Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до ТОВ «МУЗЕНІДІС ТРЕВЕЛ Харків», ФОП [PERSON] , про стягнення сплачених коштів за договором на туристичне обслуговування, відшкодування моральної шкоди, стягнення понесених судових витрат. В позові зазначено, що 3 грудня 2019 року [PERSON] , далі - «ЗАМОВНИК», було укладено Договір на туристичне обслуговування № МЗТОЗ-03/12/19 (далі - Договір) із Товариством з обмеженою відповідальністю «МУЗЕНІДІС ТРЕВЕЛ Харків», далі - «ТУРОПЕРАТОР», від імені та за дорученням якого на підставі Агентського Договору на реалізацію туристичного продукту №АДТА/19-КНR.00082 від 28/02/2019 р. Договір уклав ФОП [PERSON] в собі [PERSON] , надалі «ТУРАГЕНТ». 03 грудня 2019 року за Договором на туристичне обслуговування № МЗТОЗ-03/12/19 позивач оплатив тур вартістю 26 965,00 грн. Відповідно до п. 8.1 Договору, ЗАМОВНИК має право відмовитись від заброньованих туристичних послуг повністю або частково на умовах, передбачених пунктом 8.4. цього Договору. Починаючи з березня 2020 року між [PERSON] і менеджером ТУР АГЕНТА велося спілкування з приводу відмови від заброньованих туристичних послуг за Договором та повернення сплаченої суми грошових коштів за тур. 14.03.2020 року менеджер ТУРАГЕНТА повідомив, шо заявка [PERSON] , що вимога про повернення грошових коштів направлена до ТУРОПЕРАТОРА. Відповідно до п. 2.10 Договору, повернення коштів, внесених ЗАМОВНИКОМ як оплати турпродукту за Договором, здійснюється ТУРОПЕРATOPОМ/ТУРАГЕНТОМ в узгоджені сторонами строки, але не пізніше 10 (десяти) робочих днів з дати отримання ТУРАГЕНТОМ заяви ЗАМОВНИКА на повернення коштів. При відмові від виконання Договору за ініціативою ЗАМОВНИКА ТУРОПЕРАТОР через ТУРАГЕНТА повертає сплачену ЗАМОВНИКОМ суму грошових коштів за вирахуванням вартості фактично наданих послуг і (або) понесених ТУРАГЕНТОМ/ТУРОПЕРАТОРОМ витрат. Зважаючи, що грошові кошти так і не були повернуті, 04 квітня 2020 року Заявник звернувся до Туроператора та Турагента із окремими письмовими вимогами про повернення грошових коштів, внесених як оплата Турпродукту за Договором на туристичне обслуговування № МЗТОЗ-03/12/19 від 03.12.2019 року. Відповідно даних «Укрпошти», туроператор отримав вимогу 15.04.2020 року, а Турагент 10.04.2020 року. Однак, відповідь надана не була ані Турагентом, ані Туроператором; грошові кошти як оплата послуг за Договором також повернуті не були. Відповідно до положень ст. 20 ЗУ «Про туризм», Турист вправі відмовитися від виконання договору на туристичне обслуговування до початку туристичної подорожі за умови відшкодування туроператору (турагенту) фактично здійснених ним документально підтверджених витрат, пов`язаних із відмовою. Відповідно до п. 8.1 Договору, ЗАМОВНИК має право відмовитись від заброньованих туристичних послуг повністю або частково на умовах, передбачених пунктом 8.4. цього Договору. Відповідно до п. 8.4 Договору, у випадку відмови ЗАМОВНИКА від Туристичного продукту ЗАМОВНИКУ повертаються внесені ним за туристичні послуги кошти за вирахуванням фактично понесених ТУРАГЕНТОМ та/або ТУРОПЕРАТОРОМ витрат. Відповідно до ч. 3 ст. 651 ЦК України, у разі односторонньої відмови від договору \\ повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. Таким чином, [PERSON] відмовився від Договору на туристичне обслуговування № МЗТОЗ-03/12/19 від 03.12.2019 року. Позивач просив суд стягнути на його користь солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю «МУЗЕНІДІС ТРЕВЕЛ Харків» (Туроператор) та Фізичної особи-підприємця [PERSON] (Турагент) 26965,00 грн. сплачених за договором на туристичне обслуговування №МЗТОЗ-О3/12/19 від 03.12.2019 року за вартість туру. Також позивач просив стягнути з відповідачів 5000 грн. на відшкодування моральної шкоди і витрати понесені ним по справі, а саме сплачений ним судовий збір 840,40 грн., витрати понесені на оплату наданої правової допомоги в сумі 5000 грн. Ухвалою суду від 27.07 2020 року відкрито провадження по справі, визначено проводити розгляд в порядку спрощеного провадження з викликом сторін. 28.08.2020 року відповідачами подані відзиви на позовну заяву. 02.09.2020 року позивачем надано відповідь на відзив. Позивачем 02.09.2020 року подана до суду уточнена позовна заява за якою позивач просив залучити до участі в справі грецького туроператора MouzenidisTravel А.Е. (MouzenidisTravelS.A.). Ухвалою суду від 16.11.2020 року уточна позовна заява залишена без руху. 26.01.2021 року позивач подав суду заяву про відмову від частини позовних вимог, зазначивши також, що грошові кошти йому повернуті, проте від позову він не відмовляється, оскільки відповідачами кошти повернуті після відкриття провадження судом за позовом. Заслухавши під час судового розгляду пояснення сторін, відзиви на позов, заяви на відзиви, дослідивши докази надані суду, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 03.12.2019 року [PERSON] , далі - «ЗАМОВНИК», було укладено Договір на туристичне обслуговування № МЗТОЗ-03/12/19 (далі - Договір) із Товариством з обмеженою відповідальністю «МУЗЕНІДІС ТРЕВЕЛ Харків», далі - «ТУРОПЕРАТОР», від імені та за дорученням якого на підставі Агентського Договору на реалізацію туристичного продукту №АДТА/19-КНR.00082 від 28/02/2019 р. Договір уклав ФОП [PERSON] в собі [PERSON] , надалі «ТУРАГЕНТ». 03 грудня 2019 року за Договором на туристичне обслуговування № МЗТОЗ-03/12/19 позивач оплатив тур вартістю 26 965,00 грн. Відповідно до п. 8.1 Договору, ЗАМОВНИК має право відмовитись від заброньованих туристичних послуг повністю або частково на умовах, передбачених пунктом 8.4. цього Договору. Починаючи з березня 2020 року між [PERSON] і менеджером ТУР АГЕНТА велося спілкування з приводу відмови від заброньованих туристичних послуг за Договором та повернення сплаченої суми грошових коштів за тур. 14.03.2020 року менеджер ТУРАГЕНТА повідомив, шо заявка [PERSON] анульована, вимога шодо повернення грошових коштів направлена до ТУРОПЕРАТОРА. Відповідно до п. 2.10 Договору, повернення коштів, внесених ЗАМОВНИКОМ як оплати турпродукту за Договором, здійснюється ТУРОПЕРATOPОМ/ТУРАГЕНТОМ в узгоджені сторонами строки, але не пізніше 10 (десяти) робочих днів з дати отримання ТУРАГЕНТОМ заяви ЗАМОВНИКА на повернення коштів. При відмові від виконання Договору за ініціативою ЗАМОВНИКА ТУРОПЕРАТОР через ТУРАГЕНТА повертає сплачену ЗАМОВНИКОМ суму грошових коштів за вирахуванням вартості фактично наданих послуг і (або) понесених ТУРАГЕНТОМ/ТУРОПЕРАТОРОМ витрат. Зважаючи, що грошові кошти так і не були повернуті, 04 квітня 2020 року Заявник звернувся до Туроператора та Турагента із окремими письмовими вимогами про повернення грошових коштів, внесених як оплата Турпродукту за Договором на туристичне обслуговування № МЗТОЗ-03/12/19 від 03.12.2019 року. Відповідно даних «Укрпошти», туроператор отримав вимогу 15.04.2020 року, а Турагент 10.04.2020 року. Однак, відповідь надана не була ані Турагентом, ані Туроператором; грошові кошти як оплата послуг за Договором також повернуті не були. Відповідно до положень ст. 20 ЗУ «Про туризм», Турист вправі відмовитися від виконання договору на туристичне обслуговування до початку туристичної подорожі за умови відшкодування туроператору (турагенту) фактично здійснених ним документально підтверджених витрат, пов`язаних із відмовою. Відповідно до п. 8.1 Договору, ЗАМОВНИК має право відмовитись від заброньованих туристичних послуг повністю або частково на умовах, передбачених пунктом 8.4. цього Договору. Відповідно до п. 8.4 Договору, у випадку відмови ЗАМОВНИКА від Туристичного продукту ЗАМОВНИКУ повертаються внесені ним за туристичні послуги кошти за вирахуванням фактично понесених ТУРАГЕНТОМ та/або ТУРОПЕРАТОРОМ витрат. В процесі судового розгляду позивач також пояснив, що відповідач по справі - ФОП [PERSON] (Турагент) після відкриття судом провадження по справі здійснив повернення грошових коштів у розмірі 26 965,00 грн. за договором на туристичне обслуговування №МЗТОЗ-О3/12/19 від 03.12.2019 року. Позивач в своїй письмовій заяві від 26.01.2021 року про відмову від частини позовних вимог, визнає, що суд має відмовити у задоволенні позовної вимоги в частині стягнення на його користь грошових коштів в сумі 26 965,00 грн. за договором на туристичне обслуговування №МЗТОЗ-О3/12/19 від 03.12.2019 року. За таких обставин по справі, а саме, що один із відповідачів за позовом - ФОП [PERSON] (Турагент), після відкриття судом провадження по справі, здійснив повернення грошових коштів отриманих від позивача в рахунок оплати послуг за договором на туристичне обслуговування №МЗТОЗ-О3/12/19 від 03.12.2019 року, суд вважає що в задоволенні позову в цій частині вимог, належить відмовити. Позивач просив також стягнути з відповідачів 5000 гривен на відшкодування моральної шкоди і витрати понесені ним по справі, а саме сплачений ним судовий збір в сумі 840,80 гривен і витрати понесені ним на оплату правової допомоги в сумі 5000 гривен. Щодо вимоги за позовом про стягнення з відповідачів 5000 гривен на відшкодування моральної шкоди, суд вважає зазначити наступне. Відповідно до пункту 2 частини другої статті 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Згідно з частиною першою статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. У пункті 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Прецедентною практикою Європейського суду з прав людини і на законодавчому рівні в України, у тому числі частиною другою статті 1166 ЦК України, згідно з якою особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини, закріплено дію презумпції моральної шкоди. Тобто, моральна шкода вважається завданою позивачу, якщо відповідачем не доведено належними доказами відсутність його вини у завданні такої шкоди. Позивач в аргументування вимог за позовом в частині відшкодування моральної шкоди зазначив, що моральна шкода полягає у душевних стражданнях, які останній зазнав внаслідок протиправної поведінки відповідачів, що полягала у ігноруванні звернень позивача про повернення грошових коштів. Відповідач за позовом ТОВ «МУЗЕНІДІС ТРЕВЕЛ Харків» в не визнання своєї вини у завданні позивачу моральної шкоди зазначив, що він здійснює свою туроператорську діяльність на території України з просування туристичних продуктів грецького туроператора MouzenidisTravel А.Е. (MouzenidisTravelS.A.) на підставі укладеного з останнім Агентського Договору № ZT/GR- KHR/16 з реалізації туристичного продукту та окремих туристичних послуг від 04.01.2016 р. Пунктом 2.3.1. вищевказаного договору надано право передавати іншим туристичним агентам (субагентам) аналогічні або подібні до них права та обов`язки за договором № MZT/GR-KHR/16 від 04.01.2016 р. На підставі Агентського договору на реалізацію туристичного продукту №AДTA/19-KHR.00082 від 28.02.2019 р., укладеного з ФОП [PERSON] (Турагент), останньому було надано право реалізації на території України туристичних продуктів грецького туроператора - нерезидента [PERSON] (копія договору додається). За заявкою на бронювання№ АТК17060А4(договір на туристичне обслуговування №МЗТОЗ-О3/12/19 від 03.12.2019 р.) у нерезидента - [PERSON] був заброньований туристичний продукт для двох осіб, що включає проживання в готелі BomoCalamosBeach (3*) тривалістю 7 ночей починаючи з 17.06.2020 р. та авіаперевезення авіакомпанією ПАТ «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України» (далі - «а/к МАУ») в обидві сторони. Таким чином, кошти позивача були перераховані грецькому туроператору [PERSON] , а з його боку були спрямовані на розрахунки з відповідними третіми особами, у яких безпосередньо заброньовані туристичні послуги за заявкою. Відповідно до п. 2.10. договору на туристичне обслуговування №МЗТОЗ-О3/12/19 при відмові від договору на туристичне обслуговування за ініціативою замовника кошти повертаються замовнику протягом 10 робочих днів з дати отримання заяви на повернення коштів за вирахуванням вартості фактично понесених турагентом/туроператором витрат. Заява на повернення коштів була отримана ТОВ «МУЗЕНІДІС ТРЕВЕЛ ХАРКІВ» 15.04.2020 року. 13 квітня 2020 р. Урядом Грецької Республіки прийнятий законодавчий акт «Заходи протидії наслідкам пандемії COVID-19 та подальших невідкладних положень» яким надано право грецьким туроператорам, готелям та авіаперевізникам по турах, анульованих в період з 25 лютого по 30 вересня 2020 року не по вертати кошти, а надавати ваучери на майбутні поїздки протягом 18 місяців з дати отримання ваучеру. У разі, якщо після спливу 18-місячного терміну ваучер не буде використаний, кошти повертаються туроператором (копія легалізованого перекладу відповідних статей законодавчого акту додаються). Листом від 14.04.2020 р. грецький туроператор [PERSON] повідомив про прийняття вищезгаданого нормативного акту. По всім анульованим заявкам нерезидентом на ім`я ТОВ «МУЗЕНІДІС ТРЕВЕЛ ХАРКІВ» були виписані ваучери із відповідним дорученням здійснити виписку ваучерів на ім`я туристів. Про видачу ваучеру позивачу був надісланий 14.05.2020 р. відповідний лист (Трекінг номер відправлення Укрпошти - 6100707194606). Статтею 20 Закону України "Про туризм" передбачено, що туроператор не несе перед туристом відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування, якщо невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування сталося внаслідок настання форс-мажорних обставин або є результатом подій, які туроператор (турагент) та інші суб`єкти туристичної діяльності, які надають туристичні послуги, включені в туристичний продукт, не могли передбачити. Оскільки ТОВ «МУЗЕНІДІС ТРЕВЕЛ ХАРКІВ» не міг передбачити обмеження для в`їзду в країни Євросоюзу громадян України, а також прийняття Урядом Грецької Республіки законодавчого акту щодо можливості неповернення коштів, а видачі ваучерів на раніше сплачені послуги, то, враховуючи вищевказану ст. 20 Закону України "Про туризм" не несе відповідальності перед позивачем за несвоєчасне повернення коштів. Положеннями статті 1166 ЦК України, згідно з якою особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини, закріплено дію презумпції моральної шкоди. Тобто, моральна шкода вважається завданою позивачу, якщо відповідачем не доведено належними доказами відсутність його вини у завданні такої шкоди. Представник відповідача ТОВ «МУЗЕНІДІС ТРЕВЕЛ ХАРКІВ» в судовому засіданні, окрім іншого пояснив та зазначив, що позивачу були повернуті кошти саме з його рахунку, а не нерезидента - [PERSON] , якому вони були перераховані за умовами договору за туристичний продукт і від участі якого в справі як відповідача позивач відмовився, надавши суду відповідну заяву. За таких обставин, суд вважає, що відповідач довів належними та допустимими доказами, відсутність його вини в затримці повернення коштів позивачу. А отже підстави для відшкодування відповідачами по справі моральної шкоди позивачу, суд вважає невстановленими і в позові в цій частині вимог позивачу належить відмовити. При вирішенні судом вимог за позовом, щодо стягнення на користь позивача судових витрат, суд зазначає наступне. Згідно ст. 137 ЦПК України , за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Велика Палата Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц 19 лютого 2020 року винесла Постанову, яка стосується розподілу судових витрат, а саме: відшкодування витрат на послуги адвоката. Велика Палата Верховного Суду зазначила, що при визначенні суми відшкодування на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також з критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Одночасно у пункті 28 Додаткової Постанови ВП ВС зазначила, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Позивачем надані суду докази в підтвердження понесених ним виплат на оплату правової допомоги. Відповідачі позов в цій частині вимог не визнали з підстав, що гонорар в розмірі 5000 грн., на який посилається позивач, договором №01/04/2020 не передбачений. Позивачем надано суду докази в підтвердження як обставин укладення додаткових договорів про оплату правової допомоги, так і документи в підтвердження її фактичної оплати в розмірі 5000 гривен. Будь яких заяв чи клопотань від відповідачів про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами, суду не заявлено. За таких обставин вимоги позивача, в частині стягнення з відповідачів судових витрат понесених ним по справі, суд вважає такою, що підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved