Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-16 00:00:00

В квітні 2018 року [PERSON] звернувся до суду з даною заявою посилаючись на те, що 22 квітня 1989 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, про що в книзі реєстрації актів про укладання шлюбу зроблено запис №342 від 22.04.1989 року (бланк [NUMBER] 14 березня 2007 року шлюб між зазначеними особами був розірваний, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис №68 від 14.03.2007 другим відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси (бланк [NUMBER]). Після розірвання шлюбу, яке відбулося на папірці, [PERSON] та [PERSON] продовжували мешкати спільно, їх взаємовідносини налагодилися. [INFO] [PERSON] померла, підтвердженням чого є Свідоцтво про смерть, яке надано Одеським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, про що 02.03.2018 року був складений відповідний актовий запис №2291 (бланк [NUMBER]). Після її смерті відкрилась спадщина. Спадкоємців, які претендували б на спадщину після її смерті не має. Однак при зверненні до нотаріуса йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, та рекомендували звернутися до суду для встановлення факту проживання однією сім'єю. Оскільки довести факт проживання з [PERSON] однією сім'єю самостійно він не може, а цей факт породжує для нього правові наслідки, просить суд встановити даний факт у судовому порядку для подальшого оформлення спадкових прав. Ухвалою суду від 23 квітня 2018 року відкрито провадження у даній справі. Представник заявника - адвокат [PERSON] не з'явилася, звернулася до суду із заявою про розгляд справи без її участі. Приватного нотаріуса Одеського нотаріального округа Брандіс А.Б. у судове засідання не з'явилася, причину неявки суду не повідомила. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу. Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначеного іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім'єю. У п. 21 вищевказаної Постанови зазначено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини, і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також: інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки. Згідно роз'яснень Верховного Суду України у листі «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01.01.2012 року, доказами, які свідчать про факт проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу можуть бути: свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру тощо). Також це можуть бути: свідоцтво про смерть одного із "подружжя", свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що "подружжя" вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства. Конституційним Судом України у рішенні від 03.06.1999 р. за № 5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміна «член сім'ї») визначено таку обов'язкову ознаку члена сім'ї, як ведення спільного господарства. Згідно вимог ч. 4 СК України сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Поняття сім'ї, сформульоване в цій статті, не містить такої обов'язкової ознаки сім'ї, як знаходження саме в зареєстрованому шлюбу. Сім'я розглядається як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб. Сім'я є первинним та основним осередком суспільства. Сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки, що й є ознаками сім'ї. Відповідно до Хартії прав сім'ї, сім'я це щось більше, ніж просто правова, суспільна чи економічна одиниця, це спільнота любові і солідарності, це те місце, де зустрічаються різні покоління і допомагають один одному зростати у людській мудрості та узгоджувати індивідуальні права з іншими вимогами суспільного життя. Альтернативою шлюбу є конкубінат, тобто фактичне спільне проживання жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу. Жінка та чоловік мають на це право і відповідно право на повагу до свого вибору з боку держави та суспільства. Європейський суд з прав людини при розгляді справи Кичана зауважив, що відносини де - факто, як і відносини, що ґрунтуються на шлюбі, можуть вважатись сімейним життям. У справі «Джонстон проти Ірландії» (справа номер ECH-1986-S-006) було встановлено, що заявники прожили спільно близько 15 років. На цій підставі Європейський суд зробив висновок, що вони складали сім'ю, а тому мають право на захист, незважаючи на те, що їх зв'язок існує поза шлюбом. Конституційне право на особисту свободу дає підстави для висновку про те, що людина має право сама вибирати форму організації свого сімейного життя. Закон не може їй цього диктувати, як і того, з ким людина має проживати однією сім'єю, за винятком лише певних обмежень, які сформульовані у статті 3 Сімейного Кодексу України. В судовому засіданні встановлено, що дійсно з 22 квітня 1989 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, про що в книзі реєстрації актів про укладання шлюбу зроблено запис №342 від 22.04.1989 року (бланк [NUMBER] У зв'язку з обставинами, 14 березня 2007 року шлюб між зазначеними особами був розірваний, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис №68 від 14.03.2007 другим відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси (бланк [NUMBER]). Після розірвання шлюбу, яке відбулося на папірці, [PERSON] та [PERSON] продовжували мешкати спільно, їх взаємовідносини налагодилися. [INFO] [PERSON] померла, підтвердженням чого є Свідоцтво про смерть, яке надано Одеським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, про що 02.03.2018 року був складений відповідний актовий запис №2291 (бланк [NUMBER]). Весь час, починаючи з 2007 року по день смерті [PERSON], [PERSON] та [PERSON] постійно мешкали разом, вели спільне господарство, спільно відпочивали, відвідували спільних друзів, та мешкали родиною, незважаючи на розірвання шлюбу у 2007 року, мали спільний бюджет, яким, за час спільного проживання спільно користувалися, витрачаючи кошти на харчування, придбання одягу тощо, що підтверджується показами свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Зокрема, свідки[PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні підтвердили що добре знають заявника [PERSON] та знали покійну [PERSON], оскільки часто ходили до них у гості та мали дружні відносини. Вказали, що заявник проживав із [PERSON] однією сім'єю з 2007 року до дня смерті останньої, були пов'язані спільним побутом, мали спільний бюджет, між ними існували усталені відносини, що притаманні подружжю та після смерті здійснив її поховання. Для встановлення факту проживання однією сім'єю важливе значення має з'ясування місце і часу такого проживання. В судовому засіданні було встановлено, що паспорт заявника - [PERSON] та паспорт [PERSON] містить одну і ту саму адресу реєстрації (прописки), а саме [ADDRESS]. За однією адресою зазначені особи мешкали з 2002 року. За час мешкання в офіційному шлюбі, заявник та померла придбали квартиру [ADDRESS]. Підтвердженням цього факту є Договір купівлі-продажу від 19.11.2002 року, який був зареєстрований 27.11.2002 року Одеським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості. Також, існування права власності підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно,Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна №54252110 від 29.02.2016 року. З урахуванням наведеного, у суду немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками. Даних про їхню заінтересованість в результаті розгляду справи відсутні, їх показання об'єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним доказам у справі. Факт, про встановлення якого просить заявник та його представник, має для нього юридичне значення, оскільки дає право на спадкування після смерті [PERSON] Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved