Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-04 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог 17 червня 2021 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Позовна заява обґрунтована тим, що 19.02.2021 приватним нотаріусом Обухівського нотаріального округу Київської області Головкіною Яною Вікторівною вчинено виконавчий напис №2353, про стягнення з позивача заборгованості у розмірі 165628,01 грн, в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту 66513,02 грн, строкова заборгованість за комісією 5988,60 грн, строкова заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом 63267,38 грн, строкова заборгованість за штрафами і пенями 29859,01 грн, за вчинення виконавчого напису 650 грн, загальна сума, що підлягає стягненню становить 166278,01 грн. Зазначений виконавчий напис було вчинено відповідно до кредитного договору №630008399 від 26.07.2013, укладеного із ПАТ «Альфа банк» (правонаступник ТОВ «Кредитні ініціативи»). Відповідно до довідки ДП «ВайдманнМалин ізоляційні компоненти» від 14.06.2021 №73 станом на 16 червня 2021 року із заробітної плати позивача стягнуто 12070,59 грн. Позивач вважає, що приватним нотаріусом Обухівського районного\~нотаріального округу\~Київської області\~Головкіною Я.В. виконавчий напис вчинено з порушенням норм чинного законодавства та Постанови Кабінету Міністрів України від 29.06.199 №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», оскільки вчинений на кредитному договорі, що укладений у простій письмовій формі, у зв`язку з чим є підстави для визнання його таким, що не підлягає виконанню та стягнення з відповідача на його користь безпідставно отриманих коштів та судових витрат. Процесуальні дії у справі Ухвалою від 18.06.2021 було задоволено заяву позивача про забезпечення позову, яка надійшла разом з позовом, шляхом зупинення стягнення за виконавчим провадженням № 64672744. Ухвалою від 22.06.2021 позов прийнято до розгляду та відкрито провадження, визначено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження, розпочато підготовче провадження, підготовче судове засідання призначено на 14 годину 30 хвилин 19 липня 2021 року. Ухвалою від 19.07.2021 закрито підготовче провадження по цивільній справі та призначено справу до судового розгляду на 15 годину 11 серпня 2021 року, яке було відкладено на 15 годину 05.10.2021 року. 17.08.2021 до суду надійшов відзив на позовну заяву. Позивач у судове засідання не з`явився, 19.07.2021 звернувся до суду із заявою про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи. Представник відповідача та третя особа у судове засідання не з`явились, про розгляд справи повідомлялись належним чином. Заяв та клопотань до суду не надходило. Суд відповідно до ст. 247\~ЦПК України розглядає справу у судовому засіданні за відсутності позивача і відповідача без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Позиція відповідача \~ \~ \~ \~Генеральний директор ТОВ «Вердикт Капітал» Їжаковський О.В. направив до суду відзив, в якому проти заявлених вимог заперечив та у задоволенні позовних вимог просив відмовити. \~ \~ \~ \~Копія ухвали\~про відкриття\~провадження вручена\~відповідачу 03.07.2021\~(а.с.\~33),\~таким чином\~відзив мав\~бути поданий\~у строк\~по 18.07.2021\~включно,\~відповідач відправив відзив 10.08.2021, тобто з порушенням строку на подання відзиву та без клопотанням про продовження строку для його подання. З огляду на вимоги ч. 8 ст. 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами. Встановлені судом обставини Згідно анкети-заяви про акцепт Публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в рамках продукту «максимум-готівка», 26.07.2013 позивач та ПАТ «Альфа-Банк» уклали кредитний договір № 630008399, згідно з яким позивач отримав кредитний ліміт у сумі 75000 грн (а. с. 13). 19.02.2021 року приватний нотаріус Обухівського районного\~нотаріального округу\~Київської області\~Головкіна Яна\~Вікторівна вчинила виконавчий напис, що зареєстрований в реєстрі за № 2353, про стягнення з позивача на користь ТОВ «Вердикт Капітал» 165628,01 грн заборгованості за кредитним договором № 630008399 від 26.07.2013 року, за період з 16.01.2019 року по 28.01.2021 року, який було укладено між ПАТ «Альфа-Банк», правонаступником всіх прав та обов`язків якого згідно договору факторингу №1 від 21.06.2016 є ТОВ «Кредитні Ініціативи», правонаступником всіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору Факторингу № 2019-ІКІ/ВЕСТА від 26 грудня 2018 року є ТОВ «ФК «ВЕСТА», правонаступником якого, на підставі Договору відступлення прав вимоги № 16-01/19/1 від 16 січня 2019 року, є ТОВ «Вердикт Капітал» та 650 гривень за вчинення виконавчого напису, а всього на суму 166278,01 (сто шістдесят шість тисяч двісті сімдесят вісім) гривень 01 копійку (а.с.14). Згідно відповіді приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Мельника Ю.А., на примусове виконання виконавчого напису №2353 від 19.02.2021 виданого приватним нотаріусом ОРНО Київської області Головкіною Я.В., про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості в розмірі 166278,01 грн відкрито виконавче провадження №64672744 (а.с.12). Відповідно до довідки про здійснені відрахування із заробітної плати ДП «ВайдманнМалин ізоляційні компоненти» №73 від 14.06.2021, за постановою від 15.03.2021 ВП №664672744 виданою згідно з виконавчим написом №2353 від 19.02.2021, із заробітної плати [PERSON] утримано 12070,59 грн, з них: витрати на проведення виконавчих дій 669 грн, на користь ТОВ «Вердикт Капітал» - 10365, 08 грн, винагорода приватному виконавцю 1036,51 грн (а.с.16). Оцінка аргументів сторін та норми права, застосовані судом Між сторонами виник спір щодо визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та стягнення безпідставно набутих коштів. Частиною 1 ст.\~16\~ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з частиною першої\~статті 1 Закону України від 02 вересня 1993 року «Про нотаріат»\~нотаріат в Україні це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Статтею 50\~Закону України\~«Про нотаріат» передбачено, що \~нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Статтями 87, 88 вищевказаного Закону визначено, що\~ для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.\~ Відповідно до\~ст. 18 ЦК України\~нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у\~ відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.\~ Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Згідно положень\~ст. 89 Закону України «Про нотаріат»\~у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають, витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення, розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. Згідно Розділу 2 глави 16 п.3.1. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який відповідає пункту 284 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, нотаріус вчиняє виконавчі написи\~ якщо подані\~документи підтверджують\~безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем;\~ за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Відповідно до положень п.13 постанови Пленуму Верховного Суду "Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні" при вирішення справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до\~Закону України "Про нотаріат"\~виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. Пунктом 8 зазначеної вище постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення. Нормативними положеннями п.10 Узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні від 07 лютого 2014 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснено, що однією з об`єктивних причин оскарження виконавчих написів є поверхневий підхід нотаріуса до вирішення питання про можливість вчинення виконавчого напису у кожному конкретному випадку. Поза увагою нотаріуса часто лишається те, що стягувачі, звертаючись за вчиненням виконавчого напису, необґрунтовано завищують суми своїх вимог, включаючи до їх складу всі санкції, комісії, винагороди, або звертаються про стягнення спірного боргу. Тому судами під час розгляду таких справ має бути враховано пред`явлені банками розрахунки заборгованості за кредитними договорами, суми, які зазначені у письмових вимогах та виконавчих написах нотаріусів, з`ясовано всі обставини у справі, зокрема чи є за боржником сума боргу. При цьому судам слід особливу увагу приділяти спірності сум у частині зазначення різних сум у письмовій вимозі та у виконавчому написі. Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172\~(з наступними змінами та доповненнями) затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, можна зробити висновок, що вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. З огляду на викладене та з урахуванням приписів статей\~15,\~16,\~18 ЦК України, статей\~50,\~87,\~88\~Закону України\~«Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Відповідачем не подано до суду належних та достовірних доказів, що до відповідача перейшло право вимоги; що на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем; що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. На думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, та строку виникнення права вимоги, чим порушив норми Закону України\~«Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Крім того, суд звертає увагу відповідача та третьої особи - приватного нотаріуса Головкіної Я.В., що Постановою Кабінету\~Міністрів України\~від 29\~червня 1999\~року №\~1172 затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Так, постановою Кабінету Міністрів України\~№ 662\~від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» було доповнено Перелік документів пунктом 2 «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин», а для одержання виконавчого напису додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017, постанова КМУ №662 від 26.11.2014, зокрема, в частині внесення до Переліку документів пункту 2 «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» визнана незаконною та нечинною. Тобто, на момент звернення відповідача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису та вчинення нотаріусом відповідного напису, Постанова КМУ від 29.06.1999 № 1172 в частині стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин, була нечинною, а, отже, були відсутні правові підстави для вчинення виконавчого напису в даному випадку взагалі. Тобто, нотаріус не врахував відсутність правової норми, яка б дозволяла йому вчиняти виконавчий напис на кредитному договорі, що не посвідчений нотаріально. Укладений між ПАТ «Альфа Банк» та позивачем кредитний договір № 630008399 від 26.07.2013, який наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, саме у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Це узгоджується із висновками Верховного Суду, що містяться у постановах від 21.10.2020 № 172/1652/18, від 15.04.2020 № 158/2157/17. Щодо задоволення позову в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» безпідставно отриманих коштів, суд зазначає наступне. Частина 1 ст. 1212 ЦК України визначає, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є правовідносини, які виникають у зв`язку з безпідставним утриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають при наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 Цивільного кодексу України). Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності правової підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але в подальшому відпала. При цьому, відповідно до статті 1215 Цивільного кодексу України не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом. За таких обставин, враховуючи, що виконавчий напис за реєстровим номером № 2353 від 19лютого 2021 року визнаний таким, що не підлягає виконанню, а отже, відпала підстава, на якій відповідач набув кошти від позивача внаслідок вчинення виконавчих дій, пов`язаних з виконанням виконавчого напису нотаріуса, у зв`язку з чим суд вважає за можливе застосувати до вказаних відносин положення законодавства щодо повернення безпідставно набутого майна (постанови ВС від 28.01.2020 № 910/16664/18, від 06.03.2019 № 910/1531/18). В той же часз довідки про здійснені відрахування із заробітної плати №73 від 14.06.2021, судом встановлено, що із заробітної плати [PERSON] утримано за виконавчим провадженням № 64672744грошові кошти у сумі 12070,59 грн, при цьому на користь ТОВ «Вердикт Капітал» - 10365, 08 грн, а інша частина -1705,51 грн, на витрати по проведенню виконавчих дій та на винагороду приватному виконавцю. Таким чином, суд вважає, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягають кошти, які були безпосередньо перераховані відповідачу у сумі 10365,08 грн. Грошові кошти в загальній сумі 1705, 51 грн, які були утримані із заробітної плати позивача, як витрати на проведення виконавчих дій та винагорода приватного виконавця у виконавчому провадженні ВП № 64672744, не підлягають стягненню з відповідача, оскільки отримувачем цих коштів є не відповідач, а приватний виконавець, вимог до якого позивач не заявляв. Крім того, суд звертає увагу позивача, що ч. 7 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Розподіл судових витрат Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, а саме: сплачений позивачем судовий збір пропорційно до задоволеної частини позовних вимог в розмірі 2141,7 грн.

Outcome: partial