Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до відповідачів: голови Бузівської сільської ради Жашківського району Черкаської області [PERSON] , Виконавчого комітету Бузівської сільської ради Жашківського району Черкаської області та Бузівської сільської ради Жашківського району Черкаської області про відшкодування шкоди, заподіяної незаконними діями органу місцевого самоврядування та його посадовою особою. В обгрунтування позову позивач вказав, що 16.12.2012р. він був обраний сільським головою с. Бузівка Жашківського району Черкаської області. 29.10.2017р. відбулися нові вибори у зв`язку із створенням об`єднаної територіальної громади. З початком повноважень нової Бузівської сільської ради, відповідно до рішення №1/1-VII від 09.11.2017р. та з початком повноважень нового Бузівського голови відповідно до рішення №1/2- VII від 09.11.2017р., у позивача закінчилися повноваження. Згідно з ч.9 ст.36 Кодексу Законів про працю України підставами припинення трудового договору є підстави, передбачені іншими законами. Відповідно до ч.1 ст.42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» повноваження новообраного сільського, селищного, міського голови починаються з моменту складення ним присяги відповідно до Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" на пленарному засіданні відповідної сільської, селищної, міської ради, на якому відповідною територіальною виборчою комісією були оголошені рішення щодо його обрання та реєстрації. Повноваження сільського, селищного, міського голови закінчуються в день відкриття першої сесії відповідної сільської, селищної, міської ради, обраної на наступних чергових місцевих виборах, або, якщо рада не обрана, з моменту вступу на цю посаду іншої особи, обраної на наступних місцевих виборах, крім випадків дострокового припинення його повноважень відповідно до частин першої та другої статті 79 цього Закону. Тобто, в день першої сесії новообраної Бузівської сільської ради, яка відбулася 09.11.2017р., [PERSON] припинив свої повноваження і цей день є фактичним днем його звільнення. Але при звільненні з роботи позивачу не віддали трудову книжку. Відповідно до ст.47 КЗпП України, п.4.1, 4.2 Інструкції власник або уповноважений ним орган зобов`язаний у день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку з внесеним до неї записом про звільнення, а якщо працівник відсутній на роботі в день звільнення, то власник або уповноважений ним орган у цей день надсилає йому поштове повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки. Вимоги та ст.47 КЗпП України та Інструкції роботодавцем не були дотримані. Позивач неодноразово звертався до нового голови Бузівської об`єднаної територіальної громади Жашківського району Черкаської області [PERSON] з приводу видачі трудової книжки, як безпосередньо в день звільнення, так і пізніше, навіть з письмовими вимогами. Однак в порушення вимог чинного законодавства трудову книжку йому було видано лише 11.06.2018р.. Таким чином залишався без трудової книжки більше 6 місяців. Без трудової книжки позивачу Жашківським районним центром зайнятості було відмовлено у наданні статусу безробітного і лише 05.05.2018р. його поставлено на облік як особу, що шукає роботу, але відмовлено у нарахуванні допомоги по безробіттю. Крім цього, позивач не міг влаштуватися на нову роботу, оскільки не міг підтвердити свій трудовий стаж та надати необхідний комплект документів для працевлаштування. Все це його пригнічувало, призвело до погіршення стану його самопочуття, зміни способу життя та моральних страждань. Він був змушений позичати у знайомих і друзів гроші на ліки та прожиття. Із-за таких обставин у [PERSON] погіршилося здоров`я, внаслідок чого він перебував на лікуванні і відповідно поніс витрати. Внаслідок таких незаконних дій сільського голови, який є посадовою особою органу місцевого самоврядування, виникла необхідність для захисту його прав. Відповідно до ч.1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч.2 ст.16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб та відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної шкоди. За таких обставин [PERSON] вважає, шо відновлення його порушених прав можливе шляхом визнання дій сільського голови