Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-29 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із позовом до ТОВ «ФЕБА» про стягнення заборгованості за договором поворотної фінансової допомоги. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 23.08.2017 року між нею - гр. [PERSON] та ТОВ «ФЕБА» було укладено Договір № ФП23/08/2017 про надання поворотної фінансової допомоги. Вказує, що відповідно до умов вказаного Договору, позикодавець надає позичальнику поворотну фінансову допомогу, а позичальник зобов`язується повернути надані грошові кошти в строк до 22 серпня 2018 року включно. Зазначає, що на виконання укладеного із ТОВ «ФЕБА» договору поворотної фінансової допомоги вона перерахувала відповідачу позику в сумі 764 000,00 грн. Проте, у вищевказаний строк відповідач, в порушення своїх договірних зобов`язань, не повернув позивачу суму позики. Також вказує, що письмові зверненя, претензії та вимоги направлені на адресу ТОВ «ФЕБА» залишаються без будь-якої відповіді та ігноруються, на телефонні дзвінки також будь-якої відповіді отримано не було. Зазначає, що сума інфляційних нарахувань за весь час прострочення станом на 16.03.2020 року складає 74 719,20 грн., а три проценти річних від простроченої суми за 572 дні складає 35 905,43 грн. Таким чином, [PERSON] просить стягнути з відповідача борг у загальному розмірі 874 624,63 грн., що складається з основного боргу в розмірі 764 000,00 грн., інфляційного нарахування - 74 719,20 грн. та 3% річних - 35 905,43 грн. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.04.2020 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовною заявою [PERSON] до товариства з обмеженою відповідальністю «ФЕБА» про стягнення заборгованості за договором поворотної фінансової допомоги. Постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.04.2020 року заяву [PERSON] про забезпечення позову задоволено. Вжито заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту із забороною власникам, іншим особам, державним та приватним органам, підприємствам, установам, організаціям чи їх представникам розпоряджатись рухомим та нерухомим майном, в тому числі корпоративними правами, будь-яким чином, у тому числі вчиняти будь-які дії, пов`язані з виділом, поділом, відчуженням, реєстрацією та перереєстрацією власності, вчинення будь-яких інших правочинів, а саме накласти арешт на належне Товариству з обмеженою відповідальністю «ФЕБА» (Закарпатська область, м. Ужгород, площа Кирила і Мефодія, 3а, код ЄДРПОУ 25436359) рухоме та нерухоме майно, в тому числі корпоративні права, з обмеженням права розпорядження часткою в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКОРЕСТ" (код ЄДРПОУ 22097690) в розмірі 240259,50 грн., та часткою в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКЗОТИКА ЛТД" (код ЄДРПОУ 19100945) в розмірі 999,00 грн. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22.09.2020 року закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу за позовною заявою [PERSON] до товариства з обмеженою відповідальністю «ФЕБА» про стягнення заборгованості за договором поворотної фінансової допомоги до судового розгляду по суті. У судовому засіданні представник позивача - адвокат Німенко А.С. просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, зазначив, що не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника банку та винесення заочного рішення судом. Представник відповідача в судове засідання повторно не з`явився, хоча про час там місце судового засідання був повідомлений належним чином, шляхом надіслання судової повістки про виклик рекомендованим поштовим відправленням, відзиву на позовну заяву не подав, причини неявки суду не відомі, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надходило. У відповідності до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відтак, суд розглядає справу відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України заочно на підставі наявних у справі доказів, оскільки проти цього не заперечує позивач. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступних висновків. Як вбачається з матеріалів справи, 23.08.2017 року між [PERSON] та ТОВ «ФЕБА» було укладено Договір № ФП23/08/2017 про надання поворотної фінансової допомоги, згідно якого останнє отримало грошові кошти у розмірі 764 000,00 гривень Відповідач зобов`язаний був повністю повернути позивачу суму позики не пізніше 22 серпня 2018 року. Проте, у вищевказаний строк відповідач, в порушення своїх договірних зобов`язань, не повернув позивачу суму позики. Станом на 16.03.2020 року заборгованість ТОВ «ФЕБА» перед позивачем за Договором № ФП23/08/2017 про надання поворотної фінансової допомоги від 23.08.2017 року становить 874 624,63 грн., з якої: 764 000,00 грн. - основний борг, 74 719,20 грн. - інфляційні нарахування та 35 905,43 грн. - 3% річних. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Як зазначено у ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Обов`язок позичальника повернути позику визначений ст. 1049 ЦК України, відповідно до якої позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові коштиу такійсамій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Відповідно до ст. 1051 ЦК України позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Це положення не застосовується до випадків, коли договір був укладений під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини. Як зазначено у ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як зазначено у правовій позиції Верховного Суду України від 02.07.2014 року (у справі № 6-79 цс 14) відповідно до норм ст. ст. 1046, 1047 ЦК України договір позики (на відміну від договору кредиту) за своєю юридичною природою є реальною односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобов`язанням повернення) певної грошової суми, так і дати її отримання. За змістом ст. ст. 526, 527 ЦК України належним виконанням зобовязання є, зокрема, виконання його належними сторонами або уповноваженими особами, під якими слід розуміти будь-яку особу, яка має повноваження сторони зобов`язання, про що може бути зазначено у договорі або виданій відповідно до закону довіреності. З урахуванням викладеного суд дійшов висновку що між сторонами у справі фактично був укладений договір позики (пововротної фінансової допомоги) на суму 764 000,00 грн. на строк з 23.08.2017 року до 22.08.2018 року. Відповідачем суду належними та допустимими доказами не доведено повернення зазначеної суми позики. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір у розмірі 8 746,24 грн. судового збору.

Outcome: approved