Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-03 00:00:00

Позивач [PERSON] , в особі представника [PERSON] , звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що [INFO] помер її батько [PERSON] , а [INFO] її мати [PERSON] , після смерті яких відкрилась спадщина, до складу якої окрім іншого, входить 2/3 частини будинковолодіння [ADDRESS] , на яку вона претендує як спадкоємець першої черги за законом. Проте, через відсутність правовстановлюючих документів на спірне будинковолодіння, свої спадкові права оформити не може. А тому, просила суд визнати за нею право власності на 1/3 частину житлового будинку з такою ж часткою надвірних будівель та споруд в [ADDRESS] , як за спадкоємцем за законом після смерті батька [PERSON] , та право власності на 1/3 частину житлового будинку з такою ж часткою надвірних будівель та споруд в [ADDRESS] , як за спадкоємцем за законом після смерті матері [PERSON] . В судове засідання сторони не з`явилися. Представник позивача [PERSON] подав до суду заяву, у якій просив справу слухати у його відсутності та відсутності позивача, позов підтримує. Представник відповідача Заліської сільської ради - сільський голова Мартинюк О.П. подала до суду заяву, у якій просила справу слухати у відсутності представника сільської ради, при цьому зазначила, що позов визнає. За таких обставин, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, надані сторонами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Як встановлено судом, [INFO] в с. Залісся Борщівського району Тернопільської області помер батько позивача [PERSON] , що стверджено копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 03 січня 2013 року Заліською сільською радою Борщівського району Тернопільської області. Поряд з тим, встановлено, що за життя померлий [PERSON] зробив заповітне розпорядження, відповідно до якого, належний йому житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] , земельну ділянку площею 0, 75 га згідно державного акту ЯГ №018984, земельну ділянку площею 0, 09 га, згідно державного акту серії ЯГ №018349, заповів своїй дочці - позивачу [PERSON] . Зазначене сторонами не оспорювалось, крім того, стверджено заповітом від 03 лютого 2009 року, посвідченим секретарем виконкому Заліської сільської ради Борщівського району Тернопільської області, зареєстрованим в реєстрі за № 5. Після смерті [PERSON] , позивач [PERSON] прийняла спадщину, оскільки проживала разом з ним на день смерті, крім того 08 квітня 2013 року подала до Борщівської державної нотаріальної контори заяву, у якій зазначила, що вона відмовляється від прийняття спадщини за заповітом, а приймає за законом, а мати позивача [PERSON] подала заяву про відмову від прийняття спадщини. На підставі вказаних заяв, до майна померлого було відкрито спадкову справу за №237/2013. Крім того, позивач своєю заявою від 25 червня 2016 року дала згоду на подачу її братом [PERSON] , який пропустив строк для подачі заяви про прийняття спадщини, на подачу такої заяви, яку ним було подано того ж числа. Крім того, 15 червня 2016 року позивач та її брат уклали договір про поділ спадковго майна, відповідно до якого, позивач [PERSON] успадковує частину спірного будинковолодіння, земельні ділянки та грошові вклади, а її брат [PERSON] успадковує інші земельні ділянки. 14 липня 2016 року позивачу за її заявою були видані свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки. [INFO] в с. Залісся Борщівського району Тернопільської області померла мати позивача [PERSON] , що стверджено копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , виданим 19 січня 2019 року виконавчим комітетом Заліської сільської ради Борщівського району Тернопільської області. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої, окрім іншого входить частина будинковолодіння [ADDRESS] , яку позивач прийняла, оскільки проживала разом з нею на день смерті. Наведене підтверджується довідкою Скала-Подільської селищної ради №349 від 02 квітня 2019 року. 07 травня 2020 року представник позивача [PERSON] звернувся до Борщівської державної нотаріальної контори із заявою про видачу позивачу свідоцтв про право на спадщину на 2/3 частини спірного будинковолодіння, як за спадкоємцем за законом після смерті батьків [PERSON] та [PERSON] . Крім того, цього ж числа, брат позивача [PERSON] подав заяву про неприйняття спадщини після смерті матері. На підставі зазначених заяв, до майна померлої [PERSON] було відкрито спадкову справу за №99/2020, однак у видачі свідоцтв нотаріальною конторою було відмовлено у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів, що посвідчують право власності спадкодавців на дане майно. Наведене вбачається з листа Борщівської державної нотаріальної контори №287/02-14 від 07 травня 2020 року, матеріалів спадкової справи №237/2013, відкритої до майна померлого [PERSON] , та матеріалів спадкової справи №99/2020, відкритої до майна померлої [PERSON] . Поряд з тим, встановлено, що спірне будинковолодіння [ADDRESS] , відносилося до колгоспного двору, і станом на 15 квітня 1991 року (тобто на момент набрання законної сили Законом України "Про власність") померлі [PERSON] , [PERSON] , а також позивач [PERSON] , були його членами, що стверджено копіями по господарських книг за 1986-1990, 1991-1995 роки. Відповідно до норм статтей 120, 123 Цивільного кодексу (в редакції 1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві спільної власності, розмір долі члена двору встановлювався виходячи з рівності долей всіх членів двору. Відповідно до п.6 а) постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включаються перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба). А отже, померлі [PERSON] , [PERSON] , а також позивач [PERSON] на відповідній правовій основі набули право, кожен зокрема, на 1/3 частину будинковолодіння, розташованого по [ADDRESS] . Однак, померлі у визначеному законом порядку, за життя, не оформили своє право власності на належні їм частини будинковолодіння. Судом встановлено, що окрім позивача та її брата, інші особи щодо своїх прав на майно померлих не заявляли. Зазначене випливає з листа Борщівської державної нотаріальної контори №287/02-14 від 07 травня 2020 року, матеріалів спадкової справи №237/2013, відкритої до майна померлого [PERSON] , та матеріалів спадкової справи №99/2020, відкритої до майна померлої [PERSON] . Згідно характеристики будинку, господарських будівель та споруд від 21 травня 2019 року, виготовленого КП «Борщівське районне бюро технічної інвентаризації», інвентаризаційна вартість будинковолодіння [ADDRESS] становить 351144 грн. Відповідно до ст.ст.1216-1218 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Аналізуючи всі досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи те, що відповідачем заперечень щодо задоволення позову надано не було, позов ним визнано, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, підставними, грунтуються на вимогах закону, а тому, підлягають задоволенню в повному об`ємі. На підставі ст.ст. 328, 392, 1217, 1218, 1220, 1223, 1261, 1268 ЦК України та

Outcome: approved