Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-29 00:00:00

І. ПРОЦЕДУРА 26.01.2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача, в якому просить стягнути з [PERSON] відшкодування завданої матеріальної шкоди у розмірі 12 136,00 грн. та судовий збір. 03.03.2017 року від відповідача [PERSON] надійшли заперечення проти позову. 10.04.2017 року позивач [PERSON] надала письмові пояснення по справі. У судовому засіданні 23.05.2017 року залучено до участі у справі у якості третьої особи - КП «ЖКС Вузівський». Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 08.12.2017 року по справі призначено судову будівельно-технічну експертизу, на час проведення якої провадження у справі зупинено. 12.03.2020 року з Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз до суду повернуто матеріали справи з Висновком єкспертизи №18-150/1912 . Ухвалою від 18.03.2020 року провадження у справі поновлено. 30.09.2020 року на адресу суду надійшла уточнена позовна заява від сторони позивача, в якій позивач просить: - Стягнути з [PERSON] на користь позивача відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 12136,00 грн. та вартість виконання судової експертизи у розмірі 6177,60 грн.; - Стягнути з [PERSON] на користь позивача судові витрати в даній справі, а саме - судові витрати у розмірі 1% від суми збитку - 121,36 грн. та вартість судової будівельно-технічної експертизи №18-150/1912 від 28.02.2020 року виконаної ОНДІСЕ у розмірі 6177,60 грн. Представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала та просить їх задовольнити. У судовому засіданні представник відповідача - адвокат Шегрін А.Ю. заперечував проти позову у повному обсязі. Представник третьої особи КП «ЖКС Вузівський» - Купрашвілі-Делі О.В. в судовому засіданні заперечували проти задоволення позову у повному обсязі. ІІ. АРГУМЕНТИ (ДОВОДИ) УЧАСНИКІВ СПРАВИ В своїх первісних позовних вимогах позивач посилалась на те, що вона є співвласником підвального приміщення за адресою: будинку [ADDRESS] . 12.05.2016 році приміщення було залито водою з вини відповідача [PERSON] , яка є власником квартири за адресою [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] надала заперечення проти позову, в яких зазначила, що акт складений КП «ЖКС «Вузівський» та висновок експерта №139/16 від 03.01.2017 року, який було надано на підставі вказаного акту є недопустимими доказами, та не погоджується з тим, що залив стався начебто у зв`язку з самостійною заміною каналізаційної труби, оскільки на протязі всього часу її мешкання у квартирі, ніяких замін труб у каналізації вона не проводила. Після проведення судової будівельно-технічної експертизи позивач надала уточнену позовну заяву. В своїх уточнених позовних вимогах позивач посилається на те, що позивач [PERSON] була співвласником підвального приміщення за адресою [ADDRESS] , загальною площею 164,3 кв.м. 12.05.2016 році дане приміщення було залито водою. При таких обставинах позивачу були спричинені збитки як власнику підвального приміщення. Згідно акту КП «ЖКС Вузівський» та висновку експерта, причиною залиття приміщень підвалу будинку за адресою: [ADDRESS] послугувало внаслідок заміни каналізаційної труби у квартирі [ADDRESS] без використання ущільнюючих гумотехнічних виробів. Представник третьої особи КП «ЖКС Вузівський» - Купрашвілі-Делі О.І. надала пояснення, що у висновку експерта [PERSON] який надала позивач наявна розбіжність в датах, та вказала, що немає відповіді на питання щодо того, як формував свої висновки екперт зразу по двум подіям залиття, які визначені позивачем: 2014 та 2016рр. ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ Як встановлено у судовому засіданні, позивач [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна від 01.02.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Носенком О.В., придбала разом з [PERSON] в рівних частках у власність підвальне приміщення, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] /а.с.7-10/. В матеріалах справи міститься заява [PERSON] , стосовно того, що йому відомо про розгляд справи і він не заперечує проти позову [PERSON] /а.с.67/. Стосовно обставин залиття приміщення позивача, до справи позивачем надано акт, виданий КП «ЖКС Вузівський» від 18.05.2016 року на предмет заливу підвального приміщення за адресою [ADDRESS] /а.с.6/. Згідно Акту від 18.05.2016 року комісія у складі майстрів КП «ЖКС Вузівський»: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] склали вказаний акт про те, що був здійснений огляд підвального приміщення за адресою: [ADDRESS] , в ньому вказано, що при самостійній заміні каналізаційної труби квартирою [ADDRESS] , труба була встановлена без ущільнюючих гумок, у зв`язку з чим стався залив приміщення /а.с.6/. Судом встановлено та не оспорювалось сторонами, що сталось залиття підвального приміщення за адресою: [ADDRESS] . Стороною позивача з позовною заявою було надано висновок експертного дослідження №139/16 за заявою [PERSON] , складеного 03.01.2017 р. судовим експертом Рапач К.В., з якого вбачається, що вартість майнового збитку, що виник внаслідок залиття 18.05.2016 року підвального приміщення, що знаходиться в будинку під [ADDRESS] складає: 12136,0 грн./а.с.11-31/. Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна зазначено, що на підставі договору купівлі-продажу від 21.12.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Таранською А.М., продавці [PERSON] , [PERSON] передали у власність [PERSON] підвальне приміщення, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] /а.с.226-228/. Тобто на цей час приміщення позивачем відчужено. Суд зазначає, що позивачем [PERSON] заявлено 2 (дві) справи щодо залиття вказаного підвального приміщення, про залиття 18.05.2016 року (акт від 18.05.2016 року) та залиття 10.07.2014 року у справі №520/979/17 ( вказана справа судом на цей час розглянута). На виконання ухвали суду експертом ОНДІСЕ складено Висновок №18-150/1912 будівельно-технічної експертизи від 28.02.2020 року /а.с.185-200/, яким встановлено, що приймаючи до уваги значний розрив у часі між залиттям, а також за відсутності доступу до вище розташованих приміщень квартири [ADDRESS] , дослідження проведено за наявними матеріалами, а саме Актом, складеним КП «ЖКС Вузівський» від 18.05.2016 року у якому описані причини залиття. За умови відсутності доступу до квартири [ADDRESS] , у тому числі до її сантехнічного обладнання, а також за відсутності документального підтвердження проведення робіт по монтажу, заміні, або ремонту каналізаційного обкладення та водопроводу об`єктивно визначити чи проводилися роботи по заміні каналізаційних труб у квартирі [ADDRESS] до травня 2016 року не надається можливим. Але з урахуванням Акту від 18.05.2016 року можливо зазначити наступне, що джерелом витоків із інженерних комунікацій безпосередньо є каналізаційна труба квартири [ADDRESS] , яка знаходиться поверхом вище над підвальними нежитловими приміщеннями. За умови відсутності доступу до сантехнічного обладнання квартири [ADDRESS] факт проведення робіт по заміні каналізаційних трубопроводів в квартирі наводиться на підставі акта 18.05.2016 року про залиття. IV. ПРАВОВІ НОРМИ, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ Згідно з частиною першою та пунктом 1 частини другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ч. 2 ст. 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини. Згідно з ст.1192 ЦК України якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. V. ОЦІНКА ДОВОДІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ВИСНОВКИ СУДУ В ході судового розгляду справи встановлено, що за адресою: [ADDRESS] , підвальне приміщення будинку, яке належало на праві власності [PERSON] та [PERSON] було залито 18.05.2016 року. Перед цим залиттям, було залиття даного підвального приміщення ще і 10.07.2014 року. Стороною позивача при зверненні до суду надано у якості доказа акт від 18.05.2016 року та висновок експерта Рапач К.В. №139/16 від 03.01.2017 року. У наданому акті від 18.05.2016 року зазначено, що залиття підвального приміщення сталося при самостійній заміні каналізаційної труби квартирою [ADDRESS] , труба була встановлена без ущільнюючих гумок, у зв`язку із чим стався залив приміщення. У експертному дослідженні №1398/16 від 03.01.2017 року зазначається, що вартість майнового збитку під час залиття від 18.05.2016 року складає 12136,0 грн., та зазначається, що обстеження об`єкту проводилось 30.11.2016 року, при визначенні причин залиття експертом проводиться візуальний огляд об`єктів дослідження як один із методів визначення причин залиття. В ході судового розгляду справи представник третьої особи КП «ЖКС Вузівський» звертала увагу суду, що до подій залиття 18.05.2016 року, сталось залиття раніше, а саме 10.07.2014 року, у зв`язку з чим у судді наявна справа №520/979/17, яка на теперішній час розглянута. Представником КП «ЖКС Вузівський» було надано до матеріалів цієї справи висновок №138/16 від 03.01.2017 року по факту залиття приміщень в 2014 році ( тобто по іншій справі), по якому також обстеження проводилось 30.11.2016 року. Дослідивши вказані висновки експерта Рапача К., надані ним відносно визначення суми шкоди, завданої позивачу, судом встановлено, що експертом були використанні методи візуального огляду. Так, експерт досліджував та обстежував приміщення один раз після 2х залиттів. Даним висновком встановлена лише сума матеріальної шкоди, як по одній справі, так і по іншій справі, без надання пояснень, яким чином визначались пошкодження та яким чином вираховувалась сума шкоди, також експертом не встановлена причина залиття, тому висновок №139/16 від 03.01.2017 року відхиляється судом як не допустимий та неналежний доказ. В ході судового розгляду справи була проведена судова будівельно-технічна експертиза, згідно експертного дослідження №18-150/1912 від 28.02.2020 року слідує, що за місцем локалізації потьоків та мокрих плям можливо зазначити, що їх виток напряму пов`язано з вище розташованими приміщеннями квартири [ADDRESS] , але встановити точну причину залиття на момент обстеження не надалось можливим, у зв`язку з не надаванням доступу до приміщень вищевказаної квартири. Також у висновку зазначено, що на момент проведення обстеження 29.11.2018 року, наявні значно свіжі ознаки залиття на стінах та стелях приміщень підвалу. З даних обставин представник позивача повідомила суд, що новий власник приміщень [PERSON] після придбання приміщення проводила ремонті роботи, в зв`язку з чим візуальне обстеження та фототаблиці не співпадають з тими фототаблицями, які надавались суду в 2017 році. Представник позивача стверджувала, що залиття в 2014 році та в 2016 році було в різних приміщеннях підвалу. Однак, висновки експертів не містять роз`яснень по даним обставинам, тому доводи позивача суд вважає недоведеними. З досліджених в судовому засіданні матеріалів справи вбачається, що причинно-наслідковий зв`язок між діями відповідача та шкодою, завданою позивачу, не встановлений, оскільки висновками досліджень, виконаних на замовлення позивача, так і висновком судової будівельно-технічної експертизи на підставі ухвали суду, дійсні причини залиття не визначені. При цьому суд при дослідженні матеріалів справи, а саме Акту від 18.05.2016 року про залив, приходить до висновку, що даний доказ є належним, але лише в частині дати залиття, оскільки доводи позивача, що залиття сталося через квартиру [ADDRESS] не були підтверджені висновками експертів. Стороною відповідача заперечується твердження, що відповідач здійснювала будь-які роботи по заміні каналізаційного проводу, оскільки зазначено про залиття приміщень підвалу не каналізаційними відходами, а водою. Окрім того, відповідач звертає увагу суду, що залиття нібито було 12.05.2016 року, а Акт від 18.05.2016 року, тобто пройшов великий проміжок часу. Також представник відповідача доводить, що ні в день залиття 12.05.2016 року (як зазначає позивач в позові), так і в день складання Акту від 18.05.2016 року до відповідача сантехніки не приходили, вказана ними причина залиття не підтверджена належними доказами. Відповідач на підтвердження своїх доводів зверталась письмово до служби КП ЖКС "Вузівський" та отримала відповідь, що в березні місяці 2016 року аварійна служба проводила прочистку каналізації, але свідчень про заміну каналізаційних труб не надано. Представник КП ЖКС "Вузівський" в судовому засіданні пояснила, що установою не проводились дії по заміні каналізаційних труб через відсутність фінансування та виділення коштів на такі роботи. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги стосовно відшкодування матеріальної шкоди задоволенню не підлягають, оскільки порушення прав позивача саме відповідачем в ході судового розгляду справи стороною позивача не доведено. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин, з урахуванням вищевикладеного, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача не підлягають задоволенню, так як не обґрунтовані та не доведені. VI. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із відмовою у задоволенні позову судовий збір позивачам не відшкодовується.

Outcome: dismissed