Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом в якому просить стягнути на її користь з Приватного акціонерного товариства «Страхова группа «ТАС» на її користь інфляційні витрати в розмірі 8 659 грн. 59 коп., пеню в розмірі 42 836 грн. 98 коп., 3% річних від простроченої суми в розмрі 3 677 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5 600 грн.. Мотивуючи свої вимоги позивач вказує, що 16 травня 2015 року на 110 км. а/д «Херсон-Джанкой-Феодосія-Керч» Каланчацького району Херсонської області відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «ВАЗ 2109», з номерним знаком [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який зіткнувся з напівпричепом стоячого автомобіля "DAF" з номерним знаком [NUMBER] , в результаті чого пассажир транспортного засобу «ВАЗ 2109» [PERSON] , отримав тілесні ушкодження. В результаті отриманих тілесних ушкоджень [PERSON] [INFO] помер. Цивільна правова відповідальність власника (водія) транспортного засобу «ВАЗ 2109» була застрахована в АГ «СГ «ТАС». Потерпілий [PERSON] є чоловіком позивача та батьком її малолітнього сина. 15 січня 2018 року позивач звернулася до АТ «СГ «ТАС» з заявою на виплату страхового відшкодування, а саме: відшкодування 2/4 моральної шкоди та відшкодування шкоди пов`язаної з втратою годувальника. Однак, листом від 31 січня 2018 року відповідачем відмовлено їй у виплаті страхового відшкодування в зв`язку з незавершенням кримінального провадження по факту дорожньо-транспортної пригоди та відсутністю у даній справі рішення, яке б набрало законної сили. Рішенням Каланчацького районного суду Херсонської області від 27 травня 2019 року, яке набрало законної сили 27 червня 2019року, задоволено її позов та стягнуто з відповідача на її користь 3654 грн. страхового відшкодування моральної шкоди, 3 654 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди неповнолітньому [PERSON] , 70 768 грн. в рахунок відшкодування шкоди пов`язаної з втратою годувальника неповнолітньому [PERSON] . Страхова компанія виконала рішення суду та виплатила присуджені суми шкоди 29 серпня 2019 року. Оскільки відповідач прострочив сплату страхових виплат, відповідно до положень ч. 2 ст. 625, ч. 1 ст. 526 ЦК України, п.36.2, п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» вона має право на відшкодування за період з 01.02.2018 року по 28 серпня 2019 року інфляційних витрат в сумі 8 659,59 грн., пені в сумі 42 836,98 грн. та 3% річних в сумі 3 677,00 грн.. Ухвалою суду від 30 січня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 25 травня 2020 року закрито підготовче судове засідання та призначено слухання справи до судового розгляду. Будь-яких інших процесуальних дій судом не вживалося. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав суду клопотання про підтримання в повному обсязі заявлених вимог та розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлялися налижним чином про, що свідчить наявне в матеріалах справи поштове повідомлення про отримання судової повістки, причини неявки суду не повідомив та від нього не надходило клопотань про відкладення розгляду справи чи розгляд справи за його відстуності. У встановлений судом строк, представником відповідача Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» надано суду відзив в якому зазначає, що відшкодування шкоди є відповідальністю, а не борговим зобов`язаннням, тому нарахування відсотків за невчасне відшкодування шкоди Законодавством не передбачено. Крім того, до відносин про відшкодування шкоди положення ч. 2 ст. 625 ЦК України застосовуватися не можуть, оскільки це не є грошовим зобов`язанням, тому вимоги про сплату 3% річних та інфляційних витрат є безпідставними. До вимог про стягнення пені за період з 01 лютого 2018 року по 28 серпня 2019 року просив застосувати наслідки сплину строків позовної давності, так як позивач звернувся до суду з позовом поза межами встановленого ст. 258 ЦК України річного строку. За викладених обставин, просив в задаволенні позову відмовити в повному обсязі. У встановлений судом строк представником позивача [PERSON] надано суду відповідь на відзив в якій зазначив про безпідставність посилань відповідача, просив поновити строки позовної давності на стягнення пені у зв`язку з несвоєчасною виплатою страхового відшкодування, вважаючи причини пропуску строку поважними, оскільки зумовлені діями відповідача, який мав можливість досудового врегулювання спору, однак цього не здійснив. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини і відповідні їм правовідносини. У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до положень статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Як вбачається з матеріалів справи, 16 травня 2015 року на 110 км. а/д «Херсон-Джанкой-Феодосія-Керч» Каланчацького району Херсонської області відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «ВАЗ 2109», з номерним знаком [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який зіткнувся з напівпричепом стоячого автомобіля "DAF" з номерним знаком [NUMBER] , в результаті чого пассажир транспортного засобу «ВАЗ 2109» [PERSON] , отримав тілесні ушкодження. В результаті отриманих тілесних ушкоджень [PERSON] [INFO] помер. Цивільна правова відповідальність власника (водія) транспортного засобу «ВАЗ 2109» була застрахована в АГ «СГ «ТАС». Потерпілий [PERSON] є чоловіком позивача та батьком її малолітнього сина. 15 січня 2018 року позивач звернулася до АТ «СГ «ТАС» з заявою на виплату страхового відшкодування, а саме: відшкодування 2/4 моральної шкоди та відшкодування шкоди пов`язаної з втратою годувальника. Однак, листом від 31 січня 2018 року відповідачем відмовлено їй у виплаті страхового відшкодування в зв`язку з незавершенням кримінального провадження по факту дорожньо-транспортної пригоди та відсутністю у даній справі рішення, яке б набрало законної сили. Рішенням Каланчацького районного суду Херсонської області від 27 травня 2019 року, яке набрало законної сили 27 червня 2019року, задоволено її позов та стягнуто з відповідача на її користь 3654 грн. страхового відшкодування моральної шкоди, 3 654 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди неповнолітньому [PERSON] , 70 768 грн. в рахунок відшкодування шкоди пов`язаної з втратою годувальника неповнолітньому [PERSON] . Страхова компанія виконала рішення суду та виплатила присуджені суми шкоди 29 серпня 2019 року. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язання виникають із підстав, встановлених статтею 11 ЦК. Згідно зі статтею 11 ЦК підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, інші юридичні факти. Таким чином, грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки із договірних відносин, а й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема і факту завдання майнової шкоди іншій особі. Порушенням зобов`язання, згідно ст.610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Із змісту ст. 979 ЦК України вбачається, що у разі настання страхового випадку страховик зобов`язаний виплатити страхувальнику грошову суму (страхову виплату). Згідно зі ст. 546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання. Відповідно до положень ст. 548 ЦК України, виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Отже, як випливає із ч. 1 ст. 548 ЦК України, забезпечення зобов`язання може виникати на підставі договору, а також ґрунтуватися на положеннях чинного законодавства України. Неустойка в певних випадках виникає безпосередньо із закону всупереч бажанню сторін. Згідно ст. 551 ЦК України неустойка, виражена в грошовій формі, може бути як договірною, так і законною. У відповідності із вимогами статті 992 Цивільного кодексу України у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов`язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом. Згідно з п. 36.5. ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Таким чином, посилання представника відповідача на відсутність підстав для стгнення пені є необгрунтованим та спростовується зазначеними вище положеннями. Оскільки, відповідач свої зобов`язання щодо виплати страхового відшкодування у встановлений законодавством строк належним чином не виконав, суд

Outcome: partial