Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-14 00:00:00

Позивач [PERSON] 11.11.2019 року пред`явив позов до ДП «Селидіввугілля» про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. В обґрунтування свої позовних вимог [PERSON] посилався на те, що він перебував з відповідачем у трудових відносинах та працював з 22.05.1995 року по 26.09.2019 року прохідником з повним робочим днем в шахті. Звільнений за наказом № 790-К від 26.09.2019 року за ч.3 ст.38 КЗпП України за власним бажанням з виплатою допомоги за стажем роботи в галузі як пенсіонеру. Після звільнення відповідач свій обов`язок із проведення з ним розрахунку не здійснив. Станом на 29.10.2019 року заборгованість по заробітній платі складає 100 115,20 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку 23913 грн. 20 коп. У зв`язку з чим просить стягнути з ДП «Селидіввугілля» на його користь заборгованість по заробітній платі у сумі 100 115 грн. 20 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 23913 грн. 20 коп. з 27.09.2019 року по день винесення рішення. Судові витрати стягнути з відповідача на користь держави. Позивач надав уточнення до позовної заяви, в якій зазначив, що оскільки останній місяць перед звільненням він знаходився у відпустці, просить при визначенні середньоденної заробітної плати рахувати 2 останніх повних місяці роботи, а саме: червень 2019 року - 1515,91 грн. - 18 відпрацьованих днів; липень 2019 року -11021, 78 грн. - 19 відпрацьованих днів. Середньоденна заробітна плата складає 338 грн. 85 коп.: (1515,91 грн. + 11021,78 грн.)=12537,69 грн.; (18 дн.+19 дн.)=37; 12537,69:37=338 грн. 85 коп. У зв`язку з чим просить стягнути з ДП «Селидіввугілля» на його користь заборгованість по заробітній платі у сумі 100 115 грн. 20 коп. та середній заробіток за час затримки розрахунку з 27.09.2019 року по день винесення рішення. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити. Представник відповідача ДП «Селидіввугілля» належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи в його відсутності та відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що з позовними вимогами не згодний у повному обсязі. Відповідно до ст. 211 ЦПК України розгляд справи відбувається в судовому засіданні, про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи. Учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Частиною 2 ст. 247 ЦПК України встановлено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Ураховуючи наведене, суд постановив ухвалу про розгляд даної справи за відсутності всіх учасників справи та нездійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, розглянувши матеріали справи, дав оцінку зібраним доказам, вважає, що неявка відповідача не є перешкодою для розгляду справи, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін і позов слід частково задовольнити з наступних підстав. Статтею 43 Конституція України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України встановлено обов`язок сторін довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Судом встановлено, що позивач з 22.05.1995 перебував у трудових відносинах з ДП «Селидіввугілля» ВП «шахта «Україна», про що свідчать записи у трудовій книжці (арк. справи 12). Згідно запису № 38 трудової книжки, [PERSON] наказом № 790-к від 26.09.2019 року звільнено на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України у зв`язку з невиконанням умов колективного договору(несвоєчасною виплатою заробітної плати) з виплатою вихідної допомоги у розмірі 3-місячного середнього заробітку з виплатою одноразової допомоги за стаж роботи в галузі в розмірі 3-х середньомісячних заробітків (арк. справи 17). На час звільнення відповідач мав перед позивачем заборгованість по заробітній платі, яка складає 100 115,20грн., що підтверджується довідкою № 1-2541, виданою ДП «Селидіввугілля» ВП «шахта «Україна» від 30.10.2019 року(арк. справи 11). З довідки № 557 від 09.12.2019 року, виданої ВП «шахта Україна» ДП «Селидіввугілля» вбачається, що [PERSON] при звільненні 26.09.2019 року не виплачено заборгованість по зарплаті у сумі 100 115,20 грн. Станом на 06.12.2019 року сплачено заборгованість по зарплаті [PERSON] у розмірі 36589,78 грн., а саме: за червень 2019 року сплачено 13.11.2019 року у розмірі 1515,91 грн.; липень 2019 року сплачено 14.11.2019 року у розмірі 11021,78 грн.; серпень 2019 року сплачено 14.11.2019 року у розмірі 9153,33 грн.; вересень 2019 року виплачено 14.11.2019 року у розмірі 14898, 76 грн. Заборгованість по вихідній допомозі за невиконання умов колективного договору та по вихідній допомозі за довгорічну працю у вугільній промисловості за вересень 2019 року складає 63525 грн. 42 коп.(арк. справи 27). Згідно довідки № 567 від 11.12.2019 року, виданої ДП «Селидіввугілля» ВП «Шахта Україна» [PERSON] при звільненні 26.09.2019 року не виплачено заборгованість по зарплаті у сумі 100 115,20 грн. Станом на 11.12.2019 року сплачено заборгованість по зарплаті [PERSON] у розмірі 36589,78 грн., а саме: за червень 2019 року сплачено 13.11.2019 року у розмірі 1515,91 грн.; липень 2019 року сплачено 14.11.2019 року у розмірі 11021,78 грн.; серпень 2019 року сплачено 14.11.2019 року у розмірі 9153,33 грн.; вересень 2019 року виплачено 14.11.2019 року у розмірі 14898, 76 грн. Заборгованість по вихідній допомозі за невиконання умов колективного договору та по вихідній допомозі за довгорічну працю у вугільній промисловості за вересень 2019 року складає 63525 грн. 42 коп.(арк. справи 30). Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Згідно ст. 22 Закону України «Про оплату праці» суб`єкти організації оплати праці не мають права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами і колективними договорами. У частині першій статті 47КЗпП України зазначено, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата усіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган, повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Згідно до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Таким чином, обов`язок із проведення з працівником розрахунку покладається на роботодавця незалежно від прохання працівника про вказану плату. Стаття 117 КЗпП України застосовується у разі несвоєчасної виплати належних працівнику від підприємства сум незалежно від наявності клопотання працівника про таку виплату. Відповідно до роз`яснень викладених у п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України №13 від 24.12.99 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. Суд не бере до уваги обставини представника відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву щодо відсутності заборгованості перед позивачем по заробітній платі, оскільки з довідки № 567 від 11.12.2019 року, виданої ВП «шахта Україна» ДП «Селидіввугілля» вбачається, що станом на 11.12.2019 року заборгованість по вихідній допомозі за невиконання умов колективного договору та по вихідній допомозі за довгорічну працю у вугільній промисловості за вересень 2019 року складає 63525 грн. 42 коп. Згідно із частиною першою статті 3 та статтею 4 Кодексу законів про працю України трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, регулюються законодавством про працю, яке складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього. Так, відповідно до частини першої статті 94 Кодексу законів про працю України, приписи якої кореспондуються із частиною першою статті 1 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Водночас згідно зі статтею 1 Конвенції «Про захист заробітної плати» № 95, ухваленої генеральною конференцією Міжнародної організації праці та ратифікованої Україною 30 червня 1961 року, термін «заробітна плата» означає, незалежно від назви й методу обчислення, будь-яку винагороду або заробіток, які можуть бути обчислені в грошах і встановлені угодою або національним законодавством, що їх роботодавець повинен заплатити працівникові за працю, яку виконано чи має бути виконано, або за послуги, котрі надано чи має бути надано. У Рішенні від 15 жовтня 2013 року № 8-рп/2013 у справі № 1-13/2013 Конституційний Суд України зазначив, що поняття «заробітна плата» і «оплата праці», які використано у законах, що регулюють трудові правовідносини, є рівнозначними в аспекті наявності у сторін, які перебувають у трудових відносинах, прав і обов`язків щодо оплати праці, умов їх реалізації та наслідків, що мають настати у разі невиконання цих обов`язків, а також дійшов висновку, що під заробітною платою, що належить працівникові, необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, установлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем, незалежно від того, чи було здійснене нарахування таких виплат. Таким чином, заробітною платою є винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку роботодавець (власник або уповноважений ним орган підприємства, установи, організації) виплачує працівникові за виконану ним роботу (усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій). В цій частині суд також враховує позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 30 січня 2019 року у справі №910/4518/16. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що сума заборгованості 63525грн.42 коп., яка зазначена у довідці, виданій ДП «Селидіввугілля» належить до заробітної плати, тому підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Що стосується стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, суд враховує наступне. Судом встановлено, що при звільненні позивача, відповідач свій обов`язок із проведення з працівником розрахунку не здійснив, а тому є підстави для застосування до відповідача відповідальність за затримку розрахунку при звільненні, передбачену ст. 117 КЗпП України. Відповідно до частини першої статті 94 КЗпП та статті 1 Закону України, "Про оплату праці" заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства. У статті 2 Закону України, "Про оплату праці" зазначено, що основна заробітна плата. Це - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата. Це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми. Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» встановивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку з затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Належних та допустимих доказів того, що невиплата заробітної плати спричинена не з його вини, відповідачем не надано. Середньоденна заробітна плата для розрахунку середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку визначається за правилами, встановленими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою КМУ від 08.02.1995 за № 100. Відповідно до п. 2 Порядку, у випадку нарахування середнього заробітку за час затримки розрахунку середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Якщо і протягом цих місяців працівник не відпрацював жодного робочого дня, середня заробітна плата обчислюється відповідно до останнього абзацу пункту 4 цього Порядку. Згідно із п. 8 Порядку, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Судом встановлено, що позивача[PERSON] звільнено 26.09.2019, повний розрахунок зі сплати заборгованості по заробітній платі ДП «Селидіввугілля» не здійснено, а тому є обґрунтовані підстави для стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку. Із довідки - розрахунку № 1-2559 від 31.10.2019 року, виданої ДП «Селидіввугілля» ВП «Шахта Україна» вбачається, що [PERSON] працював на ВП «Шахта Україна» ДП «Селидіввугілля» з 26.11.2008 року по 26.09.2019 року. У липні 2019 року [PERSON] відпрацьовано 19 днів та нараховано заробітну плату у розмірі 11358,86 грн.; у серпні 2019 року [PERSON] перебував у відпустці. Таким чином, розрахунок середньомісячного заробітку позивачу здійснено за один місяць - липень 2019 року. На підставі того, що середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період, суд враховує два останні повні місяці роботи позивача на підприємстві ВП «Шахта Україна» ДП «Селидіввугілля», а саме червень 2019 року та липень 2019 року, кількість відпрацьованих днів у червні 2019 року складає 18 днів, розмір заробітної плати - 1515 грн. 91 коп.; у липні 2019 складає 19 днів, розмір заробітної плати 11021 грн. 78 коп. Таким чином, середньоденна заробітна плата складає (1515, 91 грн. + 11021,78 грн.)=12537,69; (18 днів + 19 днів)= 37; 12537,69:37= 338 грн. 85 коп. З урахування листа № 78/0/206/18 від 08.08.2018 року Мінсоцполітики України «Про розрахунок норми тривалості робочого часу в 2019 році» кількість днів затримки розрахунку позивача в 2019 році з розрахунку 26.09.2019 року (день звільнення) по 15 січня 2020 року (день ухвалення судового рішення) склала 83 дні, а саме: вересень 2019 року - 4 дні; жовтень 2019 року - 22 дні, листопад 2019 року -21 днів; грудень -21 днів; січень 2020 - 15 днів. Таким чином, сума компенсації за час затримки розрахунку станом на день розрахунку складає: 338,85 грн.(середньоденна заробітна плата) х 83 (кількість днів затримки розрахунку) = 28124 грн. 55 коп. Повно і всебічно з`ясувавши обставини по справі, надані суду докази, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, відповідно до ст. 263 ЦПК України, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню повністю. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає суму, що підлягає стягненню, без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. З огляду на те, що ухвалою суду від 15.11.2019 року позивачу відстрочено сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі, а позовні вимоги в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку задоволено у повному обсязі, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача по справі на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп. Згідно з ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.

Outcome: partial