Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-13 00:00:00

До суду звернувся [PERSON] до Миколаївської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області з позовною заявою про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування позову вказав, що спірне спадкове майно складається з житлового будинку та господарських будівель і споруд (згідно технічного паспорту БТІ), розташованого за адресою [ADDRESS] Згідно висновку про грошову оцінку даного майна, його ринкова вартість станом на 03.05.2018 р„ складає 61621,00 грн. Спірний житловий будинок був збудований батьком Позивача - [PERSON], який прожив у ньому все життя. Батько Позивача - [PERSON], мав у приватній власності житловий будинок по [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок від 10.08.1988 року №90. Згідно довідки Павлоградського МБТІ від 04.04.2016 року право власності на вказаний житловий будинок зареєстровано за [PERSON]. Згідно даних Книги погосподарського обліку Миколаївської сільської ради власником спірного житлового будинку і всього домоволодіння є [PERSON] Батько Позивача був власником земельних ділянок: кадастровий номер [NUMBER] (площею 0,25 га.) для будівництва та обслуговування житлового будинку за адресою [ADDRESS], Петропавлівського району, Дніпропетровської області - на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно [NUMBER]; кадастровий номер [NUMBER] (площею 0,0656 га.) для ведення особистого селянського господарства за адресою [ADDRESS], Петропавлівського району, Дніпропетровської області - на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно [NUMBER]. Земельні ділянки були успадковані Позивачем на підставі свідоцтв про право на спадщину за заповітом від 27.04.2018 року №630 та №632. [PERSON] помер [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 05.09.2017 року. За життя спадкодавець - [PERSON] склав заповіт, який посвідчений 15.11.2000 року Миколаївською сільською радою, що зареєстрований у реєстрі за № 341, згідно з яким усе належне йому майно заповів Позивачу. Отже у цьому випадку має місце спадкування за заповітом. Факт родинного зв'язку між Позивачем та спадкодавцем підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 03.01.1964 року та рішенням Петропавлівського районного суду від 14.12.2017 року по справі №188/1669/17. Відповідно до довідки Миколаївської сільської ради від 23.10.2017 р., №3245, на дату смерті спадкодавець був зареєстрований у спірному житловому будинку разом з Позивачем, невісткою (дружиною Позивача) та онукою (донькою Позивача). Позивач спадщину після смерті батька - [PERSON] прийняв шляхом подання заяви про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Петропавлівського районного нотаріального округу, що підтверджується копією заяви та постановою про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 17.04.2018 року. Інші спадкоємці, які прийняли спадщину після смерті [PERSON] відсутні, що підтверджується листом приватного нотаріуса від 17.04.2018 року. Дружина спадкодавця (мати Позивача) - [PERSON] померла [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від [INFO] . Донька спадкодавця (сестра Позивача) - [PERSON] 29.01.2018 року подала заяву до нотаріуса про відмову від спадщини, що залишилася після смерті батька. 17.04.2018 року Позивач звернувся до приватного нотаріуса Петропавлівського районного нотаріального округу з питання отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, але нотаріус своєю постановою від 17.04.2018 р., відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вищевказаний житловий будинок у зв'язку з ненаданням Позивачем оригіналу правовстановлюючого документа на це майно у зв'язку з їх втратою. Також нотаріус у своїй постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії роз'яснив Позивачу про необхідність звернення до суду для визнання права власності на спадкове майно. Таким чином, Позивач спадщину після смерті батька прийняв, але не може належно розпоряджатися даним майном у зв'язку з відсутністю у нього правовстановлюючих документів та неможливості їх оформлення через органи нотаріату. На підставі ст.ст. 328,392,1216,1217,1268 ЦК України, ст.ст. 4,263,264 ЦПК України позивач звернувся до суду за захистом порушеного права. В судове засіданні позивач надав письмову заяву в якій вказав, що позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити, прохає суд справу розглянути в його відсутність. Відповідач по справі в судове засідання не з'явився надав заяву про розгляд справи у відсутні представника, проти задоволення позову не заперечують. Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню, з огляду на наступне. Судом було встановлено, що спірне спадкове майно складається з житлового будинку та господарських будівель і споруд (згідно технічного паспорту БТІ), розташованого за адресою [ADDRESS] Згідно висновку про грошову оцінку даного майна, його ринкова вартість станом на 03.05.2018 р„ складає 61621,00 грн. Батько Позивача - [PERSON],був власником житлового будинку по [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право приватної власності на житловий будинок від 10.08.1988 року №90 ( а.с.12), довідкою Павлоградського МБТІ від 04.04.2016 року ( а.с.13) та даними Книги погосподарського обліку Миколаївської сільської ради ( а.с.17). Батько Позивача був власником земельних ділянок: кадастровий номер [NUMBER] (площею 0,25 га.) для будівництва та обслуговування житлового будинку за адресою [ADDRESS], Петропавлівського району, Дніпропетровської області - на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно [NUMBER]; кадастровий номер [NUMBER] (площею 0,0656 га.) для ведення особистого селянського господарства за адресою [ADDRESS], Петропавлівського району, Дніпропетровської області - на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно [NUMBER]. Земельні ділянки були успадковані Позивачем на підставі свідоцтв про право на спадщину за заповітом від 27.04.2018 року №630 та №632 ( а.с.19). [PERSON] помер [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 05.09.2017 року (а.с. 24). За життя спадкодавець - [PERSON] склав заповіт, який посвідчений 15.11.2000 року Миколаївською сільською радою, що зареєстрований у реєстрі за № 341, згідно з яким усе належне йому майно заповів Позивачу ( а.с.23). Отже, судом встановлено, що при даних цивільно-правових відносинах має місце спадкування за заповітом. Факт родинного зв'язку між Позивачем та спадкодавцем підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 03.01.1964 року та рішенням Петропавлівського районного суду від 14.12.2017 року по справі №188/1669/17 ( а.с.7-9). Відповідно до довідки Миколаївської сільської ради від 23.10.2017 р., №3245, на дату смерті спадкодавець був зареєстрований у спірному житловому будинку разом з Позивачем, невісткою (дружиною Позивача) та онукою (донькою Позивача) ( а.с.25). Позивач спадщину після смерті батька - [PERSON] прийняв шляхом подання заяви про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Петропавлівського районного нотаріального округу, що підтверджується копією заяви та постановою про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 17.04.2018 року ( а.с.26-30). Інші спадкоємці, які прийняли спадщину після смерті [PERSON] відсутні, що підтверджується листом приватного нотаріуса від 17.04.2018 року ( а.с.36). Дружина спадкодавця (мати Позивача) - [PERSON] померла [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від [INFO] ( а.с. 35) . Донька спадкодавця (сестра Позивача) - [PERSON] 29.01.2018 року подала заяву до нотаріуса про відмову від спадщини, що залишилася після смерті батька ( а.с.27). 17.04.2018 року Позивач звернувся до приватного нотаріуса Петропавлівського районного нотаріального округу з питання отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, але нотаріус своєю постановою від 17.04.2018 р., відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вищевказаний житловий будинок у зв'язку з ненаданням Позивачем оригіналу правовстановлюючого документа на це майно у зв'язку з їх втратою. Також нотаріус у своїй постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії роз'яснив Позивачу про необхідність звернення до суду для визнання права власності на спадкове майно ( а.с. 36). Пунктом 4.15 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. У відповідності до ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. У відповідності до ч. 2 п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від року «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку встановленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Судом встановлено, що спадкодавець, отримав свідоцтва про право приватної власності на спірний житловий будинок 10.08.1988 року інших правовстановлюючих документів у померлого не було. До серпня 1992 року оформлення права власності на ці будинки проводили органи місцевого самоврядування на основі висновку про технічний стан будинку, складений у бюро технічної інвентаризації і документа, що засвідчує право власності або користування земельною ділянкою, на якій розташований зазначений об'єкт, відповідно до листа Держбуду від 23.03.1999 року та п. 3 постанови Кабінету Міністрів від 09.09.2009 року № 1035 «Про затвердження Тимчасового порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом приватних житлових будинків садибного типу, дачних та садових будинків з господарськими спорудами і будівлями, спорудженими без дозволу на будівництво». Та після прийняття Верховною Радою Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» ці об'єкти приймають в експлуатацію як самовільно побудовані, але відповідно до ч.1 ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність осіб. Крім того, згідно з частинами першою та другою статті 5 Цивільного кодексу, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Це означає, що правові засади прийняття в експлуатацію об'єктів, побудованих до 05.08.1992 року, відсутні. До того ж як роз'яснює Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в Інформаційному листі "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13, у період чинності Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, що затверджена Міністерством комунального господарства Українського РСР 31 січня 1966 року державна реєстрація нерухомого майна не проводилася в сільській місцевості, а право власності на житловий будинок підтверджується лише записом в погосподарській книзі сільської ради. Відповідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Від спадщини у вигляді житлового будинку позивач не відмовився, фактично прийняв спадщину на будинок та прийняв нотаріально спадщину на земельні ділянки , позивач проживав зі спадкодавцем і залишився проживати в спадковому будинку, утримує його, обробляє земельну ділянку. Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, судом встановлено, що позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], звернувся до суду з обґрунтованим позовом на законних підставах для захисту порушеного права і тому його позовна заява підлягає задоволенню. Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 р. № 3674-VI та ст. 141 ЦПК України суд, врахувавши, що позивач прохає судові витрати покласти на нього, вважає за можливе судові витрати і сумі 711,85 гривень покласти на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved