Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-10 00:00:00

Позивач [PERSON], в особі представника [PERSON], звернувся до суду з даним позовом посилаючись на те, що [INFO] року померла його мати [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина, до складу якої окрім іншого, входить будинковолодіння [ADDRESS]. Поряд з тим зазначив, що на спадщину після смерті матері він претендує як спадкоємець першої черги за законом. Однак, через відсутність правовстановлюючих документів на спірне будинковолодіння, свої спадкові права оформити не може. А тому, просив суд визнати за ним право власності на будинковолодіння, яке розташоване в [ADDRESS], як за спадкоємцем за законом після смерті матері [PERSON]. В судове засідання сторони не з»явилися. Представник позивача [PERSON] подав до суду заяву, в якій просив справу слухати у його відсутності, при цьому зазначив, що позов підтримує. Від селищного голови Скала - Подільської селищної ради Мирончука В.П. до суду надійшла заява, у якій просив справу слухати у його відсутності, позов визнає. За таких обставин, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з таких підстав. Як встановлено судом, [INFO] року в с.Залуччя Борщівського району Тернопільської області помер батько позивача [PERSON], що стверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть. Після смерті [PERSON], його дружина [PERSON] прийняла спадщину, оскільки проживала разом з ним на день смерті, крім того Борщівською державною нотаріальною конторою їй було видано свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлого, зокрема на грошові вклади, право на майновий пай та земельну ділянку, однак спадкових прав на належну йому ? частину будинковолодіння не оформила. Наведене підтверджується довідкою Скала - Подільської селищної ради №145 від 02.07.2018 року, копіями відповідних свідоцтв про право на спадщину за законом. [INFO] року в с.Залуччя Борщівського району Тернопільської області померла мати позивача [PERSON], що стверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 01 червня 2016 року Скала - Подільською селищною радою Борщівського району Тернопільської області. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої, окрім іншого входить будинковолодіння [ADDRESS], яку позивач прийняв, подавши відповідну заяву до приватного нотаріуса Борщівського районного нотаріального округу Пікуль Г.М., а 23 липня 2018 року звернувся по питанню оформлення спадщини, а саме щодо видачі йому свідоцтва про право на спадщину за законом на будинковолодіння належного матері, однак у видачі свідоцтва йому було відмовлено через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно. Наведене підтверджується довідкою Скала - Подільської селищної ради №172 від 10.08.2018 року, інформацією приватного нотаріуса Борщівського районного нотаріального округу Пікуль Г.М. №551/02-31 від 23.07.2018 року, матеріалами спадкової справи №146/2016 відкритої щодо майна померлої [INFO] року [PERSON]. Поряд з тим, встановлено, що спірне будинковолодіння [ADDRESS], відносилося до колгоспного двору, і станом на 15 квітня 1991 року (тобто на момент набрання законної сили Законом України "Про власність") померлі [PERSON] та [PERSON], були його членами, головою двору був [PERSON], що стверджено довідкою Скала - Подільської селищної ради №290 від 02.07.2018 року, випискою, копіями погосподарських книг Іванківської сільської ради за 1986-1990 рр., 1991 - 1995 рр. на ім»я [PERSON]. Відповідно до норм статтей 120, 123 Цивільного кодексу (в редакції 1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві спільної власності, розмір долі члена двору встановлювався виходячи з рівності долей всіх членів двору. Відповідно до п.6 а) постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включаються перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба). А отже, померлі [PERSON] та [PERSON], на відповідній правовій основі за життя набули право, кожен зокрема, на 1/2 частину будинковолодіння, розташованого по [ADDRESS]. Однак, у визначеному законом порядку померлі не оформили своє право власності на належну їм частину будинковолодіння. Окрім того встановлено, що після смерті [PERSON] його дружина [PERSON], яка прийняла спадщину, фактично набула право власності на ціле спірне будинковолодіння. Згідно копії рішення 14 сесії 21 скликання Іванківської сільської ради Борщівського району Тернопільської області від 02.10.1993 року, померлому [PERSON] передано безоплатно у приватну власність земельну ділянку загальною площею 0, 78 га, в тому числі і для обслуговування житлового будинку і для ведення сільськогосподарського виробництва. Відповідно до ст.ст. 1216-1218 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Судом встановлено, що окрім позивача, інші особи щодо своїх прав на майно померлої не заявляли. Наведене підтверджується інформацією приватного нотаріуса Борщівського районного нотаріального округу Пікуль Г.М. № 551/02-31 від 23.07.2018 року, матеріалами спадкової справи №146/2016 відкритої щодо майна померлої [INFO] року [PERSON]. Згідно характеристики будинку, господарських будівель та споруд від 06 грудня 2018 року, виготовленого СПД ФОП [PERSON], інвентаризаційна вартість будинковолодіння [ADDRESS] становить 167089 грн. Аналізуючи всі досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи те, що відповідачем заперечень щодо задоволення позову надано не було, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, підставними, грунтуються на вимогах закону, а тому, підлягають задоволенню в повному об'ємі. На підставі ст.ст. 328, 392, 1217, 1218, 1220, 1223, 1261, 1268 ЦК України та

Outcome: approved