Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-17 00:00:00

В листопаді 2018 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому зазначив, що згідно рішення виконавчого комітету Бердянської міської ради № 546 від 14.09.2005 року є виконавцем послуг з централізованого теплопостачання в м. Бердянськ. Позивачем здійснюється господарська діяльність з постачання пари та гарячої водина потреби опалення в м. Бердянськ та Бердянському районі на підставі ліцензій в термін, визначений органом виконавчої влади Бердянської міської ради. 23.09.2015 року на адресу позивача надійшов лист від споживача теплової енергії фізичної особи - підприємця [PERSON] «про припинення дії договору № 1121 купівлі-продажу теплової енергії у вигляді гарячої води на потреби опалення від 23.03.2010 року» за умовами якого відпуск теплової енергії на потреби опалення здійснювався за адресою: [ADDRESS] . Із наданого протоколу проведення електронних торгів № 112730 [PERSON] придбано ціле вбудоване приміщення, розташоване за адресою: [ADDRESS] . З інформаційної довідки вбачається, що станом на 17.09.2017 року за [PERSON] зареєстровано ціле убудоване приміщення загальною площею 69,7 кв.м., що розташоване за адресою: [ADDRESS] . З метою врегулювання відносин між позивачем та відповідачем щодо відпуску теплової енергії на вбудоване приміщення, на адресу відповідача 22.04.2016 року було направлено пропозицію укласти договір та підписаний з боку відповідача проект договору купівлі-продажу теплової енергії на потреби опалення. Відповідь на пропозицію укласти договір не отримано, підписаний договір на адресу позивача не повертався. Вищезазначене приміщення є вбудованим і система опалення цього приміщення є невід`ємною частиною системи опалення будинку, а тому теплова енергія на приміщення подається з початком опалювального сезону та підключення усього будинку. В результаті проведених заходів договір купівлі-продажу теплової енергії у вигляді гарячої води на потреби опалення з відповідачем не укладено. Обмежити постачання теплової енергії на об`єкт за яким відсутні договірні стосунки позивач не міг, так як приміщення є вбудованим, а обмеження призвело б до порушення прав громадян, що проживають у відповідному багатоповерховому будинку. 25.09.2018 на адресу відповідача було надіслано вимогу про сплату боргу, проте відповідь на адресу позивача не надходила, грошові кошти не сплачені. За період з 01.10.2017 року по 31.03.2018 року відповідачем отримано теплову енергію з урахуванням діючих тарифів на теплову енергію для категорії «інші споживачі» за зазначеним приміщенням на загальну суму 12 718 грн. 76 коп. Вартість теплової енергії спожитої відповідачем в попередній період жовтень 2015 року - березень 2017 року було стягнуто за рішенням Бердянського міськрайонного суду від 05.12.2017 року. Просить стягнути з відповідача суму заборгованості за спожиту теплову енергію в розмірі 12 718,76 грн. та суму судового збору 1762 грн. 24.05.2019 року позивач подав до суду пояснення до позовної заяви, в якому зазначає, що попередження про приведення тепломережі в будинку по [ADDRESS] до відповідності технічних умов (у разі їх порушення або переобладнання) позивачем не наддавалось, оскільки позивач не є балансоутримувачем внутрішньо будинкових мереж теплопостачання. Крім того, такий вид попередження не пердбачено діючим законодавством. Позивач не звертався до суду з питання усунення перешкод в експлуатації тепломережі в будинку по [ADDRESS] з підстав вищезазначеного. Відповідно до п. 2.3.7 «Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій» затверджених наказом № 76 від 17.05.2005 року, технічне обслуговування внутрішньо будинкових систем тепло-, водопостачання, водовідведення і зливної каналізації та витрати на виконання цих робіт здійснюються відповідно до законодавства. Точкою розподілу зовнішніх і внутрішніх комунікацій є: - для водопроводу, газопроводу, тепломережі - вентиль або трійник біля будівлі. Тобто, відповідальним за стан внутрішньо будинкових мереж централізованого опалення будинку є відповідне об`єднання співвласників багатоквартирного будинку. Про те коли і ким було здійснено переобладнання тепломережі в будинку по [ADDRESS] позивачу не відомо. Укладений договір на постачання тепла між сторонами відсутній. Посилання представника відповідача на відсутність приладів централізованого опалення як на підставу для відмови у стягненні коштів за отриману теплову енергію спростовується тим, що спірне приміщення є вбудованим нежитловим приміщенням. Система опалення цього приміщення є невід`ємною частиною системи опалення будинку, а тому теплова енергія на приміщення подається з початком опалювального сезону та підключення усього будинку. Приміщення відповідача розташоване в багатоповерховому будинку, який має єдину систему централізованого теплопостачання, яка була закладена при проектуванні будинку як засіб теплопостачання. Згідно з вимогами будівельних норм при проектуванні будинку, в якому передбачається централізоване теплопостачання, всі стояки та внутрішні розподільчі мережі опалення гідравлічно ув`язані між собою для забезпечення стабільної роботи внутрішньо будинкової системи теплопостачання загалом. Будь-яке втручання в неї без розробки проекту відключення від мереж централізованого опалення відповідно до встановленого порядку та проведення робіт з дотриманням всіх будівельних, протипожежних, санітарних та екологічних норм, призводить до зміни гідравлічного опору, що погіршує роботу системи опалення загалом, яка відносить до інженерної системи будинку, як цілісного майнового комплексу, чим порушить права інших мешканців. Роз`яснює процедуру відключення від систем централізованого опалення, яка встановлена низкою нормативних актів та вказує, що на теперішній час з боку відповідача та попереднього власника на адресу позивача дозволу виконавчого комітету на переобладнання і перепланування приміщення не надано, а тому самовільне відключення споживачем своєї квартири від мережі централізованого теплопостачання не є підставою для звільнення його від оплати наданих послуг. В судовому засіданні представник позивача адвокат Дігтяренко В.С. позов підтримав з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просив задовольнити, надав пояснення відповідно до позову та письмових пояснень. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат Железняк В.С. в судовому засіданні позов не визнали, просили в задоволенні позову відмовити. Представник зазначив, що відповідач придбав квартиру, в якій вже були відсутні батареї та ці дії були здійснені попереднім воласником. Відповідно послуг постачання теплової енергії з боку позивача [PERSON] не отримував, більш того, приміщення опалюється електичними радіаторами, що підтверджується наданими письмовими доказами. Вислухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне. Відповідно до копії інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерхоме майно відповідач є власником цілого убудованого приміщення за адресою: [ADDRESS] на підставі свідоцтва серія та номер 1594, виданного 29.09.2015 приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу Запорізької області Дмитренко М.Р. (а.с. 9-12). 23.12.2015 року позивачем було направлено [PERSON] листа про необхідність укладання договору та надання документів (а.с. 13). 25.02.2016 року відповідач повідомив позивача листом про те, що в його приміщенні відсутні радіатори або якісь інші опалювальні прилади, рахунки оплачувати відмовляється (а.с. 14). 22.04.2016 року позивачем направлено відповідачу договір купівлі-продажу теплової енергії у вигляді гарячої води на потреби опалення для підписання (а.с. 15-18) Проте договір відповідачем не підписано. 25.09.2018 року відповідачу направлено вимогу про сплату боргу в сумі 12 718,76 грн. (а.с. 21), проте борг на теперішній час не сплачено. Пунктом 24 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМ України №630 від 21.07.2005 року (далі - Правила) також передбачено, що споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення. Проте зазначене положення повинно застосовуватися в контексті з положеннями пунктів 25-27 цих Правил. Так п. 25 Правил, встановлено, що відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральними органами виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства і самовільне відключення забороняється. Крім того п. 26 Правил встановлено, що відключення здійснюється у разі, коли технічна можливість такого відключення передбачена затвердженою органом місцевого самоврядування відповідно до Закону України «Про теплопостачання» схемою теплопостачання, за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення. Відповідно ж до ст. 117 Конституції України постанови та розпорядження Уряду, є обов`язковими до виконання. В свою чергу, процедура відключення від систем централізованого опалення, крім Правил, встановлена Порядком відключення житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, що затверджений наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України №4 від 22.11.2005 року (зареєстрований в МЮУ 09.12.2005 р за №1478/11758), який містить в собі імперативні норми, тобто норми, що не допускають будь-яких відхилень від вичерпного переліку прав і обов`язків тих чи інших суб`єктів, зокрема, ним: - встановлена процедура відключення від мереж централізованого опалення цілого будинку (а не окремого приміщення), а саме, шляхом написання заяви про надання дозволу на відключення до Міжвідомчої комісії з розгляду питань відключення від мереж ЦО; - визначені суб`єкти звернення та суб`єкти, уповноважені давати дозволи на . відключення від мереж централізованого опалення, яким є Міжвідомча комісія з розгляду питань відключення від мереж ЦО; - передбачені документи, які оформлюються при проведенні відключення від мереж централізованого опалення, а саме: протокол Комісії, яким оформлюється прийняте нею рішення, акт про відключення від систем централізованого опалення. Пунктом 1.2. даного порядку передбачено, що для реалізації права споживачів на відмову від отримання послуг ЦО і ГВП орган місцевого самоврядування або місцевий орган виконавчої влади створює своїм рішенням постійно діючу міжвідомчу комісію для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж ЦО і ГВП. Відповідно ж до п. 2.1. даного порядку для вирішення питання відключення житлового будинку (будинків) від мереж централізованого опалення його власник (власники) повинен (повинні) звернутися до Комісії з письмовою заявою про відключення від мереж ЦО і ГВП, у заяві зазначити причини відключення та додати копію протоколу загальних зборів мешканців будинку щодо створення ініціативної групи з вирішення питання відключення від мереж ЦО і ГВП та прийняття рішення про влаштування у будинку системи індивідуального або автономного опалення. Рішення про відключення будинку від системи централізованого опалення з улаштуванням індивідуального опалення повинно бути підтримане всіма власниками (уповноваженими особами власників-) приміщень у житловому будинку. Відповідно ж до п. 2.2.2. підставою для відмови у наданні дозволу на відключення від мереж ЦО і ГВП є невиконання умов, визначених зокрема у п.2.1. А п.2.2.3 взагалі встановлює, що якщо заявником є власник, наймач (орендар) окремого приміщення, Комісія має право не розглядати його заяву до прийняття рішення про відключення від мереж централізованого теплопостачання всього будинку. Таким чином при відмові від послуг з теплопостачання споживач повинен був дотримуватись певної процедури, що передбачена актами цивільного законодавства. Приписи щодо погодження відключення від мереж централізованого опалення також містяться і в Правилах утримання жилих будинків та прибудинкових територій, що затверджені наказом Держжитлокомунгоспу від 17.05.05 №76. Пунктом 1.4.1 Правил встановлено, що переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень дозволяється робити після одержання дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів відповідно до законодавства. За визначеннями Правил переобладнання - це улаштування в окремих квартирах багатоповерхових будинків індивідуального опалення та іншого інженерного обладнання, перенесення нагрівальних, сантехнічних і газових приладів; влаштування і переустаткування туалетів, ванних кімнат, вентиляційних каналів. Відповідно до пункту 1.4.4 цих Правил переобладнання та перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, що погіршує умови експлуатації і проживання всіх або окремих громадян у будинку або квартирі, не допускається. Згідно з п. 1.4.6. зазначених Правил, власник, наймач (орендар) жилого будинку, жилого чи нежилого у жилому будинку приміщення, що припустив самовільне переобладнання та перепланування, що призводить до порушення конструктивних елементів або засобів протипожежного захисту, зобов`язаний за свій рахунок привести це приміщення до попереднього стану. Крім того, відповідно до ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Оскільки відповідного дозволу ані попередньому власнику квартири, ані відповідачу не було надано, підстав для припинення нарахувань за опалення внаслідок самовільного переобладнання не має. Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України № 6-95цс-12, № 6-96цс від 26.09.2012 року, № 6-1706ц12 від 11.11.2015 року та ухвалі № 6-423св09 від 13.04.2011 року. Таким чином, твердження відповідача про відсутність самовільного відключення від системи теплопостачання належними та допустимими доказами не підтверджені. Статтею 67 ЖК України, передбачено, що плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, електрична, теплова енергія та інші послуги) береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до частини першої статті 68 ЖК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Згідно зі статтею 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Відповідно до підпункту першого пункту 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року за №630, споживач зобов`язаний оплачувати послуги в установлені договором строки. Разом з тим, пунктом 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року за №630 передбачено, що оплата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Відповідно до частини третьої статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Пунктом першим частини першої статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до загальних умов виконання зобов`язання, установлених статтею 526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань. Згідно із частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Такий самий висновок міститься в ухвалі від 09.11.2016 р. по справі № 1328/8935/12 колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ. Зазначено також, що під час розгляду справи про стягнення заборгованності за житлово-комунальні послуги визначальним є встановлення факту надання обслуговуючою організацією житлово-комунальних послуг особам, які є їх споживачами та правильність нарахування заборгованності за житлово-комунальні послуги згідно з існуючими тарифами. Так, судом встановлено, що позивач здійснював нарахування по відповідним тарифам згідно рішення виконавчого комітету Бердянської міської ради № 349 від 24.10.2017 року, № 100 від 30.03.2018 року. Інформація про зміну тарифів на теплову енергію повідомлялася через засоби масової інформації (а.с. 28-30). Крім того, доказів про неотримання послуг наданих позивачем з теплопостачання, як то від`єднання від мереж теплопостачальної організації окремо помешкання відповідача чи всього багатоповерхового будинку, у встановленому Законом порядку, відповідачем суду не надано. З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку щодо обґрунтованості позову та наявності підстав для його задоволення в повному обсязі. Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а отже з відповідача слід стягнути на користь позивача 1 762 грн. судового збору.

Outcome: approved