Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідачів Комунальної медичної установи «Міська поліклініка № 3», Чернівецької міської ради, [PERSON] про визнання дій незаконними та відшкодування моральної шкоди. Обгрунтовує свої позовні вимоги тим, що він отримує медичну допомогу та перебуває на медичному обліку за місцем свого проживання у міській поліклініці № 3. 07 березня 2016 року головний лікар даної поліклініки - [PERSON] надав письмову відповідь на запит адвоката Корнієнка В.М., додатком до якої була ксерокопія його медичної картки, тобто головний лікар міської поліклініки №3 [PERSON] незаконно розкрив інформацію про стан його здоров'я без його відповідного дозволу. Вважає, що головний лікар порушив законодавчі заборони розкриття інформації про стан здоров'я пацієнта або факт проходження медичного обстеження пацієнта, завдавши йому моральної шкоди. Дії головного лікаря [PERSON] грубо порушили його права на охорону конфіденційної інформації. Внаслідок незаконних дій [PERSON] він не може бути впевненим в охороні його медичних даних: діагнозах по стану здоров'я, даних по обстеженнях та інших даних, які і надалі перебувають у віданні поліклініки, а також хвилюється відносно того, чи розкриє головний лікар третім особам інформацію щодо стану здоров'я його дружини. Вони не можуть довіряти міській поліклініці №3 та вимушені будуть у випадку необхідності шукати інший медичний заклад для отримання медичної допомоги. Така ситуація порушує їхні звичайні життєві відносини, оскільки вони знайомі з конкретними лікарями міської поліклініки, останні знають їх, їхні медичні дані і, зазвичай, надають кваліфіковану медичну допомогу швидше та всеохоплююче. Зазначив, що за загальновідомою практикою, жодна лікарня Чернівецької області не розкриває інформацію щодо свого пацієнта на запит адвоката, який не є адвокатом самого пацієнта, але відносно нього міська поліклініка №3 проявила двоякі стандарти щодо захисту медичної таємниці: дані інших пацієнтів закриті для отримання, а конкретно його дані стали відкритими завдяки незаконним діям головного лікаря міської поліклініки №3 [PERSON] 09 червня 2016 року він звернувся до Чернівецької міської ради із скаргою на незаконні дії [PERSON], але йому було відмовлено та визнано дії останнього законними. Враховуючи характер, обсяг та глибину душевних страждань, морального дискомфорту, розмір заподіяної моральної шкоди оцінює в 90000 гривень. Просить визнати дії головного лікаря Комунальної медичної установи «Міська поліклініка № 3» [PERSON] у вигляді надання письмової відповіді № 225 від 07 лютого 2016 року на запит адвоката Корнієнка В.М. від 11 січня 2016 року № 3-КМУ-3 в частині розголошення конфіденційної інформації щодо нього - незаконними, стягнути з Комунальної медичної установи «Міська поліклініка № 3» та Чернівецької міської ради у солідарному порядку на його користь суму заподіяної моральної шкоди в сумі 90000 грн. Ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 14 вересня 2017 року відкрито провадження у даній справі. Ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 09 жовтня 2017 року за клопотанням позивача [PERSON] забезпечено докази, витребувано з Комунальної медичної установи «Міська поліклініка № 3» письмові докази по справі: копію наказу, розпорядження або іншого локального акту про прийняття на роботу на посаду головного лікаря Комунальної медичної установи «Міська поліклініка № 3» - [PERSON], належно завірену копію трудового договору чи контракту, на підставі якого був прийнятий на роботу головний лікар Комунальної медичної установи «Міська поліклініка № 3» - [PERSON], копію посадової інструкції на підставі якої, здійснює свою трудову діяльність головний лікар Комунальної медичної установи «Міська поліклініка № 3» - [PERSON], копію запиту адвоката Корнієнка В.М. та відповідних додатків на підставі якого, ним була отримана інформація від Комунальної медичної установи «Міська поліклініка № 3» відносно [PERSON], інформацію про притягнення до відповідальності за порушення трудової дисципліни головного лікаря Комунальної медичної установи «Міська поліклініка № 3» - [PERSON] протягом 2015-2016 р.р. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити, пояснивши суду, що предметом його позову є надання інформації про його медичні дані головним лікарем [PERSON] адвокату Корнієнко у вигляді довідки від 07 березня 2016 року на запит останнього. Головний лікар [PERSON], як особа, яка згідно законодавства зобов'язана зберігати інформацію про стан здоров'я безпідставно та незаконно таку конфіденційну інформацію розголосив та надав сторонній особі - адвокату Корнієнко без його згоди. Незаконними діями головного лікаря порушено його право на охорону та збереження конфіденційної інформації щодо стану його здоров'я, чим порушено право на повагу до приватного та сімейного життя, яке гарантовано ст.8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Такими незаконними діями головного лікаря йому завдано моральної шкоди, яку просить стягнути солідарно з відповідачів - Комунальної медичної установи «Міська поліклініка №3», Чернівецької міської ради. Представник відповідача КМУ «Міська поліклініка № 3» та відповідач - [PERSON]в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити в задоволенні позову, пояснив, що інформація, надана на адвокатський запит адвоката Корнієнка В.М. була надана для використання в судовому засіданні. Представники відповідача [PERSON]- Корнієнко В.М., [PERSON]в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просили відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що позовні вимоги не доведені, стан здоров'я позивача є належним, а тому розголошення відомостей, розкриття таємниці про стан здоров'я не відбулося, дійсно відповідь на запит адвоката була надана, хоча [PERSON] цю відповідь не підписував. Адвокат зробив запит, діючи на підставі законів та Конституції України, на захист прав інших осіб. Представник відповідача Чернівецької міської ради - [PERSON]в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що Управління охорони здоров'я Чернівецької міської ради звернулося до юридичного управління міської ради щодо подання правової оцінки діям головного лікаря КМУ «Міська поліклініка №3», вже після того, як конфіденційна інформація, на думку позивача, вже була надана, а тому вважають, що ні управління охорони здоров'я, ні юридичне управління міської ради жодної конфіденційної інформації не розголошували, а отже і жодної шкоди позивачу своїми діями не завдали. Засновник не відповідає за дії юридичної особи, а Комунальна медична установа «Міська поліклініка №3» є юридичною особою. Заслухавши доводи сторін, допитавши свідка, дослідивши докази, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає до часткового задоволення. Згідно ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров'я визнані в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Частина 2 ст. 32 Конституції України не допускає збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди. Таким чином, лише фізична особа, якої стосується конфіденційна інформація, відповідно до конституційного та законодавчого регулювання права особи на збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації має право вільно, на власний розсуд визначати порядок ознайомлення з нею інших осіб, держави та органів місцевого самоврядування, а також право на збереження її у таємниці. Конституційне та законодавче регулювання права на невтручання в особисте та сімейне життя узгоджується із міжнародно-правовими актами. Так, у статті 12 Загальної декларації прав людини 1948 року встановлено, що ніхто не може зазнавати безпідставного втручання у його особисте і сімейне життя, безпідставного посягання на недоторканність його житла, таємницю його кореспонденції або на його честь і репутацію. Кожна людина має право на захист законом від такого втручання або таких посягань. У Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року визначено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції; органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров'я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб (стаття 8). Міжнародним пактом про громадянські і політичні права 1966 року встановлено, що ніхто не повинен зазнавати свавільного чи незаконного втручання в його особисте і сімейне життя, свавільних чи незаконних посягань на недоторканність його житла або таємницю його кореспонденції чи незаконних посягань на його честь і репутацію (пункт 1 статті 17). Стаття 286 ЦК України охороняє право фізичної особи на таємницю про стан свого здоров'я, факт звернення за медичною допомогою, діагноз, а також про відомості одержані при її медичному обстеженні. Фізична особа зобов'язана утримуватися від поширення інформації, зазначеної у частині першій цієї статті, яка стала їй відома у зв'язку з виконанням службових обов'язків або з інших джерел (частини 1, 3 ст. 286 ЦК України). Відповідно до частини 1, 2 ст.11 Закону України «Про інформацію», інформація про фізичну особу (персональні дані) - відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована. Не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та захисту прав людини. До конфіденційної інформації про фізичну особу належать, зокрема, дані про її національність, освіту, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоров'я, а також адреса, дата і місце народження. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про інформацію» за порядком доступу інформація поділяється на відкриту інформацію та інформацію з обмеженим доступом. Будь-яка інформація є відкритою, крім тієї, що віднесена законом до інформації з обмеженим доступом. Інформацією з обмеженим доступом є конфіденційна, таємна та службова. Конфіденційною є інформація про фізичну особу, а також інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб'єктів владних повноважень. Конфіденційна інформація може поширюватися за бажанням (згодою) відповідної особи у визначеному нею порядку відповідно до передбачених нею умов, а також в інших випадках, визначених законом (частини 1, 2 статті 21 ЗУ « Про інформацію»). Стаття 10 Закону України «Про доступ до публічної інформації» зобов'язує розпорядника інформації використовувати її лише з метою та у спосіб, визначений законом. Згідно із статтею 39-1 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров'я», пацієнт має право на таємницю про стан свого здоров'я, факт звернення за медичною допомогою, діагноз, а також про відомості, одержані при його медичному обстеженні. Забороняється вимагати та надавати за місцем роботи або навчання інформацію про діагноз та методи лікування пацієнта. Стаття 40 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров'я» забороняє медпрацівникам розголошувати відомості про стан здоров'я пацієнта: медичні працівники та інші особи, яким у зв'язку з виконанням професійних або службових обов'язків стало відомо про хворобу, медичне обстеження, огляд та їх результати, інтимну і сімейну сторони життя громадянина, не мають права розголошувати ці відомості, крім передбачених законодавчими актами випадків. Судом встановлено, що [PERSON] проживає в [ADDRESS] та перебуває на медичному обліку за місцем свого проживання у Комунальній медичній установі «Міська поліклініка № 3». 11 січня 2016 року адвокатом Корнієнко В.М. на підставі ст.ст. 1-6, 19-20, 23-24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», в зв'язку з наданням юридичної допомоги потерпілому [PERSON] по справі про дорожньо-транспортну пригоду, було направлено запит в КМУ « Міська поліклініка №3», в якому просив повідомити інформацію та надати копії документів щодо проходження обстеження [PERSON] для отримання посвідчення водія та якої категорії, якщо проходив медичний огляд, повідомити для якої категорії транспортних засобів було надано дозвіл, чи було встановлено під час медичного обстеження будь-які обмеження для керування транспортними засобами, «керування в окулярах», інше, повідомити П.І.Б. лікарів та інших медичних працівників, які проводили медичний огляд [PERSON] в 2000-2008 р. та встановили обмеження в керуванні транспортними засобами, повідомити дату видачі та номер довідки про медичне обстеження [PERSON]В, чи відомо де зберігається довідка про медичне обстеження, чи було рекомендовано під час проходження медичного обстеження [PERSON] проходити лікування у медичних закладах по виявленим обмеженням, чи знадиться в архіві установи інформація/медичні документи про проходження обстеження/лікування [PERSON] в 2000-2015 р. в інших медичних закладах, чи зберігаються в архіві медичні документи відносно [PERSON] про проходження в 2000-2015 р. медичного обстеження/лікування, чи було повідомлено [PERSON] в 2000-2008 р. після проведення медичного обстеження про наявні/ виявлені обмеження для керування транспортними засобами, чи було зафіксовано в особистій медичній картці зазначені обмеження, надати копії документів, які підтверджують відповідь ( а.с. 126-130). Свідок [PERSON] суду підтвердив, що йому надавав правову допомогу адвокат Корнієнко В.М. при розгляді у Шевченківському районному суді м.Чернівці справи про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] з приводу вчинення дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 28 жовтня 2015 року, учасником якої був і сам свідок. Під час слухання справи [PERSON] прижмурювався. Він особисто відносив запит адвоката Корнієнко В.М. в поліклініку, відповідь на запит він не бачив та не отримував. Головним лікарем КМУ «Міська поліклініка № 3» [PERSON] на запит адвоката Корнієнка В.М. від 11 січня 2016 року за № 3-КМУ-3 було надано відповідь від 07 березня 2016 року про те, що [PERSON], [INFO], мешканець м.Чернівці, вул.Південно-Кільцева, 6/137 проходив медичний огляд (для медичної довідки щодо придатності до керування транспортним засобом) в 2007 році, додатком до даної відповіді була ксерокопія медичної картки огляду водія [PERSON] ( а.с.26-27). [PERSON] було подано скаргу від 09 червня 2016 року до Управління охорони здоров'я Чернівецької міської ради, в якій останній просив притягнути до дисциплінарної відповідальності головного лікаря КМУ «Міська поліклініка № 3» [PERSON] та накласти дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення за незаконне розголошення лікарської таємниці про стан його здоров'я (а.с.34-38). 01 липня 2016 року [PERSON] по суті скарги [PERSON] було надано пояснення начальнику управління охорони здоров'я Чернівецької міської ради [PERSON], згідно якого останній повідомив, що 07.03.2016 року вихідний №225 було подано відповідь на запит адвоката Корнієнка В.М. для застосування в адміністративній справі, разом із відповіддю було надано копію медичної картки огляду водія транспорт у №108993/77 від 08.02.2007 р., яка не містить конфіденційну інформацію щодо стану здоров'я [PERSON], яка є без обмежень та свідчить виключно про придатність особи до безпечного керування транспортним засобом. Копія медичної карти надана лише для застосування у судовому процесі (а.с.41). Згідно відповіді Управління охорони здоров'я Чернівецької міської ради від 11 липня 2016 року № К-125 [PERSON] повідомлено про розгляд його скарги, юридичне управління міської ради вважає, що надаючи інформацію щодо медичної картки огляду водія, головний лікар КМУ «Міська поліклініка № 3» [PERSON] діяв в межах чинного законодавства (а.с.39-40). Однак, суд вважає, що факт розповсюдження головним лікарем КМУ «Міська поліклініка №3» [PERSON] конфіденційної інформації про стан здоров'я [PERSON], про проходження ним медичного обстеження без його згоди серед третіх осіб - адвокату Корнієнко В.М., є порушенням прав, свобод і законних інтересів людини та недотримання приписів Конституції України, вимог інформаційного та медичного законодавства. Головний лікар [PERSON], як розпорядник інформації про стан здоров'я пацієнта [PERSON], його згоди і дозволу на її використання і поширення не отримував, а тому, надавши на запит адвокату Корнієнко В.М. конфіденційну інформацію про стан здоров'я та обстеження [PERSON] діяв незаконно, всупереч вимог вище наведених норм права. В рішенні Конституційного Суду України від 20.01.2012 року № 2-рп/2012 зазначено, що відповідно до ч.1 та 2 ст.32 Основного Закону України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, тобто використовувати та поширювати конфіденційну інформацію про особу без її згоди. Лише фізична особа, якої стосується конфіденційна інформація, має право вільно на власний розсуд визначати порядок ознайомлення з нею інших осіб, держави та органів місцевого самоврядування, а також право на збереження її у таємниці. Згідно рішення Конституційного Суду України від 30 жовтня 1997 року № 5 у справі Устименка, медична інформація, тобто свідчення про стан здоров'я людини та її історія хвороби, за своїм правовим режимом належить до конфіденційної. Стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод декларує захист від втручання в приватне життя особи, розповсюдження конфіденційної інформації про стан здоров'я людини без її згоди є безумовним, протиправним втручанням в її приватне життя. Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року, суди застосовують під час розгляду справ Конвенцію та практику суду як джерело права. Це означає, що розглядаючи справи у національних судах, можна застосовувати усі рішення Європейського суду з прав людини, в тому числі й ті, які прийняті не щодо України, як аргументацію своєї правової позиції. При чому використовувати можна не лише резолютивну частину, а й окремі висновки, зроблені Європейським судом з прав людини. Норма ст. 40 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров'я» визначає один із найважливіших деонтологічних принципів - збереження лікарської таємниці. Також медичні працівники зобов'язані дотримуватись вимог професійної етики. У статті 78 цього Закону закріплюються професійні обов'язки медичних працівників, де у п. «г» міститься обов'язок зберігати лікарську таємницю. Аналізуючи текст Клятви лікаря затверджений Указом Президента від 15.06.1992 року, закріплений обов'язок лікаря зберігати лікарську таємницю і не використовувати її на шкоду людині. У контексті цього, у рішенні Європейського суду в справі "М.С. проти Швеції" від 27 серпня 1997 р. вказано, що конфіденційність відомостей про здоров'я є основним принципом правової системи держав - учасниць Конвенції. Національне законодавство повинно забезпечувати нерозголошення відомостей про стан здоров'я, якщо це не відповідає ст. 8 згаданої Конвенції. Охорона даних особистого характеру, й особливо медичних даних, має основоположне значення для здійснення права на повагу до приватного та сімейного життя. У Рішенні ЄСПЛ у справі З. проти Фінляндії ("Z v.s. Finland"), суд наголосив, що захист персональних даних - у даній справі медичного характеру - має фундаментальне значення для реалізації особою свого права на повагу до приватного та сімейного життя. Відповідно держава зобов'язана визначити ефективні гарантії, аби запобігти оприлюдненню такої інформації. Суд бере до уваги фундаментальне значення захисту персональних даних, причому не лише медичних, для здійснення права на повагу до приватного та сімейного життя, як це гарантується ст. 8 Конвенції. Повага конфіденційних даних про фізичний стан є суттєвим принципом у правових системах усіх держав - учасниць Конвенції. Суттєво важлива не тільки повага до особистого життя хворих, але також їхня довіра до представників медичної професії і служби охорони здоров'я загалом. Без такого захисту ті, хто потребує медичної допомоги, можуть утриматися від надання інформації особистого чи інтимного характеру, необхідної для потрібного лікування і навіть від звернення за такою допомогою, ставлячи під загрозу своє здоров'я, у випадку заразних хвороб і здоров'я суспільства. Тому внутрішнє законодавство повинно надавати належні гарантії для запобігання поширенню або розголошенню таких даних про здоров'я людини, що не сумісні з гарантіями ст. 8 Конвенції. Предметом оскарження по даній справі є також порушення лікарської таємниці з боку працівників медичних закладів, коли останні надають на запити інформацію, на отримання якої запитувачі не мають права. Показовим в цьому плані, є рішення Європейського суду з прав людини від 06 червня 2013 року по справі «[PERSON] та інші проти Росії». Суд зазначив, що порушення права на невтручання в особисте життя, яке гарантоване статтею 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод, полягало в тому, що інформація про відмову заявників від переливання крові була надана комітетом охорони здоров'я на запит прокуратури. Запит на вказану інформацію подавався прокуратурою в рамках розслідування, яке проводилося стосовно релігійної організації, членами якої були заявники. Суд визнав невиправданим таке втручання в особисте життя заявників. Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) зобов'язав Росію виплатити громадянкам [PERSON] та [PERSON] компенсацію в сумі 5000 євро (6622 долари США) кожній. Російські правоохоронні органи без дозволу вищезгаданих осіб отримали їхню особисту медичну документацію. Суд визнав такі дії порушенням фундаментального права на недоторканність приватного життя і охарактеризував це право як «особливо важливий принцип», гарантований Європейською конвенцією. Згідно ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з частиною першою статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до частини першої статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. Головний лікар [PERSON] вчинив незаконні дії по розголошенню конфіденційної інформації про стан здоров'я та проходження медичного обстеження [PERSON]В без його згоди, з використанням посадового становища, а тому відповідачем є юридична особа -Комунальна медична установа «Міська поліклініка №3», з якою [PERSON] перебуває в трудових відносинах. Згідно з розпорядженням секретаря Чернівецької міської ради [PERSON] №858-к від 12.12.2012 р. внесено зміни в трудовий контракт секретаря Чернівецької міської ради з [PERSON] - головним лікарем комунальної медичної установи «Міська поліклініка №3», виклавши його в поточній редакції від 01.01.2013 №1342, на термін з 01.01.2013 року по 31.03.2016 року. Додатком до даного розпорядження є трудовий контр акт від 01 січня 2013 року №1342 ( а.с. 190, 191-193). Відповідно до розпорядження №288-к від 31.03.2016 р. Чернівецького міського голови призначено [PERSON] головним лікарем комунальної медичної установи «Міська поліклініка №3», що належить до комунальної власності територіальної громади м.Чернівців, за трудовим контрактом ( строковим трудовим договором) в редакції від 01.04.2016 року №1639, на термін з 01.04.2016 року по 31.03.2021 року, за його згодою. Додаток до розпорядження сам трудовий договір від 01.04.2016 року №1639 ( а.с. 121-124,125). Щодо позовної вимоги позивача про стягнення моральної шкоди солідарно з відповідачів Комунальної медичної установи «Міська поліклініка №3» та Чернівецької міської ради, суд вважає, що моральну шкоду заподіяну позивачу порушенням його цивільного права слід стягнути з відповідача юридичної особи - Комунальної медичної установи «Міська поліклініка №3», з якою перебуває в трудових відносинах головний лікар [PERSON] Що стосується стягнення моральної шкоди з Чернівецької міської ради, яка є засновником КМУ « Міська поліклініка №3», то така вимога не підлягає до задоволення, засновник не несе відповідальність за шкоду спричинену працівниками при виконанні своїх обов'язків, які перебувають у трудових відносинах з юридичною особою. У пунктах 3, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 (зі змінами та доповненнями) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз'яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються характер, обсяг та глибина душевних страждань позивача, моральний дискомфорт, втрата довіри до медичного закладу. При цьому суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості і визначає розмір моральної шкоди в розмірі 2000 гривень, який слід стягнути з Комунальної медичної установи «Міська поліклініка №3» на користь позивача. На підставі викладеного, ст. ст.3, 32 Конституції України, ст. ст. 23, 286, 1167, 1172 ЦК України, п.п. 3, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 (зі змінами та доповненнями) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», ст.ст.11, 20, 21, Законом України «Про інформацію», ст.ст. 39-1, 40, 78 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров'я»,

Outcome: partial