Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-23 00:00:00

Позивач [PERSON]. звернувся до суду із позовом про відшкодування моральної шкоди, в якому зазначив, що він перебував з відповідачем у трудових відносинах з 04 квітня 2001 року по 27 квітня 2017 року. За цей період він отримав професійне захворювання у виді хронічного бронхіту ІІ ст. в фазі затихаючого загострення, прикореневий та базальний пневмосклероз ЛН І-ІІ ст. (один-два). Хронічна радикулопатія L5, S1 правостороння в стадії затихаючого загострення з помірно статико-динамічними порушеннями та больовим синдромом. При повторному огляді обласною профпатологічною соціально-експертною комісією м. Краматорськ йому встановлена ступінь втрати професійної працездатності 65% , а також ІІІ група інвалідності пожиттєво. В період перебування в трудових відносинах із структурним підрозділом відповідача адміністрацією даного підприємства не в повній мірі виконувалися вимоги Закону України «Про охорону праці» та ст. 153 КЗпП України. Стан здоровя позивача постійно погіршується, порушений нормальний життєвий уклад. Він постійно відчуває душевні страждання. Втрата працездатності спричинила порушення нормальних життєвих звязків та вимагає додаткових зусиль для організації життя та лікування. Отримані від відповідача виплати в звязку із втратою працездатності не в повній мірі зможуть відшкодувати ті витрати, які позивач зараз зазнає для відновлення та нормалізації стану здоровя. На підставі зазначеного, позивач просить суд стягнути з відповідача 100\~000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, судові витрати просить покласти на відповідача. Позивач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Представник відповідача в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність , а також відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що додані позивачем документи жодним чином не доказують наявність у нього моральних(душевних) страждань, а підтверджують саме наявність фізичного захворювання. Виписки, додані до позову, не є достатніми доказами та не відповідають вимогам ст.ст.\~77,78,79,81 ЦПК України. Обґрунтування позивачем моральної шкоди в розмірі 100 000,00 грн. є неприпустимим та не правомірним.\~Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV, а саме ст.ст.36,38 передбачено виплату страхових сум в залежності від ступеня втрати професійної працездатності та розміру заробітної плати. Таким чином, позивач намагається перенести обов'язки, які покладені на Фонд соціального страхування, та передбачені законом на відповідача, що є на його думку неприпустимим. У зв'язку з чим, просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, надав до суду заяву з проханням розглядати справу без його участі, а також пояснення на позовну заяву, в яких зазначив, що з позовною заявою [PERSON] не згодний. Вважає, що документи, на які посилається позивач, є документами що підтверджують тільки факт професійного захворювання та встановлення в зв'язку з цим стійкої втрати професійної працездатності, і ніяким чином не можуть бути доказом заподіяння моральної шкоди. Управління вважає, що посилання на ці документи, як на єдину підставу для відшкодування моральної шкоди, є безпідставними. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] прийнятий до ВП «Шахта « Росія» ( нині « Шахта « Котляревська») 04 квітня 2001 року, звільнений з підприємства 27 квітня 2017 року за п. 2 ст. 40 КЗпП України за станом здоровя. Згідно з медичним висновком, складеним Центральною лікарсько-ескпертною комісією ДУ « Інститут медицини праці НАМН України» про наявність (відсутність) професійного характеру захворювання від 21 березня 2017 року № 10, [PERSON] встановлено діагноз: хронічний бронхіт ІІ ст. в фазі затихаючого загострення, прикореневий та базальний пневмосклероз, ЛН І-ІІ ст. (один-два); хронічна радикулопатія L5,S1ліворуч та стадії затихаючого загострення з помірними статико-динамічними порушеннями та больовий синдром. Крім того, медичним висновком, складеним Центральною лікарсько-ескпертною комісією ДУ «Інститут медицини праці НАМН України» про наявність (відсутність) професійного характеру захворювання від 10 квітня 2018 року № 13/332, [PERSON] встановлено діагноз: хронічний бронхіт ІІ ст. в фазі затихаючого загострення, прикореневий та базальний пневмосклероз, ЛН І-ІІ ст. (два); хронічна радикулопатія L5,S1ліворуч та стадії затихаючого загострення з вираженими статико-динамічними порушеннями та больовим синдромом. Відповідно до акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 07 квітня 2017 року, захворювання [PERSON] за діагнозом: хронічний бронхіт ІІ ст. в фазі затихаючого загострення, прикореневий та базальний пневмосклероз, ЛН (І-ІІ ст. (один-два) ( J42). Хронічна радикулопатія L5, S1 ліворуч в стадії затихаючого загострення з помірними статико-динамічними порушеннями та больовим синдромом (М54.1) - захворювання професійні, встановлені вперше, виникли за умов тривалої роботи в умовах важкої фізичної праці та вимушеної робочої пози в лаві, а також роботи в умовах запиленості повітря робочої зони ГРОЗ у лаві, які перевищували санітарно-гігієнічні нормативи. Підземний стаж, у тому числі за професією ГРОЗ - 22 роки 6 місяців на ВП «Шахта «Росія» - 16 років, шахта «Селидівська 6 років 6 місяців. Професія ГРОЗ відноситься до категорії важкого ступеню важкості: піднімання та перенесення важкостей складало 35 кг на відстань 20 м протягом 30% робочої зміни. Недосконалість технологічних процесів. Перевищення ГДК пилу на робочому місці ГРОЗ дільниці № 4 ВП «Шахта Котляревська» - в 12,1 рази. Невиконання у повному обсязі заходів по боротьбі з пилом на дільниці № 4 ВП «Шахта Котляревська». Причина професійного захворювання: важка фізична праця - підйом та перенесення ваги складала від 20 кг до 35 кг на відстань 20 м протягом 30% робочої зміни; недосконалість технологічних процесів з видобутку вугілля; перевищення концентрації пилу на робочому місці ГРОЗ дільниці № 4 ВП «Шахта Котляревська», запиленість гірничих виробок склала - 120, 8 мг/м.куб., при ГДК - 10 мг/м.куб.; невиконання у повному обсязі заходів по боротьбі з пилом на дільниці № 4 ВП «Шахта Котляревська». Згідно з довідкою МСЕК серії 12 ААА№ 066803 від 29 травня 2018 року, [PERSON] встановлено третю групу інвалідності з встановленням втрати професійної працездатності, яка у сукупності складає 65%. Відповідно до вимог\~ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із пошкодженням здоров"я. Відповідно до\~ст.1167 ЦК України\~моральна шкода,завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю,відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров"я внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Пленум Верховного Суду України в постанові від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди" зазначив, що під моральною шкодою слід розуміти витрати немайнового характеру внаслідок моральних та фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній або юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема, у моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я. Згідно з вимогами\~ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування працівникові моральної шкоди покладено на власника або уповноважений ним орган. Відповідно до вимог\~ст. 173 КЗпП України\~шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. При встановлених обставинах, оцінюючи надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позивач отримав професійне захворювання, у зв'язку з тривалим перебування у трудових відносинах з відповідачем, при наявності шкідливих умов праці, що було встановлено актом розслідування причин виникнення хронічного захворювання, що в свою чергу\~\~заподіяло йому моральні страждання, в результаті чого він змушений докладати додаткових зусиль для отримання повноцінного і своєчасного лікування. Втрата працездатності привела до порушення звичайного ритму життя, через\~\~відсутність можливості реалізації своїх потреб і здібностей у повному обсязі. До теперішнього часу він відчуває негативні наслідки професійного захворювання, постійно потребує систематичного лікування та оздоровлення. Зазначені обставини приводять суд до переконання, що\~\~моральна шкода позивачу дійсно заподіяна.\~\~ Викладене є підставою для відшкодування позивачеві моральної шкоди відповідачем. При вирішенні питання про розмір відшкодування моральної шкоди, суд враховує характер та обсяг заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань внаслідок професійного захворювання, ступень вини відповідача, стан здоров'я позивача, важкість змушених змін у його життєвих зв'язках, те, що позивач постійно відчуває хворобливі відчуття, має потребу в медикаментозному лікуванні. Задовольнити вимоги позивача про стягнення з відповідача 100 000 грн. 00 коп. в порядку відшкодування моральної шкоди, суд не находить можливим, оскільки така грошова сума не відповідає глибині моральних та фізичних страждань позивача. З огляду на вищевикладене, виходячи з принципу розумності та справедливості, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 19 500 грн. 00 коп. в порядку відшкодування моральної шкоди. Вирішуючи питання щодо судових витрат , суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, зокрема, позивачі - у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, а також смертю фізичної особи. Згідно з ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи вищевикладене, суд не стягує з відповідача судові витрати , оскільки вони фактично не понесені. На підставі викладеного та

Outcome: partial