Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-12 00:00:00

До суду з вказаною позовною заявою звернулось ПАТ КБ „Приват Банк", посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 28 лютого 2008 року [PERSON] 28 лютого 2008 року отримав кредит у розмірі 3000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та Банком є договором, що підтверджується підписом у заяві. Відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконує. У зв'язку з порушенням виконання зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 22 листопада 2013 року має заборгованість 20074,08 грн., з яких 2187,65 грн. - заборгованість за кредитом, 9524,33 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 6930 грн. - заборгованість по комісії за користуванням кредитом, а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500.00 грн. - штраф (фіксована частина), 932,10 грн. - штраф (процентна складова), які позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь. Представник позивача в судове засідання не прибув, до суду подав заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримує, справу просить розглядати у відсутність представника позивача. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у зв'язку з пропуском строку позовної давності. Суду пояснив, що кредитної картки при укладанні даного договору він не отримував, а кошти він отримав у касі відділення даного банка. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача та дослідивши подані письмові докази, вважає, що в задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 28 лютого 2008 року відповідачу позивачем було надано споживчий кредит в сумі 3000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом на строк до 12 місяців, що підтверджується копією заяви (а.с. 8), копією довідки про стандартні умови кредитування ПриватБанку та орієнтовну сукупну вартість Cash - кредиту (а.с. 9), копією умов та правил надання банківських послуг (а.с. 10-13) та поясненнями відповідача, який у судовому засіданні визнав, що отримував вищевказану суму кредиту та частково не повернув її. Відповідач зобов'язувався в порядку та на умовах, що визначені в довідці про стандартні умови кредитування ПриватБанку та орієнтовну сукупну вартість Cash - кредиту заяві повернути кредит за 360 днів, що підтверджується копією довідки (а.с. 9). Проте, у зв'язку з порушенням виконання зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 22 листопада 2013 року має заборгованість 20074,08 грн., з яких 2187,65 грн. - заборгованість за кредитом, 9524,33 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 6930 грн. - заборгованість по комісії за користуванням кредитом, а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500.00 грн. - штраф (фіксована частина), 932,10 грн. - штраф (процентна складова), що підтверджується копією розрахунку заборгованості за кредитним договором (а.с. 4-7). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За вимогами ст. 256 ЦК України загальна позовна давність - це строк у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно з ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно з п. 31 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року „Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" суди, враховуючи положення пункту 7 частини тринадцятої статті 11 Закону України „Про захист прав споживачів", мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), положення пункту 7 частини тринадцятої статті 11 Закону України „Про захист прав споживачів" застосовуються й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи). Як вже зазначалось, 28 лютого 2008 року відповідач отримав кредит у розмірі 3000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом на строк 12 місяців. Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Таким чином, у даному випадку перебіг позовної давності починається з 1 березня 2009 року, оскільки до 28 лютого 2009 року відповідач, як позичальник свої зобов'язання не виконав, борг не сплатив, тому суд вважає, що строк позовної давності закінчується 2 березня 2012 року. Проте, як вбачається з матеріалів справи позивач направив до суду позов 16 грудня 2013 року, тобто після спливу строку позовної давності, що підтверджується накладною № 1637114 від 16 грудня 2013 року (а.с. 20). А тому, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити у зв'язку з пропуском строку позовної давності.

Outcome: dismissed