Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-09 00:00:00

Заявник звернувся із позовом, яким просив суд встановити факт належності [PERSON] сертифікату на право на земельну частку (пай), площею 6,83 га., серії ОД № 0560399, зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 11188 від 23.03.2005 року, виданого на ім`я [PERSON] . Визнати даний сертифікат втраченим. Визнати за [PERSON] право на земельну частку (пай) площею 6,83 в умовних кадастрових гектарах, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що перебуває в колективній власності в КСП «Дофінівське», що розташовано на території Одеської області, Лиманський район, Новодофінівська сільська рада (за межами населеного пункту), відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) за № 11188 від 23.03.2005 року, виданого на ім`я [PERSON] . Заявник подав заяву про розгляд справи у свою відсутність, вимоги заяви підтримав повністю. Представник Лиманської РДА Одеської області подав заяву про розгляд справи у свою відсутність, вимоги заяви повністю визнав. Розглянувши доводи та пояснення заявника, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази на предмет їх належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заяви виходячи з наступного: На ім`я [PERSON] було видано сертифікат серії ОД № 0560399 який було зареєстровано у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 11188 від 23.03.2005 року, про право на земельну частку (пай), площею 6,83 в умовних кадастрових гектарах, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що перебуває в колективній власності в КСП «Дофінівське», що розташовано на території Одеської області, Лиманський район, Новодофінівська сільська рада (за межами населеного пункту) (а.с. 12). В теперішній час сертифікат втрачений (а.с. 10-11). Встановивши виниклі правовідносини, суд звертається до положень діючого законодавства, яким вони врегульовані. Указом Президента України "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" від 08.08.95 р. N 720/95 було передбачено порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям. Організаційні та правові засади виділення власникам земельних часток (паїв) земельних ділянок у натурі (на місцевості) із земель, що належали колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам на праві колективної власності, а також порядок обміну цими земельними ділянками визначено Законом України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" N 899-IV від 05.06.2003. Відповідно до ст. 2 зазначеного Закону основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією; документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай); документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) громадян України, зазначених в абзаці п`ятому частини першої статті 1 цього Закону, є трудова книжка члена колективного або іншого сільськогосподарського підприємства чи нотаріально засвідчена виписка з неї. У відповідності до ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по - батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документів, не збігаються з ім`ям, по-батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Суд приходить до висновку, що встановлення факту належності документів особі можливо лише в тому випадку, коли прізвище, ім`я, по - батькові чи час народження особи в них не співпадає з записами у паспорті чи свідоцтві про народження. Згідно з наданим роз`ясненням у постанові Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року, «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді цих справ, в тому числі факту належності правовстановлюючого документа особі, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по - батькові, суд зобов`язаний запропонувати заявнику подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить саме йому, і що організація (установа), яка видала цей документ, не має можливості внести в нього виправлення. Оскільки у сертифікаті ПІБ власника повністю збігається із ПІБ заявника, то підстав для встановлення юридичного факту належності сертифікату заявнику не має. Належність цього документу позивачу підтверджується змістом довідки Головного управління Держгеокадастру в Одеській області (відділ у Лиманському районі) від 01.11.2017 року № О-360/0-0.220-479/140-17. Разом із тим право заявника має бути захищено з загального правила захисту прав власності. Так, частиною першою статті 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Стаття 331 ЦК України встановила загальне правило, відповідно до якого право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації прав на нерухоме майно після завершення будівництва та прийняття його в експлуатацію. За правилами статті 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує її право власності. Оцінивши зібрані по справі докази на предмет їх належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що матеріалами справи доведений факт втрати позивачем сертифікату, який посвідчує його право на земельну частку (пай), і вважає можливим захистити право позивача визнавши за ним право на земельну частку (пай) з загальних підстав захисту права власності. На підставі наведеного,

Outcome: partial