Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-18 00:00:00

До суду з вказаним позовом звернулася [PERSON] , з посиланням на те, що 17 лютого 1999 року між ними укладено шлюб. Від цього шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . З 2013 року між ними виникали сварки, бійки, вони припиняли шлюбні стосунки і поновлювали їх. 7 вересня 2017 року після чергового побиття та притягнення відповідача до кримінальної відповідальності вона підписала контракт із збройними силами України, - припинила шлюбні стосунки з відповідачем і більше їх не поновлювала. Шлюб існує формально. Позивач просить розірвати шлюб з відповідачем. В підготовче судове засідання позивач не прибула, в позовній заяві зазначила про розгляд справи без її участі. Відповідач до суду подав заяву, в якій позовні вимоги визнає та справу просить розглядати без його участі. Додатково зазначив, що з грудня місяця 2017 року шлюбних стосунків він із позивачем не підтримують, разом не проживають, дитина проживає з позивачем. Суд, розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню, виходячи із наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб та зареєстрували його 17 лютого 1999 року у Розкішнянській сільській раді Ставищенського району Київської області, актовий запис №03 (а.с. 4). Від спільного шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] (а.с. 5). На даний час шлюбні стосунки сторони припинили та разом не проживають. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України шлюб розривається, якщо судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що має істотне значення. Взявши до уваги обставини життя подружжя, наведені в позовній заяві, ту обставину, що позивач позовні вимоги підтримала, а відповідач позов визнав, суд вважає, що позов слід задовольнити. Задовольняючи позовні вимоги про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Беручи до уваги відсутність заперечень відповідача проти розірвання шлюбу і відсутність згоди позивача на примирення, суд вважає, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України та ч. 3 ст . 7 Закону України "Про судовий збір" у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідному рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Згідно із ч. 5 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики. Таким чином, [PERSON] слід повернути з Державного бюджету 50 відсотків сплаченого нею судового збору, а саме - 384,20 гривень.

Outcome: approved