overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-09 00:00:00

Заявник звернувся до суду з заявою та просить встановити факт належності йому державного акту на право власності на землю, в якому його по-батькові зазначено з помилкою. Заявник в судове засідання не з'явився, надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, заявлені вимоги підтримує. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з'явився, надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, при вирішенні спору покладається на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 24.06.2009 року [PERSON] отримав Державний акт на право власності на земельну ділянку, розташовану в с. Новоселівка, виданий на підставі рішення 16 сесії 4 скликання Улянівської сільської ради від 12 травня 2005 року, де його по-батькові вказано як "[PERSON]". Відповідно до технічної документації по складанню державного акту на право власності на землю в с. Новоселівка вбачається, що замовником був [PERSON]. Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, право власності на земельну ділянку в с. Новоселівка зареєстровано за [PERSON]. Згідно копії паспорта вбачається по-батькові заявника "[PERSON]". Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по-батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по-батькові, прізвищем,місце і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або паспорті . Таким чином судом достовірно встановлено, що державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0874 га, розташовану в с. Новоселівка, Чернігівського району, Чернігівської області, виданий на підставі рішення 16 сесії 4 скликання Улянівської сільської ради від 12 травня 2005 року [PERSON], з помилкою в написанні його по-батькові належить [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-09 00:00:00

Заявник звернувся до суду з заявою, яку він уточнив 18 грудня 2017 року, про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, в якій просить встановити факт належності йому трудової книжки. Свою заяву мотивує тим, що при зверненні до Пенсійного фонду для нарахування пенсії за віком було виявлено, що на першому листі його трудової книжки помилково вказано замість повної дати його народження лише рік народження. Встановлення факту належності правовстановлюючого документу йому необхідно для оформлення пенсії. Просить встановити факт належності йому, [PERSON], [INFO], правовстановлюючого документу, а саме: трудової книжки серії [NUMBER] заповненої 28 січня 1980 року, виданої на ім'я [PERSON], в якій не вказано повну дату народження; записи про роботу у ТОВ „Семікс-Скиф ЛТД" у період з 26.05.1992 по 25.05.1993 та у Малому підприємстві „Творчество" у період з 25.05.1993 по 14.11.1995 зроблені з виправленнями та дописані іншими чорнилами. Заявник у судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій вимоги заяви підтримав у повному обсязі, просив справу розглянути без його участі. Заінтересована особа - представник Рубіжанського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області у судове засідання не з'явилася, надала відзив на заяву про встановлення факту, в якій просила справу розглянути без її участі, проти задоволення заяви не заперечувала.. Суд, розглянувши справу, дослідивши докази в їх сукупності, прийшов до наступного. У судовому засіданні встановлено, що відповідно до копії паспорту громадянина України [PERSON] народився [INFO], місце народження: місто Рубіжне Луганської області (а.с. 4). Згідно копії диплому серії [NUMBER] [PERSON] в 1978 році вступив до Рубіжанського хіміко-механічного технікуму ім. О.Є. Порай-Кошиця і в 1983 році закінчив повний курс названого технікуму (а.с. 9) Згідно копії архівної довідки № 40 виданої 13.11.2017 Рубіжанським політехнічним коледжем ім. О.С. Порай-Кошиця, заявник навчався в Рубіжанському хіміко-механічному технікумі на денній формі навчання з 01.09.1978 по 30.06.1983 та згідно наказу № 132 від 01.07.1983 відрахований у зв'язку з закінченням навчання (а.с. 10). З копії військового квитка серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON], [INFO], в період з 13.06.1984 по 30.06.1986 проходив службу в лавах Радянської армії (а.с. 7-8). 28 січня 1980 року була заведена трудова книжка серії [NUMBER] на ім'я [PERSON], на титульному листі якої посадовою особою, яка заповнювала трудову книжку помилково вказано тільки рік народження заявника „1963", замість повної дати народження „[INFO]" (а.с. 5).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-06 00:00:00

Заявник звернувся до суду з наданням в подальшому уточненої заяви про встановлення факту належності документів, а саме: військового білету, особистої карточки водія, свідоцтва про укладення шлюбу, паспорт громадянина України, свідоцтва про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, диплому, трудової книжки, договору купівлі-продажу квартири, посвідчення водія, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу - [PERSON], [INFO]. В обґрунтування вимог заяви посилається на те, що у документах зазначено помилково по батькові - [PERSON], замість правильного Максиміліанович. У зв'язку з чим, заявник не має можливості розпоряджатися своїми правами. Посилаючись на викладене, заявник просив суд встановити факт належності йому військового білету серії [NUMBER] від 11.11.1974 року, особистої карточки водія від 20.01.1974 р., свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 18.04.1980 р., паспорт громадянина України серії [NUMBER], виданого 10.12.1998 р. Центральним РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області, свідоцтва про загальнообов'язкове державне соціальне страхування [NUMBER] від 22.09.200 р., диплому серії [NUMBER] від 29.06.21974 р., трудової книжки [NUMBER] від 02.08.1974 р., договору купівлі-продажу квартири від 10 квітня 2008 року, посвідчення водія [NUMBER] від 04.01.2010 р., свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 20.03.2013 р., оскільки іншим чином спір вирішити неможливо. Представник заявника надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, вимоги заяви підтримує в повному обсязі. Зацікавлена особа надали суду заяви про розгляд справи у її відсутність, а рішення прийняти у відповідності до вимог чинного законодавства. Ухвалою суду справу розглянуто ту відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємин сторін. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. 29 червня 1974 року [PERSON] видано диплом [NUMBER]. 02 серпня 1974 року заведено трудову книжку на ім'я [PERSON]. Як вбачається з копії паспорту громадянина України серії [NUMBER], виданого Центральним РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області 10 грудня 1998 року, по батькові заявника вказано "[PERSON]". Згідно п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту приналежності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, що зазначені в документі не збігаються з ім'ям, по батькові цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження і паспорті. Згідно п. 12 постанови пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення",

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-19 00:00:00

Заявник звернувся до суду із вищезазначеною заявою, вказавши, що з досягненням пенсійного віку у вересні 2014 року звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу з метою призначення пенсії за віком. Але йому було відмовлено у зв'язку з тим, що у розрахункових відомостях із зарплати працівників Криворізької меблевої фабрики Дніпропетровського виробничого деревообробного об'єднання «Дніпропетровськдрев» є відомості про заробітну плату з листопада 1986 рік, де помилково зазначено «[PERSON]». З моменту працевлаштування на зазначене підприємство по листопад 1986 року у розрахункових відомостях із зарплати працівників було зазначено вірно - «[PERSON]». У трудовій книжці, також зазначено прізвище, ім'я, по батькові заявника - [PERSON], в якій зазначено, що 13.08.1985 року він був прийнятий на посаду майстра на дільницю по виготуванню гофрокартон) (наказ №23 від 13.08.1985). 22.07.1993 року, [PERSON] був звільнений по ініціативі працівника, згідно вимог ст. 38 КЗпП України (наказ №46 від 22.07.1993). В архівній довідці Виконкому Криворізької міської ради від 23.09.2014 також зазначено, що в особових картках звільнених працівників Криворізької меблевої фабрики Дніпропетровського виробничого деревообробного об'єднання «Дніпропетровськдрев» «[PERSON]» значиться «мастер по производству гофрокартона» з 13.08.1985.(а.с.6-7). Він просить суд встановити факт належності в правовстановлюючому документі - розрахункових відомостях із зарплати працівників Криворізької меблевої фабрики Дніпропетровського виробничого деревообробного об'єднання" Дніпропетровсьдрев" за період з листопада 1986 року по 22.07.1993 року - на [PERSON] , а не на " [PERSON]". Заявник в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду надійшла письмова заява [PERSON], в якій він просить розглядати справу за його відсутності, вимоги заяви підтримує в повному обсязі. Представник заінтересованої особи проти задоволення заяви не заперечував, надав суду заяву, в якій просив справу розглядати за його відсутності. Суд, дослідивши письмові докази, вважає, що заява підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до п.5 ч.2 ст.234 ЦПК України, суд розглядає у порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно п.6 ч.1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Досліджені у судовому засіданні докази підтверджують вимоги заявника. За таких обставин, заява підлягає задоволенню, у зв'язку з відсутністю претензій з даного питання. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-07 00:00:00

Заявник звернувся до суду із вищеназваною заявою, в якій просив надати дозвіл щодо подовження [PERSON] примусової амбулаторної психіатричної допомоги, посилаючись на те, що останній ухиляється від підтримуючого лікування. Страждає на захворювання „Шизофренія, шубообразна, афективно - параноідний тип нападу. Виражене зміна особистості за типом „фершробен", тому за своїм психічним станом потребує примусової амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку. В судовому засіданні представник заявника заяву підтримала у повному обсязі, дала пояснення, аналогічні викладеному у заяві. Законний представник та зацікавлена особа у судове засідання не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили, клопотання про відкладення розгляду справи не надали. Прокурор проти задоволення заяви не заперечував. Судом встановлено, що [PERSON]., 1975 р.н., з 1996 року страждає на психічне захворювання „ Шизофренія, шубообразна, афективно - параноідний тип нападу. Виражене зміна особистості за типом „фершробен", у зв'язку з чим потребує примусової амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку. Відповідно до ст.12 Закону України „Про психіатричну допомогу" амбулаторна психіатрична допомога особі без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника надається лікарем психіатром в примусовому порядку за рішенням суду. З висновку комісії лікарів стосовно особи з тяжким психічним розладом від 28.04.2015 р. вбачається, що [PERSON]., 1975 р.н. за своїм психічним станом потребує амбулаторної психіатричної допомоги без його усвідомленої згоди, оскільки страждає на тяжкий психічний розлад у вигляді - Шизофренії, шубообразної, афективно - параноідний тип нападу. Виражене зміна особистості за типом „фершробен". Суд вважає надані заявником докази достатніми та переконливими, тому є підстави для задоволення заяви. Зважаючи на вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-18 00:00:00

Заявник звернувся до суду із вищеназваною заявою, в якій просив продовжити [PERSON] примусову амбулаторну психіатричну допомогу, посилаючись на те, що останній ухиляється від підтримуючого лікування. Страждає на захворювання „Шизофренія, безперервно - прогредієнтна, параноїдна, галюцинаторно - параноїдний синдром. Виражене зміна особистості за типом „фершробен", тому за своїм психічним станом потребує примусової амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку. Представник заявника заяву підтримав у повному обсязі. Законний представник та заінтересована особа у судове засідання не з'явились. Прокурор проти задоволення заяви не заперечувала. Суд, заслухавши пояснення представника заявника і висновок прокурора, дослідивши письмові докази, вважає заяву такою, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON], 1980 р.н., з 2001 р. страждає на психічне захворювання „ Шизофренія, безперервно - прогредієнтна, параноїдна, галюцинаторно - параноїдний синдром. Виражене зміна особистості за типом „фершробен", у зв'язку з чим потребує примусової амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку. Відповідно до ст.12 Закону України „Про психіатричну допомогу" амбулаторна психіатрична допомога особі без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника надається лікарем психіатром в примусовому порядку за рішенням суду. З висновку комісії лікарів стосовно особи з тяжким психічним розладом вбачається, що [PERSON], 1980 р.н. за своїм психічним станом потребує амбулаторної психіатричної допомоги без його усвідомленої згоди, оскільки страждає на тяжкий психічний розлад у вигляді шизофренії, безперервно - прогредієнтної, параноїдної, галюцинаторно - параноїдний синдром. Виражене зміна особистості за типом „фершробен". Тому є підстави для задоволення заяви. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-02 00:00:00

Заявник звернувся до суду із вказаною заявою, в якій просить встановити факт належності правовстановлюючого документу - договору дарування виданого виконкомом Дулицької сільської ради Сквирського району Київської області 11.05.1992 року на ім'я [PERSON] дійсно належить [PERSON], оскільки при оформленні договорів на електро- та газопостачання та ін. у нього виникають проблеми, тому на підставі вищевикладеного заявник вимушений звернутися до суду з відповідними вимогами. В судове засідання заявник не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, підтримав вимоги вказані в заяві. Судом встановлено, що заявник має на праві приватної власності житловий будинок [ADDRESS]. Підставою виникнення права власності є договір дарування, виданий виконавчим комітетом Дулицької сільської ради Сквирського району Київської області 11.05.1992 року №60, зареєстрований в Білоцерківському міжміському бюро технічної інвентаризації за №182 в книзі №1. У даному правовстановлюючому документі допущена помилка у написанні по батькові власника "[PERSON]" замість правильного "[PERSON]", що підтверджується паспортом заявника та його свідоцтвом про народження, де батьком записаний [PERSON]. Вказані обставини позбавляють заявника у встановленому законом порядку оформляти ряд договорів. Вказані обставини встановлені матеріалами справи, які досліджені судом безпосередньо в судовому засіданні. Заінтересована особа - Дулицька сільська рада Сквирського району Київської області до суду не подавала будь-яких заперечення проти заявлених вимог заявника. Відповідно до ст.256 ч.1 п.6 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів. Таким чином, заява є обґрунтованою та підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-18 00:00:00

Заявник звернувся до суду із вказаною заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме про встановлення факту належності [PERSON], [INFO], свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії ЯЯЯ № 674506, виданого Херсонською міською радою, 26.06.2006 року на ім'я [PERSON]. В судовому засіданні заявник підтримав заявлені вимоги за підставами вказаними у заяві, пояснив, що визнання вищевказаного факту необхідно заявнику для вільного розпорядження своїм майном. Представник зацікавленої особи Херсонської міської ради в судовому засіданні щодо задоволення заявлених вимог поклався на розсуд суду. Інші сторони в судове засідання не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Вивчивши матеріали справи, заслухавши присутніх у судовому засіданні сторін, суд встановив, що заявник, є власником стоматологічної клініки у [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно видане 26.06.2006 року серії ЯЯЯ№ 674506. Відповідно до паспорту серії [NUMBER] виданого Дніпровським РВ ХМУ УМВС України в Херсонській області 17.03.1997 року на ім'я [PERSON], [INFO] по батькові заявника зазначено як "[PERSON]", натомість в свідоцтві про право власності допущено помилку та зазначено по батькові заявника, як "[PERSON]". Відповідно до ст. 256 ЦПК України, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення розглядаються в судовому порядку. Враховуючи вищевказане, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, оскільки на теперішній час заявник має намір вільно розпоряджатись своїм майном, для чого йому необхідно встановлення факту що має юридичне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-27 00:00:00

Заявник звернувся до суду із зазначеною заявою, вказуючи, що він є сином померлої [INFO] [PERSON], дошлюбне прізвище якої "[PERSON]", матір'ю якої була [PERSON], яка померла [INFO], однак в свідоцтві про народження його матері її матір'ю вказано [PERSON], однак відсутній актовий запис про шлюб його баби [PERSON] з дідом [PERSON], а відділ ДРАЦС відмовив у внесенні змін, доповнень до актового запису про смерть [PERSON] В свою чергу, він як спадкоємець за заповітом після смерті баби [PERSON] не може отримати свідоцтво про право на спадщину після її смерті, оскільки відсутній актовий запис про одруження баби, тому нотаріальна контора відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті баби через неможливість прослідкувати родинні відносини між ними. Встановлення факту необхідне для оформлення спадкових прав. У судовому засіданні заявник свої вимоги підтримав повністю. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з'явився, подавши заяву про слухання справи у його відсутності, щодо задоволення вимог заперечень немає. Вислухавши заявника, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили, що [PERSON], дошлюбне прізвище якої [PERSON], була матір'ю [PERSON], дошлюбне прізвище якої записано [PERSON] і відповідно заявник є онуком [PERSON] Згідно копії свідоцтва про народження заявника, його матір'ю записано [PERSON], дошлюбне прізвище якої згідно копії свідоцтва про одруження [PERSON], 1946 року народження, а згідно її копії свідоцтва про народження, її матір'ю вказано [PERSON]. Згідно копій свідоцтв про смерть, [INFO] у віці 69 років померла [PERSON], а [INFO] у віці 90 років померла [PERSON], дошлюбне прізвище якої "[PERSON]", актовий запис про одруження останньої відсутній, а відділ ДРАЦС відмовив у внесенні змін, доповнень до актового запису про смерть [PERSON] щодо виправлення прізвища померлої з [PERSON] на [PERSON]. Наркевицькою селищною радою в довідці від 16.06.2017 року зазначено, що згідно погосподарської книги Бокиївської сільської ради за 1964-1966 роки головою господарства є [PERSON], 1925 року народження, до складу зареєстрованих осіб входить донька [PERSON], 1946 року народження. Нотаріальною конторою заявнику відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] через неможливість прослідкувати родинні відносини між ними та рекомендовано звернутися до суду для встановлення факту родинних відносин. Оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що факт родинних відносин необхідно встановити, а заяву задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-25 00:00:00

Заявник звернувся до суду із зазначеною заявою, в якій просить встановити факт смерті [PERSON] на тимчасово окупованій території України, посилаючись на те, що остання доводиться йому матір'ю, яка померла [INFO] в м. Севастополь Автономної Республіки Крим, яке розміщене на тимчасово окупованій території України, що унеможливлює отримання відповідного свідоцтва про її смерть для подальшого його подання до органів Пенсійного фонду. Учасники судового розгляду у судове засідання не викликалися, тому фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що узгоджується з положеннями ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що [INFO] в м. Севастополь Автономної Республіки Крим померла [PERSON], мати заявника, у підтвердження чого свідчить "свидетельство о смерти от 06 ноября 2018 года", видане відділом запису актів громадянського стану Гагарінського району міста Севастополь Управління РАЦС міста Севастополь. Борзнянським РВ ДРАЦС ГТУЮ у Чернігівській області відмовлено [PERSON] у проведенні державної реєстрації смерті його матері [PERSON], оскільки свідоцтво про смерть останньої видане органом, який діє на тимчасово окупованій території, діяльність якого вважається незаконною на території України, є недійсним та не створює правових наслідків. Відповідно до ст. 9 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" від 15 квітня 2014 року № 1207-VII державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом; будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Враховуючи те, що встановлення факту смерті [PERSON] необхідне заявнику для отримання встановленого законодавством України свідоцтва про смерть, а також з метою оформлення ним інших документів, заява останньої підлягає задоволенню.

Outcome: approved