Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача на його користь борг за договором позики від 23.02.2019 року в розмірі 1200,00 доларів США, що за курсом НБУ (за 1 долар - 26,557 грн.) станом на 03.05.2019 року складає 31868,40 грн.; витрати на надання йому професійної правничої допомоги в розмірі 5000,00 грн. та судовий збір в розмірі 768,40 грн. На обґрунтування позовних вимог зазначає, що 23.02.2019 року між [PERSON] , Позикодавець, з одного боку, та [PERSON] , Позичальник, з іншого боку, було укладено Договір безпроцентної позики. Договір безпроцентної позики від 23.02.2019 року був підписаний у присутності свідків, які своїми підписами на Договорі підтвердили передачу грошей: [PERSON] , який проживає за адресою: [ADDRESS] ; [PERSON] , який проживає за адресою: [ADDRESS] . Відповідно з умовами Договору безпроцентної позики від 23.02.2019 року Відповідач отримав від Позивача суму грошових коштів у розмірі 1200,00 (одна тисяча двісті) доларів США. Відповідно до п.2.2 Договору безпроцентної позики від 23.02.2019 року факт передачі Позикодавцем зазначеної суми засвідчується розписом Позичальника у даному Договорі. Відповідно п.2.3 Договору безпроцентної позики від 23.02.2019 року повернення отриманої суми здійснюється Позичальником частками починаючи з березня місяця 2019 року. Відповідно п.3.3 Договору безпроцентної позики від 23.02.2019 року у випадку порушення Позичальником графіка повернення отриманих сум, зазначених у п.2.3 даного Договору, Позичальник буде зобов`язаний сплатити Позикодавцю повну сумму позики, а саме 1200,00 (одну тисячу двісті) доларів США готівкою, без права повернення Позичальнику раніше виплачених грошових частин, якщо такі виплати були. Як вбачається з графіка повернення грошових коштів, [PERSON] зобов`язаний був сплатити йому за Договором безпроцентної позики від 23.02.2019 року такі суми: не пізніше 30.03.2019р. - 200,00 (двісті) доларів США; не пізніше 30.04.2019р. - 100 (сто) доларів США. Однак, порушення Відповідачем умов Договору безпроцентної позики від 23.02.2019 року почалося вже з наступного місяця після отримання ним позики. Після неоднаразових вимог з його боку, Відповідачем згідно графіка повернення грошових коштів, йому було повернено наступні суми: 02.03.2019р. - 1900,00 грн. (що за курсом НБУ (за 1 долар - 26,859 грн.) станом на 02.03.2019р. становило 70,74 доларів США) - сплатив йому грошима; 23.04.2019р. - 2500,00 грн. (що за курсом НБУ (за 1 долар - 26,775 грн.) станом на 23.04.2019р. становило 93,37 доларів США) - перерахував на його картковий рахунок. На день написання позовної заяви (03.05.2019 року) Відповідач свої зобов`язання не виконав, а саме має наступну заборгованість за Договором безпроцентної позики від 23.02.2019 року: березень 2019р. - 129,26 доларів США; квітень 2019р. - 6,63 доларів США, що разом становить 135,89 доларів США. Починаючи з 29.03.2019 року він намагався дозвонитися до Відповідача з приводу сплати щомісячної суми боргу, неоднаразово направляв на номер його мобільного телефону (у Viber СМС-повідомлення про наявність боргу та його розмір, які [PERSON] отримував, але останній на його телефонні дзвінки та СМС-повідомлення не реагував. А тому Позивач змушений звернутись до суду з цим позовом з вимогою про дострокове повернення усієї суми боргу за Договором безпроцентної позики від 23.02.2019 року, так як права Позивача на отримання своїх грошей, з боку Відповідача було неоднаразово порушено. Загальна сума, що підлягає до повернення за Договором безпроцентної позики від 23.02.2019 року, становить 1200,00 (одна тисяча) доларів США, що за курсом НБУ (за 1 долар - 26,557 грн.) станом на 03.05.2019 року складає 31868 (тридцять одна тисяча вісімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп. Відповідно до ч.4 ст.19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Відповідно до ст.274 ч. 1 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 11 червня 2019 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. Позивач [PERSON] та його представник - адвокат Клєц Т.С. в судове засідання не з`явилися, письмово просили суд провести розгляд справи за їй відсутністю, позовні вимоги підтримують у повному обсязі та не заперечують проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] повторно в судове засідання не з`явився, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином. Своїм правом надати суду заяву про розгляд справи за його відсутності не скористався та не повідомив суд про причини неявки у засідання. Відзив на позовну заяву не подав. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 25 жовтня 2019 року судом винесено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, дав оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясування обставин справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 23.02.2019 року між [PERSON] , Позикодавець, з одного боку, та [PERSON] , Позичальник, з іншого боку, було укладено Договір безпроцентної позики.(а.с.17-21) Договір безпроцентної позики від 23.02.2019 року був підписаний у присутності свідків, які своїми підписами на Договорі підтвердили передачу грошей: [PERSON] , який проживає за адресою: [ADDRESS] ; [PERSON] , який проживає за адресою: [ADDRESS] . Відповідно з умовами Договору безпроцентної позики від 23.02.2019 року [PERSON] отримав від [PERSON] суму грошових коштів у розмірі 1200,00 (одна тисяча двісті) доларів США. Відповідно до п.2.2 Договору безпроцентної позики від 23.02.2019 року факт передачі Позикодавцем зазначеної суми засвідчується розписом Позичальника у даному Договорі. Відповідно п.2.3 Договору безпроцентної позики від 23.02.2019 року повернення отриманої суми здійснюється Позичальником частками, що зазначені в таблиці - протягом семи місяців, починаючи з березня місяця 2019 року, відповідно до графіку: Виплати не пізніше сума 1. 30.03.2019 року 200 (двісті) доларів США 2. 30.04.2019 року 100 (сто) доларів США 3. 30.05.2019 року 100 (сто) доларів США 4. 30.06.2019 року 100 (сто) доларів США 5. 30.07.2019 року 100 (сто) доларів США 6. 30.08.2019 року 100 (сто) доларів США 7. 30.09.2019 року 500 (п`ятсот) доларів США Відповідно п.3.3 Договору безпроцентної позики від 23.02.2019 року у випадку порушення Позичальником графіка повернення отриманих сум, зазначених у п.2.3 даного Договору, Позичальник буде зобов`язаний сплатити Позикодавцю повну сумму позики, а саме 1200,00 (одну тисячу двісті) доларів США готівкою, без права повернення Позичальнику раніше виплачених грошових частин, якщо такі виплати були. Після неоднаразових вимог з боку [PERSON] , [PERSON] згідно графіка повернення грошових коштів, позивачу було повернено наступні суми: 02.03.2019 року - 1900,00 грн. (що за курсом НБУ (за 1 долар - 26,859 грн.) станом на 02.03.2019 р. становило 70,74 доларів США) - сплатив позивачу грошима; 23.04.2019 року - 2500,00 грн. (що за курсом НБУ (за 1 долар - 26,775 грн.) станом на 23.04.2019 року становило 93,37 доларів США) - перерахував на картковий рахунок позивача. (а.с.22-24) Відповідач свої зобов`язання не виконав, а саме має наступну заборгованість за Договором безпроцентної позики від 23.02.2019 року: березень 2019 року - 129,26 доларів США; квітень 2019 року - 6,63 доларів США, що разом становить 135,89 доларів США. Загальна сума, що підлягає до повернення за Договором безпроцентної позики від 23.02.2019 року, становить 1200,00 (одна тисяча) доларів США, що за курсом НБУ (за 1 долар - 26,557 грн.) станом на 03.05.2019 року складає 31868 (тридцять одна тисяча вісімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду або такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.» Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України: «Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.» Вирішуючи питання про розподіл судових витрат по справі, судом відзначається наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом (ч. 2 ст. 133 ЦПК України). До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, серед іншого, витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст.133 ЦПК України). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При стягненні витрат на професійну правничу допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"). Як роз`яснено в п.48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17 жовтня 2014 року "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК України. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Позивачем заявлено понесені ним витрати, які складаються з судового збору в розмірі 768 грн. 40 коп. та витрати на правову допомогу в розмірі 5000 грн. 00 коп. При цьому, судом відзначається, що відповідно до договору про надання професійної правничої допомоги (юридичних послуг) від 30.04.2019 року, укладеного між [PERSON] та адвокатом Клєц Т.С., замовник Доручає, а Виконавець бере на себе зобов`язання надавати правову (юридичну) допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим договором.(а.с.25) Таким чином, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги [PERSON] щодо стягнення на його користь судових витрат з надання професійної правничої допомоги в розмірі 5000,00 грн. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати, що складаються з судового збору, понесені позивачем [PERSON] при пред`явленні позову до суду, в розмірі 768 грн. 40 коп., що підтверджується квитанцією від 07.05.2019 року, підлягають стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] . На підставі викладеного,

Outcome: approved