Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-31 00:00:00

До суду звернулася [PERSON] , до [PERSON] , з позовом про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. В обгрунтування заяви вказала, що 23 липня 2006 року уклала шлюб з відповідачем по справі, який зареєстрований Рафалівською селищною радою Володимирецького району Рівненської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено актовий запис № 14. За час спільного проживання у сторін народилося двоє дітей, донька [PERSON] [INFO] , син [PERSON] [INFO] . Свої вимоги мотивує тим, що шлюбне життя з відповідачем не склалося через несумісність характерів і поглядів на життя. Втратили почуття любові і взаємоповаги один до одного. Сімейних стосунків не підтримують. Спору про майно між сторонами на даний час немає. Позивачка разом з малолітніми дітьми проживає разом із відповідачем. Однак матеріальної допомоги на утримання дітей відповідач в добровільному порядку не надає, в житті дітей, їх вихованні та розвитку ніякої участі не приймає, що ставить позивачку у скрутне матеріальне становище, тому просить стягнути з нього аліменти на утримання дітей. У зв`язку із наведеним просила суд розірвати шлюб та стягнути на її користь аліменти на утримання дітей у розмірі 3000 грн., на кожну дитину щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Ухвалою Володимирецького районного суду від 25.03.2021 року у вказаній справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. 15.04.2021 року відповідачем подано до суду відзив на позовну заявів якому вказав, що частково визнає заявлені вимоги. Позивачка [PERSON] , в судове засідання з`явилася, заявлені вимоги підтримала в повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] , в судове засідання з`явився, заявлені вимоги визнав частково та пояснив, що згідний на розірвання шлюбу, а також згідний сплачувати аліменти на утримання дітей у розмірі 1500 грн., а не у розмірі зазначеному позивачкою оскільки він для нього надмірно великий. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши інші обставини справи, проаналізувавши всі докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного. З матеріалів справи вбачається, і це встановлено в судовому засіданні, що з 23 липня 2006 року, сторони зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , яке видане Рафалівською селищною радою Володимирецького району Рівненської області, від 23 липня 2006 року. Також в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] , є батьком дітей доньки [PERSON] [INFO] , сина [PERSON] [INFO] . Даний факт стверджується оглянутими в судовому засіданні та долученими до справи копіями свідоцтв про народження дітей. Частиною 3 ст. 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Виходячи з наведеного, суд вважає, що шлюб існує формально, сторони миритися не бажають, не підтримують сімейні відносини, і є підстави для його розірвання. Спору про місце проживання дітей у сторін немає. У відповідності до ст.113 СК України особа , яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивач змінила прізвище після укладення шлюбу, однак не клопотала про відновлення дошлюбного прізвища, вона вправі іменуватись прізвищем " [PERSON] " і після розірвання шлюбу. З приводу стягнення аліментів судом встановлено наступне. Згідно ст. 141 СК України - мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо утримання дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3ст. 181 СК України). Згідно ст. 182 цього ж Кодексу, при вирішенні питання про стягнення аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров?я та матеріальне становище платника аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дітей, а також інші обставини справи, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» - за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той з них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідач пояснив, що він здійснював підприємницьку діяльність, мав достатньо високі доходи, що дозволяло йому належно утримувати сім"ю, однак в 2020 році внаслідок тривалого карантину його доходи знизились, підприємницька діяльність перестала бути дохідною, у зв"язку з чим він знявся з реєстрації як ФОП і в даний час не працює. На підтвердження своїх пояснень [PERSON] надав письмові докази. Суд приймає до уваги матеріальне становище відповідача, однак це не звільняє його від обов`язку по утриманню дітей. З урахуванням досліджених доказів, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дітей у розмірі 2000 грн., на кожну дитину щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття, в судовому порядку. Пояснення позивача [PERSON] , яка вказувала, що відповідач має значні заощадження, купляє дорогі речі, тварин елітних пород, автомобілі, не спростовують висновків суду, оскільки стосуються попередніх років, коли подружжя проживало у шлюбі. [PERSON] не заперечив цих обставин, однак надав суду письмові докази, які доводять, що протягом 2020 року та з початку 2021 року фінансовий стан відповідача погіршився. Враховуючи сукупність вказаних обставин, які досліджені судом і підтверджуються доказами, суд приходить до висновку, що аліменти на утримання малолітніх дітей подружжя підлягають стягненню в твердій грошовій сумі, в розмірі 2000 грн. щомісячно на кожну дитину. Відповідно до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Питання про повернення сплаченого при подачі позовної заяви судового збору позивачка не ставить тому суд не вирішує дане питання. Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору при поданні позову до суду про стягнення аліментів, то суд на підставі ч. 2 ст. 133, ч. 1,2,6 ст. 141 ЦПК України, стягує ці витрати з відповідача. А також оскільки в позові міститься вимога майнового характеру то з [PERSON] , необхідно стягнути судовий збір у розмірі 908 грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial