Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-03 00:00:00

До суду з вказаним позовом звернулася [PERSON] з посиланням на те, що 19 жовтня 2002 року її мати [PERSON] одружилася із [PERSON] , обравши при одруженні прізвище « [PERSON] ». Вона (мати) проживала із [PERSON] , його сином [PERSON] , та його матір`ю [PERSON] по [ADDRESS] однією сім`єю, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, здійснювали спільні витрати, мали взаємні права та обов`язки. Між ними на підставі усної домовленості склалися сімейні відносини на ґрунті взаємних прав та обов`язків, оскільки [PERSON] власної сім`ї не мав. В сім`ї була усна домовленість про порядок користування житловим приміщенням, а саме, у [PERSON] була своя кімната, у подружжя - своя, решту кімнат вони використовували спільно. [INFO] [PERSON] помер. Спадщину після його смерті на належне спадкодавцю майно в рівних частках прийняли, постійно до дня смерті проживаючи разом із спадкодавцем, його дружина - [PERSON] та син [PERSON] , проте свої спадкові права не оформили. Після смерті [PERSON] , [PERSON] продовжила проживати з пасинком [PERSON] однією сім`єю. Вони разом харчувалися, придбавали продукти харчування та речі в будинок, вели господарство, мали спільний бюджет тощо. [INFO] [PERSON] помер. Разом з ним постійно до дня смерті проживала [PERSON] (мачуха). Сімейні відносини між ними існували більше п`яти років, тобто [PERSON] належала до спадкоємців четвертої черги померлого [PERSON] , яка спадщину прийняла, проте свої спадкові права не оформила. Спадкова справа на майно померлого [INFO] [PERSON] не заведена, заповіти, посвідчені від його імені, відсутні. [INFO] [PERSON] померла, спадщину після смерті якої прийняла позивач, подавши 22 квітня 2011року заяву про прийняття спадщини до Ставищенської районної державної нотаріальної контори. До спадкового майна померлої належить житловий будинок, розташований на неприватизованій земельній ділянці по [ADDRESS] , загальною площею 59,20 кв. метри, житловою площею 25,80 кв. метри, інвентаризаційна вартість якого становить 65436 гривень. Право власності на вказаний будинок зареєстроване за [PERSON] Білоцерківським МБТІ в реєстровій книзі №1 за реєстром №5, який, відповідно до договору купівлі-продажу від 8 липня 1996 року В5787/7332, посвідченого Київською універсальною біржею, купив його. Проте, вказаний правовстановлюючий документ втрачений. На її заяву про отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на вказаний житловий будинок державний нотаріус Ставищенської районної державної нотаріальної контори Цимбалюк В.М. винесла постанову за №653/02-31 від 24.11.2020 року, якою відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через ненадання документів, які б підтверджували факт проживання [PERSON] однією сім`єю з [PERSON] та відсутність правовстановлюючого документа. Позивач просить суд встановити факт, проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім`єю з 19 жовтня 2002 року до дня смерті останнього, [INFO] ; визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] матері [PERSON] на вищевказаний житловий будинок, який належав померлому 21 жовтня 2003 року її чоловіку [PERSON] та померлому [INFO] його сину [PERSON] , спадщину після яких вона прийняла, проте не оформила своїх прав. Позивач та її представник в судове засідання не прибули, про розгляд справи повідомлені належним чином (а.с. 69, 70), в позовній заяві позивач просила справу розглядати у її відсутність (а.с. 3-8), представник позивача подав до суду клопотання в якому просить справу розглядати без його участі (а.с. 72). Представник відповідача Ставищенської селищної ради в судове засідання не прибув, Ставищенська селищна рада направила до суду заяву, в якій позовні вимоги визнала, просить справу розглядати без участі представника (а. с. 74). Суд, розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги слід задовольнити, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім`єю з 19 жовтня 2002 року до дня смерті останнього, [INFO] . Встановлення вказаного факту необхідне [PERSON] для оформлення спадщини і підтверджується: - копіями свідоцтва про народження (а.с. 30), свідоцтва про одруження (а.с. 31), відповідно до яких [INFO] народилася позивач, батьками якої вказані: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] , 14 серпня 2004 року одружилася з [PERSON] , взявши при одруженні його прізвище; - копією повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб (а.с. 48), відповідно до якого мати позивача, [PERSON] одружилася із [PERSON] , обравши при одруженні прізвище « [PERSON] »; - копією витягу із погосподарської книги Ясенівської сільської ради за 2001-2005, 2006-2010 роки (а.с. 25-28), довідками Ясенівської сільської ради від 21 жовтня 2020 року за № № 272, 273 (а.с. 13-14), відповідно до яких [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] проживали по [ADDRESS] , вели спільне господарство, мали спільний бюджет, здійснювали спільні витрати, мали взаємні права та обов`язки. В судовому засіданні встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу № В5787/7332 від 8 липня 1996 року, посвідченого Київською Універсальною біржею (реєстрова книга № 1, реєстровий № 5) в КП КОР «Південне БТІ» було зареєстроване право власності на житловий будинок [ADDRESS] за [PERSON] (а.с. 18). Проте, вказаний договір купівлі-продажу житлового будинку втрачений (а.с. 61). В державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомості про речові права на вказане нерухоме майно відсутні (а.с. 60). Відповідно до копії технічного паспорта (а.с. 19-24), довідки Ясенівської сільської ради від 21 жовтня 2020 року № 276 (а.с. 17) вказаний житловий будинок загальною площею 59,20 кв. метри, житловою площею 25,80 кв. метри, вартістю 414204 гривень, розташований на не приватизованій земельній ділянці, на якій також знаходяться прибудова „а2", погріб „Б-1", огорожа № 1, колодязь № 2. [INFO] [PERSON] помер (а.с. 53). До спадкового майна померлого належить вищевказаний житловий будинок. З довідки Ясенівської сільської ради від 21 жовтня 2020 року № 275 (а.с. 16) встановлено, що спадщину після смерті [PERSON] на належне спадкодавцю майно в рівних частках прийняли, постійно до дня смерті проживаючи разом із спадкодавцем, його дружина - [PERSON] та син [PERSON] , проте свої спадкові права не оформили. Спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася (а.с. 43). [INFO] [PERSON] помер (а.с. 54). До спадкового майна померлого належить Ѕ частина вищевказаного житлового будинку, яку останній прийняв після смерті батька - [PERSON] , постійно проживаючи разом із спадкодавцем, проте свої спадкові права не оформив. З довідок Ясенівської сільської ради від 21 жовтня 2020 року №№ 272, 273, 274 (а.с. 13, 14, 15) встановлено, що спадщину після смерті [PERSON] на належне спадкодавцю майно прийняла, постійно до дня смерті проживаючи разом із останнім, його мачуха - [PERSON] , яка є спадкоємицею четвертої черги за законом, проте свої спадкові права не оформила. Спадкоємців першої черги та осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині після смерті [PERSON] не має. Спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася (а.с 43). [INFO] [PERSON] померла (а.с. 11). До спадкового майна померлої належить вищевказаний житловий будинок. З копії спадкової справи (а.с. 44-57) встановлено, що після смерті [PERSON] спадщину прийняла її дочка - позивач, яка подала до Ставищенської районної державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Інших спадкоємців першої черги після смерті [PERSON] немає. 24 листопада 2020 року державний нотаріус Ставищенської районної державної нотаріальної контори Цимбалюк В.М. відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, оскільки остання не надала документи, які б підтверджували факт проживання [PERSON] однією сім`єю з [PERSON] більше 5 років до дня його смерті та через відсутність правовстановлюючих документів на будинок (а. с. 58). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Як вбачається із статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.ст. 1220 ч. 1, 1223 ч. 3 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ч. 2 статті 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Як встановлено ч.ч. 1, 2, 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Статтею 182 ЦК України передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації, а порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість і підстави відмови в ній установлюються законом. Відповідно до ч. 5 статті 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. З урахуванням положень ч. 1 ст. 15, ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За змістом наведених норм права потреба в такому способі захисту виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами (документами), підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що [PERSON] за життя набула права власності в порядку спадкування на вищевказаний житловий будинок, а саме на Ѕ частину після смерті [INFO] чоловіка [PERSON] та на Ѕ частину після смерті [INFO] [PERSON] , з яким проживала однією сім`єю більше 5 років до дня його смерті, а позивач набула права власності на даний будинок в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] і оскільки відповідачем позов визнається, то його слід задовольнити. Оскільки позивач в позовній заяві вказала, що понесені судові витрати просить залишити за нею (а.с. 3-8), Ставищенська селищна рада до пред`явлення позову про визнання права власності в порядку спадкування за законом не оспорювала цього права, відповідно до змісту ст. 141 ЦПК України суд не вирішує питання про стягнення або розподіл судових витрат.

Outcome: approved