Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-17 00:00:00

В липні 2016 року ТОВ «Кредитні ініціативи» звернулось до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з вище зазначеним позовом, з проханням : виселити без надання іншого житла [PERSON] та [PERSON], [PERSON] з квартири під номером [ADDRESS] та стягнути понесені судові витрати (а.с.1-4). Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 28.11.2012 року між ПАТ «Сведбанк», який є правонаступником АКБ «ТАС- Комерцбанк» та Факторинговою компанією «Вектор Плюс» укладено договір факторингу. Відповідно до п. 2.1.,2.2. Договору Банк відступає Факторингу свої права Вимоги заборгованості по кредитних договорах укладених боржниками, право на вимогу якої належить Банку на підставі документації. З моменту відступлення банком факторингу прав вимоги заборгованості від боржників, всі гарантії надані боржниками щодо заборгованостей, стають дійсними для фактора та вважаються наданими факторингу. Разом з правами вимоги до фактора переходять всі пов'язані з ними права, зокрема права грошової вимоги щодо нарахованих та несплачених боржниками процентів, комісій, штрафних санкцій та інших обов'язкових платежів. 28.11.2012 року між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено договір факторингу, відповідно до п. 2.1., 2.2. Договору Клієнт (ТОВ ФК «Вектор Плюс» відступає Фактору (ТОВ «Кредитні ініціативи») свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах укладених з боржниками, право на вимогу якої належить клієнту на підставі документації. З моменту відступлення клієнтом фактору прав вимоги заборгованості боржників, всі гарантії, надані боржниками щодо заборгованостей, стають дійсними для фактора та вважаються наданими фактору. Разом з правами вимоги переходять всі пов'язані з ними права, зокрема права грошової вимоги щодо нарахованих та несплачених боржниками процентів, комісій, штрафних санкцій та інших обов'язкових платежів. Таким чином, внаслідок укладений договорів відбулася заміна кредитора, ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло статусу нового кредитора/стягувача за договором від 03.10.2006 року № к-6870 позичальником згідно якого є [PERSON]. Позивач також зазначає, що 03.10.2006 року АКБ «ТАС-Комерцбанк» та [PERSON] уклали кредитний договір № К-6870, відповідно до умов якого банк зобов'язується надати боржнику кредит у сумі 35 000,00 доларів США, а відповідач зобов'язувався повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. Банк свої зобов'язання виконав, надавши відповідачу - 1 кредит у сумі 35 000,00 доларів США. Крім того 03.10.2006 року, в якості забезпечення виконання зобов'язань за договором, між кредитором та відповідачем-1 укладено Договір іпотеки, що посвідчений приватним нотаріусом Бориспільського міського нотаріального округу Київської області Савицькою Т.В. та зареєстрований в реєстрі за № 5121, відповідно до якого відповідач-1 передав в іпотеку кредитору нерухоме майно - квартиру під номером [ADDRESS]. Заставна вартість іпотеки 254 800,00 гривень. 18.12.2013 Бориспільським міськрайонним судом Київської області за позовом ТОВ «Кредитні ініціативи» до [PERSON] про стягнення на предмет іпотеки було ухвалено рішення, яким позовні вимоги задоволено, звернуто стягнення на квартиру, що була передана в забезпечення виконання за кредитним договором. 26.05.2014 року Бориспільським міськрайонним судом Київської області було видано виконавчий лист на підставі якого 08.02.2016 року ВДВС Бориспільського МРУЮ було відкрито виконавче провадження. Після відкриття виконавчого провадження стало відомо, що квартира предметом іпотеки, зареєстровані мешканці, включаючи малолітню дитину. Згідно довідки про реєстрацію та склад сім'ї від 21.03.2016 року № 486, в квартирі [ADDRESS] зареєстровані : [PERSON], 1956 року народження, [PERSON], 2006 року народження, [PERSON], 1969 року народження. Позивач вказує, що на адресу відповідача було направлено письмову вимогу іпотекодержателя про добровільне виселення з житлового приміщення від 10.05.2016 року № 4851-34, але станом на день подачі позову до суду залишили без задоволення. Також зазначено, що враховуючи, що відповідачем заборгованість за кредитним договором залишається не виплаченою, письмова вимога іпотекодержателя про добровільне виселення з займаної житлової площі залишилася поза увагою мешканців, право користування спірною квартирою в малолітнього виникла після укладення договору іпотеки, у позивача є право вимагати через суд примусове виселення відповідачів з квартири, що є предметом іпотеки. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив задовольнити. Відповідачі про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, в судове засідання не з'явились, про причину неявки суд не повідомили, заяви про розгляд справи за їх відсутності не подали. Представник третьої особи Служби у справах дітей та сім'ї Бориспільської міської ради у судове засідання не з'явився, подав заяву, відповідно до якої позовні вимоги не підтримують та заперечували проти позову (а. с. 133). Відповідно до вимог ст. ст. 169, 224 Цивільного процесуального кодексу України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, проти такого вирішення справи представник позивача не заперечує. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, за наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, 03 жовтня 2006 року між Акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № К-6870 (а.с. 6-9). Відповідно до п. 1.1. Кредитного договору, банк зобов'язувався надати позичальнику грошові кошти у вигляді кредиту у розмірі 35000 доларів США на строк з 03 жовтня 2006 року по 03 жовтня 2016 року включно та на умовах, передбачених у цьому договорі, а позичальник зобов'язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати свої зобов'язання у повному обсязі у терміни, передбачені цим договором, кредит надається позичальнику лише після: надання документу, що підтверджує здійснення оплати не менше ніж 20 % вартості об'єкта нерухомості відповідно до укладеного позичальником договору купівлі-продажу, зазначеного у п. 1.4 цього договору; виконання позичальником умов п. 3.11 та 5.1.12 цього договору, укладання іпотечного договору про іпотеку об'єкта нерухомості, зазначеного в п. 1.4. цього договору (а.с. 6-9). Згідно п.1.4. Кредитного договору, кредитні кошти призначені для здійснення позичальником розрахунків по договору купівлі-продажу між позичальником та продавцем з метою придбання : квартири [ADDRESS]. Відповідно до п. 2.1. Кредитного договору, забезпеченням виконання зобов'язань позичальника по погашенню заборгованості за кредитом, сплаті процентів за користування кредитом, оплаті комісій, пені за несвоєчасну сплату процентів і несвоєчасне погашення за кредитом, відшкодування збитків у зв'язку з порушенням умов даного договору та інших витрат Банку, пов'язаних з одержанням виконання виступає іпотека об'єкт нерухомості, що придбавається позичальником за договором купівлі-продажу. Умови передачі об'єкта нерухомості і іпотеку та звернення стягнення на предмет іпотеки регулюється чинним законодавством України і іпотечним договором, що укладається між банком та позичальником. 03 жовтня 2006 року [PERSON] придбав квартиру [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу квартири посвідчений приватним нотаріусом Бориспільського міського нотаріального округу Київської області Савицькою Т.В., зареєстровано в реєстрі за № 5116. Відповідно до п. 4, продаж квартири вчинено за 264 800,00 гривень, що на день продажу становить 52 436,00 доларів США (а.с. 18). Крім того 03.10.2006 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк» та [PERSON] було укладено договір іпотеки, яким відповідно до п. 1 та 2 забезпечено виконання вимог, що випливають з кредитного договору № К-6870 від 03 жовтня 2006 року та передано в іпотеку іпотекодержателю належне йому на праві власності майно - квартира під [ADDRESS] (а. с. 16-17). Здійснено державну реєстрацію іпотеки в Державному реєстрі іпотек (а.с.20). Судом також встановлено, що 28 листопада 2012 року між ПАТ «Сведбанк», яке є правонаступником ВАТ «Сведбанк», яке в свою чергу виступало правонаступником АКБ «ТАС-Комерцбанк» та ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» було укладено договір факторингу № 15 та відповідно до п. 2.1, 2.2. свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах укладених з боржниками, право на вимогу якої належить клієнту на підставі документації. Разом з правами вимоги переходять всі пов'язані з ними права, зокрема права грошової вимоги щодо нарахованих та несплачених боржниками процентів, комісій, штрафних санкцій та інших обов'язкових платежів, що підтверджується витягом з договору факторингу № 15 ( а. с. 38-39). Крім того 28 листопада 2012 року між ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено договір факторингу, відповідно до п. 2.1., 2.2. Договору Клієнт (ТОВ ФК «Вектор Плюс» відступає Фактору (ТОВ «Кредитні ініціативи») свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах укладених з боржниками, право на вимогу якої належить клієнту на підставі документації. З моменту відступлення клієнтом фактору прав вимоги заборгованості боржників, всі гарантії, надані боржниками щодо заборгованостей, стають дійсними для фактора та вважаються наданими фактору. Разом з правами вимоги переходять всі пов'язані з ними права, зокрема права грошової вимоги щодо нарахованих та несплачених боржниками процентів, комісій, штрафних санкцій та інших обов'язкових платежів (а. с. 45-53). Відповідно до реєстру заборгованостей боржників від 28.11.2012 (а.с. 54-55) позивач прийняв права вимоги за кредитним договором № К-6870 укладеного 03 жовтня 2006 року між Акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк» та [PERSON]. Крім того 28 листопада 2012 року між ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено договір про передачу прав за іпотечним договором, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мироник О.В. (а. с. 56). Відповідно до п. 1.1., 1.2. вказаного Договору, сторони домовились, що разом з відступленням прав вимоги заборгованостей по кредитних договорах від боржників, що здійснюють на підставі договору факторингу від 28 листопада 2012 року, укладеного між сторонами, одночасно передаються права вимоги за іпотечним договорами, які визначені цим договором. Іпотекодержатель передає Новому іпотекодержателю права за іпотечними договорами, перелік яких наведено у Додатку № 1 до цього Договору. Згідно додатку № 1 до договору про передачу прав за іпотечними договорами від 28 листопада 2012 року під № 29 значиться іпотечний договір від 03.10.2006 року № К-6870 укладений з [PERSON] (а. с. 57-59). Здійснено державну реєстрацію змін щодо іпотеко держателя до Державного реєстру іпотек на підставі Договору про передачу прав за іпотечним договором від 28.11.2012 року (а.с.161). Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 18 грудня 2013 року у справі № 359/11719/13-ц, провадження № 2/359/3741/2013 позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки було задоволено. Звернено стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 03.10.2006 року, посвідчений приватним нотаріусом Бориспільського міського нотаріального округу Київської області Савицькою Т.В., зареєстрованим в реєстрі за № 5122, а саме: квартиру загальною площею 52,7 м2, житловою площею 31,0 м2, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] для задоволення грошових вимог товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" (ЄДРПОУ: 35326253, п/р 26507010332011 в ПАТ "Альфа-Банк", МФО 300346; юридична адреса: 07400, Київська область, м. Бровари, бульвар Незалежності,14), в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № К-6870 від 03.10.2006 року, яка станом на 01.11.2013 року складає 492 355 гривень 37 копійок (а. с. 32-34). На підставі зазначеного рішення Бориспільським міськрайонним судом Київської області 26 травня 2014 року було видано виконавчий лист та пред'явлено до виконання відділу державної виконавчої служби Бориспільського міськрайонного управлінню юстиції, що підтверджується копією виконавчого листа (а. с. 35) та постановою про відкриття виконавчого провадження від 08.02.2016 ( а. с. 37). Згідно довідки № 486 від 21.03.2016 року за адресою : [ADDRESS] зареєстровані : [PERSON] 1956 року народження, [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] (а. с. 23). Відповідно до ч. 3 ст. 47 Конституції України ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ч. 3 ст.109 ЖК України звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги, якщо сторонами не погоджено більший строк. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Відповідні положення містяться також і в Законі України «Про іпотеку», так згідно ч.1 ст.40 Закону стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Відповідно до ч. 2 вказаної статті після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. На виконання зазначених вимог позивачем на адресу відповідачів було направлено вимогу про добровільне виселення, що підтверджується копіями листів від 10.05.2016 № 4851-34 (а. с.27-29) які ними отримані 16.05.2016 року, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення (а. с. 31). Проте, як вбачається з позовної заяви таку вимогу відповідачами в добровільному порядку виконано не було. Крім того згідно вимог ч. 2 ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства» діти - члени сім'ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Відповідно до п. 2.3 Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, затвердженого наказом МВС України від 22.11.2012 року №1077, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 18 грудня 2012 року за №2109/22421, відомості про дітей віком до 14 років, місце проживання яких реєструється з батьками, вносяться до заяви одного з них. Особа, яка досягла 14-річного віку, подає заяву про реєстрацію місця проживання особисто. При проживанні батьків за різними адресами для реєстрації місця проживання дитини, яка не досягла 14 років, разом з одним з батьків надається письмова згода другого з батьків та довідка територіального підрозділу або адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС України за місцем його проживання про те, що дитина не зареєстрована разом з ним. Відомості про реєстрацію дитини, яка не досягла 14 років, вносяться до картки реєстрації того з батьків, з ким реєструється місце проживання дитини, та до адресної картки. До адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС України надсилаються відомості про реєстрацію місця проживання того з батьків, з ким реєструється місце проживання дитини, у графу 14 цих відомостей вноситься інформація про дитину (прізвище, ім'я, по батькові, стать, дата і місце народження). Суд також враховує вимоги ч.2 ст.109 Житлового кодексу України, за змістом яких громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду. А також положення ч.4 цієї статті, що виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення, є підставою для надання цим громадянам жилих приміщень з фондів житла для тимчасового проживання відповідно до статті 132-2 цього Кодексу. Відсутність жилих приміщень з фондів житла для тимчасового проживання або відмова у їх наданні з підстав, встановлених статтею 132-2 цього Кодексу, не тягне припинення виселення громадянина з жилого приміщення, яке є предметом іпотеки, у порядку, встановленому частиною третьою цієї статті. А також враховує, що положення Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» на спірні правовідносини не поширюється, оскільки у власності позичальника, який є одночасно майновим поручителем, - [PERSON], наявне інше нерухоме житлове приміщення, що підтверджується Інформаційної довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта (а.с.154-161) Зважаючи на викладене, в результаті повного, всебічного та об'єктивного з'ясування обставин справи суд дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність заявлених позовних вимог щодо виселення відповідачів без надання іншого житла з квартири [ADDRESS], в в'язку з чим вважає, що позов слід задовольнити. Судові витрати, понесені позивачем по даній справі, складають судовий збір в сумі 1 378 гривень (а. с. 5). Вказана сума судових витрат підлягає стягненню з повнолітніх відповідачів на користь позивача, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved