Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-07 00:00:00

До Малиновського районного суду м.Одеси звернувся [PERSON] з позовом до СТзДВ «Гарантія», третя особа - [PERSON] про стягнення страхового відшкодування. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 20.04.2013 р. о 20 год, 40 хв. у м.Одесі по вул. Дальницька [PERSON] керуючи транспортним засобом марки «Мерседес» д/н [NUMBER] порушив правила дорожнього руху, а саме вимоги п. 10.1 ПДР, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем марки «Рено» д/н [NUMBER], що на праві власності належить позивачу. В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою суду [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована СТзДВ «Гарантія», що підтверджується полісом серії АЕ/0712737 строком дії з 27.10.2012р. по 26.10.2013р., тобто таким що був дійсним на момент ДТП. 22.04.2013р. позивач повідомив відповідача про настання страхового випадку по договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Станом на 30.05.2013р. відповідачу було надано всі необхідні документи для визнання випадку страховим та для визначення розміру страхового відшкодування. Згідно до Звіту про вартість матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу Рено між позивачем та відповідачем було узгоджено розмір збитків завдану внаслідок ДТП, а саме 27 831,00 грн. за винятком франшизи у розмірі 1000 грн., суму якої було виплачено винуватцем ДТП. Всупереч норм права на даний момент відповідач не здійснив виплату визначеного розміру страхового відшкодування. Посилаючись на викладене після уточнення позовних вимог та з врахуванням того, що основна виплата у розмірі 26 831 грн. була здійснена відповідачем лише 28.11.2014р., позивач просив стягнути кошти (пеня) у розмірі 5 971,92 грн. за прострочення виплати страхового відшкодування з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ згідно п.36.5 ст. 36 Закону України № 1961-ІV, що складає 456 днів (29.08.2013 -27.11.2014р.р.); моральну шкоду у розмірі 6000 грн.; 3% річних за неправомірне використання коштів у результаті несвоєчасної сплати страхового відшкодування 1003,48 грн.; збитки внаслідок інфляції за несвоєчасну сплату страхового відшкодування в розмірі 6 063,81 грн.; витрати на оплату послуг евакуатора 500 грн. та отримання звіту про вартість матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу Renault Trafic, д/н [NUMBER], виконаного ТОВ «Автопартнер-центр» у розмірі 500 грн. Позивач надав суду заяву, в якій уточнені позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити та розглянути справу за його відсутності про що надав письмову заяву. Представник відповідача з СТзДВ «Гарантія» в судове засідання не з'явився, заперечував проти задоволення позовних вимог про що надав письмову заяву. Відповідач не погодився з сумою страхового відшкодування вказавши, що вона складає 10 331,00 грн., яка була сплачена позивачу, згідно до платіжного доручення. Третя особа - [PERSON] в судове засідання не з'явився, сповіщений належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в матеріалах справи достатньо доказів щодо визначення та оцінки правовідносин сторін, позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 20.04.2013 р. водій [PERSON], керуючи автомобілем марки «Мерседес» н/з [NUMBER] по вул. Дальницька в м.Одесі, при виконанні перестроювання на перехресті не врахував дорожні обставини та не переконався що це буде безпечним та не створить небезпеку, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем марки «Рено» д/н [NUMBER]. В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Суворовського районного суду м.Одеси від 14.05.2013р. [PERSON] визнаний винним в скоєнні адміністративного правопорушення та притягнутий до адміністративної відповідальності. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована СТзДВ «Гарантія», що підтверджується полісом серії АЕ/0712737 строком дії з 27.10.2012р. по 26.10.2013р., тобто таким що був дійсним на момент ДТП. 22.04.2013р. позивач повідомив відповідача про настання страхового випадку по договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Згідно до Звіту № 02846 про вартість матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу Рено між позивачем та відповідачем було узгоджено розмір збитків завдану внаслідок ДТП, а саме 27 831,00 грн. за винятком франшизи у розмірі 1000 грн. В ході слухання справи 28.11.2014р. відповідачем виплачена позивачу сума страхового відшкодування у розмірі 26 831,00 грн., згідно до виписки за карткою рахунку 5167982301200389. Страхове відшкодування було виконано згідно Наказу № 5910 від 13.11.2014р. Згідно до ст. 3 Закону № 1961-IV «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» метою здійснення обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров»ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників. Згідно пункту 22.1 ст.22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно ст. 36.2 Закону № 1961-IV «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик має виплатити страхове відшкодування протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування, але не пізніше 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування. А згідно п.36.6 вказаного Закону за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ, які діє на протязі періоду, за який нараховується пеня. Ставки НБУ були такими: - за період з 29.08.2013р. по 15.04.2014р. - 26 831 грн. х (6,5% х 2) / 365д. х 230д. = 2197,94 грн.; - за період з 16.04.2014р. по 17.07.2014р. - 26 831грн. х (9,5% х 2) / 365д. х 93д. = 1298,91 грн.; - за період з 18.07.2014р. по 13.11.2014р. - 26 831 грн. х (12,5% х 2) / 365д. х 119д. = 2186,91 грн.; - за період з 14.11.2014р. по 27.11.2014р. - 26 831 грн. х (14% х 2) / 365д. х 14д. = 288,16 грн. Загальна сума пені - 5 971,92 грн. за прострочення виплати страхового відшкодування з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ згідно п. 36.5 ст. 36 Закону України № 1961 - IV, що складає 456 днів (29.08.2013р. - 27.11.2014р.) Згідно із ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 2 ст.1187 ЦК України шкода, яка завдана джерелом підвищеної небезпеки (автомобілем) відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє цим транспортним засобом. Згідно до ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів на встановлений договором або законом. Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. При цьому зазначена норма не обмежує права кредитора звернутися до суду за захистом свого права, якщо грошове зобов'язання не виконується й після вирішення судом питання про стягнення боргу. Оскільки чинне законодавство не пов'язує припинення зобов'язання з постановленням судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов'язань боржника та не виключає його відповідальності за порушення строків розрахунків, тому стягнення інфляційних нарахувань, нарахованих окремо на встановлену в судовому рішенні суму боргу за період невиконання відповідного судового рішення, є цілком правомірними і обґрунтованими. Відповідач прострочив виконання грошового зобов'язання з 29.08.2013р. по 27.11.2014р. (456 днів). Виходячи із розрахунку (3% / 365д. х 456д. х 26831 грн.), відповідач також має сплатити 3% річних за період прострочення позики за період з 29.08.2013р. по 27.11.2014р, що становить 1003,48 грн. Також підлягають стягненню збитки в наслідок інфляції за несвоєчасну сплату страхового відшкодування у розмірі 6 063,81 грн. Період розрахунку інфляційних збитків вересень 2013р. - листопад 2014р. Індекс інфляції за даний період: (100/100) х (100,4 / 100) х 100,2 / 100) х (100,5 / 100) х (100,2 / 100) х (100,6 / 100) х (102,2 / 100) х (103,3 / 100) х (103,8 / 100) х (101,0 / 100) х (100,4 / 100) х (100,8 / 100) х (102,9 / 100) х (102,4 / 100) х (101,9 / 100) = 1,226 Сума заборгованості з урахуванням індексу інфляції 26 831 грн. х 1,226 = 32 894,81 грн.; Інфляційні збитки 32 894,81 грн. - 26 831 грн. = 6 063,81 грн. Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала:1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Згідно зі ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Вимоги про відшкодування моральної шкоди можуть бути задоволені, коли така відповідальність передбачена законодавством, що регулює дані правовідносини, або коли моральної шкоди заподіяно не у зв»язку з неналежним виконанням зобов»язань, що виникають з договорів (угод), а внаслідок інших винних дій. Між відповідачем та третьою особою мають місце договірні відносини на підставі Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/0712737, згідно до умов якого відшкодування моральної шкоди за пошкоджений транспортний засіб не передбачено. Право на відшкодування моральної шкоди мотивовано неналежним виконанням зобов»язань за Полісом, яке не передбачає відповідальності за моральну (немайнову) шкоду. Крім того, відносини між відповідачем та третьою особою за Полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів врегульовані спеціальними законами, а саме: Закон України «Про страхування» та Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» норми яких також не передбачають такого виду відповідальності, як відшкодування моральної шкоди за пошкоджений транспортний засіб. Посилання на інші винні дії, що не пов»язані з неналежним виконанням зобов»язань за Полісом, відсутні. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Задоволенню не підлягають вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на оплату послуг евакуатор у розмірі 500 грн. та отримання звіту про вартість матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу виконаного ТОВ «Автопартнер-центр» у розмірі 500 грн. Вказані витрати не підтверджуються жодним доказом, тобто в матеріалах справи відсутні квитанції або платіжні доручення, що підтверджують їх нарахування або сплату. Враховуючи вищевикладене, суд вважає можливим позовні вимоги [PERSON] до СТзДВ «Гарантія», третя особа - [PERSON] про стягнення страхового відшкодування задовольнити частково.

Outcome: partial