Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Серпневської селищної ради Тарутинського району Одеської області, в якому просить суд: - встановити факт родинних відносин, а саме того, що [PERSON] , яка померла [INFO] є рідною матір`ю [PERSON] , [INFO] ; - встановити [PERSON] додатковий строк у два місяці для звернення до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, що залишилося після смерті матері [PERSON] . Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивачу [PERSON] , народилася [INFO] в смт Серпневе Тарутинського району Одеської області 07.10.1963 року було видано свідоцтво про народження в якому зазначено прізвище ім`я по батькові її матері [PERSON] фактично прізвище ім`я по батькові [PERSON] , яка померла [INFO] . За життя [PERSON] на цю помилку не звернула увагу та не виправила. [INFO] року померла мати позивача [PERSON] Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається з земельної ділянки площею 5,89 га, розташованої на території Серпневської селищної ради Тарутинського району Одеської області. Заповіту на спадкове майно [PERSON] не залишила. При зверненні до Тарутинської районної державної нотаріальної контори Одеської області з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, позивачу було відмовлено у зв`язку з тим, що нею пропущено строк для прийняття спадщини. Разом з тим, позивач зазначила, що строк нею був пропущений з поважних причин у зв`язку з тим, що 27 листопада 2008 року вона перебувала у Овідіопольській лікарні з діагнозом "конслолидирующийся многостопочний перелом правой т/бедренной кости". В результаті травми вона не мала змоги самостійно пересуватися та хворіла більше шести місяців. Зазначені обставини стали підставою для звернення позивача до суду з вказаною позовною заявою. Ухвалою Тарутинського районного суду Одеської області від 26 грудня 2018 року провадження у справі відкрито та призначено підготовче судове засідання. В підготовчому судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала в повному обсязі та просила задовольнити. Представник відповідача Серпневської селищної ради Тарутинського району Одеської області - сільський голова у судове засідання не з`явився. На адресу суду від представника відповідача надійшла заява про згоду з позовними вимогами позивача та з проханням розглянути справу без його участі. Частиною 3 статті 200 ЦПК України, передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно зі ч. 4 ст. 200 ЦПК України, ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Частина 1 статті ст. 206 ЦПК України регламентує, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Заслухавши позивача, яка позов підтримала у повному обсязі, розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що позивач [PERSON] народилася [INFO] в смт Серпневе Тарутинського району Одеської області, на підтвердження цього факту 07 жовтня 1963 року виконавчим комітетом Серпневської селищної ради Тарутинського району Одеської області було видано свідоцтво про народження, де прізвище ім`я по батькові позивача зазначено « [PERSON] » в графі мати зазначено « [PERSON] » (а.с.8). Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] прізвище ім`я по батькові матері позивача зазначено як « [PERSON] » (а.с.10). Факт родинних відносин [PERSON] та [PERSON] , підтверджується заявами свідків [PERSON] та [PERSON] (а.с. 13,15). Відповідно до наданих письмових пояснень зазначені свідки підтверджують факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] , а саме того, що [PERSON] , яка померла [INFO] є рідною матір`ю [PERSON] . [INFO] року відкрилася спадщина після смерті [PERSON] , яка складається з земельної ділянки, що належала [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] , виданого Тарутинською районною державною адміністрацією 1 грудня 2004 року, та зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 332 (а.с.11). Спадкоємцем майна померлої є донька [PERSON] Позивач [PERSON] 24.10.2018 року звернулась до Тарутинської районної державної нотаріальної контори Одеської області з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, але їй було відмовлено у зв`язку з тим, що нею пропущено строк для прийняття спадщини. Згідно виписки медичної картки №3964 [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні в період з 27.11.2008 р.- 05.01.2009 р.(а.с.12). Відповідно ч.2 п.5 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У відповідності до вимог ст. 315 ЦПК України, суди розглядають справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення, а згідно п. п. 1, 6 ч.1 ст. 315 ЦПК України - про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документів, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеної у свідоцтві про народження або паспорті. Пленум Верховного Суду України в постанові №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в п.7 роз`яснив, що суди вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Вимогами ст.10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу. З урахуванням пояснень наданих позивачем та підтвердженими доказами, які містяться в матеріалах справи, на думку суду факт родинних відносин на які посилається позивач є обґрунтованими, встановленими та такими що підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог визначення [PERSON] додаткового строку у два місяці для звернення до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, що залишилося після смерті матері [PERSON] , суд вважає необхідним зазначити наступне. Відповідно до ст.ст. 1217, 1220, 1221, 1268 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право на спадщину або має право не прийняти її. Для прийняття спадщини встановлюється строк в шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Для прийняття спадщини згідно вимог ст. 1270 ЦК України встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Наслідки пропущення строку для прийняття спадщини передбачені ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України у п. 24 Постанови N 7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Положення ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані у випадку доведеності наявності перешкод для подання відповідної заяви та наявності підстав для визнання судом цих обставин поважними. Позивач посилається на те, що строк нею був пропущений з поважних причин у зв`язку з тим, що 27 листопада 2008 року вона перебувала у Овідіопольській лікарні. Як встановлено в судовому засіданні спадщина відкрилась після смерті [PERSON] [INFO] року. Позивач перебувала у лікарні у період з 27.11.2008 по 05.10.2009 року, останнім днем звернення до нотаріальної контори для подання заяви для прийняття спадщини є 24.04.2009 року. Позивач звернулась із відповідною заявою лише 24.10.2018 року. Інших доказів, щодо неможливості вчасного звернення до нотаріальної контори позивачем не надано у зв`язку з чим позовні вимоги в частині визначення позивачу додатково строку для подання заяви про прийняття спадщини задоволенню не підлягають. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Враховуючи викладене,

Outcome: partial