Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-18 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про визначення місця проживання дитини. Свої вимоги мотивує тим, що в період з 16.10.2009 року по 05.11.2016 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] Шлюб був розірваний рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 05.11.2016 року. У шлюбі сторони мають малолітню дитину сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем та його батьками за адресою: [ADDRESS]. Однак, сторони не дійшли згоди щодо місця проживання дитини. Вважає за доцільним визначити місце проживання дитини з ним, оскільки це відповідає інтересам дитини, зокрема: поруч з місцем проживання батька знаходиться Львівська спеціалізована школа № 4 з поглибленим вивченням англійської мови, де навчається син, позивач має стабільний дохід, умови проживання відповідають потребам дитини. Відповідач зустрічалася з сином всього кілька разів, ходила на прогулянки. Однак, син не має бажання проводити час та проживати разом з [PERSON] Відповідач проживає в умовах, що непридатні для дитини, офіційно не працює. Просить суд визначити місце проживання дитини з батьком. 26.01.2017 року [PERSON] звернулася до суду із зустрічним позовом до [PERSON], в якому просила суд визначити місце проживання малолітнього сина [PERSON] з нею. Свої вимоги мотивувала тим, що 21.10.2016 року вона привела дитину до батьків чоловіка в [ADDRESS], де іноді залишала сина на вихідні. Після цього сина їй позивач не повернув. Крім того, в подальшому в ході суперечок щодо місця проживання дитини [PERSON] наніс їй тілесні ушкодження, за фактом чого остання звернулася до поліції. Додатково відповідач зазначає, що [PERSON] декілька разів змінював місце роботи, є неврівноваженим, має наркотичну залежність. Вважає, що проживання сина разом із нею відповідає інтересам дитини з огляду на норми Конвенції про права дитини. Просить суд визначити місце проживання дитини з нею та стягнути з [PERSON] аліменти на утримання сина. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, позов просив задовольнити та визначити місце проживання його неповнолітнього сина спільно з ним за місцем його мешкання. У задоволенні зустрічного позову просив відмовити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні первісний позов не визнала, у його задоволенні просила відмовити. Підтримала свої позовні вимоги за зустрічним позовом та надала зазначені у ньому пояснення. Представник Галицької районної адміністрації Львівської міської ради як органу опіки та піклування в судовому засіданні пояснив, що згідно з висновком комісії з питань захисту прав дитини ГРА ЛМР, він вважає за доцільне визначити місце проживання неповнолітньої дитини спільно з позивачем за місцем його мешкання, що буде відповідати інтересам дитини. Дослідивши матеріали справи, судом фактично встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії 1-СГ № 236389, батьками малолітньої дитини [PERSON], [INFO], зареєстровані [PERSON] та [PERSON]. 09.11.2016 року комісією Львівського комунального підприємства «Снопківське» був складений акт № 264 про те, що малолітня дитина [PERSON] проживає спільно з батьком [PERSON], дідом [PERSON] та бабою [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Квартира [ADDRESS], відповідно до довідки ЛКП «Снопківське» від 14.11.2016 року складається з трьох житлових кімнат, має загальну площу 80,4 кв. м. та належить на праві власності [PERSON] Дитина [PERSON] навчається у Львівській спеціалізованій школі І ступеня № 4 з поглибленим вивченням англійської мови, що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Дзиндри, 7, про що свідчить довідка від 02.12.2016 року № 02-07/539. Батько дитини позивач [PERSON] з 03.02.2016 року працює в Будівельно-господарському гіпермаркеті «Епіцентр К» № 3 ТОВ «Епіцентр К» у м. Львові. За місцем роботи характеризується позитивно, зарекомендував себе професійним працівником. Мати дитини [PERSON] зареєстрована та проживає в квартирі, що належить її батьку [PERSON], за адресою: [ADDRESS]. Квартира складається однієї житлової кімнати та має загальну площу 24,7 кв. м. [PERSON] працює у ФОП [PERSON] в перукарні «Лілія» у м. Львові з окладом 1620,00 грн. у 2016 році. Галицька районна адміністрація Львівської міської ради, як виконавчий орган, 19.01.2017 року на підставі протоколу засідання комісії з питань захисту прав дитини прийняла висновок № 31-228, в якому зазначила, що зважаючи на рекомендації комісії, вважає за доцільне визначити місце проживання дитини [PERSON] з батьком [PERSON] за місцем його проживання. Конвенція про права дитини від 20 листопада 1989 року у ч. 1 ст. 3 передбачає, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Частиною 1 ст. 9 даної Конвенції передбачено, що дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідно в найкращих інтересах дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства" батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення належних умов для цього. Згідно з ч. ч. 7, 8 ст. 7 Сімейного Кодексу України, дитина повинна бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними актами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини Статтею 141 Сімейного Кодексу України передбачено, що мати, батько, мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини (ст. 151 СК України). Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежено законом (ст. 153 СК України). Здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності (ст. 155 СК України). Згідно зі ст. 161 Сімейного Кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися судом. При вирішенні спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання батьківських обов'язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до рекомендацій Верховного Суду України, викладених у п. 24 постанови Пленуму від 12 червня 1998 року №16 "Про практику застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України", вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них залишаються діти, суд виходячи із рівності прав та обов'язків батька й матері щодо своїх дітей, повинен постановити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей та турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання. З матеріалів справи вбачається, що батьками неповнолітньої дитини [PERSON] є сторони по справі, які мешкають окремо. Шлюбні відносини між ними припинені після розірвання шлюбу у 2016 році. Неповнолітня дитина проживає спільно з батьком [PERSON] Батько дитини проживає у належній його батьку квартирі, має місце постійної роботи та стабільний заробіток, позитивно характеризується, створив всі необхідні умови для проживання, навчання та нормального розвитку дитини, в особистому користуванні якої виділена кімната. Враховуючи викладене, суд бере до уваги ставлення батька до виконання батьківських обов'язків, особисту прихильність дитини до нього, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення та вважає, що склалася ситуація, коли дитина повністю адаптувалася до середовища за місцем теперішнього проживання, відчуває особисту прихильність до батька, з яким бажає проживати. За місцем проживання матері ніколи не проживала оскільки переїхала на квартиру до батька із попереднього помешкання, де вся сімя проживала разом до розірвання шлюбу батьками дитини, тому факт реєстрації дитини за місцем проживання матері суд вважає формальним актом, і тому перевагу у визначенні місця проживання дитини необхідно віддати батьку [PERSON], та задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі, у задоволенні зустрічного позову [PERSON] слід відмовити за безпідставністю. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідачки [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню сума сплаченого судового збору у розмірі 551 грн. 20 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved