Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-20 00:00:00

ПАТ КБ «Приват Банк» (далі позивач) звернувся до суду з позовною заявою, уточненою в процесі судового розгляду (а.с. 49-53), в якій просить звернути стягнення на предмет застави - легковий автомобіль BMW, модель 3231, рік випуску 1995, тип: легковий сєдан, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], який належить на праві власності [PERSON] (далі відповідач), в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № K3R4AE00000061 від 22.08.2008 року в розмірі 27 196, 72 дол. США (еквівалент 317 929, 65 грн.), з яких: 13 755, 06 дол. США - заборгованість за кредитом; 3 036, 50 дол. США - заборгованість по процентах; 635, 73 дол. США - заборгованість по комісії; 8 453, 98 дол. США - пеня; 21, 39 дол. - штраф (фіксована частина); 1 294, 06 дол. США - штраф (процентна складова), посилаючись на те, що між сторонами було укладено кредитний договір, внаслідок невиконання умов якого виникла зазначена заборгованість, а у відповідності до умов договору застави, укладеного між сторонами, для забезпечення повного і своєчасного виконання боржником боргових зобов'язань, відповідач надав позивачу рухоме майно, вище зазначений автомобіль, за рахунок якого позивач має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі. Від представника позивача в судове засідання надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, посилаючись на викладене в позовній заяві, не заперечує щодо розгляду справи в порядку заочного провадження. Відповідач в судове засідання не з'явився, причини неявки суду невідомі, про розгляд справи повідомлявся належним чином, про що свідчить телеграфне повідомлення, повідомлення про вручення поштового відправлення. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо відомостей про права та відносини сторін, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності відповідача відповідно до ст.ст. 224-227 ЦПК України та на підставі матеріалів справи постановити заочне рішення, про що не заперечував представник позивача. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, 22.08.2008 року між сторонами було укладено кредитний договір № K3R4AE00000061, у відповідності до якого відповідачу банком надано кредит в розмірі 11 571, 96 дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 17,04 % річних, терміном до 21.08.2013. Банком зобов'язання за договором виконались, а саме відповідачу надались кредитні кошти. У свою чергу позичальник зобов'язався своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом та повернути кредит у визначені договорами терміни, а також виконати інші свої зобов'язання згідно з кредитними договорами. Відповідач, не сплативши у вказаний договорі строк кредит, порушив вимоги ст. 530 ЦК України відповідно до якої, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк, тобто згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. В забезпечення виконання зобов'язань, 22.08.2008 між сторонами укладено договір застави, у відповідності до якого відповідач надав в заставу автомобіль BMW, модель 3231, рік випуску 1995, тип: легковий сєдан, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], що належить на праві власності відповідачу. Відповідно до договору, звернення стягнення та реалізація предмету застави здійснюється відповідно до чинного законодавства та цього договору, у тому числі шляхом безпосереднього продажу конкретному покупцю з правом укладання заставодержателем договору купівлі продажу предмета застави від імені заставодавця. Позивачем неодноразово повідомлялось відповідачу про наявність заборгованості за договором та необхідність її ліквідації шляхом направлення вимоги. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Оскільки сторони уклали договір, вони набули взаємних прав та обов'язків. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а ст. 530 ЦК України вимагає: " Якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк." Стаття 525 ЦК України забороняє односторонню відмову від зобов'язання або односторонню зміну його умов. Статтею 546 ЦК України визначено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, при триманням, завдатком. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник має повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позивачем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов'язання внаслідок розірвання договору. Відповідно до ст. 19 Закону України „Про заставу" за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. Згідно з ч. 1,6 ст. 20 Закону України „Про заставу" заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави у разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконане, якщо інше не передбачено законом чи договором. Відповідно до ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Виходячи з наведеного, суд вважає, що вимоги про звернення стягнення на предмет застави - автомобіль BMW, модель 3231, рік випуску 1995, тип: легковий сєдан, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], що належить відповідача на праві власності, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № K3R4AE00000061 від 22.08.2008 року в розмірі 27 196, 72 дол. США (еквівалент 317 929, 65 грн.), з яких: 13 755, 06 ДОЛ. США - заборгованість за кредитом; 3 036, 50 дол. США - заборгованість по процентах; 635, 73 дол. США - заборгованість по комісії; 8 453, 98 дол. США - пеня; 21, 39 дол. - штраф (фіксована частина); 1 294, 06 дол. США - штраф (процентна складова) є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати.

Outcome: approved