Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-21 00:00:00

Позивач [PERSON] в особі представника за довіреністю [PERSON] 15.02.2018 року звернулась в суд з цим позовом, вказуючи, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] Після його смерті відкрилась спадщина на земельну частку (пай) розміром 6,27 в умовних кадастрових гектарах на території Качурівської сільської ради Подільського району Одеської області, сертифікат [NUMBER], зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №245 від 09.08.1996 року. Вона фактично прийняла спадщину, оскільки на день смерті проживала та була зареєстрована разом з померлим. Інших спадкоємців не має. З [PERSON] вони мешкали цивільним шлюбом з 1975 року до дня його смерті, вели спільне господарство, мали спільний бюджет піклувалися один про одного. Проте, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку з відсутністю оригіналу сертифікату на право на земельну частку (пай) та необхідністю встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу. У зв'язку з цим просила постановити рішення суду яким встановити факт проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюб [PERSON] та [PERSON], померлого [INFO], починаючи з 1975 року по 04 червня 10997 року; визнати за нею як за спадкоємицею за законом четвертої черги після смерті [PERSON], померлого [INFO], право на земельну частку (пай) в КСП «Качурівське» с. Качурівка Подільського району Одеської області розміром 6,27 умовних кадастрових гектарах без визначення цієї частки в натурі, згідно сертифіката ОД №030802 від 09.08.1996 року. Позивач в судове засідання не з'явилась. Її представник [PERSON] у судовому засіданні підтримала вимоги позову та просила його задовольнити. Представник Качурівської сільської ради Подільського району Одеської області в судове засідання не з'явився, надав заяву, згідно якої не заперечував проти задоволення позову та просив розглянути справу у відсутність представника. Вислухавши пояснення представника позивача, свідків, та дослідивши обставини справи, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з такого. Згідно ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Як вбачається із матеріалів справи, [INFO] у віці 66 років в с. Качурівка Котовського району Одеської області помер [PERSON] (актовий запис №09), що підтверджується копією свідоцтва про смерть [NUMBER] від 04.06.1997 року. Після його смерті відкрилась спадщина на все належне йому майно, зокрема, на право на земельну частку (пай) розміром 6,27 в умовних кадастрових гектарах на території Качурівської сільської ради Подільського району Одеської області, сертифікат [NUMBER], зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №245 від 09.08.1996 року, що не заперечується відповідачем та підтверджується відповіддю відділу у Подільському районі Головного управління держгеокадастру в Одеській області №31-15-0.230-35/175-18 від 16.01.2018 року. [PERSON] заповіт не складав, тому успадкування спадщини, яка відкрилась після його смерті, має здійснюватись за законом. Заявниця стверджує, що постійно поживала з [PERSON] однією сім'єю як чоловіка та жінка без реєстрації шлюбу у період з 1975 року по [INFO], тобто по день смерті [PERSON], за адресою: с. Качурівка, Подільського (на той час Котовського) району Одеської області, тому відповідно вона має право на право спадкоємця четвертої черги за законом після смерті [PERSON] Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім'єю. Згідно роз'яснень Верховного Суду України у листі «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01.01.2012 року, доказами, які свідчать про факт проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу можуть бути: свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру тощо). Також це можуть бути: свідоцтво про смерть одного із "подружжя", свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що "подружжя" вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства. Як вбачається з довідки виконкому Качурівської сільської ради Подільського району Одеської області №417 від 29.11.2017 року, дійсно [PERSON] проживала з [PERSON] цивільним шлюбом з 1975 року до дня його смерті 04.06.1997 року. Згідно довідки виконкому Качурівської сільської ради Подільського району Одеської області №416 від 29.11.2017 року, [PERSON] дійсно постійно проживав та був зареєстрований за адресою: с. Качурівка, Котовський район, Одеська область, до дня своєї смерті [INFO]. Також за цією адресою в цьому житловому будинку на момент смерті [PERSON] була зареєстрована, проживала та зареєстрована і проживає на даний час: [PERSON] Інших осіб зареєстрованих за цією адресою на момент смерті [PERSON] не було і не має. Свідок [PERSON], яка є донькою позивачки, суду показала, що з 1970 року вона разом з матір'ю [PERSON] та вітчимом [PERSON] проживали у смт. Любашівка. Після чого з 1975 року переїхали у с. Качурівка Котовського району Одеської області. Її мати проживала з [PERSON] як чоловік та дружина, вели спільне господарство, мали спільний бюджет. Вони проживали разом до [INFO], тобто по день смерті [PERSON] Після його смерті залишився спадок у вигляді права на земельну частку (пай). Проте, у зв'язку з хворобою матері [PERSON] та тяжкою хворобою її брата, який був онкохворим, мати не мала часу на оформлення спадкового майна. Правовстановлюючі документи на земельну частку (пай) втрачені і віднайти їх вони не змогли. Спадкодавець мав доньку, яка проживала у м. Харкові, проте вона вже померла. Інших спадкоємців не має. Свідки [PERSON] та [PERSON] суду показали, що знають [PERSON] та [PERSON] як чоловіка та дружину, вони проживали разом з 1970-х років по день смерті [PERSON] у с. Качурівка Котовського району. Жили останні однією сім'єю, вели спільне господарство, працювали обоє у колгоспі. Таким чином суд вважає, що заява [PERSON] про постійне проживання однією сім'єю як чоловіка з жінкою без реєстрації шлюбу з [PERSON] у період з 1975 року по [INFO], тобто по день смерті [PERSON], за адресою: с. Качурівка, Подільського (на той час Котовського) району Одеської області, є обґрунтованою і знайшла своє підтвердження доказами в ході розгляду справи у суді. Відповідно до роз'яснення пункту 21 Пленум Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» «При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім'ї, тощо». Згідно ч.1 ст. 529 ЦК України (в редакції 1963 року) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Згідно ст. 548 ЦК України (в редакції 1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що [PERSON] має право спадкоємця четвертої черги за законом після смерті [PERSON], який помер [INFO]. Згідно довідки Шостої одеської державної нотаріальної контори №1809/01-16 від 10.05.2018 року, після смерті [PERSON] з заявою про прийняття спадщини звернулась [PERSON], заява надійшла 02.01.2018 року за №7, спадкова справа №5к/2018 року. Свідоцтво про право на спадщину не видавалось. Проте, листом державного нотаріуса Шостої одеської державної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальної дії №218/02-14 від 25.01.2018 року, позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], померлого [INFO], у зв'язку необхідністю встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу. Також позивачка втратила оригінали правовстановлюючих документів на право на земельну частку (пай). У відповідності до п.4.14 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання право встановлювальних документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. Відповідно ст.16 ЦК України передбачено право суду захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Таким чином відсутність у позивача можливості надання нотаріусу належним чином оформлених оригіналів правовстановлюючих документів на право на земельну частку (пай), позбавляє її права на оформлення спадщини в нотаріальному порядку. Відповідно суд вважає за можливе визнати за позивачем право власності на спадкове майно в судовому порядку.

Outcome: approved