Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-26 00:00:00

В лютому 2014 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, процентів, нарахованих за користування кредитом та пені. В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що 10.10.2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено Договір про надання споживчого кредиту №11403033000. У відповідності до вимог Закону України «Про акціонерні товариства» № 514-VІ від 17.09.2008 р. були внесені зміни у Статут АКІБ «УкрСиббанк», відповідно до яких нове повне найменування Банку стало: Публічне Акціонерне Товариство «УкрСиббанк». Згідно з п.1.2.1. умов Кредитного договору Банк надав Позичальнику кредит (грошову суму) в розмірі 38000,00 доларів США, а позичальник зобов'язався прийняти, належним чином використовувати і повернути наданий кредит з встановленою процентною ставкою у розмірі 16,00 % річних. Відповідно до Кредитного договору Позичальник у будь-якому випадку зобов'язаний повернути кредит у повному обсязі в терміни встановлені графіком погашення кредиту, що є невід'ємною частиною даного Договору. Позивач виконав свої зобов'язання в повному обсязі. Позичальник, всупереч умовам Кредитного договору, не здійснював платежів для погашення суми заборгованості по кредиту та нарахованим процентам, чим порушував взяті на себе договірні зобов'язання. Станом на 28.08.2013 року загальний розмір заборгованості Позичальника за Кредитним договором становить 59189,09 доларів США, що станом на 28.08.2013 р. згідно курсу НБУ становить 473098,40 грн. з яких: заборгованість по кредиту - 36365,63 доларів США, що станом на 28.08.2013 р. згідно курсу НБУ становить 290670 грн. 48 коп.; заборгованість по процентам за користування кредитом - 20181,21 долар США, що за курсом НБУ станом на 28.08.2013 р. становить 161308 грн. 41 коп.; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом - 282,24 долари США, що становить за курсом НБУ - 2255 грн. 94 коп.; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом -2360,01 доларів США, що за курсом НБУ, станом на 28.08.2013 р. становить 18863 грн. 57 коп. За Договором про надання споживчого кредиту № 11403033000 від 10.10.2008 року для забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором, [PERSON] згідно договору іпотеки від 10.08.2008 року передав Банку в іпотеку належне йому на праві власності нерухоме майно, а саме: житловий будинок, загальною площею 76,9 кв. м, майнові права на земельну ділянку та земельна ділянка, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] З метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобов'язань за Договором про надання споживчого кредиту, між Позивачем та [PERSON] укладено Договір поруки № 233537 від 10.10.2008 року. Відповідно до умов Договору поруки, [PERSON] зобов'язалась відповідати перед Позивачем за невиконання [PERSON] усіх його зобов'язань, що виникли за Договором про надання споживчого кредиту № 11403033000 від 10.10.2008 року, в повному обсязі як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому (в тому числі за повернення основної суми боргу, процентів за користування кредитними коштами, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених Кредитним договором). З метою досудового врегулювання спору, позивачем 27.09.2013 року на адреси відповідачів були надіслані вимоги про сплату заборгованості. Дані вимоги Відповідачі проігнорували. Станом на 19.11.2013 р відповідачі свої зобов'язання, щодо погашення заборгованості по наданому кредиту не виконали. На підставі викладеного, позивач просить стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON], [PERSON], заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту № 11403033000 від 10.10.2008 року в розмірі 59189,09 доларів США, що станом на 28.08.2013 р. згідно курсу НБУ становить 473098 грн. 40 коп., а також понесені судові витрати у розмірі 3654 грн. В ході розгляду справи позивач збільшив позовні вимоги та просив стягнути солідарно з відповідачів [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту № 11403033000 від 10.10.2008 р.: в розмірі 64962,14 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 14.01.2015 р. еквівалентно - 1024533,50 гр., з яких : заборгованість по кредиту - 36365,63 доларів США, , що згідно курсу НБУ станом на 14.01.2015 р. дорівнює еквіваленту 573531 грн. 08 коп.; заборгованість по процентам за користування кредитом - 28596,51 долар США, що згідно курсу НБУ станом на 14.01.2015р. дорівнює еквіваленту 451002 грн. 42 коп.; та пеню в загальному розмірі 96404,54 грн., яка складається з : пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом - 11093 грн. 65 коп.; пені за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом - 85310,89 грн. В судовому засіданні 19.03.2015 р. представник позивача [PERSON] просила стягнути з відповідачів на користь позивача заборгованість по кредиту в розмірі 36365,63 доларів США, заборгованість по процентам за користування кредитом 28596,51 долар США, пеню за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом 11093,65 грн. та пеню за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за користування кредитом - 85310,89 коп. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Додатково пояснила, що оскільки видача кредитних коштів відбувалась в доларах США, а тому тіло кредиту та відсотки за користування кредитом повинні бути стягнуті саме в доларах США, пеня в гривневому еквіваленті. Банк свої зобов'язання виконав в повному обсязі, відповідач [PERSON] допустив заборгованість, умови договору не виконує, досудове врегулювання спору не відбулось. В подальшому в судове засідання не з'явилась, до суду подала заяву про розгляд справи в їх відсутність , позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити. Відповідач [PERSON], та його представник [PERSON] позовні вимоги не визнали в їх задоволенні просили відмовити. Вказали, що позивачем не надано первинних документів, з обов'язковими реквізитами на підтвердження факту отримання позичальником грошових коштів, позивачем пропущено строк позовної давності , оскільки з позовом позивач звернувся до суду у 2013 р., то до задоволення не підлягає частина заявлених вимог, строк виконання яких настав понад три роки, що передували поданню позову ( до листопада 2010 р.). Вказали , що солідарна відповідальність боржника та майнового поручителя нормами ЦК не передбачена, оскільки майновий поручитель відповідає перед заставо/іпотеко держателем за виконання боржником основного зобов'язання винятково в межах вартості предмета застави/іпотеки. В своїх поясненнях [PERSON] вказав, що яку суму грошових коштів він отримав в кредит, та яку суму він сплатив, коли саме - не пам'ятає. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, в їх задоволенні просила відмовити. Підтримала доводи відповідача [PERSON] та його представника. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав в їх задоволенні просив відмовити. Підтримав доводи відповідача [PERSON] та його представника [PERSON] Вислухавши сторони, повно та всебічно дослідивши матеріали цивільної справи, на засадах змагальності та в межах позовних вимог суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 10.10.2008 року між позивачем та [PERSON] було укладено Договір про надання споживчого кредиту №11403033000. Згідно з п. 1.2.1, 1.2.2, 1.2.8 умов Кредитного договору Банк надав Позичальнику кредит (грошову суму) в розмірі 38000,00 доларів США, а Позичальник зобов'язався прийняти, належним чином використовувати і повернути наданий кредит в повному обсязі в терміни та обсязі, з встановленою процентною ставкою у розмірі 16,00 % річних не пізніше 12.10.2015 року . Відповідно до п. 1.2.5 Даного Договору Банк надає позичальнику кредит шляхом зарахування кредитних коштів на поточний рахунок Позичальника № [NUMBER]. Позивач у повному обсязі виконав свої зобов'язання по наданню кредитних коштів, вказана обставина підтверджується меморіальними ордерами № [NUMBER] від 13.10.2008 р. та № [NUMBER] від 10.10.2008 р. відповідно до яких на рахунок № [NUMBER] було перераховано 38000 доларів США. З метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобов'язань за Договором про надання споживчого кредиту, між Позивачем та [PERSON] укладено Договір поруки № 233537 від 10.10.2008 року. Відповідно до умов Договору поруки, [PERSON] зобов'язалась відповідати перед Позивачем за невиконання [PERSON] усіх його зобов'язань, що виникли за Договором про надання споживчого кредиту № 11403033000 від 10.08.2008 року, в повному обсязі як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому (в тому числі за повернення основної суми боргу, процентів за користування кредитними коштами, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених Кредитним договором). Між позивачем та [PERSON] 10.10.2008 р. укладено Додаткову угоду № 1 до Договору про надання споживчого кредиту № 11403033000 від 10.10.2008 р. Між позивачем та [PERSON] 30.01.2009 року укладено Додаткову угоду № 1 до Договору про надання споживчого кредиту № 11403033000 від 10.10.2008 р. щодо ідентифікації Договору, зміни схеми погашення кредиту, розміру ануїтетного щомісячного платежу, нарахування відсотків, зміну кінцевого терміну повернення кредиту до 12.10.2025 р. Також, 30.01.2009 р. Додаткову угоду № 1 до Договору поруки від 10.10.2008р. ( згоду забезпечувати змінене зобов'язання) укладено між позивачем та поручителем [PERSON] Згідно ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до норм ст.ст.11, 525, 629 ЦК України, підставами для виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договір, який є обов'язковим для виконання сторонами, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). Відповідно до положень ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа ( кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. При цьому, відповідно до положень ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частиною 1 ст. 553 ЦК України передбачено, що в разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків. Відповідно до положень ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Як вбачається із матеріалів справи, відповідач [PERSON] не виконує зобов'язання по поверненню кредиту в повному обсязі, у зв'язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 14.01.2015 року складає 64962 доларів США 14 центів, з яких: заборгованість по кредиту - 36365,63 долари США; заборгованість по процентам за користування кредитом - 28596,51 доларів США; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом - 11093 грн. 65 коп.; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом - 85310 грн. 89 коп. Вказана обставина підтверджується довідкою розрахунком заборгованості за кредитним договором ( а.с. 164-176) та випискою за кредитним договором. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] не виконують належним чином взяті на себе зобов'язання та не здійснюють щомісячні погашення по кредиту, процентам за користування кредитом. Таким чином, суд вважає, що оскільки відповідачі [PERSON] та [PERSON] не виконують взятих на себе зобов'язань за кредитним договором, вимоги позивача є обґрунтованими. Згідно поданої заяви від 08.10.2014 р. (а.с. 114) відповідач [PERSON], просить застосувати строки позовної давності до заявлених вимог, строк виконання яких настав понад три роки, що передували подачі позову ( до листопада 2010 р.). Відповідно до положень ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлена тривалістю у три роки, а позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки: штрафу, пені (п.1 ч.2 ст.258 ЦК України). Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами, (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини від дня, коли відбулося це порушення. Позовна давність у таких випадках обчислюється по кожному платежу окремо. Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах строку позовної давності по кожному із платежів. Умовами договору та додатків № 1 до договору передбачені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, а тому право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а отже і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення його погашення. Позовні вимоги заявлено 12 лютого 2014 року і з врахуванням положень ст.257 ЦК України до стягнення підлягають визначені щомісячні платежі починаючи з 12 лютого 2011 року, а саме: 36213,59 доларів США та відсотки за користування кредитом - 27128,35 доларів США. Враховуючи положення п.1 ч.2 ст.258 ЦК України (про річний строк позовної давності до вимог про стягнення неустойки: штрафу, пені) , суд приходить до висновку, що позивачем дотримані дані вимоги та нараховано пеню за період з 14.01.2014р. по 30.12.2014 р., що підтверджується довідками розрахунками ( а.с. 174-175). А тому заява відповідача [PERSON] щодо застосування строків позовної давності підлягає до часткового задоволення з вищевказаних мотивів. Відповідно до роз'яснень, які містяться у п.12 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у разі, якщо кредит надано правомірно в іноземній валюті та кредитодавець просить стягнути кошти в іноземній валюті, стягненню підлягає заборгованість за кредитом саме в цій валюті. За змістом ч. 2 ст. 192, ч. 3 ст. 533 ЦК України, Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання та валютного контролю», порядок виконання договірних зобов'язань в іноземній валюті не суперечить чинному законодавству, тобто наряду зі стягненням заборгованості в іноземній валюті суд має право стягнути й проценти за користування кредитом в іноземній валюті, оскільки такий процент не є фінансовою санкцією. Враховуючи вищевикладене доводи відповідача [PERSON] та його представника [PERSON], щодо стягнення заборгованості по кредиту та відсотків за користування кредитом лише в гривневому еквіваленті задоволенню не підлягають. Щодо вимог позивача про стягнення солідарно заборгованості за кредитним Договором з майнового поручителя [PERSON], то в цій частині суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають виходячи з наступного. Для забезпечення виконання зобов'язань за вищевказаним Кредитним договором, [PERSON] згідно договору іпотеки від 10.10.2008 року передав Банку в іпотеку належне йому на праві власності нерухоме майно, а саме: житловий будинок, загальною площею 76,9 кв. м, майнові права на земельну ділянку та земельна ділянка, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] Відповідно до п. 23 Постанови ВССУ № 5 від 30.03.2012 р. «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз'яснено, що при вирішенні спорів за участю майнових поручителів суди мають виходити з того, що відповідно до статті 11 Закону України "Про заставу", статей 1, 11 Закону України "Про іпотеку" майновий поручитель є заставодавцем або іпотекодавцем. Відповідно до статті 546 ЦК застава (іпотека) та порука є різними видами забезпечення, тому норми, що регулюють поруку (статті 553 - 559 ЦК), не застосовуються до правовідносин кредитора з майновим поручителем, оскільки він відповідає перед заставо/іпотекодержателем за виконання боржником основного зобов'язання винятково в межах вартості предмета застави/іпотеки. У зв'язку із цим солідарна відповідальність боржника та майнового поручителя нормами ЦК не передбачена. Інші доводи відповідачів щодо неналежного виконання банком своїх обов'язків в частині надання кредитних коштів ( відсутність оригіналів підтверджуючих документів, неналежний розрахунок) суд до уваги не приймає та вважає таку позицію як уникнення відповідальності за кредитним Договором. Будь яких належних доказів в розмінні глави 5 ЦПК України на спростування доводів позивача відповідачами не надано. Крім того відповідач [PERSON] в ході розгляду справи звертався до суду з клопотанням про надання часу для врегулювання спору в позасудовому порядку, в судовому засіданні підтвердив, що грошові кошти отримував, здійснював погашення тіла кредиту та відсотків. До того ж, відповідачами [PERSON], [PERSON] не надано суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження належного виконання взятих на себе за договором кредиту зобов'язань. Виходячи з наведеного з відповідачів [PERSON] та [PERSON] слід стягнути у солідарному порядку суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 63341,94 доларів США, яка складається з: заборгованість по кредиту - 36213,59 доларів США; заборгованість по процентам за користування кредитом - 27128,35 доларів США та заборгованість по сплаті пені в розмірі 96404,54 грн., яка складається з : пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом - 11093,65 грн., пені за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом - 85310,89 грн. На підставі ст.88 ЦПК України, з відповідачів [PERSON] та [PERSON] в рівних частках підлягають присудженню понесені та документально підтверджені судові витрати позивача, а саме: 3654 грн. 00 коп. судового збору сплаченого при подачі позову. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета. Відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана надати суду докази на підтвердження своїх вимог або заперечень. Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ «УкрСиббанк» є такими, що знайшли своє часткове підтвердження в ході розгляду справи логічно узгоджуються з дослідженими письмовими доказами та підлягають до часткового задоволення з вищевказаних обставин, а заперечення відповідачів спростовуються дослідженими доказами в ході розгляду справи. На підставі викладеного та

Outcome: partial