Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-05 00:00:00

В січні 2016 року ТОВ «ЖКК МК 2010» звернулося до суду з даним позовом, в якому зазначили, що вони надають комунальні послуги в будинок відповідача, який є власником квартири [ADDRESS]. Відповідач здійснює оплату житлово-комунальних послуг не в повному обсязі, в звязку з чим за період з 01 січня 2011 року по 31 липня 2015 року виникла заборгованість по оплаті в сумі 7540,00 грн., яку просили стягнути на свою користь. Крім того, з посиланням на норми ст. 625 ЦК України просили стягнути інфляційні витрати у розмірі 4122,43 грн., та 3 % річних у розмірі 492,08 грн., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 1339,80 коп. Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 19 грудня 2016 року позовні вимоги ТОВ «ЖКК МК 2010» задоволено частково: стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ «ЖКК МК 2010» заборгованість за послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкової території, яка утворилася за період з 01 серпня 2012 року по 31 липня 2015 року в сумі 4414,84 грн., індекс інфляції за період з 01 серпня 2012 року по 31 липня 2015 року в сумі 222,08 грн. та 3 % річних за цей же період заборгованості в сумі 2243,89 грн., а разом 2465,97 грн., та витрати по сплаті судового збору в сумі 1339,80 грн., в іншій частині позову відмовлено. В апеляційній скарзі на рішення суду [PERSON] просив скасувати його, ухвалити нове рішення, яким стягнути заборгованість у розмірі відповідно фактично наданих послуг, оскільки рішення суперечить нормам матеріального права, суд неповно зясував обставини, що мають значення для справи: суд не врахував, що між сторонами відсутній договір про надання послуг, не дав належної оцінки тому, що особистий рахунок не є доказом наявності заборгованості, не взяв до уваги відсутність документальних доказів про фактичне отримання відповідачем щомісячних послуг у повному обсязі. Крім того, суд неправильно розподілив судові витрати, стягнувши судовий збір у повному обсязі. В судовому засіданні апеляційного суду представник [PERSON] - [PERSON] підтримала доводи апеляційної скарги, просила задовольнити. [PERSON] та представник ТОВ «ЖКК МК 2010» до суду не зявились, про день та час розгляду справи повідомлялись належним чином. Апеляційний суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність осіб, які не зявились, оскільки відповідно до вимог ст. 305 ч. 2 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. Заслухавши доповідь судді, пояснення присутніх осіб, дослідивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково за таких підстав. Судом першої інстанції при розгляді справи було встановлено, що [PERSON] на праві власності належить квартира [ADDRESS], рішенням виконавчого комітету Краматорської міської ради № 892 від 15 грудня 2010 року ТОВ «ЖКК МК 2010» з 01 січня 2011 року визначено виконавцем послуг з управління будинком, спорудою або групою будинків, що відносять до житлового фонду територіальної громади м. Краматорську, в том числі будинком № 89 по вул. Парковій в м. Краматорську, вартість послуг (тариф) з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій затверджена рішенням виконавчого комітету Краматорської міської ради № 22 від 16 січня 2007 року «Про встановлення тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій житлового фонду громади міста Краматорська». Цим же рішенням затверджено періодичність виконання робіт з обслуговування будинків та прибудинкових територій. Так, для будинку № 89 по вул. Парковій тариф складає 2,56 грн. за 1 м.кв. загальної площі житлового приміщення. Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що на власника квартири покладений обовязок по оплаті послуг по обслуговуванню будинку та прибудинкової території в межах строку позовної давності; правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовими зобовязаннями, що є підставою для стягнення трьох відсотків річних та інфляційних втрат. Такі висновки суду відповідають вимогам закону та обставинам справи. Згідно із статтею 322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.179 ЖК України користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов'язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями. Відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги», комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. Як вбачається зі змісту ст. 13 зазначеного Закону, залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються, зокрема, на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо), п.5 ч.3 ст. 20 Закону, споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Правилами користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572 "Про механізм впровадження Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду"" передбачено, що власник та наймач (орендар) квартири, житлового приміщення у гуртожитку зобов'язаний: оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Розглядаючи справу, суд першої інстанції повно, всебічно і об'єктивно перевірив доводи і заперечення сторін, встановленим фактам і доказам дав вірну правову оцінку та дійшов обґрунтованого висновку, що відповідачем, у порушення вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги», зобов'язання щодо сплати за надані послуги виконуються неналежним чином, тому спірна сума заборгованості підлягає стягненню на користь позивача. Доводи апеляційної скарги про те, що між сторонами відсутні договірні відносини, оскільки договір між ними не укладався є безпідставними. З матеріалів справи встановлено, що письмовий договір про надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території між позивачем та відповідачем не укладався. Проте відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Відповідач проживає в багатоквартирному будинку, який обслуговує позивач, а саме, забезпечує належне централізоване опалення, холодне водопостачання та водовідведення, обслуговує внутрішньобудинкові мережі, прибирання прибудинкової території, користується цими послугами на протязі тривалого проміжку часу та періодично їх частково оплачує, відповідач своїми діями підтвердив наявність між ним та позивачем фактичних договірних правовідносин, внаслідок яких у відповідача виникли щомісячні обов'язки по сплаті фактично отриманих послуг. Отже відсутність письмового договору між ТОВ «ЖКК МК 2010» та [PERSON] не звільняє відповідача від обов'язку сплатити фактично отримані ним послуги з утримання будинку та прибудинкової території. Крім того, згідно зі статтею 614 ЦК України особа звільняється від відповідальності за невиконання зобов'язання лише у тому випадку, коли доведе відсутність своєї вини у порушенні такого зобов'язання. Під час розгляду справи відповідач не довів відсутність своєї вини в порушенні зобовязання щодо оплати послуг з утримання будинку та прибудинкової території. Доводи апеляційної скарги стосовно відсутності документальних доказів про фактичне отримання відповідачем щомісячних послуг у повному обсязі, не відповідають обставинам справи. Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі Виходячи з положень ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачем на підтвердження надання ним послуг в повному обсязі надані відповідні докази, а саме копії актів про проведення прибирання прибудинкової території (т. 1 арк. спр. 73, 127, 139), копії актів здачі-прийняття послуг з прийому та розміщенню твердих побутових відходів (т. 1 арк. спр. 60, 71, 74, 86, 98, 112, 125), копії актів про проведення прибирання сходових клітин (т. 1 арк. спр. 62, 110, 140), копії рахунків за електроенергію (т. 1 арк. спр. 115,130), копії актів здачі-прийняття послуг з формування електронного реєстру реєстрації громадян (т. 1 арк. спр. 69, 85, 94, 107, 123, 138), інформації про виконання робіт з дератизації та дезинсекії (т. 1 арк. спр. 97, 124, 128, 137), копії відомостей по вивозу твердих побутових відходів (т.1 арк. спр. 61, 75, 87, 99, 113, 116, 117), копії актів про вартість технічного обслуговування ліфтів і диспетчерських систем (т. 1 арк. спр. 59, 76, 88, 100, 114, 129), копія акту про проведення прибирання горищ (підвалів) (т.1 арк. спр. 111), копії актів здачі-прийняття послуг з дератизації (т. 1 арк. спр. 71, 83, 96, 108, 122, 136) , копії інформації про виконання робіт з дератизації та дезінсекції (т. 1 арк. спр. 72, 97, 124, 128, 137), копії актів здачі-прийняття послуг з дезінсекції (т.1. арк. спр. 70, 84, 95, 109, 121), копії рахунків за електроенергію (т. 1 арк. спр. 63, 77, 89, 101, 115, 130), копія договору на виконанню робіт з дератизації (т. 1 арк. спр. 182-185), копія договору на послуги з прибирання будинкової та прибудинкової території будинків і сходових клітин (т. 1 арк. спр. 186-190), копія договору на виконання робіт з дезінсекції (т. 1 арк. спр. 191-194), копія договору оренди контейнера для сміття (т.1 арк. спр. 232), копії актів на періодичну перевірку та прочистку димових та вентиляційних каналів (т.1 арк. спр. 233-234, 236). Відповідачем під час розгляду справи не надані докази звертання в установленому законодавством порядку з претензіями до відповідача щодо відсутності або надання неякісних житлово-комунальних послуг. Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 18 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі порушення виконавцем умов договору споживач має право викликати його представника для складання та підписання акту-претензії споживача, в якому зазначаються строки, види, показники порушень тощо, акт-претензія складається споживачем та представником виконавця і скріплюється їхніми підписами. З матеріалів справи виходить, що за період, який є предметом спору, відповідач жодного разу не звертався до позивача з претензіями. В той же час суд першої інстанції невірно розрахував розмір судового збору, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. При розгляді справи суд першої інстанції задовольнив позовні вимоги частково, а витрати по оплаті судового збору стягнув з відповідача в повному обсязі. Так, звертаючись до суду з даним позовом позивач сплатив судовий збір в сумі 1339,80 грн. (арк.спр.20- 31). Враховуючи, що суд першої інстанції задовольнив позов частково, пропорційно задоволеної частини позовних вимог з відповідача належить стягнути витрати по оплаті судового збору в сумі 790,48 грн. Відповідно до ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права. При розгляді справи судом першої інстанції порушено норми процесуального права, що є підставою для зміни рішення суду в частині судового збору.

Outcome: partial