Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-29 00:00:00

Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку ЯЕ № 335203 від 18 липня 2007 року, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,33 га з кадастровим номером 7321085400:01:006:0378, яка розташована в с. Тереблече на території Тереблеченської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області, цільове призначення яких для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 15 серпня 2013 року між [PERSON] та ТОВ «Букагропром» було укладено договір оренди вищезазначеної земельної ділянки. Згідно умов укладеного договору земельна ділянка була передана в оренду для вирощування товарної сільськогосподарської продукції. Умови збереження стану об'єкта оренди: орендар зобов'язаний дотримуватись вимог протиерозійної організації території (п. 15-17 Договорів). Відповідно до п. 31 договору орендар зобов'язаний приступити до використання земельної ділянки в строки встановлені договором. Згідно акту приймання передачі орендар отримав об'єкт оренди (земельну ділянку) 15 серпня 2013 року. Однак, вважає, що в порушення умов вказаного договору та ст. 25 Закону України «Про оренду землі», з часу укладення договору оренди ТОВ «Букагропром» не приступило до використання земельної ділянки. Земельна ділянка не обробляється та не використовується за цільовим призначенням, а саме: не ореться, посів сільськогосподарських культур не проводиться, не здійснюються заходи боротьби з бур'янами, земельна ділянка знаходяться в занедбаному стані, забур'янена та заросла чагарниками, не використовується згідно умов договору за цільовим призначенням, що підтверджується актом обстеження земельної ділянки та фото таблицею. В судове засідання представник позивача [PERSON] не зявився, проте подав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі, та просить суд задовольнити позовну заяву, а справу розглянути у його відсутності. Представник відповідача ТОВ «Букагропром» [PERSON] в судове засідання не зявилась, проте подала заперечення проти позову, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість позовних вимог і просить суд відмовити у задоволенні позову. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та визначив правові норми, що їх регулюють. Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку ЯЕ № 335203 від 18 липня 2007 року, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,33 га з кадастровим номером 7321085400:01:006:0378, яка розташована в с. Тереблече на території Тереблеченської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області, цільове призначення яких для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 15 серпня 2013 року між [PERSON] та ТОВ «Букагропром» було укладено договір оренди вищезазначеної земельної ділянки. Згідно умов укладеного договору земельна ділянка була передана в оренду для вирощування товарної сільськогосподарської продукції. Умови збереження стану об'єкта оренди: орендар зобов'язаний дотримуватись вимог протиерозійної організації території (п. 15-17 Договорів). Як вбачається з акту обстеження земельних ділянок від 29 червня 2017 року та фото-таблицею до нього спірні земельні ділянки ТОВ «Букагропром» не обробляються та не використовуються за цільовим призначенням, а саме: не орються, посів сільськогосподарських культур не проводиться, не здійснюються заходи боротьби з бур'янами, земельні ділянки знаходяться в занедбаному стані, забур'яненні та залісені. Главою 5 Земельного кодексу України передбачені види земель сільськогосподарського призначення, в тому числі і землі, призначені для виробництва сільськогосподарської продукції. Статтями 93 та 96 Земельного кодексу України передбачено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Землекористувач зобов'язаний забезпечувати використання землі за цільовим призначенням; додержуватися вимог законодавства про охорону довкілля; своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату; не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів; підвищувати родючість ґрунтів та зберігати інші корисні властивості землі; своєчасно надавати відповідним органам виконавчої влади та органам місцевого самоврядування дані про стан і використання земель та інших природних ресурсів у порядку, встановленому законом; дотримуватися правил добросусідства та обмежень, пов'язаних зі встановленням земельних сервітутів та охоронних зон; зберігати геодезичні знаки, протиерозійні споруди, мережі зрошувальних і осушувальних систем. Законом України "Про оренду землі" № 161-ХІV від 6 жовтня 1998 року(зі змінами) в статті 25 передбачені обов'язки орендаря, в тому числі: виконувати встановлені щодо об'єкта оренди обмеження (обтяження) в обсязі, передбаченому законом або договором оренди землі; дотримуватися режиму використання земель природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення. Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Аналогічні положення містяться в ч. 1 ст. 32 Закону України "Про оренду землі", де передбачено, що на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених ст.ст. 24 і 25цього Закону та умовами договору. Отже, закон пов'язує можливість дострокового розірвання договору за рішенням суду у зв'язку з невиконанням сторонами обов'язків, передбачених укладеним між ними договором. Виходячи з того, що відповідач, як орендар земельної ділянки громадянина [PERSON], не використовує землю за призначенням і не обробляє її взагалі, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги про розірвання договору оренди землі підлягають задоволенню. Саме таку правову позицію сформулював Верховний Суд України в Постановах від 23 грудня 2015 року в справі №6-2271цс15, від 20 січня 2016 року № 6-1980цc15, від 20 січня 2016 року № 6-1998цс15. На підставі викладеного, ст.ст. 526, 651 ЦК України, ст.ст. 93, 96, 158, 187-190 ЗК України, ст.ст. 24, 32 Закону України «Про оренду землі»,

Outcome: approved