Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-18 00:00:00

ККП Донецької міської ради «Донецькміськтепломережа» звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідачі є наймачами квартири [ADDRESS]. На протязі всього мешкання у вищевказаній квартирі , відповідачі користувалися послугами ККП Донецької міської ради «Донецькміськтепломережа», проте плату за отриманні послуги здійснюють несвоєчасно та не в повному обсязі. 20.11.2013 року позивач звернувся до суду із заявою про стягнення заборгованості з відповідачів в порядку наказного провадження, але ухвалою суду від 09.12.2013 року заяву про видачу судового наказу було повернуто. До теперішнього часу відповідачі оплату за опалення та гаряче постачання не здійснили, тому просив суд стягнути солідарно з відповідачів за період з 01.10.2010 року по 01.01.2014 року заборгованість у розмірі 2702,77 грн., з яких 2578,59 грн. - сума основного боргу за послуги теплопостачання, 118,11 грн. - 3% річних, 6,07 грн. - індекс інфляції. В судове засідання представник позивач не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, наполягав на задоволенні позовних вимог, не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце проведення засідання був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України, у випадку неявки до судового засідання відповідача, належним чином повідомленого та такого, що не повідомив про причини неявки, суд може прийняти заочне рішення на підставі доказів, що мають в справі, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] мешкають у квартирі [ADDRESS] та є споживачами послуг з теплопостачання, які надає позивач, що підтверджено витягом з особового рахунку № [NUMBER] від 05.09.2013 року (а.с. 2). На протязі всього мешкання у вищевказаній квартирі , відповідачі користувалися послугами ККП Донецької міської ради «Донецькміськтепломережа», проте плату за отриманні послуги здійснюють несвоєчасно та не в повному обсязі, у зв'язку з чим за період з 01.10.2010 року по 01.01.2014 року заборгованість у розмірі 2702,77 грн., з яких 2578,59 грн. - сума основного боргу за послуги теплопостачання, 118,11 грн. - 3% річних, 6,07 грн. - індекс інфляції (а.с. 3-5). 20.11.2013 року позивач звернувся до суду із заявою про стягнення заборгованості з відповідачів в порядку наказного провадження, але ухвалою Київського районного суду м. Донецька від 09.12.2013 року заяву про видачу судового наказу було повернуто у зв'язку із тим, що за відомостями адресові-довідкового підрозділу ГУ ДМУ України в Донецькій області боржники не зареєстровані за зазначеною у заяві адресою (а.с.7). Згідно п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та пп.1 п.30 Правил, споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до п.18 Правил, плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Відповідно до ст.ст. 67,68 ЖК України наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Правовідносини з приводу постачання теплової енергії, які виникли між сторонами регулюються нормами Закону України від 24 червня 2004 року № 1875-1V «Про житлово-комунальні послуги» та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630. Цей обов'язок споживача зазначений і у п. 7 Правил користування приміщеннями у житлових будинках, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року № 45, яким передбачено, що власник та наймач ( орендар) квартири зобов'язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно п.18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 розрахунковим періодом для послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Право споживача на вибір одного або декількох джерел теплової енергії чи теплопостачання, якщо це можливо за існуючими технічними умовами, встановлено статтею 24 Закону України від 02 червня 2005 року № 2633-ІV «Про теплопостачання». Можливість відмови від користування послугою виконавця або виробника, у тому числі від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, передбачена пунктом 26 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 31.10.2007 року № 1268 Відповідно до положень статей 21,22 Закону України від 24 червня 2004 року "Про житлово-комунальні послуги" № 1875-1V теплопостачальна організація є виробником послуг і укладає договір поставки з органами місцевого самоврядування на виробництво і створення житлово-комунальних послуг (ст. 22 ч. 1 п.3 ), а також із виконавцем послуг - житловою організацією. В обов'язки виробника послуг не входить укладення договору безпосередньо із споживачем. Крім того, судом встановлено, що відповідачам послуги теплопостачання надавалися позивачем, вони в установленому законом порядку не відмовлялися від їх надання, що підтверджує наявність правовідносин з надання житлово-комунальних послуг між сторонами. Відповідно до п.10 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» № 630, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року, встановлено, що справляння плати за нормативами (нормами) споживання за наявності квартирних засобів обліку без урахування їх показань не опускається, за винятком випадків, передбачених абзацом п'ятим пункту 16 цих Правил. Виконавець і споживач не мають права відмовлятися від врахування показань засобів обліку. Згідно п.5 ч.3 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004р. №1875-1У споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно п. 1ст.18 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" у разі порушення виконавцем умов договору, споживач має право викликати його представника для складання та підписання акта-претензії споживача, в якому зазначаються строки, види, показники порушень тощо. З матеріалів справи вбачається, що будь-яких доказів на підтвердження того, що відповідачами були здійснені такі заходи відносно позивача, надано не було. Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином та у встановлений строк, одностороння відмова від виконання прийнятих на себе зобов'язань згідно до вказівок закону, договору, не допускається. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущенных. Таким чином, суд вивчивши матеріали справи, законодавство, що регулює дані правовідносини, дійшов до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, а саме: з відповідача на користь позивача необхідно стягнути суму заборгованості за послуги теплопостачання за період з 01.10.2010 року по 01.01.2014 року заборгованість у розмірі 2702,77 грн., з яких 2578,59 грн. - сума основного боргу за послуги теплопостачання, 118,11 грн. - 3% річних, 6,07 грн. - індекс інфляції. Згідно зі ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд стягує з іншої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати по справі. На підставі викладеного і

Outcome: approved