Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] про відшкодування шкоди. В обгрунтування своїх позовних вимог покликається на те, що03 березня 2018 року об 20 год. 30 хв. у с.Наконечне Друге по вул.Л.Українки Яворівського району Львівської області відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Вольцваген» реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля марки «Вольцваген - Пасат» д.н.з. [NUMBER] під його керуванням. В результаті ДТП автомобілі отримали технічні пошкодження. Після ДТП мати [PERSON] - [PERSON] запропонувала йому 100 польських злотих для врегулювання конфлікту, які він відмовився взяти. В подальшому між ними продовжився конфлікт, в ході якого [PERSON] шарпала його за верхній одяг, а [PERSON] наносив удари. Внаслідок шарпанини йому було порвано шкіряну куртку-дублянку, вартість якої згідно товарного чеку від 18.11.2017 року, виданого ФОП [PERSON] , становить 12500 грн. Постановою Яворівського районного суду Львівської області від 29.03.2018 року [PERSON] визано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.2 ст.126 КУпАП. Оскільки [PERSON] відмовився добровільно відшкодувати завдану ним шкоду за пошкодження автомобіля, такий було відремонтовано ФОП [PERSON] за його власні кошти, що підтверджується актом прийому передачі виконаних робіт по ремоту автомобіля від 30.05.2018 року, виданого ФОП [PERSON] та видатковими накладними від 22.05.2018 року, згідно яких сума витрат на ремонт автомобіля становить 3585 грн. Просить стягнути з відповідача [PERSON] матеріальну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 3585 грн. та стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] матеріальну шкоду за знищення шкіряної зимової куртки в розмірі 12500 грн. Крім цього, просить стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] моральну шкоду в розмірі 8000 грн, оскільки зухвала поведінка відповідачів змусила його звернутися до суду за захистом своїх прав, що призвело до моральних страждань та переживань. Автомобіль він ремонтував за власні кошти, часто змушений був просити автомобіль у друзів, оскільки необхідно було возити хвору матір на обстеження та лікування. Все це призвело до погіршення його психологічного стану, появи тривожності, втрати сну, а також порушеня нормального графіку життєдіяльності. 25.06.2020 року позивач [PERSON] подав до суду уточнені позовні вимоги, згідно яких просить стягнути з [PERSON] матеріальну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 3585 грн., стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] матеріальну шкоду за знищення шкіряної зимової куртки в розмірі 3000 грн. та стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] моральну шкоду в розмірі 8000 грн. В судовому засіданні позивач та його представник - адвокат Тимощук О.І. підтримали уточнені позовні вимоги, просять такі задоволити з мотивів, викладених у позовній заяві. Проти ухвалення заочного рішення не заперечують. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , будучи належним чином повідомлені про час і місце судового розгляду, в судове засідання в черговий раз не з`явилися, про причини своєї неявки суду не повідомили. Від них не надходило на адресу суду жодних клопотань про відкладення судових засідань та відзиву на позовну заяву. Як вбачається, з позовної заяви, відповідачі [PERSON] , [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , саме на цю адресу були скеровані виклики в судове засідання. Відповідно до ч.6 ст.128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом із повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Згідно ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Згідно ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Так як відповідачі, будучи належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання за зареєстрованою адресою місця проживання не з`явилися повторно в судове засідання без повідомлення причин, що в розумінні ч.3 ст.131 ЦПК України вважається неявкою без поважних причин, крім того не подали відзиву, від них не надходило на адресу суду жодних клопотань, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи. З матеріалів справи вбачаються права та взаємовідносини сторін, тому суд вважає за можливе справу слухати у відсутності відповідачів, які належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи та згідно ч.6 ст.128, ст.280 ЦПК України, постановити заочне рішення, проти чого не заперечив позивач. Заслухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з"ясувавши всі фактичні обставини, на яких грунтуються позовні вимоги, об"єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов слід задовольнити частково. Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Як передбачено п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку із пошкодженням або знищенням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Судом встановлено, 03 березня 2018 року об 20 год. 30 хв. у с.Наконечне Друге по вул.Л.Українки Яворівського району Львівської області відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Вольцваген» реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля марки «Вольцваген - Пасат» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Як вбачається із постанови Яворівського районного суду Львівської області від 29.03.2018 року, справа №460/886/18, [PERSON] визано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.2 ст.126 КУпАП, а саме, в тому, що 03 березня 2018 року об 20 год. 30 хв. на автодорозі у с.Наконечне Друге по вул.Л.Українки Яворівського району Львівської області [PERSON] , керуючи автомобілем марки «Вольцваген» реєстраційний номер [NUMBER] , рухаючись заднім ходом, не впевнився у безпечності руху, внаслідок чого зійснив наїзд на припаркований автомобіль марки «Вольцваген - Пасат» д.н.з. [NUMBER] . У зв`язку з тим, що на момент притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] був неповнолітнім до нього було застосовано захід впливу у виді попередження. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , виданого Новояворівським ВРЕР ДАІ ГУМВС України у Львівській області, власником транспортного засобу марки «Volkswagen Passat» д.н.з. [NUMBER] являється [PERSON] , житель с.Калинівка Яворівського району Львівської області. Відповідно до акту прийому передачі виконаних робіт по ремоту автомобіля від 30.05.2018 року, виданого ФОП [PERSON] та видаткової накладної від 22.05.2018 року, сума витрат на ремонт транспортного засобу марки «Вольцваген - Пасат» д.н.з. [NUMBER] становить 3585 грн. ч.ч. 1,2 ст. 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно ч.5 ст. 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Згідно зі статтею 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Верховний суд України в ухвалі від 27.10.2010 року по справі № 6-30038св09, посилається на вищезазначені статті ЦК України, а також на п.2 Постанови Пленуму ВСУ від 27.03.1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», згідно якого шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки - незалежно від наявності вини. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, слід задовольнити в повному обсязі. Що стосується позовної вимоги про відшкодування матеріальної шкоди за знищення шкіряної зимової куртки в розмірі 3000 грн., то суд прийшов до наступного. Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч. 1 ст. 76, ч. 1 ст. 77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. На підтвердження понесених позивачем матеріальних збитків в розмірі 3000 гривень, що складають вартість порваної шкіряної куртки-дублянки, суд приходить до висновку, що дані збитки не підтверджені належними та допустимими доказами, оскільки позивачем не було проведеного експертного дослідження щодо визначення вартості порваної куртки. Крім цього, факт пошкодження або знищення шкіряної куртки не був зафіксований жодним документом (актом, протоколом огляду, тощо), тому в цій частині позовних вимог слід відмовити. Щодо позовних вимог про відшкодування моральної шкоди суд прийшов до наступного висновку. Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до вимог ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31 березня 1995 року № 4, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. З врахуванням перелічених факторів, виходячи з засад розумності та справедливості, суд вважає, що заявлений позивачем розмір відшкодування моральної шкоди в сумі 8000 гривень є значно завищеним. Суд враховує обставини по справі, та вважає, що в результаті ДТП позивачу були спричинені моральні страждання, порушився його звичний ритм життя, оскільки впродовж часу ремонту транспортного засобу, який був пошкоджений з вини [PERSON] , він змушений був їздити громадським транспортом або за додаткову плату винаймати таксі. Крім цього, погіршився психологічний стан позивача, внаслідок чого останній був змушений приймати ліки від стресу. Тому суд приходить до висновку, що за вказаних обставин, відшкодування моральної шкоди в сумі 3000 гривень є достатнім та обґрунтованим. Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що уточнені позовні вимоги слід задовольнити частково. Стягнути [PERSON] матеріальну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 3585 грн. та стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] моральну шкоду в розмірі 3000 грн. В решті позовних вимог слід відмовити. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, слід стягнути з відповідачів на користь позивача суму сплаченого судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог в розмірі 1528 грн. 53 коп. На підставі наведеного,

Outcome: partial