Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до ДП «Світловодський комбінат твердих сплавів та тугоплавких металів» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 17.06.2016 року по 01.04.2017 р. в розмірі 28712,85 грн. та компенсацію втрати частини заробітної плати в розмірі 22398,85 грн., всього: 51111,50 грн. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що вона працювала на ДП «Світловодський комбінат твердих сплавів та тугоплавких металів» і була звільнена 19.12.2011 року за власним бажанням в зв'язку з виходом на пенсію на підставі ст.38 КЗпП України. При звільненні відповідачу була видана її трудова книжка, але не були проведені розрахунки. При неодноразовому зверненні до відповідача з проханням виплатити належні кошти було відмовлено. В судове засідання позивач не з'явилась, до суду надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив.Заперечень проти задоволення позову не надав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. З'ясувавши обставини справи, перевіривши докази, суд дійшов такого висновку. Судом встановлено, що позивач працювала на ДП «СКТС і ТМ» з 08.06.1992 року та була звільнена 19.12.2011 р. на підставі ст. 38 КЗпП України за власним бажанням в звязку з виходом на пенсію . (а.с. 9-11) В день звільнення позивачеві не виплачено заборгованість по заробітній платі у сумі 7006 грн. 04 коп., що підтверджується заочним рішенням Світловодського міськрайонного суду від 16 червня 2016 року. (а.с. 6-8). Позивач стверджує, і ці обставини не спростовані відповідачем, що на час ухвалення рішення заборгованість по заробітній платі їй не виплачена. Вирішуючи питання щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, суд виходить з того що відповідно до частини першої\~статті 117 КЗпП України\~у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки зазначені в\~статті 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Частиною другою зазначеної статті передбачено, що при наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган сплачує зазначене відшкодування лише у разі коли спір вирішено на користь працівника. Тобто для покладення на власника або уповноваженого ним органу відповідальності відповідно до\~ст. 117 КЗпП України\~закон вимагає наявність наступних умов: вини власника або уповноваженого ним органу, відсутності спору щодо розміру належних звільненому працівникові або вирішення спору на користь працівника. В судовому за сіданні встановлено, що між сторонами відсутній спір щодо розміру належних звільненому працівникові сум. Статтею 116 КЗпП України\~передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. В судовому засіданні встановлено, і даний факт не заперечується сторонами, що з позивачем не був проведений розрахунок при звільненні. Беручи до уваги зазначені обставини суд приходить до переконання, що позовні вимоги позивача в частині покладання на відповідача відповідальності за затримку розрахунку при звільненні, а саме стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку є законними та обґрунтованими. Визначаючи розмір середнього заробітку, який підлягає стягненню з відповідача, суд виходить з такого.\~\~ Рішенням суду від 16.06.2016 року встановлено розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 19 грудня 2011 року по 16 червня 2016 року в сумі 160091 грн. 95 коп., а середньоденна заробітна плата становить 142 грн. 85 коп. ( а.с. 6-8). Відповідно до щорічного розрахунку норм тривалості робочого часу, з 17.06.2016 року по 01.04.2017 р. кількість робочих днів складає - 201 робочий день. Таким чином, суму компенсації середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача суд визначає у розмірі 28712,85 грн. ( 201 день х 142, 85 грн.). Статтею 2 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати" передбачено, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у розумінні цього Закону слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші. Статтею 3 вказаного Закону передбачено, що сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться). Відповідно до вимог ст. 4 Закону виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць. Вирішуючи питання щодо розміру компенсації втрати частини заробітної плати, яка підлягає стягненню, суд бере до уваги розрахунок позивача. Виходячи з розрахунку, наданого позивачем, компенсація втрати частини заробітної плати становить 22398,85 грн. З огляду на викладене, суд вважає, що вимога позивача стосовно нарахування компенсації, передбаченої Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати" ґрунтується на законі та підлягає задоволенню. Судові витрати у справі суд розподіляє у відповідності до положень ст.. 88 ЦПК України та покладає їх на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved