Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-11 00:00:00

В січні 2018 року позивач звернулася до суду з позовом до Києво-Святошинського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Київській області про зняття арешту з майна, посилаючись на те, що арешт на дане майно було накладено державним виконавцем при виконанні виконавчого листа № 2-839 від 10.03.2008 року. Свої вимоги позивачка обґрунтувала тим, що не має можливості розпоряджатись власним майном, просить суд зняти накладений постановою Києво-Святошинського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Київській області № 654/2 від 12.03.2011 року, арешт на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Позивачка та її представник в судове засідання не з'явилися, звернулися до суду з заявою про розгляд справи за їх відсутності, підтримавши заявлені вимоги та не заперечивши проти розгляду справи. Представники відповідача в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом направлення поштової кореспонденції. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Зважаючи на ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. При розгляді справи судом встановлено, що квартира [ADDRESS], на праві власності належить [PERSON], що підтверджується договором дарування квартири, посвідченим державним нотаріусом Вишневої державної нотаріальної контори Київської області Бурлаковою Н.К., зареєстрований в реєстрі за № 1009. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1. ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Частина 1 ст. 319 ЦК України передбачає, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до частини 1 статті 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та відповідно до довідки Державного нотаріуса Вишневої міської державної нотаріальної контори Київської області Білінець О.П. за вих. № 999/02-14/01-16 від 01.09.2017 року, арешт на квартиру позивачки накладено постановою Києво-Святошинського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Київській області № 654/2 від 12.03.2011 року. Відповідно до листа Києво-Святошинського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Київській області за вих. № 120118 від 12.01.2018 року, дана постанова винесена у виконавчому провадженні по примусовому виконанню виконавчого листа. Разом з тим, на час розгляду справи виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого листа № 2-839 закінчено та знищено у зв'язку із закінченням терміну зберігання. На підставі наведеного суд приходить до висновку, що оскільки на даний час виконавче провадження закінчено та знищено, у позивачки відсутня можливість в інший спосіб скасувати накладений арешт та реалізувати свої права власника. Відповідно до ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження", особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Згідно з ч. 2 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження", у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Тобто, законодавець пов'язує можливість звернення особи з даним позовом у разі порушення права власності на майно, на яке було накладено арешт. Таким чином, зважаючи на встановлені судом обставини та враховуючи наявність накладеного арешту на майно позивачки, неможливість скасування арешту в позасудовому порядку, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивачки та необхідність їх захисту шляхом скасування такого арешту, а відтак і про повне задоволення позову. Питання щодо розподілу судових витрат між сторонами суд вирішує у відповідності до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved