Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-24 00:00:00

Головний лікар Хмельницької обласної психіатричної лікарні № 1 (далі - ХОПЛ №1) звернувся до суду з заявою про госпіталізацію до психіатричного закладу в примусовому порядку [PERSON] , посилаючись на те, що він страждає на психічний розлад, а лікування та обстеження хворого можливе тільки в умовах стаціонару. На обґрунтування заяви головний лікар ХОПЛ №1 зазначив, що [PERSON] страждає на шизоафективний розлад, поточний маніакальний тип, що проявляється у агресивному ставленні до дружини та матері, погрозами та нецензурними образами в адресу працівників районної Ради, що створює небезпеку для оточуючих. 23.07.2019 року [PERSON] був оглянутий комісією лікарів-психіатрів ХОПЛ №1, яка підтвердила обґрунтованість рішення про необхідність госпіталізації хворого та лікування в умовах стаціонару, однак під час обстеження [PERSON] не дав усвідомленої згоди на госпіталізацію до психіатричного закладу. В судовому засіданні представник лікарні заяву підтримав, пославшись на обставини, викладені в заяві та пояснив, що у [PERSON] встановлений тяжкий психічний розлад, а тому його лікування можливе лише в стаціонарних умовах. Представник лікарні пояснив, що це вже третє поступлення даної особи до лікарні, що в минулому він побив дружину, вибив їй зуби, що перед попереднім поступленням перебував у схожій лікарні в Польщі, що 23.07.2019 був доставлений у зв`язку з тим, що ображав працівників районної Ради, стукав кулаком по столу, внаслідок чого працівники ради викликали поліцію. Лікар також вказав, що [PERSON] на приймальному відділенні проявляв розлади мислення, збудження, багатомовність, випадки агресії, зісковзуваність, розмитість мови, у зв`язку з чим він потребує примусової госпіталізації в психіатричний стаціонар без усвідомленої згоди. [PERSON] в судовому засіданні заперечив проти госпіталізації в ХОПЛ № 1, послався на відсутність у нього психічного захворювання. Вказав, що прийшов в районну Раду по оголошенню, оскільки шукав роботу, що можливо, при розмові вживав російські слова, це когось розлютило, тому викликали поліцію. Адвокат [PERSON] також заперечив проти задоволення заяви про госпіталізацію [PERSON] , вказуючи, що підстав, передбачених законом, для цього немає. Прокурор заперечив проти задоволення заяви про госпіталізацію [PERSON] , посилаючись на те, що доказів того, [PERSON] вчиняв небезпечні дії на приймальному відділенні або під час перебування в лікарні, не надано, що матір [PERSON] , яка допитана як свідок, не підтвердила того, що її син поводить себе агресивно і є небезпечним, а дані про минулу поведінку особи не можуть враховуватися у конкретному випадку. Заслухавши пояснення представника лікарні, вислухавши думку прокурора, особи відносно якої вирішується питання про примусову госпіталізацію, адвоката, свідка, дослідивши матеріали справи, суд вважає заяву такою, що не підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 14 Закону України "Про психіатричну допомогу" особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до закладу з надання психіатричної допомоги без її усвідомленої письмової згоди або без письмової згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Отже, виходячи із змісту вказаної статті, обов`язковими умовами для госпіталізації особи до психіатричного закладу в примусовому порядку, крім наявності в неї тяжкого психічного розладу, є вчинення нею чи виявлення нею реальних намірів вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможність такою особою самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Судом встановлено, що 23.07.2019 року [PERSON] був доставлений в ХОПЛ № 1 в супроводі фельдшера та працівника поліції. Комісія лікарів-психіатрів, яка оглянула хворого 23.07.2019 року, прийшла до висновку про необхідність госпіталізації у психіатричний стаціонар, оскільки встановлено, що [PERSON] страждає на шизоафективний розлад, поточний маніакальний тип, що проявляється у агресивному ставленні до дружини та матері, погрозами та нецензурними образами в адресу працівників районної Ради, що створює небезпеку для оточуючих. В той же час, в ході судового розгляду представником ХОПЛ №1 не надано належних і допустимих доказів, які б підтверджували обставини щодо поведінки [PERSON] щодо вчинення ним чи виявлення ним реальних намірів вчинити дії, які являють собою безпосередню небезпеку для нього чи оточуючих. Зокрема, представник лікарні вказав, що дані про поведінку [PERSON] перед поступленням 23.07.2019 документально підтвердити не може, є лише усні поясненнями працівника поліції та райпсихіатра. Крім того, свідок [PERSON] (мати [PERSON] ) в судовому засіданні вказала, що її син[PERSON] має нервовий розлад, оскільки його теща виганяє з дому, але будь-яких яких небезпечних дій він не вчиняє. У зв`язку з викладеним, суд не бере до уваги висновок комісії лікарів психіатрів від 23.07.2019 року про те, що [PERSON] потребує лікування в умовах стаціонару, так як становить небезпеку для оточуючих. Таким чином, в ході судового розгляду не знайшли свого підтвердження обставини, викладені в заяві головного лікаря ХОПЛ №1 про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу в примусовому порядку, а тому у задоволенні заяви небхідно відмовити. На підставі ст.ст.14,17,22 Закону України "Про психіатричну допомогу",

Outcome: dismissed