Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-24 00:00:00

Позивач [PERSON] пред'явила до суду позов до відповідача [PERSON], в якому просить збільшити розмір аліментів, які стягуються із відповідача на її користь на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON], у розмірі по 3000 гривень на кожну дитину. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що вона ([PERSON]) з 13 травня 2004 року перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем [PERSON], який на даний час розірвано. Від шлюбу [INFO] народилась дочка - [PERSON] та [INFO] народилась дочка - [PERSON]. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 вересня 2012 року із відповідача [PERSON] на її користь стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], в розмірі по 500 гривень на кожну дитину, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Однак, вказує, що на даний час вказана сума аліментів є недостатньою для належного утримання неповнолітніх дітей, оскільки вона несе значні витрати на лікування, навчання та оздоровлення дітей. З цих підстав просить позов задовольнити та збільшити розмір аліментів, стягуючи із відповідача по 3000 гривень на кожну дитину. У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала та просила задовольнити.Просила суд взяти до уваги,що її середньомісячний дохід становить п»ять тисяч гривень, витрати на двох дочок значно виросли. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково та вказав, що погоджується сплачувати аліменти у розмірі по 1000 гривень на кожну дитину. Судом установлено: Сторони [PERSON] та [PERSON] з 13 травня 2004 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08 липня 2014 року. Від шлюбу сторін [INFO] народилась дочка [PERSON], що стверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] виданим 29 листопада 2002 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області, України (актовий запис №2076) та [INFO] народилась дочка [PERSON], що стверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] виданим 24 березня 2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України (актовий запис №600). Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 вересня 2012 року із відповідача [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], в розмірі по 500 гривень на кожну дитину, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Як убачається із довідки про доходи №ГГ000000040 виданої 22 жовтня 2018 року приватним підприємством «Граніт-Гарант», [PERSON] займає посаду начальника відділу охорони у ПП «Граніт-Гарант», загальна сума його доходу за період з листопада 2017 року по березень 2018 року становить 15452,25 гривень. Довідкою №ГГ000000041 виданою 22 жовтня 2018 року ПП «Граніт-Гарант» стверджується, що загальна сума доходів [PERSON], який займає посаду начальника відділу охорони ПП «Граніт-Гарант», за період з січня 2018 року по березень 2018 року становить 9156,33 гривень. Середньомісячний дохід позивачки становить п»ять тисяч гривень. Неповнолітня дочка сторін [PERSON] навчається у технічному коледжі Тернопільського національного технічного університету імені І. Пулюя, а неповнолітня дочка [PERSON] - у 7 класі загальноосвітньої школи. Неповнолітні [PERSON] та [PERSON] проживають разом із позивачкою [PERSON] Зазначені факти відповідачем не оспорювались . Суд, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, виходячи із наступного. Статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом ст. 141 Сімейного кодексу України батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Згідно із ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно із ч. 3 ст. 18 1 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За положеннями ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" № 3 від 15.05.2006 року відповідно до ст. 192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них… У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Згідно ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» установлено, що у 2019 році прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. Частиною 2 статті 184 Сімейного кодексу України передбачено, розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Вимогами ст. 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За вказаних обставин, оскільки відповідачем не представлено суду жодних доказів на підтвердження того, що за своїм станом здоров'я чи матеріальним становищем він не може виконувати своїх обов'язків по утриманню неповнолітніх дочок: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], беручи до уваги те, що встановлений рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 вересня 2012 року розмір аліментів, які стягуються з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітніх дітей у сумі по 500 гривень на кожну дитину є недостатнім для належного та гармонійного розвитку дітей, суд приходить до переконання, що позовні вимоги є підставними та підлягають до часткового задоволення, шляхом стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] аліментів на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в сумі 4000 гривень, тобто по 2000 гривень на кожну дитину. При визначенні такого розміру аліментів, суд враховує й ту обставину, що обов'язок щодо утримання дитини покладається рівною мірою на обох батьків . Вимогами ст.141 ЦПК України передбачено, що судові витрати, пов'язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі наведеного та

Outcome: partial