Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-14 00:00:00

До суду звернулась [PERSON] із позовом до [PERSON], який діє в інтересах неповнолітніх дітей: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] , треті особи: Малинівська сільська рада Літинського району Вінницької області, служба у справах дітей Літинської РДА про визнання осіб такими , що втратили право на користування житловим приміщенням . В позові зазначає, що згідно свідоцтва про право власності від 17 травня 2011р. позивачці належить житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами за адресою вул. Підлісна, буд. 6, с. Петрик, Літинського району, Вінницької області. В даному будинку вона зареєстрована з 07.04.2004р., а фактично проживала все своє життя, аж до 5.12.2012р.. За даною адресою окрім неї ще зареєстровані її внуки: [PERSON] [INFO],[PERSON] [INFO], чоловік внучки [PERSON] [INFO] та правнучки [PERSON] [INFO] та [PERSON] 2008р.н.. Всі вони зареєстровані, але жодного дня фактично не проживали. Факт не проживання вищезгаданих осіб також підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов від 06.06.2014р. підписаний сусідами по будинку та депутатом сільради. [PERSON] [INFO], зареєстрована з 27.09.2004р, а фактично проживає в [INFO] в сім'ї свого чоловіка [PERSON] з моменту реєстрації їх шлюбу. [PERSON] [INFO] зареєстрований з 11.01.2007р. разом зі своїми доньками [PERSON] 2006 р.н, та [PERSON] 2008р.н.., а фактично проживає [INFO] в своїх батьків . [PERSON] [INFO], зареєстрована з 15.12.2006р, а фактично проживає: [INFO]. Вінницька область в своєї матері, молодшої доньки позивачки . Позивачка є інвалідом III групи, тому в грудні 2012р. через свій вік і стан здоров'я на зимовий період часу переїхала до своєї старшої доньки [PERSON] у Вінницю, [ADDRESS]. В квітні цього року позивачка звернулась до своїх внуків з проханням щоб вони знялись з обліку за адресою вул. Підлісна, буд. 6, с. Петрик, Літинського району. Вінницької області, оскільки вона проживає в своєї доньки в Вінниці, донька здійснює за нею догляд і вона має намір подарувати даний будинок їй. Проте позивачці було відмовлено і висунута вимога, що відповідачі виконають її прохання лише якщо вона їм подарує по частині будинку. Будучи зареєстрованими в будинку, відповідачі чинять позивачці перешкоди у здійсненні права власності на будинок. Посилаючись на ст 71,72 ЖК України позивачка зазначає, що відповідачі більше пів року у спірному будинку не проживають без поважних причин, тому втратили право користування . Просить визнати [PERSON] 1985р.н., [PERSON] Володимирівну [INFO]. [PERSON] [INFO], [PERSON] 1987р.н., [PERSON] [INFO] такими, що втратили право на користування житловим приміщенням за адресою вул. Підлісна, буд. 6, с. Петрик, Літинського району, Вінницької області, у зв'язку з відсутністю в ньому понад шість місяців без поважних причин . В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала. Пояснила ,що з 2012р. через свій вік і стан здоров'я її мати [PERSON] проживає у неї в м. Вінниці.Вона повністю здійснює за не догляд .В спірному будинку ніхто не проживає, відповідачі понад 6 місяців без поважних причин там не проживають , що дає підстави відповідно до Закону вважати їх такими , що втратили право на житло. Тому просить позов задовільнити. Відповідачка [PERSON], яка представляє інтереси [PERSON] за дорученням, та інтереси своїх неповнолітнід дітей [PERSON] [INFO].і [PERSON] [INFO] позовні вимоги не визнала . Пояснила , що в 1993 році вона разом зі своєю покійною матір'ю [PERSON] та батьком [PERSON] переїхала із Криму на постійне місце проживання в будинок її бабусі [PERSON], що розташований в с. Петрик, вул. Підлісна, 6. В даному будинку вона проживала з семирічного віку, в тому числі після розлучення батьків. В 2004 році вона отримала паспорт і 27.09.2004 року зареєструвалась в цьому будинку як член сім'ї [PERSON]. При цьому вона продовжила проживати в будинку по вул. Підлісна, 6 с. Петрик навіть в період її навчання у м.Жмеринка, приїжджаючи в цей будинок на вихідні та проживаючи в ньому в період канікул. В 2006 році вона вийшла заміж за [PERSON] і разом з ним та бабусею [PERSON] проживала в будинку по вул. Підлісна, 6 с. Петрик. В період проживання в цьому будинку вона завагітніла і народила дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які теж були зареєстровані в цьому будинку. В 2012 році дочка позивача [PERSON] - [PERSON] почала чинити її сім'ї перешкоди щодо проживання в будинку по вул. Підлісна, 6 с. Петрик. Вона стала виганяти [PERSON] разом з чоловіком та малолітніми дітьми з цього будинку, заявляючи, що лише вона має право на цей будинок, хоч позивач [PERSON] ще після смерті своєї дочки [PERSON] - матері [PERSON] заявила, що належний їй будинок по вул. Підлісна, 6 с. Петрик вона перепише на відповідача [PERSON]. Під час чергового конфлікту [PERSON] викинула їх речі з будинку і [PERSON] разом із сім'єю були вимушені тимчасово переїхати на проживання до батьків чоловіка в с. Лукашівку. При цьому вони надіялись, що конфлікт пройде і вони знову переїдуть проживати в будинок бабусі [PERSON], так як іншого житла у них не має, а в будинку батьків чоловіка проживають інші діти. Проте [PERSON], позбавляючи їх можливості повернення до будинку бабусі, в грудні 2012 року забрала до себе позивача [PERSON], змінила замки на вхідних дверях будинку і не дозволяє з того часу спілкуватися з бабусею - позивачем [PERSON] Через вищеназвані поважні причини [PERSON] та члени її сім'ї не можуть потрапити до будинку по вул. Підлісна, 6 с. Петрик та проживати в ньому, хоч потребують житла і бажають в цьому будинку проживати. Частина їх речей до цього часу знаходиться у будинку. Відповідач [PERSON] проти позову заперечила, хоча визнала, що зареєструвалась у спірному будинку на прохання тітки, щоб будинок не дістався [PERSON] Деякий час проживала з бабусею, однак самостійно залишила будинок і проживає у будинку своєї матері де народилась та виросла. Крім того підтвердила , що в спірному будинку відповідачка [PERSON] проживала з дитинства. Потім після одруження там проживала разом з чоловіком та дітьми майже до часу, коли дочка позивача [PERSON] забрала [PERSON] до себе в м. Вінницю . Відповідач також підтвердила, що [PERSON] після перевезення позивача [PERSON] в м. Вінницю, замінила замки на вхідних дверях будинку по вул. Підлісна, 6 с. Петрик і щоб заволодіти цим будинком не дозволяла [PERSON] з сім'єю потрапити до будинку та проживати в ньому, хоч їх речі до цього часу знаходяться в приміщенні будинку. Допитана в суді третя особа, представник служби у справах дітей Літинської райдержадміністрації, позову [PERSON] не визнала і, захищаючи інтереси неповнолітніх дітей, в задоволенні позову щодо визнання неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право на користування житловим приміщенням у зв'язку з відсутністю в ньому понад 6 місяців без поважних причин, просила відмовити. Враховуючи те, що іншого житла у дітей немає. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] підтвердили факт проживання відповідача [PERSON] з дитинства, а потім разом з чоловіком та дітьми та позивачем [PERSON] в будинку по вул. Підлісна, 6 с. Петрик до переїзду останньої в м. Вінницю. Крім того підтвердили, що [PERSON] виставила речі [PERSON] з будинку, змінила замки на вхідних дверях. Не зважаючи на це, [PERSON] та члени її сім'ї продовжували догляд за будинком та присадибною земельною ділянкою, проводили вирубку заростей, засаджували город , провели заміну огорожі навколо будинку, виготовили на будинок та земельну ділянку технічну документацію за власні кошти . Свідок [PERSON] дала аналогічні свідчення. Крім того пояснила, що є свекрухою [PERSON] У неї три сина , на даний час у її будинку із трьох кімнат проживає 10 чоловік. Сина [PERSON] разом із сім'єю вимушена прихистити тимчасово . Вислухавши сторін, вивчивши документи, які є у справі суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Копія свідоцтва про право власності (а.с.5) підтверджує те, що [PERSON]П є власником будинку в с. Петрик, вул. Підлісна, 6.Довідка Малинівської сільської ради (а.с.6) підтверджує, що позивачка та відповідачі зареєстровані за даною адресою. В судовому засіданні встановлено, що в 1993 році відповідачка [PERSON] разом зі своєю покійною матір'ю [PERSON] та батьком переїхала із Криму на постійне місце проживання в будинок її бабусі [PERSON], розташований в с. Петрик, вул. Підлісна, 6. В даному будинку вона проживала з семирічного віку, в тому числі після розлучення батьків. В 2004 році вона отримала паспорт і 27.09.2004 року зареєструвалась в цьому будинку як член сім'ї [PERSON]. При цьому вона продовжила проживати в будинку по вул. Підлісна, 6 с. Петрик навіть в період її навчання у м.Жмеринка, приїжджаючи в цей будинок на вихідні та проживаючи в ньому в період канікул. В 2006 році вона вийшла заміж за [PERSON] і разом з ним та бабусею [PERSON] проживала в будинку по вул. Підлісна, 6 с. Петрик. В період проживання в цьому будинку вона завагітніла і народила дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які теж були зареєстровані в цьому будинку. Дані факти підтверджуються показаннями відповідачів, свідків , також вони узгоджені з іншими матеріалами справи. Зокрема довідка Малинівської сільської ради (а.с.69) підтверджує те, що з 1993 року відповідачка [PERSON] зареєстрована та проживала у спірному будинку. Разом із нею проживав чоловік [PERSON] та неповнолітні діти. Копія свідоцтва про шлюб (а.с.64 ) підтверджує факт реєстрації шлюбу між [PERSON] та [PERSON] у 2006 році. Факт народження дітей підтверджують копії свідоцтв (а.с.62-63). Відповідно до ст.3 СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Положення ч. 2 ст. 64 ЖК УРСР зазначає, що до членів сім’ї належать дружина наймача (власника), їхні діти, батьки та інші особи, якщо вони проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Тобто в судовому засіданні встановлено, що спочатку [PERSON] , а потім її чоловік та діти , поселились у будинку [PERSON] як член її сім'ї, між ними кровна спорідненість, вони тривалий час спільно проживали, вели спільне господарство. Довідка Малинівської сільської ради (а.с.6) підтверджує, що до складу сім'ї [PERSON] входять її внуки та правнуки-відповідачі у справі. До даних правовідносин не застосовуються норми ст 71,72 ЖК України, як на це посилається позивачка, тому, що ці норми регулюють відносини між власником житла та наймачем. Натомість , у разі виникнення спору між власником та особами, які вселялися в житло у якості членів сім’ї, суд повинен врахувати, що право користування житлом має речово-правовий характер, у зв’язку з чим припинення цього права повинно відбуватися згідно з вимогами статей 405, 406 ЦК України. При цьому, ч.2 ст. 405 ЦК України, передбачені, спеціальні підстави для визнання особи такою, що втратила право на користування житлом власника: у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Законодавство не містить переліку підстав, які вважаються поважними причинами відсутності за місцем мешкання , і за наявністю яких особа не може бути визнана такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. Поважність причин відсутності особи за місцем мешкання, визначаються судом у кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи. Як встановлено в судовому засіданні, між [PERSON] та сім'єю [PERSON] виник конфлікт. [PERSON] виставила їх речі з будинку , що змусило їх тимчасово перейти проживати в с. Лукашівку. Позбавляючи їх можливості повернення до будинку бабусі, в грудні 2012 року вона забрала до себе позивача [PERSON], змінила замки на вхідних дверях будинку і не дозволяє з того часу спілкуватися з бабусею . Ці обставини окрім показань відповідачів та свідків підтверджуються довідкою ОСББ "Можайський"(а.с. 8) , із якої видно , що [PERSON] проживає у м. Вінниці разом із дочкою [PERSON] , копією заяви [PERSON] (а.с.9) про медичне обслуговування у м. Вінниці з 5.12.2012року, та довідкою управління соцзахисту (а.с.10). Довідка Дашковецької сільської ради (а.с.43) свідчить, що у будинку де тимчасово проживає сім'я [PERSON] , мешкає 8 осіб. Відсутність іншого житла, знаходження меблів та речей домашнього вжитку у спірному будинку, догляд за будинком та присадибною ділянкою навіть тоді, коли відсутній доступ до самого будинку, свідчить про бажання сім'ї [PERSON] проживати за місцем реєстрації . Наявність конфлікту із [PERSON], заміна замків у будинку та неможливість спілкування із власницею будинку, можливо визнати поважними причинами непроживання за місцем реєстрації. Тому позов в цій частині не підлягає до задоволення. Конституція України у ст.47 проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду. Відповідно до ч.2 ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства» - діти - члени сім'ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Відповідно до ч. 3 ст. 29 ЦК України - місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. Відповідно до ст. 405 ЦК України - члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Відповідно до ч.1, 2 ст. 156 ЖК України - члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. Пункт 1 статті 8 Конвенції про захист прав людини та основних свобод (далі — Конвенція) гарантує кожній особі, окрім інших прав, право на повагу до її житла, що охоплює, насамперед, право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла. Це покладає на Україну в особі її державних органів позитивні зобов'язання "вживати розумних і адекватних заходів для захисту прав" (рішення у справі Powell and Ray-ner v. the U.K. (21.02.1990). Такий загальний захист поширюється як на власника квартири (рішення у справі Gillow v. the U.K. (24.11.1986), так і на наймача (рішення у справі Larkos v. Cyprus (18.02.1999). Що стосується відповідача [PERSON] , то позов в цій частині підлягає до задоволення. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] з дитинства проживала та на даний час проживає у будинку своєї матері. Вона була зареєстрована у будинку бабусі на прохання тітки, щоб будинок не дістався [PERSON] Деякий час проживала з бабусею, однак самостійно залишила будинок у 2012році і проживає у будинку своєї матері де народилась та виросла. Дані обставини визнані сторонами , тому відповідно до ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню.

Outcome: dismissed