Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-20 00:00:00

АТ КБ «ПриватБанк» 08.10.2018 року звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у звязку з чим підписав заяву №б/н від 19.08.2015 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 1400.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Однак відповідач свої зобовязання за договором не виконує, своєчасно суми щомісячної виплати по кредиту, процентах та пені не вносить, внаслідок чого станом на 18.09.2018 року існує заборгованість за кредитним договором у сумі 12945,68 гривень, з яких: 2942.51 грн. нараховано відсотків за користування кредитом, 9581.21 грн. нараховано пені, 500 грн. штраф, 592.65 грн. штраф. Представник позивача в судове засідання не зявився. На адресу суду надійшла письмова заява представника позивача в якій він підтримав у повному обсязі позовні вимоги, наполягав на їх задоволенні, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не зявився. Про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 19.08.2015 року [PERSON] підписала анкету заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку. Частина 1 ст. 207 ЦК України передбачає, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Згідно зі ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Як вбачається із заяви [PERSON] від 19.08.2015 року, вона містить пункт наступного змісту: "Я ознайомився і згодний з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані мені для ознайомлення у письмовому вигляді" (а.с. 7). За таких обставин, під час укладення договору б/н від 19.08.2015 року були дотримані вимоги як частини 1, так і частини 2 ст. 207 ЦК України, оскільки всі умови договору викладені у письмовій формі на паперових носіях, а сам договір скріплений підписами обох сторін. З врахуванням наведеного, вказаний вище кредитний договір складається із заяви позичальника, умов та правил надання банківських послуг. Відповідач в межах укладеного договору від 19.08.2015 року отримав кредитну картку "Універсальна" та отримав кредит у розмірі 1400,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 43,2% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти за користування ним у розмірах та на умовах, встановлених договором. В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що [PERSON] повернула кредит та сплатила відсотки за користування ним. Тому у неї виник борг по сплаті відсотків за користування кредитними коштами за період часу з 01 вересня 2015 року по 18 вересня 2018 року в розмірі 2942 гривні 51 копійок. Ця обставина підтверджується письмовим розрахунком (а.с.6). Тому суд вважає, що з відповідача на користь ПАТ КБ «Приватбанк» належить стягнути борг за кредитним договором по сплаті відсотків за користування кредитом в розмірі 2942 гривні 51 копійка. В частині\~вимог щодо\~стягнення заборгованості\~,\~що складається\~з пені\~та штрафу\~заненалежне виконання зобовязань то суд зазначає наступне. У відповідності до п. 2.1.1.12.6.1 Умов та Правил надання банківських послуг при непогашенні суми простроченого кредиту на суму від 100 грн., позивальник сплачує кредитодавцю пеню відповідно постановлених тарифів. Пеня нараховується в день нарахування процентів по кредиту. Пунктами. 1.1.5.21, 1.1.5.25 Умов та Правил надання банківських послуг передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення. Розмір пені становить 9581,21 гривень. Згідно з п. 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф розмір якого встановлено тарифами договору. Штраф нараховується на окремий рахунок і підлягає оплаті в зазначені банком терміни. Зокрема, з витягу з тарифів обслуговування кредитних карт також зазначено, що при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених цим договором, більш ніж, на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. За таких обставин, розмір штрафу становить 647,12 (500+2942,51*5%) гривні. За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч.2 ст.549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 ЦК України). Згідно правової позиції, яка міститься у Постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України у справі № 6-2003цс15 від 21 жовтня 2015р. відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Умовами даного договору передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності при непогашенні суми простроченого кредиту. Також договором передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності при порушенні позичальником строків платежів по грошовим зобовязанням. Зважаючи на правову позицію Верховного Суду України та положення ст.549 ЦК України з метою захисту прав, свобод та законних інтересів фізичних осіб під час здійснення завдань цивільного судочинства у відповідності до Конституції України, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог в частині нарахування пені слід відмовити. Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз.10 п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп\\2003). Враховуючи вищенаведене, суд прийшов до висновку що з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором №б/н від 19.08.2015 року в розмірі 3589,63 гривень, що складається з заборгованості по відсоткам за користування кредитом в розмірі 2942,51 гривень та штрафу в розмірі 647,12 гривень. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду з цим позовом був сплачений судовий збір в розмірі 1762 грн., який підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача в сумі 488 гривень 07 копійок пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial