Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-20 00:00:00

Позивач [PERSON] 21 квітня 2017 року звернувся в суд з позовом до відповідачів [PERSON] міської ради, Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна організація № 2» [PERSON] міської ради про визнання права користування жилим приміщенням в квартирі. Посилався на те, що у звязку з його перебуванням в трудових відносинах з КП «ЖКО № 6» йому на склад сімї до якої входила дружина на діти в 1978 році було надано в користування службову квартиру [ADDRESS], куди вселилися, постійно проживають та зареєстрували своє постійне місце проживання. Вказував, що звертався до відповідачів з проханням по виключення квартири із числа службових, але отримав повідомлення про відсутність для того підстав. В своїй позовній заяві, з посиланням на норми Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР, затверджене постановою Ради Міністрів УРСР від 4 лютого 1988 р. N 37, просив суд визнати за ним право користування жилим приміщенням квартирою № 34 по вулиці Великотирновська, 27/1 в м. Полтаві з 1978 року. В судовому засіданні представник позивача повністю підтримала позовні вимоги, посилаючись на викладені в ній обставини. Представники відповідачів щодо задоволення позовних вимог заперечували, посилаючись на те, що прав позивача не порушували, не оспорюють його право на користування жилим приміщенням. Суд, заслухавши пояснення осіб, які приймають участь в розгляді справи, дослідивши зібрані в справі докази, приходить наступних до висновків. Судом встановлено, що будинок по вул. Великотирновська, 27/1 в м. Полтаві належить до комунальної власності міста, знаходиться на балансі КП «ЖЕО № 2» [PERSON] міської ради. Квартира № 34 в даному будинку має статус службової. Позивач [PERSON], [INFO], є квартиронаймачем квартири [ADDRESS]. За даними КП «ЖЕО № 2» [PERSON] міської ради до складу сімї позивача входять [PERSON] (дружина), [PERSON] (донька), [PERSON] (донька), [PERSON] (онука). Правомірність вселення позивача та членів його сімї до жилого приміщення визначається відповідачами, право користування позивача квартирою № 34 по вул. Великотирновська, 27/1 в м. Полтаві жодним із відповідачів не оспорюється. Звертаючись до суду з відповідним позовом, позивач обґрунтовує його виниклою необхідність виключення житлового приміщення із числа службових з метою подальшої приватизації. Разом з тим, згідно із ч. 1 ст. 4 ЖК Української РСР жилі будинки і жилі приміщення в будівлях, що належать державі, є державним житловим фондом. Частиною 1 ст. 5 ЖК Української РСР передбачено, що державний житловий фонд перебуває у віданні місцевих Рад народних депутатів (житловий фонд місцевих Рад) та у віданні міністерств, державних комітетів і відомств (відомчий житловий фонд). Відповідно до норм ст. 118 ЖК України службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв'язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів. Під службові жилі приміщення виділяються, як правило, окремі квартири. Пунктом 6 Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 4 лютого 1988 року N 37, установлено процедуру виключення жилого приміщення з числа службових. Так, виключення жилого приміщення з числа службових провадиться на підставі клопотання підприємства, установи, організації рішенням виконавчого комітету відповідної районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів. Як встановлено судом, щодо жилого приміщення в квартирі [ADDRESS] не здійснювалася процедура виключення жилого приміщення з числа службових. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" (далі - Закон) суть приватизації державного житлового фонду полягає у відчуженні на користь громадян України, тобто у їх власність, як квартир (будинків), кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, так і належних до них господарських споруд і допоміжних приміщень (підвалів, сараїв тощо) цього фонду. За змістом ст. 2 Закону до об'єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, які (використовуються громадянами на умовах найму. Указана норма містить вичерпний перелік об'єктів, які не підлягають приватизації. За її змістом не підлягають приватизації квартири (кімнати, будинки), в тому - числі, й віднесені у встановленому порядку до числа службових. На підставі викладеного, враховуючи, що спірне жиле приміщення в квартирі [ADDRESS] не належить до обєктів приватизації в порядку, визначеному Законом України "Про приватизацію державного житлового фонду", твердження представника позивача про те, визнання за позивачем [PERSON] права на користування жилим приміщенням є необхідним з метою реалізації права на приватизацію житлової площі, не заслуговує на увагу. За нормами ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Встановивши дані обставини, вирішуючи справу в межах заявлених позовних вимог, враховуючи, що право позивача на користування квартирою № 34 по вул. Великотирновська, 27/1 в м. Полтаві не опроюється, відтак, таке право не підлягає судовому захисту, а позовні вимоги заявлені безпідставно та не підлягають задоволенню. У звязку з відмовою позивачу в задоволенні позовних вимог понесені ним судові витрати не підлягають йому відшкодуванню.

Outcome: dismissed