Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-11 00:00:00

В грудні 2016 року позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивачка вказала, що з відповідачем зареєстрували шлюб 18 вересня 2015 року в відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чортківського районного управління юстиції Тернопільської області, актовий запис №247. В шлюбі дітей немає. Для позивачки даний шлюб повторний. Відповідач зловживає спиртними напоями, ніде не хоче працювати, влаштовує сварки. Просить розірвати шлюб, після розірвання шлюбу їй змінити прізвище на дошлюбне «[PERSON]». Позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримує, наполягає на розірванні шлюбу. Суду пояснила, що з відповідачем не підтримують подружніх відносин протягом останнього місяця, спільно не проживають. Відповідач вживає спиртні напої, влаштовує сварки, не хоче ніде працювати і міняти свою поведінку.Просить позов задовольнити, змінити їй прізвище на дошлюбне "[PERSON]". Відповідач [PERSON] позов визнає, на розірвання шлюбу погоджується, просить задовольнити позовні вимоги. Вислухавши позивачку, відповідача, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Сторони по справі [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 18 вересня 2015 року, який зареєстрували в відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чортківського районного управління юстиції Тернопільської області, актовий запис №247, про що свідчить свідоцтво про шлюб. В шлюбі дітей немає. Для позивачки даний шлюб повторний. Відповідач зловживає спиртними напоями, ніде не хоче працювати, влаштовує сварки, сторони не підтримують подружніх відносин протягом останнього місяця, спільно не проживають, настоюють на розлученні. Згідно вимог ч. 1 ст. 24, ч. ч. 3 та 4 ст. 56 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні обставини справи та відносини, що склалися між сторонами, свідчать про те, що шлюб між ними носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження сім'ї є неможливим і це буде суперечити інтересам позивачки, а тому позов є обґрунтованим і його слід задовольнити.

Outcome: approved