Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-19 00:00:00

Позивач Акціонерне товариство комерційний банк "ПРИВАТБАНК" звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача [PERSON] , в якому просив суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість, у розмірі 10550,66 грн за кредитним договором № б/н від 14.05.2008 року за період з 17.04.2015 року по 31.08.2020 року, яка складається з індексу інфляції за прострочення виконання зобов`язання у розмірі 8134,29 грн, 3% річних від простроченої суми в розмірі 2416,37 грн та судові витрати по справі. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 14.05.2008 року між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у виді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua, складає між нею та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за Договором та угодою виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. Заочним рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 10.07.2015року задоволено позовну заяву ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості в розмірі 27424,87 грн нараховану станом на 28.02.2015 року. На даний час зазначене рішення суду не виконане не повністю, прострочена заборгованість становить 14981,71 грн. Вважає, що за період з 17.04.2015 року по 31.08.2020 року позивач на підставі ст. 625 ЦК України має право стягувати з боржника 8134,29 грн індексу інфляції за прострочення виконання зобов`язання та 2416,37 грн - 3% річних від простроченої суми. Ухвалою від 03.12.2020 року відкрито спрощене провадження у справі та призначено судове засідання. В судове засідання представник позивача не з`явився, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлялвся належним чином, шляхом направлення судових повісток поштовим повідомленням з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення та через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Заяв про поважність неявки в судове засідання, відзиву, заперечень на позовну заяву не надав. За відсутності учасників процесу розгляд цивільної справи здійснено в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 280 ЦПК України, судом проведено заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши, відповідно до ст.ст. 89, 263 ЦПК України, докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У ст.12 ЦПК України, говориться, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що 14.05.2008 року між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] був укладений кредитний договір № б/н, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у виді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач [PERSON] підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, згідно якої він погодився, що дана заява разом з пам`яткою клієнта, Правилами надання банківських послуг, а також тарифами складають між ним та банком договір про надання банківських послуг, з яким він ознайомився та погодився з його умовами (а.с. 30). Заочним рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 10.07.2015 №539/1498/15-ц, позовні вимоги позивача задоволено та стягнуто з [PERSON] на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором від 14.05.2008 року станом на 28.02.2015 року в сумі 27424,87 грн, з них: тіло кредиту - 14981,71 грн, 10049,12 грн заборгованості по процентах за користування кредитом, 850,00 грн - пені та комісії за користування кредитом, 250,00 грн - штраф (фіксована частина) - 1294,04 грн, штраф (процентна складова). (а.с. 6-7). Станом на 29.02.2020 року прострочена сума заборгованості становить 14981,71 грн. Відповідно до розрахунку вимог банку, оскільки з відповідача було стягнуто заборгованість за кредитним договором за період з дати укладання кредитного договору по дату поточної заборгованості, яка була вказана в рішенні Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 10.07.2015 року, тобто з період з 14.05.2008 року по 28.02.2015 року, то за період подання позовної заяви від 16.04.2015 року, з 17.04.2015 року по 31.08.2020 року відповідач має заборгованість в розмірі 10550,66 грн, яка складається з: - 8134,29 грн індексу інфляції за прострочення виконання зобов`язання та 2416,37 грн - 3% річних від простроченої суми.( а.с.8-9). Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно дост. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк ( термін). Ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно дост. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування трьох процентів річних та індексу інфляції входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору. Проценти та індекс інфляції, передбачені ст. 625 ЦК України, за своєю природою є відшкодуванням кредитору понесених втрат за несвоєчасне повернення грошових коштів. Тобто, це є гарантією для кредитора у вигляді настання певних негативних правових наслідків для боржника через неналежне виконання ним узятих за договором зобов`язань. Отже, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді трьох процентів річних та індексу інфляції не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника. З огляду на викладене, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» має право на стягнення трьох відсотків річних та індексу інфляції у зв`язку із несвоєчасним виконанням [PERSON] грошового зобов`язання. Судом встановлено, що відповідач порушив строки оплати грошових коштів, а тому існують обґрунтовані підстави для стягнення на користь позивача на підставі ст. 625 ЦК України інфляційних втрат. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помножений на індекс інфляції, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці) у якому (яких) мала місце інфляція (частина 3 пункту 3.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань"). Індекс інфляції розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць. Тому, якщо термін прострочення виконання боржником грошового зобов`язання становить менше ніж місяць, то індекс інфляції при визначенні заборгованості не нараховується. Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованість [PERSON] за період з 17.04.2015 року по 31.08.2020 року становить 10550,66 грн, яка складається з: 8134,29 грн - індекс інфляції за прострочення виконання зобов`язання, 2416,37 грн - три відсотки річних від простроченої суми, нараховані на борг в розмірі 14981,71 грн. Суд приймає до уваги розрахунки надані позивачем та вважає їх обґрунтованими, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Питання про стягнення судових витрат, суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України. За частиною першою вищевказаної статті, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved