Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-06 00:00:00

В січні 2018 року публічне акціонерне товариство комерційний банк (далі ПАТ КБ) "Приватбанк" звернувся до суду з вказаним позовом. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що [PERSON] звернувся до Банку з метою отримання банківських послуг, у зв»язку з чим підписав заяву б/н від 06 лютого 2013 року, згідно якої відповідач отримав кредит у розмірі 1600 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідно до умов укладеного договору, Договір складається з заяви позичальника, умов надання банківських послуг. Посилаючись на неналежне виконання [PERSON] кредитних зобов'язань та на вимоги ст.ст. 526, 527, 530, 1050, 1054 ЦК України, позивач просив стягнути з [PERSON] заборгованість за договором в розмірі 38129 грн. 50 коп., з яких: 19632,40 грн. - тіло кредиту, 6051,62 грн. - нараховано відсотків за користування кредитом, 10153,60 грн. - нараховано пені, а також штрафи: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 1791,88 грн. - штраф (процентна складова), а також стягнути з [PERSON] понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору. В судове засідання представник позивача не з'явився, подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, у відповіді на відзив відповідача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, при цьому пояснив, що відновив кредитну картку, строк дії якої закінчився 31.07.2016 року, здійснював платежі по 2017 рік, не погоджується лише зі списанням Банком коштів з його рахунку. Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечує в повному обсязі, ні підставі чого надав відзив на позовну заяву Банку. Суд, заслухавши пояснення відповідача, представника відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до договору б/н від 06 лютого 2013 року, укладеного між ПАТ КБ "Приватбанк" та [PERSON], відповідач отримав кредит у розмірі 1600 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідно до умов укладеного договору, Договір складається з заяви позичальника, умов надання банківських послуг. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Встановлено, що в період дії кредитного договору [PERSON] не дотримувався умов кредитного договору, внаслідок чого станом на 17 грудня 2017 року в нього виникла заборгованість перед Банком в розмірі 38129 грн. 50 коп., з яких: 19632,40 грн. - тіло кредиту, 6051,62 грн. - нараховано відсотків за користування кредитом, 10153,60 грн. - нараховано пені, а також штрафи: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 1791,88 грн. - штраф (процентна складова). Відповідно до ст. ст. 526, 1054 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу; за кредитним договором позичальник зобов'язаний повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то вразі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Враховуючи, що відповідач взятих на себе кредитних зобов'язань в строки передбачені договором кредиту належним чином не виконав, суд знаходить позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором кредиту, відсотками, пенею обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. З розрахунку заборгованості за договором кредиту станом на 31 травня 2015 року та 17 грудня 2017 року вбачається, що [PERSON] частково сплачував заборгованість за кредитом з часу укладення договору по серпень 2017 року. Стосовно позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача суми штрафів у розмірі 500 грн. (фіксована частина) та 1791,88 грн. (процентна складова), нарахованої позивачем через несвоєчасне виконання відповідачем грошових зобов»язань, суд вважає за необхідне зазначити наступне. За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. За положенням ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Умовами кредитного договору б/н від 06.02.2013 року передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов»язань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення. У той самий час умовами кредитного договору також передбачена сплата штрафів фіксованої частини та процентної складової. Відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов»язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Таким чином, вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» в частині стягнення з відповідача штрафів у розмірі 500 грн. (фіксована частина) та 1791,88 грн. (процентна складова) задоволенню не підлягають. З огляду на вищезазначене, суд задовольняє позовні вимоги частково. Питання про стягнення судових витрат, суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial