Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-27 00:00:00

В березні 2018 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, згідно якої просить суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування будинком [ADDRESS] Позовні вимоги обґрунтовує тим, що він є власником будинку [ADDRESS] За вказаною адресою зареєстровані відповідачі: [PERSON]- його дочка, [PERSON]-зять, [PERSON]- внук, [PERSON]-внук. Протягом 10 років вони проживають в Росії, а точної адреси йому не відомо. Відповідачі не сплачують комунальних послуг, не беруть участі в утриманні будинку. Як власник, він позбавлений права вільно розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 29.05.2018, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач в судове засідання не з'явився, звернувся до суду з письмовою заявою в якій вказав, що позов підтримує повністю, просить справу розглянути в його відсутність, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], у встановлений судом строк, відзиву на позовну заяву не надали, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлялися за зареєстрованою адресою проживання, в судове засідання не з'явилися, причини неявки суду не повідомлено. Суд, за письмовою згодою позивача, ухвалює заочне рішення при заочному розгляді справи, що не суперечить вимогам ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ ( майно) , яке вона здійснює відповідно до Закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Як передбачено ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Судом встановлено, що відповідно до реєстраційного посвідчення, позивач є власником будинку [ADDRESS] на підставі договору купівлі - продажу від 21.12.1976 року ( а.с. 7, 9). Як вбачається з довідки про склад сім'ї, виданої МК ВЖРЕП №7 в будинку [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON], 1971 р.н., - дочка позивача, [PERSON], 1972 р.н. -зять, [PERSON], 1991 р.н. - внук, [PERSON], 1997 р.н. -внук позивача. Проте у вказаному житлі такі особи не проживають протягом десяти років, що вбачається із акту МК ВЖРЕП №7 м.Бердичева. (а.с.10) Таким чином, судом достовірно встановлено, що відповідачі [PERSON], 1971 р.н., - дочка позивача, [PERSON], 1972 р.н. -зять, [PERSON], 1991 р.н. - внук, [PERSON], 1997 р.н. -внук позивача, не є власниками будинку [ADDRESS], не проживають у вказаному житлі протягом останніх десяти років. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім"ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім"ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Згідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що відповідачі без поважної причини не проживають за місцем своєї реєстрації десять років, а тому є підстави визнати їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою : [ADDRESS] Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України понесені позивачем при звернені до суду з даним позовом судові витрати підлягають стягненню з відповідачів. На підставі викладеного,

Outcome: approved