Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-13 00:00:00

Кредитна спілка «СуперКредит» звернулась до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредитної лінії. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 05.11.2015 між КС «Супер Кредит» та [PERSON] (далі Відповідач 1) було укладено кредитний договір №СК-17/0096/15/80/04, відповідно до п. 1.1 якого позивач зобов`язався надати відповідачу кредит в сумі 5000,00 грн. Згідно п. 3 між сторонами погоджено графік платежів по кредиту, відсотки та пеня. Позивач виконав умови договору та перерахував кошти в сумі 5000,00 грн. Також, 05.11.2015 між КС "СуперКредит" та [PERSON] (далі Відповідач 2) було укладено договір поруки №СК-17/0096/15/80/04, за яким останній зобов`язувався солідарно відповідати перед позивачем за виконання зобов`язань [PERSON] . У зв`язку з тим, що [PERSON] неналежно виконує свої зобов`язання за вказаним договором, виникла заборгованість перед позивачем, розрахунок якої додано до позову. Станом на 30.10.2020 року заборгованість становить 35425,26 грн. та складається з наступного: - 4257,82 грн. заборгованість по сплаті тіла кредиту; - 14077,39 грн. сума несплачених процентів за період з 13.03.2016 по 30.10.2020 року; - 14156,49 грн. пеня, нарахована за період з 21.04.2016 по 20.11.2018 року; - 1765,89 грн. інфляційні втрати на прострочене тіло кредиту за період 21.03.2016 по 20.03.2019 року; - 383,20 грн. три проценти річних від простроченої суми зобов`язання по кредиту за період з 21.03.2016 по 20.03.2019 року; - 784,47 грн. три проценти річних від простроченої суми зобов`язання по процентам за період з 13.03.2016 по 20.02.2019 року. Вказану заборгованість та судові витрати позивач просить стягнути з відповідачів. Ухвалою суду відкрито провадження в справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В ухвалі про відкриття спрощеного позовного провадження відповідачу був наданий строк в 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву та роз`яснено право подати заяву з обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Від відповідача [PERSON] надійшов відзив в якому він позов визнав лише в частині заборгованості по тілу кредиту. Щодо решти вимог не визнав з тих підстав, що по пені пропущено строк позовної давності, оскільки останній платіж було здійснено 21.04.2016 року; строк нарахування відсотків закінчився 05.11.2018 року, а відповідач не оформлював додаткову угоду на продовження кредитного договору; позивач отримав ліцензію на видачу коштів у позику та на умовах фінансового кредиту з 23.03.2017 року, тому кредитний договір може бути визнаний недійсним; оскільки строк виконання зобов`язання визначений частинами до 2018 року, тому договір поруки припинив свою дію. Позивачем надано заперечення на відзив, згідно якого він вказував, що відповідно до п. 3.2 Кредитного договору проценти в розмірі 72% річних нараховуються з наступного дня після надання кредиту і до повного погашення заборгованості по кредиту, тому нарахування процентів є правомірним; п. 3.4 Кредитного договору визначено, що у випадку прострочення термінів платежів, зазначених у Таблиці 1, позивач має право стягувати пеню в розмірі 1% за кожен день прострочення, тому нарахування пені є правомірним; п. 3.5 Кредитного договору визначено строк позовної давності за даним договором, який складає 10 років, тому доводи відповідача щодо пропущення строків позовної давності є необґрунтованими; три відсотки річних та інфляційні підлягають нарахуванню у відповідності до ст. 625 ЦК України. Договір поруки відповідно до п. 3.1 Договору діє до 05.11.2021 року, тому порука не є припиненою. Від відповідача [PERSON] на адресу суду відзив на позовну заяву не надходив. Представник позивача в судове засідання не з`явився, але в заяві просив розглянути справу без участі позивача. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, але скерував до суду клопотання про розгляд справи в його відсутність. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася з невідомих суду причин, хоча про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось в зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 05.11.2015між КС «СуперКредит» та [PERSON] було укладено кредитний договір № СК-17/0096/15/80/04, відповідно до п. 1.1 якого позивач зобов`язався надати відповідачу кредит в сумі 5000,00 грн. Пунктом 3.2 Договору нарахування процентів здійснюється на залишок суми кредиту за фактичну кількість календарних днів користування кредитом з розрахунку 72 % річних. Відповідно до п.3.7 Договору якщо Позичальник не повернув кредит в строки, визначені в п.5.1 Договору, то з наступного дня після закінчення строку дії Договору відсотки по кредиту продовжують нараховуватися за тією ж ставкою, що вказана в п.3.2 Договору Відповідно до п. 3.4 Договору у випадку прострочення термінів платежів позивач має право стягувати пеню за кожен день прострочення у розмірі 1 % від простроченої заборгованості по сплаті кредиту. Відповідач 1 зобов`язався проводити сплату процентів і погашення кредиту не пізніше 20 числа кожного місяця, а також сумами, не менше, ніж вказані в Таблиці 1 (п. 3.2, 3.3 Договору). Також сторонами було погоджено графік платежів по кредиту, а саме по 05.11.2018 року (п. 3.3 Договору). Згідно п. 3.5. Кредитного договору, сторони домовилися, що строк позовної давності за цим договором складає 10 років. Згідно договору поруки від 05.11.2015 №СК-17/0096/15/80/04, укладеного між КС "СуперКредит" та [PERSON] , остання зобов`язалася солідарно відповідати з позичальником перед Кредитодавцем за кредитним договором №СК-17/0096/15/80/04 від 05.11.2015 року, укладеним з [PERSON] . Позивач виконав умови договору та надав позичальнику кредит в сумі 5000,00 грн., що підтверджується видатковим касовим ордером від 05.11.2015. У строки, встановлені договором, відповідач обумовлених у ньому умов не виконав, прострочив сплату щомісячних платежів, в результаті чого станом на 30.10.2020 року заборгованість становить 35425,26 грн. та складається з наступного: - 4257,82 грн. заборгованість по сплаті тіла кредиту; - 14077,39 грн. сума несплачених процентів за період з 13.03.2016 по 30.10.2020 року; - 14156,49 грн. пеня нарахована за період з 21.04.2016 по 20.11.2018 року; - 1765,89 грн. інфляційні втрати на прострочене тіло кредиту за період 21.03.2016 по 20.03.2019 року; - 383,20 грн. три проценти річних від простроченої суми зобов`язання по кредиту за період з 21.03.2016 по 20.03.2019 року; - 784,47 грн. три проценти річних від простроченої суми зобов`язання по процентам за період з 13.03.2016 по 20.02.2019 року. Дана заборгованість підтверджується розрахунком нарахування процентів та штрафних санкцій по кредитному договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Відповідач 1 вчасно не повернув частину кредиту та не сплатив проценти, а отже порушив свої зобов`язання, тому позивач має право на стягнення даних коштів. Доводи Відповідача 1 про те, що позивач пропустив строк позовної давності є необґрунтованими виходячи з наступного. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 258 ЦК України, Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: 1) про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ч. 1 ст. 259 ЦК України, позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Відповідач 1 та позивач у кредитному договорі погодили збільшений строк позовної давності за даним договором, а саме 10 років (п. 3.5 Кредитного договору). Таким чином, враховуючи, що договір було укладено 05.11.2015 року, а термін виконання визначено 05.11.2018 року, строк позовної давності позивачем не пропущено. Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора, зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Частина 2 статті 625 ЦК України передбачає, що нарахування трьох процентів річних входить до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваним ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору. Враховуючи вищевикладене, три проценти річних, згідно ч.2 ст.625 ЦК України, підлягають застосуванню до порушеного грошового зобов`язання, складовою якого є нараховані проценти за користування кредитними коштами, строки сплати яких передбачено Договором. Такими чином, у разі неповернення Позичальником суми кредиту своєчасно, він зобов`язаний сплатити: суму простроченого тіла кредиту, нараховані проценти, відповідно до Договору, три проценти річних від простроченої суми грошового зобов`язання (за кредитом та процентами) та суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду України по справі № 6-2129цс16 від 19.10.2016 року Відповідно до ч.1 ст. 553 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Згідно ч.1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Відповідно до ст. 543 ЦК України, у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку поруки, встановленого договором поруки. Договором поруки від 05.11.2015 №СК-17/0096/15/80/04 визначено, що він діє до 05.11.2021, але в будь-якому випадку до повного виконання Позичальником своїх зобов`язань (п. 3.1). Зважаючи на викладене, доводи Відповідача 1 про припинення договору поруки є необґрунтованими. Таким чином, позивач має право звернутися як до боржника так і до поручителя з вимогою про солідарне стягнення боргу, тому з відповідачів належить стягнути суму заборгованості солідарно. Крім того, КС «СуперКредит» 23.10.2019 р., на адреси [PERSON] та [PERSON] були направлені письмові вимоги за вих. №3410/19 та 3409/19 відповідно про погашення наявної простроченої заборгованості, однак такі вимоги відповідачами були проігноровані. Відповідно до ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У силу припису статті 204 ЦК України, правомірність правочину презюмується. Відповідачем 1 не надано суду доказів про те, що кредитний договір від 05.11.2015 №СК-17/0096/15/80/04 визнаний недійсним, а навпаки ним підтверджується, що він дійсно був укладений і відповідач отримав кошти в сумі 5000, 00 грн. Зважаючи на викладене та оцінивши в сукупності надані докази, суд приходить висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню, як такі що ґрунтуються на законі, підтверджені належними та допустимими доказами. Абзацом 6 пункту 35 Постанови ВСС України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» №10 від 17.10.2014 визначено, що, солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено. Тому суд вирішує питання про розподіл судових витрат відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. Позивачем при подачі позовної заяви до суду було сплачено судовий збір в розмірі 2102,00 грн., тому суд задовольняючи позов, на підставі ст.141 ЦПК України стягує з відповідача [PERSON] на користь позивача судовий збір в сумі 2102,00 грн. На підставі зазначеного та

Outcome: approved