Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-06 00:00:00

Донецький юридичний інститут МВС України звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування вартості навчання у зв'язку з достроковим звільненням з органів внутрішніх справ України. В обґрунтування позову зазначає, що: - 14 серпня 2010 р. [PERSON] було зараховано на навчання до Донецького юридичного інституту Луганського державного університету внутрішніх справ імені Е.О. Дідоренка та між Донецьким юридичним інститутом Луганського державного університету внутрішніх справ, з одного боку, відповідачем [PERSON]., з другого боку, Управлінням МВС України в Чернігівській області, з третього боку, було укладено Договір про підготовку фахівця в Донецькому юридичному інституті Луганського державного університету внутрішніх справ; - розпорядженням Кабінету Міністрів України від 27 липня 2011 року № 727-р "Про реорганізацію мережі вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ" Донецький юридичний інститут виділено зі складу Луганського державного університету внутрішніх справ імені Е.О. Дідоренка та віднесено до сфери управління Міністерства внутрішніх справ України; - п.2.3.6 Договору про підготовку фахівця в Донецькому юридичному інституті Луганського державного університету внутрішніх справ передбачено, що в разі відрахування з інституту чи звільнення з органів внутрішніх справ до закінчення навчання і встановленого трирічного терміну перебування на службі за підставами передбаченими пунктом 3 договору [PERSON] зобов'язувався відшкодувати фактичні витрати, пов'язані з його утриманням у навчальному закладі згідно із затвердженим розрахунком. Однією з підстав такого відшкодування є відмова від подальшої служби в органах внутрішніх справ протягом перших трьох років після навчання (п.3.2 договору); - 1 лютого 2014 року наказом № 34 о/с Донецького юридичного інституту лейтенант міліції [PERSON] був відряджений для подальшого проходження служби у розпорядження УМВС України в Чернігівській області, у зв'язку з закінченням Донецького юридичного інституту; - за час навчання в Донецькому юридичному інституті з 14.08.2010 р. до 01.02.2014 р. на навчання [PERSON] витрачено коштів у сумі 44 288 грн. 26 коп.; - 1 лютого 2014 р. наказом УМВС України в Чернігівській області від 7 лютого 2014 року № 25 о/с лейтенанта міліції [PERSON] було призначено інспектором відділення Державної автомобільної інспекції Чернігівського РВ УМВС України в Чернігівській області; - 21 липня 2015 року наказом № 279 о/с УМВС України в Чернігівській області від 17.07.2015 р. лейтенант міліції [PERSON] був звільнений з органів внутрішніх справ України за п.64 «Ж» (за власним бажанням) Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом ОВС України; - після закінчення Донецького юридичного інституту [PERSON] прослужив в органах внутрішніх справ 1 рік 05 місяців 16 днів; - загальна вартість відшкодування фактичних витрат на грошове, продовольче, медичне, речове забезпечення і витрат на оплату комунальних послуг та спожитих енергоносіїв курсанта [PERSON] в Донецькому юридичному інституті МВС України складає 32 587 грн. 70 коп., в т.ч. oгрошове забезпечення в сумі 9 592 грн. 03 коп.; oвитрати на речове забезпечення в сумі 2 263 грн. 24 коп.; oвитрати на продовольче забезпечення в сумі 8 725 грн. 34 коп.; oвитрати на оплату комунальних послуг та спожитих енергоносіїв в сумі 11 985 грн. 17 коп.; oвитрати на медичне забезпечення в сумі 21 грн. 92 коп. - після звільнення з органів внутрішніх справ відповідач добровільно вартість навчання не відшкодував. Посилаючись на Порядок відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ України, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 1 березня 2007 року №313 і на Порядок розрахунку витрат, пов'язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах, який затверджений наказом Міністерства оборони України, Міністерства фінансів України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства транспорту та зв'язку України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Управління державної охорони України, Служби безпеки України № 419/831/240/605/537/219/534 від 16 липня 2007 року, Донецький юридичний інститут МВС України просить стягнути з [PERSON] на їх користь вартість утримання останнього в Донецькому юридичному інституті МВС України у сумі 32 587 грн. 70 коп.. [PERSON] подав зустрічний позов до Донецького юридичного інституту МВС України, в якому просив розірвати Договір про підготовку фахівця в Донецькому юридичному інституті Луганського державного університету внутрішніх справ імені Е.О. Дідоренка, у зв'язку з істотним порушенням виконання умов договору. В обґрунтування зустрічних позовних вимог, [PERSON] посилається на не надання доказів на щорічне інформування позивача про розмір фактичних витрат на його підготовку не надавалось, так як всі витрати ніс сам [PERSON] та на не надання доказів, які передбачені в Спільному наказі від 16.07.2007 р. № 419/831/240/605/537/219/534 на підтвердження вказаних витрат, пов'язаних з грошовим, продовольчим, медичним і речовим забезпеченням; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв, що свідчить про порушення прав [PERSON]. В судовому засіданні представник Донецького юридичного інституту МВС України [PERSON] (допитаний в режимі відеоконференції з Жовтневим районним судом міста Кривого Рога Дніпропетровської області - 01.07.2016 р.) первісний позов підтримав, з підстав зазначеним в ньому. Наголосив на тому, щоу зв'язку з захопленням озброєними особами 8 липня 2014 р. приміщення ДЮІ МВС України (м.Донецьк, пр-т.Засядька, 13) вони не мають змоги надати паперову інформацію (довідки, продовольчої, речової служб, первинні бухгалтерські документи про витрати на навчання, тощо) та докази щорічного інформування [PERSON] про витрати пов'язані з навчанням. При цьому, він вказав, що вони зробили розрахунок витрат на утримання курсанта [PERSON], на підставі спільного наказу від 16.07.2007 р. № 419/831/240/605/537/219/534 МОУ, МВС України, Адміністрації ДПрС, Мінфіну України, Міністерства транспорту та зв'язку України, УДО України, СБУ, та на підставі збережених електронних даних з серверу Інституту на інформаційні носії. Основний лейтмотив заперечень проти зустрічного позову є те, що про факт виконання Інститутом свого основного зобов'язання за договором підготовки [PERSON] за державним замовленням у галузі знань Право (0304) за напрямом підготовки «Правознавство» (6.030402) освітньо-кваліфікаційного рівня «бакалавр» підтверджується отриманням [PERSON] відповідного диплому. В судовому засіданні [PERSON] та його представник [PERSON] первісний позов не визнали повністю, а зустрічний позов підтримали, з підстав зазначених в ньому. Основний лейтмотив заперечень зводиться до того, що не надання доказів, які передбачені в Спільному наказі від 16.07.2007 р. № 419/831/240/605/537/219/534 на підтвердження вказаних витрат, пов'язаних з грошовим, продовольчим, медичним і речовим забезпеченням; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв, свідчить про недоведеність первісного позову про стягнення їх вартості та свідчить про обґрунтованість вимог зустрічного позову про розірвання Договору, у зв'язку з істотним порушенням виконання умов договору. Наголосила, що правило про належність та допустимість доказів, у зв'язку з проведенням АТО ніхто не відміняв. [PERSON] зазначила, що витяг є ЄДРДР не засвідчений належним чином. Також [PERSON] зазначила, що у неї викликають сумніви дати виготовлення скрін-шотів. Крім того, [PERSON] вказала про відсутність підстав для стягнення цих коштів на користь ВНЗ, посилаючись на те, що на навчання [PERSON] витрачались кошти державного бюджету, що унеможливлює стягнення їх з [PERSON] на користь ВНЗ. Також посилаються на те, що [PERSON] жив в гуртожитку тільки на першому курсі, а далі з [PERSON] та [PERSON] винаймали квартиру в м.Донецьк, на те, що за весь час навчання та проживання в гуртожитку всі засоби гігієни [PERSON] придбавав за свій кошт, як і формений одяг. Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, показання свідка [PERSON], який показав, що вони з [PERSON] та [PERSON] жили в гуртожитку тільки на першому курсі, а далі винаймали квартиру в м.Донецьк, за весь час навчання та проживання в гуртожитку всі засоби гігієни придбавали за свій кошт, як і формений одяг, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Стаття 611 ЦК України вказує на те, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим до виконання сторонами. По справі встановлено, що: - [PERSON], наказом від 14 серпня 2010 р. № 121 о/с Донецького юридичного інституту Луганського державного університету внутрішніх справ імені Е.О. Дідоренка, зараховано з 14 серпня 2010 року на навчання до Донецького юридичного інституту Луганського державного університету внутрішніх справ імені Е.О. Дідоренка; - 14 серпня 2010 р. між Донецьким юридичним інститутом Луганського державного університету внутрішніх справ імені Е.О. Дідоренка, як Виконавцем, з одного боку, Управлінням МВС України в Чернігівській області, як Замовником, з другого боку, громадянином України [PERSON], з третього боку, було укладено Договір про підготовку фахівця у Донецькому юридичному інституті Луганського державного університету внутрішніх справ. Згідно з цим договором вказаний інститут зобов'язався забезпечити теоретичну та практичну підготовку [PERSON] згідно з навчальними планами, програмами й вимогами освітньо-кваліфікаційних рівнів на денній формі навчання за державним замовленням у галузі знань Право (0304) за напрямом підготовки «Правознавство» (6.030402) освітньо-кваліфікаційного рівня «бакалавр», а також забезпечити відповідача харчуванням, речовим майном і грошовим утриманням за нормами, що затверджено нормативно-правовими актами МВС України, щороку інформувати про розмір фактичних витрат, повязаних з його утриманням. Дострокове припинення дії чи розірвання цього договору з боку будь-якої із сторін оформлюється окремим договором (розділ 1, п. 2.1 розділу 2, п. 7.4 розділу 7 договору). У свою чергу [PERSON] зобов'язався, серед іншого, відшкодувати фактичні витрати інституту на підготовку його за вищеназваним фахом у разі відмови від подальшої служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ протягом перших 3 років після закінчення навчання (п. 3.2). Невиконання Виконавцем або Замовником зобов'язань за цим договором є підставою дострокового розірвання договору без відшкодування витрат на підготовку (п. 5.2 Договору). Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 27 липня 2011 року № 727-р «Про реорганізацію мережі вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ» Донецький юридичний інститут виділено зі складу Луганського державного університету внутрішніх справ імені Е.О.Дідоренка та віднесено до сфери управління Міністерства внутрішніх справ України, а наказом МВС України від 28.07.2011 № 490 «Про реорганізацію вищих навчальних закладів МВС» навчальний заклад іменований Донецький юридичний інститут МВС України. Донецький юридичний інститут МВС України входить до Переліку державних вищих навчальних закладів, переміщених з району проведення антитерористичної операції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 жовтня 2015 р. № 935. По справі встановлено, що: - згідно з наказом Донецького юридичного інституту МВС України від 1 лютого 2014 року № 34 о/с, [PERSON] закінчив Донецький юридичний інститут МВС України та відряджений для подальшого проходження служби у розпорядження УМВС України в Чернігівській області; - згідно з наказом УМВС України в Чернігівській області від 7 лютого 2014 року № 25 о/с, [PERSON] було з 1 лютого 2014 р. призначено державтоінспектором відділення Державної автомобільної інспекції Чернігівського РВ УМВС України в Чернігівській області, а з 1 квітня 2014 р. призначено інспектором ВДАІ з обслуговування Чернігівського району; - 21 липня 2015 року наказом № 279 о/с УМВС України в Чернігівській області від 17.07.2015 р. лейтенант міліції [PERSON] був звільнений з органів внутрішніх справ України за п.64 «Ж» (за власним бажанням) Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом ОВС України. Таким чином, після закінчення Донецького юридичного інституту [PERSON] прослужив в органах внутрішніх справ 1 рік 05 місяців 16 днів. Слід зауважити, що ні Донецький юридичний інститут МВС України, ні [PERSON], всупереч ст. 109 ЦПК України, не вказували на обґрунтування первісного позову та на обґрунтування зустрічного позову про укладення/не укладення між ними та між УМВС України в Чернігівській області Договору про підготовку фахівця в Донецькому юридичному інституті саме МВС України, після виділення останнього зі складу Луганського державного університету внутрішніх справ імені Е.О.Дідоренка та віднесення до сфери управління Міністерства внутрішніх справ України. Хоча, у зв'язку з реорганізацією Донецького юридичного інституту, відповідно до вимог ЦК України, ст. 16 Закону України «Про освіту», Постанови Кабінету Міністрів України від 05 квітня 1994 року № 228 «Про порядок створення, реорганізації і ліквідації навчально-виховних закладів», на думку суду, Донецький юридичний інститут МВС України зобов'язаний був укласти з УМВС України в Чернігівській області та з [PERSON] новий Договір про підготовку фахівця в Донецькому юридичному інститут МВС України. За таких обставин, суд позбавлений можливості дослідити правомірність навчання [PERSON] в реорганізованому Донецькому юридичному інституті МВС України, на підставі Договору про підготовку фахівця у Донецькому юридичному інституті Луганського державного університету внутрішніх справ від 14 серпня 2010 року. Посилаючись саме на Договір про підготовку фахівця у Донецькому юридичному інституті Луганського державного університету внутрішніх справ, ДЮІ МВС просить стягнути з [PERSON] вартість навчання. Відповідно до ч. 7 ст. 18 Закону України «Про міліцію» (чинного на час спірних правовідносин) особи начальницького складу органів внутрішніх справ, які звільняються із служби протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу Міністерства внутрішніх справ України за власним бажанням, через службову невідповідність або за порушення дисципліни, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов'язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі в порядку, установленому Кабінетом Міністрів України. П.2.3.6 Договору про підготовку фахівця у Донецькому юридичному інституті Луганського державного університету внутрішніх справ від 14 серпня 2010 року передбачено, що в разі відрахування з інституту чи звільнення з органів внутрішніх справ до закінчення навчання і встановленого трирічного терміну перебування на службі за підставами передбаченими п. 3 договорів, [PERSON] зобов'язувався відшкодувати фактичні витрати, пов'язані з його утриманням у навчальному закладі згідно із затвердженим розрахунком. Таким чином, вказаний Договір зобов'язує посадових осіб Донецького юридичного інституту Луганського державного університету внутрішніх справ імені Е.О.Дідоренка затверджувати розрахунок фактичних втрат на навчання випускників інституту (в даному випадку 2014 р.). Слід зауважити, що в наявному в матеріалах справи розрахунку витрат на утримання курсанта Донецького юридичного інституту МВС України [PERSON] за період навчання мається посилання в дужках на наказ № 38 від 31 січня 2014 р.. В той же час, Донецький юридичний інститут МВС України не надав копію Наказу за відповідним номером, за відповідне число про затвердження розрахунку фактичних втрат на навчання випускників інституту в 2014 р., в тому числі і щодо [PERSON]. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Згідно ст. 59 ЦПК України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до п. 1.1. Положення про вищі навчальні заклади МВС, затвердженого наказом МВС України від 14 лютого 2008 року № 62 (далі - Положення) вищі навчальні заклади МВС України є державними навчальними закладами, які підпорядковані МВС. Кошти на навчання виділяються із державного бюджету України після чого перераховуються вищим навчальним закладам МВС України та витрачаються останніми на підготовку фахівців для підрозділів МВС України. Бюджетні асигнування та надходження спеціального фонду не підлягають вилученню та використовуються виключно за призначенням відповідно до вимог чинного законодавства (п. 9.9. Положення). Вищі навчальні заклади самостійно використовують кошти загального та спеціального фондів державного бюджету відповідно до кошторису, що затверджується МВС (п. 9.10. Положення). Виходячи з правового аналізу даного Положення, суд приходить до висновку про те, що належним отримувачем цих коштів є Донецький юридичний інститут МВС України, який правомірно ставить питання про стягнення цих коштів на користь ВНЗ. Порядок відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ, затверджений Постановою Кабінета Міністрів України від 01.03.2007 р. № 313, визначає механізм відшкодування особами, які навчалися за державним замовленням у вищих навчальних закладах МВС, витрат, пов'язаних з їх утриманням у таких закладах, у разі: - дострокового розірвання договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС через небажання продовжувати навчання або недисциплінованість; - відмови від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ після закінчення навчального закладу; - звільнення осіб начальницького складу органів внутрішніх справ із служби протягом трьох років після закінчення навчального закладу за власним бажанням, через службову невідповідність або за порушення дисципліни. Тобто однією з підстав відшкодування витрат, в силу ч. 7 ст. 18 Закону України «Про міліцію» та п. 1 вказаного Порядку є звільнення особи начальницького складу органів внутрішніх справ із служби протягом трьох років після закінчення навчання за власним бажанням, що узгоджується з п.3.2 вказаного Договору. П. 2 Порядку від 01.03.2007 р. № 313 передбачає, що відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, пов'язаних з грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної і канікулярної відпустки та у зворотному напрямку, за направленням до місця служби після закінчення навчального закладу; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. П. 3 Порядку від 01.03.2007 р. № 313 передбачає, що витрати відшкодовуються згідно з договором про підготовку фахівця в навчальному закладі, який укладається між навчальним закладом, головним управлінням або управлінням МВС та особою. Спільним наказом від 16.07.2007 р. № 419/831/240/605/537/219/534 Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації державної прикордонної служби, Міністерства фінансів України, Міністерства транспорту та зв'язку України, Управління державної охорони України, Служби безпеки України затверджено Порядок розрахунку витрат, пов'язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах. Вказаний Порядок розроблено з метою впорядкування діяльності посадових осіб та органів військового управління щодо відшкодування курсантами, які проходять підготовку на посади осіб офіцерського складу, Міністерству оборони України, Міністерству внутрішніх справ України, Державній прикордонній службі України, Управлінню державної охорони України, Службі безпеки України та Державній спеціальній службі транспорту України витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищому військовому навчальному закладі, військовому навчальному підрозділі вищого навчального закладу, у разі дострокового розірвання контракту про проходження військової служби (навчання), через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість, а також у разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах офіцерського складу у військових формуваннях, правоохоронних органах або органах спеціального призначення після закінчення ВНЗ. П. 2.1 Спільного наказу від 16.07.2007 р. передбачає, що відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, пов'язаних з утриманням курсантів у ВНЗ, а саме: - витрат на грошове забезпечення (п.п. 2.1.1), якими є отримане курсантом щомісячне грошове забезпечення за весь період навчання, яке визначається з посадового окладу та додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу та надбавки), передбачених чинним законодавством для цієї категорії військовослужбовців. Фактичні дані беруться з розрахункових відомостей та інших передбачених документів, що підтверджують виплату щомісячного грошового забезпечення курсанту; - витрат на продовольче забезпечення (п.п. 2.1.2), якими є витрати, пов'язані із забезпеченням курсанта продовольством згідно з нормами харчування. Для курсантів, які підпадають під дію пункту 5 Порядку, утримання провадиться на підставі довідки-розрахунку, складеної начальником продовольчої служби, за визначений період навчання (у тому числі перебування на стажуванні, на лікуванні, на польовому виході тощо, за винятком терміну перебування у відпустках). У довідці-розрахунку відображається кількість діб перебування на харчуванні та фактична його вартість, яка підраховується на підставі відповідних норм харчування; - витрат на речове забезпечення (п. 2.1.3), якими є витрати, пов'язані із забезпеченням курсанта речовим майном згідно з нормами забезпечення та лазне-пральними послугами. Для курсантів, які підпадають під дію пункту 5 Порядку, утримання провадиться на підставі довідки-розрахунку, складеної начальником речової служби, про вартість фактично отриманого речового майна та лазне-прального забезпечення. При цьому для курсантів, які не вислужили встановленого законодавством строку строкової військової служби до вступу у ВНЗ, до розрахунку береться вартість речового майна та послуг лазне-прального забезпечення, отриманих лише за термін, що перевищує строк строкової військової служби, визначений статтею 23 Закону України "Про військовий обов'язок і військову службу"; - витрат на медичне забезпечення (п.п. 2.1.4), якими є витрати, пов'язані з наданням медичної допомоги, у тому числі стоматологічної, безпосередньо у ВНЗ, та вартість лікування у військових госпіталях; - витрат на перевезення до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та назад (п.п. 2.1.5); - витрат на оплату комунальних послуг та спожитих енергоносіїв (п.п. 2.1.6), до спожитих курсантом ВНЗ комунальних послуг та енергоносіїв належать тепло, гаряча та холодна вода, водовідведення та електроенергія. Розрахунок здійснюється виходячи з середнього обсягу споживання на одного курсанта за добу: тепла та гарячої води - 0,0134 ГКал.; води та водовідведення - 0,2074 куб.м; електроенергії - 2,56 кВт/г. При проведенні розрахунків застосовуються тарифи, що встановлені для бюджетних установ і діють у місцевості, в якій розташований ВНЗ, у відповідному навчальному році. Курсанти, які підпадають під дію пункту 5 Порядку, витрати на оплату комунальних послуг та спожитих енергоносіїв відшкодовують за визначений період навчання, за винятком терміну перебування у відпустках. В первісній позовній заяві, Донецький юридичний інститут МВС України, посилаючись на Інструкцію про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, яка затверджена наказом Міністерства оборони України від 11.06.2008 № 260, на Постанову Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб», на різницю між отримуваною різницею між курсантом та військовослужбовцем строкової служби, вказує, що на грошове забезпечення [PERSON] Донецьким юридичним інститутом МВС України витрачено кошти в сумі 9 592 грн. 03 коп., в т.ч.: за 1 курс навчання - 1 724 грн. 91 коп.; за 2 курс навчання - 2 870 грн. 40 коп.; за 3 курс навчання - 3 381 грн.; за 4 курс навчання - 1 615 грн. 72 коп.. В той же час, розрахункових відомостей та інших передбачених документів, що підтверджують виплату щомісячного грошового забезпечення курсанту на підтвердження такої оплати Донецький юридичний інститут МВС України, всупереч ст.ст. 57-61 ЦПК України та вимог Спільного наказу, не надав. Надання вказаних доказів в сукупності з затвердженим розрахунком, на думку суду, давала б підстави перевірити дані, які містяться в розрахунку витрат. В первісній позовній заяві, Донецький юридичний інститут МВС України вказує, що відповідно до Норм забезпечення форменим одягом курсантів та слухачів навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ України, затверджених наказом МВС України від 15 лютого 2002 року № 148, видане речове майно та витрачено кошти на першому курсі на суму 844 грн. 55 коп. (не відшкодовується) та на четвертому курсі на суму 2263 грн. 24 коп.. В той же час, Донецький юридичний інститут МВС України, всупереч ст.ст. 57-61 ЦПК України та вимог Спільного наказу, не надав довідки-розрахунку, складеної начальником речової служби, про вартість фактично отриманого речового майна та лазне-прального забезпечення, з зазначенням назв, кількості та вартості речового майна. В первісній позовній заяві, Донецький юридичний інститут МВС України вказує, що відповідно до постанови Кабінету міністрів України від 29 березня 2002 року № 426 «Про норми харчування військовослужбовців Збройних сил, інших військових формувань та осіб рядового, начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту та Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації» Донецьким юридичним інститутом витрачено кошти на харчування [PERSON] в сумі 8 725 грн. 34 коп. за другий та третій курси, без відшкодування на першому та четвертому курсах. В той же час, Донецький юридичний інститут МВС України, всупереч ст.ст. 57-61 ЦПК України та вимог Спільного наказу, не надав довідки-розрахунку, складеної начальником продовольчої служби, за визначений період навчання (у тому числі перебування на стажуванні, на лікуванні, на польовому виході тощо, за винятком терміну перебування у відпустках), з зазначенням за вказані періоди кількості та вартості сніданків, обідів, вечерь В первісній позовній заяві, Донецький юридичний інститут МВС України вказує, що на медичне забезпечення [PERSON], Донецьким юридичним інститутом витрачено кошти в сумі 21 грн. 92 коп., хоча в скрін-шотах за перший курс вказано витрати - 47 грн. 52 коп., за другий курс - 39 грн. 52 коп., за третій курс - 60 грн. 84 коп., за четвертий курс - 23 грн. 92 коп. Доказів на підтвердження проведення медичних витрат саме на суму 21 грн. 92 коп., Донецький юридичний інститут МВС України, всупереч ст.ст. 57-61 ЦПК України та вимог Спільного наказу, не надав та не обґрунтував різницю в медичному забезпеченні в скрін-шотах та в первісній позовній заяві . В первісній позовній заяві, Донецький юридичний інститут МВС України вказує, що [PERSON] спожито комунальні послуги та енергоносії за період з 31.08.2011 р. по 01.02.2014 р. в сумі 11 985 грн. 17 коп., а в скрін-шотах вказано, що: - на першому курсі (297 днів) [PERSON] спожито: теплоенергію на суму 2 361 грн. 51 коп., послуги з водовідведення в сумі 555 грн. 39 коп., електроенергію на суму 656 грн. 37 коп.; - на другому курсі (247 днів) [PERSON] спожито: теплоенергію на суму 3 033 грн. 16 коп., послуги з водовідведення в сумі 461 грн. 89 коп., електроенергію на суму 664 грн. 43 коп.; - на третьому курсі (234 днів) [PERSON] спожито: теплоенергію на суму 2 873 грн. 52 коп., послуги з водовідведення в сумі 460 грн. 98 коп., електроенергію на суму 683 грн. 28 коп.; - на четвертому курсі (104 дні) [PERSON] спожито: теплоенергію на суму 1 277 грн. 12 коп., послуги з водовідведення в сумі 212 грн. 16 коп., електроенергію на суму 329 грн. 68 коп.. Доказів на підтвердження тарифів на їх оплату, що діяли в м.Донецьк у відповідних навчальних роках, Донецький юридичний інститут МВС України, всупереч ст.ст. 57-61 ЦПК України та вимог Спільного наказу, не надав. Слід зауважити, що захоплення приміщення Донецького юридичного інституту МВС України в м.Донецьк озброєними особами, не є підставою для звільнення від доказування понесення витрат на грошове, речове, продовольче та медичне забезпечення [PERSON], витрат на оплату комунальних послуг, оскільки обставини понесення Інститутом таких витрат [PERSON] не визнаються та не є загальновідомими, тобто ці обставини потребують доказуванню. Бо в випадку звільнення Донецького юридичного інституту МВС України від доказування понесення вказаних витрат це було б порушенням ст. 6 Конвенції з прав людини та основоположних свобод, оскільки в п. 33 рішення від 27 жовтня 1993 р. у справі «Домбо Бегеер Б.В. проти Нідерландів» (Dombo Beheer B.V. v. the Netherlands) Європейський суд з прав людини вказав, що рівність сторін передбачає, що кожній стороні має бути надана можливість представляти справу і докази, в умовах, що не є суттєво гіршими за умови опонента. При цьому, судом представник Інституту допитувався в режимі відеоконференції та судом пропонувалось Інституту надати додаткові докази, вже після початку розгляду справи по суті Надання вказаних доказів, які передбачені в Спільному наказі від 16.07.2007 р. № 419/831/240/605/537/219/534 само по собі не є підставою для звільнення [PERSON] від оплати цих витрат та вони оцінюються в сукупності з іншими доказами. Однак наявність вказаних доказів в сукупності з затвердженим розрахунком, на думку суду, давала б підстави перевірити дані, які містяться в розрахунку витрат, при тому, що [PERSON] оспорює вказані розрахунки та просить розірвати договір, посилаючись: - на відсутність доказів, які передбачені в Спільному наказі від 16.07.2007 р. № 419/831/240/605/537/219/534; - на те, шо він жив в гуртожитку тільки на першому курсі, а далі з [PERSON] та [PERSON] винаймали квартиру в м.Донецьк; - на те, що за весь час навчання та проживання в гуртожитку всі засоби гігієни придбавав за свій кошт, як і формений одяг. Не надання Донецьким юридичним інститутом МВС України копії наказу директора Інституту про затвердження розрахунку фактичних витрат на навчання випускників інституту в 2014 р. в частині [PERSON], як основного доказу на підтвердження понесення Інститутом витрат, пов'язаних з: грошовим, продовольчим, медичним і речовим забезпеченням; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв, в сукупності з не наданням доказів, які передбачені в Спільному наказі від 16.07.2007 р. № 419/831/240/605/537/219/534 на підтвердження вказаних витрат, в сукупності з тим, що суд позбавлений можливості дослідити правомірність навчання [PERSON] в реорганізованому Донецькому юридичному інституті МВС України, на підставі Договору про підготовку фахівця у Донецькому юридичному інституті Луганського державного університету внутрішніх справ від 14 серпня 2010 року, на думку суду, свідчить про необґрунтованість та недоведеність позову Донецького юридичного інституту МВС України до [PERSON] про відшкодування вартості навчання у зв'язку з достроковим звільненням з органів внутрішніх справ України, тому в первісному позові слід відмовити. В зустрічному позові [PERSON] просить розірвати Договір про підготовку фахівця в Донецькому юридичному інституті Луганського державного університету внутрішніх справ імені Е.О. Дідоренка, у зв'язку з істотним порушенням виконання умов договору. У відповідності до ч.2 ст.651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Слід зауважити, що по справі не встановлено, що [PERSON] за час навчання в Інституті скаржився на не виконання, Донецьким юридичним інститутом своїх зобов'язань щодо забезпечення [PERSON] харчуванням, речовим майном та грошовим утриманням за нормами, затвердженими нормативно-правовими актами МВС України та щодо щорічного інформування про розмір фактичних витрат, пов'язаних з його утриманням. Не надання доказів на підтвердження щорічного інформування [PERSON] про розмір фактичних витрат, пов'язаних з його утриманням, під час судового розгляду даної справи, на думку суду, не свідчить про те, що Донецьким юридичним інститутом МВС України щорічно не інформував [PERSON] про розмір фактичних витрат, пов'язаних з його утриманням. Також в п. 2.2 Спільного наказу вказано, що після закінчення навчального року у наказі начальника ВНЗ про переведення курсантів на наступний курс навчання проти прізвища кожного курсанта проставляється загальна сума його утримання за цей рік відповідно до розрахунків, визначених пунктом 2.1 Порядку розрахунку витрат, пов'язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах. Щорічні витяги з цих наказів долучаються до особової справи випускника ВНЗ. Крім того, положення п. 5.1 Договору про підготовку фахівця … про дострокове розірвання договору без відшкодування фактичних витрат на підготовку стосується часу навчання в ВНЗ та не може бути застосоване після закінчення навчання в судовому порядку. За таких обставин, в задоволенні зустрічного позову [PERSON] до Донецького юридичного інституту Міністерства внутрішніх справ України про розірвання Договору про підготовку фахівця в Донецькому юридичному інституті Луганського державного університету внутрішніх справ імені Е.О. Дідоренка, у зв'язку з істотним порушенням виконання умов договору - відмовити.

Outcome: dismissed