Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-18 00:00:00

Концерн «МТМ» звернулося до Комунарського районного суду м. Запоріжжя із позовом до [PERSON] , [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідачів на користь позивача заборгованість за централізоване опалення та централізоване постачання гарячої води у розмірі 30859,62 гривень та судові витрати у розмірі 2270 гривні. Позивач в обґрунтування позову вказав, що Концерн «МТМ» являється виконавцем послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання. Позивач в період з 01.01.2015 року по 31.05.2021 рік надав відповідачам послуги з централізованого опалення та централізоване постачання гарячої води, у житлове приміщення, розташоване за адресою: [ADDRESS] . Проте відповідачі свої зобов`язання по оплаті наданих послуг не виконують, у зв`язку з чим унеможливлює своєчасні розрахунки Концерном «МТМ» за спожитий природний газ, що в свою чергу ставить під загрозу безперервність надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Тому позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. Ухвалою від 05.07.2021 року суддя прийняла позовну заяву до розгляду та відкрила провадження у справі, а також відповідно до ст. 274 ЦПК України вирішила розглядати дану справу за правилами спрощеного позовного провадження. 09.09.2021 року на адресу суду відповідачем [PERSON] надано відзив на позов, відповідно до якого останній просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що вимоги є безпідставним, необгрунтованим, та такими, що пред`явлено із порушенням строків позовної давності. Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 08.06.2021 (наявна в матеріалах справи) квартира, яка знаходиться за адресою [ADDRESS] перебуває у приватній спільній власності 1/2 [PERSON] та 1/2 [PERSON] . З моменту набуття права власності на 1/2 вказаної квартири на підставі договору дарування від 01.12.2011, [PERSON] жодного дня не проживав в ній, оскільки [PERSON] заблокував вхід до квартири змінивши всі дверні замки та ніяким чином не впускав його. [PERSON] зазначає, що не мав можливості користуватись своєю частиною помешкання, відтак не користувався житлово-комунальними послугами, у тому числи послугами Концерну «Міські теплові мережі». З матеріалів, що надані Позивачем до суду не можна зробити обґрунтований висновок про споживання (часткове споживання) саме [PERSON] послуг Концерну "МТМ" у вказаній квартирі. Згідно Довідки про реєстрацію місця проживання особи За відомостями департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 01.09.2021 №04-28/1-3254 (додається) - [PERSON] , [INFO] зареєстрований з 08.07.1987 р. та мешкає по теперішній час за адресою: [ADDRESS] , де є споживачем житлово-комунальних послуг, у тому числі послуг Концерну «Міські теплові мережі», та належним чином і своєчасно сплачує ці послуги. Слід зазначити, що оскільки [PERSON] зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] , то він фактично користується всіма житлово-комунальними послугами, у тому числи послугами Концерну «Міські теплові мережі», тобто він є належним споживачем цих послуг, та зобов`язаний їх сплачувати. Згідно наданого позивачем розрахунку суми боргу позовних вимог по нарахуванню та оплатам за надані послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води за період з 01.01.2015р. по 31.05.2021р. за адресою: [ADDRESS] - зареєстровано 1 людина, квартиронаймачем є [PERSON] . Позивачем не надано жодного документу, підтверджуючого фактичного споживання централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води за період з 01.01.2015р. по 31.05.2021р., за адресою [ADDRESS] саме - [PERSON] . Також зазначає, що розрахунок заборгованості поданий позивачем не містить належної інформації щодо способу нарахування заборгованості за період з 01.01.2015р. по 31.05.2021р., не містять показників будинкового лічильника опалення або квартирного лічильника (лічильників) щодо нарахування заборгованості за гаряче водопостачання за вказаний період, та здійснені з розрахунком на одну особу, втім Позивач просить стягнути заборгованість з обох Відповідачів. Тобто, Позивач не довів той факт, що він надав послуги, за які нарахував борг у розмірі 30859,62 грн. Наявність зазначених обставин не доведена Позивачем належними, допустимими, достовірними і достатніми доказами у справі відповідно до вимог ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України. Крім того, на адресу реєстрації місця проживання [PERSON] ( [ADDRESS] ) не надходило жодного документу від Позивача, у тому числи щодо укладання договору з надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води за адресою: [ADDRESS] , також не надходило жодного документу щодо нарахування за надані послуги у період з 01.2015 по 05.2021р. із зазначенням суми за кожен місяць та реквізитів на оплату. Також слід відмітити, що Розрахунок суми боргу позовних вимог по нарахуванню та оплатам за надані послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води за період з 01.01.2015р. по 31.05.2021р., за адресою [ADDRESS] та Довідка щодо заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води за період з 01.2015 по 05.2021р. по особовому рахуну [NUMBER] , на які Позивач посилається як на докази обставин, викладених у позовній заяві - не є в розумінні ч. 2 ст. 76 ЦПК України належним засобом доказування, оскільки підписано невідомою особою (неуповноваженою особою) - [PERSON] , а тому не можуть бути підставою для нарахування заборгованості, та ставить під сумнів нарахування за надані послуги. Позивачем пропущений строк позовної давності, оскільки вказана заборгованість стягується за період з 01.01.2015р. по 31.05.2021р., тобто з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, а тому необхідно застосувати строки позовної давності. 09.09.2021 року відповідачем [PERSON] надано заяву про застосування строків позовної давності, що є підставою для відмови у позові. 09.09.2021 року відповідачем [PERSON] надано заяву про застосування строків позовної давності, що є підставою для відмови у позові. 18.10.2021 року представником позивача [PERSON] надано письмові пояснення відповідно до яких зазначено, що Концерн «МТМ» є беззаперечним виконавцем послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання у м. Запоріжжі, що є загальновідомою інформацією. Отже, оскільки будинок [ADDRESS] є житловим, то він обладнаний центральним опаленням, водопостачанням, центральною каналізацією, електропостачанням. КОНЦЕРН «МТМ» займає монопольне становище на ринку транспортування теплової енергії магістральними та місцевими (розподільчими) тепловими мережами в межах Запорізької області та включено до Зведеного переліку суб`єктів природних монополій за № 230, про що розміщена інформація на офіційному веб-сайті АКМУ. Отже, КОНЦЕРН "МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ" є єдиним постачальником теплової енергії - суб`єктом природної монополії в галузі транспортування теплової енергії магістральними та місцевими (розподільчими) тепловими мережами у м. Запоріжжі та Запорізькій області. Дана позиція також зазначена у Постанові Запорізького апеляційного суду від 30.09.2020 р. по справі № 331/3074/19. Відповідно до п.2.14. Розділу 2 посадової інструкції фахівця відділу договірної та претензійно-позовної роботи (надалі - ВДтППР), затвердженої генеральним директором Концерну «МТМ» О.С. Греком від 27.11.2019 р. фахівець ВДтППР повинен надавати юрисконсульту первинні документи для пред`явлення позовів до суду, розрахунок позовних зобов`язань (розрахунок ціни позову, пені 3%, інфляції). Фахівець ВДтППР [PERSON] діяла на підставі посадової інструкції, де надавання Довідок та Розрахунків сум заборгованості за надані послуги з централізованого опалення до юридичного відділу є прямим посадовим обов`язком. Така Довідка та Розрахунок надається за підписом уповноваженої особи, а саме фахівця ВДтППР. Концерн «Міські теплові мережі» згідно до ч.1 ст.77, ч.1 ст.79, ч.1 ст.81, ч.1 ст.95, та п.5 ч.3 ст. 175 ЦПК України надав до позову належні та допустимі докази. До позовної заяви був доданий розрахунок суми заборгованості у вигляді роздруківки особового рахунку, в якому зазначені нарахування окремо по кожній складовій наданих послуг, а саме: вартість опалення, централ. ГВП і т.п. Також в зазначеному розрахунку відображені суми, що підлягають оплаті - заборгованість за надані послуги. Розрахунок заборгованості, доданий до позовної заяви не суперечить положенням цивільного процесуального законодавства України, адже нормами ЦПК не передбачено вимоги, відповідно до яких повинен бути оформлений розрахунок заборгованості. Щомісяця Відповідач-2 [PERSON] отримує від Позивача за адресою [ADDRESS] рахунки за надані в звітному періоді (місяці) послуги, в яких також відображається структура наданих послуг та нарахування окремо по кожній складовій послуги Стосовно того, що Відповідач-2 [PERSON] не зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , то як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна зазначено відомості про право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] , а саме: 1/2 частини квартири перебуває у приватній спільній часткові формі власності [PERSON] , підстава виникнення права власності: свідоцтво про право на спадщину, 27277, 30.05.2007 р. Таким чином, Позивачем було вірно зазначено [PERSON] Відповідачем 2, оскільки дана інформація не суперечить відомостям з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно зі статтею 13 Конституції України власність зобов`язує. Вказана норма кореспондується зі статтею 322 ЦК України, відповідно до якої власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна (частина друга статті 317 ЦК України). З огляду на зазначене, висновки Відповідача 2 [PERSON] про те, що він не користується послугами з центрального опалення та гарячого водопостачання у зв`язку з тим, що він не проживає у вказаній квартирі, не є підставою для звільнення його, як власника, від обов`язку утримання свого майна. Отже, Позивачем жодним чином не порушені права Відповідача 2. 18.10.2021 року на адресу суду відповідачем [PERSON] надані заперечення на пояснення представника Концерну «МТМ» аналогічні викладеним у відзиві на позовну заяву. Представник позивача в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце проведення судового засідання була повідомлена належним чином, надала до суду заяву про розгляд справи у відсутність представника позивача, підтримала та наполягала на позовних вимогах, просила суд стягнути суму заборгованості та судові витрати з відповідачів порівну, з кожного окремо. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні підтвердив те, що не сплачує за комунальні послуги. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі. Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 76,81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно розрахунку суми заборгованості квартири [ADDRESS] , заборгованість за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води становлять 30859,62 гривень (а.с.5-6). Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна [PERSON] та [PERSON] на праві приватної спільної часткової власності (пл. Ѕ частці) належить квартира [ADDRESS] (а.с.8, зворот). Як вбачається з матеріалів справи, особовий рахунок № [NUMBER] відкритий на ім`я відповідача [PERSON] . Концерн «Міські теплові мережі» включений до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України та є юридичною особою. Відповідно до п.2.1 Статуту концерну «Міські теплові мережі», затвердженого розпорядженням Запорізького міського голови №99 р від 08.04.2013 року, основною метою діяльності концерну «МТМ» є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією, одержання прибутку для здійснення діяльності концерну та задоволення на його основі соціально-економічних інтересів трудового колективу концерну. Згідно п.1 Правил про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, з наступними змінами та доповненнями, ці Правила регулюють відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг(виконавець) і фізичною та юридичною особою(споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. Послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання відносяться до комунальних послуг. Концерн «МТМ» надає послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води у житлове приміщення, розташоване за адресою: [ADDRESS] . Договір між сторонами про надання послуг не укладався, проте Концерн «МТМ» надавав відповідачам як споживачам за вказаною адресою послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, а відповідачі такі послуги прийняли, від їх отримання не відмовлялись. Фактичне надання цих послуг слід вважати фактичним укладанням договору на умовах, передбачених Законом України «Про теплопостачання» та Правил. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Матеріалами справи встановлено, що власником квартири, у яку надаються комунальні послуги, є відповідачі [PERSON] та [PERSON] . Посилання [PERSON] на неможливість користуватися вказаною квартирою у зв`язку із чиненням перешкод з боку відповідача [PERSON] , судом не можуть бути прийняті до уваги. За приписами ст.. 19 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» у разі коли житлове приміщення належить одній особі на праві приватної власності, а інші особи мають тільки право користування, то належним відповідачем за позовами про стягненню заборгованості за комунальні послуги є власник житлового приміщення. Участь інших осіб, які проживають у жилому приміщенні, у таких випадках визначається його власником і обов`язки з оплати вказаних послуг виникають у них лише перед останнім (ст. 156 ЖК України). Чинення перешкод в користуванні власністю іншою особою є підставою для захисту свого права, в тому числі, в судовому порядку, шляхом звернення до суду із окремим позовом. У випадку порушення майнових прав [PERSON] , він має право звернутися із позовом про стягнення збитків до винної особи. Але вказані обставини не можуть бути предметом розгляду в цій справі, оскільки вони підлягають окремому доказуванню, дослідженню та не стосуються цього позову. Відповідно до п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. Система (щомісячна або авансова) та форма (готівкова або безготівкова) оплати послуг визначається у договорі між споживачем і виконавцем. Споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом (пункт 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року). Плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно (частина перша статті 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року). Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору (частина перша статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк (пункт 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630). Розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк (пункт 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 18 серпня 2017 року № 633, чинної з 30 серпня 2017 року). Якщо договором не встановлений інший термін, то з 21 числа кожного місяця починається період прострочення оплати наданих у попередньому місяці послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, а отже, і перебіг позовної давності щодо відповідного щомісячного платежу, за яким споживач допустив прострочення. Наведений позивачем розрахунок заборгованості відповідачами на засадах змагальності відповідними доказами не спростовано. Доводи відповідача [PERSON] у цій частині зводились до відсутності повноважень особи, яка склала розрахунок та довідку щодо заборгованості. Разом із тим, відповідачем дані факти відповідними доказами не доведені, клопотань про витребування певних доказів (посадової інструкції особи, яка склала відповідні документи, тощо) відповідач не заявляв. При цьому, відповідно до пункту 5 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції від 24 червня 2004 року) споживач має право на зменшення розміру плати за надані послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості в порядку, визначеному договором або законодавством. З матеріалів справи відомо, що відповідач [PERSON] або відповідач [PERSON] не вказували на складання актів-претензій щодо ненадання або надання не в повному обсязі житлово-комунальних послуг за оспорюваний період. З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що відповідачі не здійснюють оплату за теплопостачання з січня 2015 року, при цьому з позовом позивач звернувся до суду 29.06.2021 року. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Початок перебігу позовної давності визначається статтею 261 ЦК України. Так, за загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). А за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята цієї статті). Відповідачі в своїх заявах просять застосувати строк позовної давності. Отже, Концерн «МТМ» має право вимагати стягнення заборгованості яка виникла з червня 2018 року. Оскільки в позові позивач просить стягнути заборгованість яка виникла до 31.05.2021 року, то стягненню підлягає заборгованість за період з 01.06.2018 року по 31.05.2021 р. яка складає 18501,75 грн. На підставі ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 322 ЦК власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (ч.1 ст.355 ЦК) та залежно від положень закону або домовленості між співвласниками може належати їм на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності (ч.2 ст.355 цього кодексу). При цьому спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно (ч.4 ст.355 цього кодексу). Згідно ст. 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмету зобов`язання. У зв`язку з тим, що кожному із власників належить певна частина квартири, вони повинні відповідати в дольовому порядку. Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У зв`язку з тим, що відповідачу [PERSON] та [PERSON] на підставі приватної спільної часткової власності належить по 1/2 частини квартири вони повинні відповідати в дольовому порядку. Заборгованість у сумі 18501,74 грн. за послуги централізованого опалення повинна бути стягнута з відповідачів відповідно до частини, яка належить останнім (1/2) по 9250,87 грн. з кожного (18501,75 ? 2) Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, оскільки позов задоволено частково, понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати підлягають пропорційному стягненню з відповідачів. Позивачем за первісним позовом Концерном «МТМ» при поданні позову сплачений судовий збір в сумі 2270 грн., оскільки позов задоволений частково, стягненню підлягає судовий збір пропорційно до задоволеної частини вимог в сумі 1360 грн. 88 коп.

Outcome: partial