Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-30 00:00:00

До суду надійшов позов Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до [PERSON], [PERSON] про стягнення \~боргу за кредитним договором. Заочним рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 06.03.2014р. було задоволено позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до [PERSON], [PERSON] про стягнення \~боргу за кредитним договором. 26.11.2015 року ухвалою суду заяву [PERSON], [PERSON] про перегляд заочного рішення по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до [PERSON], [PERSON] про стягнення \~боргу за кредитним договором - задоволено. Ухвалою суду від 12.10.2016 року залучено ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія»як правонаступника ПАТ «УкрСиббанк» по цивільній справі за первісним позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до [PERSON], [PERSON] про стягнення \~боргу за кредитним договором. 17.08.2016 року ухвалою було прийнято зустрічний позов [PERSON], [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про визнання договорів недійсними до сумісного розгляду з первісним позовом Представник ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» надав до суду заяву, в якій первісні позовні вимоги підтримав, в задоволенні первісного позову просив відмовити, просив розглядати справу у його відсутність. Представник відповідачів у судовому засіданні підтримав зустрічний позов, в задоволенні первісного позову просив відмовити. В судовому засіданні 22.11.2016р. представник [PERSON] зазначив, що кошти отримала, просив укласти мирову угоду, провести взаєморозрахунок. Після роз'яснень представник позивачів за зустрічним позовом посилався на невірність наданих розрахунків, вважав, що вірним було б спочатку зарахувати сплачену місячну оплату в рахунок погашення тіла кредиту, а решту на відсотки. Протягом розгляду справи клопотань про призначення бухгалтерської експертизи не надавав. На питання представника ПАТ "УкрСиббанк" - стосовно автомобілю, під купівлю якого було отримано кредит, представник відповідачів за первісним позовом, відмовився надавати відповідь. Представник ПАТ "УкрСиббанк" надав заперечення в яких просив відмовити у задоволенні зутрічної позовної заяви. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що первісний позов підлягає задоволенню, а у задоволенні зустрічного потрібно відмовити на підставі наступних обставин. Судом встановлено, що 24 березня 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» з 21.12.2009 року Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» та [PERSON] (надалі Відповідач-1) укладено Договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №11320118000 (надалі Кредитний договір). Згідно з вимогами Закону України «Про акціонерні товариства» № 514-VI від 17.09.2008 р. були внесені зміни у Статут АКІБ «УкрСиббанк», відповідно до яких нове повне найменування Банку стало: Публічне Акціонерне Товариство «УкрСиббанк». Згідно з положеннями Цивільного Кодексу України, Закону України «Про акціонерні товариства» та Листом Державного комітету регуляторної політики та підприємництва № 4010 від 10.04.2009 р. дані зміни не є реорганізацією або ліквідацією юридичної особи АКІБ «УкрСиббанк». Відповідно до умов Кредитного договору, [PERSON] надав Відповідачу-1 кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 22\~ \~500,00 доларів США, а Відповідач-1 зобовязався повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 27 березня 2015 року згідно з графіком погашення кредиту \~та сплатити за користування кредитом проценти у розмірі 13,00% річних. Погашення кредиту повинно відбуватися щомісячно, не пізніше визначеного числа кожного календарного місяця протягом всього строку дії договору. Погашення нарахованих процентів згідно з п. 1.3.4. Кредитного договору відбувається \~з 01 по 10 число кожного місяця, наступного за тим, за які були нараховані проценти. Згідно ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Для забезпечення виконання зобовязань Відповідача-1 за [PERSON] про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №11320118000 від 24 березня 2008 року, було укладено Договір поруки №190545 від 24 березня 2008 року між АТ «УкрСиббанк» та [PERSON] (Відповідач-2). Статтею 554 Цивільного кодексу України визначено, що у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Пунктом 1.4 вищевказаного договорів поруки передбачено, що Поручитель несе солідарну відповідальність з Позичальником перед Кредитором за порушення виконання зобовязань по кредитному договору. Згідно з пунктом 1.3 договору поруки Поручитель відповідає за повернення заборгованості за кредитним договором в тому ж обсязі, що і Позичальник за сплату кредиту, процентів за користування кредитом, неустойки (штрафи, пені) за невиконання або неналежне виконання зобовязань в повному обсязі. 20.04.2015 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» був укладений Договір факторингу № 17, за умовами якого всі права та обовязки за кредитним договором № 11320118000 від 24.03.2008 року та договорами забезпечення укладеними між ПАТ «УкрСиббанк» до [PERSON], [PERSON], перейшли від ПАТ «УкрСиббанк» до ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія». Частиною 1 ст. 543 Цивільного кодексу України визначено, що у разі солідарного обовязку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обовязку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Згідно зі ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобовязання мають виконуватися належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобовязань не допускається. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за Кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові, у розмірі та на умовах, встановлених договором, а \~позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Принцип повернення, строковості та платності означає, що кредит має бути поверненим позичальником банку визначений у кредитному договорі строк з відповідною сплатою за користування. Позивач виконав взяті на себе зобовязання в повному обсязі. Відповідач-1, всупереч умов Кредитного договору, не здійснює платежів для погашення суми заборгованості по кредиту та нарахованим процентам, чим порушує взяті на себе договірні зобовязання. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо договором позики встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням ), то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Пунктом 4.1 Кредитного договору за порушення Відповідачем термінів погашення будь-яких своїх грошових зобовязань, передбачених «Кредитним договором», зокрема, термінів повернення кредиту (всієї суми або його частини) та/або термінів сплати процентів та/або комісій, Позивач має право вимагати від Відповідача додатково сплатити Позивачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого (еквіваленту) розраховується за офіційним обмінним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості станом на дату нарахування такої пені. Таким чином станом на 05.12.2013 року заборгованість Відповідача-1 по поверненню кредитних коштів, сплаті процентів за користування кредитом та пені, становить 15\~ \~191долари США 11 центів, що за курсом НБУ станом на 05.12.2013 року становить 121\~ \~422 гривні 55 копійок, з яких: 11\~ \~819,50 доларів США, що за курсом НБУ станом на 05.12.2013 року становить 94\~ \~473,26 гривень заборгованість за простроченим кредитом; 2\~ \~388,18 доларів США, що за курсом \~НБУ станом на 05.12.2013 року становить 19\~ \~088,72 гривень заборгованість по простроченим процентам за користування кредитом; 782,53 доларів США, що за курсом \~НБУ станом на 05.12.2013 року становить 6\~ \~254,77 гривень пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом; 200,90 доларів США, що за курсом НБУ станом на 05.12.2013року становить \~1\~605,80 гривень пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом. 21 жовтня 2013 року Відповідачам було направлено вимоги про погашення простроченої заборгованості, що підтверджується копією реєстру про відправку рекомендованих листів та повідомленням про вручення поштового відправлення однак, станом на сьогоднішній день Відповідачі свої зобовязання, щодо погашення заборгованості по наданому кредиту та сплаті процентів за користування ним, не виконують. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір, що передбачено ч.2 та ч.3 ст. 60 ЦПК України. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях згідно з ч.4 ст. 60 ЦПК України. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд сприяє всебічному та повному зясуванню обставин по справі, розяснює їх права та обовязки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їх прав у випадках передбачених цим Кодексом. Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів та обставин справи суд дійшов висновку щодо задоволення позовних вимог, вважає їх обґрунтованими і доведеними позивачем за первісним позовом. У зустрічному позові позивачі зазначають, що форма договору Позичальником не узгоджувалася, була навязана без права на встановлення розбіжностей і заперечень, договір по суті має кабальний характер, а отже є фіктивним. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно із ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Разом з тим п. 7.2 договору про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 11320118000 від 24.03.2008 року, який особисто підписаний [PERSON], чітко визначено, що підписанням даного договору Позичальник [PERSON] підтверджує, що: - володіє всіма необхідними документами, що необхідні для укладення [PERSON], та має здатність виконувати його умови; - цей договір не суперечить будь-яким договірним обмеженнням, що є обовязковими для Позичальника; - на день підписання [PERSON] відсутні будь-які перешкоди для його виконання; - позичальник повністю розуміє та вважає справедливими щодо себе всі умови [PERSON], свої права та обовязки за [PERSON] та погоджується з ними; - перед укладанням цього [PERSON] отримав інформаційний лист від Банку згідно вимог законодавства України, зокрема Закону України «Про захист прав споживачів». Крім того, слід зазначити, що договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 11320118000 від 24.03.2008 року містить наступні умови: мету надання кредиту; форми його забезпечення; розмір процентів за користування кредитом; суму кредиту, строк, на який надається кредит, детальний розпис загальної вартості платежів за договором, що включає в себе суми платежів із повернення кредиту, процентів, комісійних винагород, інших супутніх платежів, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги та розрахунок сукупної вартості кредиту і реальної процентної ставки; можливість дострокового повернення кредиту та його умови. У зустрічному позові [PERSON] та [PERSON] зазначаютьте, що використання готівкової іноземної валюти на території України дозволяється за умови отримання індивідуальної ліцензії, що надається виключно на підставі окремої постанови Правління НБУ, яка у відповідачів відсутня, а отже спірні операції проводилися незаконно. Проте вказане твердження останніх є таким, що не відповідає дійсності та не підтверджено жодними доказами. Відповідно до ч.1 статті 533 ЦК України визначено, що грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Частиною 2 вказаної статті також передбачено - якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Частиною 3 статті 533 ЦК України - використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Пунктом 7.1 договору про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 11320118000 від 24.03.2008 року чітко визначено, що підписанням цього [PERSON] підтверджує, що має всі необхідні ліцензії та дозволи НБУ, необхідні для видачі та обслуговування кредиту за [PERSON]. Згідно із ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу. Слід зазначити, що підстави визнання правочину недійсним мають вичерпний перелік, однак [PERSON] та [PERSON] посилаючись на ст. 203 ЦК України не зазначають конкретно, якій саме нормі діючого законодавства суперечить зміст правочину або чим порушені інтереси держави, суспільства або його моральним засадам. Згідно з преамбулою Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. Частинами 1, 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» ( в редакції, чинній на час укладення кредитного договору) встановлено, що договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками. Перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача у письмовій формі про: особу та місцезнаходження кредитодавця; кредитні умови, зокрема: мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; форми його забезпечення; наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов'язаннями споживача; тип відсоткової ставки; суму, на яку кредит може бути виданий; орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов'язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо); строк, на який кредит може бути одержаний; варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; можливість дострокового повернення кредиту та його умови; необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати детальнішу інформацію; переваги та недоліки пропонованих схем кредитування. Частиною 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» зазначено, що договір про надання споживчого кредиту укладається у письмовій формі, один з оригіналів якого передається споживачеві. У договорі про надання споживчого кредиту зазначаються: сума кредиту; детальний розпис загальної вартості кредиту для споживача; дата видачі кредиту або, якщо кредит видаватиметься частинами, дати і суми надання таких частин кредиту та інші умови надання кредиту; право дострокового повернення кредиту; річна відсоткова ставка за кредитом; інші умови, визначені законодавством. За положеннями ч. 5 ст. 11, ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема, щодо плати за обслуговування кредиту та плати за дострокове його погашення, і це є підставою для визнання таких положень недійсними (окремих положень, а не договору в цілому). Відповідно до ч. 5 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими: для надання кредиту необхідно передати як забезпечення повну суму або частину суми кредиту чи використати її повністю або частково для покладення на депозит, або викупу цінних паперів, або інших фінансових інструментів, крім випадків, коли споживач одержує за таким депозитом, такими цінними паперами чи іншими фінансовими інструментами таку ж або більшу відсоткову ставку, як і ставка за його кредитом; споживач зобов'язаний під час укладення договору укласти інший договір з кредитодавцем або третьою особою, визначеною кредитодавцем, крім випадків, коли укладення такого договору вимагається законодавством та/або коли витрати за таким договором прямо передбачені у складі сукупної вартості кредиту для споживача; передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки; встановлюються дискримінаційні стосовно споживача правила зміни відсоткової ставки. Статтею 18 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачена можливість визнання недійсними лише окремих умов договору, а не цивільно-правового договору в цілому і лише у разі визнання цих положень договору несправедливими (ч. 5 ст. 18). Отже, за змістом ст. ст. 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення обов'язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; передбачення зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Застосування Закону України «Про захист прав споживачів» до спорів, які виникають з кредитних правовідносин, можливе в тому разі, якщо предметом і підставою позову є питання надання інформації споживачеві про умови отримання кредиту, типи відсоткової ставки, валютні ризики, процедура виконання договору тощо, які передують укладенню договору. Після укладення договору між сторонами виникають кредитні правовідносини, тому до спорів щодо виконання цього договору цей Закон не може застосовуватись, а застосуванню підлягає спеціальне законодавство в системі кредитування. За таких обставин та з підстав, передбачених вищевказаними нормами матеріального права, позивачами за зустрічним позовом [PERSON] та [PERSON] не доведено наявність передбачених Законом України «Про захист прав споживачів» підстав для визнання недійсним кредитного договору. Слід зауважити, що перед укладенням сторонами кредитного договору банк у письмовій формі надав позивачу у повному обсязі всю необхідну інформацію, передбачену ч. ч. 2, 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів»; сторони узгодили всі його істотні умови, а саме: суму кредиту, дату видачі кредиту, річну відсоткову ставку, умови повернення кредиту, нарахування та сплати відсотків, порядок сплати за кредит, порядок зміни та припинення дії договору, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору. При цьому [PERSON] особистим підписом засвідчила всі сторінки договору від 24.03.2008 року, що оскаржується, тим самим підтвердила свою згоду та волевиявлення на його укладення та виконання, до того ж, на момент укладення кредитного договору [PERSON] не навела жодного зауваження щодо змісту цього правочину та лише у 2016 році, в той час, коли договір був укладений у 2008 році, звернулася до суду із зустрічним позовом з вимогою про визнання його недійсним. Таким чином, зі змісту кредитного договору не вбачається жодної з перелічених умов, які законом визнаються несправедливими, як не вбачається і будь-яких інших несправедливих умов, а тому вимоги [PERSON] та [PERSON] є недоведеними та необґрунтованими, адже останніми не доведено, зокрема факту несправедливості умов кредитного договору.

Outcome: approved