Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-18 00:00:00

ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" звернулося до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 23541,72 грн.. У судовому засіданні представник позивача Поліщук Р. Г. позовні вимоги підтримав та суду пояснив, що 20.02.2008 року між ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" та [PERSON]. було укладено договір, відповідно до якого позивач надав відповідачу споживчий кредит в сумі 48850,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15,50 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом строком до 20.02.2004 року. На відповідача були покладені обов'язки щодо повернення суми кредиту, проте він не виконує їх належним чином і станом на 28.03.2014 року заборгованість становить 12941,05 гривень, яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 8370,06 грн., заборгованості по сплаті відсотків в сумі 2230,61 грн., пені за несвоєчасність виконання зобов'язань в сумі 12941,05 грн.. На забезпечення виконання зобов'язань за зазначеним кредитним договором, між позивачем та [PERSON] було укладено договір поруки № 1 від 20.02.2008 року, відповідно до умов якого позичальник та поручитель відповідають як солідарні боржники. Тому просить стягнути з відповідачів заборгованість за кредитним договором на вищевказану суму та судові витрати по справі. Відповідачі [PERSON], [PERSON] позовні вимоги визнали частково та суду пояснили, що дійсно [PERSON] було порушено графік погашення кредиту та відсотків за кредитним договором від 20.02.2008 року. Проте вони не згодні з розміром пені, оскільки зазначену суму вважали завищеною та просили зменшити її до розміру тіла кредиту. Крім того, наголосили, що вони офіційно не працевлаштовані, матеріальної допомоги не отримують, будь-якого доходу не мають. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідачів, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Згідно ст. 15 ЦПК України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних сімейних, трудових відносин. За правилами ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ст.ст.10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Судом встановлено, що 20.02.2008 року між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено споживчий кредитний договір № 014/28/645, відповідно до якого позивач надав відповідачу споживчий кредит в національній валюті в сумі 48850,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15,50 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом строком до 20.02.2014 року. Відповідно до п.5.1 кредитного договору передбачені обов'язки відповідача щодо погашення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом відповідно до процентної ставки. Пунктом 10.1 кредитного договору встановлено, що за порушення повернення строків кредиту, процентів за його користування та комісій, позичальник сплачує банку пеню в розмірі 0,5 % від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.На забезпечення виконання зобов'язань за зазначеним кредитним договором, між позивачем та [PERSON] 20.02.2008 року було укладено договір поруки № 1, відповідно до умов якого поручитель та позичальник відповідають перед банком як солідарні боржники. Проте позичальник не виконує належним чином свої зобов'язання щодо повернення суми по кредитному договору і станом на 28.03.2014 року заборгованість становить 12941,05 гривень, яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 8370,06 грн., заборгованості по сплаті відсотків в сумі 2230,61 грн., пені за несвоєчасність виконання зобов'язань в сумі 12941,05 грн.. Відповідно до ч.2 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти; до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно положень ст.ст. 1046- 1050 вказаного Кодексу договір позики повинен у відповідних випадках укладатися у письмовій формі; позикодавець має право у відповідних випадках на одержання від позичальника процентів від суми позики; позичальник зобов'язаний повернути позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно до ст. 1052 ЦК України, у разі невиконання позичальником обов'язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення позики, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. У зв'язку з виникненням заборгованості по оплаті передбачених кредитним договором платежів позивач повідомляв відповідачів про факт виникнення заборгованості та її розмір з вимогою дострокового повернення кредитних коштів шляхом направлення вимог № 114-12-0-00/2640 від 20.02.2014 року та № 114-12-0-00/2641 від 20.02.2014 року, які відповідачі отримали 22.02.2014 року, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень, однак відповідачами вказані вимоги банку були залишені без задоволення та на даний час вказаний розмір заборгованості не погашений. Відповідно до положень ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1, 2 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконання або неналежно виконаного зобов'язання. У відповідності до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Відповідно до положень ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно до положень ст. 541 та ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку що [PERSON] не виконав своїх зобов'язань за кредитним договором, а тому вони з поручителем [PERSON] мають відповідати за зобов'язаннями як солідарні боржники. Разом з тим, відповідно до положень ч. 3 ст. 551 ЦК України, згідно з якою розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення, суд вважає за можливе зменшити суму пені, що нарахована позивачем за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, з 12941,05 грн. до 8370,06 грн. оскільки її сума значно перевищує суму основної заборгованості та відповідачі знаходяться у скрутному матеріальному становищі. Крім того, судові витрати позивача по сплаті судового збору відповідно до положень ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно задоволеної частини позовних вимог. Недоплачений судовий збір підлягає стягненню з відповідачів на користь держави в рівних частках з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: partial