Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом Пересічанської селищної ради Дергачівського району Харківської області про встановлення факту, що має юридичне значення, про визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями, в порядку спадкування за заповітом. В обґрунтування позову позивач [PERSON] посилається на те, що 02 вересня 1976 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений виконавчим комітетом Пересічанської селищної ради Дергачівського району Харківської області за реєстровим № 65, яким заповіла йому - позивачу у справі [PERSON] все своє майно, де б таке не знаходилося та з чого б воно не складалося. [PERSON] його мати, що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER], виданим Пересічанською селищною радою Дергачівського району Харківської області за актовим записом № 75. [PERSON] померла [INFO] року , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER], виданим Пересічанською селищною радою Дергачівського району Харківської області за актовим записом № 79. Спадщину після смерті матері він прийняв, шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, здійснивши поховання спадкодавця. Його батько [PERSON] спадщину після дружини на 1/2частину спадкового майна також прийняв шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном. Відповідно до п.113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України від 07.07.1994 , свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину ( тим, які постійно проживали разом зі спадкодавцем, чи подавали заяву нотаріусу про прийняття спадщини). Його батько [PERSON] помер [INFO] року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER], виданим Пересічанською селищною радою Дергачівського району Харківської області за актовим записом № 44. 09 березня 2017 року він звернувся з заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області Арнаутової Т.А., що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі (№ витягу 47007935,номер в спадковому реєстрі 60346239, номер у нотаріуса 54/2017). Комунальне підприємство «Бюро технічної інвентаризації Дергачівської районної ради» 25 квітня 2017 року провело інвентаризацію житлового будинку, розташованого по [ADDRESS] (інвентаризаційна справа № 865). Згідно проведеної інвентаризації встановлено, що за вищевказаною адресою розташований житловий будинок літ. « А-1» з верандою літ. «а», ганком літ. «а1» загальною площею 83,40 кв.м., житловою площею 59,60 кв.м., надвірні будівлі: погріб літ. «В», сарай літ. «Г», літня кухня літ. «Д», вбиральня літ. « «Е», ворота №1, забор №2, колодязь №3. Згідно відповіді Комунального підприємства « Бюро технічної інвентаризації Дергачівської районної ради» на запит нотаріуса старий будинок за вищевказаною адресою знесений, в 1973 році збудований новий житловий будинок, який не був введений в експлуатацію та в бюро не зареєстрований. Правовстановлюючі документи на новий будинок не реєструвались. 13 травня 2017 року за № 405/02-14 йому було видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, згідно якої приватний нотаріус Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області Арнаутова Т.А., розглянувши його заяву від 09 березня 2017 року за спадковою справою 54/2017 про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2частину спадкового майна, після смерті матері [PERSON], померлої [INFO] року, яка мешкала на день смерті в [ADDRESS],спадкова справа після її смерті не заводилась Дергачівською державною нотаріальною конторою, а саме на 1/2частку житлового будинку з надвірними будівлями [ADDRESS], у зв'язку з тим, що з відповіді КП «БТІ Дергачівської районної ради» від 26 квітня 2017 року № 126/1 , вбачається, що вищевказаний житловий будинок було знесено , в 1973 році збудований новий житловий будинок, який не був введений в експлуатацію та в бюро не був зареєстрований, правовстановлюючі документи на новий будинок не реєструвались, тобто право власності на вищевказаний житловий будинок не було зареєстровано в установленому законом порядку. Відповідно до ст.49 Закону України « Про нотаріат», у зв'язку з вищевикладеним, у видачі свідоцтва про право на спадщину на ? частку вищевказаного житлового будинку ( іншу ? частку спадкового майна фактично прийняв чоловік померлої [PERSON], який помер [INFO] року, та не оформив також спадкової справи). Йому рекомендовано звернутися до суду, для встановлення факту належності житлового будинку, який є предметом спадщини, померлій [PERSON], [INFO], та визнання права власності на нього в порядку спадкування, рекомендовано звернутися до суду. Згідно відповіді Комунального підприємства « Бюро технічної інвентаризації Дергачівської районної ради» № 397 від 12 жовтня 2017 року житловий будинок літ. «А-1» з надвірними будівлями [ADDRESS] належав в цілому [PERSON], на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконавчим комітетом Пересічанської селищної ради депутатів трудящих від 28 липня 1966 року [NUMBER] Даний будинок знесений. В 1973 році побудований новий житловий будинок, який в експлуатацію не введений , в бюро не зареєстрований. Йому необхідно встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що [PERSON] на праві приватної власності належав житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований по [ADDRESS] Позивач [PERSON], представник позивача [PERSON] в судове засідання не з'явилися, в поданих до суду заявах позов підтримали повністю, просили позов задовольнити. Розгляд справи просили проводити без фіксації технічними засобами, що суд вважає за можливе. Представник Пересічанської селищної ради Дергачівського району Харківської області відповідач у справі в судове засідання не з'явився, в поданій до суду заяві зазначив, що з позовними вимогами [PERSON] ознайомлений, справу по суті просив проводити в його відсутність, що суд вважає за можливе . Згідно п.2 ч.1 ст.169 ЦПК України, суд відкладає розгляд справи в межах строків, встановлених статтею 157 цього Кодексу у разі першої неявки в судове засідання сторони або будь-кого з інших осіб, які беруть участь у справі, оповіщених у встановленому порядку про час та місце судового розгляду, якщо вони повідомили про причини неявки, які судом визнано поважними. Відповідно до ч.3 ст.27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки. Всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з'ясувавши обставини на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази в сукупності, суд приходить до наступного. На підставі ст.ст. 10, 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених сторонами обставин. Доказами, відповідно до ст. 57 ЦПК України, є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Докази мають бути належними (ст. 58 ЦПК України) та допустимими (ст. 59 ЦПК України). Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають ті обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Однак, згідно ст. 61 ЦПК України, підставою для звільнення від доказування є обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набуло законної сили, які не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Суд, вивчивши надані суду докази, приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи, 02 вересня 1976 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений виконавчим комітетом Пересічанської селищної ради Дергачівського району Харківської області за реєстровим № 65, яким заповіла позивачу у справі [PERSON] все своє майно, де б таке не знаходилося та з чого б воно не складалося. [PERSON] мати позивача, що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER], виданим Пересічанською селищною радою Дергачівського району Харківської області за актовим записом № 75. [PERSON] померла [INFO] року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER], виданим Пересічанською селищною радою Дергачівського району Харківської області за актовим записом № 79. Спадщину після смерті матері позивач прийняв, шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, здійснивши поховання спадкодавця. [PERSON] (батько позивача) спадщину після дружини на 1/2частину спадкового майна також прийняв шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном. Відповідно до п.113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України від 07.07.1994 , свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину ( тим, які постійно проживали разом зі спадкодавцем, чи подавали заяву нотаріусу про прийняття спадщини). [PERSON] помер [INFO] року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER], виданим Пересічанською селищною радою Дергачівського району Харківської області за актовим записом № 44. 09 березня 2017 року позивач звернувся з заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області Арнаутової Т.А., що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі (№ витягу 47007935, номер в спадковому реєстрі 60346239, номер у нотаріуса 54/2017). Комунальне підприємство «Бюро технічної інвентаризації Дергачівської районної ради» 25 квітня 2017 року провело інвентаризацію житлового будинку, розташованого по [ADDRESS] (інвентаризаційна справа № 865). Згідно проведеної інвентаризації встановлено, що за вищевказаною адресою розташований житловий будинок літ. « А-1» з верандою літ. «а», ганком літ. «а1» загальною площею 83,40 кв.м., житловою площею 59,60 кв.м., надвірні будівлі: погріб літ. «В», сарай літ. «Г», літня кухня літ. «Д», вбиральня літ. « «Е», ворота №1, забор №2, колодязь №3. Згідно відповіді Комунального підприємства « Бюро технічної інвентаризації Дергачівської районної ради» на запит нотаріуса старий будинок за вищевказаною адресою знесений, в 1973 році збудований новий житловий будинок, який не був введений в експлуатацію та в бюро не зареєстрований. Правовстановлюючі документи на новий будинок не реєструвались. 13 травня 2017 року за № 405/02-14 позивачу було видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, згідно якої приватний нотаріус Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області Арнаутова Т.А., розглянувши його заяву від 09 березня 2017 року за спадковою справою 54/2017 про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2частину спадкового майна, після смерті матері [PERSON], померлої [INFO] року, яка мешкала на день смерті в [ADDRESS],спадкова справа після її смерті не заводилась Дергачівською державною нотаріальною конторою, а саме на 1/2частку житлового будинку з надвірними будівлями [ADDRESS], у зв'язку з тим, що з відповіді КП «БТІ Дергачівської районної ради» від 26 квітня 2017 року № 126/1 , вбачається, що вищевказаний житловий будинок було знесено , в 1973 році збудований новий житловий будинок, який не був введений в експлуатацію та в бюро не був зареєстрований, правовстановлюючі документи на новий будинок не реєструвались, тобто право власності на вищевказаний житловий будинок не було зареєстровано в установленому законом порядку. Відповідно до ст.49 Закону України « Про нотаріат», у зв'язку з вищевикладеним, у видачі свідоцтва про право на спадщину на 1/2частку вищевказаного житлового будинку (в іншу 1/2частку спадкового майна фактично вступив чоловік померлої [PERSON], померлий [INFO] року, та не оформив також спадкових прав). Позивачу рекомендовано звернутися до суду, для встановлення факту належності житлового будинку, який є предметом спадщини, померлій [PERSON], [INFO], та визнання права власності на нього в порядку спадкування. Згідно відповіді Комунального підприємства « Бюро технічної інвентаризації Дергачівської районної ради» № 397 від 12 жовтня 2017 року житловий будинок літ. «А-1» з надвірними будівлями [ADDRESS] належав в цілому [PERSON], на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконавчим комітетом Пересічанської селищної ради депутатів трудящих від 28 липня 1966 року [NUMBER] Даний будинок знесений. В 1973 році побудований новий житловий будинок, який в експлуатацію не введений , в бюро не зареєстрований. Позивачу необхідно встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що [PERSON] на праві приватної власності належав житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований по [ADDRESS] Факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій. Встановлення факту не має бути пов'язано з наступним вирішенням спору про право, підвідомчого суду. Якщо при розгляді справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право, підвідомчий суду, або суд сам дійде висновку, що у даній справі встановлення факту пов'язано з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз'яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах (ч. З ст. 255 ЦПК України). Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 N 7 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження Тому відразу розглядається позовна заява про встановлення факту та визнання права власності, так як встановлення вищевказаного факту пов'язане зі спором про право Відповідно до п.113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України від 07.07.1994 року, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину ( тим, які постійно проживали разом зі спадкодавцем, чи подавали заяву нотаріусу про прийняття спадщини). Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 N 7 «Про судову практику у справах про спадкування»: Спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, законами України від 2 вересня 1993 року N 3425-XII "Про нотаріат", від 23 червня 2005 року N 2709-IV "Про міжнародне приватне право", іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами. Відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Згідно ст. 529 ЦК України 1963 року ( який діяв на той час), при спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги в рівних частинах є діти, подружжя та батьки померлого. Відповідно до ст. 548 ЦК України 1963 року, спадщина, яка була прийнята, визнається належною спадкоємцю з часу відкриття спадщини. Згідно з вимогами ст. 549 ЦК України 1963 року, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст.1223 ЦК України: Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкоємцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до п. 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою. При таких обставинах, з урахуванням доказів, наданих по справі, а також спірних правовідносин між сторонами, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі ст. ст. 529,548,549 ЦК України ( в редакції 1963 року), Постанови Пленуму Верховного суду України від N 5 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 N 7 « Про судову практику у справах про спадкування»,

Outcome: approved