Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-26 00:00:00

Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернувся до суду з цивільним позовом у якому просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором № б/н від 13.10.2015 року у розмірі 27\~905 гривень 44 коп. Заявлені позовні вимоги мотивує тим, що 13.10.2015 року між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н згідно умов якого останній отримав кредит у розмірі 7 500 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Банк свої зобов`язання виконав повністю, проте позичальник належним чином не виконує умов вищевказаного кредитного договору, в зв`язку з чим, станом на 17.07.2019 року, перед банком виникла заборгованість в розмірі 27 905 грн. 44 коп., із яких: 13\~267, 16 грн. заборгованість за тілом кредиту; 11\~850, 49 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту; 982, 77 заборгованість за нарахованими відсотками; 0,00 грн. нарахована пеня за прострочення зобов`язання; 0,00 грн. нараховано пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн.; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована частина) ; 1\~305, 02 грн. штраф (процентна складова). Дана обставина зумовила позивача звернутись до суду за захистом своїх порушених прав. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи наявна письмова заява про розгляд справи за його відсутності та підтримання позовних вимог у повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково та пояснив, що дійсно отримував кредит у АТ КБ «ПриватБанк». Неповернення вчасно грошових коштів зумовлено відсутністю роботи та доходів. Вважає, що позов підлягає задоволенню лише в частині стягнення тіла кредиту. Дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв`язку, об`єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, суд, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.\~\~ Як вбачається з матеріалів справи 13.10.2015 року між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н згідно умов якого останній отримав кредит у розмірі 7 500 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним анкета-заява разом з «Пам`яткою клієнта», "Умовами та правилами надання банківських послуг", та "Тарифами" становить між ним та Банком договір про надання банківських послуг. Таким чином, судом вважається доведеним факт укладення між сторонами кредитного договору та отримання відповідачем кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами.\~\~ В зв`язку з невиконанням відповідачем умов договору, станом на 17.07.2019 року, перед банком виникла заборгованість в розмірі 27 905 грн. 44 коп., із яких: 13\~267, 16 грн. заборгованість за тілом кредиту; 11\~850, 49 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту; 982, 77 заборгованість за нарахованими відсотками; 0,00 грн. нарахована пеня за прострочення зобов`язання; 0,00 грн. нараховано пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн.; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована частина) ; 1\~305, 02 грн. штраф (процентна складова). Згідно ч.1 ст.1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша кредитна установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.526\~ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином, відповідно до умов договору, який є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України), і вимог законодавства. Крім того, згідно із ч.1 ст.1049\~ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідач, з огляду на положення ч.1 ст.612 ЦК України, станом на 17.07.2019 року порушив умови договору від 13.10.2015 року, належним чином не виконавши взяті на себе зобов`язання, що підтверджується розрахунком заборгованості, який міститься в матеріалах справи і правильність нарахування якого сторонами не оспорюється.\~\~ Протягом розгляду цивільної справи відповідач [PERSON] , з огляду на вимоги ст.ст.12,81 ЦПК України, не скористався своїми процесуальними правами та не надав до суду жодного належного та допустимого доказу, який би містив інформацію щодо предмету доказування в підтвердження своєчасного виконання своїх зобов`язань за укладеним кредитним договором. Разом з тим, в задоволенні вимог заявленого позову щодо стягнення з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» штрафів, зокрема - 500 грн. (фіксована частина) та 1 305 грн. 02 коп. (процентна складова), суд вважає за необхідне відмовити. Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549\~ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61\~Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549\~ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.61 Конституції України, щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Отже, зі змісту п.1.1.5.25 та п.2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг вбачається, що підставою нарахування пені та штрафу є порушення строків виконання грошового зобов`язання, тому підстави для одночасного стягнення пені та штрафів, відсутні. У зв`язку з тим, що нарахування штрафу носить разовий характер, в той час як пеня нараховується за кожен день прострочення виконання грошового зобов`язання за кредитним договором, враховуючи встановлений кредитним договором подвійний характер відповідальності за порушення строків повернення кредиту та процентів за користування ним, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення штрафу (фіксованої його частини та процентної складової) задоволенню не підлягають. Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд України у постанові від 21 жовтня 2015 року по справі №6-2003цс15. Враховуючи вище викладене, та з урахуванням того, що за приписами ст.625\~ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, за умов відсутності інших обставин, що мають істотне значення, суд, приходить до переконання про необхідність стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором грошових коштів у сумі 26 100 (двадцять шість тисяч сто) гривень 42 коп., із яких: 13\~267, 16 грн. заборгованість за тілом кредиту; 11\~850, 49 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту; 982, 77 заборгованість за нарахованими відсотками; 0,00 грн. нарахована пеня за прострочення зобов`язання; 0,00 грн. нараховано пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені та документально підтверджені судові витрати у вигляді судового збору у сумі 1\~921 грн. 00 коп.

Outcome: partial