Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-16 00:00:00

Лікар-психіатр\~3-Б\~відділення Комунального\~підприємства «Полтавська\~обласна клінічна\~психіатрична лікарня\~ім.\~О.Ф.\~Мальцева» [PERSON] звернувся до суду із заявою про доцільність\~госпіталізації до\~психіатричного стаціонару хворого [PERSON] . Заява обґрунтована тим, що [PERSON] , [INFO] , поступив на стаціонарне лікування у 3-Б відділення даної лікарні за направленням лікаря-психіатра ППНД [PERSON] в добровільному порядку 13 грудня 2019 року о 10 год. 55 хв. з діагнозом: Тяжка розумова відсталість (глибока імбецильність) внаслідок фенілкетонурїї з порушеннями поведінки. Але в приймальному відділенні та в загальнопсихіагричному відділенні добровільної усвідомленої письмової згоди на госпіталізацію та лікування не надав. Тому лікар просив суд винести рішення про доцільність госпіталізації [PERSON] до психіатричного стаціонару. В судовому засіданні лікар [PERSON] заяву підтримав та просив задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явилась, звернувшись до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності. Особа, щодо якої внесено заяву про госпіталізацію, - [PERSON] , участь якого в судовому засіданні забезпечена в режимі відеоконференції, в судовому засіданні будь-яких пояснень не надав. Прокурор Деряга О.Ю. в судовому засіданні заяву також підтримала, просила її задовольнити, оскільки [PERSON] хворіє на тяжкий психічний розлад, та потребує лікування. Суд, заслухавши учасників справи, вивчивши докази у справі, приходить до висновку про те, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню. Як встановлено судом, [PERSON] , [INFO] , поступив на стаціонарне лікування у 3-Б відділення Полтавської обласної клінічної психіатричної лікарні ім. О.Ф. Мальцева 13 грудня 2019 року о 10 год. 55 хв. за направленням лікаря-психіатра ППНД [PERSON] в добровільному порядку з діагнозом: Тяжка розумова відсталість (глибока імбецильність) внаслідок фенілкетонурїї з порушеннями поведінки. Усвідомленої згоди на госпіталізацію хворий не надав. 14 грудня 2019 року [PERSON] оглянутий комісією лікарів-психіатрів, якою йому встановлено діагноз: «Тяжка розумова відсталість (глибока імбецильність) внаслідок фенілкетонурії з порушеннями поведінки». Зважаючи на\~наявність у\~хворого тяжкого\~психічного розладу,\~неможливість за\~психічним станом\~надати добровільну\~усвідомлену письмову\~згоду на\~госпіталізацію, комісією зроблений висновок про необхідність госпіталізації [PERSON] до психіатричного стаціонару. Як вбачається з наведеного висновку комісії лікарів-психіатрів, хворий продуктивному мовному контакту недоступний. Вираз обличчя малоусвідомлений. Періодично відмічаються вичурні гримаси. Вимовляє окремі звуки. Будь-якої інформації про себе повідомити не може. До оточуючого байдужий. Робить стереотипні нецілеспрямовані рухи. Предоставлений самому собі, сидить опустивши голову, розхитується сидячи у ліжку. Іноді виконує найпростіші інструкції: протягає руку для рукопожаття, зненацька дико сміється. По уговору дає змогу виміряти артеріальний тиск. На наглядовій палаті байдуже лежить у ліжку. Читати та писати не може. Згоду на отримання стаціонарної психіатричної допомоги не надає. Як вбачається з матеріалів заяви лікаря, [PERSON] а обліку в ППНД з 1993 року. Ніде не навчався, не працював. В останні роки виховувався лише матір`ю у зв`язку з тим, що сім`я розпалася. Має молодшого брата. В амбулаторних умовах в 2007 році був направлений на МСЕК та визнаний інвалідом 1-А групи з дитинства безтерміново. Зі слів матері обслуговувати себе не в змозі, їсть переважно руками, виконує лише простіші інструкції, потребує постійної сторонньої допомоги, не контролює дефекацію та сечовиділення. Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 11жовтня 2007 року, яке набрало законної сили\~22\~жовтня 2007\~року,\~визнаний недієздатним,\~опікуном над\~ним призначена\~його мати - [PERSON] . Опікун звернулася до психіатра ППНД про направлення в психіатричний стаціонар щодо госпіталізації [PERSON] в дану лікарню для обстеження та вирішення питання про направлення хворого в психоневрологічний інтернат, оскільки сама вона забезпечити всебічне обстеження сина не може. Згідно ст. 14 Закону України\~Про психіатричну допомогу\~особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Відповідно до ст.13 Закону України\~«Про психіатричну допомогу»\~особа, визнана у встановленому законом порядку недієздатною, госпіталізується до закладу з надання психіатричної допомоги добровільно - на її прохання або за її усвідомленою письмовою згодою. Законний представник особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, сповіщає орган опіки та піклування за місцем проживання підопічного про згоду його підопічного на госпіталізацію до закладу з надання психіатричної допомоги не пізніше дня, наступного за днем надання такої згоди. Особа, визнана у встановленому законом порядку недієздатною, яка за станом свого здоров`я не здатна висловити прохання або надати усвідомлену письмову згоду, госпіталізується до закладу з надання психіатричної допомоги за рішенням (згодою) органу опіки та піклування, яке ухвалюється не пізніше 24 годин з моменту звернення до цього органу законного представника зазначеної особи і може бути оскаржено відповідно до закону, у тому числі до суду. Згода на госпіталізацію фіксується в медичній документації за підписом особи або її законного представника та лікаря-психіатра. Рішенням Конституційного суду України від 1 червня 2016 року № 2-рп/2016\~у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності\~Конституції України\~(конституційності) положення третього речення частини першої\~статті 13 Закону України "Про психіатричну допомогу"\~(справа про судовий контроль за госпіталізацією недієздатних осіб до психіатричного закладу) визнано таким, що не відповідає\~Конституції України\~(є неконституційним), положення третього речення частини першої\~статті 13 Закону України "Про психіатричну допомогу" від 22 лютого 2000 року № 1489-III\~з наступними змінами у взаємозв`язку з положенням частини другої цієї статті стосовно госпіталізації особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю. Згідно з висновком комісії лікарів-психіатрів ПОКПЛ ім. О.Ф.Мальцева від 14 грудня 2019 року [PERSON] встановлено діагноз: «Тяжка розумова відсталість (глибока імбецильність) внаслідок фенілкетонурії з порушеннями поведінки». Враховуючи наявність у хворого тяжкого психічного розладу, за висновком лікарів недієздатний хворий [PERSON] , [INFO] , потребує госпіталізації до психіатричного стаціонару в ПОКПЛ. За таких обставин, суд приходить до висновку, що заява лікаря-психіатра про доцільність госпіталізації до психіатричного закладу [PERSON] підлягає до задоволення в повному обсязі. Судові витрати у справі віднести за рахунок держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved