Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на її утримання, оскільки вона продовжує навчатись, в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), щомісячно, до закінчення навчання, тобто до 30 червня 2019 року. Позов мотивує тим, що відповідач є її рідним батьком, а вона є студентом Комунального вищого навчального закладу 1 рівня акредитації Полтавської обласної ради "Лубенське медичне училище" 4 курсу навчання, денної форми навчання, відділення «Лікувальна справа» м. Лохвиця, Полтавської області. У зв`язку з навчання, не має змоги забезпечувати себе самостійно, у зв`язку з чим потребує надання матеріальної допомоги з боку батьків. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася про час, дату та місце розгляду справи повідомлена належним чином, через канцелярію суду надала заяву про можливість розгляду справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи не повідомив суд про причини неявки, відзиву не надіслав. За відсутності учасників процесу розгляд цивільної справи здійснено в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до таких висновків. Згідно ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод, ратифікованою Верховною радою України 17.07.1997р., кожен при вирішенні питань щодо його цивільних прав і обов`язків або встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Суд зазначає, що Конвенція про захист прав і основоположних свобод людини є складовою частиною загальнонаціонального законодавства України. Згідно д ост. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідач [PERSON] є батьком повнолітньої [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , (а.с. 2). Відповідно довідки № 526 від 06.09.2017 року вбачається, що [PERSON] є студенткою Комунального вищого навчального закладу 1 рівня акредитації Полтавської обласної ради "Лубенське медичне училище" 4 курсу навчання, денної форми навчання, відділення «Лікувальна справа», рік закінчення 30.06.2019, (а.с. 5). Відповідно до ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 20 постанови від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Вказані обставини дають суду підстави зробити висновок, що в зв`язку з навчанням повнолітня [PERSON] потребує матеріальної допомоги, а відповідач по справі [PERSON] може надавати таку допомогу. З огляду на те, що [PERSON] є студенткою денної форми навчання, не працює, доходу не має, приймаючи до уваги матеріальне становище відповідача, виходячи з засад справедливості, добросовісності, розумності, суд, враховуючи вимоги ст. ст. 182, 183, 200 СК України приходить до висновку про доцільність стягнення з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу). Суд вважає, що саме вказаний розмір аліментів є доцільним до стягнення, що відповідає інтересам сторін по справі та чинному законодавству. Таким чином, суд, оцінивши докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та заснованим на законі, позовні вимоги знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти підлягають присудженню з дня подачі позову, тобто з 17 квітня 2019 р. Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 768,40 грн. На підставі ст. 430 ч. 1 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved