Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-03 00:00:00

На розгляд суду пред`явлено вказану заяву заявлено наступні вимоги: - встановити [PERSON] додатковий строк тривалістю три місяці для прийняття спадщини, відкритої після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] ; - встановити факт, що має юридичне значення, а саме родинних відносин на підтвердження, що [PERSON] є сином [PERSON] . Позовні вимоги обґрунтовані наступним. [PERSON] є спадкоємцем першої черги за законом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . У встановлений законом шестимісячний строк позивач заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори не подав з причини необхідності первісно встановити факт смерті матері, яка померла в смт. Куйбишева Бахчисарайського району АР Крим на тимчасово окупованій території України. За отриманням свідоцтва про смерть в органах реєстрації актів цивільного стану, [PERSON] звернувся до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва на спадщину заявляючи, що майно, належне за життя спадкодавцю позивачем успадковане шляхом постійного мешкання з померлою. У видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріусом відмовлено та рекомендовано звернутися до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Крім того, нотаріусом зазначено про розбіжності в написанні прізвища українською мовою у померлої як « [PERSON] », у спадкоємця « [PERSON] ». Враховуючи вищезазначене, відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України, п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, - [PERSON] звернувся за судовим захистом оспорюваних прав. Судом за позовом [PERSON] до Кіровської районної у м. Донецьку ради порушено справу, між сторонами виникли матеріально-правові і процесуально-правові наслідки такого рішення; розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження, що узгоджується з ч. 4 ст. 19, ст. 274 ЦПК України. Відзив на позовну заяву відповідачем відповідно до ст. 191 ЦПК України подано не було. Сторони на виклик до суду не з`явилися. Позивач [PERSON] суду адресував, в порядку п. 3 ч. 1 ст. 43, ч. 3 ст. 211 ЦПК України, заяву про розгляд справи в його відсутність, заявлені вимоги підтримано. Відповідачем Кіровською районною у м. Донецьку радою причини неявки не повідомлено, судом вжито максимальні заходи для повідомлення про розгляд справи з дотриманням ст. ст. 128, 130 ЦПК України. Суду повернуто поштові повідомлення № 8530205421953, № 8530205544940 - вручення виклику видається неможливим з причини відсутності адресата (довідки Укрпошта). В розумінні п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України це є належним повідомленням про розгляд справи. Суд, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог, дослідивши докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, - приходить до наступних висновків. З матеріалів справи встановлено наступні факти та відповідні правовідносини. [PERSON] , [INFO] , уродженець сщ. Піски Ясинуватського району Донецької області, громадянин України, адреса реєстрації місця проживання: [ADDRESS] (копія паспорта, довідка про внесення відомостей до Єдиного державного демографічного реєстру - а.с. 4, 5). [INFO] померла [PERSON] (копія свідоцтва про смерть - а.с. 10). Після смерті [PERSON] , в силу ст. 1220 ЦК України, відкрилася спадщина. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. До складу спадщини після смерті [PERSON] входить нерухоме майно - земельна ділянка площею 3,2538 гектарів, розташована на території Удачненської селищної ради Покровського району Донецької області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (копія Державного Акту на право власності на земельну ділянку - а.с. 15). Згідно статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. [PERSON] за життя не скористалася наданим ст. 1234 ЦК України правом на залишення заповіту, тому спадкування здійснюється за законом. Спадкоємцями першої черги за законом відповідно до ст. 1261 ЦК України є син померлої [PERSON] , позивач по даній справі. Статтями 1268, 1269 ЦК України визначено порядок прийняття спадщини. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Позивачем [PERSON] вжито заходи для прийняття спадщини, відкритої після смерті матері, однак в реалізації юридичних прав спадкоємця виникли певні перешкоди. Постановою приватного нотаріуса Покровського міського нотаріального округу Донецької області Шемчук Н.Б. від 04.02.2019 року позивачу [PERSON] відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину після померлої [PERSON] , оскільки спадкоємцем пропущений шестимісячний строк для подачі заяви про прийняття спадщини, а також не встановлено факт родинних відносин (а.с. 16). З огляду на вказане, виникла необхідність в зверненні [PERSON] до суду з заявою про встановлення факту родинних відносин та визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Перелік фактів, які підлягають встановленню судом в окремому провадженні, викладений в ч. 1 ст. 315 ЦПК України та не є вичерпним (ч. 2 ст. 315 ЦПК України). Зокрема суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами (п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України). Згідно абз. 2 п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України за №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Аналогічно згідно п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану. Згідно копії паспорта серії [NUMBER] - [PERSON] , [INFO] , місце народження - м. Макіївка Донецької області (а.с. 8-9). Згідно копії свідоцтва про народження серія [NUMBER] - [INFO] (далі мовою оригіналу) - « [PERSON] », матірью якого записано (далі мовою оригіналу) - « [PERSON] » (а.с. 11). З вказаного вбачається різниця написання прізвища позивача [PERSON] та матері [PERSON] . Встановлення факту родинних відносин між заявником [PERSON] та [PERSON] має юридичне значення, оскільки від цього факту безпосередньо породжуються юридичні наслідки, пов`язані з необхідністю подальшого оформлення спадкових справ на спадщину, відкриту після смерті померлої. Можливість встановлення факту родинних відносин в адміністративному (не судовому) порядку на час розгляду справи відсутня. Приписами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків … має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Відповідно до ст. 13 Конвенції кожна людина, права і свободи якої, викладені у цій Конвенції, порушуються, має ефективний засіб захисту у відповідному національному органі. Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, в судовому засіданні досліджено кожний доказ, наданий стороною на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п. 27 Постанови ПВС України від 12.06.2009 року № 2 "Про практику застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції"). Згідно висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні у справі «Бочаров проти України» суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (рішення у справі «Салман проти Туреччини»)». При вирішенні даного цивільно-правового спору суд також враховує, що одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Суд вважає за необхідне зазначити, що ця позиція ґрунтується, в тому числі, на рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 року № 15-рп/2004 у справі № 1-33/2004. Суд, в сукупності письмових документальних матеріалів, наданих позивачем на підтвердження заявлених вимог про встановлення факту родинних відносних, проаналізувавши відповідне законодавство, що регулює сферу суспільних відносин в частині виниклих спірних правовідносин, з урахуванням наявних доказів по справі та подальшого належного виконання судового рішення, з урахуванням принципу юридичної визначеності, - вважає, що заява є законною та обґрунтованою, та підлягає задоволенню. Розглядаючи позовні вимоги [PERSON] в частині визначення додаткового строку для прийняття спадщини - суд зазначає наступне. Згідно листа Першої покровської державної нотаріальної контори Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) № 109/01-16 від 25.02.2020 року спадкова справа після смерті [PERSON] не відкривалась, дані про спадкоємців не відомі, свідоцтво про право на спадщину не видавалося, про що надано Інформаційну довідку зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 59565894 від 25.02.2020 року (а.с. 28, 29). Згідно ст. 1272 ЦК України за письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Враховуючи зазначене, а саме відсутність інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини, [PERSON] відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України, звернувся до суду. За змістом статті 1272 ЦК України поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Такі висновки відповідають рекомендаціям, викладеним в п. 24 постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», а також правовій позиції, висловленій Верховним судом України при розгляді справи № 6-1486цс15. Зі змісту позовних вимог вбачається, що своєчасна подача позивачем заяви про прийняття спадщини ускладнилась потребою встановлення в судовому порядку факту смерті батька, які померла на тимчасово окупованій території України. Такі пояснення суд приймає до уваги. Так, рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 23.01.2020 року по справі № 235/8784/19 (НП 2-о/235/94/20) в порядку ст. 317 ЦПК України встановлено факт смерті [PERSON] (а.с. 13-14). На підставі вказаного рішення суду 28.01.2020 року Покровським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) видано свідоцтво про смерть [PERSON] . Тобто, вже на дату складення актового запису про смерть спадкодавця сплив шестимісячний строк з дня відкриття спадщини (в розумінні ст. 1270 ЦК України). За переконанням суду, вищезазначені обставини можуть свідчити, що позивач [PERSON] об`єктивно не міг своєчасно звернутися до нотаріальної контори для оформлення спадщини після смерті матері. Ці обставини дійсно заслуговують на увагу, та причини пропуску строку подачі позивачем заяви про прийняття спадщини, судом розцінюються як поважні. Також судом враховано, що окрім позивача на спадкове майно ніхто не претендує, спадщина до цього часу ніким не прийнята, відумерлою у встановленому законом порядку не визнана, заперечень проти задоволення позову . Такий висновок суду узгоджується з тим, що Європейським судом з прав людини у справі "Ільхан проти Туреччини" акцентовано увагу, що при вирішенні питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Суд, визначаючи додатковий строк позивачу, відповідно до вказівок вищезазначеного пленуму Верховного суду України, в резолютивній частині рішення вказує відповідний період часу з моменту набрання судовим рішенням законної сили, протягом якого спадкоємець може подати заву про прийняття спадщини, а не конкретну дату, до якої спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини, та, вважає, що трьох місячний строк, є таким, що достатній для подання заяви про прийняття спадщини, та не перевищує строку, встановленого ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини. На підставі ст. ст. 1220, 1261, 1270, 1272 ЦК України,

Outcome: approved