Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-16 00:00:00

В липні 2013 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив постанови рішення, яким стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду в сумі 38000 грн. 00 коп. та судові витрати по справі в сумі 380 грн. 00 коп. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказав на те, що 17.02.2012 року о 18 год. 00 хв. [PERSON], керуючи автомобілем МАН [NUMBER], рухаючись по другорядній дорозі у м. Дніпропетровську по вул. Камчатській з боку вул. Свердлова в напрямку пр. Петровського, на перехресті з вул. Щепкіна не надав дороги автомобілю КІА Черато, д.н. [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], який рухався через дане перехрестя по вул. Щепкіна з боку проспекту Калініна у напрямку вул. Нестерова, з права наліво, внаслідок чого сталося зіткнення вказаних автомобілів. Власність автомобіля [PERSON] підтверджується технічним паспортом [NUMBER] від 26 травня 2010 року. Постановою Мелітопольського районного суду Запорізької області від 21.03.2012 року, відповідача було визнано винним у скоєнні ДТП. Внаслідок ДТП автомобіль позивача отримав механічні пошкодження. Згідно висновку авто-товарознавчого дослідження № 38А/2012 від 06.03.2012 року вартість відновлюваного ремонту автомобіля КІА Черато складає 96 502 грн. 24 коп. Відповідачем у березні 2012 року було сплачено позивачеві 58 502 грн. 24 коп. Решту суми на неодноразові звернення позивача [PERSON] не сплатив. У зв'язку з небажанням відповідача в добровільному порядку відшкодувати шкоду, позивач був вимушений звертатися до суду для захисту своїх порушених прав. В судове засідання позивач не з'явився, але від його представника за довіреністю надійшла заява, у якій вона просила проводити розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги повністю підтримала та просила задовольнити позов, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений. Згідно протоколу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області щодо виконання окремого доручення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровськ відповідача було вручено копію позову з додатками. Позовну заяву він не визнав в повному обсязі. Також, відповідач долучив копії квитанцій згідно яких ним було частково спалачено шкоду у розмірі 10 000 грн. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню по наступним підставам. Згідно ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльності особистим немайновим правом фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, використання якого створює підвищену небезпеку. У відповідності до абз. 2 п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року N 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). У судовому засіданні встановлено, що 17 лютого 2012 року о 18 год. 00 хв. [PERSON], керуючи автомобілем МАН [NUMBER], рухаючись по другорядній дорозі у м. Дніпропетровську по вул. Камчатській з боку вул. Свердлова в напрямку пр. Петровського, на перехресті з вул. Щепкіна не надав дороги автомобілю КІА Черато, д.н. [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], який рухався через дане перехрестя по вул. Щепкіна з боку проспекту Калініна у напрямку вул. Нестерова, з права наліво, внаслідок чого сталося зіткнення вказаних автомобілів. Своїми діями водій [PERSON] грубо порушив вимоги п.п. 1,3, 1.4, 1.5, 16.11 та дорожнього знаку 2.2. Правил дорожнього руху України (а.с.9). Власність автомобіля [PERSON] підтверджується технічним паспортом [NUMBER] від 26 травня 2010 року (а.с.7). Постановою Мелітопольського районного суду Запорізької області від 21.03.2012 року, відповідача було визнано винним у скоєнні ДТП (а.с.8). Згідно висновку експертного дослідження №38А/2012 від 06.03.2012 року, складеного спеціалістом авто-товарознавцем ЧП [PERSON] вартість відновлювального ремонту пошкодженого при ДТП автомобіля «КІА Черато», державний номер [NUMBER] складає - 96 502 грн. 24 коп. (а.с.10-22). Відповідно до ст. 3 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" зазначено, що обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та (або) майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Згідно зі ст. 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Згідно із наданої позивачем виписки із банківської карти від 01.04.2014 року № 616794 вбачається, що 18.05.2012 року Страховою компанією згідно наказу № 1542 від 15.05.2012 року в рахунок відшкодування шкоди в межах страхового ліміту [PERSON] були перераховані кошти у розмірі 49 750 грн. 00 коп. Відповідно до ст.1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до протоколу судового засідання Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 28.08.2013 року в порядку виконання виконання окремого доручення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровськ [PERSON] було допитано в якості відповідача. Як вбачається з його пояснень, 27.04.2012 року ним було здійснено проплату у розмірі 10 000 грн. на ім`я [PERSON] (а.с. 39) в рахунок відшкодування шкоди. Даний факт підтверджується копіями квитанцій від 27.04.2012 року наданими відповідачем (а.с. 42). Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що невідшкодована частина матеріальної шкоди спричиненої в наслідок ДТП складає: 96 502,24 грн. - 49 750 грн. - 10 000 грн. = 36 752 грн. 24 коп., які слід стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому, суд приходить до висновку, що з [PERSON] на користь позивача необхідно стягнути витрати по сплаті судового збору у розмірі 367 грн. 52 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial