 грн. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити повністю. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечували посилаючись на те, що [PERSON] 11 липня 2008 року лише підписала кредитний договір №116п-2008, але будь яких грошових коштів вона не отримувала. Заяву про видачу готівки від 11 липня 2008 року вона не підписувала. Крім того зазначила, що будь-яких інших документів, окрім кредитного договору вона не підписувала. Сам факт підписання кредитного договору ще не означає, що такий договір укладений, для підтвердження факту укладення кредитного договору має бути підтверджений факт передання позичальникові грошових коштів. Крім цього відповідач [PERSON] в письмових поясненнях зазначила про те, що не мала наміру отримувати кредит. Кредит хотів отримати її батько - [PERSON], для відкриття автосервісу. Вона підписала кредитний договір, договір застави, заповнювала документи, необхідні для оформлення кредиту, але в останній момент батько повідомив її, що не має необхідності отримувати кредитні кошти. Коли вона спитала, що буде з кредитним коштами, то батько повідомив її про те, що оскільки вона не отримувала грошові кошти, то нікому не винна. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечували посилаючись на те, що [PERSON] 11 липня 2008 року підписав договір поруки. Оскільки змінилися обставини то грошових коштів у банку вони не отримували. Крім того зазначили, що відповідно до ч.4 ст. 599 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки, а у разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. У договорі про надання споживчого кредиту поряд із встановленням строку дії договору сторони встановили і строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору. Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання згідно з ч.3 ст. 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Таким чином права банку є порушеними, а отже і виникає право пред'явити вимогу до поручителя, з моменту, коли позичальник вперше прострочив сплату чергового щомісячного платежу. У зав'язку з цим вважають, що договір поруки є припиненим. Крім того вказували на те, що стосовно більшої частини позовних вимог сплив строк позовної давності. Правова позиція Верховного суду України у справі №6-116цс/13 визначено що відповідно до ст. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності спливає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов. Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення. Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу. Таким чином, банк має право вимагати стягнення заборгованості за платежами, починаючи із 26 грудня 2010 року (оскільки позов було подано 26 грудня 2013 року). відповідно і розрахунок неустойки не може здійснюватися на всю суму заборгованості, а лише за відповідний місяць і в межах передбаченого ст. 258 ЦК України спеціального строку позовної давності в один рік. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. 11 липня 2008 року між АБ «Брокбізнесбанк», правонаступником якого є ПАТ «Брокбізнесбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №116п-2008, відповідно до умов якого, відповідач отримала кредит в сумі 40000 доларів США на строк з 11 липня 2008 року по 10 липня 2015 року зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 16% відсотків річних для придбання легкового автомобіля HONDA CR-V. Пунктом 1.2. кредитного договору передбачено, що кредит надається банком у готівковій формі через касу банку. Відповідно п.1.4. договору, погашення основної суми кредиту здійснюється позичальником щомісячними платежами в термін до 30 числа кожного місяця. В забезпечення виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором, 11 липня 2008 року між АБ «Брокбізнесбанк», правонаступником якого є ПАТ «Брокбізнесбанк» та [PERSON] був укладений договір поруки № Дп 1-116п-2008. Відповідно до п.1.1. договору поруки поручитель зобов'язується перед кредитором відповідати у повному обсязі за своєчасне і повне виконання [PERSON] зобов'язань по кредитному договору №116п-2008 від 11 липня 2008 року, а саме: за своєчасне повернення кредиту в розмірі 40000 доларів США до 10 липня 2015 року, за виплату процентів по кредиту у розмірі 16% річних, за виплату штрафних санкцій передбачених кредитним договором. Пунктом 2.1. договору поруки передбачено, що у випадку невиконання боржником своїх зобов'язань по кредитному договору, у вказані в кредитному договорі строки, поручитель зобов'язується не пізніше 3-х банківських днів, з моменту отримання від кредитора (письмового листа, телетрансмісійного телетайпу або телеграми, телекомунікаційного телефаксу) - повідомлення про невиконання у встановлений в кредитному договорі строк боржником своїх зобов'язань, сплатити суму коштів, яку вимагає кредитор. Відповідно до п.3.1. договору поруки, у випадку невиконання боржником його зобов'язань перед кредитором згідно кредитного договору, поручитель та боржник відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Як вбачається з заяви про видачу готівки №3 від 11 липня 2008 року, [PERSON] отримала у позивача 40000 доларів США, що є еквівалентом 193668 грн. Суд не приймає до уваги пояснення відповідачки [PERSON] та її представника надані в судовому засіданні про те,що вона не отримувала у позивача грошові кошти, з огляду на наступне. 18 березня 2013 року [PERSON] звернулася до позивача з заявою, в якій просила реструктуризувати її кредитну заборгованість згідно кредитного договору №116п-2008 від 11 липня 2008 року. У зв'язку з ймовірністю надходження коштів, вона зобов'язалася виплачувати борг в сумі чотири тисячі доларів США щомісячно, починаючи з 18 березня 2013 року. Як вбачається з висновку експерта №1/1304 від 18 березня 2015 року, підпис від імені [PERSON] у заяві про реструктуризацію боргу від 18 березня 2013 року виконаний самою [PERSON] Таким чином, своєю заявою від 18 березня 2013 року [PERSON] визнала наявність боргу за кредитним договором №116п-2008 від 11 липня 2008 року. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. ст. 1046, 1054 ЦК України кредитний договір є укладеним з моменту передавання грошей. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), та в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статі 1048 цього Кодексу. Аналогічні положення містяться й у п. 3.1. кредитного договору. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином згідно до умов договору. Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитом, заборгованість [PERSON] за кредитним договором станом 4 листопада 2013 року становить 61710,57 доларів США, що станом на 28 листопада 2013 року за офіційним курсом НБУ становить 493252 грн. 59 коп.), з них: 40000 дол. США (еквівалент 319720 грн.) - заборгованість за основним зобов'язанням. 12796,74 дол. США (еквівалент 102284 грн. 34 коп.) - пеня за невиконання основного забов'язання; 7380,75 дол. США (еквівалент 58994 грн. 34 коп.) - заборгованість за процентами по кредиту; 1533,08 дол. США (еквівалент 12253 грн. 91 коп.) - пеня за несплаченими процентами. Розмір нарахованої заборгованості сумніву у суду не викликає а посилання представника відповідачки на відсутність з цього приводу первинних документів бухгалтерського обліку безпідставний. Наданий позивачем розрахунок є належним та допустимим доказом, достатнім для визначення розміру заборгованості. Сама відповідачка не надала свого розрахунку заборгованості. Згідно із ч. 1 ст. 553, ч. 1 ст. 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Пунктом 24 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» встановлено, що відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. При вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Таким строком не може бути лише несплата чергового платежу. Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. Пунктом 3.1.3. договору кредиту передбачено, що банк має право вимагати від позичальника дострокового повернення заборгованості за кредитним договором у випадку прострочення сплати чергового платежу по кредиту або процентів за користування кредитом строком понад 2 місяці. Для реалізації цього права банк надсилає письмове повідомлення позичальнику із відповідною вимогою. Після спливу 30 календарних днів та за умови, що порушення не усунуте, на 31 календарний день після отримання позичальником такої вимоги термін повернення кредиту вважається таким, що настав. За таких обставин, коли банк протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, який був змінений відповідно до п. 3.1.3. договору кредиту, не пред'явив вимоги до поручителя про виконання зобов'язання, суд приходить до висновку про те, що зобов'язання [PERSON] за договором поруки припинилися. Така позиція суду повністю узгоджується з позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 29 січня 2014 року ( Справа № 6-155 цс 13). При цьому суд враховує, що представником позивача в судовому засіданні не доведений факт отримання [PERSON] та [PERSON] листа вимоги від 6 грудня 2012 року про виконання умов кредитного договору та договору застави, та не надано доказів, що такий лист направлявся на адресу відповідачів. Враховуючи, що договір поруки №Дп1-116п-2008, укладений 11 липня 2008 року між ПАТ «Брокбізнесбанк» та [PERSON] припинений, суд вважає, що заборгованість за кредитним договором №116п-2008 від 11 липня 2008 року, яка виникла станом на 28 листопада 2013 року 61710,57 доларів США, що еквівалентно 493252 грн. 59 коп., слід стягнути саме з [PERSON] на користь ПАТ «Брокбізнесбанк». Суд не приймає до уваги твердження представника відповідачів про те, що позивачем пропущено строк позовної давності, у зв'язку з чим слід відмовити в задоволенні позову, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч.1 ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Як вбачається з п.8.6. кредитного договору від 11 липня 2008 року, сторони домовилися, що строк позовної давності до вимог за цим договором (в тому числі щодо стягнення неустойки) становить 10 років. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням боржником дій, що свідчать про визнання ним свого боргу або іншого обов'язку. За аналізом даної правової норми, у дослідженні обставин, пов'язаних із вчиненням зобов'язаною особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку, необхідно у кожному випадку встановлювати, коли конкретно вчинені боржником відповідні дії, маючи на увазі, що переривання перебігу позовної давності може мати місце лише в межах строку давності, а не після його спливу. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов'язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати: визнання пред'явленої претензії; зміна договору, з якої вбачається, що боржник визнає існування боргу, а так само письмове прохання відстрочити сплату боргу; підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акту звірки взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір; письмове звернення боржника до кредитора щодо гарантування сплати суми боргу; часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. 18 березня 2013 року [PERSON] звернулася до позивача з заявою, в якій просила реструктуризувати її кредитну заборгованість згідно кредитного договору №116п-2008 від 11 липня 2008 року. У зв'язку з ймовірністю надходження коштів, вона зобов'язалася виплачувати борг в сумі чотири тисячі доларів США щомісячно, починаючи з 18 березня 2013 року. У відповідності до ст.88 ЦПК України з [PERSON] на користь ПАТ «Брокбізнесбанк» слід стягнути понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 3441 грн. На підставі наведеного, ст.ст. 530, 546-548, 553, 554, 559, 610, 1054 ЦК України, Пленумом Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», ст. ст. 3, 10, 11, 60, 212, 213, ЦПК України, суд,-

Outcome: partial