Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-27 00:00:00

\~\~ \~\~\~\~\~\~\~\~ Звернувшись до суду з даним позовом та уточнивши свої позовні вимоги Товариство з обмеженою відповідальністю\~\~«Кредитні ініціативи» зазначає, що 28 листопада 2012 року року між Публічним акціонерним товариством Светбанк та Факторинговою компанією Вектор Плюс укладено договір факторингу, відповідно до п. 2.1, 2.2 якого банк відступає фактору свої права вимоги заборгованості по кредитним договорам, укладеним боржниками, право на вимогу якої належить банку. Цього ж дня, 28 листопада 2012 року між Факторинговою компанією Вектор Плюс та ТОВ Кредитні ініціативи був укладений договір факторингу, відповідно до п.п. 2.1, 2.2. якого клієнт відступає фактору свої права вимоги заборгованості по кредитним договорам, укладеним з боржниками, право на вимогу якої належить клієнту на підставі документації. Внаслідок укладення вищевказаних договорів ТОВ Кредитні ініціативи набуло статусу нового кредитора за договором № 0301/0708/71-150 від 31.07.2008 року, укладеним між Відкритим акціонерним товариством «Сведбанк» та відповідачем [PERSON]. Відповідно до умов даного кредитного договору банк надав [PERSON] кредит у сумі 99000 доларів США, а відповідач зобов'язалася повернути кредит і сплатити проценти за користування кредитом у сумі, строки та на умовах, визначених договором. Також 31.07.2008 року в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором був укладений іпотечний договір № 0301/0708/71-150-Z-1, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 2915, відповідно до якого відповідач передала в іпотеку квартиру № 100, яка знаходиться в будинку № 84 по вул. Калиновій в місті Дніпропетровську. Відповідач належним чином не виконує взяті на себе зобов'язання. 10 вересня 2013 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] вчинено виконавчий напис на договорі іпотеки, укладеному в забезпечення зобов'язань за кредитним договором, але після відкриття виконавчого провадження з'ясувалося, що в квартирі, яка є предметом іпотеки, зареєстровані мешканці, включаючи малолітню дитину. Згідно довідки про реєстрацію та склад сім'ї в квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. У зв'язку з неналежним виконання відповідачем [PERSON] своїх зобов'язань за кредитним договором, станом на 15.06.2015 року вона має прострочену заборгованість: за кредитом 94600 доларів США, за відсотками 63028,03 доларів США, з пені 116410,96 доларів США. За наведених підстав ТОВ Кредитні ініціативи просить звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме квартиру № 100, яка знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Калинова, 84 та належить [PERSON], на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 0301/0708/71-150 від 31.07.2008 року, яка станом на 15.06.2015 року складає 5770940,23 грн., шляхом проведення прилюдних торгів згідно з Законом України Про виконавче провадження, встановивши початкову ціну предмету іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна. Виселити відповідачів з вищевказаної квартири без надання іншого житла та стягнути витрати по сплаті судового збору. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав та наполягав на його задоволенні в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав, посилаючись на те, що позивач вже скористався одним із способів звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі виконавчого напису нотаріусу, про визнання якого таким, що не підлягає виконанню, відповідачем подано позов до суду, а тому позивач не має права на звернення стягнення на предмет іпотеки за рішенням суду. Також вважав, що позивачем не надано належних доказів переходу на підставі договорів факторингу права на звернення стягнення на предмет іпотеки. Крім того, стягнення на предмет іпотеки не може бути звернено та виселено відповідачів з предмету іпотеки в період дії Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті". Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином, заперечень проти позову не надав. Представник третьої особи органу опіки та піклування Індустріальної районної у місті Дніпропетровську ради в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі. Суд, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позовні вимоги ТОВ «Кредитні ініціативи» підлягають частковому задоволенню за наступних підстав: Судом встановлено, що 16 серпня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Светбанк та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № 0301/0708/71-150, відповідно до якого банк надав їй кредит у розмірі 99000 доларів США на строк з 31 липня 2008 року по 20 липня 2038 року включно на умовах, передбачених у цьому договорі, а позичальник зобов'язалася повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати свої зобов'язання у повному обсязі у терміни, передбачені цим договором. В забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором, 31 липня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Светбанк та відповідачем [PERSON] був укладений іпотечний договір № 0301/0708/71-150-Z-1, який посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 2915. Відповідно до цього іпотечного договору відповідач передала в іпотеку квартиру № 100, яка знаходиться в будинку № 84 по вул. Калиновій в місті Дніпропетровську. 28 листопада 2012 року року між Публічним акціонерним товариством Светбанк, яке є правонаступником Відкритого акціонерного товариства Светбанк, та Факторинговою компанією Вектор Плюс був укладений договір факторингу, відповідно до п. 2.1, 2.2 якого банк відступив фактору свої права вимоги заборгованості по кредитним договорам, укладеним боржниками, право на вимогу якої належить банку. В свою чергу 28 листопада 2012 року між Факторинговою компанією Вектор Плюс та ТОВ Кредитні ініціативи був укладений договір факторингу, відповідно до п.п. 2.1, 2.2. якого клієнт відступив фактору свої права вимоги заборгованості по кредитним договорам, укладеним з боржниками, право на вимогу якої належить клієнту на підставі документації. Внаслідок укладення вищевказаних договорів ТОВ Кредитні ініціативи набуло статусу нового кредитора за договором № 0301/0708/71-150 від 31.07.2008 року, укладеним між Відкритим акціонерним товариством «Сведбанк» та відповідачем [PERSON]. Так, відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ст. ст. 514, 516 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Судом також встановлено, що в порушення умов кредитного договору, відповідач [PERSON] свої зобов'язання не виконує, внаслідок чого має прострочену заборгованість за кредитним договором. Згідно з розрахунком заборгованості, наданим позивачем, її заборгованість за кредитним договором складає 274038,99 доларів США, з яких: 94600 доларів США - заборгованість за кредитом, 63028,03 доларів США - заборгованість за відсотками, 116410,96 доларів США пеня, що в загальній сумі еквівалентно 5770940 грн. 23 коп. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Пунктом 11 іпотечного договору від 31.07.2008 року передбачено, що іпотекодержатель набуває право звернути стягнення на предмет іпотеки в разі невиконання іпотекодавцем основного зобов'язання повністю або частково, у т. ч. якщо іпотекодавець не поверне іпотекодержателю суму кредиту, проценти за користування кредитом, пеню, іншу заборгованість, не сплатить платежі та штрафи, що передбачені та/або випливають з основного зобов'язання, а також в інших випадках, передбачених основним зобов'язанням та цим договором, у тому числі у випадку одноразового прострочення основного зобов'язання. За вибором іпотекодержателя застосовується один із наведених нижче способів звернення стягнення на предмет іпотеки та задоволення вимог іпотекодержателя: за рішенням суду; у безпірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса /п. 12 іпотечного договору/. Як вбачається з матеріалів справи, 10 вересня 2013 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] був вчинений виконавчий напис, яким запропоновано звернути стягнення на предмет іпотеки квартиру [ADDRESS] та за рахунок коштів, отриманих від реалізації даної квартири, задовольнити вимоги ТОВ Кредитні ініціативи. Проте постановою державного виконавця від 15.05.2014 року виконавчий документ повернуто стягувачеві, у зв'язку з реєстрацією в спірній квартирі неповнолітньої дитини боржника. Відповідно до частини 1 статті 33 Закону України Про іпотеку у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.\~ Згідно ч. 1 статті 41 Закону України Про іпотеку реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України Про виконавче провадження, з дотриманням вимог цього Закону. Враховуючи наведене, у зв'язку з невиконанням відповідачем [PERSON] своїх зобов'язань за кредитним договором, суд вважає позов ТОВ Кредитні ініціативи в частині звернення стягнення на предмет іпотеки обґрунтованим та на предмет іпотеки - квартиру № 100, яка розташована в будинку № 84 по вулиці Калиновій у місті Дніпропетровську та належить [PERSON] необхідно звернути стягнення на користь ТОВ Кредитні ініціативи у рахунок погашення її заборгованості за кредитним договором № 0301/0708/71-150 від 31.07.2008 року станом на 15.06.2015 року в розмірі 274038,99 доларів США, що еквівалентно 5770940,23 грн., з яких: 94600 доларів США - заборгованість за кредитом, 63028,03 доларів США - заборгованість за відсотками, 116410,96 доларів США пеня, шляхом продажу на публічних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з визначенням початкової ціни предмета іпотеки для його подальшої реалізації - на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності (незалежним експертом) на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Доводи представника відповідача про те, що позивач після вчинення виконавчого напису нотаріусом про звернення стягнення на предмет іпотеки не має права на звернення стягнення на предмет іпотеки за рішенням суду суд вважає необґрунтованими, оскільки в судовому засіданні встановлено, що виконавчий напис про звернення стягнення на предмет іпотеки квартиру [ADDRESS] не був виконаний у зв'язку з реєстрацією в спірній квартирі неповнолітньої дитини та постановою державного виконавця від 15.05.2014 року виконавчий документ повернуто стягувачеві. Крім того, доводи представника відповідача щодо відсутності в позивача права на звернення стягнення на предмет іпотеки спростовуються дослідженими в судовому засіданні договорами факторингу. Щодо доводів представника відповідача про неможливість звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення відповідача в період дії Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті", то суд звертає увагу, що даний Закон, який набрав чинності 7 червня 2014 року та згідно з яким протягом його дії не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом іпотеки згідно із ст. 5 Закону України Про іпотеку, якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку, носить тимчасовий характер і втрачає чинність з дня набрання чинності законом, який врегульовує питання про особливості погашення основної суми заборгованості, вираженої в іноземній валюті, порядок погашення (урахування) курсової різниці, що виникає у бухгалтерському та/або податковому обліку кредиторів та позичальників, а також порядок списання пені та штрафів, які нараховуються (були нараховані) на таку основну суму заборгованості. За своїм змістом вказаний Закон встановлює порядок вирішення спорів щодо примусового звернення стягнення на предмети іпотеки, а саме: визначає, що за певних умов та протягом певного проміжку часу таке стягнення не проводиться. Оскільки Законом не призупиняється дія будь-яких нормативних актів у сфері регулювання кредитних правовідносин, зокрема тих, що визначають правові підстави для звернення в судовому порядку стягнення на відповідні предмети забезпечення, його чинність на час вирішення спору сама по собі не може бути підставою для відмови в захисті порушеного права (вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 27 травня 2015 року у справі № 6-58цс15). Таким чином, мораторій є відстроченням виконання зобов'язання, а не звільнення від його виконання. Відтак мораторій на стягнення майна як забезпечення кредитів в іноземній валюті не позбавляє кредитора права на звернення стягнення на предмет іпотеки у випадку невиконання боржником зобов'язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати (відчужувати без згоди власника) зазначене майно. Приймаючи до уваги, що житлова квартира, яка є предметом іпотеки, використовується відповідачем як місце постійного проживання та суду не надано доказів наявності у власності відповідача іншого нерухомого житлового майна, то рішення суду протягом дії вищевказаного Закону не підлягає виконанню в частині звернення стягнення на предмет іпотеки. В той же час цей закон не застосовується при вирішенні питання про виселення. Згідно з частиною 2 статті 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення. Крім того, частиною 1 статті 40 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Відповідно до ч. 2 ст. 109 ЖК України громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Судом встановлено, що житлове приміщення було придбано відповідачем [PERSON] за рахунок кредиту, забезпеченого іпотекою цього житла, та малолітня дитина відповідача [PERSON], [INFO], була зареєстрована у вказаному житловому приміщенні вже після передання його в іпотеку. Тому позовні вимоги ТОВ «Кредитні ініціативи» в частині виселення відповідача [PERSON] разом з її малолітньою дитиною [PERSON] без надання іншого житла підлягають задоволенню. Проте суд вважає такими, що не підлягають задоволенню вимоги позивача в частині виселення відповідача [PERSON] з квартири [ADDRESS], яка є предметом іпотеки, оскільки з матеріалів справи вбачається, що останній набув право користування даною квартирою 22.11.2001 року (а.с. 71), тобто до придбання відповідачем [PERSON] даного житла та передання його в іпотеку, в матеріалах справи відсутні докази щодо його відмови добровільно звільнити житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, на вимогу іпотекодержателя або нового власника відсутні. Згідно з довідкою Обслуговуючого кооперативу «ЖБК № 98 «Дніпро-2» [PERSON] за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Калінова, 84/100 зареєстрований, але не мешкає. Отже за наявності підстав за позовом іпотекодержателя або нового власника він може бути визнаний таким, що втратив право користування цим житловим приміщення. Таким чином позов ТОВ «Кредитні ініціативи» підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд присуджує стягнути з відповідача [PERSON] на користь ТОВ Кредитні ініціативи витрати по сплаті судового збору в загальному розмірі 3775 грн. 80 коп. (3654 грн. у звязку із задоволенням позову в частині вимог майнового характеру та 121 грн. 80 коп. у звязку з частковим задоволенням позову в частині вимог немайнового характеру).

Outcome: partial