Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання недійсним державного акту на право приватної власності на земельну ділянку . Свої вимоги позивач мотивує тим, що у 2006 році в провадженні Хустського районного суду перебувала справа за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод у будівництві та стягнення моральної шкоди. В ході судового розгляду сторони дійшли до мирової угоди, мирова угода ухвалою суду від 10.11.2006 року була визнана судом за умовами якої [PERSON] повністю проводить оформлення державного акту на право приватної власності на земельну ділянку №13 в урочищі «Полянка» в с. Монастирець Хустського району площею 0,07 га, після чого укладає договір купівлі-продажу з [PERSON] на вказану земельну ділянку, оплачує нотаріусу 1/2 частину вартості послуг за оформлення цієї угоди. [PERSON] оплачує позивачу [PERSON] за договором купівлі продажу земельної ділянки площею 0,07 га в урочищі «Полянки»,13 в с. Монастирець Хустського району кошти в сумі еквівалентній 900 доларам США, а також оплачує нотаріусу 1/2 частину вартості послуг за оформлення договору купівлі-продажу. Провадження по справі закрито. Ухвала суду від 10.11.2006 року вступила в законну силу. [PERSON] не виконав умови мирової угоди. Позивач зазначає те, що ініціатор мирової угоди використав можливість щодо виготовлення Державного акту. Подальші умови мирової угоди відмовився виконувати не тільки в добровільному порядку, а і у примусовому порядку по виконанню мирової угоди за допомогою відділу Державної Виконавчої Служби. Позивач зазначає, що Рішенням 9 сесії 4 скликання Монастирецької сільської ради від 17 жовтня 2003 року йому було виділено земельну ділянку під № 13 в урочищі "Полянка" с. Монастирець площею 0,07 га та надано дозвіл на індивідуальне житлове будівництво. Рішення про виділення земельної ділянки та надання дозволу на індивідуальне житлове будівництво видане [PERSON] як зазначає позивач є недійсним з наступного. Рішення 9 сесії 4 скликання Монастирецької сільської ради від 17 жовтня 2003 року має виправлення у даті його один і той же день на сесії не можливо було виділити одну й ту ж земельну ділянку двом людям. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] підтримали позов, просили його задоволити. Відповідач [PERSON] позов не визнав. Суду пояснив, що позов є безпідставним та необґрунтованим. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] просили відмовити у задоволенні позову. Заслухавши пояснення сторін, їх представників, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про те, що слід відмовити у задоволенні позову [PERSON] виходячи із наступних міркувань. Як вбачається із матеріалів справи у 2006 році в провадженні Хустського районного суду перебувала справа за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод у будівництві та стягнення моральної шкоди. В ході судового розгляду сторони дійшли до мирової угоди, мирова угода ухвалою суду від 10.11.2006 року була визнана судом за умовами якої [PERSON] повністю проводить оформлення державного акту на право приватної власності на земельну ділянку №13 в урочищі «Полянка» в с. Монастирець Хустського району площею 0,07 га, після чого укладає договір купівлі-продажу з [PERSON] на вказану земельну ділянку, оплачує нотаріусу 1/2 частину вартості послуг за оформлення цієї угоди. [PERSON] оплачує позивачу [PERSON] за договором купівлі продажу земельної ділянки площею 0,07 га в урочищі «Полянки»,13 в с. Монастирець Хустського району кошти в сумі еквівалентній 900 доларам США, а також оплачує нотаріусу 1/2 частину вартості послуг за оформлення договору купівлі-продажу. Провадження по справі закрито. Ухвала суду від 10.11.2006 року вступила в законну силу. Доводи позивача про те, що оспорюваний державний акт виготовлено відповідачу на підставі мирової угоди не заслуговують на увагу, оскільки дане твердження спростовується оглянутими доказами які наявні в матеріалах справи, а саме Рішенням 9 сесії 4 скликання Монастирецької сільської ради від 17 жовтня 2003 року, технічною документацією на виготовлення державного акту та самим державним актом. В оспорюваному державному акті підставою його видачі зазначено Рішення 9 сесії 4 скликання Монастирецької сільської ради від 17 жовтня 2003 року. Право, посвідчене державним актом є похідним від відповідного рішення органу державної влади чи органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у власність чи в користування, а тому з огляду на приписи частини 1 ст. 16 ЦК України та ст. 152 ЗК України захист прав осіб на земельні ділянки не може здійснюватися лише шляхом визнання відповідного державного акта недійсним, якщо рішення, на підставі якого видано цей державний акт, не визнано недійсним у встановленому порядку. З досліджених судом матеріалів справи слідує, що позивач [PERSON] звертався до суду з позовом до відповідача [PERSON], Монастирецької сільської ради про визнання недійсним державного акту на право приватної власності на земельну ділянку. Ухвалою від 03.11.2010 року у справі № 2-1269/2010 р. цивільну справу було закрито провадженням. Ухвала вступила в законну силу. Позивач [PERSON] повторно звертався до суду з позовом до відповідача [PERSON], Монастирецької сільської ради про скасування рішення Монастирецької сільської ради та скасування державного акту на право приватної власності на земельну ділянку. Ухвалою від 25.11.2010 року у справі № 2-а-2206/2010 р. адміністративний позов було залишено без розгляду. Ухвала вступила в законну силу. Позивач [PERSON] знову звертався до суду з позовом до відповідача [PERSON], Монастирецької сільської ради про скасування державного акту на право приватної власності на земельну ділянку. Ухвалою від 16.05.2011 року у справі № 2-а-362/2011 р. провадженням закрито. Ухвала вступила в законну силу За ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини Враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що вимога позивача [PERSON] про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЗК № 057930 від 03.05.2007 року, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за №2125385601:01:07:0711:00002, виданого гр. [PERSON] на земельну ділянку площею 0,0721 га (кадастровий номер земельної ділянки 2125385601:01:003:0100), що знаходиться с. Монастирець в урочищі "Полянки" не підлягає до задоволення. Згідно положень ст.116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки згідно ст.125 ЗК України виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом (ст.126 ЗК України), крім випадків, визначених частиною другою цієї статті. Порядок припинення прав на землю регулюється гл. 22 ЗК України. Перелік підстав припинення права власності на земельну ділянку визначений ст.140 ЗК України. Так, підставами припинення права власності на земельну ділянку є: добровільна відмова власника від права на земельну ділянку; смерть власника земельної ділянки за відсутності спадкоємця; відчуження земельної ділянки за рішенням власника; звернення стягнення на земельну ділянку на вимогу кредитора; відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності та для суспільних потреб; конфіскація за рішенням суду; невідчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом. Указаний перелік є вичерпним. Позивач, ні у своїй позовній заяві, ні в судовому засіданні не навів жодної із вищезазначених підстав для припинення права власності гр. [PERSON] на земельну ділянку та скасування державного акту на право власності на цю земельну ділянку.

Outcome: dismissed