Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-20 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернулась з позовом про визнання відповідача - [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS], а також про зняття його з реєстраційного обліку у вищезазначеній квартирі. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] - [PERSON] подав заяву про зменшення позовних вимог, в якій просить позбавити [PERSON], [INFO], права користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS]. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач [PERSON] є власницею квартири [ADDRESS], що у м. Києві, що підтверджується договором купівлі-продажу від 19.12.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Скляр О.С. за № 2958. У вказаній квартирі зареєстровані третя особа - [PERSON] (донька позивача) та відповідач [PERSON] ( колишній співмешканець [PERSON] ). Як пояснила в судовому засіданні третя особа [PERSON], в січні 2013 року відповідач , пояснивши їй, що у нього з»явилася інша жінка, виїхав з квартири, забрав всі свої речі та з того часу в квартирі не проживає, участі в оплаті квартплати та комунальних платежів не приймає, своїх речей не зберігає та нову адресу ні їй, ні позивачці, не повідомляє. Факт не проживання відповідача підтверджується актом від 24.04.2015 року за підписами сусідів, засвідченим начальником ЖРЕО № 407, згідно якого в даній квартирі зареєстрований [PERSON], але фактично не проживає в ній з січня 2013 року, а також показаннями свідків, яких представник позивача та третя особа просили допитати в судовому засіданні. Як пояснив в судовому засідання представник позивача, рахунки за житлово-комунальні послуги, що виставляються, розраховуються виходячи з кількості осіб, зареєстрованих в квартирі, що здійснює перешкоди позивачці, як власнику житла. Оскільки відповідач у квартирі не проживає понад три роки, не є членом сім»ї позивача (власника квартири), факт його реєстрації в квартирі порушує право власності позивача, представник позивача, підтримавши позовні вимоги, просив позов задовольнити. Відповідач в судові засідання не з'явився, про час та місце судових засідань вважається повідомленим належним чином, в тому числі й шляхом розміщення оголошення про його виклик в судові засідання в пресі - газеті "Урядовий кур'єр" №83 від 13.05.2015р., що відповідає вимогам ст. 74 ЦПК України. Третя особа [PERSON] судовому засіданні підтримала позовні вимоги у повному обсязі, просила позов задовольнити. Суд, вислухавши у судовому засіданні пояснення представника позивача, третьої особи, допитавши свідків [PERSON], [PERSON]., [PERSON] та [PERSON], дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, дійшов до висновку про задоволення позову з наступних підстав. З наданих суду доказів судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. Квартира належить їй на праві власності, що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 19.12.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Скляр О.С. З довідки форми № 3 від 28.01.2015 р. убачається, що в квартирі [ADDRESS] на даний час зареєстровані третя особа - [PERSON] (донька власника), а також її колишній співмешканець - відповідач [PERSON] Як підтвердили допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON]., [PERSON], [PERSON], відповідач в січні 2013 року виїхав з квартири, забравши свої речі та з того часу в квартирі не проживає. Цей факт також підтверджується наданим суду актом від від 24.04.2015 року за підписами сусідів, засвідченим начальником ЖРЕО № 407. Відповідно до ст. 47 Конституції України ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", - зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Відповідно до вимог ст. 360-7 ЦПК України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Постановою Верховного Суду України у справі № 6-57цс11 від 16.01.2012р. визначено, що вказаний Закон є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов»язані із зняттям з реєстрації місця проживання, а положення статті 7 цього Закону застосовуються до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов»язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред»явивши одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Оскільки факт реєстрації відповідача порушує право позивача, як власника квартири, на вільне розпорядження своєю власністю, наданими позивачем доказами підтверджується те, що відповідач добровільно виїхав з квартири, припинивши користування нею, витрат на житлово-комунальні послуги не несе, своїх речей в квартирі не зберігає, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Outcome: approved