Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-21 00:00:00

Позивач [PERSON] акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 03.09.2011 року між [PERSON] акціонерним товариством комерційний банк "ПриватБанк" та [PERSON] був укладений кредитний договір № б/н, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 2000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. В порушення умов вище зазначеного договору відповідач взяті на себе зобов'язання належним чином не виконав, у зв'язку з чим станом на 30.01.2018 року виникла заборгованість в сумі 28641,60 грн. Оскільки, заборгованість відповідачем не погашається, тому позивач просив стягнути на свою користь з відповідача зазначену суму заборгованості та судові витрати. В судове засідання представник позивача не зявилася, надала клопотання про слухання справи у її відсутність, просила задовольнити позов, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач повторно в судове засідання не з'явився, про місце, дату та час слухання справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі, клопотань, відзиву від відповідача на адресу суду не надходило. За наявності матеріалів у справі, суд вважає можливим розглянути позов у відсутності відповідача та за згодою позивача ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, надані докази, встановивши факти та відповідні їм правовідносини, суд дійшов до наступних висновків. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №б/н від 03.09.2011 року, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 2000,00 грн. у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Договір складається з Заяви позичальника, Умов надання кредиту фізичним особам, позичальник повинен надавати Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості. Згідно до умов договору, строк погашення процентів за кредитом та тілу кредиту здійснюється в порядку - щомісячно за попередній місяць. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, в результаті чого станом на 30.01.2018 року виникла заборгованість в сумі 28641,60 грн., яка складається з наступного: - 1949,79 грн. заборгованість за кредитом; - 24851,73 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: - 500,00 грн. штраф (фіксована складова) - 1340,08 грн. штраф (процентна складова). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.527 ЦК України боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив зобовязання, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ч.1 ст. 546, ст. 549 ЦК виконання зобовязання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою чи іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобовязання. Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобовязання (п.3 ч.1 ст. 611 ЦК). Відповідно до ст. ст. 627-629, 638 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов'язковим для виконання сторонами і є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Так, статтями 1049, 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що позичальник зобовязаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Таким чином, зважаючи на викладене суд вважає що, оскільки, строк погашення процентів за користування кредитом та кредиту, передбачений умовами кредитного договору, настав і відповідачем кошти не повернуті, тому з нього на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором та судові витрати. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved