Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-13 00:00:00

заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту належності йому архівної довідки Є-514/01-10/583 від 05.11.2014 року. Вказаний факт заявник просить встановити з метою реалізації ним права на пенсію. При зверненні до УПФУ заявнику повідомили, що у відомостях архівної довідки, яка підтверджує періоди його роботи в КСП імені Дзержинського Ганнівської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області прізвище заявника не відповідає його паспортним даним, а тому заінтересована особа відмовила йому в призначенні пенсії за віком, у зв»язку з чим він звернувс до суду. Заявник в судове засідання не з"явився. Подав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі. Заяву підтримав в повному обсязі. Представник заінтересованої особи - Управління Пенсійного фонду України в Новоукраїнському районі Кіровоградської області, в судове засідання не з"явилась. Подала суду письмове клопотання про розгляд справи без її участі. Проти задоволення заяви не заперечувала. За наведених обставин, суд вважає за можливе розглягути справу без участі сторін. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що заявник згідно даних паспорта - [PERSON], [INFO] (а.с.4). 10 березня 1978 року заявнику була оформлена трудова книжка на його ім'я. Записи в трудовій книжці про періоди його роботи з 1988 року по 1999 рік співпадають із відомостями, вказаними в довідці, що видана заявнику Обєднаним трудовим архівом міської та сільських рад Новоукраїнського району Кіровоградської області від 05.11.2014 року Є-514/01-10/583 (а.с.5). Відповідно до листа Управління Пенсійного фонду України в Новоукраїнському районі Кіровоградської області № 63 від 12.12.2014 року, заявник має право на призначення йому пенсії за віком, однак, архівна довідка від 05.11.2014 року Є-514/01-10/583 видана Обєднаним трудовим архівом та надана для підтвердження періоду роботи не ідентифікується з паспортними даними заявника в частині правильності та повноти вказаних прізвища, ім»я та по-батькові, що унеможливлює призначення йому пенсії за віком без відповідного підтвердження в судовому порядку (а.с.11). Згідно із ст. 234 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Статтею 256 ЦПК України визначено, які категорії справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, підлягають розгляду в порядку окремого провадження. Пунктом 6 ч.1 вказаної статті передбачено встановлення факту належності особі правовстановлюючих документів. За змістом ч.2 цієї статті у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, ніж передбачені частиною першою статті, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ст. 234 ЦПК України, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов'язується з подальшим вирішенням спору про право; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред'явлення він звертався до відповідних органів за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови. Так, виникнення особистих і майнових прав громадян, їх зміну і припинення закон завжди пов'язує з настанням чи зміною певних обставин, тобто з юридичними фактами. У більшості випадків вони підтверджуються різними свідоцтвами, довідками та іншими документами, що видаються громадянам в адміністративному порядку. Проте, не завжди заінтересована особа має можливість довести документально, що той чи інший факт мав місце (неможливість поновлення втраченого документа або виправлення наявних у ньому помилок тощо). Тому, в певних випадках допускається судовий порядок встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв'язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу безвісті в зв'язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж. Відповідно до вимог Закону України «Про Пенсійне забезпечення», а також Постанови правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 N22-1 «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», дані про особу для довідок для призначення пенсії заносяться в довідки із особових справ осіб, що працювали на підприємстві, та наказів по підприємству. Обгрунтовуючи свої вимоги, заявник зазначав, що в позасудовому порядку він не має можливості встановити зазначений факт. Згідно із ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За правилом ч. 3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Про належність саме заявнику довідки від 05.11.2014 року Є-514/01-10/583 виданої Обєднаним трудовим архівом міської та сільських рад Новоукраїнського району Кіровоградської області свідчить і той факт, що в трудовій книжці, оформленій на ім'я заявника та у довідці співпадають дати та записи про періоди роботи заявника в КСП імені Дзержинського Ганнівської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області. На підтвердження своїх доводів заявником надані до суду його паспорт, довідка про присвоєння ідентифікаційного коду, копія трудової книжки, які підтверджують належність заявнику документів, належність яких він просить встановити. За наведених обставин, суд вважає доведеним, що довідка від 05.11.2014 року Є-514/01-10/583, яка видана Обєднаним трудовим архівом міської та сільських рад Новоукраїнського району Кіровоградської області в 1988 році на імя "[PERSON]", у 1989 році на ім»я «[PERSON]», у 1990-1991 роках на ім»я «[PERSON]», у 1992-1993 роках на ім»я «[PERSON]», у 1994 році на ім»я «[PERSON]», у 1995-1997 роках на ім»я «[PERSON]», у 1998-1999 роках на ім»я «[PERSON] (так вказано в документі) в дійсності належить заявнику по справі - [PERSON]. Оскільки даний факт підтверджений письмовими доказами, іншим шляхом встановити факт належності заявнику архівної довідки неможливо, оскільки вказані документи видавались на підставі наказів, та враховуючи, що спір по підтвердженню трудового стажу відсутній, а встановлення належності вказаного заявнику документу необхідно останньому для оформлення пенсії за віком, суд приходить до висновку, що заява є законною, обгрунтованою та підлягає задоволенню.

Outcome: approved