Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-12 00:00:00

Відповідач [PERSON] не заперечував проти задоволення позовних вимог, просив розглянути справу у його відсутності, про що надав письмову заяву. Позивач на задоволенні позову наполягала, просила про розгляд справи без її участі. Представник КП «Ренійське бюро технічної інвентаризації», не заперечував проти задоволення позовних вимог, просив розглянути справу у його відсутності, про що надав письмову заяву. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія паспорту на і/н позивача; копія свідоцтва про шлюб між [PERSON] та [PERSON] ; копія свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 25.12.2020р.; копія витягу КП «РБТІ» про державну реєстрацію прав від 25.12.2012р.; копія рішення Ренійського районного суду Одеської області від 28.11.202012р.; копія технічного паспорту на житловий будинок [ADDRESS] . Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивач за час сумісного життя із колишнім чоловіком, відповідачем по справі - [PERSON] придбали житловий будинок з надвірним спорудами [ADDRESS] . Щодо спору про визнання права власності на спільне нажите майно подружжя, сторони уклали мирову угоду, про що судом по цій справі було винесено ухвалу суду від 25.09.2020р. в порядку ч.3ст.259 ЦПК України. Щодо спору щодо скасування державної реєстрації нерухомого майна, позивач зазначає, що під час здійснення державної реєстрації права власності за відповідачем, було допущено помилку площі будинку, яку на теперішній час неможливо виправити у зв`язку із тим, що реєстрацію було здійснено КП «Ренійське БТІ», яке на теперішній час не здійснює таку реєстрацію і немає таких повноважень. Так, було проведено реєстрацію на житловий будинок загальною площею 37,80 кв.м., житловою площею 20 кв.м., хоча загальна площа будинку складає 38,02 кв.м. Зазначене підтверджується, довідкою КП «РБТІ» від 19.07.2021р. № 184, із якої вбачається, що при проведенні технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, була виконана інвентаризація із порушенням, загальна і житлова площа не співпадає з правовстановлюючими документами. Вивчивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, встановлення істини і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відносини, пов`язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно, регулюються Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 № 1952-IV. Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Тобто фактично реєстрація покликана надати відповідну силу правовстановлюючим документам і виступає формальною умовою подальшого захисту (у тому числі і судового) прав особи, що виникають з правовідносин, предметом яких є нерухоме майно. Право власності на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним особам підлягає обов`язковій державній реєстрації, що випливає зі ст.4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до положень зазначеного вище Закону, державна реєстрація прав на нерухоме майно та їх обтяжень з 01.01.2013 року проводиться державним реєстратором прав на нерухоме майно органу державної реєстрації, а також нотаріусами як спеціальними суб`єктами, на яких покладається функції державного реєстратора. Згідно із ст. 9 Закону до повноважень суб`єктів державної реєстрації прав належить у т.ч. забезпечення про ведення державної реєстрації прав; ведення Державного реєстру прав та ін. Ч. 1 ст. 11 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав. Ст. 26 зазначеного вище Закону, передбачено, що записи до Державного реєстру прав на вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. У разі якщо помилка в реєстрі впливає на права третіх осіб, зміни до Державного реєстру прав вносяться на підставі відповідного рішення суду. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Згідно із ч. 2 ст. 16 ЦК України суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Враховуючи вищевикладене, суд може захистити права позивача шляхом скасування державної реєстрації права власності і приймає рішення про задоволення його позовних вимог.

Outcome: approved