Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому після уточнення позовних вимог просить визнати за нею в порядку спадкування право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS], як за спадкоємцем за заповітом після смерті батька [PERSON], який помер [INFO], мотивуючи свої вимоги тим, що оскільки правоустановлюючі документи на будинок на спадкодавця не видавалися, вона позбавлена можливості оформити спадщину на своє ім'я. Позивач в судове засідання не з"явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує ( а.с.46). Відповідач - територіальна громада в особі Халявинської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області в судове засідання свого представника не забезпечила, надавши заяву про визнання позову та розгляд справи у відсутності їх представника (а.с.41). Третя особа - Чернігівська районна державна нотаріальна контора в судове засідання свого представника не забезпечила, надавши заяву про розгляд справи у їх відсутності (а.с.37) Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за заповітом підлягають задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи встановлено, що до набрання чинності Законом Української РСР «Про власність» садиба по [ADDRESS] мала статус колгоспного двору. Станом на 15 квітня 1991 року, тобто на час набрання чинності названим вище Законом, головою колгоспного двору був [PERSON], а членом даного двору була його дружина - [PERSON] ( а.с.39). Відповідно до ст. ст. 120, 123 ЦК України в редакції 1963 року [PERSON] та [PERSON] мали рівне право на майно колгоспного двору, а значить, і на вказаний вище житловий будинок з господарськими спорудами, тобто по 1/2 частині. Отже, після смерті [INFO] [PERSON] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER]), до спадкового майна належала 1/2 частина вказаного вище житлового будинку з відповідною часткою господарських споруд ( а.с.6). Згідно листа Державного нотаріального архіву Чернігівської області, спадкова справа після померлої [INFO] [PERSON] не заводилась (а.с.38). Як вбачається з інформаційного листа Халявинської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області на а.с.39, [PERSON] фактично вступив в управління і володіння спадковим майном після смерті своєї дружини [PERSON], а отже у відповідності до ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР визнається таким, що прийняв спадщину. Таким чином, після смерті [PERSON], її чоловік [PERSON] успадкував 1/2 частину вказаного вище будинку і надвірних будівель, що належала [PERSON] та став власником даного будинку з надвірними спорудами в цілому. Після смерті [INFO] [PERSON] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER]) - а.с.5, відкрилась спадщина на зазначене домоволодіння з надвірними будівлями. За життя [PERSON] розпорядився своїм майном на користь дочки [PERSON], про що склав 03.03.2001 року заповіт, який був посвідчений секретарем виконкому Халявинської сільської ради. [PERSON] у встановлений законодавством строк звернулася до нотаріуса та прийняла спадщину за заповітом. Державним нотаріусом Чернігівської районної державної нотаріальної контори їй були видані і зареєстровані в реєстрі за № 2-2104 та № 2-2107 свідоцтва про право на спадщину за заповітом, а саме, на земельні ділянки, площею 2,1932 га та 0,8143 га, що розташовані на території Халявинської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області. Дані обставини підтверджуються копією спадкової справи, яка надійшла з Чернігівської районної державної нотаріальної контори (а.с.33-36). Таким чином, відповідно до ст.1218 ЦК України, до позивача [PERSON] перейшли всі права, що належали на момент відкриття спадщини спадкодавцю [PERSON], зокрема, і на вказане вище домоволодіння . З довідки Комунального підприємства "Чернігівського районного бюро технічної інвентаризації" від 01.03.2016 року вбачається, що право власності на будинок по [ADDRESS], не зареєстровано (а.с.43). Як вбачається з копії технічного паспорту від 22.12.2015 року, спірний будинок має житлову площу - 16,3 кв.м, допоміжну - 18,5 кв.м., вартість домоволодіння станом на 22.12.2015 р. становить 85939 грн. Як передбачено ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до положень ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно п.4.15 розділу ІІ глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом МЮУ № 296/5 від 22 лютого 2012 року, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно. Відсутність правовстановлюючих документів на спірний будинок на ім"я спадкодавця [PERSON] унеможливлює реалізацію спадкоємцем [PERSON] законного права, окрім як в судовому порядку. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що за позивачем [PERSON], як спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] можливо визнати право власності на спірне домоволодіння в цілому.

Outcome: approved