Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-26 00:00:00

В червні 2019 року Кредитна спілка «Християнська Фортеця» звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та сплату відсотків за прострочення грошового зобов`язання. В обґрунтування пред`явлених позовних вимог позивачем вказано, що 22.08.2017 року [PERSON] звернулась до Кредитної спілки «Християнська Фортеця» з проханням про надання кредиту у розмірі 800 грн. 00 коп. на споживчі потреби на шість календарних місяців, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами із розрахунку 65,00 % річних (5,4 % на місяць), що було скріплене Кредитним договором №10063/2010-К від 22.08.2017 року. За умовами кредитного договору Відповідач зобов`язалась щомісячно сплачувати основний платіж та відсотки рівними частками у розмірі 177,02 грн. за користування кредитом. Але відповідачка несвоєчасно сплачувала за користування кредитними коштами, у зв`язку з чим виникла заборгованість. Станом на 01.06.2019 року основна сума боргу складає 545,69 грн. Відсоток за користування кредитними коштами, з урахуванням підвищеного відсотку за несвоєчасне повернення суми кредиту складає 2127,26 грн. Також, з питання повернення боргу за Кредитним договором № 10063/2010-К від 22.08.2017 р. ними були понесені витрати на надані юридичні послуги в сумі 2870,00 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без їх участі та про відсутність заперечень проти проведення заочного розгляду справи. Відповідачка у судове засідання не з`явилась. Судом вживалися заходи щодо її повідомлення про дату, час та місце розгляду справи належним чином. Відповідно до положень ч.1 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність у справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч.1 ст. 280 та відповідно до ч.1 ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. На підставі ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав: Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, 22.08.2017 року [PERSON] звернулась до Кредитної спілки «Християнська Фортеця» з проханням про надання кредиту у розмірі 800 грн. 00 коп. на споживчі потреби на шість календарних місяців, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами із розрахунку 65,00 % річних (5,4 % на місяць), що було скріплене Кредитним договором №10063/2010-К від 22.08.2017 року. Станом на 01.06.2019 року основна сума боргу складає 545,69 грн. Відсоток за користування кредитними коштами, з урахуванням підвищеного відсотку за несвоєчасне повернення суми кредиту складає 2127,26 грн. Також, з питання повернення боргу за Кредитним договором № 10063/2010-К від 22.08.2017 р. ними були понесені витрати на надані юридичні послуги в сумі 2870,00 грн. Частиною 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що в разі якщо договором встановлено обов`язок Позичальника повернути позику (кредит) частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини Позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до умов договору. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки тощо. Частина 1 ст. 625 ЦК України передбачає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Так, представником позивача вимоги про стягнення витрат за надання правової допомоги обґрунтовані належним чином та підтверджені, в матеріалах справи наявний договір про надання юридичних послуг № ЮП-02/2019 від 12.02.2019 року, укладений між ТОВ "Інфогруп" в особі керівника Черненко Л.О. та КС "Християнська фортеця" в особі Голови правління Черненко Є.В.; актом надання юридичних послуг № ЮП-9-06-2019 від 06.06.2019 року; копією платіжного доручення № 147 від 06.06.2019 року про сплату за надання юридичних послуг по позивачу в сумі 2870,00 грн., а тому суд вважає за можливе стягнути з відповідачки на користь позивача понесені ним витрати за надання правничої допомоги. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК, суд стягує з відповідачки на користь позивача судові витрати.

Outcome: approved