Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів, посилаючись на те, що сторони являються батьками [PERSON] [INFO]. Дитина проживає з позивачем та знаходяться на її утриманні. Відповідач, являючись батьком дитини, матеріально її не утримує, що і послужило причиною звернення позивача до суду з цим позовом. Позивач просила суд стягувати з відповідача аліменти на утримання дочки в розмірі 1/3 частки його доходу щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини, встановленого для дитини відповідного віку до досягнення дочкою повноліття. Провадження у справі було відкрито 02.01.2018 року з призначенням підготовчого судового засідання на 22.01.2018 р., з якого справу призначено до розгляду на 22 люте 2018 року. В судове засіданні позивач [PERSON] не з'явилася, але в позові просила здійснити розгляд справи без її участі. Відповідач [PERSON] до суду не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про день, час та місце розгляду справи відносно нього. Суд не ухвалює заочного рішення по справі оскільки через неявку позивача суду не вдалося отримати його згоду на ухвалення такого рішення. Дослідивши письмові докази по справі судом встановлено фактичні обставини справи і відповідні правовідносини. Так судом встановлено, що згідно Свідоцтва про народження (а.с.4) матір'ю [PERSON] [INFO] є позивач, а батьком - відповідач, який зобов'язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття, нарівні із матір'ю. Згідно ст.51 Конституції України та у відповідності до положень ст.ст.180, 181 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Таким чином відповідач, будучи зобов'язаним утримувати дитину до досягнення нею повноліття, участі в утриманні дитини ні в грошовій ні натуральній формах не надає, тому суд знаходить, що позовна вимога про стягнення з відповідача аліментів на утримання своєї дитини підлягає задоволенню. Вирішуючи питання про розмір аліментів, що будуть стягуватись з відповідача, суд виходить з того, що згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Законом України "Про охорону дитинства" від 26 квітня 2001 року визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Всі вказані обставини судом враховуються та крім цього суд бере до уваги, що статтею 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2018 рік" встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 років в сумі 1860 гривень. Дитина відповідача перебуває саме в такому віці, а відповідно має право на матеріальне забезпечення саме в такому розмірі, яке їй зобов'язані, надати, згідно вимог ст.180 СК України, її батьки. Разом з тим суд знаходить що запрошений позивачем розмір аліментів є недоказаним, оскільки визначена 1/3 частка доходу відповідача не відповідає зазначеним доказам, тобто визначена частка є надуманою. Згідно вимог ч.1 ст.183 СК України, частка заробітку (дходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Суд вважає, що такою часткою, на утримання однієї дитини, має бути 1/4 частка заробітку (доходу) відповідача. Аліменти суд стягує з часу звернення позивача до суду, тобто з 11.12.2017 року, що відповідає положенням ст.191 СК України та допускає рішення, згідно п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, до негайного виконання. Судові витрати суд покладає на відповідача, у зв'язку з тим, що дитина проживає з матір'ю, а у відповідача не встановлені будь-які інші грошові чи аліментні обов'язки.

Outcome: partial