Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON] , зареєстрований 28 серпня 2019 року Приморським районним у місті Маріополі відділом ДРАЦС, актовий запис 534. Позов обґрунтовано тим, що від шлюбу у них є неповнолітня донька - [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося з причин постійних сварок відносно подружнього життя, ведення спільного господарства, непорозуміння між ними. У зв`язку з цим позивач вважає, збереження сім`ї вже не можливе. Шлюбні відносини між нею та відповідачем фактично припинені з січня 2020 року. Спільне господарство не ведеться. Позивач вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу не можливе, тому термін для примирення просить не призначати. Спорів про розподіл майна, яке є сумісною власністю та місце проживання дитини відсутній. Позивач вважає, що подальше проживання та збереження шлюбу між нею та відповідачем неможливе. Позивач в судове сідання не з`явилася, надав суду заяву, в якій просить розгляд справи провести без її участі, на позовних вимогах наполягає, проти заочного розгляду справи не заперечує. (а.с.5). Відповідач в судове засідання не з`явився про місце, день та час слухання справи повідомлявся, про причини неявки суд не повідомляв. Відповідач своїм правом на подачу відзиву не скористався. Заяв та клопотань до суду не надходило. Враховуючи положення ст. 280 ЦПК України, а також те, що відповідач належним чином повідомлявся про дату, час і місце судового розгляду, про причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не подав, суд, зі згоди позивача, ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Так, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 28 серпня 2019 року Приморським районним у місті Маріополі відділом ДРАЦС, актовий запис 534 (а.с.6). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 17.08.2021 року, від спільного шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] (а.с.9). З січня 2020 року фактично сімейні відносини припинені, спільне господарство сторони не ведуть, мешкають окремо. Спорів про поділ майна між сторонами та місця проживання дитини немає. Суд бере до уваги положення ст. 24 СК України, яка визначає однією з основних ознак шлюбу його добровільність, передбачивши, що примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї суперечитиме інтересам одного з них. Як вбачається із п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. У ст. 17 Закону України № 3477-IV від 23 лютого 2006 року "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", зазначено, що "суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права". Частина перша ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя. Поняття «приватного та сімейного життя» ЄСПЛ не є чітко визначеним, і охоплює широкий спектр питань, серед яких, зокрема, є права особи на приватний простір, право визначати своє приватне життя (справа «Пек проти Сполученого Королівства» від 28 січня 2003 року, заява №44647\\98). При вирішенні спору про розірвання шлюбу суд враховує, що позивач та відповідач не проживають сім`єю, мають місце постійні сварки відносно подружнього життя, непорозуміння між ними, сторонами припинилися шлюбні стосунки, вони перестали вести спільне господарство й проживають окремо. За таких обставин суд приходить до висновку, що причини, які викликали позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, подальше сумісне проживання подружжя і збереження сім`ї стали неможливими, їх сім`я існує формально. Суд вважає, що сім`я розпалась, а тому шлюб між ними слід розірвати. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Крім того, згідно зі ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається у разі задоволення позову покладається на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved