Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-15 00:00:00

ПАТ КБ "ПриватБанк" звернулося з даним позовом до суду, обгрунтовуючи позовні вимоги тим, що відповідно до укладеного договору (б/н) від 06.06.2011 року позичальник [PERSON] отримав кредит у розмірі 5 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Позичальник підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами складає між ним і банком договір, про що свідчить його підпис у заяві. Відповідно до умов договору позичальник зобов'язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за використання останнім, сплачувати за перевитрати платіжного ліміту та комісії на умовах, передбачених договором. Однак, уклавши з позивачем договір про отримання кредиту, позичальник порушив свої зобов'язання за кредитним договором та допустив виникнення та зростання заборгованості за кредитним договором, загальний розмір якої станом на 30.05.2014 року складає 13 451,28 грн. [INFO] [PERSON] помер. Ухвалою суду від 15.01.2015 року правонаступниками померлого та співвідповідачами до участі в справі залучено дружину померлого [PERSON] та його сина [PERSON], оскільки їх місце проживання зареєстроване за місцем проживання позичальника [PERSON] ([ADDRESS]). А тому співвідповідачі відповідно до правил ст.ст.1268, 1270 ЦК України вважаються такими, що прийняли спадщину. Тому позивач просить стягнути із співвідповідачів як спадкоємців померлого позичальника вказаний розмір заборгованість та судові витрати в розмірі 243,60 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. 16.03.2015 року представник позивача [PERSON] подав до суду клопотання, в якому просить справу розглядати в його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачі в судове засідання повторно не з'явилися, про час та місце розгляду справи були щоразу повідомлені належним чином - за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем їх проживання, з якого до суду повернулися поштові повідомлення про одержання відповідачем [PERSON] судових повісток-викликів, а також поштові конверти з відмітками, що судові виклики відповідачці [PERSON] не вручені в зв'язку з тим, що вона за вказаною адресою не проживає, оскільки перебуває за кордоном. Співвідповідачі не звернулися до суду із заявами про розгляд справи у їх відсутності. Тому відповідно до положень ч.1 ст.224 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. В зв'язку з неявкою в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.197 ЦПК України. З'ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд вважає, що позов слід задовольнити з таких підстав. Згідно зі ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до положень ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушення умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Судом встановлено, що 06.06.2011 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] укладено договір (б/н), згідно з яким [PERSON] отримав кредит у розмірі 5 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом ( а.с.9-10). Судом також встановлено, що позивач свої зобов'язання за даним кредитним договором виконав. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг відповідач [PERSON] зобов'язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, сплачувати перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Згідно з п.п. 2.1.1.5.6, 2.1.1.7.6 вказаних Умов у разі невиконання зобов'язань за договором позичальник на вимогу банку повинен виконати зобов'язання з повернення кредиту ( у тому числі простроченого кредиту та овердрафту) та оплатити винагороду банку. При порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. та 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом в тому числі нарахованих та прострочених процентів та комісій. Судом встановлено, що позичальник [PERSON] порушив умови кредитного договору, в зв'язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 30.05.2014 року складається із заборгованості: за кредитом - 4 990,14 грн.; за процентами за користування кредитом - 7 344,41 грн.; штрафу (фіксована частина) - 500,00 грн. та штрафу (процентна складова) - 616,73 грн. (а.с.8). Судом встановлено, що [INFO] [PERSON] помер, що стверджується копією актового запису про смерть №311 (а.с. 94). Відповідно до правил, передбачених частинами 3,5 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього кодексу він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з довідкою житлово-будівельного кооперативу «Серпанок» від 27.10.2014 року, відповідями, наданими Коломийським РВ УДМС України в Івано-Франківській області №17/344 та №17/776 відповідно від 05.02. та 05.03.2015 року, місце проживання співвідповідачів [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстроване в [ADDRESS], тобто за місцем проживання [PERSON] Співвідповідачі вказані як дружина та син померлого (а.с.118, 185, 194 ). А тому суд приходить до висновку, що відповідачі належать до першої черги спадкоємців за законом, які прийняли спадщину після смерті [PERSON] Відповідно до правил ч.1 ст.1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню. Розмір заборгованості слід стягнути з відповідачів в рівних частинах, оскільки у суду відсутні відомості про вартості майна, які відповідачі одержали у спадщину Судом встановлено, що позивачем за звернення до суду з даною позовною заявою сплачено судовий збір в розмірі 243,60 грн., що стверджується платіжним дорученням від 19.06.2014 року (а.с.1). Дані судові витрати підлягають присудженню з відповідачів в рівних частинах на користь позивача в зв'язку із задоволенням позовних вимог. На підставі ст.ст. 509, 526, 1050, 1054, 1268, 1270, 1282 ЦК України та,

Outcome: approved