Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-11 00:00:00

Позивач\~ [PERSON] звернулася до суду з позовними вимогами до [PERSON] про визнання втратившим право користування житлом. В обґрунтування заявлених вимог позивачка посилається на те, що вона є власником квартири [ADDRESS]. Відповідач по справі її чоловік, який зареєстрований в квартирі з 25.05.2012 року. Відповідно до акту, складеного головою КСН "Меотида" у присутності двох свідків, відповідач фактично не проживає у вказаній квартирі з лютого 2015 року і по теперішній час. Після фактичного припинення шлюбних відносин останнє відоме їй місце проживання відповідача [ADDRESS]. За період з лютого 2015 року відповідач жодного разу не з'являвся за вказаною адресою, де вона проживає, і всі платежі за комунальні послуги здійснюю вона одна. Просить визнати [PERSON], втратившим право користування житловим приміщенням квартирою 143 в будинку 25 по пр. Будівельників в місті Маріуполі. Позивачка [PERSON] та її представник [PERSON], яка діє на підставі доручення, надали суду заяви, згідно яких позовні вимоги підтримують, не заперечують проти винесення заочного рішення по справі та просять розглянути її без їх участі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася з невідомих суду причин, про час та місце слухання справи була повідомлена належним чином та своєчасно. Згідно ч.4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.. 383 ЦК України та ст.. 150 ЖК\~України\~власник\~будинку, квартири має право використовувати помешкання\~длявласного\~проживання, проживання членів сімї, інших осіб і має право розпоряджатись своїм житлом на власний розсуд. За ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Крім того, статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07. 1997 року відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07. 1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316,317,319,321 ЦК України). Судом встановлено, що згідно свідоцтва на право власності на житло, виданого Обєднанням житлово-комунального господарства 18.10.1996 року №44019 квартира [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] (а.с.7). Згідно свідоцтва про шлюб, виданого повторно Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області 28.02.2012 року серія №269747, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 16.12.2011 року (а.с.5). Згідно особового рахунку №4428 за адресою [ADDRESS] зареєстровані: квартиронаймач (власник) [PERSON] зареєстрована з 28.07.1989 року по 09.06.2002 року та з 18.04.2003 року, чоловік - [PERSON] зареєстрований з 25.05.2012 року (а.с.8). Згідно акту № 275 від 07.09.2016 року КСН «Меотида», [PERSON] зареєстрований за адресою: [INFO], але не проживає з лютого 2015 року, його адреса невдома, про що свідчать сусіди [PERSON], яка проживає [INFO], [PERSON], який проживає [INFO] (а.с.9). Таким чином, судом достовірно встановлено, що відповідач будучи зареєстрованим в [INFO], не проживає в квартирі понад один рік, не використовує дану квартиу за її прямим призначенням, не сплачує комунальні платежі, тим самим він втратив право користування квартирою № 143 в будинку №25 по пр. Будівельників в місті Маріуполі. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, то оскільки позивачку звільнено від сплати судового збору, суд відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 551,20 гривень. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved