Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-25 00:00:00

Позивач 02.09.2015 року звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 1\~103\~231, 84 грн. та судових витрат. При цьому посилається на те, що між АППБ " Аваль", найменування якого було змінено на ПАТ «[PERSON] Аваль», та [PERSON] було укладено кредитний договір № 014/0044/82/66351 від 26.09.2006 року, відповідно до якого позивач надав йому кредит у сумі 71\~200, 00 доларів США терміном до 26 вересня 2016 року зі сплатою 14% річних з погашенням кредиту та відсотків за користування кредитом щомісячно, згідно графіку погашення кредиту та відсотків. За додатковою угодою № 014/0044/82/66351/2 від 01.04.2011 року була змінена дата остаточного погашення кредиту та яка склала 26 січня 2022 року. У забезпечення виконання кредитного договору між АППБ «Аваль» та Самчук (нині [PERSON]) О.М. було укладено договір поруки від 26.09.2006 року, відповідно до якого остання прийняла на себе зобовязання відповідати по зобовязанням [PERSON], які виникають з умов кредитного договору № 014/0044/82/66351 від 26.09.2006 року. Однак відповідачі порушили умови повернення суми кредиту, відсотків річних за користування кредитом та інших платежів, згідно умов, положень та графіку погашення кредиту. Станом на 20.05.2015 року загальна сума заборгованості за кредитним договором склала 1\~103\~231, 84 гривень. У судове засідання 26.11.2015 року представник [PERSON], діючий в інтересах ПАТ «[PERSON] Аваль» (діє на підставі довіреності від 20.07.2015 року) не з'явився, але надав до суду письмову заяву, згідно якої просив суд розглядати справу за його відсутності, у якій також зазначив, що\~ проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачі у судове засідання 26.11.2015 року не зявились, про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, поважних причин неявки суду не представили. Суд у звязку з неявкою відповідачів та неповідомленням про поважні причини такої неявки у судове засідання, ухвалив слухати справу за відсутності відповідачів, згідно ч.4 ст.169 ЦПК України, у порядку ст. ст. 224-225\~ ЦПК України\~ при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. Згідно ст.197 ЦПК України у разі неявки всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу не здійснюється. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між АППБ " Аваль", найменування якого було змінено на ПАТ «[PERSON] Аваль», та [PERSON] було укладено кредитний договір № 014/0044/82/66351 від 26.09.2006 року, відповідно до якого позивач надав йому кредит у сумі 71\~200, 00 доларів США терміном до 26 вересня 2016 року зі сплатою 14% річних з погашенням кредиту та відсотків за користування кредитом щомісячно, згідно графіку погашення кредиту та відсотків. За додатковою угодою № 014/0044/82/66351/2 від 01.04.2011 року була змінена дата остаточного погашення кредиту та яка склала 26 січня 2022 року. У забезпечення виконання кредитного договору між АППБ «Аваль» та Самчук (нині [PERSON]) О.М. було укладено договір поруки від 26.09.2006 року, відповідно до якого остання прийняла на себе зобовязання відповідати по зобовязанням [PERSON], які виникають з умов кредитного договору № 014/0044/82/66351 від 26.09.2006 року. Через невиконання відповідачами зобов'язань щодо своєчасної сплати кредиту та нарахованих відсотків за кредитним договором № 014/0044/82/66351 від 26.09.2006 року, станом на 20.05.2015 року виникла заборгованість перед ПАТ «[PERSON] Аваль» у розмірі 51\~910, 49 дол. США, що в еквіваленті до курсу НБУ становить 1\~103\~231, 84 грн., з яких: -заборгованість за кредитом 40\~539, 86 дол. США, що за курсом НБУ становить 861\~576, 62 грн.; -прострочена заборгованість за кредитом за період з 27.06.2014 року по 20.05.2015 року 2\~344, 21 дол. США, що за курсом НБУ становить 49\~820, 51 грн.; -заборгованість за відсотками 5\~017, 87 дол. США, що за курсом НБУ становить 106\~642, 68 грн.; -прострочена заборгованість за відсотками за період з 27.03.2014 року по 20.05.2015 року 4\~511, 40 дол. США, що за курсом НБУ становить 95\~878, 89 грн. -пеня за прострочення кредиту та відсотків за період з 27.04.2011 року по 20.05.2015 року 6\~352, 76 дол. США, що за курсом НБУ становить 135\~012, 54 грн. Відповідно до ч.1, ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно до статей 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч.1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Пунктом 29 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних i кримінальних справ від 30.03.2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз'яснено, що при вирішенні спорів про дострокове повернення кредиту суд має враховувати положення статей 1050, 1054 ЦК і виходити з того, що якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути кредит частинами (із розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому від суми кредиту. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, Відповідач порушує зобов'язання за даним договором. Згідно ч.2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Згідно із ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Ані вищевказаним договором, ані законодавством України підстав невиконання зобовязання щодо повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом не передбачено. У ч.1 ст. 554 ЦК України зазначено, що у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не передбачена додаткова (субсидіарна відповідальність) поручителя. Відповідно до ст. 553 ЦК України поручителі, поручаються перед кредитором боржника за виконання ним свого зобовязання, а також відповідають перед кредитором за порушення зобовязань боржником. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Також відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше\~майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або\~неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Частиною 2\~ст. 625 ЦК України\~передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, судом було встановлено, що умови Кредитного договору щодо своєчасної сплати кредиту та нарахованих відсотків Відповідачем не виконані. Розрахунок суми заборгованості міститься в матеріалах справи. Жодних доказів щодо сплати грошових коштів за кредитним договором, та які б спростовували зазначений розрахунок заборгованості, відповідачі суду не надали. На момент розгляду справи доказів про погашення відповідачами кредиту, сплати комісій, відсотків, пені, штрафу, тощо у суду немає. \~Таким чином, вимоги позивача про стягнення з відповідачів штрафу (комісій), заявлені обґрунтовано, так як це передбачено укладеним кредитним договором та діючим законодавством України. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно\~ст. 11 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказами. Отже, допустивши прострочення кредиту, відповідачі порушили не тільки свої договірні зобов'язання, а й вимоги законодавства України, на підставі чого суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідачів всієї суми заборгованості за кредитним договором є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Судом встановлено, що внаслідок неналежного виконання відповідачами умов кредитного договору, позивач поніс витрати по сплаті судового збору у розмірі 3654, 00 грн., що підтверджується наявним у матеріалах справи платіжним дорученням № 431039 від 30.07.2015 року (а.с.8). Отже, стягненню з Відповідачів підлягають стягненню витрати (судовий збір) на користь Позивача у рівних частках з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: approved