Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-14 00:00:00

Позивач, [PERSON] , звернулася в суд з даним позовом, в якому просить ухвалити рішення суду, яким визнати за нею, як за спадкоємцем за заповітом, право власності на житловий будинок, розташований в [ADDRESS] , що належав її матері, яка [INFO] померла. Позов обгрунтовує тим, що [INFO] помер [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина на належне йому майно, яку фактично прийняла його дружина [PERSON] .. [INFO] , померла [PERSON] .. Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно. За життя [PERSON] , належний їй житловий будинок, розташований в [ADDRESS] , заповіла позивачці, яка у встановленому законом порядку спадщину прийняла та маючи намір отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом звернулася до нотаріуса, проте отримала відмову у видачі такого свідоцтва, оскільки не надала правовстановлючі документи на вищевказаний будинок. Вищевказані обставини стали причиною звернення позивачки до суду з даним позовом. Дана позовна заява надійшла до суду 11.01.2021 року та відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судових справ між суддями була передана на розгляд судді Хмель Р.В.. Ухвалою суду від 14.01.2021 року було відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 17.02.2021 року закрито підготовче судове засідання, справу призначено до судового розгляду. Позивач, [PERSON] , в судове засідання не з`явилася, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Відповідач, [PERSON] , в судове засідання не з`явилася, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Відповідач, [PERSON] , також в судове засідання не з`явилася, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Відповідач, [PERSON] , також в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи у його відсутність. Відповідач, [PERSON] , належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явилася, про причини своєї неявки суд не повідомила. Враховуючи те, що відповідно до ч. 1ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та усі забрані по справі докази, давши їм оцінку в сукупності, суд дійшов наступних висновків. Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.13 ЦПК України (диспозитивність цивільного судочинства), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. У розумінні цивільно-процесуального закону предмет позову це матеріально-правова вимога позивача, стосовно якої він просить ухвалити рішення, у матеріальному розумінні це певна річ (об`єкт), щодо якої виник спір. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України та ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За правилом ч. 2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів Судом встановлено, що [INFO] , в с. Велика Киріївка, у віці 71 рік, помер [PERSON] , що підтверджено копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Великокиріївської сільської ради Бершадського району Вінницької області. Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно, яку фактично прийняла його дружина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджено копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 16.04.2002 року, виданого виконкомом Великокиріївської сільської ради, копією свідоцтва про шлюб, довідкою №1051 від 26.10.2020 року. [INFO] , у с.Велика Киріївка, Бершадського району Вінницької області, у віці 91 рік, померла [PERSON] , що підтверджено копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 25.01.2017 року, виданого виконавчим комітетом Великокиріївської сільської ради Бершадського району Вінницької області. Після смерті [PERSON] , відкрилася спадщина на належне їй майно, спадкоємцями на яке згідно довідки №77 від 23.01.2017 року, виданої виконавчим комітетом Великокиріївської сільської ради Бершадського району Вінницької області за законом є: дочка [PERSON] , дочка [PERSON] , дочка [PERSON] , син [PERSON] , який [INFO] помер, дочка [PERSON] , яка [INFO] померла. З вищевказаної довідки також вбачається, що позивачка, [PERSON] та [PERSON] , є спадкоємцями на майно померлої за заповітом. Так, згідно копії заповіту від 26.09.2016 року вбачається, що [PERSON] , в присутності двох свідків [PERSON] та [PERSON] , на випадок своєї смерті зробила розпорядження, а саме заповіла [PERSON] , належне їй право на житловий будинок, розміщений по [ADDRESS] та грошові кошти, розміщені в Ощадному банку № [NUMBER] . Згідно копії заповіту від 04.01.2016 року, вбачається, що [PERSON] , на випадок її смерті вчинила розпорядження, а саме належну їй земельну ділянку з кадастровим номером 0520480900:01:001:0156, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ВН №063179, виданого Бершадською райдержадміністрацією Вінницької області та відділом земельних ресурсів у Бершадському районі Вінницької області від 03.11.2004 року, розміром 1, 2232 га, розміщену на території Великокиріївської сільської ради заповіла [PERSON] .. Згідно наявних в матеріалах справи заяв [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , вбачається, що вони від спадщини відмовилися. Позивачка, [PERSON] , спадщину у встановленому законом порядку прийняла, що підтверджено витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №46641502. Маючи намір отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, позивачка звернулася з відповідною заявою до нотаріуса, проте постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 04.11.2020 року за вих. №164/02-31 їй було відмовлено. Підставою для такої відмови слугувала відсутність відомостей та документу, що посвідчує право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами під номером [ADDRESS] . Відмова у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом позбавляє [PERSON] можливості реалізувати у повному обсязі її право на спадкування. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ч.1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини, а в ч.1 ст. 1223 визначено право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно ст.ст. 319, 321 ЦК України та ст. 41 Конституції України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до П.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" визначено, що спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме : а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української PCP 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризація) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). З матеріалів позовної заяви вбачається, що житловий будинок розташований в [ADDRESS] , відносився до категорії колгоспних дворів. З довідки №1034 від 19.10.2020 року вбачається, що до складу членів господарства, розташованого за адресою: [ADDRESS] , входили: [PERSON] , який [INFO] помер та [PERSON] , яка [INFO] померла, що свідчить про те, що кожному з них належало по 1/2 частині майна колгоспного двору, розташованого за вищевказаною адресою. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справі про спадкування" роз`яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. У відповідності із вимогами листа Міністерства Юстиції України за № 19-32/319 від 21.02.2005 року згідно якого у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і право встановлювальний документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку. У відповідності з ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Ст.1 Протоколу № 1 до Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини гарантує право на вільне володіння своїм майном: «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права». Враховуючи вищенаведене, суд вважає позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. Вимоги щодо стягнення судових витрат позивачем не пред`являлись. На підставі ст.ст. 319, 321, 392 ЦК України, ст.ст. 524, 529, 549 ЦК УРСР,

Outcome: approved