Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-17 00:00:00

В вересні 2019 року позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про визначення місця проживання дітей. В обгрунтування позову посилався на те, що з 11 листопада 2006 року він перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою. Від даного шлюбу у них є два сина - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . З травня 2017 року вони відповідачкою припинили шлюбні відносини та проживають окремо. Щодо місця проживання дітей у них з відповідачкою не досягнуто згоди. Спочатку діти проживали з відповідачкою, однак вона належним чином не турбувалася про дітей. Зі слів дітей, співмешканець відповідачки ображав їх та бив. На даний час сини проживають разом з ним, позивачем, в [ADDRESS] . Сини забезпечені належними для проживання та нормального розвитку умовами, в будинку для них створені всі умови для виховання та навчання. Оскільки діти висловлюють бажання жити разом з ним, їхнім батьком, тому вважає, що визначення місця проживання дітей разом з ним буде відповідати їхнім інтересам. Зазначає, що він має можливість забезпечити належні умови проживання дітей, повно займатися їхнім вихованням. Просить суд визначити місце проживання дітей з ним, його батьком. Вважає, що відповідачка не зможе дати дітям належного виховання та розвитку, створити безпечні для їхнього здоров`я умови та забезпечити належні матеріальні умови. Також, позивач вказує, що проживання синів з матір`ю негативно вплине на їхнє виховання та здоров`я, так як вона веде аморальний спосіб життя. Ухвалою суду від 24 вересня 2019 року до участі у справі залучено третю особу на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Волочиську районну державну адміністрацію як орган опіки і піклування. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідачка, яка про час, місце та дату судового засідання повідомлена належним чином відповідно до вимог ЦПК України, в судове засідання не з`явилася, відзиву на позов не подала. Тому, згідно вимог ст. 280 ЦПК України, за згодою позивача суд проводить заочний розгляд справи. Представник третьої особи в судовому засіданні підтримала висновок органу опіки і піклування щодо можливості та доцільності проживання дітей з батьком. Заслухавши учасників справи, вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Із системного тлумачення статей 3, 9, 18 Конвенції про права дитини, частин другої та третьої статті 11 Закону України "Про охорону дитинства", слідує, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. У статті 8 Конституції України закріплено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, а норми Конституції України є нормами прямої дії. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно із частиною сьомою статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно статті 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. (статті 153, 155 СК України). Отже, батьки дитини не тільки мають право на виховання дитини, а мають також обов`язок виховувати дитину у атмосфері поваги до її прав, її людської гідності, в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї родини, сім`ї, свого народу та Батьківщини. Згідно зі статтею 157 СК України питання про виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. За змістом статей 160-161 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, а місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку. Поведінка батьків, їх авторитет відіграє суттєву роль у вихованні дитини, адже дитина не має самостійного досвіду соціальної поведінки, а тому успадковує досвід і поведінку авторитетних для неї батьків. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку про те, що рівність прав батьків є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, і у першу чергу, повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків. Відповідно до частин першої та другої статті 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками спору щодо її місця проживання. Аналогічні положення закріплені у статті 12 Конвенції про права дитини, згідно з якою держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. Відповідно до статті 6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей від 25 січня 1996 року під час розгляду справи, що стосується дитини, перед прийняттям рішення судовий орган надає можливість дитині висловлювати її думки і приділяє їм належну увагу. З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Закріплення цього права підкреслює, що дитина є особистістю, з думкою якої потрібно рахуватись, особливо при вирішенні питань, які безпосередньо її стосуються. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 11 листопада 2008 року. Рішенням Волочиського районного суду від 30 вересня 2019 року шлюб між сторонами розірвано. У сторін є спільні діти - син [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] . З травня 2017 року сторони припинили спільно проживати, діти залишилися проживати з відповідачкою в смт. Війтівці Волочиського району. З червня 2019 року діти сторін проживають разом з батьком в с. Гречана Волочиського району. Згідно з судовим наказом від 24 вересня 2019 року, виданим Волочиським районним судом, з відповідачки на користь позивача стягнуто аліменти на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 05 серпня 2019 року і до повноліття дітей. В вересні 2019 року позивач звернувся в суд з позовом до відповідачки про визначення місця проживання дітей разом з ним, їхнім батьком. Волочиська РДА як орган опіки і піклування 27 листопада 2019 року надала висновок № 20-29-1542/2019, в якому зазначила, що орган опіки і піклування вважає за можливе та доцільне проживання дітей: [PERSON] та [PERSON] разом з батьком [PERSON] в с. Гречана Волочиського району. Згідно з даним висновком, під час бесіди з сином сторін [PERSON] працівники служби у справах дітей з`ясували, що у родині матері дітей ображали, не приділяли належної уваги вихованню та навчанню. Син [PERSON] не бажає проживати з матір`ю. Мотивуючи свій висновок орган опіки і піклування зазначив, що проживання з батьком відповідатиме інтересам дітей, сприятиме належним умовам їхнього проживання, гармонійному розвитку та вихованню, належному матеріальному забезпеченню. Встановлено, що батько дітей - відповідач [PERSON] є інвалідом 1 групи загального захворювання, він позитивно характеризується за місцем проживання, а також позитивно характеризується за попереднім місцем роботи, обставин щодо зловживання ним спиртними напоями чи наркотичними засобами не встановлено. Позивач проживає в житловому будинку житловою площею 89 кв.м. та в змозі забезпечити належні побутові умови для проживання дітей, їхнього безпечного і здорового зростання, фізичного розвитку. Матеріально-побутові умови, які можуть забезпечити дітям обоє батьків, істотно не відрізняються. Дані обставини підтверджується дослідженими в судовому засіданні відповідними характеристиками, свідоцтвами про народження, судовим рішенням, довідками та актами обстеження житлово-побутових умов за місцем проживання позивача та за місцем проживання відповідачки. Із показань допитаних в судовому засіданні свідків [PERSON] та [PERSON] , вбачається, що зі слів дітей їм відомо, що відповідачка погано відносилася до дітей та належним чином не виконула свої обов`язки щодо їхнього виховання. Із досліджених в судовому засіданні характеристики на учня 6 класу Війтовецької ЗОШ І-ІІІ ступенів [PERSON] та довідки від 23.09.2019 року, виданої Війтовецькою ЗОШ І-ІІІ ступенів, вбачається, що під час проживання дітей з матір`ю в смт. Війтівці протягом 2018-2019 навчального року, син сторін [PERSON] не відвідував школу та пропускав навчальні заняття без поважних причин, а саме пропустив 49 днів без поважних причин та 6 днів через хворобу (разом пропустив 316 уроків). Дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, судом встановлено, що діти сторін з червня 2019 року по даний час проживають в с. Гречана з батьком, який приділяє належну увагу вихованню дітей і відповідально ставиться до виконання своїх батьківських обов`язків. А тому, суд дійшов висновку про визначення місця проживання малолітніх синів [PERSON] та [PERSON] з батьком [PERSON] , що забезпечить якнайкращі інтереси дітей. В судовому засіданні не встановлено обставин у розумінні положень ст. 161 СК України, які б свідчили про неможливість проживання дітей разом з батьком. Суд, в присутності психолога [PERSON] , заслухав 11-річного сина сторін [PERSON] , який висловив бажання постійно проживати з батьком, проти проживання з матір`ю заперечує. Суд не заслуховував думку сина [PERSON] , оскільки він на даний час проходить курс лікування та має поганий стан здоров`я. Враховуючи викладене, беручи до уваги особисту прихильність дітей до батька, вік дітей (11 років і 6 років), стан їхнього здоров`я, зокрема те, що син [PERSON] хворіє, переніс оперативне втручання та йому встановлено інвалідність, у зв`язку з чим потребує більшої турботи і уваги, суд вважає, що проживання дітей з батьком відповідатиме принципу "найкращих інтересів дітей" та є пріоритетним при вирішенні цієї справи. На думку суду, визначення місця проживання малолітніх дітей з батьком, не є розлученням їх з матір`ю, яка не позбавлена права спілкування з дітьми, а також участі у їхньому вихованні та забезпеченні, і може реалізувати свої права шляхом домовленості з батьком щодо встановлення часу спілкування з дітьми, а у разі недосягнення такої згоди, за рішенням органу опіки та піклування або за судовим рішенням. Крім того, суд враховує, що відповідачка не надала суду відзиву на позов, а також доказів того, що проживання синів разом з нею буде найкраще відповідати інтересам дітей. Відповідачка, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду даної справи, двічі не з`являлася в судові засідання, не надала суду доказів про наявність поважність причин її неявки в судові засідання. Також, суд приймає до уваги, що відповідачкою не надано доказів про те, що позивач чинив їй перешкоди у вихованні та спілкуванні з дітьми. Судовий збір відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача.

Outcome: approved