Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-24 00:00:00

До Приморського районного суду м. Одеси звернулася [PERSON] із вказаним вище позовом про встановлення факту спільного проживання однією сім'єю з [PERSON], який помер [INFO] та визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після його смерті. В обґрунтування поданої заяви, [PERSON] посилалася на те, що власником 195/1000 частин квартири [ADDRESS], згідно свідоцтва про право власності на житло від 21 серпня 1997 року був [PERSON], з яким заявниця проживала однією сім'єю з 2004 року до 2010 року. Вони пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обв'язки. Спільно облаштовували квартиру у якій проживали, за спільні кошти придбавали необхідні меблі та предмети домашнього вжитку. Спільними зусиллями проводили поточні ремонти, сплачували надані комунальні послуги за квартиру, але не звернулися до державного органу реєстрації актів цивільного стану про реєстрацію шлюбу. [INFO] [PERSON] помер. Заявниця продовжує користуватися вказаною квартирою, проводить ремонт, сплачує платежі. На теперішній час [PERSON] має намір оформити право власності на спадкове майно, але в зв'язку з тим, що шлюб між ними не було зареєстровано, не може це зробити. В судовому засіданні [PERSON] заяву підтримала та просила задовольнити, справу розглянути заочно. Відповідач (представник) та третя особа про час, дату та місце судового засідання були належним чином повідомлені, про причини неявки суд не повідомили. Статтею 224 ЦПК України визначено - у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнанні неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів щодо взаємовідносин сторін, а також маючи згоду позивача на заочний розгляд справи, суд ухвалив заочно розглядати справу у відсутності належно повідомленого відповідача. Суд, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, на підставі всебічного, повного, об'єктивного і безпосереднього дослідження наявних у справі доказів, вислухавши пояснення заявниці, допитавши свідків, дійшов висновку про можливість задоволення даного позову, виходячи із нижче викладених підстав. Згідно ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу. Як встановлено у судовому засіданні, з 2004 по 2010 рік [PERSON] проживала однією сім'єю разом з [PERSON] як чоловік та дружина, але без реєстрації шлюбу, вони були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обв'язки. Вказане вище було підтверджено допитаними в судовому засіданні в якості свідків [PERSON] та [PERSON] Згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів від 21 серпня 1997 року, [PERSON], на праві приватної власності, належить 195/1000 частин квартири [ADDRESS]. [INFO] [PERSON] помер, про що в Книзі реєстрації смертей [INFO] було зроблено відповідний актовий запис та Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м.Одеса було видано свідоцтво про смерть. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді 195/1000 частин квартири [ADDRESS]. Після смерті [PERSON] заявниця залишилась проживати в квартирі [ADDRESS], підтримує її в належному технічному та санітарному стані, а також здійснюю всі необхідні комунальні платежі. За життя [PERSON] заповіт складений не був. Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Відповідно до ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно ст. ст. 1220, 1222 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Згідно ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 330 ЦК України, добросовісний набувач набуває право власності на майно, якщо відповідно до ст. 388 ЦК України воно не може бути витребуване у нього. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" встановлено, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку з чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного приживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством України. Згідно з вимогами п. 5 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, справи про встановлення факту, що мають юридичне значення, зокрема, проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу, розглядаються судом. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 1270 Цивільного кодексу України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 2 ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). За приписом ст. 1272 Цивільного кодексу України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. У встановлений законом шестимісячний строк позивачка [PERSON] не звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті спадкодавця, у зв'язку з юридичною необізнаністю. Відмовлятися від прийняття спадщини вона не має наміру. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved