Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування матеріальних та моральних збитків, завданих злочином, мотивуючи позовні вимоги тим, що вироком від 17.01.2019 року Шевченківського районного суду м. Чернівці (справа № 727/9217/18, провадження № 1-КП/727/44/19) відповідач [PERSON] визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.2 КК України і призначено йому покарання за даною статтею у вигляді двох років позбавлення волі. На підставі ст.70 ч.4 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань, до призначеного покарання частково приєднано не відбуту частину покарання за вироком Першотравневого районного суду м.Чернівці від 11.12.2018 року та остаточно призначено до відбування [PERSON] покарання у вигляді трьох років 3 місяців позбавлення волі. Міру запобіжного заходу відносно [PERSON] обрано у вигляді тримання під вартою. Строк відбування покарання засудженому [PERSON] ухвалено обчислювати з 21.11.2018 року. Відповідно до вказаного вироку суду, судом встановлено, що [PERSON] 15.07.2018 року приблизно о 14.35 год. перебуваючи в під`їзді будинку [ADDRESS] , переконавшись в тому, що його ніхто не бачить, діючи умисно, повторно, протиправно, з корисливих мотивів, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення майна, скориставшись дерев`яною драбиною, шляхом вільного доступу, викрав закріплений на стіні першого поверху даного будинку, блок живлення домофону, вартістю 1506,00 грн., після чого з викраденим майном пішов і в подальшому розпорядився ним на власний розсуд, чим спричинив йому матеріальну шкоду. Допитаний в судовому засіданні відповідач [PERSON] свою вину у вчиненні вищенаведеного злочину визнав повністю. Він, як потерпілий в суді пояснював, що дійсно влітку 2018 року з під`їзду будинку [ADDRESS] , де він проживає, викрадено блок живлення домофону марки «Vizit - 302К-20» вартістю 1506,00 грн., що був встановлений в під`їзді будинку ним особисто за власні кошти. В подальшому, коли через відеокамеру переглядав обставини крадіжки, то побачив, як молода особа, в якому в залі суду впізнав обвинуваченого [PERSON] , за допомогою драбини, зняла домофон зі стіни і пішла.Відповідач [PERSON] до даного часу добровільно не відшкодував йому заподіяну шкоду за викрадений у нього блок живлення домофону вартістю 1506,00 грн. Оскільки у мотивувальній частині вироку суду від 17.01.2019 року Шевченківського районного суду м.Чернівці стосовно засудженого [PERSON] в силу вимог ст.66 КК України, що пом`якшують покарання обвинуваченого [PERSON] вкралася описка, а при оголошенні вироку він не був присутній і тому з його змістом ознайомився лише в день отримання вироку, в якому він виявив описку у мотивувальній його частині, а саме: що « [PERSON] відшкодував матеріальну шкоду потерпілому [PERSON] і відсутність претензій матеріального характеру з боку [PERSON] » проте, відсутність претензій матеріального характеру до [PERSON] була з боку іншого потерпілого - [PERSON] на суму 4850,00 грн., при затриманні працівниками поліції [PERSON] з викраденим гаманцем з грошима. При розгляді кримінальної справи стосовно [PERSON] він заявляв, що має намір звернутися з позовом в цивільному порядку. Ухвалою від 26.04.2019 року Шевченківського районного суду м.Чернівці у відповідності до ст.379 КПК України виправлена допущена описка у мотивувальній частині вироку Шевченківського районного суду м.Чернівці від 17.01.2019 року та ухвалено вірним вважати у мотивувальній частині вироку другий абзац 4 сторінки мотивувальної частини вироку: «Отже, обставинами, в силу вимог ст.66 КК України, що пом`якшують покарання обвинуваченого [PERSON] суд визнає щире каяття у вчиненому та активне сприяння у розкритті кримінальних правопорушень, відшкодування шкоди потерпілому та відсутність претензій матеріального і морального характеру з боку потерпілого [PERSON] . Потерпілому [PERSON] обвинувачений [PERSON] матеріальну шкоду за викрадений домофон в розмірі 1506,00 грн. не відшкодував.». У зв`язку із незаконними діями засудженого [PERSON] йому була спричинена також і моральна шкода, що полягає у сильних душевних стражданнях, оскільки він був позбавлений в подальшому користуватися домофоном; йому прийшлось за свій рахунок знову придбати та встановити інший домофон, на що витратив свої особисті кошти в сумі 2932,65 грн. із отриманої пенсії. Весь час він відчуває постійну тривогу, що злочинці знову можуть проникнути до будинку і саме в силу суб`єктивних причин захистити він себе не зможе. Враховуючи всі перелічені фактори, враховуючи те, що між злочинними діями [PERSON] та завданою йому моральної шкоди є прямий причинний зв`язок, заподіяну моральну шкоду він оцінює в розмірі 6000,00 грн., яку просить суд стягнути з відповідача. Посилаючись на норми законодавства просить позовні вимоги задовольнити. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином, подав через канцелярію суду письмову заяву з клопотанням справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив заявлені вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, будучи повідомленим про день, час і місце розгляду справи належним чином, про поважні причини неявки суд не повідомив. У відповідності до ст. 247 ч. 2 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Вивчивши матеріали справи, розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких грунтуються позовні вимоги, об`єктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України", суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права… Договірних держав. У справі Bellet v. France, Суд зазначив, що "стаття 6 § 1 Конвенції, містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права". Згідно з вимогами ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Судом належними і допустимими доказами по справі встановлено, що вироком від 17.01.2019 року Шевченківського районного суду м.Чернівці (справа № 727/9217/18, провадження № 1-КП/727/44/19) відповідач [PERSON] визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.2 КК України і призначено йому покарання за даною статтею у вигляді двох років позбавлення волі. На підставі ст.70 ч.4 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань, до призначеного покарання частково приєднано не відбуту частину покарання за вироком Першотравневого районного суду м.Чернівці від 11.12.2018 року та остаточно призначено до відбування [PERSON] покарання у вигляді трьох років 3 місяців позбавлення волі. Міру запобіжного заходу відносно [PERSON] обрано у вигляді тримання під вартою. Строк відбування покарання засудженому [PERSON] ухвалено обчислювати з 21.11.2018 року. Відповідно до вказаного вироку суду, судом встановлено, що [PERSON] 15.07.2018 року приблизно о 14.35 год. перебуваючи в під`їзді будинку [ADDRESS] , переконавшись в тому, що його ніхто не бачить, діючи умисно, повторно, протиправно, з корисливих мотивів, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення майна, скориставшись дерев`яною драбиною, шляхом вільного доступу, викрав закріплений на стіні першого поверху даного будинку, блок живлення домофону, вартістю 1506,00 грн., після чого з викраденим майном пішов і в подальшому розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинив йому матеріальну шкоду. Допитаний в судовому засіданні відповідач [PERSON] свою вину у вчиненні вищенаведеного злочину визнав повністю. Потерпілий в суді пояснював, що дійсно влітку 2018 року з під`їзду будинку [ADDRESS] , де він проживає, викрадено блок живлення домофону марки «Vizit - 302К-20» вартістю 1506,00 грн., що був встановлений в під`їзді будинку ним особисто за власні кошти. (а.с.6-8). Відповідач [PERSON] до даного часу добровільно не відшкодував позивачу заподіяну шкоду за викрадений у позивача блок живлення домофону вартістю 1506,00 грн. Ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 26.04.2019 року виправлено описку у вироку суду від 17.01.2019 року Шевченківського районного суду м.Чернівці та ухвалено вірним вважати у мотивувальній частині вироку другий абзац 4 сторінки мотивувальної частини вироку: «Отже, обставинами, в силу вимог ст.66 КК України, що пом`якшують покарання обвинуваченого [PERSON] суд визнає щире каяття у вчиненому та активне сприяння у розкритті кримінальних правопорушень, відшкодування шкоди потерпілому та відсутність претензій матеріального і морального характеру з боку потерпілого [PERSON] . Потерпілому [PERSON] обвинувачений [PERSON] матеріальну шкоду за викрадений домофон в розмірі 1506,00 грн. не відшкодував.» (а.с.9). Вартість спричиненої шкоди - домофона в розмірі 1506,00 грн. підтверджується актом здачі-прийняття робіт від 20.07.2018 року (а.с.10). Відповідно до ст. 82 ч. 6 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно із ст. 128 ч. 7 КПК України та ст. 386 ч. 3 ЦК України позивач має право вимагати відшкодування заподіяної шкоди, в тому числі шляхом звернення з позовом у кримінальній справі. Особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Частиною 3 ст. 28 ЦПК України визначено, що позови про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, чи шкоди, заподіяної внаслідок вчинення злочину, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача або за місцем заподіяння шкоди. Згідно пунктів 8 та 9 частини 2 статті 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, а також відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Частиною 1 статті 1177 ЦК України визначено, що шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. З пояснень позивача в судовому засіданні та письмових матеріалів справи вбачається, що в межах розгляду кримінальної справи він не звертався із відповідним цивільним позовом. Звернувся в порядку цивільного судочинства із позовом про стягнення матеріальної та моральної шкоди, оскільки йому була заподіяна така шкода, внаслідок злочинних дій відповідача. Суд вважає, що позивачем доведено заподіяння позивачу відповідачем матеріальної шкоди. Розмір матеріальної шкоди позивачем доведено в судовому засіданні повністю та підтверджується відповідними доказами, а тому позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача матеріальної шкоди підлягають задоволенню. Що стосується позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, то судом встановлено наступне. Позивач в судовому засіданні обґрунтував вимоги позову в цій частині тим, що така шкода полягає у моральних і душевних стражданнях, яких він зазнав внаслідок вчинення щодо нього кримінального правопорушення, завдання йому душевних страждань, порушення нормального життєвого розпорядку через викрадення домофону. При цьому, відповідач добровільно збитки не відшкодував, що заподіяло позивачу додатково емоційних переживань, пов`язаних із необхідністю звернення до суду, юридичних консультацій. Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. При цьому, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Постановою Пленуму ВС України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», пунктом 5 роз`яснено, що суду необхідно в кожній справі з`ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин. Вирішуючи питання про розмір відшкодування моральної шкоди, необхідно враховувати, що відповідно до пункту 5 постанови Пленуму ВС України від 31.03.1995 року № 4, розглядаючи позов про відшкодування моральної шкоди, суд повинен з`ясувати, за яких обставин і якими діями вони завдані, яким є ступень вини заподіювана, в якій грошовій сумі потерпілий вказує на пов`язані з ними втрати та з чого при цьому виходить. Згідно роз`яснень, даних у пункті 9 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України із змінами, внесеними постановою № 5 від 25.05.2001 року, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди мають враховуватись вимоги розумності та справедливості. Крім того, з наданих роз`яснень Пленумом ВС України, моральна шкода може полягати у приниженні честі, гідності, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, при настанні інших негативних наслідків. Враховуючи обставини, при яких позивачу була спричинена моральна шкода, глибину, тяжкість її моральних страждань, а також, виходячи з її матеріального стану як цивільного позивача, виходячи із засад розумності та справедливості, суд вважає можливим стягнення з відповідача на користь позивача у відшкодування завданої моральної шкоди у розмірі 6000,00 грн. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. При цьому, суд звертає увагу на те, що згідно з ч. 1 ст. 2 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є справедлививий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ. Згідно положень ст. 12, 13 ЦПК України, учасники справи, мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обгрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства. На основі всебічно з`ясованих обставин, на які посилається позивач, як учасник справи, як на підставу заявлених вимог підтверджених доказами, перевіреними в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги грунтуються на законі і підлягають до задоволення. На підставі викладеного та

Outcome: approved