Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Рокитнянського районного суду Київської області з позовом, в якому просила розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON] , який зареєстрований 11 листопада 1989 року виконкомом Синявської сільської ради народних депутатів, про що складено актовий запис № 33. Від шлюбу мають двох повнолітніх синів. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що протягом довгого часу спільного проживання вона з відповідачем мала повноцінну сім`ю, однак сімейне життя з відповідачем поступово погіршувалось що у кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, постійно виникають сварки. Кожен має різні характери та протилежні погляди на шлюб та сім`ю. На даний час ведення між ними спільного господарства і бюджету та сімейні відносини припинені. На її переконання подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам. На даний час шлюб існує лише формально, їх фактичні відносини за своїм змістом не є шлюбними, у зв`язку з чим подальше збереження шлюбу суперечить їх інтересам. На судовий розгляд справи призначений 07 квітня 2021 року сторони будучи належним чином повідомлені про дату та час у судове засідання не з`явилися. Однак, позивач подала до суду клопотання, що поданий позов підтримує повністю, на примирення не згідна та просила провести розгляд справи у її відсутності. Відповідач подав клопотання від 07 квітня 2021 року про надання терміну на примирення сторін строком на три місяці. Ухвалою суду від 07 квітня 2021 року клопотання відповідача щодо надання терміну на примирення сторін задоволено частково та провадження у справі зупинено до 07 червня 2021 року. Після спливу двохмісяного строку, примирення між сторонами не відбулося. Ухвалою суду від 01 липня 2021 року провадження у справі відновлено та призначено судовий розгляд справи на 06 липня 2021 року. На судове засідання позивач [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про дату, час, місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилася та подала заяву про те, що вона позовні вимоги підтримує повністю, примирення з відповідачем не відбулося, розгляд справи просить провести у її відсутності. Відповідач [PERSON] на судове засідання не з`явився, причин неявки неповідомляв, був повідомлений про дату й час розгляду справи телефонограмою від 05.07.2021. За таких обставин суд розглядає справу у відсутності сторін та, відповідно до положень частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не проводиться. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи із наступного. У відповідності до статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу, та під час його розірвання. Відповідно до частини 3, 4 статті 56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Частиною 2 статті 104 Сімейного кодексу України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За змістом статті 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, який зареєстрований 11 листопада 1989 року виконкомом Синявської сільської ради народних депутатів, про що складено актовий запис № 33. Протягом довгого часу спільного проживання вона з відповідачем мала повноцінну сім`ю, однак сімейне життя з відповідачем поступово погіршувалось що у кінцевому результаті привело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, постійно виникають сварки. Кожен має різні характери та протилежні погляди на шлюб та сім`ю. На даний час ведення між ними спільного господарства і бюджету та сімейні відносини припинені. Подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. На даний час шлюб існує лише формально, їх фактичні відносини за своїм змістом не є шлюбними, у зв`язку з чим подальше збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Від шлюбу мають двох повнолітніх синів. Позивач просить залишити їй шлюбне прізвище " [PERSON] ". Після спливу двохмісчного строку примирення між сторонами не відбулося. Указані обставини встановлено з матеріалів справи, вивчені в судовому засіданні, а тому є всі підстави для задоволення позову. Згідно зі статтею 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до статтей 21, 24 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу, та під час його розірвання. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Відповідно до частини 3, 4 статті 56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Частиною 2 статті 104 Сімейного кодексу України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За змістом статті 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як роз`яснено у пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11 передбачено, що охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини подання позову про розірвання шлюбу, взявши до уваги обставини життя подружжя, наведені в позовній заяві та те, що після спливу тримісчного строку примирення між сторонами так і не відбулося,судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам кожного з подружжя. Після розірвання шлюбу позивачка залишає шлюбне прізвище " [PERSON] ". Частиною 2 статті 115 Сімейного кодексу України передбачено, що документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В такому разі з відповідача необхідно стягнути судовий збір на користь позивача, сплачений нею відповідно до квитанції від 22.07.2020. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved