Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-11 00:00:00

Позивач [PERSON], діючи через свого представника [PERSON], звернулася до суду з позовом 26.08.2016 року, в подальшому збільшивши вимоги (а.с.95-99 т.1), просила суд: стягнути з КП «Швидкісний трамвай» на її користь матеріальну шкоду в розмірі 3 886,80 грн. та моральну шкоду 500\~000 грн.; судові витрати по справі покласти на відповідача. Предявлені вимоги мотивовано тим, що близько 20 років вона працює контролером пасажирського транспорту КП «Швидкісний трамвай» та зарекомендувала себе як сумлінний працівник. 27.04.2016 року разом з іншими контролерами згідно затвердженого графіку вона вийшла на перевірку лінії о 06.00 год., однак незабаром на мобільний телефон одного з контролерів зателефонувала старший контролер [PERSON] та наказала прибути їм о 09.00 год. до КПП [PERSON] №1. При прибутті до вказаного місця начальник дільниці [PERSON], начальник служби фінансового контролю та охорони підприємства [PERSON] почали розмовляти з нею на підвищених тонах з приводу того, чому вона відмовилась підписувати акт про порушення на іншого кондуктора [PERSON] Свої дії вона мотивувала тим, що не вбачала необхідності підписувати акт, оскільки [PERSON] жодних порушень не допускала. Такі слова ще більше розізлили вказаних осіб, які почали на неї кричати, виражатись нецензурною лайкою, погрожувати звільненням. Аби залагодити конфлікт, вона погодилась підписати акт, однак начальник служби фінансового контролю та охорони підприємства [PERSON] сказав, що необхідності в цьому вже немає. Після того, як вказані посадові особи вийшли з кабінету, залишивши її одну, їй стало погано та незабаром вона взагалі втратила свідомість. З місця роботи до КЗ «Криворізька міська лікарня №11» ДОР її було госпіталізовано бригадою швидкої медичної допомоги та поміщено на стаціонарне лікування до терапевтичного відділення, де вона знаходилась з 27.04.2016 року по 06.05.2016 року. Одразу після виписки 07.05.2016 року вона потрапила до КЗ «Криворізька міська лікарня №2» ДОР, де знаходилась на стаціонарному лікуванні з 07.05.2016 року по 18.05.2016 року. Після звернення до сімейного лікаря 24.05.2016 року її знову направили на стаціонарне лікування до КЗ «Криворізька міська лікарня №2» ДОР, де вона знаходилась на стаціонарному лікуванні з 24.05.2016 року по 01.06.2016 року. За весь період проходження лікування нею було витрачено грошових коштів на загальну суму 3\~886,80 грн., які в силу ст.ст.1195, 1196 ЦК України вона розцінює як матеріальну шкоду, завдану їй підприємством шляхом ушкодження здоровя під час виконання нею договірних зобовязань. Крім того, позивач зазначила, що неправомірними діями КП «Швидкісний трамвай» їй було спричинено й моральну шкоду. Глибину та обсяг перенесених страждань вона оцінила в 500\~000 грн. та обґрунтовувала тим, що внаслідок інциденту, який стався на роботі 27.04.2016 року, відповідач принизив її честь і гідність в очах друзів, знайомих, родичів, спричинив сильні душевні хвилювання, що призвели до виникнення головної болі, безсоння, почуття безпорадності, страху. Після інциденту відповідач не цікавився станом її здоровя та жодної допомоги не пропонував. В судовому засіданні позивач предявлені збільшені вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні. Пояснила, що в КП «Швидкісний трамвай» вона працює близько 20 років. За цей час за наданням їй першої медичної допомоги до медпункту на підприємстві вона зверталась близько 2-х разів 2015 році, а в 2016 році після сильного стресу, отриманого на роботі, що викликало у неї передінсультний стан та стало наслідком тривалого перебування на лікарняному. Причиною таких звернень було підвищення артеріального тиску, однак гіпертонією вона не хворіє та на обліку в медичних закладах з цього приводу не перебуває. Під час її звернень до медпункту на роботі медсестра їй ніколи не пропонувала викликати швидку медичну допомогу. З приводу інциденту, що трапився 27.04.2016 року між нею та працівниками КП «Швидкісний трамвай» [PERSON], [PERSON] щодо змушування її написати доповідну записку на кондуктора [PERSON], пояснила, що напередодні вона дійсно проводила перевірку роботи цього кондуктора, проте жодних порушень не виявила, а тому з начебто виявленими іншими контролерами [PERSON] та [PERSON] порушеннями не була згодна. Між іншим, [PERSON] почала висловлювати свої претензії й до неї, посилаючись на неналежне виконання нею службових обовязків, погрожувала звільнити з роботи її сина, при цьому підвищуючи голос, що призвело до погіршення у неї самопочуття та втрати свідомості. Того дня на роботу вона прийшла із задовільним самопочуттям без жодних скарг на здоровя. Додатково зазначила, що з приводу інциденту, що мав місце 27.04.2016 року, після виписки з лікарні в червні 2016 року вона зверталась з усною заявою до профспілки та директора підприємства, які відповіді їй так і не надали, а на засідання комісії з приводу розгляду заяви її не запросили. Оскільки неправомірність дій [PERSON] та [PERSON] вона не змогла довести, тому позовних вимог до них про відшкодування шкоди вона не предявляла. Представники відповідача [PERSON], [PERSON], кожен окремо, заперечували проти задоволенню позовних вимог [PERSON], посилаючись на їх необґрунтованість, недоведеність та безпідставність. Зазначили, що зі свого боку КП «Швидкісний трамвай» як роботодавець створило для працівника [PERSON] належні робочі умови, зауважень з боку контролюючих органів з приводу безпечності умов праці кондукторів підприємства не було. 27.04.2017 року жодних дій, які б могли привести до ушкодження здоровя [PERSON] відповідач не вчиняв. Після госпіталізації позивача до лікарні з КПП [PERSON] №1 у звязку з погіршенням стану її здоровя, акт про нещасний випадок на виробництві за формою Н-1 не складався з огляду на відсутність для цього підстав, передбачених Положенням про розслідування та облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на підприємствах, в установах і організаціях. Вину КП «Швидкісний трамвай» у підвищенні артеріального тиску у [PERSON], остання не довела, а тому підстави для відшкодування їй шкоди відсутні. Окремо акцентували увагу суду, що КП «Швидкісний трамвай» не є належним відповідачем по справі, оскільки якщо позивачу й було завдано будь-яку шкоду з боку осіб, з якими у неї виник конфлікт, вона вправі була предявити до них вимоги в рамках деліктних зобовязань, а не до підприємства, яке жодного відношення до міжособистісних відносин не має. Аналогічні доводи викладено в письмових запереченнях проти позову (а.с.25 т.1). Допитана судом в якості свідка [PERSON] показала, що вона працює контролем в КП «Швидкісний трамвай» близько 5-6 років, мали місце випадки притягнення її до дисциплінарної відповідальності за неналежне виконання трудових обовязків. Приблизно з 10 до 11 год. 27.04.2016 року вона знаходилась в приміщенні КПП [PERSON] №1 здавала касу після зміни. В одному з кабінетів, де були при відчинені двері, вона побачила [PERSON] та [PERSON], яка розмовляла з нею на підвищених тонах. В чому була причина, їй не відомо, свідком їх розмови вона не була, окрім їх в кабінеті більше нікого не бачила. Візуально по стану [PERSON] вона зрозуміла, що остання себе погано почувала. [PERSON] завжди поводить себе грубо з працівниками, однак неприязних відносин у них між собою немає. Допитаний в якості свідка [PERSON] показав, що він перебуває зі [PERSON] в цивільному шлюбі та мешкає разом з нею. Зазначив, що раніше [PERSON] не хворіла гіпертонією, хоча іноді мали місце випадки підвищення артеріального тиску та головні болі. Після інциденту на роботі 27.04.2016 року стан здоровя [PERSON] погіршився та вона почала частіше мати проблеми з тиском та серцем, чого раніше не було. Того дня близько обіднього часу йому зателефонувала [PERSON] в схвильованому стані та повідомила, що дуже погано себе почуває. В телефонному режимі він попрохав медсестру викликати швидку медичну допомогу, працівники якої доставили позивача до КЗ «Криворізька міська лікарня №11» ДОР у звязку з сильним підвищенням артеріального тиску. Під час відвідування [PERSON] в лікарні, вона перебувала в поганому стані, скаржилась, що все це сталося з вини [PERSON] та [PERSON], хвилювалась, щоб її сина не звільнили з роботи, оскільки такі погрози під час сварки їй висловлював [PERSON] Будучи допитаною в якості свідка [PERSON] показала, що близько 13 років вона працює в КП «Швидкісний трамвай», зі [PERSON] та [PERSON] знайома, відносини суто робочі, з [PERSON] не знайома. З боку [PERSON] на свою адресу вона ніколи не чула жодних образ чи претензій. Показала, що в квітні 2016 року в денну пору доби під час її роботи кондуктором на трамвайному маршруті в районі зупинки громадського транспорту «Червона», до салону трамвая зайшли [PERSON] та ще два контролери на імя [PERSON] та [PERSON] з метою проведення перевірки пасажирів та виконання нею обовязків кондуктора. Під час перевірки пасажирів порушень не було виявлено, однак контролерам [PERSON] та [PERSON] щось не сподобалось в оформленні її маршрутного листа, в який вони власноруч почали вносити зміни, випадково його розірвавши та поводили себе зухвало та некоректно по відношенню до неї в присутності сторонніх осіб. [PERSON] також була здивована незрозумілою поведінкою та діями своїх колег. Пізніше їй стало відомо, що з роботи [PERSON] забрали на машині швидкої медичної допомоги у звязку з погіршенням самопочуття через конфлікт зі [PERSON], яка начебто примушувала її підписати акт про виявлені порушення в її роботи. Свідком сварки вона не була, про наявність будь-яких актів їй також нічого не відомо, з актами її ніхто не ознайомлював та щоб складав і виносив на розгляд комісії вона також нічого не знала. Свідок [PERSON], яка працює медичною сестрою КП «Швидкісний трамвай», будучи допитаною судом, показала, що приблизно 27.04.2016 року до неї в медпункт прийшла старший контролер [PERSON] та повідомила, що в приміщенні КПП [PERSON] №1 [PERSON] стало погано. Прийшовши до [PERSON], вона виміряла артеріальний тиск, який був 180/100, надала першу медичну допомогу та викликала швидку медичну допомогу, після чого повернулась на своє робоче місце. Працівники карети медичної допомоги госпіталізували [PERSON] до КЗ «Криворізька міська лікарня №11». Протягом 9 років її роботи в КП «Швидкісний трамвай» [PERSON] на обліку як гіпертонік у неї не перебувала, остання лише декілька разів зверталась до неї зі скаргами на погане самопочуття та підвищення артеріального тиску. Окрім неї в медпункті позмінно працює ще 4 працівника медперсоналу. Свідком конфлікту, який виник між [PERSON] та контролером [PERSON] вона не була, конкретно ніяких обставин інциденту їй не відомо. Будучи допитаною в якості свідка [PERSON] показала, що 27.04.2016 року вранці вона зателефонувала контролерам [PERSON], [PERSON], [PERSON] з проханням прийти написати письмові пояснення за фактом порушень, допущених кондуктором [PERSON] під час проведення її перевірки та зафіксованими в акті. [PERSON] та [PERSON] надали письмові пояснення, а [PERSON] відмовлялась, посилаючись на те, що не знає, що саме вона повинна написати, оскільки ніяких порушень з боку [PERSON] не бачила та не виявила. Пізніше [PERSON] все ж таки погодилась написати пояснення. Розмовляли з нею [PERSON] та [PERSON] без підвищення голосу, з нормальним тоном. [PERSON] дійсно розхвилювалась в ситуації, що склалась, посилаючись на погане самопочуття та болі в області серця. Медсестра [PERSON] виміряла їй артеріальних тиск, який був 180/100, та за погодженням зі [PERSON] викликала їй швидку медичну допомогу. По приїзду працівники швидкої виміряли тиск у [PERSON], який був 140/90, однак оскільки остання скаржилась на болі в серці, медики вирішили відвезти її до лікарні, щоб протягом дня вона побула під їх наглядом. Як такого конфлікту взагалі не було, чому [PERSON] почала кричати, їй було незрозуміло. Особисто позивач їй неодноразово скаржилась на погане самопочуття, як їй відомо [PERSON] часто зверталась до медперсоналу на їх підприємстві, їй навіть робили інєкції, що вона не приховувала від інших працівників. Допитана в якості свідка [PERSON] показала, що вона працює начальником дільниці служби фінансового контролю КП «Швидкісний трамвай» протягом останніх 3-х років, загалом на підприємстві працює 4 роки. Напередодні 27.04.2016 року до неї звернулись контролери щодо конфлікту, який стався між ними та кондуктором [PERSON] За її пропозицією контролери [PERSON] і [PERSON] надали письмові пояснення, а [PERSON] в категоричній формі відмовилась їх надавати. Перебуваючи в кабінеті [PERSON] разом зі [PERSON], [PERSON], [PERSON] і [PERSON], вона подивилась акт про порушення, пояснення контролерів та почала задавати питання [PERSON] з метою зясування обставин виникнення конфлікту та чому вона відмовляється надати пояснення. Спілкувалась вона зі [PERSON] нормально, без підвищення голосу та чинення будь-якого психологічного тиску. Натомість конкретних пояснень [PERSON] не надала, у звязку з чим вони розійшлись по своїм робочим місцям, а повернувшись до кабінету побачили, як [PERSON] почала сама писати пояснення. Побачивши їх, вона почала скаржитись на погане самопочуття, болі в області серця та попрохала покликати чергового медика. Оскільки медсестра [PERSON] підтвердила, що у позивача дійсно був підвищений артеріальний тиск, вони викликали карету швидкої медичної допомоги, працівники якої відвезли [PERSON] до лікарні. Зазначила, що періодично [PERSON] зверталась до медиків підприємства зі скаргами на погане самопочуття, підвищення артеріального тиску, близько 3-х разів перебувала на лікарняному у звязку з гіпертонічним кризом. Допитаний в якості свідка [PERSON] показав, що він працює начальником служби фінансового контролю та охорони КП «Швидкісний трамвай». Підтвердив, що приблизно в квітні 2016 року між контролерами та кондуктором [PERSON] виник конфлікт з приводу виявлених ними порушень. З цього приводу [PERSON] поскаржилась на контролерів комісії підприємства, а контролери [PERSON], [PERSON] за проханням керівництва задля зясування всіх обставин надали письмові пояснення. Близько 10.00 год. 26.04.2016 року було заплановано проведення засідання комісії стосовно вказаного конфлікту, на яке були запрошені контролери [PERSON], [PERSON] та [PERSON], яка категорично відмовлялась надавати пояснення, однак після неодноразових його вмовлянь погодилась. Розмовляв він зі [PERSON] в нормальному тоні, не підвищуючи голосу. Залишивши [PERSON] саму писати пояснення, вони з [PERSON] вийшли з кабінету з робочих питань, а повернувшись [PERSON] почала скаржитись на погане самопочуття та попросила їй викликати швидку медичну допомогу. Розмовляючи по телефону зі своїм чоловіком, вона скаржилась, нібито її ображають, погрожують. Працівники швидкої допомоги виміряли у позивача тиск, який був 140/90 та сказали, що нічого критичного в її стані немає, а тому при вирішенні питання про госпіталізацію її до лікарні покладались виключно на розсуд [PERSON] Окремо зазначив, що [PERSON] має багато кредитних зобовязань, з приводу невиконання яких працівники колекторських служб телефонують їй та на підприємство, що могло викликати її хвилювання. Особисто до нього з приводу поганого самопочуття [PERSON] зверталась раніше разів 10, мали місце випадки, коли він її відпускав з роботи без документального фіксування. Син [PERSON] у них на підприємстві дійсно працює в службі охорони та зарекомендував себе як сумлінний працівник, претензій до нього ніколи не було. Допитана в якості свідка [PERSON] показала, вона працює контролером КП «Швидкісний трамвай» у групі разом зі [PERSON] та [PERSON] Під час проведення перевірки 23.04.2016 року кондуктора [PERSON] було виявлено факт допущення порушень в маршрутному листі, про що вони почали складати акт. [PERSON] хоча і була з ними, однак участі в проведенні перевірки не приймала, тримаючись від них окремо. Не погоджуючись з виявленими порушеннями [PERSON] почала виривати з їх рук маршрутний лист, поводила себе хамовито, агресивно, однак зі свого боку на таку поведінку вони не реагували. Обставини конфлікту вони повідомили керівництву підприємства та старшому контролеру [PERSON], яка запропонувала їм приїхати в КПП [PERSON] №1 та надати письмові пояснення. Знаходячись в кабінеті, [PERSON] поводила себе схвильовано та не знала, що їй робити і казати. Жодного тиску з боку [PERSON] та [PERSON] на неї не було, вказані особи поводили себе чемно по відношенню до неї, не підвищували голос та виключно пропонували їй написати пояснення, аби зрозуміти суть конфлікту. Однак [PERSON] почала кричати, висловлювати свої обурення, що ймовірно призвело до погіршення її самопочуття, на яке вона почала скаржитись. [PERSON] покликала медсестру, яка принесла для [PERSON] ліки, однак остання відмовилась їх приймати. Зазначила, що до вказаних подій [PERSON] неодноразово відпускали з роботи додому у звязку з її скаргами на погане самопочуття, проте нормально вона не лікувалась. Суд,\~ вислухавши думку позивача, представників відповідача, покази свідків, дослідивши письмові докази по справі, надавши їм належну правову оцінку, дотримуючись принципів змагальності та диспозитивності, приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні позовних вимог в повному обсязі з наступних підстав. Згідно зі ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Судом встановлено, а сторонами визнано, що [PERSON] працює контролером КП «Швидкісний трамвай», а тому вказані обставини в розумінні ст.61 ЦПК України не потребують окремого доказування. Відповідно до п.п.1.3., 3.3 Посадової інструкції контролера пасажирського транспорту, затвердженої директором КП «Швидкісний трамвай» [PERSON], з якою [PERSON] ознайомлена під підпис (а.с.18 т.1), контролер пасажирського транспорту має право приймати участь у виїзних перевірках роботи кондукторів громадського транспорту в лінії. Після виявлення порушень кондукторами громадського транспорту, вправі складати акти та передавати їх начальнику служби фінансового контролю та охорони підприємства. Контролер підпорядковується безпосередньо старшому диспетчеру дільниці фінансового контролю, а оперативно начальнику дільниці фінансового контролю. Як встановлено судовим розглядом, 23.04.2016 року в ході проведення перевірки роботи кондуктора [PERSON] контролерами [PERSON], [PERSON] та [PERSON] було виявлено факт порушення, який зафіксовано в акті з подальшою передачею керівництву КП «Швидкісний трамвай» на розгляд. Крім того, під час проведення перевірки між [PERSON] та кондукторами [PERSON], [PERSON] склалась конфліктна ситуація. 27.04.2016 року під час зясування обставин вказаного інциденту на проханняначальника служби фінансового контролю та охорони [PERSON] та начальника дільниці служби фінансового контролю [PERSON] контролери [PERSON] та [PERSON] добровільно надали письмові пояснення, що останні підтвердили в ході їх допиту судом в якості свідків. Жодного тиску вказані особи на них не чинили. Однак, [PERSON] від надання пояснень категорично відмовилась. При цьому, як показали свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON], причину відмови в наданні пояснень позивач нічим не аргументувала, натомість почала поводити себе нестримано та висловлювати обурення на підвищених тонах. Однак, звертаючись до суду з позовом, [PERSON] посилалась на те, що працівники КП «Швидкісний трамвай» [PERSON] ти [PERSON] 27.04.2016 року чинили на неї психологічний тиск, змушували надати пояснення, поводили себе зухвало, принижували її честь та гідність, що стало наслідком спричинення шкоди її здоровю під час виконання трудових обовязків, у звязку з чим вона тривалий час перебувала на лікуванні. Так, відповідно до довідки №320 від 28.04.2016 року та супровідного листа (а.