Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, і під час розгляду справи позивач подала до суду уточнену позовну заяву. Свої вимоги обґрунтовує тим, що постановою Глибоцького районного суду Чернівецької області від 05 березня 2012 року [PERSON], було звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення злочинів передбачених ч.1 ст.122 та ч.1 ст.185 КК України, на підставі п. «в» ст.1, ст.6 Закону України Про амністію у 2011 році» від 08 липня 2011 року. По епізоду вчинення [PERSON] злочину передбаченого ч.1 ст.122 КК України судом було встановлено, що [PERSON], 11.04.2011 року під час виниклої суперечки між ним та [PERSON] і [PERSON] спричинив [PERSON] тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку та перелом 6-7 ребра зліва, які згідно висновку судово-медичної експертизи та висновку комісійної судово-медичної експертизи відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як такі, що потягли за собою тривалий розлад здоров'я, а [PERSON] - тілесні ушкодження у вигляді синця по зовнішньо-бічній поверхні, синця в ділянці зовнішньої кісточки правого гомілково-ступеневого суглобу, синця по тильній поверхні лівого передпліччя в нижній третині, підшкірної гематоми на рівні 1-2-го поясних хребців по біляхребтовій лінії зліва, перелому кісток носа, травматичного пульпіту 6,3 справа та 1,3 зубів зліва на верхній щелепі, надриву зовнішньої кісточки правого гомілково-ступеневого суглобу, які згідно висновку судово-медичної експертизи та висновку додаткової комісійної судово-медичної експертизи відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як такі, що потягли за собою тривалий розлад здоров'я. Вказує, що матеріальні збитки складаються з понесених нею витрат на її лікування, а також витрат на харчування під час знаходження у лікувальному закладі у період з 12 квітня 2011 по 06 травня 2011 року, які здійснювалось за її особисті кошти. У зв'язку із пошкодженням її зубів, вона була вимушена здійснити їх протезування. Як під час вчинення злочину так і при проведенні лікування, а також в подальшому вона зазнавала моральних страждань та істотних змін у власному житті. До сьогоднішнього дня відповідач не відшкодував збитків, пов'язані з її лікуванням. На сьогоднішній день у позивача виникають постійні болі у попереку та нозі, у зв'язку із зміною погоди відчуває болі у нозі та попереку. Заподіяна їй моральна шкода полягає у тому, що злочин відносно батька вчинявся на її очах, а вона як жінка не могла цьому завадити, через що зазнавала страждань та нервових втрат. При цьому, протиправні дії відповідача, нанесення ним їй тілесних ушкоджень, фізичного болю та образи принижували її як жінку. Хоча з часу вчинення відповідачем побиття та знущань над нею та її батьком минуло багато часу, відповідач і до сьогоднішнього дня не попросив вибачення за вчинене ним, що також завдає позивачу страждань, так як свідчить про те, що він взагалі не розкаявся у вчиненому злочині та вважає свою протиправну та ганебну поведінку допустимою та виправданою. На підставі наведеного, позивач просить суд стягнути з відповідача [PERSON] заподіяну матеріальну шкоду в розмірі 11132 гривень та моральну шкоду в розмірі 20000 гривень, а також понесенні судові витрати. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] підтримали уточнені позовні вимоги та просили суд задовольнити позовну заяву та стягнути з [PERSON] на користь позивача моральну та матеріальну шкоду. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Заслухавши пояснення позивач та її представника, дослідивши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань чи мали місце ці дії та чи вчиненні вони цією особою. Постановою Глибоцького районного суду Чернівецької області від 05 березня 2012 року було звільнено від кримінальної відповідальності [PERSON] за вчинення злочинів, передбачених ч.1 ст.122, ч.1 та ч.2 ст.185 КК України і провадження у справі закрито на підставі п. «в» ст.1, ст.6 Закону України «Про амністію у 2011 році», при цьому цивільний позов [PERSON] до [PERSON] про відшкодування майнової та моральної шкоди заподіяної злочином було залишено без розгляду (а.с. 18-19). Вищевказаною постановою судом було встановлено, що [PERSON], 11 квітня 2011 року близько 11 год., знаходячись у житловому будинку [PERSON], що в с. Сучевени Глибоцького району Чернівецької області, під час виниклої між ним з одного боку та [PERSON] і [PERSON] з іншого боку суперечки із-за раніше виниклих довготривалих неприязних стосунків, умисно відштовхнув [PERSON] до стіни, де наніс йому удари по голові та по спині, а також наніс удар ногою в область паху, після чого підійшов до [PERSON] та вдарив її кулаком в область грудної клітини, потім шпателем наніс 8-10 ударів в область черевної порожнини, далі викинувши шпатель кулаком правої руки вдарив по носі та по верхній щелепі. Продовжуючи свій злочинний намір, дерев'яною палицею вдарив [PERSON] по спині та [PERSON] по ногах. В результаті нанесених [PERSON] ударів, [PERSON] були спричинені тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку та перелому 6-7 ребра зліва, які згідно висновку судово-медичної експертизи №105 від 5 липня 2011 року та висновку комісійної судово-медичної експертизи №130 від 28 вересня 2011 року відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як такі, що потягли за собою тривалий розлад здоров'я, а [PERSON] були спричинені тілесні ушкодження у вигляді синця по зовнішньо-бічній поверхні, синця в ділянці зовнішньої кісточки правого гомілково-ступеневого суглобу, синця по тильній поверхні лівого передпліччя в нижній третині, підшкірної гематоми на рівні 1-2-го поясних хребців по біляхребтовій лінії зліва, перелому кісток носа, травматичного пульпіту 6,3 справа та 1,3 зубів зліва на верхній щелепі, надриву зовнішньої кісточки правого гоміліково-ступеневого суглобу, які згідно висновку судово-медичної експертизи №117 від 1 серпня 2011 року та висновку додаткової комісійної судово-медичної :кспертизи №170-Д від 15 листопада 2011 року відносяться до тілесних ушкоджень переднього ступеня тяжкості, як такі, що потягли за собою тривалий розлад здоров'я. Згідно копії медичної карти амбулаторного хворого, [PERSON], [INFO], після отримання вищевказаних тілесних ушкоджень з 14.04.2011 року перебувала у Глибоцький ЦРКЛ на амбулаторному лікуванні. Вартість понесених витрат на лікування позивача [PERSON] складає 6132,07 гривень, що підтверджується копією чеків які містяться в матеріалах справи, оригінали яких, були надані суду для огляду. Крім цього, слід зазначити, що із заключення ЛКК №2965 від 07.10.2011 року вбачається, що [PERSON] втратив здатність до самообслуговування та потребував постійного стороннього догляду, при цьому останній помер [INFO] в с. Сечевени, Глибоцького району, Чернівецької області, що підтверджується копією свідоцтва про смерті серії [NUMBER] від 07.11.2011 року. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" №6 від 27.03.1992 року (із змінами і доповненнями), передбачено, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Згідно ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі. Відповідно до ст.1166 ч.1 ЦК, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. З огляду на викладені обставини, враховуючи, що в судовому засіданні достовірно встановлено, що внаслідок вчинення злочину відповідачем [PERSON], позивачу [PERSON] була задана матеріальна шкода, яка полягла у понесених витратах на лікування у розмірі 6132,07 гривень, які в судовому засіданні були документально підтвердженні, а тому суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог в цій частині, та стягнення вищевказаної суми матеріальної шкоди з відповідача на користь позивача. Разом з тим, суд вважає за необхідним відмовити у задоволенні позовних вимог в частині стягнення матеріальних витрат на протезування зубів у розмірі 5000 гривень, оскільки позивачем не було надано суду належних та допустимих доказів про понесення вищевказаних витрат. Лист ПП - лікаря стоматолога [PERSON], якій мітиться в матеріалах справи, згідно якого вартість проведеного протезування верхньої щелепи [PERSON] становить понад 5000 гривень, суд не вважає належним та допустимим доказом, оскільки вказаний лист не підтверджує факт оплати позивач вищевказаної суми. При цьому слід зазначити, що ПП - лікар стоматолог [PERSON] лікування та протезування зубів позивачу не проводив, а тільки проводив її огляд. Що стосується відшкодування моральної шкоди, то судом встановлено, що позивач, внаслідок спричинення ушкодження здоров'я стаціонарно лікувалася, зазнала фізичного болю та душевних страждань, було порушено нормальний, звичний спосіб її життя . При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд враховує: стан здоров'я потерпілої, тяжкість вимушених змін у її життєвих обставинах, ступінь зниження престижу, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, характер правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань, ступінь вини особи, яка завдала моральну шкоду, вимоги розумності та справедливості. Згідно зі ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, у душевних стражданнях, яких особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України N5 від 25.05.2001 „ Про внесення змін та доповнень до постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. N4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди суд виходить від характеру та обсягу страждань як фізичних, душевних та психічних яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат, враховує стан здоров'я, те що злочин вчинено відносно особи похилого віку, і вважає, що позовні вимоги [PERSON] в даній частині є обґрунтованими, доведеними в судовому засіданні і підлягають частковому задоволенню. Таким чином суд вважає, що позивачу заподіяна моральна шкода, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких зазнав позивач у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у душевних стражданнях, яких потерпіла зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї та її батька, у приниженні честі та гідності. У зв'язку з чим був порушений нормальний порядок та спосіб життя, оскільки позивач змушена була лікуватись у закладах охорони здоров'я, а тому враховуючи вимоги розумності та справедливості, суд вважає, що відшкодуванню підлягає моральна шкода в сумі 10000,00 грн.. Крім цього, згідно п.2 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Відповідно до ст.88 ч.3 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. З урахуванням наведеного позовні вимоги підлягають частковому задоволенню із стягненням з відповідача на користь держави судових витрат по справі в сумі 243,60 грн. На підставі ст.ст.16, 22, 23, 1166, 1167 ЦК України,

Outcome: partial