Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-17 00:00:00

Позивач [PERSON] акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк" звернувся до Фрунзенського районного суду м. Харкова з позовом про стягнення з [PERSON], [PERSON] боргу кредитором спадкодавця за кредитним договором б/н від 05.03.2012 року в розмірі 11398,80 грн. В обґрунтування позову ПАТ КБ «ПриватБанк» посилався на те, що 05.03.2012 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 2500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. 09.07.2015 року позичальник [PERSON] помер. Станом на дату смерті позичальника заборгованість за кредитним договором складає 11398,80 грн., з яких: 2500,00 грн. - заборгованість за кредитом, 8898,80 грн.- заборгованість за відсотками. 02.03.2017 року позивачем було направлено до Дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори претензію кредитора. За повідомленням Дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори, спадкоємці померлого [PERSON] із заявами про прийняття або про відмову від прийняття спадщини до нотаріальної контори не звертались та спадкова справа після смерті спадкодавця була заведена на підставі претензії ПАТ КБ «ПриватБанк». Позивач вказує, що [PERSON], [PERSON] постійно проживали зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та мали право подати заяву про прийняття або про відмову від прийняття спадщини у строк з 09.07.2015 р. по 09.01.2016 р., а отже є спадкоємцями. У зв'язку із чим, позивач просить суд стягнути з [PERSON], [PERSON] заборгованість за кредитним договором від 05.03.2012 року у розмірі 11398,80 грн., а також судовий збір. Ухвалою суду від 29.05.2018 року провадження по справі відкрито та призначено справу до розгляду в спрощеному провадженні з повідомленням сторін. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повному обсязі та пояснила, що факт проживання відповідачів разом із спадкодавцем [PERSON] підтверджується відміткою про реєстрацію їх місця проживання у паспортах громадян України. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечувала у повному обсязі, пояснила суду, що вона та [PERSON] є батьками [PERSON], який помер 09.07.2015 р. Вони дійсно проживали разом за адресою: [ADDRESS], проте вказана квартира належала до державного житлового фонду та була приватизована відповідачами вже після смерті [PERSON], а саме 14.11.2016 р. Оскільки спадщина, яку б вони прийняли після смерті сина, відсутня, вони не мають відповідати за його борги. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день, час та місце слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Будь яких заяв та клопотань до суду не надав. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, відповідача [PERSON], дослідивши надані докази, вважає, позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, відповідно до умов укладеного договору № б/н від 05.03.2012 року, [PERSON]М отримав кредит у ПАТ КБ "ПриватБанк" у розмірі 2500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом, згідно умов договору. На порушення умов договору [PERSON] зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконував. 09.07.2015 року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ВЛ №505220 (а.с.35). За розрахунком позивача, заборгованість [PERSON] станом на 09.07.2015 р. становить 11398,80 грн., з яких: 2500,00 грн. - заборгованість за кредитом, 8898,80 грн. - заборгованість за відсотками. Станом на 09.07.2015 р. (день смерті) [PERSON] був зареєстрований та постійно проживав разом з батьками, відповідачами [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS], що визнано та не оспорюється відповідачами. Право власності на вказану квартиру належить відповідачам [PERSON] та [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності, видане 14.11.2016 р., тобто після смерті боржника [PERSON], право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 16.12.2016 р. Частиною 3 ст.1268 ЦК України визначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. За повідомленням ХДНК №12 від 04.10.2018 р., після померлого 09.07.2015 р. [PERSON], який мешкав за адресою: [ADDRESS], заведено спадкову справу №185/2017, що містить претензію кредитора КБ «ПриватБанк» від 03.03.2017 р. на суму 11398,80 грн. Заяви про прийняття або про відмову від спадщини до нотаріальної контори не надходили. Свідоцтва про право на спадщину не видавались (а.с.83). Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання мають виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вказаного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 4 ст. 25 ЦК України, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Відповідно до ст. 608 ЦК України, зобов'язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов'язане з його особою і у зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою. Суд вважає, що в даному випадку зобов'язання за договором кредиту не є пов'язаним з особою боржника і може бути виконане його спадкоємцями. Відповідно до ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, в межах вартості майна, яке вони отримали у спадщину, пропорційно до розміру їх частки у спадщині. Відповідачі є спадкоємцями померлого боржника та на час відкриття спадщини постійно проживали разом з ним, що відповідачами не оспорюється. Між тим, позивач, на порушення вимог ч.1 ст.81 ЦПК України, не надав суду достатніх належних та допустимих доказів наявності у померлого спадкового майна, яке було прийнято відповідачами, та даних про вартість вказаного майна, у звязку з чим неможливо встановити здатність (обовязок) відповідачів спадкоємців померлого боржника [PERSON] задовільнити вимоги позивача кредитора. Наявність лише факту заборгованості при недоведеності визначених у ст. 1282 ЦК України підстав для настання обов'язку спадкоємців задовольнити вимогу кредитора не може бути підставою для задоволення позову. Крім того, як вбачається з матеріалів справи, позивач дізнався про смерть позичальника [PERSON] ще в березні 2017 р., що підтверджується повідомленням ХДНК №12 про реєстрацію спадкової справи № 185/2017 на підставі претензії ПАТ КБ «ПриватБанк» від 03.03.2017 р. 29.09.2017 р., тобто в строк, що перевищує 6 місяців, позивач направив на адресу відповідачів лист-претензію з вимогою сплатити заборгованість [PERSON] за кредитним договором. До суду\~з позовом\~до відповідачів про стягнення боргу кредитором спадкодавця позивач звернувся лише 12.04.2018 року. Відповідно до ст.\~1281\~ЦК України, спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Враховуючи, що позивач, дізнавшись про смерть боржника 03.03.2017 р., не дотримався строку пред'явлення вимог до спадкоємців позичальника, що прийняли спадщину, встановлений ч. 2 ст. 1281 ЦК України, він не має права вимоги до відповідачів. За таких обставин суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. На підставі ст. 141 ЦПК України, витрати по сплаті судового збору покладаються позивача.

Outcome: dismissed