Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-25 00:00:00

В позовній заяві співпозивачі зазначили, що рішенням 14 сесії 21 скликання Михайлівської районної ради народних депутатів від 04 лютого 1993 року № 8 відповідачу [PERSON] у постійне користування передані дві земельні ділянки, загальною площею 37,7 гектарів. 10 грудня 2002 року було створено Фермерське господарство «Колос», головою якого був відповідач у справі [PERSON], а його членами - позивачі у справі: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Для ведення фермерського господарства «Колос» було передано на постійне користування земельну ділянку, загальний розмір якої становив 37,7 га., та яка складалась з двох земельних ділянок площею 6,3935 га та площею 25,2639 га. та які розташовані на території Високівської сільської ради Михайлівського району Запорізької області, призначені для фермерського господарства. В подальшому, на підставі розпорядження голови Михайлівської райдержадміністрації № 380 від 05 вересня 2006 року, земельні ділянки були передані у спільну часткову власність відповідачу [PERSON] та [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], частки яких є рівними та складають 1/6 у спільній частковій власності. Земельній ділянці площею 6,3935 га. присвоєно кадастровий номер [NUMBER], а земельній ділянці площею 25,2639 га присвоєно кадастровий номер [NUMBER]. При використанні вищевказаних земельних ділянок між сторонами виникли розбіжності, а тому кожен з них, за виключенням відповідача, прийняв рішення самостійно володіти, використовувати та розпоряджатись земельними ділянками, для чого необхідно виділити кожному належну йому частку (в натурі) зі складу земельних ділянок. Співпозивачі зазначають, що добровільно поділити земельні ділянки з виділом їх в натурі пропорційно часткам неможливо, остільки відповідач [PERSON] не бажає та самоусунувся від вирішення цієї проблеми, що і стало приводом для звернення до суду з відповідним позовом. За технічною документацією із землеустрою було здійснено поділ земельних ділянок на 7 окремих земельних ділянок, з яких 6 земельних ділянок мають площу 5, 2762 га, а одна земельна ділянка складається з двох площами 1,1173 га та 4, 1589 га., загальна площа якої складає 5,2762 га., а отже площі земельних ділянок є рівними і пропорційними часткам у спільній частковій власності на земельні ділянки. На 1/6 частину земельних ділянок, що становить 5, 2762 га. виданий Витяг з державного земельного кадастру про земельну ділянку з присвоєним кадастровим номером [NUMBER]. На 1/6 частину земельних ділянок, що становить 5, 2763 га. виданий Витяг з державного земельного кадастру про земельну ділянку з присвоєним кадастровим номером [NUMBER]. На 1/6 частину земельних ділянок, що становить 5,2763 га. виданий Витяг з державного земельного кадастру про земельну ділянку з присвоєним кадастровим номером [NUMBER]. На 1/6 частину земельних ділянок, що становить 5, 2762 га. (земельні ділянки площами, - 1,1173 га. та 4, 1589 га) видані Витяги з державного земельного кадастру про земельні ділянки з присвоєними кадастровими номерами [NUMBER] та [NUMBER]. На 1/6 частину земельних ділянок, що становить 5,2762 га. виданий Витяг з державного земельного кадастру про земельну ділянку з присвоєним кадастровим номером [NUMBER]. На 1/6 частину земельних ділянок, що становить 5,2762 га. виданий Витяг з державного земельного кадастру про земельну ділянку з присвоєним кадастровим номером [NUMBER]. Відповідно до Звітів про експертні грошові оцінки земельних ділянок, загальна ринкова вартість земельних ділянок складає 260 100,00 гривень. Враховуючи викладене, позивачі просять припинити право спільної часткової власності за [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на земельну ділянку площею 6,3935 га., (кадастровий номер [NUMBER]), розташованої на території Високівської сільської ради Михайлівського району Запорізької області, призначеної для фермерського господарства та на земельну ділянку, площею 25, 2639 га, (кадастровий номер [NUMBER]) розташованої на території Високівської сільської ради Михайлівського району Запорізької області, призначеної для фермерського господарства та виділити в натурі кожному належну йому частку (в натурі) із складу земельних ділянок, визнавши за кожним із позивачів право власності на виділені частки земельних ділянок. Позивачі в судове засідання не з'явились, проте надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, підтримують позовні вимоги. Відповідач в судове засідання не з'явився, про причини неявки суду не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи було повідомлено своєчасно та належним чином. Суд, згідно ст.ст.128, 223, 280 ЦПК України, вважає можливим розглянути справу та ухвалити заочне рішення за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Оглянувши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно вимог ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно ст.80 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина 1); докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (частина 5). Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Судом встановлено, що рішенням 14 сесії 21 скликання Михайлівської районної ради народних депутатів від 04 лютого 1993 року № 8, відповідачу [PERSON] у постійне користування були передані дві земельні ділянки, загальною площею 37,7 гектарів (а.с.32-35). 10 грудня 2002 року було створено Фермерське господарство «Колос», головою якого був відповідач у справі [PERSON], а його членами - позивачі у справі: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], що підтверджується довідкою №24/5189 про включення до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України (а.с.23) та статутом ФГ «Колос» (а.с.24-31). Відповідно до державних актів на право власності на земельну ділянку, земельні ділянки площею 25,2639 га та 6,3935 га, розташовані на території Високівської сільської ради Михайлівського району Запорізької області були передані для ведення фермерського господарства у спільну часткову власність відповідачу [PERSON] та позивачам [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], частки яких є рівними та складають по 1/6 у спільній частковій власності (а.с.36, 37, 38, 39, 40, 41, 42, 43, 44, 45, 46,47). Згідно повідомлення про проведення державної реєстрації припинення юридичної особи від 21 вересня 2011 року №11, 21 вересня 2011 року внесено запис № 10891110004000319 про проведення державної реєстрації припинення юридичної особи ФГ «Колос» в результаті ліквідації (а.с.48). Відповідно до технічної документації із землеустрою, здійснено поділ земельних ділянок на 7 окремих земельних ділянок, з яких 6 земельних ділянок мають площу по 5, 2762 га. кожна, а одна земельна ділянка складається з двох площами 1,1173 га та 4, 1589 га., загальна площа якої складає 5,2762 га., що підтверджується витягами з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с.49-69). Відповідно до Звітів про експертні грошові оцінки земельних ділянок, складених ТОВ «Профі-оцінка» 16 травня 2018 року, загальна ринкова вартість земельних ділянок 25,2639 га та 6,3935 га., розташованих на території Високівської сільської ради Михайлівського району Запорізької області, складає 260 100,00 гривень (а.с.70-73, 74-78). Відповідно до ч.2 ст.319 ЦК України, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності, згідно ч.1 ст.356 ЦК України, є спільною частковою власністю. Відповідно до ст.361 ЦК України, співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності. Відповідно до ст.364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Відповідно до ч.1 ст.88 ЗК України, володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Відповідно до ч.3 ст.88 ЗК України, учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення, а у разі неможливості виділення частки - вимагати відповідної компенсації. Відповідно до ч.5 ст.88 ЗК України, учасник спільної часткової власності відповідно до розміру своєї частки має право на доходи від використання спільної земельної ділянки, відповідає перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільною земельною ділянкою, і повинен брати участь у сплаті податків, зборів і платежів, а також у витратах по утриманню і зберіганню спільної земельної ділянки. Відповідно до ч.1 ст.86 Земельного кодексу України, земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Згідно п. в ч.2 ст.89 Земельного кодексу України, у спільній сумісній власності перебувають земельні ділянки, зокрема співвласників жилого будинку. Частинами 3, 4, 5 зазначеної статті передбачено, що, володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюються за договором або законом. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Статтею ч.1 ст.369, ч.1, 2 ст.372 ЦК України передбачено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Підпунктом "е" п. 18 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" від 16 квітня 2004 року N 7, передбачено, що учасник спільної сумісної власності має право вимагати виділення належної йому частки зі складу земельної ділянки, в тому числі й разом з іншими учасниками, які цього вимагають, або виплати рештою учасників грошової компенсації за що частку при неможливості її виділення та отримання його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру його частки, за умови попереднього визначення розміру рівних земельних часток, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Приймаючи до уваги, що при використанні вищевказаних земельних ділянок між сторонами у справі виникли розбіжності та кожен з них, за виключенням відповідача, прийняв рішення самостійно володіти, використовувати та розпоряджатись земельними ділянками позов про припинення права часткової власності на земельні ділянки, виділ часток земельних ділянок в натурі із спільної часткової власності та визнання права власності на виділені земельні ділянки обґрунтований та підлягає задоволенню.

Outcome: approved