Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-02 00:00:00

Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЧВ № 028576 від 30 жовтня 2003 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 15, [PERSON] є власником земельних ділянок площею 0,8610 га з кадастровим номером 7321085400:01:005:0037 та площею 0,5001 га з кадастровим номером 7321085400:01:005:0036 (надалі земельні ділянки), які розташовані в с. Тереблече на території Тереблеченської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 01 січня 2014 року між [PERSON] та ТОВ «Букагропром» було укладено договори оренди вищезазначених земельних ділянок. Згідно умов укладених договорів земельні ділянки були передані в оренду для вирощування товарної сільськогосподарської продукції (п. 15 Договорів). Однак в порушення умов договорів та ст. 25 Закону України «Про оренду землі», з часу укладення між ними договорів оренди земельні ділянки ТОВ «Букагропром» не обробляються та не використовуються за цільовим призначенням, а саме: не орються, посів сільськогосподарських культур не проводиться, не здійснюються заходи боротьби з бур'янами, земельні ділянки знаходяться в занедбаному стані, забур'яненні та залісені, що підтверджується актом обстеження земельних ділянок від 27 грудня 2016 року та фото-таблицею до нього. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі, в своїх поясненнях підтвердив обставини, які викладені в позовній заяві та просив суд позов задовольнити. Представник відповідача ТОВ «Букагропром» [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, посилаючись на їх безпідставність та необґрунтованість, просила суд відмовити у задоволенні позову. Вислухавши учасників процесу, та дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та визначив правові норми, що їх регулюють. Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЧВ № 028576 від 30 жовтня 2003 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 15, [PERSON] є власником земельних ділянок площею 0,8610 га з кадастровим номером 7321085400:01:005:0037 та площею 0,5001 га з кадастровим номером 7321085400:01:005:0036 (надалі земельні ділянки), які розташовані в с. Тереблече на території Тереблеченської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 01 січня 2014 року між [PERSON] та ТОВ «Букагропром» було укладено договори оренди вищезазначених земельних ділянок. Згідно умов укладених договорів земельні ділянки були передані в оренду для вирощування товарної сільськогосподарської продукції (п. 15 Договорів). Як вбачається з акту обстеження земельних ділянок від 27 грудня 2016 року та фото-таблицею до нього спірні земельні ділянки ТОВ «Букагропром» не обробляються та не використовуються за цільовим призначенням, а саме: не орються, посів сільськогосподарських культур не проводиться, не здійснюються заходи боротьби з бур'янами, земельні ділянки знаходяться в занедбаному стані, забур'яненні та залісені. Главою 5 Земельного кодексу України передбачені види земель сільськогосподарського призначення, в тому числі і землі, призначені для виробництва сільськогосподарської продукції. Статтями 93 та 96 Земельного кодексу України передбачено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Землекористувач зобов'язаний забезпечувати використання землі за цільовим призначенням; додержуватися вимог законодавства про охорону довкілля; своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату; не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів; підвищувати родючість ґрунтів та зберігати інші корисні властивості землі; своєчасно надавати відповідним органам виконавчої влади та органам місцевого самоврядування дані про стан і використання земель та інших природних ресурсів у порядку, встановленому законом; дотримуватися правил добросусідства та обмежень, пов'язаних зі встановленням земельних сервітутів та охоронних зон; зберігати геодезичні знаки, протиерозійні споруди, мережі зрошувальних і осушувальних систем. Законом України "Про оренду землі" № 161-ХІV від 6 жовтня 1998 року(зі змінами) в статті 25 передбачені обов'язки орендаря, в тому числі: виконувати встановлені щодо об'єкта оренди обмеження (обтяження) в обсязі, передбаченому законом або договором оренди землі; дотримуватися режиму використання земель природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення. Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Аналогічні положення містяться в ч. 1 ст. 32 Закону України "Про оренду землі", де передбачено, що на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених ст.ст. 24 і 25цього Закону та умовами договору. Отже, закон пов'язує можливість дострокового розірвання договору за рішенням суду у зв'язку з невиконанням сторонами обов'язків, передбачених укладеним між ними договором. Виходячи з того, що відповідач, як орендар земельної ділянки громадянки [PERSON], не використовує землю за призначенням і не обробляє її взагалі, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги про розірвання договорів оренди землі підлягають задоволенню. Саме таку правову позицію сформулював Верховний Суд України в Постановах від 23 грудня 2015 року в справі №6-2271цс15, від 20 січня 2016 року № 6-1980цc15, від 20 січня 2016 року № 6-1998цс15. Суд відхиляє доводи відповідача про неналежність та недопустимість доказу акту обстеження земельних ділянок від 27 грудня 2016 року та фото-таблицею до нього, оскільки він підписаний посадовими особами, які відповідно до вимог Глави 32 ЗК України здійснюють контроль за використанням земель. На підставі викладеного, ст.ст. 526, 651 ЦК України, ст.ст. 93, 96, 158, 187-190 ЗК України, ст.ст. 24, 32 Закону України «Про оренду землі»,

Outcome: approved