с.9,13 т.1), 27.04.2016 року о 10.40 год. [PERSON] була доставлена бригадою швидкої медичної допомоги в терапевтичне відділення КЗ «Криворізька міська лікарня №11» ДОР з робочого місця КП «Швидкісний трамвай» з діагнозом: гіпертонічна хвороба ІІ ст., ризик ІІІ, гіпертонічний криз, ускладнений приступом стенокардії з її слів після перенесення стресу. Як слідує з виписки №535 від 06.05.2016 року (а.с.10 т.1), [PERSON] знаходилась на стаціонарному лікуванні з 27.04.2016 року по 06.05.2016 року з основним захворюванням гіпертонічна хвороба ІІ ст., гіпертонічний криз, ускладнений приступом стенокардії, дифузний кардіосклероз; ускладнення стенокардія І ст. Виписана 06.05.2016 року, до праці 07.05.2016 року без надання окремих трудових рекомендацій. Однак, 07.05.2016 року [PERSON] знову звернулась до сімейного лікаря зі скаргами на самопочуття, після чого була направлена до КЗ «Криворізька міська лікарня №2» ДОР, де знаходилась на стаціонарному лікуванні до 18.05.2016 року з аналогічним діагнозом (а.с.11 т.1). У звязку з тим, що стан [PERSON] не покращився та скарги на самопочуття залишались, остання знову звернулась до КЗ «Криворізька міська лікарня №2» ДОР 24.05.2016 року, де перебувала на стаціонарному лікуванні з кілінічним діагнозом (основний) гіпертонічна хвороба ІІ ст., гіпертензивне серце 3 ст., ризик 4, кризовий перебіг, що підтверджується виписним епікризом №У-6606 від 01.06.2016 року (а.с.12 т.1). Повязуючи погіршення стану здоровя зі стресовою ситуацією, що мала місце на роботі 27.04.2016 року, [PERSON] звернулась до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди та матеріальної шкоди, яку визначила розміром понесених нею витрат на лікування. Перевіряючи обґрунтованість вимог позивача, суд виходить з наступного. За змістом ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, які особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які б особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода). Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності вини. З аналізу змісту глави 82 ЦК України убачається, що законодавець розрізняє поняття "особа, яка завдала шкоду" та "особа, яка відповідає за шкоду". Аналіз положень ст. ст. 1166, 1167, 1172 ЦК України свідчить про встановлення в цивільному праві України змішаної системи деліктів, до якої входить: по-перше, правило генерального делікту, відповідно до якого будь-яка шкода (в т.ч. моральна), завдана потерпілому неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; по-друге, правило спеціальних деліктів, яке передбачає особливості відшкодування шкоди, завданої у певних спеціально обумовлених у законодавстві випадках (спеціальними субєктами, у спеціальний спосіб тощо). Правило генерального делікту закріплено у ст.1166 ЦК України стосовно майнової шкоди та у ст. 1167 ЦК України стосовно моральної шкоди. За правилом генерального делікту відповідальність за завдання шкоди покладається на особу, яка цю шкоду завдала, тобто на безпосереднього заподіювача. Таким чином, суд приходить до висновку, що факт завдання шкоди є умовою цивільно-правової відповідальності, а тому її наявність потребує доведення у встановленому законом порядку саме потерпілою стороною в аспекті доказовості визначених ст.ст.1166, 1167 ЦК України обовязкових елементів (умов) її наявності: шкода, протиправна дія (бездіяльність) її заподіювача, причинний зв'язок між діями (бездіяльністю) і такою шкодою, вина останнього в її заподіянні. Звертаючись до суду з позовом, [PERSON] предявлені вимоги обґрунтовувала фактом спричинення їй шкоди, завданої ушкодженням здоровя під час виконання нею трудових обовязків саме працівниками КП «Швидкісний трамвай» [PERSON] та [PERSON], за дії яких повинне відповідати безпосередньо підприємство,

Outcome: dismissed