Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Свій позов мотивує тим, що перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 04 серпня 2000 року. Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 січня 2018 року шлюб було розірвано. Від даного шлюбу у них народилась донька [PERSON], [INFO]. Вказує, що відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, донька знаходиться на її утриманні. Вказує, що відповідач офіційно ніде не працює, однак виїжджає на заробітки закордон, також займається таксуванням. Інших осіб на утриманні немає. Зазначає, що оскільки відповідач є здоровим та працездатним, він має можливість надавати допомогу на утримання неповнолітньої доньки. Просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки донька [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі, у розмірі 1700 гривень щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач позов підтримала з підстав, викладених у ньому, просила його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, не заперечував щодо стягнення з нього аліментів на утримання доньки [PERSON], у твердій грошовій сумі, у розмірі 500 гривень щомісячно. Вказував, що офіційно не працює, а тому не має змоги сплачувати більшу суму аліментів на утримання дитини. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком неповнолітньої [PERSON], [INFO], що стверджується дослідженою в судовому засіданні копією свідоцтва про народження (а.с.3). Згідно ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що [PERSON] перебуває на утриманні матері - [PERSON], відповідач свого обов'язку утримувати неповнолітню доньку не виконує. Статтею 184 СК України передбачено, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України слідує, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 № 2037-VIII, який набрав чинності 08.07.2017 року , внесено зміни до ч. 2 ст. 182 СК України, відповідно до якої мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік», прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2018 року становить 1860 гривень. Положеннями ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» поняття прожиткового мінімуму визначено як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Аналізуючи зазначені норми закону, суд виходить з того, що батьки дитини повинні забезпечити для дитини утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоров'я та розвитку дитини, а кожен з батьків повинен надати дитині утримання у розмірі не меншому половини цього прожиткового мінімуму щомісячно. Тобто, забезбечення батьками такого прожиткового мінімуму забезпечує мінімальні потреби дитини. Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. З врахуванням вищенаведеного та тієї обставини, що відповідач не працює, має нерегулярний, мінливий дохід, суд прийшов до висновку про визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі, у розмірі 1000 гривень щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви до суду до досягнення дитиною повноліття. При визначенні розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини суд врахував стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, стягувача аліментів, а також те, що у відповідача на утриманні інших осіб немає. Крім того, суд врахував ту обставину, що відповідач є працездатною особою, його бажання чи небажання працювати не є тією обставиною, яка враховується при визначенні розміру аліментів. Відповідач не перебуває на обліку як безробітний і не позбавлений можливості працевлаштуватися. Крім того, він не надав доказів, які б підтверджували скрутний матеріальний стан, та неможливість сплачувати аліменти. Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до обов'язкового негайного виконання. Згідно положень ч.6 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", тому судовий збір в сумі 704,80 грн. слід стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: partial