Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-16 00:00:00

Заявник [PERSON] , [INFO] , яка проживає по [ADDRESS] , звернулася до суду з заявою про встановлення факту її постійного проживання однією сім`єю зі спадкодавцем [PERSON] , [INFO] , по [ADDRESS] з лютого 2010 р. до часу відкриття спадщини у день смерті [PERSON] , яка мала місце [INFO] . Заява мотивована тим, що згідно свідоцтва про народження заявник - [PERSON] , [INFO] , її батьками є [PERSON] та [PERSON] . Після реєстрації шлюбу 16.12.1978 року заявник змінила прізвище на « [PERSON] ». [PERSON] , 1923 р.н. постійно проживав у с.Копачинці. Він був учасником Великої Вітчизняної Війни та на фронті отримав кульове поранення руки, внаслідок чого м`язи руки почали всихати. Йому була призначена ІІ група інвалідності, а в 1992 році - І група інвалідності пожиттєво. [PERSON] померла у 2005 році, після чого заявник була змушена надавати татові постійну допомогу у господарстві, оскільки за станом здоров`я він не справлявся самостійно. У лютому 2010 року батько зламав стегнову кістку правої ноги, внаслідок чого він став лежачим. Заявник була змушена переїхати до нього на постійне проживання, та проживала з лютого 2010 року по [INFO] , коли батько помер, що доводиться довідкою Чернелицької селищної ради №226 від 22.09.2021 року. Заявник з батьком протягом року жили однією сім`єю, мали спільні витрати, вели спільне господарство, [PERSON] обробляла землю, доглядала батька, забезпечувала його лікування, провела поховання. Після смерті батька, заявник продовжує доглядати житловий будинок та земельні ділянки. 23 березня 2006 року [PERSON] оформив на користь заявника заповіт, яким розпорядив їй все своє майно, де б воно не було із чого б не складалося, все, на що він за законом матиме право. Заповіт посвідчений секретарем Копачинської сільської ради та зареєстрований у реєстрі за №8, не скасований та не оскаржений. З метою реалізації своїх спадкових прав заявник звернулася до Городенківської районної державної нотаріальної контори. Однак, нотаріус відмовила їй у заведенні спадкової справи у зв`язку тим, що вона проживала зі спадкодавцем до дня його смерті без офіційної реєстрації, що стверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 28.09.2021. Факт спільного проживання з батьком необхідний заявнику для подання у нотаріальну контору заяви про прийняття спадщини. Спір з приводу спадкового майна відсутній, оскільки батько склав на користь [PERSON] заповіт. Досудове врегулювання спору в даному випадку неможливе. 22.10.2021 заявник [PERSON] подала до суду заяву про виправлення описки, в якій зазначила, що у прохальній частині заяви допущено описку в даті смерті спадкодавця - " [INFO] ", яка фактично мала місце - [INFO] , а тому виклала п. 2 заяви у наступній редакції: "Ухвалити рішення, яким встановити факт, що вона - [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , постійно проживала однією сім`єю зі спадкодавцем [PERSON] , [INFO] , по [ADDRESS] з лютого 2010 р. до часу відкриття спадщини у день смерті [PERSON] , яка мала місце [INFO] ". Ухвалою суду від 08 листопада 2021 року залучено до участі у справі в якості заінтересованих осіб - [PERSON] , 1949 р.н., жителя с. Копачинці Коломийського (раніше Городенківського) району Івано-Франківської області; [PERSON] , 1953 р.н., жителя с. Передівання Коломийського (раніше Городенківського) району Івано-Франківської області. Учасники справи в судове засідання 17.12.2021 не з`явилися. Представник заявника - адвокат Ігнатюк Л.В. подала до суду заяву, в якій просила судовий розгляд справи завершувати без її участі. Заінтересовані особи [PERSON] , [PERSON] подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі. В заявах вказали, що [PERSON] є їх рідною сестрою. Вона здійснювала догляд їх батька [PERSON] , який мав інвалідність та після перелому ноги потребував стороннього догляду. Не заперечують щодо ухвалення судом рішення про встановлення факту постійного проживання однією сім`єю [PERSON] , 1956 року народження, зі спадкодавцем [PERSON] , [INFO] , по [ADDRESS] з лютого 2010 р. до часу відкриття спадщини у день смерті [PERSON] , яка мала місце [INFO] . Дії учасників справи не суперечать вимогам ст.211 ЦПК України, відповідно до якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Передбачених ч.2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши та оцінивши письмові докази, прийшов до висновку про задоволення заявлених вимог, виходячи з наступного. Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Ч.2 ст. 315 ЦПК України встановлено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Юридичні факти можуть бути встановлені для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, за умови, що вони не стосуються прав чи законних інтереси інших осіб. У випадку останнього між цими особами виникає спір про право. Згідно роз`яснень, що містяться в п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо, зокрема, чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Згідно ч.1 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України). Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Заявник [PERSON] , [INFO] є дочкою [PERSON] та [PERSON] , що стверджується копіями: свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 18.09.1956 (відповідний запис за № 13 від 08.09.1956), свідоцтва про одруження (повторне) серія [NUMBER] від 10.08.2002 (відповідний запис за № 93 від 16.12.1978). Відміткою в паспорті громадянина України заявника [PERSON] серії [NUMBER] , виданому 07 квітня 1998 року Городенківським РВ УМВС України в Івано-Франківській області підтверджено, що її зареєстрованим місцем проживання з 02.04.1991 є [ADDRESS] . Матір заявника - [PERSON] померла [INFO] у віці 83 років в с. Копачинці Городенківського району Івано-Франківської області, про що в Книзі реєстрації актів про смерть 25.01.2005 зроблено запис за № 3, що стверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , виданого 25.01.2005. [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] а/з № 3 від 25.01.2005 р., на час смерті була зареєстрована та проживала за адресою [ADDRESS] , разом із чоловіком [PERSON] , [INFO] , що доводиться довідкою № 225, виданою 22.09.2021 Копачинецьким старостинським округом № 5 Чернелицької селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області. Із копії посвідчення серія [NUMBER] вбачається, що [PERSON] був інвалідом 1 групи і мав право на пільги встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни. За заповітом від 23.03.2006, посвідченим секретарем Копачинської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, [PERSON] , 1923 р.н., що мешкає в село Копачинці Городенківського району Івано-Франківської області, на випадок своєї смерті зробив таке розпорядження, яким усе майно, де б воно не було із чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде належати йому на день смерті і на що він за законом матиме право заповів [PERSON] . Заповіт зареєстровано в реєстрі за № 8. Батько заявника - [PERSON] помер [INFO] у віці 87 років в с.Копачинці Городенківського району Івано-Франківської області, про що в Книзі реєстрації смертей 24.01.2011 зроблено запис за № 1, що стверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , виданого 24.01.2011. Внаслідок його смерті відкрилася спадщина. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийняття спадщини це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядуваннязаяви про прийняття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, визначено ч.2 ст.1220 ЦК України. [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] а/з № 1 від 24.01.2011 р., на час смерті був зареєстрований та проживав за адресою [ADDRESS] , і за даною адресою із ним проживала без реєстрації дочка [PERSON] , [INFO] , що доводиться довідкою № 226, виданою 22.09.2021 Копачинецьким старостинським округом № 5 Чернелицької селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області. Судом встановлено, що заявник [PERSON] є спадкоємцем за заповітом спадкодавця [PERSON] . Повідомленням Городенківської районної державної нотаріальної контори Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Івано-Франківськ) №1415/01-16 від 13.11.2021 та Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 67288958 від 13.11.2021 підтверджується, що спадкова справа після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , не заводилася. В поданих до суду 16.12.2021 письмових поясненнях, свідок [PERSON] , 1971 р.н., вказала, що вона перебуває у дружніх стосунках з [PERSON] близько 15 років. Вони часто навідують одна одну, добре знають обставини проживання сім`ї кожної. Свідку відомо, що [PERSON] родом із с.Копачинці, де жили її батьки. ЇЇ мама померла у 2005 році, тато залишився проживати в селі сам. [PERSON] часто навідувала його, допомагала по господарству, тому що він мав хвору руку. Зимою 2010 року, після Різдвяних свят тато [PERSON] впав і зламав ногу. Перелом був складний, в бедрі, із зміщенням кісток. Після виписки з лікарні тато фактично став лежачим. [PERSON] була змушена переїхати до тата в село. Вона тоді працювала в кафе « [INFO] » позмінно. Приїжджала на роботу, а на другий день знову їхала в село і була там у тата. Там жила, вела домашнє господарство, обробляла город і доглядала тата. Вона часом просила свідка купити ліки по списку або продукти. Свідок купляла і привозила їй в село. Іноді просто приїздила провідати чи щось допомогти. [PERSON] прожила в селі, аж доки тато не помер у 2011 році, і після похорону повернулася в [PERSON] . Пояснила, що не може прибути в суд по тій причині, що її не відпустили з роботи, просила суд взяти до уваги її письмові свідчення та її попереджено про кримінальну відповідальність, передбачену ст. 384 КК України. В поданих до суду 16.12.2021 письмових поясненнях, свідок [PERSON] , 1960 р.н., вказала, що вона живе в кв. [ADDRESS] . В цьому ж будинку у кв. 25 живе [PERSON] , з якою вони знайомі близько 20 років, перебувають в дружніх стосунках. Свідок часто приходить да [PERSON] , а вона до неї. Свідок знає, що заявник народилася в с.Копачинці, там жили її батьки. Мама померла давно, а тато залишився проживати в селі сам. [PERSON] часто навідувала його, допомагала по господарству, варила їжу, прала. Тато мав післявоєнне порання, у нього добре не функціонувала рука. У 2010 року, після [PERSON] повідомила свідка, що везе тата в лікарню, тому що він впав і зламав стегнову кістку ноги. Після виписки з лікарні тато не міг ходити та самостійно себе обслуговувати. [PERSON] переїхала до тата в село. Там жила, вела домашнє господарство, обробляла город і доглядала тата. Свідок їздила в Копачинці її провідувати, часом вона просила допомогти їй з роботою. [PERSON] проживала в селі, аж доки тато не помер у 2011 році, і після похорону повернулася в [PERSON] . Пояснила, що не може прибути в суд, оскільки працює позмінно і в день судового засідання випадає її чергування, просила суд взяти до уваги її письмові свідчення та її попереджено про кримінальну відповідальність, передбачену ст. 384 КК України. Згідно із ч.ч. 2, 4 ст.3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Виходячи з аналізу вказаної норми СК, сім`єю є соціальна група, що складається з людей, які зазвичай перебувають у шлюбі, їхніх дітей (власних або прийомних) та інших осіб, поєднаних родинними зв`язками з подружжям, кровних родичів, а також людей, що спільно проживають на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства, яка здійснює свою життєдіяльність на основі спільного економічного, побутового, морально-психологічного укладу, взаємної відповідальності, виховання дітей. Заявник [PERSON] , як спадкоємець за заповітом, звернулася до Городенківської державної нотаріальної контори Коломийського районного нотаріального округу із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, належне її батькові [PERSON] , який помер [INFO] . Однак, державний нотаріус Капріян С.В. відмовила заявнику, оскільки остання на день смерті спадкодавця разом з ним не була зареєстрована і не подала у встановлений законом термін до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, проте проживала разом із батьком, тому рекомендовано у судового порядку встановити факт постійного проживання разом із спадкодавцем, що стверджено копією постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 28.09.2021 за № 1187/02-31. Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Отже, для підтвердження прийняття спадщини має значення встановлення факту постійного проживання спадкоємця за законом чи заповітом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Згідно з частиною першою статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України). Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Однак відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України). Таким чином, спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку. Приймаючи до уваги вищенаведене, суд приходить до переконання, що зібрані по справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Факт, про встановлення якого просить заявник, має для неї юридичне значення, оскільки дозволить реалізувати їй права спадкоємця. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення по справі в порядку окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі викладеного,

Outcome: approved