Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-30 00:00:00

До суду звернулась позивачка з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно. Позивачка просить визнати за нею в порядку спадкування право власності на спадкове майно, що належало спадкодавцям [PERSON] та [PERSON], а саме на: земельну ділянку площею 2,42 га, рілля, кадастровий номер 7422481000:03:018:0398 для ведення особистого селянського господарства на території Білошицько-Слобідської сільської ради Корюківського району Чернігівської області, власність на яку підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЧН№ 197472; земельну \~ \~ \~ \~ділянку \~ \~ \~ \~площею 0,60 га, \~ \~ \~ \~пасовища, \~ \~ \~ \~кадастровий \~ \~ \~ \~номер 7422481000:03:011:0277 для ведення особистого селянського господарства на території Білошицько-Слобідської сільської ради Корюківського району Чернігівської області, власність на яку підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЧН № 057831; земельну \~ \~ \~ \~ділянку площею 0,24 га сіножаті, кадастровий номер 7422481000:03:013:0352 для ведення особистого селянського господарства на території \~ \~ \~ \~Білошицько - \~ \~ \~ \~Слобідської сільської ради \~ \~ \~ \~Корюківського \~ \~ \~ \~району Чернігівської області, власність на яку підтверджується державним актом на праве власності на земельну ділянку серії ЧН № 149074; земельну ділянку площею 2,52 га, рілля, кадастровий номер 7422481000:03:018:0396 для ведення особистого селянського господарства на території Білошицько- Слобідської сільської ради Корюківського району Чернігівської області, власність на яку підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЧН№197471; земельну \~ \~ \~ \~ділянку площею \~ \~ \~ \~0,48 \~ \~ \~ \~га, \~ \~ \~ \~пасовище, \~ \~ \~ \~кадастровий \~ \~ \~ \~номер| \~ \~ \~ \~7422481000:03:001:0094 для ведення \~ \~ \~ \~особистого селянського господарства на \~ \~ \~ \~території \~ \~ \~ \~Білошицько-Слобідської \~ \~ \~ \~сільської \~ \~ \~ \~ради \~ \~ \~ \~Корюківського \~ \~ \~ \~району Чернігівської області, власність на яку підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЧН № 058000; земельну ділянку площею 0,24 га, сіножаті, кадастровий номер 7422481000:03:032:0678 для ведення особистого селянського господарства на території Білошицько-Слобідської сільської ради Корюківського району Чернігівської області, власність на яку підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЧН № 051890. Позивач прийняла спадщину після смерті чоловіка та матері, проте нотаріус відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказані земельні ділянки, оскільки оригінали документів на них було втрачено. Позивач належним чином оповіщена про час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявилась, в позовній заяві просила справу розглянути без її участі. Представник відповідача належним чином оповіщений про час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявився, у встановленому законом порядку повідомлений про розгляд справи, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав. Представник третьої особи у судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи без його участі, у вирішенні спору покладається на думку суду. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України\~(далі\~ЦПК України), у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень ЦПК розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. Відповідно до ч.ч. 3, 4\~ст. 200 ЦПК України\~за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями\~206,\~207\~цього\~Кодексу. Відповідно до частини 4\~ст. 206 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи із наступних підстав. Судом по справі встановлено, що [PERSON], народилася 1 вересня 1938 року в селі Білошицька Слобода Корюківського району Чернігівської області, де на даний час і проживає. 13 лютого 1960 року позивачка вийшла заміж за [PERSON] та змінила своє дівоче прізвище «Акусок» на «Юрченко» ( свідоцтво про одруження -1УР № 094576). 06 березня 2010 року померла мати позивачки [PERSON] у віці 95 років, про щок Білошицько-Слобідською сільською радою Корюківського району Чернігівської області видано свідоцтво про смерть серії 1-ЕЛ № 137895 та зроблено актовий запис № 07. За життя [PERSON] були видані державні акти серії ЧН № 197472, серії ЧН №057831, серії ЧН №19074 на право власності на земельні ділянки на території Білошицько-Слобідської ради Корюківського району Чернігівської області, до яких увійшли: земельна ділянка площею 2,42 га, рілля, для ведення особистого селянського господарства, нормативно грошова оцінка на момент смерті складає 13784,46 грн.; земельна ділянка площею 0,60 га, пасовища, для ведення особистого селянського господарства, нормативно грошова оцінка на момент смерті складає 2144,81 грн. та земельна ділянка площею 0,23 га, сіножаті, для ведення особистого селянського господарства, нормативно грошова оцінка на момент смерті складає 1022,93 грн. За життя [PERSON] заповіту не складала. Спадкоємцем [PERSON] за законом являється її дочка [PERSON]. Зазначена обставина підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЕЛ 202814. За таких обставин та відповідно до положень статті 1268 ЦК України спадщину після [PERSON] прийняла її дочка - [PERSON], оскільки на час відкриття спадщини постійно проживала разом із спадкодавцем (довідка Білошицько- Слобідської сільської ради №02-22/76 від 08.02.2018). Відповідно до вимог статей 1217,1218 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. 21 серпня 2013 року помер чоловік позивачки [PERSON] у віці 82 років, про що Білошицько-Слобідською сільською радою Корюківського району Чернігівської області зроблено актовий запис № 10 та видано свідоцтво про смерть серії І-ЕЛ № 208171. За життя [PERSON] заповіту не складав. \~ \~ \~ \~ Спадкоємцем [PERSON], за законом, являється його дружина - [PERSON]. Зазначена обставина підтверджується свідоцтвом про одруження І-УР № 094576. Заяву про відмову від прийняття спадщини позивачка не подавала. \~ \~ \~ \~ За таких обставин та відповідно до положень статті 1268 ЦК України спадщину після [PERSON] прийняла лише його дружина, оскільки на час відкриття спадщини постійно проживала разом із спадкодавцем (довідка Білошицько-Слобідської сільської ради № 02-22/78 від 08.02.2018 р.) До спадкового майна [PERSON] належать земельні ділянки, власність на які підтверджується державними актами на право власності на земельні ділянки серії ЧН № 058000, ЧН № 197471, ЧН №0511890 до яких увійшли: земельна ділянка площею 0,48 га, пасовища, для ведення особистого селянського господарства, нормативно грошова оцінка на момент смерті складає 2144,81 грн.; земельна ділянка площею 2,52 га, рілля, для ведення особистого селянського господарства, нормативно грошова оцінка на момент смерті складає 24205,51 грн.; земельна ділянка площею 0,24 га, сіножаті для ведення особистого селянського господарства, нормативно грошова оцінка на момент смерті складає 1022,93 грн. Позивачка виявила бажання оформити належним чином право на спадкове майно, тому і звернулася до Корюківської районної державної нотаріальної контори де надала докази прийняття нею спадщини після смерті [PERSON] та [PERSON], але в документах позивачка не знайшла оригіналів державних актів на праве власності на земельні ділянки. Нотаріус, оглянувши документи, зазначила, що за відсутності правовстановлюючих документів відмовить позивачці у видачі свідоцтв про право на спадкове майно. Письмової відмови державний нотаріус позивачці не надала. Нажаль документи були втрачені, тому для вирішення даного спірного питання позивачка вимушена звернутися до суду. Для підтвердження дійсності отримання спадкодавцями документів на земельні ділянки позивачка звернулася із заявою до міжрайонного управління у Корюківському та Сновському районах головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області, де їй надали відповідну підтверджуючу інформацію. Відповідно до\~ст. 126 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. Право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності, посвідчується свідоцтвом про право на спадщину. При набутті права власності на земельну ділянку на підставі свідоцтва про право на спадщину, державний акт на право власності на земельну ділянку, що відчужується, долучається до документа, на підставі якого відбувся перехід права власності на земельну ділянку. На державному акті про право власності на земельну ділянку нотаріус, який посвідчує (видає) документ, та орган, який здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обмежень, роблять відмітку про перехід права власності на земельну ділянку із зазначенням документа, на підставі якого відбувся такий перехід. Порядок проставляння відмітки про перехід права власності затверджений\~постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2009 року №439. Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо документів, що посвідчують право на земельну ділянку, а також порядку поділу та об'єднання земельних ділянок" від 05.03.2009 року, передбачено вилучення державного акту на право власності на земельну ділянку, на підставі якого відбувся перехід права власності, із справ нотаріальної контори, проставляння відмітки про перехід права власності на неї, та долучення державного акту на право власності на землю до документа, на підставі якого відбувся перехід права власності. Отримати свідоцтво про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, можливо лише після подання нотаріусу правовстановлюючих документів щодо належності цього майна \~спадкодавцеві, а також перевірки нотаріусом відсутності заборони або арешту вказаного майна (п. 4.15 гл. 10 р. ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.12 р. № 296/5). Відповідно до\~ст. 125 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно із\~ст. 126 Земельного кодексу України, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". З викладеного видно, що позивачка є спадкоємицею, тобто власником майна померлого і має право успадкувати земельні ділянки, так як відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до\~ст. 1225 цього Кодексу, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспарюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно\~\~статті 16 Цивільного кодексу України\~\~ кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. При цьому одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Оскільки спадкоємець не має змоги оформити спадщину відповідно до вимог законодавства у звязку із відсутністю правовстановлюючих документів, питання визнання належності цього майна має вирішуватися у судовому порядку, оскільки рішення суду буде юридичним документом для \~оформлення права на це майно. Відповідно до положень статті 1216 Цивільного кодексу України, спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно із вимогами статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до положень частини 1 статті 1220 Цивільного кодексу України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до частини 3 статті 1223 ЦК України, право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину \~не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому є всі підстави для задоволення позову. Зважаючи на викладене вище, зясувавши повно і всебічно обставини справи, перевіривши їх доказами, дослідженими в судовому засіданні, суд вважає, що позовні вимоги не суперечать вимогам діючого законодавства, є обґрунтованими, законними та підлягають задоволенню, так як за життя спадкодавці набули право на земельні ділянки, позивач прийняла спадщину після смерті чоловіка та матері, проте, позбавлена можливості оформити спадщину через втрату правовстановлюючих документів на право на земельні ділянки. Згідно положень ч. 1\~ст. 142 ЦПК України\~у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічне положення щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, також передбачено ч. 3 ст. 7 Закону України про судовий збір. Оскільки відповідачем позов визнано під час підготовчого судового засідання до початку розгляду справи по суті, позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50% відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 352,40 гривень. Решту сплаченого судового збору залишити за позивачем. Враховуючи викладене,

Outcome: approved