Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], де третя особа [PERSON], про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину та визначення додаткового строку для прийняття спадщини. В обґрунтування позову зазначила, що [INFO] помер її рідний дядько по матері [PERSON], який на день смерті фактично проживав та був зареєстрований [ADDRESS]. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на зазначену квартиру. Спадкоємців першої черги [PERSON] не мав. Разом з тим за вказаною адресою він проживав разом з [PERSON], який був сином його покійної дружини [PERSON] Своєчасно до нотаріальної контори позивач не звернулася із заявою про прийняття спадщини після [PERSON], оскільки була введена в оману [PERSON] щодо відсутності спадкового майна. У березні 2014 року їй стало відомо від відповідача про наявність спадщини після смерті [PERSON] На підставі зазначеного, позивачка просить визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину від 21.11.2012 та зареєстроване в реєстрі під № 3-3162 видане [PERSON] після смерті [PERSON]; встановити позивачу додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після померлого [INFO] [PERSON], протягом трьох місяців з моменту набрання судовим рішенням законної сили. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, повідомлена належним чином. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав, надав пояснення аналогічні змісту позовних вимог, на задоволенні позову наполягав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився. Повідомлений належним чином, про причини неявки суд не сповістив. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] у судовому засіданні вважала, що права [PERSON] порушені, пояснила, що по пред'явленому позову ніяких пояснень дати не може. Третя особа [PERSON] та її представник [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечували, підтримали надані суду письмові заперечення на позов. Суд, вислухавши сторони, їх представників, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Правовідносини, які виникли між сторонами регулюються Цивільним кодексом України. За змістом ст.ст.1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла(спадкодавця), до інших осіб(спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частиною 3 статті 1266 ЦК України передбачено, що племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України). Згідно ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Судом встановлено, що [PERSON] - дядько позивача [PERSON] помер [INFO], про що свідчить копія свідоцтва про смерть, серії [NUMBER], виданого Амур-Нижньодніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції 03 червня 2009 року, актовий запис №916 (а.с.16). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді квартири [ADDRESS] Спадкоємці першої черги у померлого відсутні. Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 29 листопада 2011 року встановлено факт проживання [PERSON] однією сім'єю разом з [PERSON], який помер [INFO], не менше ніж п'ять років. Визнано [PERSON] спадкоємцем четвертої черги після смерті [PERSON], який помер [INFO]. Рішення суду не оскаржувалося та набрало чинності (а.с.44). 21 листопада 2012 року [PERSON] отримав свідоцтво про право на спадщину за законом, що підтверджується матеріалами спадкової справи №78/2012 відкритої після смерті [PERSON] (а.с.59-101). Матеріали спадкової справи після [PERSON] не містять відомостей про наявність заяв інших спадкоємців, які б бажали прийняти спадщину після [PERSON] Суд не може погодитися з посиланнями позивача [PERSON] у позові та її представника [PERSON] у судовому засіданні на поважність причини пропуску строку звернення до нотаріальної контори, а саме похилий вік, необізнаність щодо наявності спадкового майна, юридична необізнаність з огляду на таке. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п.24 постанови № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Верховний Суд України у своєму рішенні від 26 вересня 2012 року, прийнятому у справі № 6-85цс12 за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права (ч.3 ст. 1272 ЦК України) у подібних правовідносинах, зробив правовий висновок про те, що право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними. Проте обставини, на які посилається представник позивача [PERSON] в судовому засіданні не є об'єктивними, непереборними, істотними труднощами, які перешкоджали позивачу у встановлений законом строк звернутися із заявою про прийняття спадщини, у розумінні положень ст. 1272 ЦК України, оскільки з наведених вище норм закону випливає, що не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Суд звертає також увагу на те, що в п.п. 23,24 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 "Про судову практику у справах про спадкування" роз'яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Судом встановлено, що з заявою про прийняття спадщини до Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори після померлого [PERSON] позивач [PERSON] не зверталася, постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дій не отримувала. Суд не може взяти до уваги посилання представника позивача [PERSON] на те, що відсутній смисл звернення до нотаріуса, оскільки позивач знає, що отримає відмову у зв'язку з пропуском строку, оскільки такими діями позивач не додержався порядку оформлення спадкових прав встановлених чинним законодавством і передчасно звернувся до суду. Відповідно до ст. 1301 ЦК України, свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Із роз'яснень, що містяться в абз.3 п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" відповідно до статті 1301 ЦК свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв'язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо. Доказів того, що на момент видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом нотаріус діяв не в межах та в супереч чинного законодавства, позивачем та її представником суду не надано, як і не надано доказів неправомірності видачі такого свідоцтва або існування інших причин з яким закон забороняв видачу свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с.99). Розглядаючи справу, суд звертає увагу на те, що позивачем та її представником також не доведено які права позивача [PERSON] є порушеними, невизнаними або оспорюваними з боку відповідача [PERSON] За таких обставин, враховуючи надані сторонами докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про відмову позивачу [PERSON] у задоволенні її позову в повному обсязі. З урахуванням результату розгляду справи та у відповідності до вимог ст.88 ЦПК України судові витрати компенсуванню не підлягають та відносяться на рахунок позивача.

Outcome: dismissed