Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-16 00:00:00

Позивач 07 грудня 2015 року звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання дитини та аліментів на утримання позивачки, посилаючись на те, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 25.04.2014 року, від якого мають сина - [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. У зв'язку з тим, що відповідач участі в утриманні та вихованні сина не приймає , повністю розірвав з ними зв'язок, відмовляється добровільно сплачувати аліменти на дитину, подальше спільне проживання є не можливим, позивач просить суд: розірвати шлюб, стягнути з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. щомісячно на утримання дитини [PERSON], [INFO] до його повноліття, а також стягнути з [PERSON] аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 800 грн. щомісячно на утримання [PERSON], а також стягнути судові витрати. Позивач у судове засідання не з'явилася, повідомлялась належним чином, в матеріалах справи наявна заява, у якій просить розглянути справу у ії відсутність. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с.29). Відповідач в судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причина неявки суду невідома (а.с.24). Враховуючи вимоги ст.157 ЦПК України та ст.6 Конвенції "Про захист прав людини та основних свобод", ратифікованої Законом України 17.07.1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести за відсутності не зявившихся осіб за наявними в матеріалах справи доказами, що відповідає положенням ст.ст.158, 169 ,197 ЦПК України. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст.169, 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 25.04.2014 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а.с.4). Відповідно до ст.ст. 21, 24 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Позивач у своєму позові зазначає, що між сторонами фактично припинені шлюбно-сімейні відносини, спільне господарство не ведеться, сторони проживають окремо, спору про розділ майна не мають, подальше сумісне життя і збереження сім`ї вважає неможливим. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову [PERSON] в частині позову про розірвання шлюбу. Що стосується позовних вимог про стягнення аліментів, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що від шлюбу у сторін народився син - [PERSON], [INFO] що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції в Одеській області.(а.с. 8) Дитина проживає разом з матір'ю, що підтверджується відповідною довідкою від 07.12.2015 року (а.с.9). Відповідно до ст. ст. 180, 181 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути мешим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно вимог ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Якщо розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, менше мінімального розміру, передбаченого частиною другою статті 182 цього Кодексу, то дитині призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 30 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2016 рік», встановлено у 2016 році прожитковий мінімум для дітей до шести років із 01 грудня 2016 року до 30 квітня 2016 року становить у розмірі 1167,00 грн., з 01 травня 2016 року по 30 листопада 2016 року становить у розмірі 1228 грн., з 01 грудня 2016 року по 31 грудня 2016 року становить у розмірі 1313 грн. Виходячи із загальних засад справедливості цивільного судочинства та необхідності захисту інтересів неповнолітньої дитини, враховуючи, що ст. 180 СК України покладає обов'язок утримувати дитину на обох батьків, а також виходячи із того, що відповідач має мінливий, нерегулярний дохід, а позивач знаходиться у відпустки по догляду за дитиною, суд визначає розмір аліментів на утримання дитини із урахуванням розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку в твердій грошовій сумі в розмірі 700 грн. Разом із тим, позовні вимоги про стягнення аліментів на дружину свого підтвердження під час розгляду справи не знайшли, оскільки передумовою стягнення аліментів такої категорії є додержання двох умов: проживання дитини у одного з подружжя та можливість другого з подружжя надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Оскільки, позивачем не надано доказів про матеріальний стан відповідача, суд не може на власний розсуд оцінити матеріальні можливості відповідача утримувати позивача, саме тому у цій частині позовних вимог суд вбачає обґрунтованим відмовити. У частині задоволення позовних вимог щодо стягнення на оплату правової допомоги суд вважає доцільним задовольнити з наступних підстав.Види судових витрат (до яких віднесено витрати на правову допомогу - ст. 84 ЦПК) визначені у ст. 79 зазначеного Кодексу, а їх розподіл здійснюється судом відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом (статті 88, 89 ЦПК). Крім цього, суд під час ухвалення рішення вирішує, зокрема, питання про розподіл судових витрат (п. 6 ч. 1 ст. 214, п. 4 ч. 1 ст. 215 ЦПК). Із матеріалів справи вбачається, що позивач отримала кваліфіковану юридичну допомогу. (а.с. 10) Розподіл судових витрат регламентується ст. 88 ЦПК України, а саме, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. У частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача судового сбору, суд вважає доцільним задовольнити, згідно квитанції про сплату судового сбору.(а.с. 11). Згідно ст. 88 ч. 2 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відносно ст. 5 ЗУ "Про судовий збір" позивачі - у справах про стягнення аліментів не оплачують судовий збір. Згідно ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. Таким чином судовий збір за вимогу про стягнення аліментів необхідно стягнути з відповідача на користь держави. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial