Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-23 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулась 22 лютого 2021 року до суду зі заявою про видачу обмежувального припису строком на шість місяців стосовно [PERSON] , яким просить: - заборонити [PERSON] наближатися на визначену відстань до місця її проживання/перебування, роботи та навчання; - заборонити [PERSON] вести із нею листування, телефонні переговори або контактувати; - заборонити [PERSON] особисто або через третіх осіб розшукувати її, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею. Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що 04 червня 2019 року сторони уклали шлюб. Від даного шлюбу подружжя має малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який проживає разом із нею. Сторони з грудня 2019 року проживають окремо. Заявник вказує, що [PERSON] систематично застосовує до неї фізичне, економічне та психологічне насильство, висловлюється нецензурною лайкою, поводить себе агресивно та зухвало, принижує її та членів її родини. Після подання заяви на аліменти погрожував, вимагав забрати заяву, ображав, залякував, застосовував фізичне насильство. Факти психологічного та фізичного насильства зафіксовано поліцією. Зокрема, 05 вересня 2020 року був виданий Тимчасовий заборонний припис у відношенні [PERSON] , що вчиняв насильницькі дії стосовно заявниці ( переслідував, лаявся, хватав за обличчя та шию, причиняючи фізичний біль). Також під час зустрічі із дитиною за спільною домовленістю 15.12.2020 року [PERSON] провокував конфлікт намагався вивести колиску у невідомому напрямку, перехиляв колиску, в якій була дитина, змушуючи її нервувати. Після виклику поліції сторонньою жінкою, яка була свідком подій, наніс удар по обличчю, завдавши тілесні ушкодження, з приводу чого нею подано заяву до правоохоронних органів. Крім того, [PERSON] 20 лютого 2021 року приїхав на зустріч із дитиною на виконання рішення Служби у справах дітей за встановленим графіком. Дитину у колисці вивіз дідусь, батько заявниці [PERSON] , через її погане самопочуття. Через 15 хв. дідусь зателефонував, з вимогою викликати поліцію, тому що [PERSON] його вдарив кулаком в обличчя. З метою захисту її від насильницьких дій чоловіка [PERSON] просить суд видати обмежувальний припис. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями 22 лютого 2021 року визначено головуючим у справі суддю Шролик І.С. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 22 лютого 2021 року відкрито провадження по справі. Засобами електронного зв`язку на адресу суду надійшов відзив від [PERSON] на подану заяву в якому він заперечує проти її задоволення. У поданому відзиві зазначає, що 20.02.2021 року прийшов на заплановану зустріч із дружиною та дитиною, що передбачена розпорядженням Оболонською районною в місті Києві державною адміністрацією. Проте дитину виніс батько дружини, а не сама дружина, який почав казати, що він не відходив із колискою від будинку більше ніж на 100 метрів та почав чинити перешкоди. Так як була ожеледиця, батько дружини підслизнувся впав та почав його хапати за ноги та повалив його на землю. Після інциденту прибігла дружина та викликала поліцію, дитину повезла до хати. Вважає, що дружина безпідставно викликає поліцію, утримує дитину без його згоди, чинить йому перешкоди у спілкуванні із дитиною, чим порушує його права. Також засобами електронного зв`язку на адресу суду 23 лютого 2021 року надійшов зустрічний позов [PERSON] про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини. Ухвалою суду, постановленою 23 лютого 2021 року в судовому засіданні із занесенням до журналу судового засідання, [PERSON] відмовлено в його прийнятті до спільного розгляду із поданою [PERSON] заявою, яка розглядається в порядку окремого провадження. В судовому засіданні заявник [PERSON] заявлені вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Суду пояснила, що турбується за своє здоров`я та здоров`я своїх рідних. ЇЇ психоемоційний стан від постійних образ, сварок, фізичного, економічного та психічного насилля зі сторони чоловіка у продовж тривалого часу дуже напружений, вона перебуває в стресі. Вона боїться вийти із дитиною на вулицю, що б не зіткнутися із чоловіком. З вересня 2020 року, чоловік ображає її, пригнічує, постійно погрожує, залякує. Здійснює терор засобами телефонного зв`язку та розпускає руки. Він боляче прижимає, хапає за руки та обличчя, стискає. Після останніх подій, які мали місце 20 лютого 2021 року щодо фізичного насильства у відношенні її батька, літньої людини, зі сторони чоловіка, вона не може розраховувати на безпеку, її немає кому захистити, тому просить суд встановити обмежувальний припис щодо [PERSON] . Також зауважила, що ніколи не перешкоджала чоловіку бачитися із сином. Завжди виносила його в призначений час, проте дуже схвильована за здоров`я своє та дитини. В судовому засіданні заінтересована особа [PERSON] заперечував проти задоволення поданої заяви. Наголосив, що конфлікт між сторонами завжди виникає на підґрунті його бажання спілкуватися із сином, та перешкод зі сторони дружини. Звернув увагу суду, що через обмежувальний припис буде порушене його право та право малолітнього сина на спілкування із батьком. Зазначає, що заявницею не доведено обставини, на які вона посилається стосовно фізичного насилля щодо неї. Просив суд залучити до матеріалів справи довідку про результати розгляду його повідомлення до Подільського УП та витяг з розпорядження про визначення способу участі його у вихованні сина, довідку про те що він на обліку у лікаря психіатра не перебуває, та медичну довідку про проходження психіатричного огляду. Також надав в судовому засіданні записи з нагрудної камери, з метою огляду в судовому засіданні, зазначив, що він знімає зустрічі та спілкування із дружиною. Суд заслухавши заявниці, заінтересовану особу, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доказам наявним у справі, в їх сукупності, дотримуючись принципів об`єктивності, диспозитивності цивільного судочинства, приходить до висновку про часткове задоволення заяви [PERSON] , виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 04 червня 2019 року (а.с.25). Від даного шлюбу подружжя має малолітнього сина: [PERSON] , [INFO] , який проживає разом із матір`ю. Статтею 350-2 ЦПК України передбачено, що заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Основним нормативно-правовим актом, яким регулюються спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства. Згідно з пунктами 3, 4, 14 та 17 ч. 1. ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Економічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру. Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб:1) подружжя;2) колишнє подружжя;3) наречені;4) мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя);5) особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти;6) особи, які мають спільну дитину (дітей);7) батьки (мати, батько) і дитина (діти);8) дід (баба) та онук (онука);9) прадід (прабаба) та правнук (правнучка);10) вітчим (мачуха) та пасинок (падчерка);11) рідні брати і сестри;12) інші родичі: дядько (тітка) та племінник (племінниця), двоюрідні брати і сестри, двоюрідний дід (баба) та двоюрідний онук (онука);13) діти подружжя, колишнього подружжя, наречених, осіб, які мають спільну дитину (дітей), які не є спільними або всиновленими;14) опікуни, піклувальники, їхні діти та особи, які перебувають (перебували) під опікою, піклуванням;15) прийомні батьки, батьки-вихователі, патронатні вихователі, їхні діти та прийомні діти, діти-вихованці, діти, які проживають (проживали) в сім`ї патронатного вихователя. Дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству поширюється також на інших родичів, інших осіб, які пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, за умови спільного проживання, а також на суб`єктів, що здійснюють заходи у сфері запобігання та протидії домашньому насильству. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника. За пунктом 7 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Згідно ч. ч. 2, 3 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; обмеження спілкування з постраждалою дитиною; заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. У відповідності до п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Наявність чи відсутність ризиків в поєднанні з доведеним фактом вчинення особою домашнього насильства є основною і фактично єдиною підставою для застосування чи не застосування обмежувального припису. «Оцінка ризиків» та «наявність ризиків» - є основними обставинами, які повинні бути встановленні судом для ухвалення законного та обґрунтованого рішення в справах про видачу обмежувального припису. Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Частиною першою статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з частиною другою статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України). Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З наданих суду пояснень учасників справи, між подружжям наявний конфлікт та вкрай напружені стосунки. Судом досліджена переписка між сторонами засобами телефонного зв`язку з яких вбачаються висловлювання нецензурною лексикою та погрози зі сторони чоловіка [PERSON] до заявниці. Зі скріншотів видно, що особа, яка підписана [PERSON] зазначає, що відчуває до заявниці агресію та ревнощі, пише про домінування та залякує застосуванням сили (а.с.5-9). Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні не заперечував щодо наявної між сторонами переписки. Судом досліджено терміновий заборонний припис стосовно кривдника серії АА№006701 вчинений 05 вересня 2020 року у відношенні [PERSON] стосовно постраждалої особи [PERSON] на дві доби у зв`язку зі скоєнням домашнього психологічного та фізичного насильства (а.с.12). В судовому засіданні [PERSON] зазначив, що заборонний припис ним оскаржено в судовому порядку. З дослідження судом відомостей реєстру судових рішень (справа 640/21683/20) встановлено, що ухвалою Верховного Суду від 19 січня 2021 року відмовлено [PERSON] у відкритті касаційного провадження на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 30 грудня 2020 року якою апеляційну скаргу [PERSON] на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 грудня 2020 року у справі за позовом [PERSON] до Головного управління Національної поліції у м. Києві про визнання протиправним та скасування термінового заборонного припису, повернути скаржнику. Отже, на час розгляду справи терміновий заборонний припис серії АА№006701 вчинений 05 вересня 2020 року у відношенні [PERSON] є чинним. З протоколу про прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 15 грудня 2020 року видно, що [PERSON] 15 грудня 2020 року звернулась до правоохоронних органів зі заявою, що того ж дня 15.12.2020 року об 11.30 год. її чоловік [PERSON] на вулиці біля будинку [ADDRESS] в ході конфлікту поводив себе не адекватно та вдарив її по обличчю. З відібраних у заявниці [PERSON] пояснень інспектором відділу поліції видно, що 15 грудня 2020 року її чоловік [PERSON] приїхав на побачення із дитиною, яка спала в колисці. Він почав виривати колиску, хапати за руки та ледь її не перевернув, через що виник конфлікт. Вона почала бігти до дому, але він продовжував виривати колиску. Через деякий час він ударив її в обличчя. Свідком подій була мама заявниці - [PERSON] та стороння жінка, яка викликала поліцію. ЇЇ ім`я заявниці невідомо (а.с.15). З рапорту інспектора відділу поліції від 15.12.2020 року видно, що 15.12.2020 року о 12.21 год. отримано заяву на повідомлення служби 102 від заявника ( [NUMBER] ) що біля будинку [ADDRESS] невідомий чоловік кидається в бійку до жінки, яка з коляскою. Даний чоловік повідомляє, що це його дитина, а мати не дає бачитися з нею (а.с.17). З медичної довідки, виданою Міською клінічною лікарнею швидкої медичної допомоги №11948 від 15 грудня 2020 року [PERSON] в тому, що вона перебувала у відділенні з діагнозом: закрита передньомозкова травма струсу головного мозку, забій м`яких тканин справа. Зроблений рентгенографія черепа, на огляд нейрохірурга, аналіз крові. Рекомендований нагляд невролога, та лікаря за місцем проживання, МРТ головного мозку. (а.с.18). Висновком експертного дослідження № 041-1962-2020 за направленням ДОПО болонського УП ГУ НП у м.Києві від 21 грудня 2020 року встановлена наявність у [PERSON] тілесних ушкоджень, проте через відсутність медичної документації не дозволяє встановити ступінь тяжкості тілесних ушкоджень (а.с.19-21). Також судом в судовому засіданні досліджені фрагменти відеоматеріалів наданих [PERSON] з яких встановлено, що між сторонами існують неприязнені, конфліктні відносини. Судом зокрема досліджено, обставини,які мали місце 05 вересня 2020 року. Під час часу спілкування [PERSON] із дитиною, заявниця скаржилася на недостатню фінансову підтримку чоловіка, на її утримання та утримання їх сина. Зауважує, що вона не може працювати, так як доглядає за немовлям. Як під час вагітності, так й на даний час її та сина утримують її батьки. На відео фрагменті міститься запис, як [PERSON] передає дружині пакунок з монетами білого кольору, номіналом по 2 та 5 копійок. Також судом досліджений запис про співбесіду заінтересованої особи [PERSON] із співробітниками поліції, під час встановлення термінового заборонного припису вчиненого 05 вересня 2020 року стосовно постраждалої особи [PERSON] на якому мати заявниці пояснювала поліції, що бачила, як [PERSON] за обличчя та за руки хапав її доньку [PERSON] , яка тримала на руках дитину, під час зустрічей батька із дитиною. Заявниця [PERSON] при перегляді в судовому засіданні відеофайлів зауважила, що [PERSON] коли йому зручно вимикає відеокамеру, а коли необхідно її знов вмикає, щоб фіксувати лише ті обставини,які йому вигідно. Також судом досліджено витяг з розпорядження Оболонської районної в місті Києві Держаної адміністрації № 46 від 09 лютого 2021 року яким визначено участь [PERSON] у вихованні малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , шляхом спілкування з ним у першу і третю суботу кожного місяця з 10.00 до12.00 годин та у другу та четверту неділю кожного місяця з 16.00 до 18.00 год ( у присутності матері дитини). Суд також враховує, що згідно довідок наданих [PERSON] 28 листопада 2020 року ним сплачено аліменти на утримання дитини за жовтень 2020 року в сумі 929,50 грн., за грудень 2020 року та січень 2021 року сплачено аліменти на утримання сина в сумі по 960,50 грн., на місяць. Також [PERSON] надав платіжне доручення від 27 лютого 2020 року та 20 березня 2020 року на суму 2000 грн. та 3000 грн., відповідно. Розмір аліментів на утримання дитини, який сплачує чоловік [PERSON] становить мінімально гарантований державою розмірі 50% від мінімум для дитини відповідного віку. За 2020 рік [PERSON] сплатив на користь [PERSON] суму грошових коштів в загальному розмірі 6890 грн. З урахуванням положення ст. 84 СК України, яка передбачає право дружини на утримання від чоловіка, як під час вагітності, так й до досягнення дитиною трьох років. З огляду на положення ст.7 Закону України «Про державний бюджет на 2020 рік» прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць становить : з 1 січня 2020 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2189 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення; Для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2020 року - 1779 гривень, з 1 липня - 1859 гривень, з 1 грудня - 1921 гривня. В наданих sms переписках чоловік вимагає від заявниці поверненя сплачених на її рахунок коштів в сумі 5000 грн. та надання звіту про їх витрати. Заявниця також повідомляла чоловіку про необхідність проведення сину курсу масажу, вартість кожного сеансу якого коштує 250 грн. З огляду на те, що заявниця не працює, оскільки доглядає малолітню дитину віком до року, не отримує від чоловіка [PERSON] матеріальної підтримки, про що зазначає йому як в смс повідомленнях, так й на досліджених судом відеозаписах. Через необхідність догляду за малолітнім сином не може працювати, матеріально її та сина забезпечують та надають підтримку батьки, що в сукупності з дослідженими доказами свідчить про економічне ( матеріальне ) насилля, бо заявниця цілком залежить від чоловіка. Встановивши фактичні обставини справи, в сукупності з дослідженими належними та допустимим доказами, які наявні в матеріалах справи, суд дійшов висновку про доведеність факту домашнього насильства у розумінні Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», у вигляді економічного (відсутність та залежність від матеріального забезпечення ), психологічного (у погрозах фізичною розправою, образах нецензурними словами, агресивній поведінці, принижуванні та залякуванні) та фізичного (нанесення тілесних ушкоджень, застосування грубої фізичної сили), якому піддавалась заявниця [PERSON] зі сторони свого чоловіка [PERSON] . З огляду на те, що заінтересована особа [PERSON] не надає належної оцінки агресивності своїх дій, суд дійшов висновку про вірогідність та існування ризику продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, яке мало непоодиноки випадки. Аналіз практики ЄСПЛ стосовно порушеного заявницею питання свідчить, що питання можливості отримання та належного виконання обмежувальних приписів є тісно пов`язаним із позитивними обов`язками держави із забезпечення права особи не зазнавати катування або нелюдського чи такого, що принижує гідність, поводження згідно зі ст. 3 ЄКПЛ, а також права на життя згідно ст. 2 та повагу до сімейного і приватного життя, зокрема фізичну і психологічну недоторканність особи, згідно ст. 8 ЄКПЛ. Суд вважає, що вжиті заявницею розумні заходи для її захисту, а саме звернення до правоохоронних органів не дали очікуваного результату, а тому обмежувальний припис є належним та допустимим способом захисту прав заявниці. При вирішенні спірного питання, судом також досліджено пропорційність втручання в особисті не майнові права заінтересованої особи [PERSON] , щодо участі його у вихованні малолітнього сина та дотримання його прав передбачених положенням Сімейного Кодексу України. Суд не обмежує його права у спілкуванні із малолітнім сином. Судом відмовлено в задоволенні обмежувального припису щодо можливості [PERSON] спілкуватися з дружиною через третіх осіб, з метою надання йому права на участь у вихованні дитини, через державні органи у справах дітей. Заявниця погоджується та зауважила, що ніколи не обмежувала права чоловіка на участь у вихованні та спілкуванні із дитиною, проте через його поведінку, він провокує конфлікти, вважає необхідним забезпечити безпеку дитині. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 756/3859/19 (провадження № 61-11564св19) зроблено висновок, що «враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи, а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом». Суд вважає співмірним та оправданим таке тимчасове втручання в особисті права заінтересованої особи, строком на три місяці, що не завдасть істотної шкоди правам заінтересованої особи [PERSON] на участь у спілкуванні та вихованні із його сином, оскільки не обмежує його право на участь у вихованні, спілкуванні та забезпеченні. Також обмежувальний припис не завдасть істотної шкоди інтересам та правам девятимісячному [PERSON] , з огляду на його вік та потреби. Відповідно до ч. 1 ст. 350-6 ЦПК України, у разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, передбачених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" або Законом України "Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків", на строк від одного до шести місяців. Враховуючи вище вказане та беручи до уваги встановлені обставини, суд вважає за доцільне заяву [PERSON] задовольнити частково та видати строком на три місяці обмежувальний припис стосовно [PERSON] , оскільки наявні обґрунтовані ризики вчинення [PERSON] домашнього насильства фізичного, економічного та психологічного характеру щодо заявниці. Заборонити [PERSON] наближатися на відстань, менше ніж 100 метрів до місця проживання, перебування, роботи, навчання [PERSON] ; заборонити [PERSON] вести листування, телефонні розмови або контактувати з [PERSON] . Згідно з п. 10 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про видачу або продовження обмежувального припису. Відповідно до ч. 2 ст. 350-8 ЦПК України про видачу або продовження обмежувального припису суд не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення повідомляє уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявника для взяття особи, стосовно якої видано або продовжено обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також районні, районні у містах Києві і Севастополі державні адміністрації та виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад за місцем проживання (перебування) заявника. Відповідно до ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави.

Outcome: partial