Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-24 00:00:00

Відповідно до ч.1 ст.3 Цивільного процесуального кодексу України, - кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. В Зіньківський районний суд Полтавської області із позовною заявою звернулося Публічне акціонерне товариство (ПАТ) "Райффайзен Банк Аваль" до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором про стягнення заборгованості за кредитним договором № 014/0256/82/96521 від 6 грудня 2007 року, в сумі 57441 грн. 19 коп., судовий збір в сумі 287 грн. 21 копійку. В судове засідання не з'явився представник позивача направивши на адресу суду повідомлення, в якому просив розглянути справу в його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не змінивши їх. Відповідач, [PERSON] в судове засідання з'явився, позовні вимоги визнав повністю, вказавши, що сплачує по кредиту, надавши відповідні квитанції. [PERSON], будучи належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилася, про причини неявки суд не повідомила. Зачитавши заяву позивача, який позовні вимоги підтримав, заслухавши відповідача [PERSON] та дослідивши наявні матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ст.. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цивільно-процесуального кодексу України. Відповідно ст. 213 ЦПК України, - рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Як передбачено нормою ст. 2 ЦПК України, - цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та Закону України "Про міжнародне приватне право". Якщо міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, передбачено інші правила, ніж встановлені цим Кодексом, застосовуються правила міжнародного договору. Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Закон, який встановлює нові обов'язки, скасовує чи звужує права, належні учасникам цивільного процесу, чи обмежує їх використання, не має зворотної дії в часі. Згідно зі статтями 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит (грошові кошти у такій сумі, що була передана йому позикодавцем) та сплатити проценти. У разі прострочення повернення чергової частини кредиту позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання. Згідно ст.1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику ( грошові кошти у такій самій сумі, що була передана йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлений договором. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк для його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Стаття 525 Цивільного Кодексу України не допускає відмови в односторонньому порядку від виконання зобов'язань по договору. Згідно ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду. Відповідно до умов кредитного договору та ст.1050 ЦК України кредитор має право достроково вимагати погашення заборгованості позичальника за кредитом, включаючи нараховані відсотки за користування кредитом та штрафні санкції, у випадку порушення строків повернення кредиту, сплаті відсотків за кредит. Відповідно до ч.2 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Згідно ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Відповідно до п. З ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. За загальним правилом частини першої статті 624 ЦК України неустойка підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків (штрафна неустойка). Згідно з частиною другою статті 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив зобов'язання якщо він не виконав його у строк, встановлений договором. В ст. 629 ЦК України вказано, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно із ст. 536 Цивільного кодексу України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором. 6 грудня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» (надалі - «Позивач» або «Банк») та [PERSON] (надалі - «Відповідач-1» або «Позичальник») було укладено Кредитний договір № 014/0256/82/96521 (надалі - «Кредитний договір»), згідно пункту 1.1.1 якого Позивач зобов'язався надати Відповідачу-1 кредит у розмірі - 35 000,00 грн. строком по 6.12.2017 р., а Відповідач-1 прийняв на себе зобов'язання сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі - 16,500 % річних та здійснювати повернення кредиту щомісячними платежами відповідно Графіку (Додатку до Кредитного договору). Всупереч ст. 536 Цивільного кодексу України та умовам Кредитного договору Відповідач- [PERSON] не сплачує проценти за користування кредитом, а тому станом на 1 листопада 2013 року має заборгованість за процентами у розмірі - 6945,15 грн. Згідно ст. 548 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язання забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Статтею 546 Цивільного кодексу України передбачена можливість забезпечення виконання зобов'язання неустойкою. У п. 16.3 Кредитного договору встановлено: «За прострочення виконання будь- яких грошових зобов'язань за Кредитним договором Позичальник сплачує Банку пеню в розмірі 0,5 % від простроченої до оплати суми за кожен календарний день прострочення». Станом на 1 листопада 2013 року за порушення строків повернення кредиту та сплати відсотків Відповідачу-[PERSON] нарахована пеня в розмірі - 25 495,07 грн. Пунктом 9.1 Кредитного договору передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання Позичальником своїх зобов'язань за цим Договором Кредитор має право вимагати дострокового погашення кредиту Позичальником у повному обсязі разом зі сплатою всіх сум, належних до сплати на дату пред'явлення вимоги, включаючи проценти за Кредитом (в тому числі прострочені проценти), пеню та штрафи відповідно до Кредитного договору. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. В забезпечення виконання всіх зобов'язань за кредитним договором, Банком було укладено із [PERSON], далі - «Відповідач-2» або «Поручитель» Договір поруки № 014/0256/82/96521 від 6 грудня 2007 року, згідно п.п. 2.2, 3.1 якого Поручитель прийняв на себе зобов'язання, у випадку невиконання або неналежного виконання Боржником взятих на себе зобов'язань по Кредитному договору, Поручитель і Боржник несуть солідарну відповідальність перед Банком за виконання боргових зобов'язань в повному обсязі. Станом на 1 листопада 2013 року достроковому стягненню по кредиту підлягає 25 000,97 грн.

Outcome: partial