Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-28 00:00:00

І. Зміст позовних вимог. У липні 2020 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до приватного підприємства «Консалтингова фірма «Прометей» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Позовна заява мотивована тим, що з 02 липня 2019 року до 14 січня 2020 року позивач працювала у філії «Менський сир» приватного підприємства «Консалтингова фірма «Прометей» на посаді сировара 3 розряду в цеху виробництва м`яких сирів.Щомісячно відповідач здійснював нарахування сум заробітної плати, а за наявності коштів - виплачував її.Починаючи з грудня 2019 року виплата заробітної плати не здійснювалась. 14 січня 2020 року позивач звільнена з роботи за угодою сторін. У день звільнення відповідач видав позивачу належним чином оформлену трудову книжку, а заборгованість по заробітній платі та розрахункові не виплатив. Враховуючи викладене, позивач просить стягнути з відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі в розмірі 18234,02 грн та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 56180,34 грн. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі. Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 07 липня 2020 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін, судове засідання призначено на 05 серпня 2020 року, витребувано у відповідача та його філії докази у вигляді довідки про нараховану позивачу заробітну плату за період з 01 грудня 2019 року по 14 січня 2020 року включно та компенсацію за невикористану щорічну оплачувану відпустку. Розгляд справи по суті неодноразово відкладався у зв`язку ненаданням суду витребуваних доказів. ІІІ. Позиції учасників судового провадження. Позивач, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує, наполягає на їх задоволенні. Представник відповідача - приватного підприємства «Консалтингова фірма «Прометей», будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи з його обов`язковою участю або за його відсутності, відзиву на позовну заяву суду не надав. Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 29 вересня 2020 року, з урахуванням думки позивача, постановлено провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. ІV. Фактичні обставини встановлені судом. Судом встановлено, що позивач [PERSON] з 02 липня 2019 року перебувала у трудових відносинах з приватним підприємством «Консалтингова фірма «Прометей» та працювала на посаді сировара 3 розряду в цеху виробництва м`яких сирів, 10 липня 2019 року переведена на посаду сировара з дозрівання сирів 3 розряду цеху виробництва м`яких сирів, 02 грудня 2019 року переведена на посаду мікробіолога в лабораторію. 14 січня 2020 року [PERSON] звільнена з роботи за угодою сторін, що підтверджується записами в трудовій книжці позивача серії [NUMBER] (а.с.5-8). Судом встановлено, що позивач [PERSON] зверталась до приватного підприємства «Консалтингова фірма «Прометей» в особі відокремленого підрозділу Філії «Менський сир» про видачу довідки про нараховану заробітну плату за період з вересня 2019 року по січень 2020 року, та копію наказу про звільнення, що підтверджується матеріалами справи (а.с.14, 15). Вказані обставини свідчать про те, що між сторонами наявний спір щодо належних [PERSON] сум, як звільненому працівникові. Згідно з розрахунковими листами [PERSON] за період з 01 грудня 2019 року по 31 грудня 2019 року нарахована заробітна плата у розмірі 8796,00 грн, за виключенням податків і зборів до виплати становить - 7080,78 грн; за період з 01 січня 2020 року по 31 січня 2020 року нарахована заробітна плата у розмірі 9438,02 грн, за виключенням податків і зборів до виплати становить - 7597,61 грн (а.с.13). За таких обставин, загальний розмір нарахованої, але не виплаченої заробітної плати ПП «Консалтингова фірма «Прометей» перед позивачем за період з 01 грудня 2019 року по 14 січня 2020 року (по день звільнення) складає 18234,02 грн, за виключенням податків і зборів до виплати складає 14678,39 грн. Вирішуючи спір щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, судом встановлено, що станом на 14 січня 2020 року (день звільнення) відповідач не виплатив позивачу всі належні йому суми, тому відповідач повинен виплатити позивачу його середній заробіток за весь час затримки, за таких обставин, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток по день постановлення рішення, оскільки відповідач, як роботодавець, не надав доказів щодо здійснення повного розрахунку з позивачем, та не довів відсутність в цьому своєї вини. З матеріалів справи вбачається, що позивач [PERSON] звільнена з роботи 14 січня 2020 року, тому при обчисленні середньоденної (годинної) заробітної плати враховуються нараховані позивачу виплати та фактично відпрацьовані позивачем робочі дні (години) у листопаді та грудні 2019 року. Згідно з розрахунковими листами в листопаді 2019 року [PERSON] відпрацювала 157 годин, їй нарахована заробітна плата у розмірі 5856,33 грн; в грудні 2019 року [PERSON] відпрацювала 166 годин, їй нарахована заробітна плата в розмірі 8796,00 грн (а.с.13). Таким чином, середньогодинна заробітна плата складає 45,36 грн ( (5856,33грн + 8796 грн): (157+166) =45,36 грн). Час затримки проведення повного розрахунку становить 178 робочих днів за період з 14 січня 2020 року до 29 вересня 2020 року. Середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні складає 64592,64 грн (178 робочих днів х 8 годин=1424 години х 45,36 грн = 64592,64 грн). V. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи. Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до статті 94 КЗпП України, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується. Питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначається цим Кодексом, Законом України "Про оплату праці" та іншими нормативно-правовими актами. Відповідно до ч.1 та ч.5 ст. 97 КЗпП України оплата праці працівників здійснюється за погодинною, відрядною або іншими системами оплати праці. Оплата може провадитися за результатами індивідуальних і колективних робіт. Оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов`язань щодо оплати праці. Згідно із частиною 1 статті 115 КЗпП України та статтею 24 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до частини 1 статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Відповідно до статті 116 КЗпП при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Аналіз зазначених норм свідчить про те, що всі суми(заробітна плата, вихідна допомога, компенсація за невикористану відпустку, оплата за час тимчасової непрацездатності тощо), належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день звільнення цього працівника. Закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. Відповідно до частини 2 статті 233 КЗпП України в разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Відповідальність за затримку розрахунку при звільненні встановлена статтею 117 КЗпП, згідно з приписами якої в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Середній заробіток, який має бути сплачений працівникові власником, обчислюється відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року N 100. Пунктом 8 вказаного Порядку № 100 встановлено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Відповідно до абзацу 3 пункту 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Згідно з пунктом 3 розділу ІІІ Постанови КМУ від 05 лютого 1995 року № 100 усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі. У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року N 13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" роз`яснено, що установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступний після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі статті 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутність в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Відповідно до положень частини 1 статі 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляду і вирішення цивільних прав з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом свої порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим кодексом. Згідно із ч.1ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За правилами ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Враховуючи те, що представник відповідача, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, відзиву на позовну заяву та докази на підтвердження спростування доводів позивача не надав, на час розгляду справи відповідачем повного розрахунку з позивачем не проведено, суд дійшов висновку про задоволення позовної заяви та стягнення з приватного підприємства «Консалтингова фірма «Прометей» на користь на користь [PERSON] , [INFO] , 18234,02 грн (вісімнадцять тисяч двісті тридцять чотири гривні дві копійки) заробітної плати та 64592,64 грн (шістдесят чотири тисячі п`ятсот дев`яності дві гривні шістдесят чотири копійки) середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, які визначені без утримання податків і зборів, виплату яких провести після утримання обов`язкових платежів на користь держави. Податки, збори та відрахування для покриття заборгованості працівника перед підприємством із сум заробітної плати та середнього заробітку підлягають нарахуванню відповідачем при виконанні судового рішення та, відповідно, відрахуванню із суми заробітної плати, із суми середнього заробітку при виплаті працівнику, внаслідок чого виплачена позивачу сума середнього заробітку зменшиться на суму податків і зборів. На виконання вимог п.2 ч.1 та ч.2 430 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення заробітної плати за один місяць в розмірі 9438,02 грн (дев`ять тисяч чотириста тридцять вісім гривень дві копійки). Враховуючи положення ч.2 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягнення судовий збір в розмірі 840, 80 грн. Кеpуючись статтями 47, 115, 116, 117, 233 КЗпП України, статтями 12, 13, 76-81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 268, 280, 284, 430 ЦПК Укpаїни, суд -

Outcome: approved