Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Приватного підприємства «Соната» , Товариства з обмеженою відповідальністю «Турстична компанія «Соната -Тревел» та просить суд : - розірвати договір укладений 20 червня 2019 року на відстані про надання туристичних послуг укладений між позивачем , [PERSON] , ( РНОКПП: [NUMBER] , що зареєстрований за адресом: [ADDRESS] ) та туристичним агентом Приватним підприємством «Соната» код ЄДРПОУ 32104008, м. Київ, вул. Дмитрівська, б. 19-А офіс 4, п.і. 01054) і туристичним оператором - Товариством з обмеженою відповідальністю «Туристична компанія «Соната - Тревел» ( код ЄДРПОУ 36353115, м. Київ, вул. Дмитрівська, б. 19-А офіс 4 п.і. 01054); - стягнути солідарно з Приватного підприємства «Соната» код ЄДРПОУ32104008, м. Київ, вул. Дмитрівська, б. 19-А офіс 4) та Товариства з обмеженою відповідальністю «Туристична компанія «Соната - Тревел» код ЄДРПОУ 36353115, м. Київ, вул. Дмитрівська, б. 19-А офіс 4 ) на користь [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] , що зареєстрований за адресом: [ADDRESS] ) матеріальні збитки завдані невиконанням договору про надання туристичних послуг на загальну суму 57673,8 грн.; - стягнути солідарно з Приватного підприємства «Соната» код ЄДРПОУ32104008, м. Київ, вул. Дмитрівська, б. 19-А офіс 4) та Товариства з обмеженою відповідальністю «Туристична компанія «Соната - Тревел» код ЄДРПОУ 36353115, м. Київ, вул. Дмитрівська, б. 19-А офіс 4 ) на користь [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] , що зареєстрований за адресом: [ADDRESS] ) моральну шкоду на загальну суму 92913,75 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач посилалася на те, що 19 червня 2019 року в мережі Інтернет на сайті товариства з обмеженою відповідальністю (далі ТОВ) «Туристична компанія «Соната-Тревел» він зареєстрував персональний електронний кабінет, через який оформив заявку № 5852 на придбання туристичних послуг, що в розумінні п. 8 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» є договором укладеним на відстані. 20 червня 2019 року на її персональний електронний кабінет від ТОВ «Туристична компанія «Соната-Тревел» надійшло підтвердження бронювання з рахунком на оплату туру «Рекламний тур в Перу» вартістю 3575 доларів США, відповідно до якого виліт до м. Ліма Перу повинен був відбутись авіаперевізником Air France рейс AF 3375/480 «Kiev-Lima» 15 лютого 2019 року з міжнародного аеропорту «Бориспіль» м. Київ. Тривалість туру до 29 лютого 2020 року. Цього ж дня позивач сплатила на рахунок Приватного підприємства (далі ПП) «Соната», банківські реквізити якого були вказані в рахунку на оплату, 50 % вартості туру, що відповідало 46500,00 грн.23 грудня 2019 року сплачено ще 10 000 грн. вартості туру. Перевіряючи стан заявки через персональний електронний кабінет, позивачем було встановлено, що сплачені суми не зараховані до втрат за заявкою, а також не відображено інформації щодо бронювання, викупу авіаквитків і оплати готельних послуг, тому у позивача виникла обгрунтоване побоювання з приводу того, чи відбудеться тур, тому позивач звернувся до відповідачів , але останні жодної інформації з приводу конкретної туристичної послуги не надали, а в подальшому самоусунулись від виконання обов`язків за договором і ігноругвали телефоні дзвінки та повідомлення позивача Позивач за допомогою поштового зв`язку 25 січня 2020 року направив на адресу відповідачів повідомлення-вимоги для надання підтвердження щодо дійсності замовленого туру або в іншому випадку повернути кошти. На адресу відповідачів було направлено лист «Новою поштою» (вартість відправлення - 60,00 грн.), яке було отримано,але жодної відповіді на адресу позивача не надходило. Також відповідачам направлялись два листа «Укрпоштою» (вартістю 50,60 грн кожний, а всього на загальну суму 101,20 грн.), які відповідачі відмовились отримувати тому позивачу довелось сплатити за повернення поштового відправлення (по 6,0 грн. за кожен лист, а всього на загальну суму 12,0 грн.). Позивач з метою отримання інформації щодо можливості отримання оплаченого туристичного продукту 10 лютого 2020 року здійснив виїзд до м. Києва за місцем знаходження відповідачів для чого були придбані залізничні квитки на 09 лютого 2020 року сполученням «Харків-Київ» вартістю 539,26 грн і на 10 лютого 2020 року сполученням «Київ - Харків» вартістю 340,34 грн., а всього на загальну суму 879,60 грн. Під час особистої зустрічі з працівниками та посадовими особами відповідачів, позивачем усно було пред`явлено претензію та висунута вимога щодо надання інформації з приводу придбаного туристичного продукті, але будь-якої конкретної інформації, яка б підтверджувала факт належного надання послуг за договором отримано не було, а лише запевнення і обіцянки щодо компенсації понесених витрат, що є прямим порушенням вимог ст. 20 закону України «Про туризм». З вини відповідачів послуги за договором наданні не були, туристичний тур не відбувся, в зв`язку з чим позивачем було понесено матеріальних збитків, так як сплачені грошові кошти повернуті не були, більш того позивачем затрачено власні кошти для позасудового вирішення спору, на отримання інформації від відповідачів щодо порядку виконання договору, яку так отримано не було, що призвело до фактичних матеріальних збитків позивача на загальну суму 57673,8 гривен. Окрім того ,позивач зазначив , що він планував відпуску та поїздку в Перу під час відпуски за рік до вказаних подій, накопичував гроші для замовлення подібного туру. Туристичний продукт позивач замовив у відповідачів ще в червні 2019 року, заздалегідь спланувавши свій відпочинок. В свою чергу відповідачі своїми діями позбавили позивача гарантованого йому Конституцією та законами України відпочинку, якого останній так жадав, та йому це було вкрай необхідно. Замість жаданого відпочинку позивач змушений був займатись з`ясуванням стосунків зі службовими особами та працівниками відповідачів, веденням переписки та здійснив непотрібіну поїздку до м. Києва, це все негативно відобразилоєь на душевному спокої позивача, безсонні ночі та душевні страждання з приводу втрачених грошових коштів та втраченої можливості здійснити поїздку своєї мрії до Перу, та й проведена без відпочинку відпустка. Зазначену моральну шкоду позивач оцінює у розмір повної вартості туристичного продукту, а саме 92913,75 грн. Посилаючись на те, що з вини відповідачів не були надані туристичні послуги за договором, а також на вимоги ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Представник позивача -адвокат Мосін А.В. в судове засідання не з`явився , позов підтримав, просив його задовольнити, справу розглядати за його відсутності та відсутності позивача , проти винесення заочного рішення не заперечував . Відповідачі в судове засідання не з`явиись , про час і місце судового розгляду повідомлялись належним чином, про причини неявки в судове засідання не повідомили, відзиву на позовну заяву не надали. Зі згоди позивача, представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Частиною 1 ст. 121 ЦПК України передбачено, що суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій. За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідачеві було надано більш ніж достатньо часу для надання відзиву на позовну заяву та для належного захисту своїх прав у передбачений чинним ЦПК України способом. Численні неявки відповідачів до суду та ненадання відзиву на позовну заяву суд розцінює як небажання відповідача захищати свої права, що, в свою чергу, не може бути підставою для подальшого порушення розумних строків розгляду справи Відповідно до вимог ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею У зв`язку з тим, що розгляд справи відбувався за відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали справи та встановивши відповідні їм обставини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню на підставі наступного. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. За змістом ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого порушеного права та інтересу, зокрема, з позовом про відшкодування збитків, моральної шкоди, а також суд може захистити цивільне право іншим способом, встановленим договором або законом. Положеннями ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. За змістом ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого порушеного права та інтересу, зокрема, з позовом про відшкодування збитків, моральної шкоди, а також суд може захистити цивільне право іншим способом, встановленим договором або законом. Положеннями ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що з Рекламного туру в Перу, вбачається ,що згідно програми пропонується виліт 15.02.2020 року на 12 ночей/13 днів в Перу + ніч в Амстердамі на зворотньому шляху вартістю для робітників туризму 3375 дол. США з авіа; вартістю для туристів чи супроводжуючих - 3575 дол. США з авіа. Згідно роздруківки з електронного кабінету за рахунком № 5852 від 19.06.2019 року надіслано розрахунок № 5852 зі строком по сплаті до 01.02.2020 року за Рекламний тур в Перу. ТОВ «Туристична компанія «Соната-Тревел» на ім`я [PERSON] надіслано підтвердження № 5852 від 20.06.2019 року із зазначенням дати туру 15.02.2020-29.02.2020 року за Рекламним туром в Перу із сумою до сплати 3 575 дол. США - 92913, 75 грн., зі зразком заповнення платіжного доручення, за яким на розрахунковий рахунок ПП «Соната» позивачем проведено оплату в розмірі 50 % від вартості в сумі 46 500,00 грн., згідно квитанції ПриватБанк № 0.0.1387731748.1 від 20.06.2019 року, з комісією за проведення платежу - 1,00 грн. . На ім`я [PERSON] надіслано зразок заповнення платіжного доручення за рахунком на оплату № 5852 від 23.12.2019 року із сумою до сплати 41 323,86 грн., за яким позивачем на розрахунковий рахунок ПП «Соната» проведено оплату в сумі 10 000 грн., згідно квитанції АТ «Райффайзен Банк Аваль» № N1E9M5548M від 23.12.2019 року з комісією за проведення платежу - 120,00 грн. Як вбачається з наданих позивачем запитів, позивачем через електронний кабінет, направлено запит щодо надання інформації з приводу Туру за програмою чи повернення грошових коштів, а також направлено повідомлення - запит, шляхом поштового відправлення, проте відповідей на запити позивача - відповідачами не надано . Крім того, з оглянутих посадочних документів, вбачається, що 09.02.2020 року та 10.02.2020 року на ім`я [PERSON] придбано два пасажирських квитки, сполученням Харків -Київ та Київ -Харків загальною вартістю 879,60 грн. Таким чином, судом встановлено, що позивачем було укладено договір із відповідачами та виконано його умови, а саме сплачено частину грошових коштів за придбання туристичного продукту. Відповідно до статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» послугою вважається діяльність виконавця послуг з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб. Договором є усний чи письмовий правочин між споживачем і виконавцем. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.20 Закону України «Про туризм» за договором на туристичне обслуговування одна сторона (туроператор, який укладає договір безпосередньо або через турагента) зобов`язується надати за замовленням іншої сторони (туриста) комплекс туристичних послуг (туристичний продукт), а турист зобов`язується оплатити його. Туроператор або турагент вправі відмовитися від виконання договору лише за умови повного відшкодування замовникові збитків, підтверджених у встановленому порядку та заподіяних внаслідок розірвання договору, крім випадку, коли це відбулося з вини туриста. Права й обов`язки, відповідальність сторін та інші умови договору між туроператором і турагентом визначаються відповідно до загальних положень про агентський договір, якщо інше не передбачено договором, укладеним між ними, а також цим Законом. Туроператор несе перед туристом відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування, крім випадків, якщо: невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування сталося з вини туриста; невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування сталося з вини третіх осіб, не пов`язаних з наданням послуг, зазначених у цьому договорі, та жодна із сторін про їх настання не знала і не могла знати заздалегідь; невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування сталося внаслідок настання форс-мажорних обставин або є результатом подій, які туроператор (турагент) та інші суб`єкти туристичної діяльності, які надають туристичні послуги, включені до туристичного продукту, не могли передбачити. До договору на туристичне обслуговування застосовуються загальні положення договору про надання послуг, якщо інше не передбачено законом. Відповідно до ч.1 ст. 907 ЦК України договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін. Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом. Згідно п.1 ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Частиною 1 ст. 617 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Згідно ч.ч.1, 2 ст. 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона. Згідно ч.3 ст. 651 ЦК України у разі розірвання договору внаслідок істотної зміни обставин суд, на вимогу будь-якої із сторін, визначає наслідки розірвання договору виходячи з необхідності справедливого розподілу між сторонами витрат, понесених ними у зв`язку з виконанням цього договору. Відповідно до п.1 ч.6 ст. 20 Закону України «Про туризм» кожна із сторін договору на туристичне обслуговування до початку туристичної подорожі може вимагати внесення змін до цього договору або його розірвання у зв`язку із зміною істотних умов договору та обставин, якими вони керувалися під час укладення договору, зокрема у разі погіршення умов туристичної подорожі, зміни її строків. Станом на день розгляду справи послуги відповідачами не надані та грошові кошти за оплачені туристичні послуги не повернуті. З врахуванням вищезазначеного, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про розірвання договору від 20 червня 2019 року № 5852 є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. Частинами 1 та 2 ст. 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи-споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Тож, із п. 7 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про захист прав споживачів», вбачається, що договір - усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Підтвердження вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном, розрахунковим документом, передбаченимЗаконом України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", або іншими документами (далі - розрахунковий документ). Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 629 ЦК України зазначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України, Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Положеннями ч. ч. 1,2 ст. 10 ЗУ «Про захист прав споживачів», передбачено, що споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Якщо під час виконання робіт (надання послуг) стане очевидним, що їх не буде виконано з вини виконавця згідно з умовами договору, споживач має право призначити виконавцю відповідний строк для усунення недоліків, а в разі невиконання цієї вимоги у визначений строк - розірвати договір і вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення недоліків третій особі за рахунок виконавця. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 20 ЗУ «Про туризм», за договором на туристичне обслуговування одна сторона (туроператор, який укладає договір безпосередньо або через турагента) зобов`язується надати за замовленням іншої сторони (туриста) комплекс туристичних послуг (туристичний продукт), а турист зобов`язується оплатити його. До договору на туристичне обслуговування застосовуються загальні положення договору про надання послуг, якщо інше не передбачено законом. Договір на туристичне обслуговування укладається в письмовій чи електронній формі відповідно до закону. Із Закону України «Про туризм» слідує, що цей Закон визначає загальні правові, організаційні та соціально-економічні засади реалізації державної політики України в галузі туризму та спрямований на забезпечення закріплених Конституцією України прав громадян на відпочинок, свободу пересування, охорону здоров`я, на безпечне для життя і здоров`я довкілля, задоволення духовних потреб та інших прав при здійсненні туристичних подорожей. Він встановлює засади раціонального використання туристичних ресурсів та регулює відносини, пов`язані з організацією і здійсненням туризму на території України. Положеннями ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про туризм» визначено, що учасниками відносин, що виникають при здійсненні туристичної діяльності, є юридичні та фізичні особи, які створюють туристичний продукт, надають туристичні послуги (перевезення, тимчасового розміщення, харчування, екскурсійного, курортного, спортивного, розважального та іншого обслуговування) чи здійснюють посередницьку діяльність із надання характерних та супутніх послуг, а також громадяни України, іноземці та особи без громадянства (туристи, екскурсанти, відвідувачі та інші), в інтересах яких здійснюється туристична діяльність. Крім того, положеннями вказаної норми Закону, визначено, що суб`єктами, що здійснюють та/або забезпечують туристичну діяльність, зокрема, є туристичні оператори - юридичні особи, створені згідно із законодавством України, для яких виключною діяльністю є організація та забезпечення створення туристичного продукту, реалізація та надання туристичних послуг, а також посередницька діяльність із надання характерних та супутніх послуг і які в установленому порядку отримали ліцензію на туроператорську діяльність; туристичні агенти (далі - турагенти) - юридичні особи, створені згідно із законодавством України, а також фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності, які здійснюють посередницьку діяльність з реалізації туристичного продукту туроператорів та туристичних послуг інших суб`єктів туристичної діяльності, а також посередницьку діяльність щодо реалізації характерних та супутніх послуг. Згідно ч. 1 ст. 19-1 ЗУ «Про туризм» будь-яка інформація, надана туроператором (турагентом), повинна містити достовірні відомості про умови договору на туристичне обслуговування. Інформація про умови надання туристичних послуг, яку туроператор (турагент) поширює до укладення договору на туристичне обслуговування, має доводитися у доступній, наочній формі, бути розбірливою, зрозумілою та містити відомості про: 1) місце надання туристичних послуг, програму туристичного обслуговування; 2) характеристику транспортних засобів, що здійснюють перевезення, зокрема їх вид і категорію; 3) характеристику готелів та інших об`єктів, призначених для надання послуг з тимчасового розміщення, у тому числі місце їх розташування, категорію, строки і порядок оплати готельного обслуговування; 4) види і способи забезпечення харчування під час туристичної подорожі; 5) мінімальну кількість туристів у групі, а також інформування туриста про те, що туристична подорож не відбудеться через недобір групи, не пізніше ніж за три дні до початку туристичної подорожі; 6) ціну туристичних послуг. Положеннями ч.ч. 9,12,15 ст. 20 ЗУ «Про туризм», визначено, що туроператор або турагент вправі відмовитися від виконання договору лише за умови повного відшкодування замовникові збитків, підтверджених у встановленому порядку та заподіяних внаслідок розірвання договору, крім випадку, якщо це відбулося з вини туриста. Туроператор несе перед туристом відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування. Якість туристичних послуг має відповідати умовам договору на туристичне обслуговування, порядок і способи захисту порушених прав туристів визначаються Законом України "Про захист прав споживачів". Обов`язки суб`єктів туристичної діяльяності, визначені положеннями ст. 24 ЗУ «Про туризм», зокрема, надавати туристам необхідну і достовірну інформацію про туристичні послуги, права, обов`язки та правила поведінки туристів (екскурсантів), умови страхування, порядок відшкодування завданих збитків, умови відмови від послуг, правила візового митного режиму, перетинання державного кордону та іншу інформацію, передбачену цим Законом; надавати туристичні послуги в обсягах та в терміни, обумовлені договором; відшкодовувати в установленому порядку збитки, завдані туристам (екскурсантам), іншим особам та довкіллю. З огляду на вищенаведене, враховуючи, що відповідачем в порушення вимог законодавства не було надано детальної інформації на запити позивача з приводу туристичного туру, тому суд приходить до висновку, що вимоги позивача про розірвання договору та стягнення понесеної матеріальної шкоди підлягають задоволенню в повному обсязі. При вирішенні питання щодо відшкодування моральної шкоди, суд виходить з положень ст.33 ЗУ «Про туризм», згідно якої, Суб`єкт туристичної діяльності, який порушив законодавство в галузі туристичної діяльності при наданні туристичної послуги, що завдало шкоду, зобов`язаний відшкодувати туристу збитки у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Заподіяна туристу моральна (немайнова) шкода, якою порушені його законні права, відшкодовується суб`єктом туристичної діяльності в порядку, встановленому законом. Відповідно до положень ст. 1167 Цивільного кодексу України, загальними підставами відповідності за завдану моральну шкоду є спричинення моральної шкоди, завданої фізичній особі неправомірними діями особи, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму ВСУ № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Таким чином, при визначенні розміру моральної шкоди, суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, враховує характер і глибину моральних страждань позивача, відношення відповідача на неодноразові звернення позивача, необхідність особистих звернень позивача та здійснення незапланованих поїздок до іншого міста, що не входить до її звичайної діяльності, що негативно відобразилось на душевному спокої, тому суд приходить до висновку про задоволення позову, в частині стягнення моральної шкоди. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги заявлені позивачем та його представником обґрунтовані, зазначені факти знайшли своє підтвердження і тому підлягають задоволенню в повному обсязі. Питання про судові витрати суд вирішує у відповідності до ст. 141 ЦПК України. З урахуванням того, що позивач на підставі ч.3 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду з вказаним позовом, судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved