Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Лугань», [PERSON] про визнання недійсним договір оренди землі, дострокове розірвання договору оренди землі. В обгрунтування позову позивачка посилається на те, що вона є власницею земельної ділянки загальною площею 8,6372 га з них 8,6372 га, яка знаходиться на території Чмирівської сільської ради, кадастровий номер земельної ділянки 4425186500:03:003:0027. Земельну ділянку вона отримала у спадщину за заповітом після смерті своєї матері [PERSON], яка померла 15 лютого 2012 року, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину та витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно. Її мати за своє життя уклала 10 грудня 2009 року договір оренди землі строком на 10 років із відповідачем. Договір був зареєстрований у Старобільському районному реєстраційному окрузі, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис №040942600145 від 10 грудня 2009 року. Вона, як спадкоємиця, є власником землі та прийняла на себе права та обовязки за договором. У 2014 році їй було запропоновано відповідачем укласти договір оренди зазначеної земельної ділянки, оскільки вона помилково вважала, що в разі смерті її матері дія попереднього договору припинена. Право оренди земельної ділянки було зареєстровано в Єдиному державному реєстрі речових прав. Таким чином, земельна ділянка фактично двічі здана в оренду відповідачеві. Вважає дії відповідача в особі [PERSON] з укладення і реєстрації права оренди на земельну ділянку кадастровий номер 4425186500:03:003:0027, датований 2015 року, неправомірними та вказаний договір оренди укладений з нею недійсним. Крім того, на даний час вона вважає дійсним договір оренди укладений з її матірю, за яким всі права та обовязки перейшли до неї як до спадкоємиці. Однак, відповідач від виконання умов договору усунувся, уклавши з нею новий договір оренди, тому порушив умови договору оренди землі, укладеного з її матірю в 2009 році. Оскільки, орендарем умови договору оренди порушені та вимоги ст.ст. 24,25 Закону України «Про оренду землі» просить суд достроково розірвати договір оренди земельної ділянки укладений 10 грудня 2009 року між її матірю та відповідачем. Зобовязати відповідача повернути їй вказану земельну ділянку та стягнути судовий збір. В судовому засіданні представник позивач [PERSON] доводи та вимоги, викладені в позові підтримала, та просила суд їх задовольнити. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] позов не визнав та заперечував проти задоволення позовних вимог. Дослідивши матеріали справи, пояснення сторін, суд приходить до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 10 грудня 2009 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір оренди землі площею 8,6372 га у тому числі ріллі 8,6372 га строком на 10 років зі сплатою орендної плати розмірі 3% на рік у тому числі у натуральній формі за її собівартістю. Договір оренди було зареєстровано у Старобільському районному реєстраційному округу, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 10 грудня 2009 року за № 040942600145. Факт передачі земельної ділянки в оренду підтверджується актом прийому-передачи обєкта оренди від 10 грудня 2009 року. 15 лютого 2012 року [PERSON] померла. Згідно копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності власником земельної ділянки згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом є [PERSON] 20 квітня 2015 року між [PERSON] та СТОВ «Агрофірма Лугань» в особі [PERSON] було укладено договір оренди землі площею 8,6372 га у тому числі ріллі 8,6372 га строком на 10 років зі сплатою орендної плати розмірі 3% на рік у тому числі у натуральній формі за її собівартістю. Договір оренди було зареєстровано у Єдиному державному реєстрі речових прав 20 квітня 2015 року. Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи не оспорюються сторонами. Згідно ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до частини четвертої ст.32 Закону України "Про оренду землі" перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізація юридичної особи - орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі. Правонаступництво у разі зміни власника речі, переданої у найм, передбачено Загальними положеннями про найм Цивільного кодексу України. Відповідно до частини першої статті 770 ЦК України у разі зміни власника речі, переданої у найм, до нового власника переходять права та обов'язки наймодавця. Таким чином, смерть фізичної особи - наймодавця не є підставою для припинення договору, оскільки разом із правом власності на земельну ділянку до його спадкоємців переходять права та обов'язки за договором оренди, якщо інше прямо не передбачено в самому договорі. Згідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Враховуючи, що на даний час домовленості про припинення договору оренди вказаної земельної ділянки, укладеної із [PERSON], не існує, після її смерті є спадкоємець, наявність договору оренди земельної ділянки, укладеного з [PERSON] на ту саму земельну ділянку, є підставою для визнання недійсним такого правочину, оскільки недодержанно в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Тому, суд приходить до висновку про задоволення позову [PERSON] в частині визнання недійсним договору оренди земельної ділянки (кадастровий номер 4425186500:03:003:0027 площею 8,6372 га, розташованої на території Чмирівської сільської ради Старобільського району і яка належить [PERSON]) укладений 20 квітня 2015 року між [PERSON] та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Лугань» код ЄДРПОУ 30332770 та зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 20 квітня 2015 року за індексним номером 20781852. Крім того, відповідно до ст. 651 ЦК України договір може бути змінено чи розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Згідно вимог ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. Перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи (у тому числі в порядку спадкування), реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або припинення договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі. Позивачем та її представником не надані суду докази не виконання орендарем умов договору оренди від 10 грудня 2009 року та умов ст. ст. 24, 25 Закону України «Про оренду землі», тому суд не вбачає підстав для дострокового розірвання договору на вимогу однієї із сторін за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦК України. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони та інші особи, які брали участь у справі, мали рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. У звязку з цим, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову [PERSON] в частині дострокового розірвання оренди земельної ділянки, укладеного 10 грудня 2009 року між [PERSON] та [PERSON] внаслідок невиконання орендарем умов договору оренди та ст.ст. 24,25 Закону України «Про оренду землі». Крім того, на підставі вимог ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідача СТОВ «Агрофірма Лугань» судовий збір на користь позивача. На підставі вищевикладеного, ст.ст.13, 32 Закону України "Про оренду землі", ст.ст. 203,215, 651, 770 ЦК України,

Outcome: partial