Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Уманського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до Уманської міської ради про скасування рішення, визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії. В позові позивач вказує, що її батько [PERSON] за життя, біля будинку [ADDRESS] встановив металевий гараж для зберігання власного майна. 01.10.1993 Уманська міська рада народних депутатів прийняла рішення № 282 «Про узаконення та дозвіл та установку гаражів», яким було вирішено узаконити тимчасовий металевий гараж по [ADDRESS] . У позові вказано, що [PERSON] отримав право власності на відповідний металевий гараж, а як наслідок і право на користування прилеглою до неї земельною ділянкою для обслуговування цього гаража, однак [PERSON] захворів і згодом помер, а тому за життя не встиг належним чином оформити відповідне право власності та отримати правовстановлюючі документи. Позивач посилається на те, що на час вирішення питання про узаконення металевого гаража (передача його у власність [PERSON] та виділення йому земельної ділянки у власність для обслуговування даного гаража) порядку послідовних дій процедури та форми державного акта затверджено не було, як не було і затверджено самого нормативного акту, яким би регулювалися ці правовідносини. Позивач вказує на те, що після смерті її батька [PERSON] вона прийняла спадщину та є повним правонаступником його прав та обов`язків. Позивач зазначає, що Рішенням № 282 підтверджено право власності [PERSON] на зазначений металевий гараж і земельну ділянку для його обслуговування. У позові вказано, що позивач звернулася в усній формі до БТІ «різних форм власності» про виготовлення відповідної технічної документації, однак отримувала відмови, з посиланням на те, що для обслуговування гаража не встановлено меж земельної ділянки, на якій він розташований. 21.05.2019 позивач звернулася до Уманської міської ради по питанню надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 0,0035 га, яка розташована [ADDRESS] для обслуговування гаража та написала відповідну заяву. 23.05.2019 на засіданні комісії у сфері регулювання земельних відносин виконавчого комітету Уманської міської ради було заслухано заяву [PERSON] від 21.05.2019, однак рішення по ній не прийнято, зроблено тільки наголос на рішенні Уманської міської ради від 14.10.2014 № 2.24-60/6. Позивач посилається на те, що 12.09.2019 Уманською міською радою прийнято рішення № 396 «Про демонтаж тимчасових споруд на території міста Умань, встановлених з порушенням законодавства», пунктом 13 якого вирішено демонтувати металевий гараж по [ADDRESS] , при цьому зазначено, що власник невідомий. Позивач вказує, що у зв`язку з тим, що її заява фактично не була розглянута, позивач неодноразово зверталася до Уманської міської ради про надання відповіді на її заяву та 28.10.2019 подала нову заяву про розгляд її заяви від 21.05.2019 та прийняти відповідне рішення. У позові зазначено, що на адресу позивача надійшов лист, в якому вказувалося, що неможливість надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. На підставі вищевикладеного та з посиланням на норми законодавства України, позивач просить суд визнати протиправною бездіяльність Уманської міської ради при розгляді заяви [PERSON] від 21 травня 2019 року про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність не у спосіб та в порядку встановлених Конституцією та законами України та не прийнятті рішення відповідно до законодавства; зобов`язати Уманську міську раду повторно розглянути заяву [PERSON] від 21 травня 2019 року про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність та прийняти рішення згідно із законом; скасувати пункт 13 рішення Уманської міської ради від 12 вересня 2019 року № 396 «Про демонтаж тимчасових споруд на території міста Умань, встановлених з порушеннях законодавства» щодо демонтажу металевого гаража сірого кольору, розміром 5,57 м х 3,55 м за адресою: [ADDRESS] (акт № 000048). Також позивач просить суд судові витрати стягнути з відповідача. 31.01.2020 ухвалою судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області [PERSON] відповідний позов прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Відповідно до розпорядження керівника апарату Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 29 квітня 2020 року (№ 191/20), проведено повторний автоматизований розподіл даної справи, оскільки суддю Уманського міськрайонного суду Черкаської області [PERSON] відраховано зі штату суду у зв`язку з виходом у відставку з 10.04.2020. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 29.04.2020 дану цивільну справу передано для розгляду судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області Білик О.В. Ухвалою судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області Білик О.В. від 14.05.2020 справу прийнято до свого провадження та призначено підготовче судове засідання. 18.02.2020 на адресу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від відповідача Уманської міської ради надійшов відзив у якому, з посиланням на вимоги чинного законодавства України, вказано, що у встановлений законом строк комісія у сфері регулювання земельних відносин розглянула клопотання [PERSON] та надала відповідь заявнику, що підтверджується витягом Протоколу № 11 засідання комісії у сфері регулювання земельних відносин виконавчого комітету Уманської міської ради від 23.05.2019. У відзиві зазначається, що заява позивача про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва індивідуального гаража орієнтованою площею 0,0035 га за адресою [ADDRESS] , не могла бути погоджена комісією у сфері регулювання земельних відносин виконавчого комітету Уманської міської ради та винесена на розгляд постійної депутатської комісії з питань архітектури, регулювання земельних відносин та охорони навколишнього природного середовища Уманської міської ради, оскільки рішенням Уманської міської ради від 14.10.2014 № 2.24-60/6 встановлено мараторій на виділення та відведення земельних ділянок на проектування індивідуальних гаражів до затвердження оновленого генерального плану міста, плану зонування території. Крім того, у відзиві зазначено, що позивач була проінформована про розгляд її заяви, причини ненадання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення вказаної нею земельної ділянки. У відзиві також вказується, що за життя [PERSON] не оформив належним чином право власності на металевий гараж. Розпорядження виконавчого комітету Уманської міської ради від 01.10.1993 № 282 свідчить про те, що [PERSON] надано згоду на використання раніше встановленого ним (без згоди органів місцевого самоврядування) тимчасового металевого гаражу для розміщення автомобіля. Для виділення земельної ділянки для будівництва гаражу [PERSON] не звертався до відповідних органів і самочинно розмістив на землі комунальної власності металевий гараж. Дане розпорядження не може бути підставою для реєстрації права власності на металевий гараж. У відзиві вказано, що рішення стосовно демонтажу металевого гаражу встановленого за адресою: [ADDRESS] приймалося на підставі складених актів виявлення незаконно встановлених об`єктів некапітального типу в місті. Позивачем до позовної заяви не долучено документів, які б могли свідчити про право користування земельною ділянкою на якій розміщено гараж та документів, які свідчать про те що вона є власником даного майна (якщо позивач стверджує що це нерухоме майно). Відповідач вказує на те, що під час експлуатації належного позивачу рухомого майна [PERSON] порушує право територіальної громади на комунальну власність (на землю). Рішення про демонтаж металевого гаражу встановленого за адресою: [ADDRESS] прийняте законно та в інтересах територіальної громади міста. На підставі вищевикладеного, просять суд відмовити позивачу у задоволенні відповідного позову. 02.03.2020 на адресу суду від позивача [PERSON] надійшла відповідь на відзив, в якій позивач вказує, що комісія, на яку посилається відповідач, не має права надавати згоду чи відмовляти у наданні дозволу на виготовлення проекту відведення земельної ділянки, а має право тільки зробити висновок про можливість/неможливість такої згоди та рекомендувати це Уманській міській раді. Також, у відзиві, з посиланням на норми чинного законодавства України, позивач вказує на те, рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або про відмову в його наданні повинно оформлятися розпорядчим правовим актом -рішення Уманської міської ради. Позивач [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про день та час розгляду справи, до суду не з`явилася, довірила свої інтереси в суді представляти адвокату Кулібабі А.Б. Представник позивача-адвокат Кулібаба А.Б. посилаючись на обставини, що викладені в позові та норми чинного законодавства України, позов підтримав та просиві його задовольнити. У судовому засіданні представник відповідачів Уманської міської ради та виконавчого комітету Уманської міської ради - Мусійчук Т.В. заперечувала проти задоволення позову. Представник відповідачів вказувала, що рішення Уманської міської ради, на яке посилається позивач, взагалі відсутнє та не виносилося Уманською міською радою. Крім того, представник відповідачів посилалася на те, що відповідну справу необхідно розглядати за правилами КАС України та звертатися до відповідного окружного суду. Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши документи, надані позивачем в якості письмових доказів на підтвердження своїх вимог, встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 23.05.2008, що видане державним нотаріусом Уманської міської державної нотаріальної контори Копиловим В.І., [PERSON] є спадкоємцем цілої частки майна гр. [PERSON] , який помер [INFO] . Свідоцтво про право власності на житло № 8717 від 28.10.1997, а саме квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] видано на ім`я [PERSON] , [PERSON] . Державним нотаріусом Уманської міської державної нотаріальної контори Кравець Г.В. видано довідку про склад спадкоємців, в якій міститься інформація про те, що після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , до складу спадкоємців входить дочка [PERSON] . 21.05.2019 [PERSON] подала до Уманської міської ради заяву № 2280 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтованою площею 0,00356 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] для будівництва індивідуального гаража. На адресу [PERSON] було надіслано листа від міськрайонного управління в Уманському районі та м.Умані Головного управління Держгеокадастру в Черкаській області, в якому зазначено, що згідно облікових документів управління за гр.. [PERSON] земельна ділянка з цільовим призначенням «для індивідуального гаражного будівництва» в приватній власності не обліковується. Крім того, міськрайонним управлінням в Уманському районі та м.Умані Головного управління Держгеокадастру в Черкаській області видано довідку з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями станом на 31.12.2015, в якій вказано, що земельна ділянка комунальної власності, площею 0, 0035, що розташована по [ADDRESS] , відноситься до категорії земель - землі житлової та громадської забудови (до довідки долучено схему земельної ділянки та викопіювання з плану міста). Як вбачається із витягу протоколу № 11 засідання комісії у сфері регулювання земельних відносин виконавчого комітету Уманської міської ради від 23.05.2019, на засіданні розглядалася, в тому числі, заява [PERSON] про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва індивідуального гаража. У протоколі вказано, що рішенням Уманської міської ради від 14.10.2014 № 2.24-60/6 встановлено мараторій на виділення та відведення земельних ділянок на проектування індивідуальних гаражів до затвердження оновленого генерального плану міста, плану зонування території. 04.11.2019 з архівного відділу Уманської міської ради видано архівний витяг рішення виконавчого комітету Уманської міської ради народних депутатів про узаконення та дозвіл на установку гаражів № 282 від 01.10.1993, у якому вказано узаконити тимчасовий металевий гараж по [ADDRESS] [PERSON] , який проживає по [ADDRESS] . Крім того, позивачем долучено розпорядження виконавчого комітету Уманської міської ради №282 від 01.10.1993 про узаконення та дозвіл на установку гаражів, у якому, з поміж інших, вказано: узаконити тимчасовий металевий гараж по [ADDRESS] [PERSON] , який проживає по [ADDRESS] . Рішенням Уманської міської ради № 2.24-60/6 від 14.10.2014 накладено мараторій на виділення та відведення земельних ділянок для будівництва індивідуальних гаражів та проектування індивідуальних гаражів до затвердження оновленого генерального плану міста, плану зонування території; затверджено положення про інвентаризацію гаражів на території міста Умань. У рішенні вказано, що дія рішення не поширюється на осіб, яким, на час прийняття рішення надано дозвіл на розробку документації із землеустрою з відведення земельної ділянки для будівництва індивідуальних гаражів. 12 вересня 2019 року рішенням виконавчого комітету Уманської міської ради № 396 про демонтаж тимчасових споруд на території міста Умань, встановлених з порушенням законодавства, затверджено перелік незаконно встановлених тимчасових споруд, малих архітектурних форм, рекламних засобів та інших об`єктів некапітального типу, що підлягають знесенню. У відповідному Переліку, з поміж іншого, вказано «(металевий гараж) сірого кольору, розмірами 5,57 х 3,55 м за адресою: [ADDRESS] , власник невідомий ( акт № 000048)». 28.10.2019 позивач повторно звернулася до Уманської міської ради із заявою про розгляд її раніше поданої заяви надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтованою площею 0,00356 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] для будівництва індивідуального гаража. Уманська міська рада 04.11.2019 надала відповідь на звернення позивача, в якій зазначила, що відповідна заява була розглянута на засіданні комісії у сфері регулювання земельних відносин виконавчого комітету Уманської міської ради 23.05.2019, на якій було зазначено, що рішенням Уманської міської ради від 14.10.2014 № 2.24-60/6 встановлено мараторій на виділення та відведення земельних ділянок на проектування індивідуальних гаражів до затвердження оновленого генерального плану міста, плану зонування території, тому враховуючи дане рішення, надання такого дозволу не можливе. Вирішуючи питання про те, в порядку якого судочинства розглядається даний спір, враховуючи те, що представник відповідача посилається, що даний спір необхідно вирішувати в порядку адміністративного судочинства, слід зазначити наступне. До компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень,дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій. Відповідно до ст.19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, суб`єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа). З аналізу положень ЦПК та КАС України можна зробити висновок, що не є публічно-правовим і розглядається у порядку цивільного судочинства спір між органом державної влади та/або органом місцевого самоврядування (суб`єктом владних повноважень) як суб`єктом публічного права та суб`єктом приватного права, в якому управлінські дії суб`єкта владних повноважень спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав фізичної особи. У такому випадку - це спір про право цивільне, незважаючи на те, що у спорі бере участь суб`єкт публічного права, а спірні правовідносини врегульовано нормами цивільного права. Суд зазначає, що відповідно до вимог ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст.14 Конституції України, ст.373 ЦК України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізовується громадянами, юридичними особами та державою відповідно до закону. Згідно статті 40 ЗК України громадянам України за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть передаватися безоплатно у власність або надаватися в оренду земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і гаражного будівництва в межах норм, визначених цим Кодексом. Відповідно до пункту б частини 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності. Частиною 1 ст. 122 ЗК України визначено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Таким чином, розпорядження земельними ділянками комунальної власності територіальної громади м.Умань Черкаської області відноситься до повноважень Уманської міської ради. Відповідно ч. 1 ст. 33 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" до відання виконавчих органів сільських рад у сфері регулювання земельних відносин та охорони навколишнього природного середовища належать, в т.ч. делеговані повноваження: організація і здійснення землеустрою, погодження проектів землеустрою (п.9). Частиною 1 ст. 47 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що постійні комісії ради є органами ради, що обираються з числа її депутатів, для вивчення, попереднього розгляду і підготовки питань, які належать до її відання, здійснення контролю за виконанням рішень ради, її виконавчого комітету. На підставі ч.4 ст.47 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» постійні комісії за дорученням ради або за власною ініціативою попередньо розглядають проекти програм соціально-економічного і культурного розвитку, місцевого бюджету, звіти про виконання програм і бюджету, вивчають і готують питання про стан та розвиток відповідних галузей господарського і соціально-культурного будівництва, інші питання, які вносяться на розгляд ради, розробляють проекти рішень ради та готують висновки з цих питань, виступають на сесіях ради з доповідями і співдоповідями. Відповідно до ч.1-3 ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. З системного аналізу зазначених норм судом встановлено, що за результатами розгляду заяви про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою, орган місцевого самоврядування приймає одне із рішень визначених ч.7 ст.118 Земельного кодексу України. При цьому, зважаючи на норми Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», таке рішення приймається на пленарних засіданнях. Відповідно до ч. 1 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Згідно пункту "в" ч. 3 ст. 116 ЗК України встановлюється, що безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Частиною 4 ст. 116 Земельного кодексу України визначено, що передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання. Відповідно ст. 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають заяву про вибір місця розташування земельної ділянки до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. До заяви додаються матеріали, передбачені частиною п`ятою статті 151 цього Кодексу, а також висновки конкурсної комісії (у разі відведення земельної ділянки для ведення фермерського господарства). Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Таким чином, аналіз наведених норм права дає можливість дійти висновку, що законом передбачено певний алгоритм безоплатної передачі земельних ділянок державної та комунальної власності у власність громадян. Згідно ст. 152 Земельного Кодексу України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Розглядаючи цю справу, суд враховує підстави позову, які зведені до незаконного позбавлення позивача прав на землю у спосіб не передбачений законом та констатує, що позивачі обрали спосіб захисту порушеного права, передбачений статтею 152 ЗК України згідно до якої захист прав громадян на земельні ділянки, серед іншого, здійснюється шляхом визнання прав та застосування інших, передбачених законом, способів. Відповідно до ч.10 ст. 118 ЗК України, відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду. З урахуванням положень ст.19 Конституції України у випадку, коли суб`єкт, уповноважений на розпорядження земельною ділянкою, є органом державної влади чи місцевого самоврядування, він не вправі перешкоджати без передбачених законом підстав у реалізації права особи на отримання у власність чи користування земельної ділянки, на якій знаходиться належне їй на законних підставах нерухоме майно, тобто приведення реального статусу земельної ділянки до правового. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині визнання протиправною бездіяльність Уманської міської ради при розгляді заяви [PERSON] від 21 травня 2019 року про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність не у спосіб та в порядку встановлених Конституцією та законами України та не прийнятті рішення відповідно до законодавства та зобов`язання Уманську міську раду повторно розглянути заяву [PERSON] від 21 травня 2019 року про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність та прийняти рішення згідно із законом. Стосовно вимоги позивача про скасування пункт 13 рішення Уманської міської ради від 12 вересня 2019 року № 396 «Про демонтаж тимчасових споруд на території міста Умань, встановлених з порушеннях законодавства» щодо демонтажу металевого гаража сірого кольору, розміром 5,57 м х 3,55 м за адресою: [ADDRESS] (акт № 000048), слід зазначити наступне. За приписами частини другої статті 10 Закону № 2807-IV до повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад, зокрема, належить: забезпечення виконання місцевих програм та здійснення заходів з благоустрою населених пунктів; організація забезпечення на території населеного пункту чистоти і порядку, дотримання тиші в громадських місцях; здійснення самоврядного контролю за станом благоустрою та утриманням територій населених пунктів, інженерних споруд та об`єктів, підприємств, установ та організацій, майданчиків для паркування транспортних засобів (у тому числі щодо оплати послуг з користування майданчиками для платного паркування транспортних засобів), озелененням таких територій, охороною зелених насаджень, водних об`єктів тощо; залучення на договірних засадах коштів і матеріально-технічних ресурсів юридичних та фізичних осіб для здійснення заходів з благоустрою населених пунктів; видача дозволу на порушення об`єктів благоустрою у випадках та порядку, передбачених цим Законом. Як передбачено частиною першою статті 73 Закону № 280/97-ВР, акти ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов`язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об`єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території. 12 вересня 2019 року рішенням виконавчого комітету Уманської міської ради № 396 «Про демонтаж тимчасових споруд на території міста Умань, встановлених з порушенням законодавства», затверджено Перелік незаконно встановлених тимчасових споруд, малих архітектурних форм, рекламних засобів та інших об`єктів некапітального типу, що підлягають знесенню (демонтажу). У відповідному Переліку, з поміж іншого, вказано «(металевий гараж) сірого кольору, розмірами 5,57 х 3,55 м за адресою: [ADDRESS] , власник невідомий ( акт № 000048)». Відповідно до ст.. 1 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» представницький орган місцевого самоврядування - виборний орган (рада), який складається з депутатів і відповідно до закону наділяється правом представляти інтереси територіальної громади і приймати від її імені рішення. У статті 2 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України. Місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст. Згідно зі ст.5 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» система місцевого самоврядування включає: територіальну громаду; сільську, селищну, міську раду; сільського, селищного, міського голову; виконавчі органи сільської, селищної, міської ради; старосту; органи самоорганізації населення. У відповідності до ст..10 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Згідно зі ст.11 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи. Виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад є підконтрольними і підзвітними відповідним радам, а з питань здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади - також підконтрольними відповідним органам виконавчої влади. Виконавчий комітет ради утворюється відповідною радою на строк її повноважень у складі відповідно сільського, селищного, міського голови, районної в місті ради - голови відповідної ради, заступника (заступників) сільського, селищного, міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради, керуючого справами (секретаря) виконавчого комітету, а також керівників відділів, управлінь та інших виконавчих органів ради, інших осіб. До складу виконавчого комітету сільської, селищної, міської ради входить також за посадою секретар відповідної ради. У своїй позовній заяві позивач просить суд скасувати пункт 13 рішення органу місцевого самоврядування, а саме Уманської міської ради № 396 від 12.09.2019, однак, рішення, на яке вказує позивач Уманською міською радою не приймалося. До суду подано в якості доказу тільки рішення виконавчого комітету Уманської міської ради № 396 від 12.09.2019, в тексті якого відсутній пункт 13, на який посилається позивач. В судовому засіданні представник відповідачів неодноразово посилалася на те, що Уманською міською радою 12.09.2019 рішення «Про демонтаж тимчасових споруд на території міста Умань, встановлених з порушенням законодавства» № 396 не приймалося. Слід зазначити, що уточнення щодо позовних вимог в частині скасування відповідного пункту Правил рішення виконавчого комітету органу місцевого самоврядування (що є окремою юридичною особою і представляє собою виконавчий орган місцевої ради, на відміну колегіального органу місцевої ради, рішення якого просить скасувати позивач) до суду від позивача чи її представника не надходило, а питання щодо скасування пункту 13 Переліку незаконно встановлених тимчасових споруд, малих архітектурних форм, рекламних засобів та інших об`єктів некапітального типу, що підлягають знесенню (демонтажу), затвердженого саме рішенням виконавчого комітету Уманської міської ради № 396 від 12.09.2019 позивачем не ставилося. Отже, з урахування викладеного, суд вважає, що позовні вимоги в частиніскасування пункту 13 рішення Уманської міської ради № 396 від 12.09.2019 задоволенню не підлягають.

Outcome: partial