Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-26 00:00:00

заявник Виконавчий комітет Мліївської сільської ради Городищенського району Черкаської області звернувся до суду за участю територіальної громади в особі Мліївської сільської ради Городищенського району Черкаської області із заявою про визнання спадщини відумерлою. В обґрунтування заяви заявник послався на те, що після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , в селі Старосілля Городищенського району Черкаської області, залишилась спадщина у вигляді земельної ділянки, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Старосільської сільської ради Городищенського району Черкаської області та належала померлому на підставі Сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЧР №0302594, виданого 20 листопада 1996 року за №1339 відповідно до рішення Городищенської районної державної адміністрації від 06 серпня 1996 року №237. Залишену після смерті спадщину у встановлений законодавством термін ніхто не прийняв, спадкова справа не заводилась, а тому дана земельна ділянка має бути визнана в судовому порядку відумерлою спадщиною та передана у власність територіальної громади. Представник заявника у судовому засідання вимоги заяви підтримав у повному обсязі. Представник заінтересованої особи до суду не з`явився, причини неявки суду не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, надіслав письмову заяву від 03 червня 2019 року про слухання справи у відсутності сторони та не заперечив щодо задоволення вимог заявника. Суд, повно та всебічно дослідивши обставини справи в межах заявлених вимог заявником, перевіривши їх з наявними у матеріалах справи письмовими доказами, надавши їм оцінку, вислухавши представника заявника, враховуючи зміст заяви заінтересованої особи, приходить до наступного. Згідно ст.4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів і за ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасники справи розпоряджаються своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Так, відповідно до ст. 1277 ЦК України, у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою.Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини.Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини, а нерухоме майно - за його місцезнаходженням.У заяві про визнання спадщини відумерлою відповідно до вимог ст.335 ЦПК України повинно бути наведено відомості про час і місце відкриття спадщини, про майно, що становить спадщину, а також докази, які свідчать про належність цього майна спадкодавцю, про відсутність спадкоємців за заповітом і за законом, або про усунення їх від права на спадкування, або про неприйняття ними спадщини, або про відмову від її прийняття.Відповідно до ст. 338 ЦПК України суд, встановивши, що спадкоємці за заповітом і за законом відсутні або спадкоємці усунені від права на спадкування, або спадкоємці не прийняли спадщину чи відмовилися від її прийняття, ухвалює рішення про визнання спадщини відумерлою та про передачу її територіальній громаді відповідно до закону. Із наданих доказів до суду встановлено. Згідно довідки, виданої виконкомом Мліївської сільської ради Городищенського району Черкаської області від 27 лютого 2019 року № 195 [PERSON] помер [INFO] , в селі Старосілля Городищенського району Черкаської області, і до дня смерті, будучи постійним жителем села, проживав одиноко. Після його смерті залишилась спадщина у вигляді земельної ділянки, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Мліївської сільської ради Городищенського району Черкаської області та належала померлому на підставі Сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЧР №0302594, виданого 20 листопада 1996 року за №1339 відповідно до рішення Городищенської районної державної адміністрації від 06 серпня 1996 року №237. Згідно копії витягу з Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), які видаються громадянам з колективної та інших форм власності мав право на земельну частку (пай) по Агрофірмі «Світанок» с.Старосілля Городищенського району Черкаської області. Згідно копії запису акта про смерть №15 від [INFO] помер [PERSON] .. На підставі листа Городищенської державної нотаріальної контори Черкаської області від 06 грудня 2019 року № 7140 з Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру, інформації щодо спадкових справ та виданих на їх підставі свідоцтв про право на спадщину після смерті [PERSON] по фонду нотаріальної контори не виявлено. Із копії Погосподарської Книги по Старосільській сільській раді померлий [PERSON] працював у Агрофірмі «Світанок» с.Старосілля Городищенського району Черкаської області. Із копії газети "Вісник Городищини" від 10 серпня 2018 року №32 виконавчий комітет Мліївської сільської ради Городищенського району Черкаської області зробив оголошення про те, що спадкоємцям померлих громадян с.Старосілля, зокрема, [PERSON] , необхідно звернутися в місячний термін з дня опублікування оголошення до Мліївської сільської ради Городищенського району Черкаської області для оформлення земельної частки (паю). Рішенням Мліївської сільської рад Городищенського району Черкаської області №19-4/7 від 16 лютого 2017 «Про добровільне об`єднання територіальних громад» об`єднатися територіальним громадам села Мліїв Мліївської сільської ради, села Будо-Орловецька Будо-Орловецької сільської ради, села Старосілля Старосільської сільської ради у Мліївську сільську об`єднань територіальну громаду з адміністративним центром у селі Мліїв Городищенського району Черкаської області. Заявник просить визнати спадщину, що відкрилася після смерті [PERSON] відумерлою на підставі ст. 1277 ЦК України з передачею у власність територіальної громади. Суд, розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини і докази у справі, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що відповідно до ст. 525 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця і згідно ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини і зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. [PERSON] помер [INFO] , тому при вирішенні спору суд застосовує закон, що діяв на час спірних правовідносин, а саме: ЦК УРСР(в редакції 1963 року). Спадкове майно, що залишилося після смерті [PERSON] є відумерлим саме на підставі ст. 1277 ЦК України. Дійсно, відповідно до п.5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК правила книги шостої Цивільного кодексу України (спадкове право) застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Правила ст. 1277 ЦК України про відумерле майно застосовуються також до спадщини, від дня відкриття якої до набрання чинності цим Кодексом спливло не менше одного року.Разом з тим, на час відкриття спадщини в період чинності ЦК УРСР його нормами було передбачено певні дії, які свідчили про прийняття спадщини, у тому числі прийняття спадщини шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном (фактичне прийняття спадщини). Пунктом 5 ч. 1 ст. 555 ЦК УРСР було встановлено, що спадкове майно за правом спадкоємства переходить до держави, якщо жоден із спадкоємців не прийняв спадщину. ЦК УРСР не обмежувався строк для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом або заповітом, у тому числі й для держави. Тому, якщо упродовж встановленого шестимісячного строку ніхто зі спадкоємців за законом або за заповітом не прийняв спадщину, вважається, що спадщина переходить до держави. А тому, норми п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК, згідно з якими цей ЦК застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, слід розуміти таким чином, що правила книги шостої ЦК може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм статей 529 - 531 ЦК УРСР. Тобто при вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилась і була прийнята до 1 січня 2004 року, не допускається застосування судами норм ЦК 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР. На той час існувала певна процедура переходу спадщини до держави, зокрема такий перехід відбувався без рішення суду, оскільки відповідно до чинного на той час законодавства звернення до суду з цього питання не передбачалося. Натомість згідно з п.12 ч.1 ст.10 ЗУ «Про державну податкову службу в Україні» до функцій державних податкових інспекцій входило: проведення роботи, пов`язаної з виявленням, обліком, оцінкою та реалізацією у встановленому законом порядку безхазяйного майна, майна, що перейшло за правом спадкування до держави. На сьогодні цей закон вже втратив чинність. Згідно роз`яснень, наданих Вищим Спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ в листі від 16.05.2013 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» із метою єдності правозастосовної практики і уникнення колізій щодо спадкування державою (ст. 555 ЦК УРСР) та переходу спадщини, визнаної судом відумерлою, у власність територіальної громади (ст. 1277 ЦК), правила абз. 2 п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК слід застосовувати, якщо спадщина відкрилась після 1 липня 2003 року, проте не була прийнята ніким зі спадкоємців, що мають право спадкування відповідно до норм ЦК УРСР. Таким чином, сплив однорічного строку, встановленого ч. 2 ст. 1277 ЦК та абз. 2 п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК, може підлягати обчисленню, починаючи не раніше 1 липня 2003 року. Суд вважає, що не можна застосовувати норми ЦК України, який прийнятий у 2003 році до правовідносин, які виникли у 2000 році. Відповідно до ст. 555 ЦК УРСР спадкове майно за правом спадкоємства переходить до держави: 1) якщо спадкодавець все майно або частину його заповідав державі; 2) якщо у спадкодавця немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом; 3) якщо всі спадкоємці відмовились від спадщини; 4) якщо всі спадкоємці позбавлені права спадкування; 5) якщо ні один із спадкоємців не прийняв спадщини. Якщо хто-небудь з спадкоємців відмовився від спадщини на користь держави, до держави переходить частка спадкового майна, належна цьому спадкоємцеві. Якщо при відсутності спадкоємців за законом заповідана тільки частина майна спадкодавця, решта майна переходить до держави. Судом встановлено, що після смерті [PERSON] ніхто із спадкоємців не прийняв спадщини, ніхто не звертався до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини, а тому, у даному випадку спадщина перейшла до держави на підставі ст. 555 ЦК УРСР. Також суд, звертає увагу, що ЦК УРСР 1963 року не передбачено визнання спадщини відумерлою. Проаналізувавши норми діючого законодавства, які регулюють порядок врегулювання зазначених правовідносин між учасниками процесу, суд, вважає за необхідне привести відносини, що виникли у відповідність з метою визначення правового статусу майна померлого з метою збереження та використання в інтересах, громади та держави. Наведені обставини та факти у їх сукупності надають суду можливість зробити висновок про те, що в ході судового розгляду справи заявлені вимоги виконавчого комітету Мліївської сільської ради Городищенського району Черкаської області про визнання спадщини відумерлою підлягають задоволенню, оскільки спадщина уже перейшла до держави на підставі ст.555 ЦК УРСР. Поряд з викладеним суд, не вбачає підстав для задоволення вимог про передачу у власність територіальної громади земельної частки (пай), що належала померлому, згідно Сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЧР №0302594, виданого 20 листопада 1996 року за №1339 відповідно до рішення Городищенської районної державної адміністрації від 06 серпня 1996 року №237, остільки згідно ст.293 ЦПК України, справи про визнання спадщини відумерлою розглядаються в порядку окремого провадження, а вимога щодо передачі у власність територіальної громади земельної ділянки, згідно ст.184 ЦПК України є окремою процесуальною вимогою, яка за змістом направлена на захист порушених прав, свобод та інтересів і при зверненні до суду, як і опрацюванні ухвали Городищенського районного суду Черкаської області від 14 березня 2019 року, ці вимоги були не враховані, вимоги заяви не уточнені, відповідно залишився і не сплаченим судовий збір, який згідно Закону України «Про судовий збір» за розгляд справи із вимогами про визнання спадщини відумерлою не сплачується, але при заявленні вимоги майнового характеру про передачу у власність земельної ділянки, підлягає сплаті у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто до сплати не менше 1921 грн.. Заявник в ході судового розгляду справи залишив поза увагою роз`яснення судом вимог ст.294 ЦПК України, в частині належної реалізації своїх права та обов`язків, здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод, інтересів фізичних або юридичних осіб, вжиття заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи і, що у разі коли під час розгляду справи виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження (а таку позовну вимогу заявлено заявником), суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює право подати позов на загальних підставах. Крім того, в розміщеному оголошенні у газеті "Вісник Городищини" від 10 серпня 2018 року №32 виконавчий комітет Мліївської сільської ради Городищенського району Черкаської області не повідомив про те, що в разі не звернення спадкоємців у вказаний термін, земельні ділянки будуть передані в комунальну власність територіальної громади.

Outcome: dismissed