Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-20 00:00:00

Інститут загальної та неорганічної хімії ім. В.І. Вернадського Національної академії наук України звернувся до Святошинського районного суду м. Києву з позовом до [PERSON] про визнання договору оренди № 52/18 від 10.08.2018 р. укладений між Інститутом загальної та неорганічної хімії ім. В.І. Вернадського НАН України та громадянкою [PERSON] про передачу в оренду - кімнати [NUMBER], що знаходиться в приміщенні Інституту за адресою: м. Київ, проспект акад. Палладіна, 32/34 недійсним. Обгрунтовуючи вимоги тим, що 06.09.2018 р. на ім'я директора Інституту від бувшого (звільненого з роботи за скороченням штатів 05.09.2018 р.) заступника директора з загальних питань Крижанівського В.І. надійшло звернення у вигляді службової записки про те, що 10.08.2018 р. виконуючим обов'язки директора Інституту [PERSON] укладений договір оренди з ФОП «[PERSON]» на кімнату [NUMBER]. При перевірці обставин укладання цього договору було встановлено, що такий укладено без додержання вимог частини першої та другої статті 203 ЦК України, тому не являється чинним і на підставі частини першої статті 215 ЦК України повинен бути визнаним недійсним. Зокрема, в зазначеному договорі оренди від 10.08.2018 р. № 52/18 зазначено, що цей договір укладений між Інститутом загальної та неорганічної хімії ім. В.І. Вернадського НАН України та [PERSON] як фізичною особою - підприємцем (ФОП), що не відповідає дійсності, оскільки [PERSON] не являється фізичною особою підприємцем. Крім того, згідно з п. 1.2 Статуту Інституту загальної те неорганічної хімії ім. В.І. Вернадського Інститут НАН України є державною бюджетною неприбутковою установою, що заснована на державній власності, перебуває у віданні Національної академії наук України, а тому такий договір оренди має укладатися лише з дозволу НАН України, якого насправді при укладанні оспорюваного тепер правочину не було. Також, укладення такого провачину відбувалося на підставі висновку про оцінку орендованого майна ФОП "[PERSON]" від 31.08.2017 року на суму 175 000 грн. термін якого скінчився на момент укладаня такого правочину, тоді як, станом на 01.08.2018 рік Інститут від ТОВ «Укрекспертиза-Центр» отримав висновок про вартість майна - кімнати [NUMBER], і вона становила 302 100,00 грн.(без урахування ПДВ). Коли в договорі оренди від 10.08.2018 р. з орендарем [PERSON] в п.1.1. зазначено, що вартість орендованого майна - кімнати [NUMBER] становить 175 000,00 грн. відповідно до висновку незалежної оцінки від 31.08.2017 р., термін вказаного висновку закінчився 31.05.2018 р. В результаті заниження вартості майже в два рази об'єкта оренди - кімнати [NUMBER] занижена і вартість орендної плати для [PERSON], що приведе до збитків Інституту, оскільки Договір укладений терміном на два роки і чотири місяці. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, посила суд їх задовольнити в повному обсязі з підстав викладених у позові. Відповідач в судове засідання не з"явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причин неявки суду не повідомила, правом на подання відзиву не скористалася, у зв"язку з чим суд вважає за можливе розглядати справу без її участі на підставі наявних матеріалів та доказів у справі. Третя особа Національної академії наук України у судове засідання свого представника не направила, про розгляд справи повідомлена належним чином, направила суду письмові пояснення та заяву про розгляд такої справи без участі їх представника. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, надані суду докази, у їх співставленні та сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з огляду на таке. Відповідно до вимог статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. Статтею 203 Цивільного кодексу України встановлені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Частиною першою цієї статті передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. В частині другій цієї статті вказано, що особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. У судовому засіданні встановлено, що 10.08.2018 р. між Інститутом загальної та неорганічної хімії ім. В.І. Вернадського Національної академії наук Українита ФОП «[PERSON]» було укладено договір оренди за № 52/18 про передачу в оренду - кімнати [NUMBER], що знаходиться в приміщенні Інституту за адресою: м. Київ, проспект акад. Палладіна, 32/34. Так, в договорі оренди від 10.08.2018 р. № 52/18 зазначено, що цей договір укладено Інститутом загальної та неорганічної хімії ім. В.І. Вернадського НАН України з [PERSON] як фізичною особою - підприємцем (ФОП). Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» фізична особа, яка бажає укласти договір оренди державного майна з метою використання його для підприємницької діяльності, до укладення договору зобов'язана зареєструватись як суб'єкт підприємницької діяльності. Тоді як, [PERSON] не являється фізичною особою підприємцем. Вказане підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, який знаходиться у відкритому доступі (usr.minjust.gov.ua/ua/freeserch) та наданою суду копією витягу. Згідно з п. 1.2 Статуту Інституту загальної те неорганічної хімії ім. В.І. Вернадського Інститут НАН України є державною бюджетною неприбутковою установою, що заснована на державній власності, перебуває у віданні Національної академії наук України. Відповідно до статті 2 Закону України «Про особливості правового режиму діяльності Національної академії наук України, національних галузевих академій наук та статусу їх майнового комплексу» від 26.11.2015 р. майновий комплекс Національної академії наук України та майновий комплекс національних галузевих академій складають усі матеріальні та нематеріальні активи (далі об'єкти майнового комплексу), що обліковуються на балансах Національної академії наук України та на балансах відповідних національних галузевих академій наук і організацій, віднесених до відання Національної академії наук України та національних галузевих академій наук, і які закріплені державою за національною академією наук України в безстрокове користування. Об'єкти майнового комплексу Національної академії наук України належать НАН України на праві господарського відання та передаються організаціям, що віднесені до відання Національної академії наук на праві оперативного управління. Статтею 3 цього Закону передбачено, що Національна академія наук України: надає дозвіл організаціям, що відносяться до відання Національної академії наук України, на укладення договорів оренди майна, у тому числі нерухомого, що обліковується на балансах їх організацій. Пунктом третім Положення про порядок передачі в оренду майна, що належить до майнового комплексу НАН України, затвердженого постановою Бюро НАН України від 15.10.2014 р. № 216 передбачений порядок розгляду питань про надання дозволу на право оренди. Відповідно до вказаного пункту Орендодавець після реєстрації заяви потенційного орендаря надсилає до Управління справами НАН України такі матеріали: - клопотання про тримання дозволу майна в оренду; копію заяви потенційного орендаря про намір узяти в оренду майно; проект договору за Типовою формою НАН України погоджений сторонами; розрахунок орендної плати за базовий місяць затверджений орендодавцем; інформацію про об'єкт; копію висновку про вартість майна; копію паспорта-сертифіката (за наявності); копію рецензії на звіт про незалежну оцінку майна. Документи, що подаються до Управління справами, мають бути оформлені на бланку Орендодавця відповідно із додатками до Положення та умов оренди підписані керівником та засвідчені печаткою Орендодавця. Копії документів мають бути належно засвідчені. Орендодавець несе відповідальність за достовірність інформації, зазначеної в документах. Відповідно до пункту 3.8. вказаного Положення у разі, якщо НАН України не дає згоди на укладення договору оренди Орендодавець відмовляє в укладенні договору оренди і повідомляє про це заявника. В договорі оренди від 10.08.2018 р. з орендарем [PERSON]В вказано, що даний договір укладений на підставі дозволу НАН України - Постанови Бюро Президії НАН України від 28.09.2017 р. № 242, проте як встановлено у судовому засіданні такого дозволу фактично не було. На укладення договору оренди з [PERSON] дозволу з боку Президії НАН України немає, і Інститут за таким дозволом до Президії НАН України не звертався, що підтверджується листом НАН України від 10.09.2018 р. та письмовими поясненнями Національної академії наук України надані суду 20.03.2019 року. Встановлено судом також і те, що такий договір оренди містить оцінку кімнати [NUMBER] у розмірі 175 000 грн., за висновком оцінювача ФОП «[PERSON]» від 31.08.2017 р., тоді як термін вказаного висновку закінчився 31.05.2018 р. Інститут в свою чергу отримав висновок про вартість майна - кімнати [NUMBER] від ТОВ «Укрекспертиза-Центр» згідно якого станом на 01.08.2018 р. вартість майна - кімнати [NUMBER], становила 302 100,00 грн.(без урахування ПДВ), який врази відрізняється від зазначеної в договорі на підставі простроченого висновку, що по суті може призводити до занижена вартості орендної плати, що може привести до збитків Інституту та відповідно порушення їх прав. Отже, вбачається, що виконуючий обов'язки директора Інституту [PERSON] при підписанні вказаного договору оренди не мав необхідного обсягу цивільної правоздатності, оскільки не було дозволу з боку НАН України на укладання цього договору. Такий договір було підписано [PERSON], як фізичною особою - підприємцем, хоча та таким не являється. Та на підставі оцінки вартості предмету оренди згідно висновку, який закінчив свою дію на момент такого укладання правочину, з огляду на, що такий договір оренди не відповідає вимогам ч.1 та ч.2 ст. 203 ЦК України . Згідно ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення (ч.1 ст. 236 ЦК України). Отже, оскільки договір оренди № 52/18 від 10.08.2018 р. не відповідає вимогам частини першої та другої статті 203 Цивільного кодексу України, а тому на підставі частини першої статті 215 Цивільного кодексу повинен бути визнано недійсним, з огляду на що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки такі є обгрунтованими, підтверджуються належними та допустиими доказами. Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сплачений ним при подачі цього позову до суду судовий збір у розмірі 1 762 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved