Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-10 00:00:00

В травні 2021 року позивач Служба у справах дітей Білоцерківської міської ради, яка діє в інтересах малолітньої дитини [PERSON] звернулася до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , третя особа: центр соціально-психологічної реабілітації дітей «Злагода» про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, посилаючись на наступні обставини. Служба у справах дітей Білоцерківської міської ради порушує питання про позбавлення [PERSON] . [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , батьківських прав щодо їхнього малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з тим, що батьки дитини ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків з виховання малолітнього сина. Так, в ході розгляду справи встановлено, що 21.12.2019 року близько 12 год. працівниками Білоцерківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області в лісосмузі неподалік вулиці Митрофанова в м. Біла Церква з ознаками алкогольного сп`яніння була виявлена відповідачка [PERSON] разом із її малолітнім сином [PERSON] . У зв`язку з тим, що життю та здоров`ю дитини загрожувала небезпека на підставі акту органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 21.12.2019 року малолітній [PERSON] працівниками поліції був влаштований в центр соціально-психологічної реабілітації дітей «Злагода», де він перебуває і дотепер. А через три дні батько дитини [PERSON] звернувся із заявою до служби у справах дітей Білоцерківської міської ради в якій просив не повернути сина додому, а навпаки просив влаштувати його в центр соціально-психологічної реабілітації дітей «Злагода» ще на два місці. Відповідно до інформації адміністрації центру соціально-психологічної реабілітації дітей «Злагода» мати дитини [PERSON] жодного разу не відвідала свого сина в закладі, не цікавилася його життям та здоров`ям. Батько дитини [PERSON] наголосив, що йому потрібний час щоб визначитися з подальшою долею сина, оскільки стверджує що він не є біологічним батьком малолітнього, що йому набридли всі ці розмови з приводу дитини. З метою вирішенні питання подальшого перебування малолітнього [PERSON] в центрі соціально-психологічної реабілітації дітей «Злагода» була проведена відповідна робота з батьком дитини [PERSON] . Після чого він 01.03.2021 року звернувся до служби у справах дітей Білоцерківської міської ради із заявою про повернення йому малолітнього сина [PERSON] із центру соціально-психологічної реабілітації дітей «Злагода». Під час опрацювання даної заяви з`ясовано, що [PERSON] потребує підвищення батьківського потенціалу. З його слів, він не має наміру забирати сина додому, планує його влаштувати до інституційного закладу з можливістю брати участь у його вихованні та забирати на вихідні додому, оскільки в силу зайнятості не має змоги належним чином доглядати за сином. Мати дитини [PERSON] не здатна задовольнити потреби сина, батьківський потенціал у неї відсутній. Зі слів [PERSON] , мати дитини не спроможна виконувати свої батьківські обов`язки через алкогольну залежність та психологічні розлади. 21.04.2021 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Білоцерківської міської ради було розглянуто заяву вищевказану [PERSON] та прийнято рішення про доцільність підготовки та подання службою у справах дітей Білоцерківської міської ради до суду позову про позбавлення відповідачів батьківських прав щодо їхнього малолітнього сина. Також звертають увагу суду на те, що малолітній [PERSON] з вини його батьків майже півтора року перебуває в інституційному закладі, чим порушується задеклароване в усіх вітчизняних та міжнародних документах право дитини на проживання та виховання в сім`ї. Вважають, що вказані обставини підтверджують факти ухилення відповідачів від виконання своїх батьківських обов`язків, позбавлення відповідачів батьківських прав щодо їхнього малолітнього сина у цьому випадку допустиме, оскільки наявна їх вина і вони не можуть змінити свою поведінку на краще. Встановлено, що малолітній [PERSON] із своєю матір`ю [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] та має право на користування цим житлом. Статтею 17 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що суд у разі позбавлення батьків батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав одночасно накладає заборону на відчуження майна та житла дітей, про що повідомляє нотаріуса за місцем знаходження майна та житла. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей. Згідно з положеннями ч. 3 ст. 166 Сімейного кодексу України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Згідно з п. 7 Порядку забезпечення соціального захисту дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, у тому числі таких, які постраждати від жорстокого поводження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2020 року № 585, координацію діяльності щодо виявлення та захисту дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, а також безпосереднє ведення їх справ здійснюють служби у справах дітей районних, районних у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад, сільських, селищних рад об`єднаних територіальних громад. Статтею 4 Закону України «Про органи і служби у справах дітей та спеціальні установи для дітей» визначено, що одними із основних завдань служби у справах дітей є проведення роботи з соціально-правового захисту дітей, запобігання їх бездоглядності, вжиття заходів для соціального захисту дітей. Тому, просили суд позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , щодо його малолітнього сина [PERSON] . [INFO] , позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , щодо її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , стягнути з [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання його малолітнього сина [PERSON] . [INFO] , в розмірі 1/4 частини від усіх його доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня подачі позовної заяви до досягнення дитиною повноліття, стягнути з [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини від усіх її доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня подачі позовної заяви до досягнення дитиною повноліття, прийняти рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок малолітнього [PERSON] , [INFO] , у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язати адміністрацію центру соціально-психологічної реабілітації дітей «Злагода» відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду, накласти заборону на відчуження житла, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в якому зареєстрований та має право на користування ним малолітній [PERSON] , [INFO] , про що повідомити нотаріуса за місцем знаходження житла ( а. с. 1-5 ). Протоколом автоматизованого розподілу між суддями від 07.05.2021 року, головуючим суддею визначено Орєхова О.І. ( а. с.27 ). Відповідно до ч. 6 ст. 187 ЦПК України у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання ( перебування ) такої фізичної особи. 11 травня 2021 року здійснено запити стосовно відомостей про реєстрацію місця проживання відповідачів ( а. с. 31, 32 ). 09 червня 2021 року за вх. № 26897 та за вх. № 26899 судом отримано з відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС в Києві та Київській області щодо зареєстрованого місця проживання ( перебування ) відповідачів ( а. с. 37, 38 ). Згідно ч. 1 ст. 187 ЦПК України якщо відповідачем вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, суд відкриває провадження не пізніше наступного дня з дня отримання судом у порядку, передбаченому частиною восьмою цієї статті, інформації про зареєстроване у встановлено законом порядку місце проживання ( перебування ) фізичної особи - відповідача. Ухвалою судді від 11.06.2021 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження. Постановлено провести розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Призначено в підготовче судове засідання у справі на 10 годину 30 хвилин 13 липня 2021 року ( а. с. 39-40 ). Ухвалою суду від 13 вересня 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 15 годину 30 хвилин 06 жовтня 2021 року ( а. с.63-64 ). В судове засідання представник позивача Махаринський Г.В., який діє на підставі довіреності не з`явився, надав до суду заяву, отримана судом 11.11.2021 року, в якій просив справу розглядати без участі представника позивача. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, 11.11.2021 року судом отримано клопотання про розгляд справи у його відсутність та позовні вимоги визнає. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце слухання справи повідомлена належним чином, про що в матеріалах справи свідчить наявне поштове повідомлення про вручення, з якого вбачається, що остання судову повітку про слухання справи в Білоцерківському міськрайонному суді 11.11.2021року о 16 годині 00 хвилин особисто отримала 29.10.2021 року. Представник третьої особи Маценко І.Л., яка діє на підставі довіреності в судове засідання не з`явилася, 11.11.2021 року судом отримано заяву, в якій остання просила проводити розгляд справи у її відсутність та підтримала позовні вимоги Служби у справах дітей БМР про позбавлення відповідачів батьківських прав. Відповідно до ч. 5 ст. 128 ЦПК України судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи,які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно. Оскільки, відповідачка [PERSON] отримала судову повістку особисто 29.10.2021 року, в якій було зазначено про розгляд справи 11.11.2021 року, тому відповідач завчасно та належним чином була повідомлена. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги Служби у справах дітей Білоцерківської міської ради підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Судом встановлені наступні обставини та спірні їм правовідносини. Згідно наявного в матеріалах справи свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] убачається, що батьками останньої є [PERSON] та [PERSON] , про що в матеріалах справи свідчить наявне свідоцтво про народження ( а. с. 8 ). Відповідачі по справі [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 27.06.200 року, про що в матеріалах справи свідчить наявне свідоцтво про шлюб ( а. с. 9 ). З Акту органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитини та її доставку від 21 грудня 2019 року вбачається, що 21.12.2019 року близько 12 год. працівниками Білоцерківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області в лісосмузі неподалік вулиці Митрофанова в м. Біла Церква з ознаками алкогольного сп`яніння була виявлена відповідачка [PERSON] разом із її малолітнім сином [PERSON] . У зв`язку з тим, що життю та здоров`ю дитини загрожувала небезпека малолітній [PERSON] працівниками поліції був влаштований в центр соціально-психологічної реабілітації дітей «Злагода» ( а.с.11 ). Наказом Служби у справах дітей БМР Київської області за № 234 від 21.12.2019 року вирішено влаштувати малолітнього [PERSON] , [INFO] до складу вихованців центру соціально-психологічної реабілітації дітей «Злагода» ( а. с. 12 ). 23 грудня 2019 року центром соціально-психологічної реабілітації дітей «Злагода» було зараховано малолітнього [PERSON] , 02 січня 2015 року до складу вихованців даного центру, про що свідчить лист спрямований на адресу начальнику служби у справах дітей БМР ( а. с. 13 ). 24 грудня 2019 року батько дитини [PERSON] звернувся із заявою до служби у справах дітей Білоцерківської міської ради в якій просив не повертати сина додому, а навпаки просив влаштувати його в центр соціально-психологічної реабілітації дітей «Злагода» ще на два місці. ( а. с. 14 ). Відповідно до інформації адміністрації центру соціально-психологічної реабілітації дітей «Злагода» мати дитини [PERSON] жодного разу не відвідала свого сина в закладі, не цікавилася його життям та здоров`ям. Батько дитини [PERSON] наголосив, що йому потрібний час щоб визначитися з подальшою долею сина, оскільки стверджує що він не є біологічним батьком малолітнього, що йому набридли всі ці розмови з приводу дитини ( а. с. 15 ). Наказом Служби у справах дітей БМР Київської області за № 44 від 24.02.2021 року взято на облік малолітнього [PERSON] , [INFO] , яка перебуває у складних життєвих обставинах у зв`язку із ухиленням батьків від виконання своїх обов`язків ( а.с.10). 01.03.2021 року батько дитини [PERSON] звернувся до служби у справах дітей Білоцерківської міської ради із заявою про повернення йому малолітнього сина [PERSON] із центру соціально-психологічної реабілітації дітей «Злагода» ( а. с. 16 ). З Акту оцінки потреб сім`ї/особи , яке проведено в період з 0.03.2021 року по 16.03.2021 року вбачається, що [PERSON] потребує підвищення батьківського потенціалу. З його слів, він не має наміру забирати сина додому, планує його влаштувати до інституційного закладу з можливістю брати участь у його вихованні та забирати на вихідні додому, оскільки в силу зайнятості не має змоги належним чином доглядати за сином. Мати дитини [PERSON] не здатна задовольнити потреби сина, батьківський потенціал у неї відсутній. Зі слів [PERSON] , мати дитини не спроможна виконувати свої батьківські обов`язки через алкогольну залежність та психологічні розлади. В помешканні за адресою: [ADDRESS] зареєстровано [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] [PERSON] зареєстрований в [ADDRESS] . Власником вищевказаної квартири є [PERSON] та [PERSON] . В помешканні двокімнатна квартира де проживають [PERSON] , [PERSON] , донька [PERSON] разом із хлопцем в окремій кімнаті. В помешканні присутній неприємний запах від наявного пса, для сина [PERSON] не створені умови для повноцінного розвитку та життєдіяльності, відсутнє окреме спальне місце та місце для гри та виконання домашніх завдань ( а. с. 19-23 ). З висновку оцінки потреб сім`ї вбачається, що батьки ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків із вихованням дитини, [PERSON] потребує підвищення батьківського потенціалу, а [PERSON] не здатна задовольнити потреби дитини, батьківський потенціал відсутній. Складні життєві обставини носять затяжний характер та поглиблюються ( а. с. 24 ). Рішенням виконавчого комітету БМР Київської області за № 539 від 27 липня 2021 року, орган опіки та піклування дійшов висновку, що [PERSON] та [PERSON] в порушення вимог чинного законодавства України з питань охорони дитинства ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків з виховання сина, що є правовою підставою для позбавлення їх батьківських прав. Позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] щодо малолітнього сина [PERSON] , [INFO] є доцільним та таким, що відповідає інтересам дитини ( а. с. 58-59 ). В зазначеному висновку вказано, що за інформацією адміністрації центру соціально-психологічної реабілітації дітей «Злагода» мати дитини [PERSON] жодного разу не відвідала свого сина в закладі, не цікавиться його життям та здоров`ям. Батько дитини [PERSON] наголосив, що йому потрібен час, щоб визначитися з подальшою долею сина, оскільки стверджує, що він не є біологічним батьком малолітнього, що йому набридлі всі розмови з приводу дитини. Наразі, батьки свого не відвідують в центрі «Злагода», не цікавляться станом його здоров`я, не утримують матеріально ( лист від12.02.2021 року за вих. № 54-Д та від 12.07.2021року за вих.№ 368-Д ). Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч. 4 ст. 155 Сімейного кодексу України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по виханню дитини. Відповідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Таке рішення має бути прийнято з метою захисту інтересів неповнолітньої дитини, яка фактично позбавлена його батьківського піклування. Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58). Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ передбачено, що, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 березня 2019 року ( справа № 631/2406/15-ц провадження № 61-36905св18 ). Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У справі «Мамчур проти України» від 16.07.2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (§ 100). Як зазначено вище, відповідач [PERSON] звертаючись до суду 11.11.2021 року з заявою про розгляд справи у його відсутність, також визнав позовні вимоги та не заперечував проти позовних вимог Служби у справах дітей БМР Київської області щодо позбавлення його батьківських прав. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідач [PERSON] в свою чергу в судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце слухання справи, жодних заяв та клопотань від останньої на адресу суду не надходило, як і не надходило відзив на позовну заяву позивача, тобто, саме таким чином розпорядилася своїми правами. Зазначене свідчить про байдужість відповідача [PERSON] . Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Всі наведені вище факти, як кожен окремо так в сукупності, свідчать проте, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] , свідомо ухиляються від покладеного на них обов`язку по вихованню своєї дитини, не піклується про фізичний і духовний розвиток свого сина [PERSON] , не відвідують, не надають матеріальної допомоги на його утримання. Судом було вирішено не заслуховувати у судовому засіданні дитину, з метою не допущення порушення їх емоційного, психологічного стану, враховуючи вік дитини. За наведених вище підстав суд прийшов до переконання, що відповідачі по справі, в порушення вимог чинного законодавства України з питань охорони дитинства ухиляються від виконання батьківських обов`язків, що є правовою підставою для позбавлення їх батьківських прав. В судовому засіданні встановлено відсутність об`єктивних підстав, які б зумовлювали таку тривалу неналежну поведінку матері по відношенню до своєї дитини, батько в свою чергу не заперечував проти вимог щодо позбавлення його батьківських прав стосовно його малолітнього сина [PERSON] , тому суд приходить до переконання, що інші заходи впливу на відповідачів, окрім позбавлення їх батьківських прав, будуть недостатніми, а позбавлення відповідачів батьківських прав буде відповідати в першу чергу саме інтересам дитини. З урахуванням вищенаведеного, суд вважає необхідним позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , щодо їх малолітнього сина [PERSON] . [INFO] . Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України закріплений конституційний обов`язок батьків утримувати своїх дітей. Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Статтею 180 Сімейного кодексу України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини ( аліменти ) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або в твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення, тощо. Згідно із ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1 статті 183 СК України частка заробітку ( доходу ) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. На підставі ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджується за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Враховуючі матеріальне становище дитини, матеріальне становище відповідачів, суд вважає необхідним стягнути з стягнути з [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання його малолітнього сина [PERSON] . [INFO] , в розмірі 1/4 частини від усіх його доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня подачі позовної заяви до досягнення дитиною повноліття та стягнути з [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини від усіх її доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня подачі позовної заяви до досягнення дитиною повноліття, перерахування аліментів здійснювати на особистий рахунок малолітнього [PERSON] , [INFO] , у відділенні Державного ощадного банку України, зобов`язавши адміністрацію центру соціально-психологічної реабілітації дітей «Злагода» відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Крім того, відповідно до ст. 32 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», за дітьми сиротами та дітьми, позбавленими батьківського піклування, а також особам з їх числа зберігається право на житло, в якому вони проживали з батьками, рідними до встановлення опіки, піклування, влаштування в прийомні сім`ї, дитячі будинки сімейного типу, заклади для дітей - сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування. Згідно із п. 3 ч. 3 ст. 71 Житлового кодексу України, жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців у випадках: влаштування дитини (дітей) на виховання до родичів, опікуна чи піклувальника, у прийомну сім`ю, дитячий будинок сімейного типу, заклад для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, протягом усього часу їх перебування у родичів, опікуна чи піклувальника, прийомній сім`ї, дитячому будинку сімейного типу, закладі для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування. Частиною 4 статті 17 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що суд у разі позбавлення батьків батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав одночасно накладає заборону на відчуження майна та житла дітей, про що повідомляє нотаріуса за місцем знаходження майна та житла. У відповідності до ст. 18 вказаного Закону держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку. Діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Органи опіки та піклування зобов`язані здійснювати контроль за додержанням батьками або особами, які їх замінюють, майнових та житлових прав дітей при відчуженні жилих приміщень та купівлі нового житла. Відповідно до ч. 3 ст. 25 вказаного Закон, у разі передачі дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, під опіку чи піклування, влаштування в будинки дитини, дитячі будинки, школи-інтернати, дитячі будинки сімейного типу та прийомні сім`ї жиле приміщення, в якому вони проживали, зберігається за дітьми протягом усього часу перебування їх в цих закладах, у опікунів чи піклувальників, дитячому будинку сімейного типу, прийомній сім`ї незалежно від того, чи проживають у жилому приміщенні, з якого вибули діти, інші члени сім`ї. Встановлено, що малолітній [PERSON] із своєю матір`ю [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Витягом з реєстру Білоцерківської міської територіальної громади від 26.04.2021 року та відповідно має право на користування вказаним майном. А тому, з урахуванням зазначених вище обставин та положень закону, з метою захисту житлових прав дитини, слід накласти заборону на відчуження нерухомого майна, зокрема квартиру, що за адресою: [ADDRESS] , у якій зареєстрована малолітня [PERSON] , [INFO] . Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову в повному обсязі.. Таким чином, встановлені судом обставини вказують, що вимоги позивача ( Служби у справах дітей Білоцерківської міської ради ) базуються на законі. Визнання одного з відповідачів, [PERSON] , позовних вимог - не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси третіх осіб. Частиною 1 статті 131 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 1 ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд врахує, що за подання позову немайнового характеру особою сплачується судовий збір у розмірі 0,4 прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно до Закону України "Про судовий збір" , що складає 908,00 гривень та оскільки позивача звільнено від сплати судових витрат щодо вимоги про стягнення аліментів з відповідачів стягуються судові витрати у розмірі судового збору визначено державою для розгляду справ даної категорії - 908 гривень, всього 1816,00 гривень з кожного з відповідачів ( 908 грн. + 908 грн.. за кожну вимогу ). Відповідно до вимог пункту 1 частини 1 статті 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved