Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-02 00:00:00

ПАТ „Брокбізнесбанк" в особі Дніпропетровського ГРВ звернулося із позовом до [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором. На обґрунтування своїх позовних вимог посилаються на те, що 03 квітня 2008 року між позивачем та [PERSON] укладено кредитний договір №237/508Ц, згідно якого позивач зобов'язався надати відповідачу споживчий кредит в сумі 14935 (чотирнадцять тисяч дев'ятсот тридцять п'ять) грн. 44 коп. строком на 24 місяці до 02.04.2010 року з виплатою 25% річних за користування кредитом. Факт отримання кредитної суми з каси банку підтверджується заявами на видачу готівки №0302122033 та №0302122034 від 03.04.2008 року. Свої зобов'язання за кредитним договором боржник виконував з порушенням, щомісячні платежі, передбачені згідно з графіком погашення, сплачував несвоєчасно та не в повному обсязі. За умовами п.4.2.2 кредитного договору, позичальник зобов'язаний здійснювати своєчасне повернення кредиту, сплачувати нараховані проценти, використовувати кредит за цільовим призначенням та виконувати всі свої зобов'язання у повному обсязі у строки, передбачені вищевказаним договором. Пунктом 7.1 кредитного договору передбачено, що за несвоєчасну виплату кредиту та відсотків позичальник зобов'язаний виплачувати пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період прострочення. Боржник ухиляється від добровільного повернення боргу за кредитним договором, порушуючи його умови. У зв'язку з цим банк прийняв рішення про дострокове розірвання договору та примусове стягнення боргу. Станом на 24.05.2013 року заборгованість по кредитному договору №237/508Ц від 03.04.2008 року складає всього 7760,57 грн., яка складається з: - 4186,17 грн. - по кредиту; - 1074,26 грн. - по відсотках; - 2500,14 грн. - пеня по кредиту і відсотках. Згідно ст. ст. 526, 625 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в терміни, установлені договором. Позивач прохає розірвати кредитний договір та стягнути на його користь з відповідача заборгованість за кредитним договором №237/508Ц від 03.04.2008 року в сумі 7760 грн. 57 коп., а також витрати по сплаті судового збору в сумі 229,40 грн., а всього 7989,97 грн. У судове засідання представник позивача не з'явився, до суду надійшла заява з проханням розглядати дану справу без його участі, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач у судове засідання не з'явився, надіславши заяву з проханням розглядати дану справу без його участі та залишити позов без задоволення у зв'язку з пропуском позивачем строку позовної давності. Вивчивши надані сторонами докази, даючи їм оцінку у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. Згідно вимог ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Нормами ч. 1 ст. 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. У судовому засіданні встановлено, що між сторонами в даній справі - ПАТ "Брокбізнесбанк" та [PERSON] укладено строковий кредитний договір №237/508Ц, згідно якого позивач надав відповідачу споживчий кредит в сумі 14935 (чотирнадцять тисяч дев'ятсот тридцять п'ять) грн. 44 коп. строком на 24 місяці до 02.04.2010 року з виплатою 25% річних за користування кредитом. Однак, відповідач зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконував, в зв'язку з чим і утворилася заборгованість, яку позивач і просить стягнути на свою користь. Разом з тим, позивач в справі про кінцеву дату повернення відповідачами в справі кредиту (не пізніше 02 квітня 2010 року) знав і міг звернутися до суду за захистом своїх порушених прав у встановлений чинним законодавством строк - 3 роки, тобто до 02 квітня 2013 року, але звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором лише 28 травня 2013 року, тобто після спливу трьохрічного строку позовної давності. Нормами ч. 4 ст. 267 ЦК України визначено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. За викладених обставин суд приходить до висновку про те, що в задоволенні позову ПАТ „Брокбізнесбанк" в особі Дніпропетровського ГРВ слід відмовити в зв'язку із пропуском строку позовної давності. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати повинні бути покладені на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed