Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про позбавлення його батьківських прав відносно його доньки - [PERSON] . Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з відповідачем по справі вони мають доньку - [PERSON] , [INFO] . На підставі рішення Жовтневого районного суду м.Луганська від 18.03.2010 року з відповідача було стягнуто аліменти на утримання доньки, починаючи з 11.11.2009 року. Позивач з донькою з вересня 2014 року виїхали з м.Луганська до м.Львова. На теперішній час дитина проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні. Відповідач, як відомо позивачці, весь час проживає в м .Луганську . Батько не надає матеріальної допомоги, аліменти не сплачує, заборгованість за аліментами станом на 30.11.2018 року складає 24316,66 грн.. Жодної участі відповідач у вихованні доньки не бере та не має бажання з нею бачитися. У зв`язку з чим позивачка просить суд позбавити відповідача батьківських прав відносно неповнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] . Позивач в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, надавши пояснення, аналогічні викладеному в позовній заяві. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги свого довірителя та просив позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання 17.04.2019 року та 16.05.2019 року не з`явився, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином на підставі п.19 Перехідних Положень ЦПК України та ЗаконівУкраїни "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" та "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції" через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Причин неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи без його участі до суду не надходило. В судове засідання представник третьої особи - органу опіки та піклування Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради не з`явився, про дату час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи без його участі до суду не надходило. 16.05.2019 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, вислухавши пояснення позивача та представника позивача, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази по справі кожний окремо і в їх сукупності, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 15.03.2008 року Жовтневим відділом РАЦС Луганського міського управління юстиції (а.с.9). Згідно виконавчого листа, виданого Жовтневим районним судом м.Луганська 14.04.2010 року по цивільній справі №2-2862/2010 з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі 500 грн. щомісяця, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11.11.2009 року і до повноліття дитини (а.с.10). Згідно інформації, наданої Луганським міським ВДВС ГТУЮ у Луганській області 04.06.2018 року, на виконанні в Артемівському ВДВС м.Луганська перебувало виконавче провадження № 41527300 від 14.01.2014 року з примусового виконання виконавчого листа Жовтневого районного суду м.Луганська №2-2862, виданого 25.12.2013 року, про стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі 500 грн. щомісяця, починаючи з 11.11.2009 року і до повноліття дитини. Матеріали виконавчого провадження залишились на тимчасово окупованій території. Стягувачу роз`яснено право на звернення до суду з завою про видачу дублікату виконавчого листа з метою відновлення втраченого виконавчого провадження (а.с.12). Відповідно до характеристики, наданої ЗОШ №13 м.Львова, [PERSON] , [INFO] , є ученицею 4-В класу. Дитина проживає з мамою, яка приділяє достатньо уваги навчанню та вихованню дочки: відвідує всі батьківські збори, шкільні свята, зустрічає дитину після уроків, постійно цікавиться успіхами та результатами навчання дочки. Батько не цікавиться навчанням та вихованням дочки, жодного разу не був у школі (а.с.14). Згідно довідки про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції №1333000154 від 24.10.2014 року, [PERSON] та [PERSON] перемістилися з тимчасово окупованої території до м.Львова (а.с.16). Відповідно до висновку органу опіки та піклування Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради від 28.01.2019 року, Щелконогов самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, не дбає про фізичний і духовний розвиток доньки, не переживає за її навчання, здоров`я та майбутнє, матеріально не забезпечує, не з`явився на засідання комісії, хоча належним чином запрошувався через засоби масової інформації (газета Урядовий кур`єр), в зв`язку з чим комісія з питань захисту прав дитини вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно доньки [PERSON] (а.с. 93). Статтею 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним. Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч.1 ст.164 СК України мати, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він зокрема: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно роз`яснень викладених в п.п. 15,16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», із змінами та доповненнями, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Отже, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони свідомо не піклуються про розвиток дитини, хоча мають реальну можливість для цього. Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, встановлено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Отже, позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яке тягне за собою серйозні правові наслідки, як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Проте, в матеріалах справи відсутні дані про обставини, які б свідчили про винну поведінку [PERSON] щодо доньки [PERSON] , або дані про те, що до нього раніше застосовувались попередження про необхідність змінити ставлення до виховання дитини. Як вбачається з висновку органу опіки та піклування Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради, на засіданні комісії з питань захисту прав дитини відповідач присутнім не був. Позивачем не надано достатніх доказів на підтвердження факту ухилення відповідача від своїх батьківських обов`язків у відношенні дитини. Суд не бере до уваги висновок органу опіки та піклування Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради, згідно якого було визнано за доцільне позбавити відповідача батьківських прав відносно його доньки, оскільки такий висновок має рекомендаційний характер та не є обов`язковим для суду. З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами, як це передбачено ст.81 ЦПК України і є процесуальним обов`язком, ухилення відповідача від участі у вихованні малолітньої дитини - доньки [PERSON] , що давало б підстави для можливості застосування до нього такого крайнього заходу, як позбавлення батьківських прав. Окрім того, наявність заборгованості по аліментам не може слугувати підставою для позбавлення батьківських прав, оскільки виключний перелік підстав позбавлення батьківських прав, визначений ст.164 СК України, та зазначені у цій статті чинники, повинні мати системний та постійний характер, як кожен окремо, так і в сукупності, їх можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Крім того, дане підтверджується і правовим висновком Верховного Суду, викладеним в постанові від 16.01.2018 р. у справі № 61-170св17. Таким чином, позовні вимоги щодо позбавлення відповідача батьківських прав відносно малолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed