Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-03 00:00:00

Заявник звернувся з вищевказаною заявою до суду, посилаючись на те, що 12 квітня 1914 року в селі Мар»їнське Таврійської губернії Дніпровського повіту народилась її бабуся [PERSON]. За національністю бабуся була німка, сповідувала римо-католицьку віру і проживала на території України, дотримуючись традицій цієї національності. 17 березня 1934 року був укладений шлюб між її дідусем [PERSON], [INFO] та її бабусею, від якого 19 жовтня 1948 року народилась її мати [PERSON]. 23 січня 1974 року між її матір»ю та батьком [PERSON] було укладено шлюб, від якого 09 липня 1976 року вона народилася, та 28 липня 1976 року Полтавським міським відділом РАЦС було видано свідоцтво про народження серії І-КЕ №429980, в якому не було зазначено її національності, а в графі національність її матері [PERSON], значиться, що вона українка, хоча вона була народжена від німки, однак цю помилку у вищевказаному документі не виправлено. На данний час в жодному документі не вказано її національності, єдиним документом, який підтверджує її походження від сім»ї німецьких римо-католиків є метрична виписка про народження її бабусі [PERSON]. 29 листопада 1994 року померла її бабуся, а 01 серпня 2015 року померла її мати. Вона виховувалась відповідно до німецьких традицій, сповідує римо-католицьку віру, підтримує стосунки зі своїми родичами - німцями, які проживають на території Німеччини, святкує німецькі свята та вважає себе німкою. 08 вересня 2015 року вона уклала шлюб з [PERSON]. Чинним законодавством України не передбачено порядок зміни чи встановлення факту реєстрації національності відділами РАЦС, що підтверджується листом Міністерства Юстиції України №В-350-35 від 13 липня 1999 року, тому вона не може звернутись з такою вимогою до цих органів. Вона відносить себе до німецькою національності, її бабуся була німкою і на данний час вона бажає відновити та підтвердити свою дійсну національність. Просить встановити юридичний факт, що її національність є німка та зобов»язати Шевченківський районний у місті Полтаві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області внести зміни до актового запису про народження [PERSON] (після одруження [PERSON]) [PERSON], вкаавши в графі «національність» її матері [PERSON] національність «німка» та вказавши її національність «німка». В судове засідання [PERSON] не з'явилася, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином, надала до суду заяву, в якій просить розглянути заяву без її участі та підтримує вимоги, викладені в заяві, просить задовольнити її. Представник заінтересованої особи Шевченківський районний у місті Полтаві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області в судове засідання не з'явився, про час розгляду справи був повідомлений своєчасно, належним чином, надав заяву в якій просить винести рішення на розсуд суду. Також повідомили, що Шевченківський районний у місті Полтаві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції є правонаступником Центрального відділу державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції. Суд вважає за можливе розглянути справу без його участі. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідив письмові матеріали справи, суд вважає встановленими такі обставини. Як вбачається із метричної виписки Римо-Католицької церкви 12 квітня 1914 року в селі Мар»їнське Таврійської губернії Дніпровського повіту народилась [PERSON] (а.с.6). 17 березня 1934 року між [PERSON] та [PERSON] (після одруження [PERSON]) [PERSON] було укладено шлюб (а.с.7). 19 жовтня 1948 року народилась мати заявниці - [PERSON], батьками якої є [PERSON] та [PERSON] (а.с.4). 09 липня 1976 року народилась [PERSON], батьками якої є [PERSON] та [PERSON] (а.с.5). 29 листопада 1994 року бабуся заявниці - [PERSON] померла (а.с.10). 01 серпня 2015 року померла мати заявниці [PERSON] (а.с.11). 08 вересня 2015 року між [PERSON] (після одруження [PERSON]) та [PERSON] зареєстровано шлюб (а.с.9) Глава 6 ЦПК, а також постанова Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року №5 (із змінами, внесеними постановою від 25 травня 1998 року № 15) «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» розкриває зміст судової діяльності з розгляду справ даної категорії. Факти, що мають юридичний характер - це факти, з якими закон пов'язує виникнення, зміну або припинення правовідносин. Відповідно до п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року №96/5 підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є : рішення суду у якому зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Відповідно до п.2.16.7 вищевказаних Правил на підставі рішення суду про внесення змін, доповнень або виправлень в актові записи цивільного стану вносяться відповідні зміни, які зазначені в рішенні суду. Частиною 2 статті 256 ЦПК України встановлено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти (окрім зазначених в частині 1 статті 256 ЦПК України), від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до частини 1 статті 60 ЦПК України кожна особа зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на правову підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, передбачених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до частини 1 статті 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до статті 300 ЦК України фізична особа має право на індивідуальність. Фізична особа має право на збереження своєї національності, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства Стаття 1 та 3 Закону України "Про національні меншини в Україні" гарантує громадянам республіки незалежно від їх національного походження рівні політичні, соціальні, економічні та культурні права і свободи, підтримує розвиток національної свідомості і самовиявлення. Усі громадяни користуються захистом держави на рівних підставах. При забезпеченні прав осіб, які належать до національних меншин, держава виходить з того, що вони є невід'ємною частиною загальновизнаних прав людини. До національних меншин належать групи громадян країни, які не є українцями за національністю, виявляють почуття національного самоусвідомлення та спільності між собою. Відповідно до статті 11 Закону України "Про національні меншини в Україні" громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. Відповідно до положень ч. 1 ст. 235 ЦПК України, під час розгляду справ окремого провадження суд зобов'язаний сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією та законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи. Зважаючи на вищевикладене, оскільки встановлення факту дасть можливість відновити національність та встановити національну приналежність заявника вимоги є обгрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved