Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-18 00:00:00

Позивач 07 червня 2013 року звернувся до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із позовом, де просить стягнути із [PERSON] заборгованість за кредитним договором № R53700323712В від 05.09.2012 року у розмірі 106045,94 грн. та судові витрати по справі. Свої вимоги обґрунтовує тим, що між ПАТ "ВТБ Банк" та [PERSON] 05 вересня 2012 року укладено зазначений договір, згідно якого банк надав останньому кредит у сумі 90000 гривен, а відповідач зобов'язався повернути суму кредиту до 05 вересня 2016 року включно, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов'язання у порядку та строки, передбачені угодою. Однак, відповідач отримавши від позивача одноразово кредит у вказаній сумі, належним чином свої зобов'язання по поверненню чергової частини кредиту та сплати відсотків за користування ним не виконує. Зазначені обставини призвели до утворення заборгованості, розмір якої станом на 28 березня 2013 року склав 106045, 94 гривен. Позивач, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, у судове засідання свого представника не направив. При цьому, представником позивача Старенко І.І., що діє відповідно довіреності № 225/11.5.2 від 02.06.2014 року, надана суду заява про розгляд справи за його відсутності, підтримання у повному обсязі позовних вимог, відсутності заперечень проти заочного розгляду справи. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'являється, про поважність причин своєї неявки суд не повідомляє, заяву про розгляд справи за його відсутності не подав, як і заперечень проти позову. За вказаних обставин, судом ухвалено відповідно до ст. 224 ЦПК України проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення суду. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Повно, всебічно та об'єктивно дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає частковому задоволенню за наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. 05 вересня 2012 року між ПАТ "ВТБ Банк" та [PERSON] укладено кредитний договір № R53700323712В, відповідно умов якого банк надав позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти у сумі 90000,00 грн. з виплатою відсоткової ставки у розмірі 31% річних зі строком повернення кредиту до 05 вересня 2016 року (а.с. 5-8, 9, 10). Зазначений кредит надано відповідачу шляхом безготівкового перерахування коштів на картковий рахунок останнього, що підтверджується копією меморіального ордеру № 33358 від 05 вересня 2012 року (а.с. 11). Однак, отримавши вказану суму кредиту, [PERSON] зобов'язання за кредитним договором, щодо поверненню чергової частини кредиту та сплати відсотків за користування ним належним чином не виконує, що призвело до утворення заборгованості. Згідно наданого позивачем розрахунку, станом на 28 березня 2013 року сума заборгованість становить 106 045,94 грн. (а.с. 15). Матеріали справи містять досудову вимогу про погашення заборгованості за кредитним договором (а.с. 12). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ч.1 ст.631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і обов'язки відповідно до договору. Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Кредитним договором обумовлено, що договір діє з моменту його укладання до повного виконання зобов'язань сторонами, тобто термін дії договору до 05 вересня 2016 року. Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати відсотків. Згідно п.5.2.2 Кредитного договору Банк має право вимагати дострокового повернення кредиту сплати нарахованих відсотків, можливої неустойки, комісійної нагороди у випадках, передбачених цим договором, зокрема, за невиконання (неналежне виконання) зобов'язань щодо сплати платежів, а також комісійної винагороди, неустойки тощо, передбачених умовами Договору. Враховуючи викладене, положення закону та умови договору, враховуючи, що у передбачені договором строки відповідач не повертає кредитні кошти та не сплачує відсотки за користування ним, суд приходить до висновку, що позовні вимоги у цій частині є обґрунтованими і підлягають задоволенню у повному обсязі та з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором № R53700323712В від 05.09.2012 року в сумі 106045,94 грн., що складається з: заборгованості по кредиту - 89015,57 грн.; заборгованість по відсоткам за користування кредитом у сумі 9006,46 грн.; пеня по кредиту за період з 09.10.2012 року по 29.04.2013 року у сумі 2971,60 грн.; пеня по відсоткам за користування кредитом в сумі 5052,61 грн. за період з 09.10.2012 року по 29.04.2013 року. При цьому, суд погоджується з розрахунком заборгованості, зробленим позивачем та вважає, що він відповідає вимогам закону та умовам кредитного договору. Згідно з вимогами ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача також підлягають стягненню сплачені останнім при подачі позовної заяви судовий збір у розмірі 1060,46 грн. Однак, суд вважає безпіставною вимогу позивача, щодо стягнення із відповідача судового збору за подання заяви про забезпечення позову у розмірі 114, 70 гривен, оскільки ухвалою суду від 11 липня 2013 року у задоволенні зазначеної заяви позивачу відмовмено.

Outcome: partial