Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Полтавського районного суду Полтавської області із позовом про визнання права власності на садовий будинок в порядку спадкування за законом. Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що після смерті її батька [PERSON] звернулася в нотаріальну контору та прийняла спадщину за померлим батьком, отримавши свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,0586 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ., однак не змогла отримати свідоцтво на право на спадщину за законом на [ADDRESS] , який залишився після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , в зв`язку з відсутністю документів, необхідних для вчинення нотаріальної дії. Таким чином, в зв`язку з неможливістю реалізувати свої спадкові права, позивач вказувала, що вимушена звернутися до суду з даним позовом та просила визнати за нею право власності на [ADDRESS] » , що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після померлого [INFO] року [PERSON] , який є її батьком. В судове засідання позивач не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Представник відповідача - Абазівської сільської ради Полтавського району, в судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву, в якій просить справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги задовольнити. Представник третьої особи Другої полтавської державної нотаріальної контора в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином, на адресу суду направив заяву про розгляд справи без його участі, при вирішенні справи покладалась на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] за цим позовом є спадкоємцем за законом після батька - [PERSON] , померлого [INFO] . Позивач, прийняла спадщину у відповідності до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, оскільки у встановлений законом строк звернулась до Другої полтавської державної нотаріальної контори із письмовою заявою про прийняття спадщини, про що свідчить спадкова справа N 357/2016 заведена 12.12.2016 року. 22.02.2018 року йому було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, реєстровий № 2-75, що складається з земельної ділянки площею 0,0586 га, кадастровий номер [NUMBER] , цільове призначення для індивідуального садівництва, за адресою: [ADDRESS] (а.с.9). Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 16.03.2019 року, № 02-31, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, а саме: [ADDRESS] , який залишився після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , в зв`язку з відсутністю документів, необхідних для вчинення нотаріальної дії (а.с.3). Згідно довідки ПП "Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор" від 13.03.2019 року, № 2273, реєстрація права власності на [ADDRESS] за адресою: [ADDRESS] не проводилась (а.с. 10). Відповідно до виготовленого ПП "Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор" технічного паспорту від 01.03.2019 року садовий будинок [ADDRESS], що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , будівництвом завершений, загальна площа садового будинку літ А-1 - 29.1 кв.м., погріб а 1 пл. 3.1 кв.м. (а.с. 4-8). Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Виходячи з вимог ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 Цивільного кодексу України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. У відповідності до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Приймаючи до уваги викладене, суд дійшов висновку, що позов є законним та обґрунтованим, а тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved