Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до ПАТ КБ «Приватбанк», треті особи: приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON], Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Основянському та Слобідському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, мотивуючи тим, що 28 серпня 2018 року позивачу стало відомо про існування виконавчого провадження ВП № 56185905, відкрите на підставі виконавчого напису приватного нотаріусу Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON] про стягнення з позивача на користь ПАТ КБ "Приватб,анк" невиплачених в строк відповідно до умов кредитного договору від 27.05.2008 року станом на 07.08.2017 року, грошових коштів у сумі 2168957,92 грн. Позивач доводить до відома суду про те, що розмір заборгованості не є безспірним, тому що в той же час відповідач вимагав від позивача в судовому порядку за тим самим кредитним договором 987992,64 грн. Крім цього, виконавчий напис було вчинено на підставі Постанови КМУ № 662 від 26.11.2014 р. «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», яку на момент вчинення виконавчого напису було визнано незаконною та нечинною. У судове засідання представник позивача [PERSON] не зявилась, надала до суду заяву про розгляд справи без її присутності, позовні вимоги підтримує повністю, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Представник відповідача ПАТ КБ «Приватбанк» у судове засідання не зявився, про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав. Третя особа приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не з'явився, направив до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник третьої особи: Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Основянському та Слобідському районах м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області в судове засідання не зявився, надав до суду заяву з проханням проводити розгляд справи за його відсутності. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України, за наявними в матеріалах справи доказами. Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до частини 3 статті 12 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках. Судом встановлено, що 28 серпня 2018 року позивачу стало відомо про існування виконавчого провадження ВП № 56185905, відкрите на підставі виконавчого напису приватного нотаріусу Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 12236 від 23.11.2017 року про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ Приватбанк боргу за кредитним договором № HAL5GK01270014 від 27.05.2008 р. в розмірі 83 938,00 доларів США, що за курсом НБУ станом на 07.08.2017 р. складає 2 168 957,92 грн. та витрат по вчиненню виконавчого напису в розмірі 1800 грн. Аналогічна вимога міститься і в ст. 87 Закону України «Про нотаріат», де зазначено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. З тексту виконавчого напису вбачається, що нотаріус керувався ст.ст.\~87-91\~Закону України\~«Про нотаріат» та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 року за № 1172. Пункт 2 Переліку було доповнено Постановою КМУ від 26.11.2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Як встановлено судом, приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON] виданий виконавчий напис від 23.11.2017 року зареєстрований в реєстрі за номером 12236. У виконавчому написі № 12236 від 23.11.2017 року, стягнення здійснюється за період з 27 травня 2008 року по 07 серпня 2017 року. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, яка ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року залишена без змін, визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету\~Міністрів України\~№ 662\~від 26.11.2014\~року «Про\~внесення змін\~до переліку\~документів,\~за якими\~стягнення заборгованості\~провадиться у\~безспірному порядку\~на підставі\~виконавчих написів\~нотаріусів» в частині, в тому числі п. 2. змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов'язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості», та зобов'язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету\~Міністрів України\~№ 662\~від 26.11.2014\~року «Про\~внесення змін\~до переліку\~документів,\~за якими\~стягнення заборгованості\~провадиться у\~безспірному порядку\~на підставі\~виконавчих написів\~нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постанова набрала законної сили з моменту її проголошення. Суд бере до уваги положення п. 10.2 постанови Пленуму ВАС України від 20.05.2013 р. №7 «Про судове рішення в адміністративній справі», згідно якого визнання акта суб'єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта. Таким чином, нотаріус в день вчинення виконавчого напису - 23.11.2018 року керувався пунктом Переліку, який був нечинним з моменту прийняття Постанови Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року. На переконання суду, оскаржуваною постановою, крім іншого, порушуються основоположні, конституційні права та свободи позивачів, зокрема статті 41\~Конституції України стосовно того, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Оскаржуваний акт створює протиправні можливості для сторони кредитора без належних, передбачених законом, на те підстави, протиправно позбавляти сторону позичальника його права власності на кошти та майно. Частиною 1 статті 88\~Закону України\~"Про\~нотаріат" унормовано, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету\~Міністрів України\~№ 1172\~від 29.06.1999 (пункт 3.2 глави 16 розділу ІІ Порядку). Відповідно до ч.1 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. В силу принципу змагальності сторони та інші особи, які беруть участь у справі, з метою досягнення рішення на свою користь, зобов'язані повідомити суду істотні для справи обставини, надати суду докази, які підтверджують або спростовують ці факти, а також вчиняти процесуальні дії, спрямовані на те, щоб переконати суд у необхідності постановлення бажаного для них рішення. Відповідачем та третьою особою, [PERSON], не надано жодних доказів, які підтверджують безспірність заборгованості та на підставі яких документів було вчинено виконавчий напис. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88\~Закону «Про\~нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що при винесенні спірного виконавчого напису не було дотримано одну із умов для винесення напису, а саме безспірність заборгованості. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити в повному обсязі. Крім цього, у відповідності до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України, оскільки позовні вимоги задоволено повністю, з відповідача на користь позивача слід стягнути 704 грн. 80 коп. судового збору.

Outcome: approved