Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-17 00:00:00

ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» в особі представника звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої позовні вимоги мотивував тим, що відповідно до укладеного договору №б/н від 05.08.2008 року, [PERSON] отримав кредит у розмірі 3 000 грн. 00 коп., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на умови договору, поставивши свій підпис. ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» свої зобов'язання за Договором виконав в повному обсязі та надав відповідачу кредит в розмірі, встановленому Договором. Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за Договором. У зв'язку із зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором, відповідач станом на 03.12.2014 року має заборгованість в сумі 16 798 грн. 39 коп., яка складається з наступного: 2 380 грн. 89 коп. - заборгованість за кредитом; 7 786 грн. 39 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 5 355 грн. 00 коп. - заборгованість по комісії за користування кредитом; а також штрафи відповідно до п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. 00 коп. - штраф (фіксована частина) та 776 грн. 11 коп. - штраф (процентна складова). На підставі вищевикладеного, позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість в загальній сумі 16 798 грн. 39 коп. та судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог, крім того, звернув увагу на те, що позивачем порушено строк звернення до суду, у зв'язку з чим просить застосувати позовну давність та відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Також, по суті спору зазначив, що ним було отримано кредит в сумі 3 000 грн. 00 коп., а повернуто 5 000 грн. 00 коп., крім того пояснив, що останній платіж був проведений у 2010 році. Вислухавши пояснення представника позивача, заперечення відповідача, з'ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши письмові докази у їх сукупності та співставленні, суд дійшов до висновку про необхідність застосувати до вимог позивача позовну давність та відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. В ході судового розгляду встановлено, що відповідно до укладеного з ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» договору №б/н від 05.08.2008 року, [PERSON] отримав кредит у розмірі 3 000 грн. 00 коп., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Як пояснила представник позивача, ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» свої зобов'язання за Договором виконав в повному обсязі та надав відповідачу кредит в розмірі, встановленому Договором, а відповідач в свою чергу не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за Договором. Відповідач в судовому засіданні просив суд застосувати позовну давність до вимог позивача та відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Крім того, останній пояснив, що ним було отримано кредит в сумі 3 000 грн. 00 коп., а сплачено 5 000 грн. 00 коп., крім того пояснив, що останній платіж був проведений у 2010 році. Отже, відмовляючи в задоволенні позову, суд виходив з наступного. Як вбачається з матеріалів справи, між ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» та [PERSON] 05.08.2008 року було укладено договір №б/н, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 3 000 грн. 00 коп., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. В розрахунку від 16.05.2015 року (виписка за період з 05.08.2008 по 16.05.2015 року), наданого в судовому засіданні вбачається, як саме позивач сплачував кредитну заборгованість. В матеріалах даної цивільної справи відсутні відомості в підтвердження того, що позивач надсилав відповідачу претензії відносно невиконання останнім договірних зобов'язань. Отже, статтями 525, 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк згідно з вказівками закону та договору. Відповідно до укладеного між сторонами договору та статей 1049, 1050 та 1054 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до ст.ст.256, 257 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальні позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Виходячи зі змісту ч.1 ст.259 ЦК України, позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами чітко не встановлені терміни позовної давності по договору, зокрема, по вимогам про стягнення кредиту, крім того, відсутній договір про збільшення строків позовної давності. Частинами 1,5 ст.261 ЦК України визначено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Відповідно до ч.3,4 ст.267 ЦК України, позовні давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. З пункту 31 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» вбачається, що, враховуючи положення пункту 7 частини тринадцятої статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів", суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), положення пункту 7 частини тринадцятої статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" застосовуються й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи). Таким чином, в ході судового розгляду встановлено, що позивачем пропущений строк позовної давності у даному спорі, на підставі чого суд вирішив застосувати позовну давність та відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed