Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом про зобов`язання щодо усунення перешкод в користування приватним нерухомим майном до відповідача [PERSON] , посилаючись на те, що їй на праві власності належить житловий будинок з присадибною земельною ділянкою площею 0,1500 га. що розташована по [ADDRESS] . Зазначає, що по сусідству з нею проживає відповідач по страві - [PERSON] яка самовільно побудувала всупереч санітарним правилам на межі їх земельних ділянок ряд побутових споруд та добудувала до свого господарського сараю прибудову з порушення будівельних норм та правил і прав забудовника. Дана прибудова збудована на межі земельних ділянок по [ADDRESS] та [ADDRESS] . Окрім того зазначає, що частина прибудови, а саме сараю зруйнувалась та розвалилась безпосередньо на її частину присадибної ділянки (двору) та безпосередньо до її житлового будинку, що становить перешкоду в користуванні нею як приватним власником двором та житловим будинком. На основі викладеного, позивач просить суд усунути перешкоди у здійсненні права власності та зобов`язати [PERSON] усунути перешкоди в користуванні належним [PERSON] нерухомим майном, житловим будинком та присадибною земельною ділянкою по [ADDRESS] , як її приватним нерухомим майном, шляхом зобов`язання розібрати і вивезти зруйновану стіну самовільної прибудови (будівлі літ. "Б", господарства за адресою: [ADDRESS] ) до належної їй господарської будови сараю, та перенести в інше місце сміттєву та стічну яму і вбиральню у вказаному господарстві. Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, однак від її представника надійшло письмове клопотання про підтримання позовних вимог та розгляду справи у його відсутності та у відсутності його довірителя. Відповідач та її представник в судове засідання не з`явилися, однак від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи у його відсутності.. Відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши надані сторонами документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення частково, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] , на праві приватної власності належить житловий будинок з присадибною земельною ділянкою площею 0,1500 га. що розташовані по [ADDRESS] , що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 21679456 від 27.01.2009 року та державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЯМ № 641320. (а.с. 6, 7) Згідно ситуаційного плану земельної ділянки, кадастровий номер: 7323084700:01:004:0171, а саме примітки встановлено, що частина земельної ділянки розміром (0,0018 га.) належної [PERSON] захоплена [PERSON] (а.с. 12) Як вбачається з дослідженого судом акту обстеження земельної ділянки по [ADDRESS] від 26.09.2018 року комісія з розгляду спірних питань при виконкомі міської ради виявила фактичне самовільне зайняття земельної ділянки площею 0,0018 га. по [ADDRESS] , у [PERSON] . Фасад житлового будинку по [ADDRESS] , дійсно пошкоджено (часткові пошкодження з одного боку житлового будинку). Також, виявлено добудову до літньої кухні з боку сусідів на межі земельної ділянки по [ADDRESS] . (а.с. 13) Також судом встановлено що відповідно до рекомендаційного листа Новоселицької міської ради Чернівецької області № 1193 для мирного врегулювання конфлікту [PERSON] було запропоновано терміново прибрати сусідню земельну ділянку яка належить [PERSON] від будівельного завалу. (а.с. 14) Окрім того, згідно Акту обстеження земельних ділянок по [ADDRESS] та [ADDRESS] від 08.05.2019 року та доданих фото-матеріалів встановлено, що комісією з розгляду спірних питань при виконкомі міської ради перебуваючи по місцю розгляду заяви [PERSON] , щодо зруйнованої стіни прибудови, яка самовільно збудована до сусіднього житлового будинку [PERSON] на межі земельних ділянок по [ADDRESS] та [ADDRESS] встановлено факт руйнування даної стіни, яка впала на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд [PERSON] та пошкодила замощення біля будинку. Зруйнована стіна утворює небезпеку та перешкоджає використанню земельної ділянки за цільовим призначенням по [ADDRESS] . (а.с. 16-31) Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Згідно з ч. 1 ст.317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до частин першої, другої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Положеннями статті 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до положень ч. 3 ст. 12 та ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (ч. 5 ст. 81 ЦПК України). Частиною 1 ст. 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформованої в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29. Відповідно до статті 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року № 3477-ІV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.22.1950 року (далі - Конвенція) та протоколи до неї, а також практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права. Статтею 8 Конвенції закріплено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Згідно зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Суд вважає, що відповідач [PERSON] зайняла земельну ділянку без достатньої правової підстави, оскільки позивач [PERSON] своєї згоди на не давала, відповідач відмовляється залишати займану земельну ділянку добровільно, чим чинить перешкоди позивачу у користуванні земельної ділянки, яка належить позивачу на праві власності. Таким чином, враховуючи викладені обставини, оцінюючи належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, розглянувши справу в межах заявлених вимог, суд вважає, що слід зобов`язати [PERSON] усунути перешкоди в користуванні належним [PERSON] нерухомим майном, житловим будинком та присадибною земельною ділянкою по [ADDRESS] , як її приватним нерухомим майном, шляхом зобов`язання розібрати і вивезти зруйновану стіну самовільної прибудови (будівлі літ. "Б", господарства за адресою: [ADDRESS] ) до належної їй господарської будови сараю та перенести в інше місце сміттєву та стічну яму і вбиральню у вказаному господарстві. Також, згідно вимог статті 141 ЦПК України з [PERSON] на користь [PERSON] підлягають стягненню понесені судові витрати по справі у виді сплаченого судового збору в розмірі 1536 грн. Враховуючи, що на час розгляду справи в суді відповідач повернула позивачу самовільно захоплену частину земельної ділянки, а тому в частині позовних вимог щодо вилучення та повернення вказаного майна позивачу слід відмовити. На підставі викладеного, відповідно до вимог ст. 41 Конституції України, ст.ст. 109, 116 ЖК УРСР, ст.ст. 16, 317, 319, 383, 391 ЦК України,

Outcome: partial