с. Бузівка незаконними, зобов`язання відповідача відшкодувати позивачу моральну та матеріальну шкоду заподіяну його незаконними діями. Розмір моральної та матеріальної шкоди складається: з не отриманої допомоги по безробіттю від Жашківського районного центру зайнятості із-за відсутності трудової книжки, яка згідно розрахунку становить 82536 грн.; витрат на лікування, які відповідно до квитанцій становлять 3324,58 грн. Спричинену моральну шкоду [PERSON] оцінює у розмірі 50 000 грн. Незаконні дії сільського голови у вигляді неповернення трудової книжки протягом шести місяців, негативні наслідки такого порушення трудового законодавства та вимога відшкодування шкоди за це відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України є трудовим спором і розглядається у порядку цивільного судочинства. При подачі вказаного позову у відповідності до ст.175 Цивільного процесуального кодексу України позивач підтвердив, шо ним не подано іншого позову до цього ж відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав. За вказаних вище обставин позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить: визнати дії сільського голови Бузівської сільської ради с. Бузівка, Жашківського району\~Черкаської області\~ [PERSON] ,\~щодо невчасного\~повернення трудової\~книжки \~незаконними;\~стягнути з\~Виконавчого комітету\~Бузівської сільської\~ради Жашківського\~району Черкаської\~області:\~майнову шкоду\~у розмірі\~82\~536\~грн.\~-\~не отриманої\~допомоги по\~безробіттю;\~майнову шкоду\~у розмірі\~3324грн.\~58\~коп.\~ збитки,\~які позивач\~поніс на\~лікування;\~50\~000\~грн.\~відшкодування моральної\~шкоди;\~суму судових\~витрат,\~яка на\~час подання\~заяви становить\~1200,00\~грн. Від сплати судового збору [PERSON] звільнений, так як являється інвалідом ІІ групи. 18 вересня 2018 року на підставі ухвали Жашківського районного суду Черкаської області у даній справі відкрито провадження. 11 жовтня 2018 року відповідачем - головою Бузівської сільської ради Жашківського району Черкаської області Фуркалом О.В. на позовну заяву було подано відзив, в якому він просить відмовити у задоволенні позовних вимог та стягнути з позивача судовий збір, оскільки наведені позивачем обставини та правові підстави позову є не обґрунтованими та безпідставними, посилаючись на наступне. Позивач звернувся до суду 18 липня 2018 року, при тому всьому трудову книгу він отримав 12 червня 2018 року. Дана трудова книжка знаходилась у Бузівській сліьській раді, право позивача отримати свою трудову книжкуніхто не обмежував, доводи вказані в позовній заяві щодо «не одноразового звернення до відповідача з приводу видачі трудової книжки» нічим не підтверджуються. Для підтвердження вищезазначених тверджень позивач не надав суду жодного доказу. Так, твердження є безпідставними, незаконними та такими, які свідомо вводять суд в оману. Навпаки своїми діями позивач вказував про власне небажання отримати трудову книжку. Питання щодо отримання трудової книжки позивачем було поставлено, лише після спливу шести місяців, тобто після отримання ним всіх виплат. З письмовою заявою для отримання трудової книжки позивач звернувся 04 травня 2018 року, і оскільки інспектора з кадрів не було того дня на робочому місці (вона працює у двох селах), позивачу було запропоновано прийти на наступний день для отримання трудової книжки. Та зважаючи, що на наступний робочий день позивач не прийшов для отримання трудової книжки, 08 травня 2018 року йому рекомендованим листом було надіслано повідомлення про те, що позивач може забрати трудову книжку в зручний для нього час, оскільки пересилання трудової книжки поштою з доставкою на зазначену адресу допускається тільки за письмовою згодою працівника (стаття 4.2.Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників № 58 від 29.07.93р.). Проте від отримання даного листа позивач відмовився двічі 11 травня та 22 травня 2018 року, про що є доказ в Книзі запису рекомендованих поштових відправлень, що дає підстави вважати що позивач не бажав сам отримати трудову книжку. 12 червня 2018 року позивач без жодних проблем та обмежень забрав трудову книжку, прийшовши у сільську раду. Щодо вимоги\~стягнути майнову\~шкоду не\~отриманої допомоги\~по безробіттю\~відповідач пояснив,\~що питання охорони трудових та інших прав сільських, селищих, міських голів регулюються статтею 33 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» аналогічно до охорони трудових та інших прав депутатів місцевих рад, обраних на виборні посади у раді, на яких вони працюють на постійній основі. Відповідно до абзацу другого частини другої даної статті, за колишнім сільським головою буде зберігатися на період працевлаштування, але не більше шести місяців, середня заробітна плата, яку він одержував на своїй попередній посаді, що виплачується за рахунок коштів сільського бюджету. Шестимісячний строк, протягом якого гарантується збереження середньомісячної заробітної плати, визначається як період працевлаштування. Отже, колишній голова при призначенні і отриманні виплат не повинен перебувати у трудових відносинах із жодним підприємством, установою, організацією. Так, відповідно до частини четвертої статті 31 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» виплата допомоги по безробіттю та матеріальної допомоги у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації відкладається на строк, що дорівнює періоду, протягом якого застрахованій особі відповідно до законів надається вихідна допомога або інші виплати при звільненні з підприємств, установ і організацій або закінченні строку повноважень за виборною посадою, що забезпечують часткову або тимчасову компенсацію втраченого заробітку. А Пункт другий Розділу IV «Відкладення та скорочення допомоги по безробіттю» Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності, затвердженого Наказом Міністерства соціальної політики України від 15.06.2015р. № 613, прямо вказує, що виплата допомоги по безробіттю відкладається на шість місяців, протягом яких безробітному відповідно до Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» виплачується з відповідного місцевого бюджету середня заробітна плата, яку він одержував на виборній посаді. Дані виплати позивач отримував за шість місяців з 09 листопада 2017 року по 09 травня 2018 року, на що є підтвердження довідки про заробітну плату, додану до позовної заяви. У позовній заяві позивач пояснює, що 05 травня 2018 року, звернувшись у Жашківський районний центр зайнятості, йому було надано статус безробітного, але відмовлено у призначенні допомоги по безробіттю, що є правомірним оскільки шість місяців не пройшло з моменту звільнення. Щодо вимоги стягнення майнової шкоди на лікування відповідач вказав, що ст.1166 ЦК України передбачено загальні підстави відшкодування шкоди, а саме: наявність шкоди, протиправність поведінки особи, що завдала шкоду, причинний зв`язок між заподіяною шкодою та протиправною поведінкою, вину особи, що завдала шкоду. Позивач жодним чином не обґрунтував причинний зв`язок між нібито заподіяною шкодою та нібито протиправною поведінкою, Відповідно до\~ст.81\~ЦПК України\~кожна сторона\~повинна довести\~ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Щодо вимоги стягнути відшкодування за моральну шкоду зазначив. Згідно п.п. 2,4 ч.2 ст.23 ЦК України моральна шкода полягає: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. У пункті 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відщкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Позивач при цьому не пояснює чим підтверджується факт заподіяння йому моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні. В даному випадку предметом доказування є вина відповідача, причинно-наслідковий зв`язок між неправомірними діями відповідача та спричиненням моральної шкоди позивачу. 26 жовтня 2018 року позивач [PERSON] на відзив на позовну заяву подав відповідь, в якій вказав, що наведені відповідачем у відзиві заперечення та звинувачення є необгрунтуваними та безпідставними. Намагання відповідача [PERSON] пояснити свої незаконні дії щодо недотримання норм і вимог трудового законодавства та не видачі йому трудової книжки протягом півроку - зводяться лише до того, що відповідач намагається звинуватити позивача, оскільки останній звернувся до суду про порушення своїх прав вже після того як отримав трудову книжку. Відповідач [PERSON] вказав, що позивач не хотів отримувати трудову книжку і не звертався до нього з вимогою її видати. Такі звинувачення є безпідставними та надуманими. Адже в додатках до позовної заяви є копія заяви від 04.05.2018р., з якою [PERSON] звертався до відповідача з проханням видати трудову книжку, і яка підтверджує його неодноразові звернення до нього. Вважає, що відповідач [PERSON] трудову книжку не повертав умисно, одна із розмов, де він у черговий раз висловлював своє прохання щодо повернення трудової книжки, відбулася 03 травня 2018 року у приміщенні Жашківського районного суду при численних свідках. Відповідач [PERSON] вимагав від позивача надати йому документи по будівництву водогону в селі Бузівка кооперативом, до якого [PERSON] відношення не має. Відповідач вважав, що ці документи начебто знаходились у позивача і вимагав їх в обмін на трудову книжку. 04 та 05 травня 2018 року позивач у черговий раз ходив на прийом до сільського голови [PERSON] і знову отримав відмову. Крім того Відповідач [PERSON] у своєму відзиві сам підтверджує, що в порушення Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, йому лише через пів року після звільнення, а саме 08 травня 2018 року, рекомендованим листом було надіслано повідомлення про те, що [PERSON] може забрати трудову книжку. Тобто відповідач сам підтверджує факт порушення ним п.п.4.1 та 4.2. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників №58 від 29.07.93р. де зазначено, що «власник або уповноважений ним орган зобов`язаний у день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку з внесеним до неї записом про звільнення, а якщо працівник відсутній на роботі в день звільнення, то власник або уповноважений ним орган у цей\~день надсилає йому поштове повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки». Тобто, відповідач [PERSON] жодних обґрунтованих пояснень щодо обставин, які не дали йому можливість видати позивачу трудову книжку протягом шести місяців не надав. Щодо звинувачення позивача у тому, що він не обґрунтував причинний зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою і не пояснив, чим підтверджується факт заподіяння йому моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, пояснив, що без трудової книжки [PERSON] не міг влаштуватися на нову роботу, оскільки не міг підтвердити свій трудовий стаж та надати необхідний комплект документів для працевлаштування. Все це створювало стресову ситуацію, пригнічувало його та призвело до погіршення стану його самопочуття, зміни способу життя і моральних страждань. Не маючи можливості влаштуватись на роботу із-за відсутності трудової книжки, позивач змушений був позичати у знайомих і друзів гроші на ліки та прожиття. Із-за таких обставин у нього і погіршилося здоров`я. Підтвердженням цього є довідка Черкаської обласної лікарні №267 від 16.05.2018р, де чітко зазначено, що погіршення його здоров`я виникло після перенесеного стресу. Внаслідок цього позивач перебував на лікуванні та поніс відповідні витрати. Тому і вважає, що погіршення його здоров`я є наслідком незаконних дій сільського голови, який є посадовою особою органу місцевого самоврядування. 20 грудня 2018 року відповідач - голова Бузівської сільської ради Жашківського району Черкаської області [PERSON] подав клопотання про закриття провадження по справі у зв`язку з тим, що позовна вимога щодо визнання дій сільського голови Бузівської сільської ради с. Бузівка, Жашківського району Черкаської області [PERSON] , щодо невчасного повернення трудової книжки незаконними - відноситься до публічно-правових відносин, а не приватних і є предметом розгляду у порядку адміністративного судочинства. А інші позовні вимоги є похідними, тому вони не можуть розглядатися самостійно без першої вимоги, що є підставою для закриття провадження у справі на підставі ст.255 ЦПК України, якщо справа не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства. На вказане клопотання позивач [PERSON] 21.12.2018р. подав пояснення, в якому вказав, що відповідно до п.1 та п.2 ч.1 ст.19 Кодексу адміністративного судочинства юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема у спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження та в спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби. У даному випадку відсутній публічно-правовий спір, оскільки позивач не оскаржує розпорядчий документ суб`єкта владних повноважень, не оскаржує своє звільнення і не вимагає відновлення на роботі. В даному випадку вбачається трудовий спір, який стосується неповернення позивачу трудової книжки у день звільнення, відшкодування шкоди, заподіяної незаконними діями органу місцевого самоврядування та його посадовою особою. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.2 ст.16 Цивільного кодексу України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної шкоди. Ознайомившись з клопотанням відповідача - голови Бузівської сільської ради Жашківського району Черкаської області [PERSON] та поясненням до клопотання позивача [PERSON] щодо визначення підсудності щодо заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку, що даний спір не вбачає публічно-правові відносини, а стосується лише трудових відносин, тому підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства. \~ \~ \~ \~ У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю та просив їх задовольнити. У судовому засіданні відповідач - голова Бузівської\~сільської ради\~Жашківського району\~Черкаської області\~Фуркало О.В.\~позов не визнав та заперечував проти його задоволення, так як вважає позов безпідставним і необгрунтованим. У судовому засіданні представник відповідача адвокат Гула С.Є., який діє на підставі ордера серії КС №335594 від 15.11.2018р., просив відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки позивач [PERSON] не довів, які дії відповідача є незаконними, не довів та не обґрунтував суму спричиненої йому шкоди, також не обґрунтував, чому він не звернувся за пів року до відповідної служби зайнятості, щоб стати на облік по працевлаштуванню. У судове\~засідання представники\~відповідачів - Виконавчого\~комітету Бузівської\~сільської ради\~Жашківського району\~Черкаської області\~та Бузівської\~сільської ради\~Жашківського району\~Черкаської області\~ не\~з`явилися по\~невідомих суду\~причинах,\~про час\~і місце\~слухання справи\~повідомлені належним\~чином.\~ Суд, вислухавши учасників справи та дослідивши матеріали справи, вважає, що у задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного. Згідно із ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 55 Конституції України установлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-яким не забороненим законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Частиною 1 статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. На підставі ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Судом установлено наступні обставини. Рішенням Бузівської сільської ради Жашківського району Черкаської області №1/2- VII від 09.11.2017р. на посаду Бузівського сільського голови було обрано [PERSON] . Відповідно до ч.1 ст.42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» повноваження новообраного сільського, селищного, міського голови починаються з моменту складення ним присяги відповідно до Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" на пленарному засіданні відповідної сільської, селищної, міської ради, на якому відповідною територіальною виборчою комісією були оголошені рішення щодо його обрання та реєстрації. Повноваження сільського, селищного, міського голови закінчуються в день відкриття першої сесії відповідної сільської, селищної, міської ради, обраної на наступних чергових місцевих виборах, або, якщо рада не обрана, з моменту вступу на цю посаду іншої особи, обраної на наступних місцевих виборах, крім випадків дострокового припинення його повноважень відповідно до частин першої та другої статті 79 цього Закону. Таким чином, в день першої сесії новообраної Бузівської сільської ради, яка відбулася 09.11.2017р., повноваження попереднього голови Бузівської сільської ради [PERSON] . закінчилися і цей день є фактичним днем його звільнення. Але при цьому, згідно ч.2 ст.33 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» № 93-IV від 11.07.2002р., депутату місцевої ради, який працював у раді на постійній основі, після закінчення таких повноважень надається попередня робота (посада), а за її відсутності - інша рівноцінна робота\~(посада) на тому самому або, за згодою депутата, на іншому підприємстві, в установі, організації. У разі\~неможливості надання\~відповідної роботи\~(посади)\~на період\~працевлаштування за\~колишнім депутатом\~місцевої ради\~зберігається,\~але не\~більше шести\~місяців,\~середня заробітна\~плата,\~яку він\~одержував на\~виборній посаді\~у раді,\~що виплачується\~з відповідного\~місцевого бюджету. У разі, якщо колишній депутат місцевої ради має право на пенсійне забезпечення або йому призначена пенсія за віком, по інвалідності, у зв`язку із втратою годувальника, за вислугу років відповідно до закону, за ним не зберігається середня заробітна плата, яку він одержував на виборній посаді в раді. (Абзац другий частини другої статті 33 із змінами, внесеними згідно із Законом №575-V від 11.01.2007р.) Час,\~коли колишній\~депутат тимчасово\~не працював\~у зв`язку\~з неможливістю\~надання йому\~попередньої або\~рівноцінної роботи\~(посади)\~безпосередньо після\~закінчення строку\~його повноважень,\~зараховується,\~але не\~більше шести\~місяців,\~до страхового\~стажу і\~стажу роботи\~(служби)\~за спеціальністю,\~за якою\~депутат працював\~до обрання\~у місцеву\~раду,\~де він\~виконував свої\~обов`язки\~на постійній\~основі. Оскільки колишній голова сільської ради [PERSON] не працював у зв`язку з неможливістю надання йому попередньої або рівноцінної роботи (посади) безпосередньо після закінчення строку його повноважень, йому протягом шести місяців виплачувалася з відповідного місцевого бюджету середня заробітна плата, яку він одержував на виборній посаді. Дані виплати позивач отримував протягом шести місяців, починаючи з дня фактичного припинення його повноважень, тобто з 09 листопада 2017 року по 09 травня 2018 року, що підтверджується наявною у матеріалах справи довідкою про заробітну плату (дохід), отриману позивачем [PERSON] за 2017-2018 роки, виданою виконавчим комітетом Бузівської сільської ради Жашківського району Черкаської області 12.07.2018р. за №780, і цей факт у судовому засіданні самим [PERSON] не заперечувався. Відповідно до ч.4 ст.31 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» виплата допомоги по безробіттю та матеріальної допомоги у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації відкладається на строк, що дорівнює періоду, протягом якого застрахованій особі відповідно до законів надається вихідна допомога або інші виплати при звільненні з підприємств, установ і організацій або закінченні строку повноважень за виборною посадою, що забезпечують часткову або тимчасову компенсацію втраченого заробітку. Пункт другий Розділу IV «Відкладення та скорочення допомоги по безробіттю» Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності, затвердженого Наказом Міністерства соціальної політики України від 15.06.2015р. № 613, прямо вказує, що виплата допомоги по безробіттю відкладається на шість місяців, протягом яких безробітному відповідно до Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» виплачується з відповідного місцевого бюджету середня заробітна плата, яку він одержував на виборній посаді. Ст.47 КЗпП України передбачено, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в\~статті 116 цього Кодексу. У разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобов`язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи. В інших випадках звільнення копія наказу видається на вимогу працівника. Пунктами 4.1\~та 4.2\~Інструкції про\~порядок ведення\~трудових книжок\~працівників №58\~від 29.07.93р.,\~передбачено,\~що у\~разі \~звільнення \~працівника \~всі записи\~про роботу\~і нагороди,\~що внесені\~у трудову\~книжку за\~час роботи\~на цьому\~підприємстві,\~засвідчуються \~підписом керівника\~підприємства або\~спеціально повноваженою\~ним особою\~та печаткою\~ підприємства\~ або\~печаткою відділу\~кадрів. При\~цьому для\~осіб працездатного\~віку необхідно\~вказати час,\~тривалість та\~місце проходження\~підвищення кваліфікації,\~яке пройшов\~працівник за\~останні два\~роки перед\~звільненням. У разі звільнення осіб, які працювали в селянському (фермерському) господарстві за трудовим договором або припинення членства в селянському (фермерському) господарстві після відповідних записів у трудових книжках, зроблених головою селянського (фермерського) господарства, трудовий стаж у цьому господарстві підтверджується підписом керівника, заступника, іншої уповноваженої на це особи та завіряється печаткою місцевого органу державної виконавчої влади. Трудова книжка\~заповнюється одночасно\~українською та\~російською мовами\~і засвідчуються\~окремо обидва\~тексти. Власник або уповноважений ним орган зобов`язаний видати працівнику його трудову книжку в день звільнення з внесеним до неї записом про\~звільнення. При затримці видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним\~органу працівникові\~сплачується середній\~заробіток за\~весь час\~вимушеного прогулу. Днем звільнення в такому разі вважається день видачі трудової книжки. Про новий день звільнення видається наказ і вноситься запис до трудової книжки працівника. Раніше внесений запис про день звільнення визнається недійсним у порядку, встановленому пунктом 2.10 цієї Інструкції. Якщо працівник відсутній на роботі в день звільнення, то власник або уповноважений ним орган в цей день надсилає йому поштове повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки. Пересилання трудової книжки поштою з доставкою на зазначену адресу допускається тільки за письмовою згодою працівника. Таким чином, днем звільнення [PERSON] є день закінчення виплати заробітної плати за шість місяців, тобто 09.05.2018р. З книги для запису рекомендованих та поштових відправлень і повідомлень вбачається, що [PERSON] неодноразово надсилалися повідомлення щодо отримання ним трудової книжки, але при цьому [PERSON] поштові повідомлення не отримував і відмовлявся їх отримувати. 04 травня 2018 року [PERSON] сам звернувся до голови Бузівської сільської ради Фуркала О.В. із заявою, в якій просив видати йому трудову книжку у зв`язку з тим, що він хоче працевлаштуватися, але у цей день йому не видали трудову книжку у зв`язку з відсутністю на роботі інспектора по кадрах. З відповіді Жашківського районного Центру зайнятості від 05.05.2018р. №01-208942 вбачається, що 05.05.2018р. на підставі заяви та поданих документів [PERSON] взято на облік як особу, що шукає роботу. За умови надання документу, що підтверджує період зайнятості, [PERSON] буде надано статус безробітного. 08 травня 2018 року виконавчим комітетом Бузівської сільської ради Жашківського району Черкаської області за вих. №147/02-19 [PERSON] листом було повідомлено про те, що він може отримати свою трудову книжку у приміщенні Бузівської сільської ради в зручний для нього час у робочий день (згідно графіку роботи апарату). У ході судового розгляду в якості свідка допитана [PERSON] пояснила, що вона є дружиною позивача [PERSON] Працює депутатом Бузівської сільської ради Жашківського району Черкаської області. ЇЇ чоловік був звільнений 09.11.2017р., коли був призначений на посаду новий голова Бузівської сільської ради [PERSON] . При звільненні [PERSON] не отримав трудову книжку. Не було ніякого повідомлення, що її чоловік повинен отримати трудову книжку. Пройшло шість місяців, точно це було 03.05.2018р., коли слухалася у суді справа [PERSON] , в якій вона була просто слухачем. У той день у коридорі приміщення суду її чоловік звернувся до [PERSON] і сказав: «Завтра о восьмій годині ранку прийду у сільську раду, приготуйте будь-ласка мені трудову книжку.». [PERSON] у свою чергу відповів: « [PERSON] спочатку ви до мене прийдете і ми розберемося з усіма паперами стосовно громадської організації по водогону.». ЇЇ чоловік відповів: «Яка вода? Я ніякого відношення до цього не маю.» Він на той час вже написав заяву і вже не був членом громадської організації. [PERSON] на це сказав, що за шантаж. [PERSON] на наступний день, це був четверг 04.05.2018р., разом з чоловіком поїхала до Бузівської сільської ради. [PERSON] залишилася у машині, а її чоловік сам пішов у сільську раду. Коли він повернувся, то вона його не впізнала, оскільки знає наскільки її чоловік завжди спокійний і врівноважений. Він сказав, що у нього піднявся тиск. Коли він сів у машину свідок запитала у нього, де трудова книжка. Він відповів, що трудову книжку йому не віддали, тому що не має на роботі [PERSON] . Крім того [PERSON] сказав: «Спочатку розберемося з документацією по воді. От передасте їй все по воді, тоді подивимося, чи видамо вам трудову книжку чи ні.». І так сталося, що її чоловік [PERSON] був оформлений на біржу праці, але був залишений всіх виплат. На наступний день вони знову поїхали у сільську раду. [PERSON] пішов сам і написав заяву. У той день було засідання виконкому. У присутності всіх членів виконкому [PERSON] не видав її чоловіку трудову книжку. І сталося так, що після 09.05.2018р. у її чоловіка погіршився стан здоров`я. Кожен ранок її чоловік міряє тиск, не встаючи з ліжка, і приймає ліки. У нього був тиск 290 на 180 і він звернувся до лікарні. Крім того, у нього цукровий діабет другого ступеню. Йому кололи інсулін. Після лікування [PERSON] змушений був подати папери на оформлення інвалідності. [PERSON] пошта надходить щодня. Багато листів. 22.05.2018р. вона не пам`ятає, чи надходив від сільської ради лист, чи ні, а тому не може сказати, чи вона його отримувала чи відмовилася від його отримання. Не пам`ятає, чи була від її чоловіка вказівка щодо неотримання листів, які приходять із сільської ради. Цукровим діабетом її чоловік хворіє приблизно 1,5-2 роки у легкій формі. Ускладнень у нього таких не було, він обходився лише таблетками. Але після стресу, який стався із-за трудової книжки, у нього стався гіпертонічний криз. Свідок [PERSON] \~пояснила,\~що позивача\~знає,\~оскільки раніше\~з ним\~працювала.\~Відповідача знає\~ це\~сільський голова.\~Вона була\~03.05.2018р.\~у судовому\~засіданні.\~На коридорі\~ [PERSON] \~звернувся до\~ [PERSON] \~і сказав,\~що завтра\~до нього\~прийде по\~трудову книжку.\~ [PERSON] \~сказав:\~«Добре,\~тільки перше\~розберемося по\~громадській організації\~по воді».\~Всі присутні\~у коридорі\~почали обурюватися\~з приводу\~цього шантажу,\~тобто,\~чому до\~цієї пори\~ [PERSON] не віддали трудову книжку, вибори ще коли були? Це все, що їй відомо. Вищевказане свідчить, що трудова книжка знаходилась у Бузівській сільській раді, право позивача отримати свою трудову книжкуніхто не обмежував, доводи вказані в позовній заяві щодо «не одноразового звернення до відповідача з приводу видачі трудової книжки» нічим не підтверджуються і спростовуються показами свідків та заявою від 04.05.2018р. про видачу трудової книжки. Для підтвердження вищезазначених тверджень позивач не надав суду жодного доказу. Крім того, питання щодо отримання трудової книжки позивачем було поставлено лише зі спливом шести місяців, тобто після закінчення виплати заробітної плати. У відповідності до частин 1 та 2 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Статтею 15\~ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно статті\~76\~ЦПК України,\~ доказами є\~будь-які\~дані,\~на підставі\~яких суд\~встановлює наявність\~або відсутність\~обставин (фактів),\~що обґрунтовують\~вимоги і\~заперечення учасників\~справи,\~та інших\~обставин,\~які мають\~значення для\~вирішення справи. Відповідно до частини 2 статті 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Статтею 79 ЦПК України передбачено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Нормою частини\~1\~статті 80\~ЦПК України\~визначено,\~що достатніми\~є докази,\~які у\~своїй сукупності\~дають змогу\~дійти висновку\~про наявність\~або відсутність\~обставин справи,\~які входять\~до предмета\~доказування. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі\~ст.89\~ЦПК України\~суд оцінює\~докази за\~своїм внутрішнім\~переконанням,\~що ґрунтується\~на всебічному,\~повному,\~об`єктивному та\~безпосередньому дослідженні\~наявних у\~справі доказів. Жодні\~докази не\~мають для\~суду заздалегідь\~встановленої сили.\~Суд оцінює\~належність,\~допустимість,\~достовірність кожного\~доказу окремо,\~а також\~достатність і\~взаємний зв`язок\~доказів у\~їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У відповідності до ч.ч.1,5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Враховуючи встановлені обставини, оцінивши наявні в матеріалах справи докази та врахувавши\~доводи учасників\~процесу, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог, та вважає за необхідне відмовити в їх задоволенні, оскільки позивачем не доведено факту заподіяння йому шкоди незаконними діями відповідача. Відповідно до п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові покладаються на позивача. На підставі\~викладеного та\~

Outcome: dismissed