Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-25 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області звернулась [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про встановлення порядку користування земельною ділянкою з вимогами встановити порядок користування земельною ділянкою, площею 0,0441га, що розташована: місто Вінниця, пров. Сергєєва-Ценського, буд. 5, між [PERSON] та [PERSON], згідно з висновком судової земельно-технічної експертизи. Стягнути з відповідачів документально підтверджені судові витрати. Позов мотивовано тим, що позивачка являється співвласником житлового будинку разом з відповідачем по справі. За будинковолодінням була зареєстрована земельна ділянка якою вона просить встановити порядок користування оскільки самостійно вирішити спір разом з іншим співвласником не має можливості, що стало підставою для звернення до суду. В заяві від 26.11.2015р. позивач уточнив позовні вимоги та просив суд встановити порядок користування земельною ділянкою, площею 0,0441га, що розташована: місто Вінниця, пров. Сергєєва-Ценського, буд. 5, між [PERSON] та [PERSON], згідно кадастрового плану виконаного 23.11.2015р. ДП «Поділлягеодезкартографія» на підставі якого [PERSON] користується земельною ділянкою площею 0,00136га зазначеною в кадастровому плані виконаного 23.11.2015р. ДП «Поділлягеодезкартографія» (ділянка 2 блакитного кольору). [PERSON], користується земельною ділянкою площею 0,00305га зазначеною в кадастровому плані виконаного 23.11.2015р. ДП «Поділлягеодезкартографія». (ділянка 1 жовтого кольору) Судові витрати залишити за позивачем. Як вказав в судовому засіданні представник позивача позивач мала намір скористатись своїм правом на безоплатну приватизацію частини земельної ділянки, гарантоване ч. 2. ст. 1, п. «в» ч. 1 ст. 81, п. «а» ч. 3 ст. 116, ч. 1, 2 ст. 118 ЗК України. Замовила 23.11.2015р. у Подільському державному підприємстві геодезії, картографії та кадастру план земельної ділянки, згідно з яким визначено площу земельної ділянки 0,0441га, однак відповідач на вказаний розподіл не погодився інших варіантів встановлення порядку користування не пропонував, що зумовлює необхідність встановлення порядку користування в судовому порядку за висновком експерта. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали відповідно до вимог уточненої позовної заяви, судові витрати просили суд залишити за ними. Відповідач в судовому засіданні щодо задоволення позову не заперечувала. Представник третьої особи в судовому засіданні покладався на розсуд суду. Судом по справі встановлені наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини: Судом встановлено, що згідно свідоцтва паро право на спадщину за законом від 24.07.1997р.позивачу належить ? (одна друга) частка житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами, з якої 1/3 (одна третя) частка житлового будинку належить на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Другою вінницькою державною нотаріальною конторою 24.07.1997 року за реєстром №1-1499, зареєстрованому в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно КП «[PERSON] міське бюро технічної інвентаризації» 09.03.2011 року за реєстраційним номером 33077208, номер запису: 6852 в книзі 27; а 1/6 (одна шоста) частка житлового будинку належить на підставі договору дарування, посвідченого Другою [PERSON] державною нотаріальною конторою 27.08.1997 року за реєстром №2-1035, зареєстрованого в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно КП «[PERSON] бюро технічної інвентаризації» 09.03.2011 року за реєстраційним номером 33077208, номер запису 6852 в книзі 27, по провулку Сергєєва-Ценського, буд.5 в м. Вінниця 1. ( а.с.7, 11,) Згідно договору про порядок користування реальними частками житлового будинку від 29.06.2011р. встановлено порядок користування будинковолодінням згідно якого позивачка користується частиною житлового будинку під літерою «А»: кімнатою 2-2, житловою площею 12,0кв.м., а також такими господарчими та побутовими будівлями та спорудами: ? (однією другою) часткою огорожі «№1», самовільно переобладнаними приміщенням: кухнею 2-1, площею 9,6 кв.м.; самочинно зведеним фундаментом «Ф»; збільшеним в розмірах сараєм «В». Співвласником вказаного будинку з господарськими будівлями та спорудами, являється також [PERSON], якій належить ? (одна друга) частка житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами, з якої 1/3 (одна третя) частка житлового будинку належить їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Другою вінницькою державною нотаріальною конторою 24.07.1997 року за реєстром №1-1499, зареєстрованому в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно КП «[PERSON] міське бюро технічної інвентаризації» 09.03.2011 року за реєстраційним номером 33077208, номер запису: 6852 в книзі 27; а 1/6 (одна шоста) частка житлового будинку належить на підставі договору дарування, посвідченого Другою [PERSON] державною нотаріальною конторою 27.08.1997 року за реєстром №2-1035, зареєстрованого в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно КП «[PERSON] бюро технічної інвентаризації» 09.03.2011 року за реєстраційним номером 33077208, номер запису 6852 в книзі 27, по провулку Сергєєва-Ценського, буд.5 в м. Вінниця. ( а. с. 9) За землекористувачами вказаного будинковолодіння, згідно рішення виконавчого комітету [PERSON] міської ради №20/638 від 07.06.1962р. була зареєстрована земельна ділянка площею 441кв.м. ( а. с. 5) Судом встановлено, що щодо меж земельної ділянки із суміжними землекористувачами та землевласниками немає, про що свідчить акт встановлення (відновлення) в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки (земельних ділянок) та зон обмежень здачі межових знаків під охорону та зберігання від 23.11.2015р. ( а. с. 10) Згідно із ч. 1 ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного),будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Відповідно до ст.ст. 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно зі ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Так рішенням Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої статті Цивільного процесуального кодексу України (справа про охоронюваний законом інтерес) від 1 грудня 2004 року N 18-рп/2004 визначано, що поняття "охоронюваний законом інтерес", що вживається в частині першій статті 4 Цивільного процесуального кодексу України ( 1501-06 ) та інших законах України у логічно-смисловому зв'язку з поняттям "права", треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції ( 254к/96-ВР ) і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загально правовим засадам. Згідно із п. 19. постанови Пленуму ВСУ „Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ від 16.04.2004 N 7 у справах за позовом учасників спільної власності на землю про встановлення порядку володіння й користування спільною земельною ділянкою, на якій розташовані належні їм: жилий будинок, господарські будівлі та споруди, суд зясовує і враховує можливість нормального користування будинком і здійснення догляду за ним, розташування господарських будівель, споруд, необхідність зведення будівель, розташування плодово-ягідних насаджень співвласників, можливість проходу з вулиці на подвіря тощо. Враховуються також вимоги санітарних правил і правил протипожежної безпеки. В разі неможливості перенесення співвласником господарських будівель і насаджень на надану в його користування частину ділянки суд має обговорити питання про відповідну грошову компенсацію. При предявленні вимог кожним з учасників спільної власності про встановлення порядку користування спільною земельною ділянкою суд може залишити в спільному користуванні лише ділянки, роздільне користування якими встановити неможливо. Абзаци 1 і 2 цього пункту стосуються також випадків, коли належні особам на праві спільної власності жилий будинок, господарські будівлі та споруди розташовані на земельній ділянці, яка знаходилася в їх користуванні до її приватизації або за договором оренди. Згідно положень ст.ст. 12,83 ЗК України, ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» розпоряджається земельною ділянкою в межах населеного пункту здійснюється відповідними радами з огляду на те, вона вірно залучена до участі у справі у якості третьої особи без самостійних вимог на стороні позивача. Суд враховує, що з огляду на те, що технічно можливий варіант розподілу виготовлений ДП «Поділлягеодезкартографія від 23.11.2015року, який враховує можливість нормального користування будинком і здійснення догляду за ним, розташування господарських будівель, споруд, співвласників, розташування плодово-ягідних насаджень співвласників, можливість проходу з вулиці на подвіря, враховує також вимоги санітарних правил і правил протипожежної безпеки підтримується відповідачами та з яким погоджується представник третьої особи суд вважає за можливим встановлення порядку користування згідно зазначеного варіанту. Таким чином, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовні обґрунтовані повністю підтверджені матеріалами справи та підлягають задоволенню в повному обсязі. В судовому засіданні позивач просив суд судові витрати слід залишити за позивачем

Outcome: approved