Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON]. У позовній заяві вказав, що перебуває з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі з 01 червня 1996 року, який був зареєстрований Благовіщенським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області за актовим записом №18. Від даного шлюбу в подружжя народилося троє дітей, двоє з яких на даний час є вже повнолітніми. На протязі тривалого часу подружжя спільно не проживають, не ведуть спільного господарства. В кожного з сторін створилися інші сім"ї. Подружні відносини між подружжям припинені внаслідок відсутності довіри та взаєморозуміння, несумісності характерів. Наміру зберегти шлюб позивач не має. Позивач у судове засідання не з"явився, надав до суду заяву, в якій просить слухати справу без його участі, позовні вимоги підтримує у повному розмірі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з"явилася, направила до суду заяву в якій заперечує проти розірвання шлюбу та просить розглядати справу у її відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який був укладений 01 червня 1996 року та зареєстрований Благовіщенським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області за актовим записом №18 про що, було видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] (а.с.8). Від даного шлюбу в подружжя народилося троє дітей, двоє з яких на даний час є вже повнолітніми. Подружжя тривалий час спільно не проживають, сім"я існує формально. Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Відповідно до ст.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Судом було встановлено, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин являється те, що між сторонами втрачено почуття любові одне до одного. Сім'я розпалася та існує формально. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, шлюб підлягає розірванню. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред'явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачкою. Суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б його інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved