Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом, в якому зазначила, що [INFO] померла [PERSON], яка за життя здійснила заповіт, згідно якого заповіла усе її майно йому та [PERSON] в рівних частинах. Після її смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку, цільове призначення якої, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розміром 1,9047 га, місце розташування Дяковецька сільська рада Літинського району Вінницької області. Коли позивач звернувся до Літинської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів на земельну ділянку. Тому йому було рекомендовано звернутися до суду за захистом своїх прав. Тому позивач змушений звернутися до суду з вказаним позовом і просить його задовольнити та визначити за ним Ѕ частку на спірну земельну ділянку. 26.12.2018 р. відповідач за первісним позовом [PERSON] подала позов до [PERSON], в якому просить визнати за нею право власності на Ѕ частку спірної земельної ділянки. Позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом, [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги підтримує повністю і просить їх задовольнити. Зустрічну позовну заяву [PERSON] визнає в повному обсязі та не заперечує проти її задоволення. Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом [PERSON] до судового засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Позов [PERSON] визнає в повному обсязі, не заперечує проти його задоволення. Зустрічний позов до [PERSON] підтримує та просить його задовольнити. Відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з'явилися у судове засідання. Як зазначено у ст. 206 ч. 4 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, врахувавши позиції сторін викладені у їх письмових заявах суд проходить до наступних висновків. Із копії свідоцтва про смерть (а.с. 8) судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] Відповідно до заповіту від 14.03.2002 р. (а.с.9) встановлено, що [PERSON] на випадок своєї смерті зробила розпорядження, згідно якого все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що буде їй належати на день смерті і на що матиме право за законом, заповідає своїм дітям [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах. Відповідно до державного акту на право приватної власності на землю (а.с. 10) судом встановлено, що [PERSON] належить на праві приватної власності земельна ділянка площею 1,90 га на території Дяковецької сільської ради. Згідно довідки Дяковецької сільської ради Літинського району Вінницької області за № 618 від 25.07.2018 р. (а.с. 15) встановлено, що [PERSON], 1912 року народження, яка померла [INFO], до дня смерті проживала та була зареєстрована та являлась головою домогосподарства в [ADDRESS]. Листом Літинської державної нотаріальної контори за № 1470/02-17 від 07.09.2018 р. (а.с. 16), [PERSON] та [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] Згідно ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ч. 1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Пунктом 23 Постанови пленуму Верховного суду України за №7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" роз'яснено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Згідно зі статтею 1216 Цивільного кодексу спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Пунктом 23 Постанови пленуму Верховного суду України за №7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" роз'яснено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в зв'язку з відсутністю необхідних документів для оформлення спадщини після смерті [PERSON], яка померла [INFO] в нотаріальному порядку позивач за первісним позовом [PERSON] та позивач за зустрічним позовом [PERSON] не можуть оформити спадщину, тому позови необхідно задовольнити та визнати за [PERSON] та [PERSON] право власності по Ѕ частки земельної ділянки, оскільки судом встановлено, що вони є спадкоємицями за заповітом і мають право на оформлення спадщини. На підставі ст.ст. 328, 392, 1218, 1225, 1261, 1268, 1297 ЦК України,

Outcome: approved