Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-11 00:00:00

В травні 2019 року позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до відповідача Управління житлово-комунального господарства Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації про та зобов`язання вчинити дії. В обґрунтування позову зазначено, що позивач з 28.09.2002 року перебувала у шлюбі із [PERSON] , та [INFO] у них народилась донька [PERSON] 23.12.2013 року [PERSON] із сім`єю із трьох осіб був наданий ордер № 05710 серія Б на право зайняття жилого приміщення за адресою: [ADDRESS] . 14.01.2014 року в квартирі були зареєстровані [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] Звернувшись 02.12.2018 року до відповідача із заявою та документами для приватизації зазначеної квартири, відповідач відмовив у приватизації житлового приміщення, в зв`язку з чим позивач звернулась до суду за захистом своїх прав та просила суд зобов`язати відповідача вчинити дії по приватизації квартири [ADDRESS] за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив позов задовольнити з викладених у позовній заяві підстав. Представник відповідача в судове засідання не з`явився. Суду подав письмову заяву про розгляд справи без його участі, в зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу без участі представника відповідача. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено що 23.12.2013 року [PERSON] із сім`єю із трьох осіб був наданий ордер № 05710 серія Б на право зайняття жилого приміщення за адресою: [ADDRESS] . 14.01.2014 року в квартирі були зареєстровані [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] 28.11.2018 року [PERSON] , користуючись своїм правом, наданим Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду», звернувся до відповідача із заявою про оформлення передачі у приватну власність квартири, надавши довідку про склад сім`ї та технічний паспорт. Розглянувши заяву, відповідачем була надана письмова відмова у видачі свідоцтва про право власності у зв`язку з тим, що заявником не подано довідки про реєстрацію, про участь у приватизації та про невикористання житлових чеків за період з 01.01.1993 р. по 03.10.2000 р., та з 03.10.2002 р. по 03.10.2003 р. Разом з тим, в матеріалах справи міститься довідка та нотаріально посвідчена заява батьків позивача, відповідно до яких встановлено, що [PERSON] була зареєстрована в м. Білгород-Дністровськлому з 12.04.2000 року при отриманні паспорту по досягненню віку, та була знята з обліку 03.10.2002 року, а також у період з народження та до квітня 2000 року участі в приватизації державного житлового фонду не приймала та житлові чеки не використовувала. Статтею 9 Житлового кодексу УРСР передбачено, що громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду. Приватизація державного житлового фонду в Україні здійснюється відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» (далі - Закон) та Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян (далі - Положення), затвердженого наказом Міністерства з питань житлово - комунального господарства України від 16.12.2009 № 396, зареєстрованим в Мін`юсті 29.01.2010 за № 109/17404. Відповідно до статті 8 Закону та пункту 13 Положення приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами (далі - органи приватизації), створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Статтею 5 Закону установлено, що кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку або з частковою доплатою один раз. Житлові чеки - це приватизаційні папери, які можуть одержати всі громадяни України і використати для одержання у власність займаного державного житла (стаття 4 Закону). Відповідно до пункту 17 Положення громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім`ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення в гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі, звертається в орган приватизації, де одержує бланк заяви та необхідну консультацію. Згідно з пунктом 18 Положення, громадянином до органу приватизації подається, серед іншого документ, що підтверджує невикористання нижитлових чеків для приватизації державного житлового фонду. Документом, що підтверджує невикористання громадянином житлових чеків для приватизації державного житлового фонду, є довідка з попередніх місць проживання (після 1992 року) щодо невикористання права на приватизацію державного житлового фонду (пункт 20 Положення). Відповідно до пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 26.04.1993 № 305 «Про випуск в обіг приватизаційних житлових чеків» Кабінет Міністрів України постановив, що Ощадному банку України необхідно забезпечити відкриття громадянам України іменних приватизаційних депозитних рахунків на повну вартість житлового за умови надання громадянином України приватизаційних платіжних доручень, виданих органами приватизації, що свідчать про набуття громадянином статусу потенційного покупця об`єктів приватизації; списання частки або всієї вартості житлового чека за поданням органу приватизації державного житлового фонду. Згідно з пунктом 2 Положення про порядок відкриття приватизаційних депозитних рахунків за житловими чеками та здійснення з них платежів, затвердженим постановою Правління Національного банку України від 27.04.2000 № 179, зареєстрованою в Мін`юсті 03.07.2000 за № 378/4599, для використання коштів приватизаційних депозитних рахунків громадянин України звертається до установи Ощадного банку України (далі - установа банку) за місцем проживання, де знаходяться списки громадян, які складаються місцевими радами. Установи банку відкривають депозитний рахунок за номінальною вартістю житлового чека за наявності приватизаційного платіжного доручення, яке виписується органом приватизації. Приватизаційне платіжне доручення - це документ, який підтверджує, що громадянин України або особа, яка має на це повноваження, доручає установі банку здійснити переказ належної суми зі свого депозитного рахунку на позабалансовий рахунок відповідного позабюджетного фонду приватизації. Водночас, згідно з пунктом 38 Статуту публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 лютого 2003 р. № 261 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 27 січня 2016 р. № 31) організаційна структура Банку будується за принципом централізації з вертикальним підпорядкуванням і складається з: центрального апарату; філій Банку, що виділені на окремий баланс; територіально відокремлених безбалансових відділень; представництв. Філії, територіально відокремлені безбалансові відділення та представництва Банку не є юридичними особами і діють від імені Банку на підставі положень, якими визначаються їх компетенція, функції, інші питання діяльності та підпорядкування. При цьому, пунктами 36, 37 Статуту публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» у редакції до 26.01.2016 було визначено, що єдину систему Банку становлять його центральний апарат, філії, територіально відокремлені безбалансові відділення і представництва. Структура Банку будується за принципом централізації звертикальним підпорядкуванням. Враховуючи вищевикладене, центральний апарат Банку володіє інформацією щодо використання/невикористання коштів за житловими чеками громадян. Таким чином, довідку з попередніх місць проживання щодо невикористання права на приватизацію державного житлового фонду можна отримати в органі приватизації, який створений на території попередніх місць проживання, а також за зверненням до установи Ощадного банку України (або до центрального апарату Банку) отримати довідку Банку, яка може бути тим документом, що підтверджує невикористання/використання громадянином житлових чеків для приватизації житлового фонду. Згідно пункту 11 статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» спори, що виникають при приватизації квартир (будинків) та житлових приміщень у гуртожитках державного житлового фонду, вирішуються судом. Суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки в ході розгляду справи було встановлено факт невикористання позивачем житлових чеків, а також, наданими доказами підтверджується, що позивач з моменту свого народження проживав за адресами реєстрації її батьків, що доводить неможливість прийняття участі у приватизації держаного житлового фонду за вказаний період. Відповідно до ч.4 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Таким чином, дитину віком до 10 років не можна зареєструвати в іншому місці, за умови, що жоден з батьків дитини там не зареєстрований. Стаття 4 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» визначає, що громадяни, на яких поширюється дія цього Закону, мають право на приватизацію житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад і можуть бути приватизовані відповідно до закону. Приватизація житлових приміщень у гуртожитках здійснюється відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" з урахуванням особливостей, визначених цим Законом. Відповідно до вимог ст. 1 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" приватизація державного житлового фонду - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. Державний житловий фонд - це житловий фонд місцевих Рад народних депутатів та житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ. Особливості приватизації житлових приміщень у гуртожитках визначаються законом. Відповідно до вимог ст. 2 Закону до об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - квартири (будинки), які використовуються громадянами на умовах найму. А відповідно до ст. 3 Закону, приватизація здійснюється шляхом безоплатної передачі громадянам квартир з розрахунку санітарної норми 21 кв. м загальної площі на наймача і кожного члена його сім`ї та додатково 10 кв. м на сім`ю. Стаття 8 Закону регламентує, що приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача житлових приміщень у гуртожитках у власність мешканців гуртожитків здійснюється відповідно до закону. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» свобода пересування - право громадянина України, а також іноземця та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, вільно та безперешкодно за своїм бажанням переміщатися по території України у будь-якому напрямку, у будь-який спосіб, у будь-який час, за винятком обмежень, які встановлюються законом; місце проживання - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік; особа - фізична особа; реєстрація - внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації; довідка про реєстрацію місця проживання або місця перебування - документ, який видається органом реєстрації особі за її вимогою та підтверджує реєстрацію місця проживання або місця перебування особи. Відповідно до ст. 2 Закону, громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Слід зазначити, що стороною відповідача в ході розгляду справи не доведено припущення про те, що позивач будь коли, будь-яким способом використовува своє право на приватизацію житлового приміщення. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що обґрунтування позову знайшли своє об`єктивне підтвердження в ході розгляду справи, суд вважає позов обґрунтованим, законним та таким, що підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved