Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-01 00:00:00

До суду звернувся позивач з позовом до [PERSON], в якому ставить питання про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором у сумі 37245,42 грн. Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що між ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" та [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н від 11.09.2012, відповідно до якого відповідач отримав кредит у сумі 300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, із подальшим його збільшенням, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до умов договору [PERSON]повинен був щомісяця, починаючи з місяця отримання кредиту, частково погашати суму зобов'язання згідно графіку погашення кредиту. Відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, відповідно до цього Банк нарахував заборгованість за кредитом у сумі 1945,66 грн., заборгованість по процентам у сумі 32749,98 грн., заборгованість за пенею та комісією в сумі 300 грн., а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 умов та правил надання банківських послуг сумі 500 грн. штраф (фіксована частина) та 1749,78 грн. штраф (процентна складова). Представник позивача в судове засідання не з'явився, надавши суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, заявлені вимоги підтримує повністю, проти розгляду справи на підставі ст. 280-282 ЦПК України не заперечує. Відповідач в судове засідання не прибув з невідомих причин, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений шляхом надіслання судових повісток разом з копіями відповідних документів та шляхом опублікування оголошення про виклик на офіційному веб-сайті судової влади України. Беручи до уваги, що позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, тому суд розглядав справу на підставі ст.ст. 208-283 ЦПК України, заочно, у зв'язку з чим, постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Між сторонами по справі виникли цивільно-правові відносини на підставі договору кредитування, які регулюються Цивільним кодексом України. Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін та погоджені ними. При цьому згідно ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Так, відповідно до заяви позичальника № б/н від 11.09.2012 року, яка разом з Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають договір про надання банківських послуг кредитного договору, [PERSON]отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в сумі 300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, із подальшим його збільшенням, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Однак, в порушення умов договору [PERSON]несвоєчасно сплачував суми кредиту, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість за кредитом. Згідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу. У зв'язку з цим суд зазначає, що відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором, зокрема сплата комісії банку, пені, штрафу. Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Суд перевіривши розрахунок заборгованості за договором про надання банківських послуг № б/н від 11.09.2012, укладеного між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON]встановив, що станом на 30.04.2018 утворилась заборгованість на загальну суму 37245,42 грн., з них 1945,66 грн. - заборгованість за кредитом, 32749,98 грн. - заборгованість по процентам, 300 грн. - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 умов та правил надання банківських послуг сумі 500 грн. штраф (фіксована частина) та 1749,78 грн. штраф (процентна складова). В той же час відповідно до ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Згідно з додатком до розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р до зазначених населених пунктів належить смт.Південне м.Торецька (колишня назва смт.Ленінське м.Дзержинська) Донецької області. В подальшому розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2014 року №1079-р зупинено дію розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція». Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року № 1275-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнано такими, що втратили чинність розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053-р та розпорядження Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 року № 1079-р. Згідно з додатком до розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р до зазначених населених пунктів належить смт.Південне м.Торецька (колишня назва смт.Ленінське м.Дзержинська) Донецької області. З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що відповідачу [PERSON], який проживає в смт.Південне\~м.Торецька (колишня назва смт.Ленінське м.Дзержинська) Донецької області пеня, комісія та штрафи нараховані після 14.04.2014 року і таким чином є підстави для застосування вимог ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». Проведене позивачем нарахування пені, комісії та штрафів у загальному порядку є неправомірним. У зв'язку з цим суд вважає необхідним скасувати нараховані банком пеню, комісію та штрафи. Крім цього, суд погоджується з тим, що банком неправомірного збільшено процентну ставку з огляду на наступне. Із розрахунку заборгованості за кредитом встановлено, що проценти за користування кредитними коштами відповідачу нараховувались за період з 27.09.2013 року по 31.08.2014 року, виходячи із процентної ставки 30% річних, а з 01.09.2014 року по 31.03.2015 року, виходячи із процентної ставки 34,8% річних, а з 01.04.2015 по 30.04.2018 виходячи із 43,2%. Загальна сума нарахованих процентів становить 32749,98 грн. Із матеріалів справи вбачається, що відповідачем 11.09.2012 року була підписана заява-анкета про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, копія якої міститься у справі. Із цієї заяви виходить, що відповідач погодився з тим, що ця заява разом із пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами становить між ним і банком договір про надання банківських послуг. Він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. Умови та Правила надання банківських послуг розміщені на офіційному сайті ПриватБанку. Відповідач зобов'язався виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватись з їх змінами на сайті ПриватБанку. Відповідно до Умов та Правил надання банківських послуг кредитний ліміт встановлюється та змінюється за рішенням банку. Відсотки за користування кредитом нараховуються банком в розмірі, встановленому Тарифами банку. Одночасно, п.1.1.3.2.3. Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни Тарифів та інших невід'ємних частин договору. Відповідно до ч. 1, 2, 4 та 6 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. У разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов'язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Однак, кредитодавець зобов'язаний письмово повідомити позичальника про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника. У разі застосування змінюваної процентної ставки у кредитному договорі повинен визначатися максимальний розмір збільшення процентної ставки. Таким чином, кредитним договором встановлена змінювана процентна ставка. Однак, представником позивача не надано жодних доказів повідомлення відповідача про збільшення процентної ставки в порядку, передбаченому ст. 1056-1 ЦК України, тобто письмово, не пізніш як за календарних 15 днів до дати, з якої застосовуватиметься ставка. У кредитному договорі не встановлено порядку розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Крім того, представником позивача не надано і відповідного рішення банку про збільшення процентної ставки, яке могло свідчити про обґрунтованість причин, які спонукали до такого збільшення. Посилання на п. 1.1.3.2.3. договору, де встановлений порядок повідомлення відповідача про зміну процентної ставки (а.с.14 - зворот), а саме: банк, за винятком випадків зміни розміру наданого кредиту (кредитного ліміту), зобов'язаний не менше ніж за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта, зокрема у виписці по картрахунку відповідно до п.1.1.3.1.9. цього договору, якщо протягом 7 днів банк не отримав повідомлення від клієнта про незгоду зі змінами, то вважається, що клієнт прийняв нові умови, не заслуговують на увагу, оскільки ця умова договору щодо повідомлення клієнта суперечить порядку, передбаченому законом у ст. 1056-1 ЦК України, звужуючи права клієнта банку, а відтак є нікчемною. Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Виходячи з правового аналізу вказаних норм Умов та правил надання банківських послуг та тарифи банку, які стосуються зміни відсоткової ставки в сторону збільшення від 30% і більше не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, оскільки позивачем не надано доказів, що такі умови містять підпис позичальника. Адже у цій справі зміст умов та правил надання банківських послуг передбачає інформування позичальника про зміну тарифів. Це не суперечить і правовій позиції Верховного Суду України, висловленій у справі № 6-16 цс 15 від 11 березня 2016 року. За змістом ст. 1048 ЦК України проценти за договором позики є платою за користування кредитними коштами, тому суд повинен був стягнути проценти на день заявлення вимоги позивачем, виходячи із погодженої з відповідачем відсоткової ставки, тобто 30% річних. Отже, процентна ставка за кредитом з 01.09.2014 по 30.04.2018 повинна бути розрахована, виходячи з наступного. З 01.09.2014 року по 30.04.2018 року (1338 днів) залишок загальної заборгованості по процентам за користування кредитом складає 2169,41 грн., виходячи виходячи із розрахунку (1854,59 грн. +91,07 грн.) х 30% : 360 днів х 1338 днів. Відтак, загальний залишок заборгованість по процентам за користування кредитом становить 2360 грн., виходячи із розрахунку: 319,09 грн. (загальна заборгованість по відсоткам за період з 27.09.2013 по 31.08.2014 накопичувальним підсумком) + 2169,41 грн. (загальна заборгованість по відсоткам за період з 01.09.2014 по 30.04.2018 накопичувальним підсумком) - 128 грн.50 коп. (сплачені відповідачем відсотки за користування кредитом за період з 01.09.2014 по 30.04.2018). Згідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу. Отже, заборгованість, яка виникла внаслідок прострочення виконання грошового зобов'язання повинна бути стягнена з відповідача [PERSON] Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є, зокрема змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Таким чином, суд вважає позовні вимоги частково доведеними, тому підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Outcome: partial