Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача приватного акціонерного товариства «Телерадіокомпанія «Люкс», [PERSON], [PERSON] про захист честі, гідності, ділової репутації та спростування недостовірної інформації. В обґрунтування заявленого позову та заяви про збільшення позовних вимог, позивач просить суд визнати недостовірною та такою, що порочить честь, гідність та ділову репутацію [PERSON] інформацію, поширену [INFO] року у випуску новин о 22 годині 00 хвилин на Телеканалі новин «24», про те, що: «Поки його кабінет обшукували слідчі, він утік за кордон»; «У [PERSON] знайшли аж шістдесят сім незадекларованих квартир»; «Також його звинувачують у дерибані державної землі у Київській області»; зобов'язати Приватне акціонерне товариство «Телерадіокомпанія «Люкс» (телеканал новин «24»), [PERSON] та [PERSON] спростувати недостовірну інформацію, поширену [INFO] року у випуску новин о 22 годині 00 хвилин на Телеканалі новин «24» щодо [PERSON], про те, що: «Поки його кабінет обшукували слідчі, він утік за кордон»; «У [PERSON] знайшли аж шістдесят сім незадекларованих квартир»; «Також його звинувачують у дерибані державної землі у Київській області» шляхом зачитування резолютивної частини рішення суду по даній справі протягом тижня, з моменту прийняття рішення до виконання, перед випуском новин о 22 год 00 хв на Телеканалі новин «24» ведучою випуску новин [PERSON] та/або іншими ведучими випуску новин; зобов'язати Приватне акціонерне товариство «Телерадіокомпанія «Люкс» (телеканал новин «24»), [PERSON] та [PERSON] розмістити на офіційному веб сайті Телеканалу новин «24» за адресою: http://24tv.ua/, резолютивну частину рішення суду у даній справі. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що [INFO] року в ефірі телеканалу новин «24» у вечірньому випуску новин о 22 годині 00 хвилин був анонсовано новину «Повернення мера Ірпеня» та продемонстрований відеосюжет, зміст якого порушив його честь, гідність та ділову репутацію. Відповідач [PERSON] у відеосюжеті «Повернення мера Ірпеня» поширив наступну інформацію: «Поки його кабінет обшукували слідчі, він утік за кордон»; «У [PERSON] знайшли аж шістдесят сім незадекларованих квартир»; «Також його звинувачують у дерибані державної землі у Київській області». Крім того, даний відео сюжет під назвою «Скандальний мер Ірпеня повернувся в Україну» міститься також на офіційному веб сайті телеканалу новин «24» за посиланням: [INFO], та на веб порталі YouTube за посиланням: [INFO]. Окрім цього на офіційному веб сайті телеканалу новин «24» та на веб порталі YouTube міститься і повний випуск новин [INFO] року о 22 годині за посиланнями: [INFO]. Вказану інформацію позивач вважає недостовірною та такою, що порочить його честь, гідність та ділову репутацію. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, надав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Представник відповідача приватного акціонерного товариства «Телерадіокомпанія «Люкс» [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечив повністю з мотивів викладених у запереченні. Відповідач [PERSON] та відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явились, про дату, час та місце слухання справи повідомлялись належним чином, про причини неявки в судове засідання суд не повідомили. Відповідно до ст. 169 ЦПК України суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності відповідача [PERSON] та Відповідача [PERSON] на підставі наявних у справі доказів, які вважає достатніми. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з огляду на наступне. У судовому засіданні був відтворений відеофайл випуску новин. Під час дослідження відеофайлу судом встановлено, що змістом даного відеофайлу підтверджується, що він відтворює випуск новин на каналі «24» 10 серпня о 22 годині, про що у даному відеофайлі вказує відповідач [PERSON] Окрім цього, судом було досліджено надані позивачем скріншоти веб-сторінок інтернет сайту телеканалу новин «24» та веб-порталу YouTube: [INFO], [INFO], [INFO] на яких містяться фото кадрів з відтвореного відеофайлу та назви сюжетів, що містяться у відеофайлах від [INFO] року. У суду відсутні підстави вважати, що наданий представником позивача запис відеофайлу з випуском новин [INFO] року о 22 годині 00 хвилин на телеканалі новин «24» є таким, що був підданий переробці, ушкодженню чи спотворенню. Під час відтворення випуску новин представником Приватного акціонерного товариства «Телерадіокомпанія «Люкс» (телеканал новин «24») не було надано жодних зауважень з приводу цього відео. Проаналізувавши відеофайл та скріншоти, суд вважає доведеним факт розповсюдження відповідачами викладеної у позовній заяві інформації відносно позивача [INFO] року в ефірі телеканалу новин «24» у вечірньому випуску новин о 22 годині 00 хвилин. Суд не приймає доводи представника відповідача [PERSON] про недоведеність факту поширення інформації відповідачами, із посиланням на ст. 48 ЗУ «Про телебачення та радіомовлення», оскільки даною нормою закону передбачено порядок та строки зберігання передач, які телерадіоорганізація транслювала чи ретранслювала, що впливає лише на позасудову процедуру врегулювання спору у порядку ст. 64 даного Закону, та не встановлює виключень у формі і способі доведення факту трансляції чи ретрансляції таких передач. Згідно листа Генеральної прокуратури України від 29.12.2016 року № 07/1/2-36563-16, наданого на запит суду, встановлено, що слідчими Генеральної прокуратури України 21.07.2016 року обшук робочого кабінету Ірпінського міського голови [PERSON] за адресою: Київська область, м. Ірпінь, вул. Шевченка, 2-а, не проводився. Окрім цього Генеральною прокуратурою України позивач у розшук не оголошувався та повідомлення про підозру позивачу не вручалось. Окрім цього судом встановлено, що згідно декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2014 рік, що розміщена на офіційному сайті Ірпінської міської ради Київської області за посиланням: https://imr.gov.ua/prozore-misto/antikoruptsijna-politika, у власності позивача у 2014 році значилось 67 квартир. З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що поширена [INFO] року у випуску новин о 22 годині 00 хвилин на телеканалі новин «24», інформація щодо позивача про те, що: «Поки його кабінет обшукували слідчі, він утік за кордон»; «У [PERSON] знайшли аж шістдесят сім незадекларованих квартир»; «Також його звинувачують у дерибані державної землі у Київській області» не відповідає дійсності і є недостовірною, спростовується наявними у справі доказами. При цьому суд критично ставиться до заперечень представника Приватного акціонерного товариства «Телерадіокомпанія «Люкс» (телеканал новин «24»), що вживання відповідачем [PERSON] слова «звинувачують» не у юридичному значенні, а у більш широкому значенні, з огляду на наступне. У журналістській освіті та науці під терміном «новини» розуміється - оперативні інформаційні повідомлення, які містять суспільно важливу та актуальну інформацію, що стосується певної сфери життя суспільства загалом чи окремих його груп. Основними характеристиками новини є: оперативність, актуальність, суспільна значущість або інтерес, об'єктивність, достовірність, специфічність побудови інформаційного повідомлення. При цьому така ознака новин як достовірність, виражається у подачі правдивої інформації з перевірених джерел. При цьому новини поділяються на наступні підвиди: новина-факт - повідомлення про ситуацію, наприклад про прийняття нового закону, рішення суду чи результати переговорів. Новина-подія - повідомлення про дію, наприклад покорення гірської вершини або про пограбування банку. Новина-цитата - повідомлення про виступ якоїсь дуже важливої людини. (Вальтер фон Ла Рош. Вступ до практичної журналістики: навчальний посібник / за загал. ред. В. Ф. Іванова та А. Коль. - К.: Академія Української Преси, 2005. - 229 с.) Суспільне сприйняття новин полягає у переконанні, що вони достовірні, перевірені журналістами та отриманні ними з офіційних джерел. Тому вживання виразу «звинувачують» сприймається пересічними громадянами, як факт чи то підозри правоохоронними органами тієї чи іншої особи у вчиненні злочину, чи то наявності судового розгляду у порядку кримінального судочинства. На переконання суду, відповідачами було поширено інформацію про позивача саме у формі новини-факту, оскільки відповідачем [PERSON] не вказано посилання на конкретну офіційну особу, яка повідомила дану інформацію, а тому новиною-цитатою вважатися не може. Відповідно до ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Честь і гідність - важливі духовні нематеріальні блага, втілені у самій особистості громадянина. Вони визначають добре ім'я людини та позитивну репутацію особи. Право на честь та гідність громадянина є конституційним. Конституцією України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань (ст. 34). Згідно ст. 32 Конституції України передбачено судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї. За приписами ст. 28 Конституції України кожен має право на повагу до його гідності. Також відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов'язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію. Відповідно до ч. 1 ст. 201 ЦК України особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоров'я, життя; честь, гідність і ділова репутація; ім'я (найменування); авторство; свобода літературної, художньої, наукової і технічної творчості, а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством. Згідно ч. 1 ст. 270 ЦК України право на повагу до гідності та честі є особистим немайновим правом фізичної особи. Аналогічні положення містяться і в міжнародних актах з прав людини. Так, у п. 12 Загальної декларації прав людини Генеральної Асамблеї від 10.12.48 року передбачено, що ніхто не може зазнавати безпідставного втручання в його особисте і сімейне життя, безпідставного посягання на недоторканість його житла, таємницю його кореспонденції або на його честь і репутацію. Кожна людина має право на захист законом від такого втручання або таких посягань. Згідно з п. 1 ст. 17 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права ООН від 16.12.66 року ніхто не повинен зазнавати свавільного чи незаконного втручання в його особисте і сімейне життя, свавільних чи незаконних посягань на недоторканість його житла або таємницю його кореспонденції чи незаконних посягань на його честь та репутацію. Згідно ч. 2 ст. 49 Кримінального процесуального кодексу України, обвинуваченим (підсудним) є особа, обвинувальний акт щодо якої переданий до суду в порядку, передбаченому статтею 291 цього Кодексу. Відповідно до ст. 291 Кримінального процесуального кодексу України, обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором. Обвинувальний акт може бути складений прокурором, зокрема якщо він не погодиться з обвинувальним актом, що був складений слідчим. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про інформацію» інформацією є будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про інформацію» основними принципами інформаційних відносин є: гарантованість права на інформацію; відкритість, доступність інформації, свобода обміну інформацією; достовірність і повнота інформації; свобода вираження поглядів і переконань; правомірність одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації; захищеність особи від втручання в її особисте та сімейне життя. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про інформацію» порушення законодавства України про інформацію тягне за собою цивільно-правову відповідальність згідно із законами України. Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року N 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом даного правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Згідно п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року N 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об'єктів судового захисту. Зокрема, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов'язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов'язків. Згідно частин 6 та 7 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено у друкованих або інших засобах масової інформації, має право на відповідь, а також на спростування недостовірної інформації у тому ж засобі масової інформації в порядку, встановленому законом. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена. За приписами ч. ч. 2,3 ст. 273 ЦК України юридичні особи, їх працівники, окремі фізичні особи, професійні обов'язки яких стосуються особистих немайнових прав фізичної особи, зобов'язані утримуватися від дій, якими ці права можуть бути порушені. Діяльність фізичних та юридичних осіб не може порушувати особисті немайнові права. Згідно з ч. 4 ст. 277 ЦК України спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. У відповідності до роз'яснень, викладених у п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року N 1 "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи", відповідно до статей 94,277 ЦК фізична чи юридична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. При цьому суди повинні враховувати такі відмінності: а) при спростуванні поширена інформація визнається недостовірною, а при реалізації права на відповідь - особа має право на висвітлення власної точки зору щодо поширеної інформації та обставин порушення особистого немайнового права без визнання її недостовірною; б) спростовує недостовірну інформацію особа, яка її поширила, а відповідь дає особа, стосовно якої поширено інформацію. Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року N 1 "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" вибір способу захисту особистого немайнового права, зокрема права на повагу до гідності та честі, права на недоторканість ділової репутації, належить позивачеві. Разом із тим, особа, право якої порушено, може обрати як загальний, так і спеціальний способи захисту свого права, визначені законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини. У зв'язку з цим суди повинні брати до уваги, що відповідно до статті 275 ЦК захист особистого немайнового права здійснюється у спосіб, встановлений главою 3 цього Кодексу, а також іншими способами відповідно до змісту цього права, способу його поширення та наслідків, що їх спричинило це порушення. До таких спеціальних способів захисту відносяться, наприклад, спростування недостовірної інформації та/або право на відповідь (стаття 277 ЦК), заборона поширення інформації, якою порушуються особисті немайнові права (стаття 278 ЦК) тощо. Задовольняючи позов, суд повинен у резолютивній частині рішення зазначити, чи було порушено особисте немайнове право особи, яка саме інформація визнана недостовірною та порочить гідність, честь чи ділову репутацію позивача, а також вказати на спосіб захисту порушеного особистого немайнового права. Якщо суд ухвалює рішення про право на відповідь або про спростування поширеної недостовірної інформації, то у судовому рішенні за необхідності суд може викласти текст спростування інформації або зазначити, що спростування має здійснюватися шляхом повідомлення про ухвалене у справі судове рішення, включаючи публікацію його тексту. За загальним правилом, інформація, що порочить особу, має бути спростована у спосіб, найбільш подібний до способу її поширення (шляхом публікації у пресі, повідомлення по радіо, телебаченню, оголошення на зібранні громадян, зборах трудового колективу, відкликання документа тощо). У судовому рішенні також має бути зазначено строк, у межах якого відповідь чи спростування повинно бути оприлюднено. Спростування має здійснюватися у такий самий спосіб, у який поширювалася недостовірна інформація. У разі, якщо спростування недостовірної інформації неможливо чи недоцільно здійснити у такий же спосіб, у який вона була поширена, то воно повинно проводитись у спосіб, наближений (адекватний) до способу поширення, з урахуванням максимальної ефективності спростування та за умови, що таке спростування охопить максимальну кількість осіб, що сприйняли попередньо поширену інформацію (п. 25 постанови ВСУ). Враховуючи той факт, що недостовірну інформацію було поширено в спосіб, що забезпечує її доведення до широкого кола осіб, шляхом передання по телебаченню, публікації в мережі інтернет на офіційному сайті засобу масової інформації - відомого телеканалу «24» (http://24tv.ua) та публікації в популярному веб порталі YouTube, що забезпечує доведення даної інформації до широкого загалу, що спричинило або могло спричинити осуд позивача в очах громадськості, суд вважає ці дії такими, що принижують честь, гідність та ділову репутацію позивача перед невизначеним колом осіб. З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що недостовірна інформація про позивача підлягає до спростування в той самий спосіб, в який була поширена, а саме шляхом зачитування резолютивної частини рішення суду по даній справі протягом тижня, з моменту прийняття рішення до виконання, перед випуском новин о 22 год 00 хв на Телеканалі новин «24» ведучою випуску новин [PERSON] та/або іншими ведучими випуску новин та публікації резолютивної частини рішення суду на сайті телеканалу новин «24» (http://24tv.ua). Вирішуючи питання про судові витрати відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в сумі по 551,21 грн. (п'ятсот п'ятдесят одна гривня 21 копійка) з кожного.

Outcome: approved