Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області із вказаним позовом до відповідача [PERSON], відповідно до якого просить зменшити розмір аліментів які стягуються з нього на утримання повнолітньої доньки [PERSON], [INFO], з 550 гривень до 200 гривень, щомісячно, до закінчення донькою навчання, посилаючись на те, що він неспроможний надавати матеріальну допомогу, так як не працює, підприємницькою діяльністю не займається, не має ніякого заробітку чи доходу. Тому розмір аліментів, який стягнуто з позивача на користь [PERSON] ставить його у скрутне матеріальне становище. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву в якій просить справу розглянути у його відсутність, заявленні позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить заяву задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву в якій зазначила, що проти заявлених позовних вимог заперечує, в їх задоволенні просить повністю відмовити. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги позивача, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку про ухвалення рішення виходячи з наступного: Судом встановлено, що рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 26 грудня 2014 року по цивільній справі № 149/3387/14-ц, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON], аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 550 грн., щомісячно, до закінчення нею навчання. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягненню нею повноліття. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Аналіз статті 192 Сімейного кодексу свідчить про те, що за позовом платника аліментів суд може зменшити їх розмір лише за наявності поважних причин, а саме: зміни його матеріального чи сімейного стану; погіршення його здоров'я та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Даний перелік обставин, які можуть слугувати підставою для зменшення розміру аліментів є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Обов'язок доказування наявності наведених обставин покладається на позивача. Крім того, враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. В порушення вищенаведеної норми Закону, позивачем не надано суду належних та допустимих доказів значного погіршення матеріального становища. Та обставина, що позивач не працює, а тому не має змоги сплачувати аліменти не може слугувати підставою зменшення розміру стягуваних аліментів. Останній є здоровим та працездатним, та зобов'язаний, відповідно до чинного законодавства України утримувати своїх неповнолітніх дітей. Разом з тим, не може слугувати підставою для зменшення розміру аліментів перебування на утриманні позивача ще однієї неповнолітньої дитини, адже розмір аліментів, який визначений рішенням суду від 26 грудня 2014 року, є мінімальним та не впливає на інтереси малолітнього [PERSON]. Відповідач пояснила, що їхня дочка - [PERSON] на даний час хворіє, що підтверджується відповідними довідками та потребує лікування. Закінчила повний курс по програмі "Основи лікувального масажу" на що були затрачені фінанси. Враховуючи викладене, а насамперед інтереси дитини, суд вважає, що підстав для зменшення розміру аліментів, які стягуються з позивача на корить відповідача на утримання дочки не має, так як позивач являється здоровим та працездатним чоловіком, може працювати та отримувати заробітну плату. Той факт, що позивач не може на даний час знайти собі роботу, не являється підставою для зменшення розміру аліментів.

Outcome: dismissed