Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-10 00:00:00

КП Волинської обласної психіатричної лікарні м. Луцька Волинської обласної ради звернулося з заявою про примусову госпіталізацію особи [PERSON] , 1968 року народження, жительки м. Луцька до психіатричного закладу. Вимоги заяви обґрунтовує тим, що [PERSON] , була госпіталізована до Волинської обласної психіатричної лікарні м. Луцька в зв?язку з неадекватною поведінкою, перестала спати, вважає, що має силу «зцілювати людей», погрожувала самогубством, виявляла агресію до членів сім`ї, весь час викликала поліцію, відмовилася від прийому ліків. Про госпіталізацію надала добровільну згоду на перебування вподовж трьох днів. Згідно з висновком комісії лікарів-психіатрів від 10.08.2021 року вбачається, що [PERSON] знаходиться під наглядом у психіатрів з 2008 року. Захворювання проявляється афективним коливанням, маячною симптоматикою, неадекватною поведінкою та безсонням. Остання виписка зі стаціонару була у 2021 році після якої відмовилася від прийому ліків в амбулаторних умовах. Виходячи з даних анамнезу та об?єктивного стану страждає на тяжкий психічний розлад у вигляді: шизоафективного розладу, змішаний тип, поточний епізод манії з психотичними симптомами, який позбавляє її адекватно усвідомлювати оточуючу дійсність, свій психічний стан та поведінку, внаслідок чого вона вчиняє і виявляє реальні наміри вчиняти дії, що являють собою безпосередню небезпеку, для неї та оточуючих і потребує лікування в стаціонарних умовах в примусовому порядку. На підставі викладеного просить провести госпіталізацію [PERSON] , 1968 року народження, жительку м. Луцька до Волинської обласної психіатричної лікарні м. Луцька Волинської обласної ради. В судовому засіданні представник заявника [PERSON] заяву підтримала з підстав в ній зазначених, просила суд її задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні не заперечувала щодо примусової госпіталізації зазначивши, що стан матері наразі становить небезпеку для її здоров`я, оскільки відмова від ліків призвела до того, що вона не усвідомлює своїх дій, виносить речі та документи з дому. Їй дуже важко спостерігати за повільним та неухильним погіршенням стану здоров`я матері, а сама вона з нею впоратися та вмовити лікуватися не може. Прокурор в судовому засіданні вважав заяву обгрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Заслухавши думку представника заявника, прокурора, заінтересованої особи, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення. Статтею 14 Закону України "Про психіатричну допомогу" визначено, що особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Відповідно до частини 1 статті 339 Цивільного процесуального кодексу України, за умов, визначених Законом України "Про психіатричну допомогу", заява лікаря-психіатра про проведення психіатричного огляду особи у примусовому порядку, про надання особі амбулаторної психіатричної допомоги та її продовження в примусовому порядку подається до суду за місцем проживання особи, а заява представника психіатричного закладу про госпіталізацію особи до психіатричного закладу у примусовому порядку та заява про продовження такої госпіталізації подаються до суду за місцезнаходженням зазначеного закладу. Відповідно до ч. 1 ст. 340 ЦПК України, у заяві про проведення психіатричного огляду фізичної особи у примусовому порядку, про надання особі амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку та її продовження, про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку та продовження такої госпіталізації повинні бути зазначені підстави для надання психіатричної допомоги у примусовому порядку, встановлені законом. За приписами ч. 2 ст. 341 ЦПК України, справа за заявою про надання психіатричної допомоги у примусовому порядку чи про припинення надання амбулаторної психіатричної допомоги, госпіталізацію у примусовому порядку розглядається за присутності особи, стосовно якої вирішується питання про надання їй психіатричної допомоги у примусовому порядку, з обов`язковою участю прокурора, лікаря-психіатра, представника психіатричного закладу, що подав заяву, та законного представника особи, стосовно якої розглядаються питання, пов`язані з наданням психіатричної допомоги. Судом встановлено, що згідно з висновком комісії лікарів-психіатрів від 10.08.2021 року вбачається, що [PERSON] знаходиться під наглядом у психіатрів з 2008 року. Захворювання проявляється афективним коливанням, маячною симптоматикою, неадекватною поведінкою та безсонням. Остання виписка зі стаціонару була у 2021 році після якої хвора відмовилася від прийому ліків в амбулаторних умовах. Виходячи з даних анамнезу та об?єктивного стану, особа страждає на тяжкий психічний розлад у вигляді: шизоафективного розладу, змішаний тип, поточний епізод манії з психотичними симптомами, який позбавляє її адекватно усвідомлювати оточуючу дійсність, свій психічний стан та поведінку, внаслідок чого вона вчиняє і виявляє реальні наміри вчиняти дії, що являють собою безпосередню небезпеку, для неї та оточуючих і потребує лікування в стаціонарних умовах в примусовому порядку. Такого висновку суд прийшов враховуючи пояснення дочки та поданою нею письмової заяви. В судовому засіданні Громадянка [PERSON] категрично відмовилася від примусової госпіталізаці, стверджуючи, що вона здорова і ніяких ліків приймати не буде. На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що наявні підстави для надання психіатричної допомоги в примусовому порядку [PERSON] а тому заяву слід задовольнити.

Outcome: approved