Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-05 00:00:00

В березні 2015 р. позивач звернулася до суду з позовом, який уточнивши 05.05.2015 року, мотивувала тим, що Васильківською сільською радою Лохвицького району Полтавської області було безоплатно передано у колективну власність колективному сільськогосподарському підприємству «Маяк» (далі КСП Маяк) земельну ділянку для виробництва сільськогосподарської продукції з метою подальшого її паювання. Внаслідок проведеного паювання 30.12.1996 р. Лохвицькою районною державною адміністрацією на імя [PERSON] був виданий сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ПЛ №0124294, яка знаходиться в межах Васильківської сільської ради, площею 2,07 в умовних кадастрових гектарах, зареєстрованого 02 січня 1997 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №5153. В подальшому [PERSON] філіалом інституту землеустрою була складена схема поділу земель колективної власності КСП «Маяк» на земельні частки (паї), з зазначенням кількості земельних ділянок (паїв), їх межі та площа. Відповідно до витягу з протоколу загальних зборів КСП «Маяк» від 18 квітня 2000 року, [PERSON], як члену вказаного КСП та власнику сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ПЛ №0124294, було надано земельну ділянку за №288, яка була запроектована в схемі поділу (розпаювання) земель колективної власності КСП «Маяк». У 2000 р. ДП «[PERSON] науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» на замовлення КСП «Маяк» розробило проект передачі земель колективної власності КСП «Маяк» у приватну власність власникам сертифікатів на території Лохвицького району Полтавської області. Відповідно до списку громадян-власників сертифікатів на земельну частку (пай) КСП «Маяк» земельна ділянка під №288 належить [PERSON], площа якої складає 2,14 га. Така ж площа зазначена і в каталогу координат окружної межі земельної ділянки, який міститься в складі проекту. Рішенням Васильківської сільської ради Лохвицького району Полтавської області 7 сесії 23 скликання від 28 квітня 2000 року та розпорядженням голови Лохвицької районної державної адміністрації від 26 травня 2000 року №220 «Про розгляд проекту передачі земель колективної власності у приватну власність членам КСП «Маяк», даний проект був погоджений. На підставі зазначеного рішення сільської ради позивачу [PERSON] 27.03.2001 року було видано державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-ПЛ №003893, який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 48, відповідно до якого [PERSON] була передана у приватну власність земельна ділянка, площею 2,14 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва згідно з планом зовнішніх меж земельної ділянки. З метою реєстрації земельної частки (паю) в реєстраційній службі Лохвицького районного управління юстиції та отримання свідоцтва на право власності на земельну ділянку, 03 червня 2013 року [PERSON] звернулася до Лохвицької районної державної адміністрації з заявою про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Розпорядженням від 27 червня 2013 року №282 «Про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), що посвідчує право власності на земельну ділянку фізичній особі», Лохвицька райдержадміністрація надала [PERSON] дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою. На звернення позивача від 09 липня 2013 року щодо проведення робіт з виготовлення технічної документації із землеустрою приватне підприємство «Земельні перспективи» надало відповідь про неможливість виконання таких робіт, оскільки при інвентаризації земельної ділянки було виявлено, що на земельній ділянці останньої розташовані обєкти ГПУ «Полтавагазвидобування». 06.09.2013 р. відділ Держземагентства у Лохвицькому районі повідомив [PERSON] про те, що дійсно на її земельній ділянці розташовані обєкти, а саме: амбар УКПГ Скоробагатьківського ГКР, площею 0,1378 га, та кранова площадка на конденсатопроводі від УКПГ «Скоробагатьки», площею 0,0046 га, Дочірньої компанії «Укргазвидобування» НАК «Нафтогаз України», на які видані державні акти на право постійного користування на підставі розпоряджень голови Лохвицької районної державної адміністрації від 30 червня 2004 року №216 та від 20 травня 2008 року №164. Вказаними розпорядженнями голови Лохвицької райдержадміністрації: - від 30.06.2004 №216 «Про погодження технічної документації зі складання правовстановлюючих документів щодо посвідчення права користування земельними ділянками ГПУ «Полтавагазвидобування» ДК «Укргазвидобування» НАК «Нафтогаз України» погоджувалася технічна документація зі складання правовстановлюючих документів щодо посвідчення права користування земельними ділянками під експлуатаційними свердловинами Скоробагатьківського газоконденсатного родовища газопромислового управління «Полтавагазвидобування» філії дочірньої компанії «Украгазвидобування» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» на території Васильківської, Сенчанської сільських рад та Лохвицької міської ради, розроблену ПП «Земельно-кадастровий центр», в т.ч. під амбар УКПГ площею 0,1377 га; - від 20.05.2008 №164 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право постійного користування земельними ділянками» затверджувалася технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право постійного користування на земельні ділянки дочірній компанії «Укргазвидобування» в особі газопромислового управління «Полтавагазвидобування» під обєктами Яблунівського нафто газоконденсатного та Скоробагатівського газоконденсатного родовищ, розроблену ПП «Зем-проект», в т.ч. на території Васильківської сільської ради, загальною площею 0,0427 га. На підставі зазначених розпоряджень відповідачу були видані державні акти на право постійного користування земельними ділянками серії ЯЯ №220615 на площу 0,1378 га для добувної промисловості від 01.08.2005 р. та серії ЯЯ №226923 на площу 0,0046 га для добувної промисловості від 25.01.2010 р. ДК «Укргазвидобування» НАК «Нафтогаз України». Зазначає, що з 1996 року і по час виявленої обставини (до 09 липня 2013 року) ні Лохвицька районна державна адміністрація, ні КСП «Маяк», ні Дочірня компанія «Укрргазвидобування» НАК «Нафтагаз України», ні орендарі ТОВ «Маяк» і ТОВ «Гаївщина», ні Васильківська сільська рада позивачу не повідомляли, що на її земельній ділянці розташовані обєкти Дочірньої компанії «Украгазвидобування» НАК «НафтогазУкраїни» і земля під цими обєктами вилучена з її земельної частки (паю); не звертались з пропозицією щодо викупу частки земельної ділянки; не інформували про зміну цільового призначення (використання) вказаних земельних ділянок, які розташовані на її паї, на цільове призначення добувна промисловість. В звязку з цим вважає, що розпорядження голови Лохвицької районної державної адміністрації від 30 червня 2004 року №216 та від 20 травня 2008 року №164 були прийняті з порушенням на той час норм законодавства України та з перевищенням наданих адміністрації повноважень, що призвело до порушення власника [PERSON] права володіння, використання та розпорядження земельною ділянкою, яка належить їй на праві приватної власності на підставі вищезазначеного державного акту серії ІІ-ПЛ№003893 від 27.03.2001 р. Крім того, у 2011 році на замовлення ТОВ «Гаївщина» фізичною особою підприємцем [PERSON] було проведено роботи по встановленню меж земельних ділянок власників земельних часток (паїв) в межах Васильківської сільської ради Лохвицького району Полтавської області, що були передані в оренду ТОВ «Гаївщина». Згідно з наявною технічною документацією із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право користування (оренди) ТОВ «Гаївщина», межі земельної ділянки, які були передані в оренду останньому, не погоджувалися власником [PERSON] і були змінені без її відома та згоди, оскільки підпис у акті встановлення та погодження в натурі меж земельних ділянок, переданих в оренду ТОВ «Гаївщина» в адміністративних межах Васильківської сільської ради Лохвицького району Полтавської області від 25 листопада 2011 року, який є додатком до технічної документації, не належить [PERSON] При переукладенні договору оренди між [PERSON] та ТОВ «Гаївщина», зареєстрованого у відділі Держкомзему у Лохвицькому районі 24 червня 2011 року за №532260004000282, земельній ділянці [PERSON] був присвоєний кадастровий номер №5322681500:00:002:0682, на підставі якого земельна ділянка була занесена до державного земельного кадастру. При цьому до договору оренди було додано копію державного акту, виданого на імя [PERSON], серії ІІ-ПЛ №003893 з планом зовнішніх меж земельної ділянки від 27 березня 2001 року. Виходячи з цього вважають, що від власника [PERSON] був прихований факт зміни зовнішніх меж її земельної ділянки у 2011 році з підробленням підпису у акті встановлення та погодження в натурі меж земельних ділянок, переданих в оренду ТОВ «Гаївщина» в адміністративних межах Васильківської сільської ради Лохвицького району Полтавської області від 25.11.2011 року. 24.09.2013 року [PERSON] був взятий витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, з якого нею виявлено, що межі земельної частки (паю) змінені і не відповідають зовнішнім межам, зазначеним у державному акті серії ІІ-ПЛ №003893 від 27.03.2001 р. та накладено одну частину земельної ділянки на земельну ділянку [PERSON], а державна реєстрація земельної ділянки здійснена на підставі технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку, в тому числі при поділі чи обєднанні земельних ділянок від 11.05.2011 року, розробленої ФОП [PERSON] Зазначає, що затверджені Лохвицькою районною державною адміністрацією ПАТ «Укргазвидобування» технічні документації повинні містити акти про встановлення та погодження в натурі меж земельних ділянок ДК «Укргазвидобування» НАК «Нафтогаз України» в особі ГПУ «Полтавагазвидобування» під вищезазначеними обєктами в адміністративних межах Васильківської сільської ради Лохвицького району Полтавської області, проте межі земельних ділянок не погоджувалися з власником земельної ділянки [PERSON] З посиланням на ст.23 ЗК України (1990 року), ст.20, ч.ч.1,2,5 ст.116, ст.122, ч.1 ст.123, ч.ч.1,2 ст.153 ЗК України, ст.321 ЦК України, Закону України «Про землеустрій», ч.1 ст.51 Закону України «Про власність» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) вважають, що прийняті зазначені розпорядження Лохвицької районної державної адміністрації є незаконними, оскільки: 1) право приватної власності на земельну ділянку [PERSON] набула з підстав, передбачених законом - у порядку паювання земель; 2) державний акт на право приватної власності на землю посвідчував право приватної власності на вищезазначену земельну ділянку [PERSON] з встановленням вперше зовнішніх меж земельної ділянки з 27.03.2001 року, тому районна державна адміністрація порушила частину 3 статті 122 Земельного кодексу України, яка передбачає повноваження районної державної адміністрації щодо передачі на їхній території земельних ділянок із земель державної власності; 3) ПАТ «Укргазвидобування» відчужило без відома і згоди [PERSON] з її земельної ділянки 0,1378 га та 0,0046 га під обєкти ПАТ Укргазвидобування» без зміни цільового призначення з товарного сільськогосподарського виробництва на добувну промисловість; 4) дії Лохвицької районної державної адміністрації та ПАТ «Укргазвидобування» призвели до неможливості виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), що посвідчує право власності на земельну ділянку в реєстраційній службі Лохвицького районного управління юстиції та отримання свідоцтва на право власності на земельну ділянку [PERSON], а також в подальшому успадкування цієї земельної ділянки; 5) ПАТ «Укргазвидобування» не надало жодних правовстановлюючих документів, що підтверджували б право постійного користування, а право власності [PERSON] є первинним, виникло та визнано державною за 4 та 9 років відповідно до того, як були видані державні акти на право постійного користування, а тому всі подальші дії щодо земельної ділянки [PERSON] з 27.03.2001 року повинні були узгоджуватись з нею як законним власником. Посилаючись на зазначені обставини просила: -визнати незаконним та скасувати розпорядження голови Лохвицької районної державної адміністрації від 30 червня 2004 року №216 в частині погодження технічної документації зі складання правовстановлюючих документів щодо посвідчення права користування земельною ділянкою на території Васильківської сільської ради та передачі газопромисловому управлінню «Полтавагазвидобування» філії дочірньої компанії «Укргазвидобування» НАК «Нафтогаз України», згідно з пунктом 7 додатку до розпорядження голови райдержадміністрації від 30.06.04 №216, а саме в тому числі амбар 0,1377; - визнати недійсним державний акт на право постійного користування земельною ділянкою серія ЯЯ №220615 від 01 серпня 2005 року, кадастровий номер земельної ділянки 5322681500:00:002:0013 на площі 0,1378 га, виданий Лохвицькою районною державною адміністрацією Дочірній компанії «Укргазвидобування» НАК «Нафтогаз України» (під амбаром УКПГ Скоробагатьківського ГКР); - визнати незаконним та скасувати розпорядження голови Лохвицької районної державної адміністрації від 20 травня 2008 року №164 в частині затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право постійного користування на земельну ділянку дочірній компанії «Укргазвидобування» в особі газопромислового управління «Полтавагазвидобування» та посвідчення права власності на земельну ділянку дочірній компанії «Укргазвидобування» в особі газопромислового управління «Полтавагазвидобування» на території Васильківської сільської ради, площею 0,0046 га; - визнати недійсними державний акт на право постійного користування земельною ділянкою серія ЯЯ №226923 від 25 січня 2010 року, кадастровий номер земельної ділянки 5322681500:00:002:0218 на площу 0,0046 га, виданий Лохвицькою районною державною адміністрацією Дочірній компанії «Укргазвидобування» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України (під кранову площадку на конденсатопроводі від УКПГ «Скоробагатьки»). Відповідач ПАТ «Укргазвидобування» звернувся до [PERSON] із зустрічним позовом, який обгрунтовувало тим, що на підставі Положення про порядок порушення клопотань і вирішення питань про відведення земельних ділянок для державних і громадських потреб, затвердженого Постановою ради Міністрів УРСР від 20 листопада 1970 року № 591, на виконання доручення виконкому [PERSON] обласної ради народних депутатів від 17 грудня 1990 року №62/5743, 29 січня 1992 року комісією Лохвицького виконкому районної ради народних депутатів було складено акт вибору земельних ділянок під облаштування Скоробагатьківського газоконденсатного родовища (далі Скоробагатьківське ГКР), розташованого в Лохвицькому районі Полтавської області, зокрема розміщення площадки під Установку комплексної підготовки газу (далі УКПГ) на земельній ділянці площею 4,5 гектарів. Вибір земельних ділянок було представлено у двох варіантах: І площадку під УКПГ планувалось розташувати частково на території тракторної бригади, частково на рільних землях колгоспу імені Шевченка в 1,5 км на південний захід від с. Гаївщина; ІІ площадку під УКПГ надати на рільних землях колгоспу ім.Шевченка в 3 км на південний захід від с.Гаївщина. В подальшому при будівництві УКПГ був обраний І варіант розташування земельних ділянок. За дорученням [PERSON] обласної ради народних депутатів від 15.06.1993 р. [PERSON] філіалом Інституту землеустрою Української академії аграрних наук на замовлення [PERSON] газопромислового управління протягом 1993 року було розроблено проект відведення земель під обладнання Скоробагатьківського ГКР із земель господарств Лохвицького району Полтавської області, в тому числі під розміщення УКПГ Скоробагатьки. Відповідно до висновків колгоспу ім.Шевченка та Васильківської сільської ради щодо даного проекту від 16.01.1992 року, правління колгоспу повідомило про відсутність заперечень стосовно відводу земель [PERSON] газопромисловому управлінню під вищезазначене будівництво в постійне користування 12,7 гектарів земель, в тому числі 5,6 гектарів ріллі, та в тимчасове користування загальною площею 98,5 гектарів, в тому числі 92,9 гектарів ріллі. Зборами уповноважених членів радгоспу ім.Шевченка, що відбулись 06 липня 1993 року, було надано згоду [PERSON] газопромисловому управлінню на вилучення земельних ділянок під обладнання Скоробагатьківського газоконденсатного родовища загальною площею 90,7 гектарів ріллі, в тому числі в постійне користування 14,3 гектарів за рахунок 8,8 гектарів ріллі, 4,5 гектарів - за рахунок шляхів, та 1,0 гектарів - за рахунок господарського двору. 25.01.1994 р. виконкомом Київської районної ради народних депутатів м. Полтави було прийнято розпорядження №3-р, яким зареєстровано статут дочірнього підприємства Акціонерного товариства «Укргазпром» - підприємства «Полтавагазпром». Згідно з п.п.3.3 статті 3 Статуту, підприємство «Полтавагазпром» виступало правонаступником субєкту підприємницької діяльності [PERSON] газопромислового управління ВО «Укргазпром». Постановою Верховної ради України від 27.07.1994 року №141/94-ВР «Про вилучення і надання земельних ділянок для несільськогосподарських потреб та попереднє погодження місць розташування обєктів», на підставі статей 31 та 32 Земельного кодексу України від 18 грудня 1990 року № 561-ХІІ в редакції, що була чинною на час прийняття даної Постанови, згідно з вищезазначеним проектом відведення земель було вилучено та надано в постійне користування під будівництво обєктів обладнання Скоробагатьківського ГКР [PERSON] газопромисловому управлінню із земель колективного сільськогосподарського підприємства імені Шевченка 12,5 гектарів земель, з них 4,21 гектарів ріллі. На виконання цієї Постанови Верховної ради України було встановлено межі земельних ділянок в натурі, наданих в користування підприємству «Полтавагазпром» для будівництва обєктів обладнання Скоробагатьківського ГКР із земель колгоспу імені Шевченка загальною площею 12,5 гектарів, в тому числі: в постійне користування 5,21 гектарів, з них ріллі 4,21 гектарів, та господарських дворів 1,0 гектарів, про що було складено відповідний акт від 26.01.1995 року за підписами голови колгоспу ім. Шевченка, голови Васильківської сільської ради, начальника відділу земельних ресурсів в Лохвицькому районі та представника підприємства «Полтавагазпром». 12.12.1996 р. державною приймальною комісією було складено акт про прийняття в експлуатацію закінченого будівництво обєкта Скоробагатьківського газоконденсатного родовища, зокрема установки комплексної підготовки газу. 30.12.1996 року Лохвицькою районною державною адміністрацією Полтавської області, на виконання власного розпорядження від 26 грудня 1996 року №622, на імя позивача [PERSON] було видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серія ПЛ №0124294 , яка перебувала у колективній власності КСП «Маяк», розміром 2,07 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі. Державний акт на право власності на землю серії ІІ-ПЛ №003893 на право приватної власності на землю був виданий [PERSON] 27 березня 2001 року на підставі рішення 7 сесії 23 скликання Васильківської сільської ради від 28 квітня 2000 року. Зазначають, що на цей час земельні ділянки, площею 0,1378 га та 0,0046 га в адміністративних межах Васильківської сільської ради Лохвицького району Полтавської області, використовувалися Дочірньою компанією «Укргазвидобування» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» на праві постійного користування на протязі більше чотирьох років як землі промисловості, наданої під розміщення амбару Установки комплексної підготовки газу Скоробагатьківського ГКР та кранової площадки на конденсатопроводі від даної установки на підставі вищевказаної Постанови Верховної ради України. Дані земельні ділянки мали статус державної власності та цільове призначення землі промисловості, не відносились до колективної власності, тому не підлягали паюванню згідно положень Указу Президента України від 08 серпня 1995 року №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям». Вважають, що видача позивачу державного акту на право власності на землю суперечить статті 22 ЗК України від 18 грудня 1990 року №561-ХІІ, в редакції чинній на час прийняття рішення, оскільки право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Приступати до використання земельної ділянки, в тому числі на умовах оренди, до встановлення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує право власності або право користування землею, забороняється. Державне підприємство «[PERSON] науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» в 1993 року виготовила проект відведення земель [PERSON] газопромисловому управлінню під обладнання Скоробагатьківського ГКР із земель господарств Лохвицького району Полтавської області, цільове призначення землі добувної промисловості, а в 2001 році - проект передачі земель колективної власності КСП «Маяк» у приватну власність власникам сертифікатів на території Лохвицького району Полтавської області, в тому числі [PERSON], цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Вважають, що передача 28.04.2000 р. Васильківською сільською радою земельних ділянок добувної промисловості [PERSON], на яких на той час вже були розташовані факельний амбар та крановий вузол УКПГ Скоробагатьки, призвело до порушення майнових права позивача за зустрічним позовом через те, що відповідачі по справі Державне підприємство «[PERSON] науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» та Васильківська сільська рада при виготовленні і затвердженні проекту передачі земель колективної власності КСП «Маяк» у приватну власність власникам сертифікатів на території Лохвицького району Полтавської області порушили вимоги чинного законодавства, зокрема Указу Президента України від 08 серпня 1995 року №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективу власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», статті 22 ЗК України 1990 р. Рішенням Васильківської сільської ради Лохвицького району Полтавської області від 25 лютого 2004 року №6 було погоджено технічну документацію зі складання правовстановлюючих документів щодо посвідчення права користування земельними ділянками, в тому числі під установку комплексної підготовки газу Скоробагатьківського газоконденсатного родовища. Розпорядженням голови Лохвицької районної державної адміністрації Полтавської області від 30 червня 2004 року №216 було погоджено технічну документацію зі складання правовстановлюючих документів щодо посвідчення права користування земельними ділянками під свердловинами та установкою комплексної підготовки газу Скоробагатьківського газоконденсатного родовища, зокрема під розміщення амбарів установки на земельних ділянках площею 0,2448 га 0,1377 га. На підставі даного розпорядження Голови Лохвицької РДА Дочірній компанії «Укргазвидобування» НАК «Нафтагаз України» було видано державний акт серія ЯЯ №220615 від 01 серпня 2005 року на право постійного користування земельною ділянкою площею 0,1378 га, кадастровий номер 5322681500:00:002:0013, під розміщення амбару УКПГ Скоробагатьківського газоконденсатного родовища, яка знаходилася на даній земельні ділянці з початку її експлуатації з 12 грудня 1996 року. На підставі розпорядження голови Лохвицької РДА від 20 травня 2008 року №164 було погоджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право Дочірньої компанії «Укргазвидобування» НАК «Нафтогаз України» на земельній ділянці під обєктами Скоробагатьківського газоконденсатного родовища в адміністративних межах Васильківської сільської ради Лохвицького району Полтавської області, та видано державний акт серія ЯЯ №226923 від 25 січня 2010 року на право постійного користування земельною ділянкою, площею 0,0046 га, кадастровий номер 5322681500:00:002:0218, під розміщення кранової площадки на конденсатопроводі від УКПГ Скоробагатьківського газоконденсатного родовища. Зазначено, що на даний час ПАТ «Укргазвидобування» є власником Установки комплексної підготовки газу Скоробагатьки, яка була прийнята в експлуатацію підприємством «Полтавагазпром» на підставі акту про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом обєкта Скоробагатьківського газоконденсатного родовища від 12 грудня 1996 року, складовими частинами якої є факельний амбар та крановий вузол, що розташовані на земельних ділянках в адміністративних межах Васильківської сільської ради Лохвицького району Полтавської області. Посилаючись на зазначене просили: - визнати незаконним та скасувати рішення 7 сесії 23 скликання Васильківської сільської ради Лохвицького району Полтавської області від 28 квітня 2000 року «Про розгляд проекту передачі земель колективної власності у приватну власність членам КСП «Маяк» в частині видачі державного акту на право приватної власності на землю власнику сертифікату на право на земельну частку (пай) [PERSON]; - визнати недійсним державний акт на право приватної власності на землю серія ІІ-ПЛ №003893 від 27 березня 2001 року, виданий Васильківською сільською радою народних депутатів [PERSON] на земельну ділянку, площею 2,14 гектарів, на території Васильківської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Згідно з ухвалою Лохвицького районного суду Полтавської області від 23.02.2016 р. після задоволення відводів і неможливості утворення нового складу суду дану цивільну справу передано на розгляд до Чорнухинського районного суду Полтавської області. В судовому засіданні представники позивача [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі та обґрунтувала їх тими ж обставинами, вимог позивача за зустрічним позовом не визнали. Представник відповідача ПАТ "Укргазвидобування" [PERSON] в судовому засіданні 31.03.2016 р. вимог за первісним позовом не визнав, вимоги за зустрічним позовом підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у зустрічній позовній заяві. В судове засідання 04.05.2016 року представник відповідача ПАТ "Укргазвидобування" не з'явилися, про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином (т.6, а.с.189). 25.03.2014 р. в судовому засіданні 31.03.2016 р. представник Лохвицької районної державної адміністрації [PERSON] відповідача за первісним позовом і третьої особи за зустрічним, не визнав позовних вимог як за первісним, так і за зустрічним позовом, зазначивши, що розпорядження були прийняті в межах та у спосіб, передбаченими чинним на той час законодавством після їх попереднього погодження відповідними структурними підрозділами і відділами. Підстав ставити під сумнів розроблену землевпорядною організацією, яка має відповідні дозволи на виконання земельних робіт, технічну документацію із землеустрою, не було. Відповідна копії розпоряджень були направлені до обласної державної адміністрації та прокуратуру. Претензій не надходило, помилок виявлено не було. На місце розташування земельних ділянок не виїжджали, а з документації не було видно, що земельні ділянки накладаються одна на одну. Зустрічний позов заперечував посилаючись на те, що право власності є непорушним. В подальшому справу просили розгляд справи проводити за відсутності їх представника (т.6, а.с.14-15, 16-17, 127-128). Васильківська сільська рада, як відповідач за зустрічним позовом звернулася до суду з письмовою заявою про розгляд справи без участі\~\~її представника (т.6, а.с.35, 151). Представник ДП «[PERSON] науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» [PERSON] - відповідача за зустрічним позовом, в судовому заіданні 31.03.2016 р. проти зустрічного позову заперечувала і пояснила, що інститутом виконувались роботи на підставі поданих замовлень, ніяких зауважень та заперечень не надходило. В подальшому справу просили розгляд справи проводити за відсутності їх представника (т.6, а.с.155). Представник третьої особи за первісним та зустрічним позовом відділу Дежзгеокадастру у Лохвицькому районі Полтавської області [PERSON] не мала заперечень проти первісного та зустрічного позовів. В подальшому справу просили розгляд справи проводити за відсутності їх представника (т.6, а.с.18). Ухвалою Чорнухинського районного суду від 04.05.2016 року позовні вимоги про: скасування державної реєстрації права постійного користування на земельні ділянки, площами 0,1378 га та 0,0046 га; відшкодування коштів в сумі 70\~050 грн. внаслідок використання земельних ділянок; зобовязання відповідача розробити проект землеустрою щодо відведення вказаних земельних ділянок; встановлення меж земельної ділянки (паю), було залишено без розгляду. Заслухавши пояснення осіб, які брали участь у справі, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Частинами 3,4 ст. 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обовязки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Статтею 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.ч.1,3 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Статтею 212 ЦПК України передбачено, що жоден доказ не має наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Згідно з ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що на підставі розпорядження Лохвицької районної державної адміністрації Полтавської області №622 від 26.12.1996 року [PERSON], позивачу у справі, було видано сертифікат на право на земельну частку (пай), розміром 2,07 в умовних кадастрових гектарах із земель колективного сільськогосподарського підприємства Маяк, розташовану на території Васильківської сільської ради Лохвицького району Полтавської області (т.1, а.с.13). Як вбачається з протоколу№1 загальних зборів КСП «Маяк» від 15.01.2000 р., збори вирішили замінити сертифікати на державні акти на право приватної власності на землю; прийняти колективну форму господарювання на основі приватної власності на землю і майно, затвердити уточнені списки членів підприємства, які мають право на земельну частку (пай) в кількості 288 чоловік; замовити [PERSON] філіалу інституту землеустрою підготовку проекту передачі земель у приватну власність членам підприємства та виготовити державні акти на право приватної власності (т.4, а.с.68). 18.04.2000 р. загальними зборами КСП «Маяк» вирішено затвердити проект передачі земель, складений [PERSON] філіалом інституту землеустрою, яким передбачено передати у приватну власність членам КСП «Маяк» 594,77 га рільних земель із земель колективної власності КСП; прийнято уточнену площу земельної частки (паю), визначену проектом передачі земель у приватну власність та погоджену комісією в розмірі 2,06 кадастрових гектара; передачу земель у приватну власність провести без встановлення меж ділянок в натурі в звязку з колективним обробітком земель (т.1 а.с.14, т.4, а.с.69). В списку громадян-власників сертифікатів на земельну частку (пай), площа 2,14 га, КСП «Маяк» Лохвицького району під номером 288 значиться [PERSON], позивач у справі (т.1 а.с.15, т.4, а.с.70). Така площа зазначена і в каталозі координат земельної ділянки №288 наданої [PERSON] (т.1, а.с.16) Рішенням 7 сесії 23 скликання Васильківської сільської ради Лохвицького району Полтавської області від 28.04.2000 року було погоджено проект передачі земель, розроблений [PERSON] філіалом інституту землеустрою, яким передбачалось передання у приватну власність членам КСП «Маяк» земельних ділянок, загальною площею 549,77 га та вирішено видати державні акти на право приватної власності на землю 288 власникам сертифікатів на право на земельну частку (пай) без встановлення меж земельних ділянок в натурі (т.1, а.с.17). Крім того, з листа [PERSON] науково-дослідного та проектного інституту землеустрою також вбачається, що державні акти на право приватної власності на землю 288 власника сертифікатів було видано без встановлення меж ділянок в натурі, в тому числі і [PERSON] (т.4, а.с.61). На підставі цього рішення 27.03.2001 р. [PERSON] було отримано Державний акт на право приватної власності на землю, площею 2,14 га, цільове призначення якої - ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Васильківської сільської ради Лохвицького району Полтавської області, якій 11.05.2011 року було присвоєно кадастровий номер 5322681500:00:002:0682 (т.1, а.с.19, 23-25). Листом ПП «Земельні перспективи» від 09.07.2013 року позивачу було повідомлено, що на її земельній ділянці розташовані обєкти ГПУ Полтавагазвидобування», а саме кранова на конденсатопроводі, площею 0,0046 га та амбарний факел, площею 0,1378 га; подальше виконання робіт неможливе в звязку з неузгодженістю та погодженням земельної ділянки [PERSON] з НГВУ Полтавагазвидобування» (т.1, а.с.88). 15.06.1993 року Полтавська обласна рада народних депутатів доручила розробити проект вилучення і надання земель [PERSON] газопромисловому управлінню під обладнання Скоробагатьківського газоконденсантного родовища на землях колективних сільськогосподарських підприємств «Росія», ім.Шевченка та радгоспу ім.Мічурина Лохвицького району (т.3, а.с.15). Відповідно до висновків колгоспу ім.Шевченко Лохвицького району, Васильківської сільської ради №84 від 01.12.1993 р., Лохвицької районної ради №166/02-16 від 03.12.1993 р., правління колгоспу, сільська та районна рада не заперечувала проти відводу земель [PERSON] газопромисловому управлінню під будівництво в постійне користуванння земель із земель КСП Шевченко (т.3, а.с.16,17). Збори уповноважених членів колгоспу ім.Шевченко 06.07.1993 року надали згоду на вилучення земельних ділянок під обладнання Скоробагатьківського ГКР, загальною площею 90,7 га, в тому числі в постійне користування 14,3 га (т.3, а.с.18). Рішенням 16 сесії 21 скликання [PERSON] обласної ради народних депутатів від 15.03.1994 року «Про вилучення і надання земельних ділянок підприємствам і організаціям під різні види будівництва», було затверджено проект вилучення земель і надання їх у постійне користування [PERSON] промисловому управлінню під прокладення комунікацій від експлуатаційних свердловин по УКПГ Скоробагатьківського газоконденсантного родовища з користування колгоспу імені Шевченка 75,59 га: в постійне користування 11,2 га, з них ріллі 6, га, з умовою відшкодування втрат сільськогосподарського виробництва, зняття і збереження родючого шару грунту для здійснення рекультивації порушень земель та покращення малопродуктивних угідь (т.4, а.с.167, 169). В судовому засіданні було оглянуто та досліджено проект відведення земель [PERSON] газопромисловому управлінню під обладнання Скоробагатівського газоконденсантного родовища із земель господарств Лохвицького району 1993 року, розробленому інститутом землеустрою Полтавської області української академії аграрних наук Як вбачається з висновків до проекту вилучення земель під будівництво обєктів обладнання Скоробагатівського газоконденсантного родовища та земель господарств Лохвицького району від 15.03.1994 року №35/1282, Полтавська обласна рада народних депутатів погодила розроблений [PERSON] філіалом інституту землеустрою проекту вилучення земель з користування колгоспів, в тому числі ім.Шевченка, і надання їх у користування [PERSON] газопромисловому управлінню під будівництво обєктів обладнання Скоробагатівського газоконденсантного родовища в кількості 157,84 га, з них в постійне користування 15,35 га (ріллі 9, 45 га) та в тимчасове, на строк від 1 до 2 років 142,49 га (ріллі 138,69 га). Враховуючи компетенцію Верховної ради України в питаннях вилучення для несільскогосподарських потреб рільних земель (ст.31 ЗК України 1990 року), Полтавська обласна рада народних депутатів внесла на розгляд та підготовку пропозицій [PERSON] України про затвердження проекту вилучення земель сільськогосподарського призначення і надання їх [PERSON] газопромисловому управлінню в постійне користування під будівництво УКПГ, площею 4,7 га (ріллі 3,7 га); факельного амбару 0,02 га (ріллі 0,02 га); кранові площадки 0,12 га (ріллі 0,12 га); шість експлуатаційних свердловин 0,78 га (ріллі 0,78 га). Постановою Верховної [PERSON] України від 27.07.1994 року №141/94-ВР «Про вилучення і надання земельних ділянок для несільськогосподарських потреб та попереднє погодження місць розташування обєктів», в тому числі вилучено та надано в постійне користування землі колективного сільськогосподарського підприємства імені Шевченка (12,50 га земель, з них 4,21 га ріллі в постійне користування та 7,29 га ріллі в тимчасове короткострокове користування) Лохвицького району Полтавської області під будівництво обєктів обладнання Скоробагатьківського газоконденсантного родовища [PERSON] газопромисловому управлінню (т.1 а.с.154). Крім того, оглянутий в судовому засіданні та досліджений проект відведення земель [PERSON] газопромисловому управлінню під обладнання Скоробагатьківського газоконденсантного родовища із земель господарств Лохвицького району 1993 року, розробленому інститутом землеустрою Полтавської області української академії аграрних наук, також підтверджує вищевказані обставини щодо відводу земель [PERSON] газопромисловому управлінню. Як вбачається з цього проекту, проект відведення земель під обладнання Скоробагатьківського газоконденсантного родовища також був погоджений Лохвицькою районною радою, головним управлінням архітектури і містобудування виконавчого комітету [PERSON] обласної ради та схвалений висновком державної екологічної експертизи від 19.02.1993 року №20. Актом від 26.01.1995 року були встановлені межі земельних ділянок в натурі, наданих підприємству «Полтавагазпром» на виконання рішення 16 сесії 21 скликання [PERSON] обласної ради від 15.03.1994 року для будівництва обєктів обладнання Скоробагатьківської ГКР, площею 75,62 га із земель колгоспу ім.Шевченко Лохвицького району, в тому числі: у постійне користування 9,091 га, з них ріллі 4,59 га, шляхів 4,5 га (т.4, а.с.175, 211). Актом від 26.01.1995 року були встановлені межі земельних ділянок в натурі, наданих підприємству «Полтавагазпром» на виконання Постанови Верховної [PERSON] України №141/94 ВР від 27.07.1994 р. для будівництва обєктів обладнання Скоробагатьківської ГКР, площею 12,5 га із земель колгоспу ім.Шевченко Лохвицького району, в тому числі: у постійне користування 5, 21 га, з них ріллі 4,21 га, госп.дв. 1,0 га (т.3, а.с.28, т.4, а.с.176, 212). З акту вибору земельних ділянок від 29.01.1992 року під Скоробагатьківське ГКР, розташованого в Лохвицькому районі Полтавської області, вбачається, що під розміщення УКПГ з факельним амбаром було обрано І варіант, відповідно до якого площадка розміщена частково на території тракторної бригади (виноситься в інше місце), частково на рільних землях і пасовищі колгоспу ім.Шевченко в 1,5 км на південний захід від с.Гаївщина. (т.3, а.с.10-14). Висновком №35/1282 від 08.04.1992 року Полтавська обласна рада погодилась з пропозицією районної комісії (акт від 29.01.1992 року) по визначенню місця вибору земельних ділянок під розміщення обладнання Скоробагатьківського ГКР. Відповідно до пояснювальної записки, яка міститься в технічному звіті Інституту землеустрою [PERSON] філіалу по перенесенню в натуру проекту відведення земель підприємству «Полтавагазпром» під будівництво обєктів обладнання Скоробагатьківсьткого ГКР із земель господарств Лохвицького району Полтавської області 1995 року, інженером землевпорядником інституту [PERSON] згідно з рішенням 16 сесії 21 скликання [PERSON] обласної ради від 15.03.1994 року та Постанови Верховної [PERSON] України №141/94 ВР від 27.07.1994 р. було перенесено в натуру проект відведення земельних ділянок підприємству «Полтавагазпром» під будівництво обєктів обладнання Скоробагатьківського газоконденсантного родовища із земель господарств Лохвицького району. Як вбачається з зазначної записки, на час встановлення меж більшість обєктів обладнання Скоробагатівського ГКР знаходились в стадії будівництва, тому в натурі було замирені фактично зайняти ділянки, розміри яких відповідають проектним даним. Площадки під експлуатаційними свердловинами і шлейфи від них, інженерні комунікації, які побудовані і розміщені на рільних землях не відмежовувались, їх місцезнаходження визначено засічками (т.4 а.с.135-136, 209-210). Актом державної приймальної комісії від 12.12.1996 року обєкт Скоробагатьківського ГКР було прийнято в експлуатацію в с.Гаївщина Лохвицького району Полтавської області, будівництво якого було здійснено на підставі наказу від 23.02.1994 року №02-22-110 АТ «Укргазпрому», де в склад споруд входе, зокрема, площадка УКПГ з факельним амбаром (т.1, а.с.159-160, т.4., а.с.104-129). Свідок [PERSON] голова профкому ГПУ «Полтавагазвидобування» суду показав, що у 1994 році працював заступником начальником Гадяцького промислу «Полтавагазпром» і входив до складу державної приймальної комісії, яка актом від 12.12.1996 року прийняла в експлуатацію обєкта Скоробагатівського ГКР, необхідного для видобутку та транспортування газу. Кранові вузли та амбар, є невідємними частинами цього обєкту. Кран для підключення газопроводу, амбар для аварійного вибросу. Станом на 12.12.1996 року обєкт вже був збудований. Рішенням Васильківської сільської ради від 25.02.2004 року №6 було погоджено технічну документацію зі складання правовстановлюючих документів щодо посвідчення права користування земельними ділянками ГПУ «Полтавагазвидобування», в тому числі під УКПГ Скоробагатьківського ГКР, площею 0,1377 га. (т.1, а.с.173, т.2, а.с.34). Розпорядженням Лохвицької районної державної адміністрації №216 від 30.06.2004 року погоджено технічну документацію (т.4, а.с.1-34) зі складання правовстановлюючих документів щодо посвідчення права користування земельними ділянками під експлуатаційними свердловинами Скоробагатівського ГКР газопромислового управління «Полтавагазвидобування» філії дочірньої компанії «Укргазвидобування» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України», в тому числі на території Васильківської сільської ради Чорнухинського району, розроблену ПП «Земельно-кадастровий центр»; передано газопромисловому управлінню «Полтавагазвидобування» філії дочірньої компанії «Укргазвидобування» НАК «Нафтогаз України» у постійне користування земельні ділянки, згідно додатку; рекомендовано управлінню: 1) у встановленому законом порядку виготовити та зареєструвати державні акти на право постійного користування земельними ділянками; 2) використовувати земельні ділянки згідно з цільовим призначенням та умов надання (т.1 а.с.78). Як вбачається з додатку до вказаного розпорядження, у постійне користування передано земельна ділянка площею, 0,1377 га під амбар УКПГ на території Васильківської сільської ради (т.1.а.с.79). Розпорядженням Лохвицької районної державної адміністрації №164 від 20.05.2008 року погоджено технічну документацію (т.2, а.с.59-248) зі складання документів, що посвідчення право постійного користування на земельні ділянки дочірній компанії «Укргазвидобування в особі газопромислового управління «Полтавагазвидобування» під обєктами Яблунівського нафтогазоконденсантного та Скоробагатьківського газоконденсантного родовищ; посвідчено право власності на земельні зазначеної дочірній компанії державними актами на право постійного користування земельними ділянками (т.1, а.с.80). На підставі цих розпоряджень дочірній компанії «Укргазвидобування» НАК» Нафтогаз України» 01.08.2005 року було видано державний акт на право постійного користування земельною ділянкою, площею 0,1378 га під амбаром УКПГ Скоробагатівського ГКР, цільове призначення для добувної промисловості, кадастровий номер 5322681500:00:002:0013, а 25.01.2010 року - державний акт на право постійного користування земельною ділянкою, площею 0,0046 га під кранової площадки на конденсатопроводі від УКПГ «Скоробагатьки, цільове призначення для добувної промисловості, кадастровий номер (т.1 а.с.21,22). Зазначені земельні ділянки знаходяться за межами с.Гаївщина Васильківської сільської ради Лохвицького району Полтавської області (т.2, а.с.3). [PERSON] науково-дослідного та проектного інституту землеустрою від 11.11.2014 р. (т.1,а.с.81,) позивача було повідомлено, що обєкти ГПУ Полтавагазвидобування» на належній їй земельній ділянці на момент розроблення проекту передачі земель колективної власності КСП «Маяк» у приватну власність власникам сертифікатів на території Лохвицького району не значилися. З проекту передачі земель колективної власності КСП «Маяк» у приватну власність власникам сертифікатів на території Лохвицького району, зокрема зі схеми поділу земель, видно, що обєкти ГПУ Полтавагазвидобування» не вказані на земельній ділянці під номером 288 (т.4, а.с.62-70). З схеми розташування земельної ділянки, площею 2,14 га, належній [PERSON], вищевказаних державних актів на право постійного користування, кадастрового номеру земельної ділянки 532268150000002:0218 (т.1, а.с.180), фототаблиць факельного вузла установки комплексної підготовки газу Скоробагатьки (т.2, а.с.9-26), публічної кадастрової карти України (т.4. а.с.84-88), кадастрового плану земельної ділянки (т.2, а.с.203) видно, що факельний амбар та кран на конденсатопроводі розташовані в межах земельної ділянки Костюк (т.1, а.с.21,22, 85). Необхідно зазначити, що обставини щодо перебування спірних земельних ділянок раніше у колективній власності колгоспу ім.Шевченка визнаються сторонами, що в силу ч.1 ст.61 ЦПК України не потребують доказуванню. З статуту підприємства «Полтавагазпром», затвердженого 21.01.1994 року та зареєстрованого виконкомом Київської районної ради м.Полтави, вбачається, що останнє є дочірнім підприємством акціонерного товариства «Укргазпром» і правонаступником субєкта підприємницької діяльності [PERSON] газопромислового управління ВО Укргазпром» (п.3.3 Статуту) (т.1, а.с.149-153). Наказом голови правління НАК «Нафтогаз України» №68/234 від 06.11.1998 року припинено діяльність АТ «Укргазпром» у звязку з його реорганізацією шляхом поділу та приєднання до дочірніх компаній НАК «Нафтогаз України» з 01.01.1999 року, в тому числі до дочірньої компанії «Укргазвидобування» дочірніх підприємств «Полтавагазвидобування» (т1, а.с.161-163). З статуту ПАТ «Укргазвидобування», затвердженого 25.12.12 року, видно, що останнє є правонаступником усіх майнових та немайнових прав і обовязків дочірньої компанії Укргазвидобування» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України». Засновник ПАТ «НАК «Нафтогаз України» (т.1, а.с.100-133). Газопромислове управління «Полтавагазвидобування» є філією ПАТ «Укргазвидобування» (т.1, а.с.135). Розпорядженням Кабінету Міністрів України №369-р від 13.06.2012 року погоджено пропозицію Міністерства енергетики та вугільної промисловості щодо реорганізації Дочірньої компанії «Укргазвидобування» НАК «Нафтогаз України» шляхом перетворення в ПАТ «Укргазвидобування» (т.1., а.с.181). Відповідно до абзацу 4 ст.19 ЗК України 1990 року (в редакції, чинній на час винесення Верховною [PERSON] України Постанови від 27.07.1994 р.) Верховна [PERSON] України надає земельні ділянки у разі, коли для вилучення цих земель установлено особливий порядок (стаття 32). Надання у користування земельної ділянки, що перебуває у власності або користуванні, іншому громадянину, підприємству, установі, організації провадиться лише після вилучення (викупу) цієї ділянки в порядку, передбаченому статтями 31 і 32 цього Кодексу. Надання земельних ділянок здійснюється за проектами відведення цих ділянок. Згідно з ст.22 ЗК України право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Приступати до використання земельної ділянки, в тому числі на умовах оренди, до встановлення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує право власності або право користування землею, забороняється. Відповідно до ч.1 ст.27 ЗК України 1990 року (в редакції, чинній на час винесення Постанови Верховною [PERSON] України) право користування земельною ділянкою чи її частиною припиняється у разі вилучення земель у випадках, передбачених статтями 31 і 32 цього Кодексу. У відповідності з ч.1 ст.29 ЗК України припинення права власності на землю або права користування земельною ділянкою у разі добровільної відмови власника землі або землекористувача провадиться за його заявою на підставі рішення відповідної [PERSON] народних депутатів. Згідно з ч.5 ст.31 ЗК України 1990 року вилучення земель на території області за межами населених пунктів провадиться за рішенням обласної [PERSON] народних депутатів у разі їх надання для будівництва промислових підприємств, інших несільськогосподарських потреб, а також в усіх інших випадках, крім передбачених частинами другою і четвертою цієї статті та статтями 32 і 33 цього Кодексу. Статтею 32 ЗК України 1990 року встановлено, що за межами населених пунктів, крім випадків надання земель для будівництва лінійних об'єктів (частина п'ята статті 31), вилучення ріллі, земельних ділянок, зайнятих багаторічними насадженнями, для несільськогосподарських потреб, земель природоохоронного, оздоровчого, рекреаційного призначення, заказників (крім мисливських), курортів, а також лісів першої групи та лісів з особливим режимом лісокористування (лісопарки, лісопаркові частини зелених зон, протиерозійні ліси) для цілей, не пов'язаних із веденням лісового господарства, допускається, як виняток, за рішенням Верховної [PERSON] України. Вилучення ріллі і земельних ділянок, зайнятих багаторічними насадженнями, у межах міст для усіх потреб допускається за рішенням Верховної [PERSON] України. Пункт 6 Перехідних положень Земельного кодексу України 2001 року з урахуванням Рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2005 від 22 вересня 2005 року також передбачав збереження права користування земельними ділянками, які на час введення в дію цього Кодексу громадяни та юридичні особи мали в постійному користуванні. Відповідно до п.п.1.12, 2.1 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного Комітету України по земельних ресурсах 04.05.99 N 43 (далі Інструкція) (в редакції, чинній на час погодження проекту передачі земель та передання у власність земельної ділянки [PERSON]Ф.), складання державного акта на право приватної власності на землю, право власності на землю або право постійного користування землею при передачі або наданні земельних ділянок громадянам, підприємствам, установам, організаціям та товариствам громадян всіх видів проводиться після перенесення в натуру (на місцевість) меж земельної ділянки та закріплення їх довгостроковими межовими знаками встановленого зразка за затвердженим в установленому порядку проектом відведення цієї ділянки. Роботи зі складання державного акта на право приватної власності на землю, на право колективної власності на землю, на право власності на землю або на право постійного користування землею виконуються в такій послідовності: підготовчі роботи; встановлення (відновлення) в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки та меж обмежень на використання земельної ділянки; складання кадастрового плану земельної ділянки; заповнення бланка державного акта. Згідно з ч.ч.3,4 ст.122 ЗК України (в редакції, чинній на час прийняття Лохвицькою районною державною адміністрацією розпорядження від 30.06.2004 р.) районні державні адміністрації на їх території надають земельні ділянки із земель державної власності у постійне користування юридичним особам у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для: а) сільськогосподарського використання; б) ведення лісового і водного господарства, крім випадків, передбачених частиною сьомою цієї статті; в) будівництва об'єктів, пов'язаних з обслуговуванням жителів територіальної громади району (шкіл, закладів культури, лікарень, підприємств торгівлі тощо). Обласні державні адміністрації надають земельні ділянки на їх території із земель державної власності у постійне користування юридичним особам у межах міст обласного значення та за межами населених пунктів для всіх потреб, крім випадків, визначених частинами третьою, сьомою цієї статті. Відповідно до ч.ч.3,4 ст.122 ЗК України (в редакції, чинній на час прийняття Лохвицькою районною державною адміністрацією розпорядження від 20.05.2008 р.) районні державні адміністрації на їх території надають земельні ділянки із земель державної власності у постійне користування юридичним особам у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для: а) сільськогосподарського використання; б) ведення водного господарства, крім випадків, передбачених частиною сьомою цієї статті; в) будівництва об'єктів, пов'язаних з обслуговуванням жителів територіальної громади району (шкіл, закладів культури, лікарень, підприємств торгівлі тощо), крім випадків, визначених частиною сьомою цієї статті. Обласні державні адміністрації надають земельні ділянки на їх території із земель державної власності у постійне користування юридичним особам у межах міст обласного значення та за межами населених пунктів для всіх потреб, крім випадків, визначених частинами третьою, сьомою цієї статті. Відповідно до ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Статтею 155 ЗК України передбачено, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Із наведених положень вбачається, що суд захищає лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи та інтереси учасників цивільних правовідносин, у спосіб, перелік яких передбачений законодавством Відповідно до\~\~ вимог ч. 2 ст. 15 ЦК України кожна особа\~\~ має право\~\~ на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного\~\~\~\~законодавства та\~\~ має право звернутися до суду за захистом\~\~ свого\~\~ особистого немайнового або майнового права та інтересу ( ч. 1 ст. 16 ЦК України).\~\~\~\~ З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні (правова позиція Верховного Суду України у постанові від 25 грудня 2013 року по справі № 6-78цс13). Таким чином, проаналізувавши вищевикладені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що установка комплексної підготовки газу, складовими якої є факельний амбар та кран на конденсатопроводі, були побудовані та введені в експлуатацію на вилучених та наданих в постійне користування земельних ділянках правомірно у встановленому законом на той час порядку. Рішення про вилучення і надання ПАТ «Укргазвидобування» у постійне користування земель колгоспу ім.Шевченка та введення в експлуатацію УКПГ було проведено раніше до видачі їй сертифіката на право на земельну частку (пай) та набуття у власність земельної ділянки, площею 2, 14 га. З огляду на викладене доводи позовної заяви про те, що [PERSON] з 1996 року не повідомляли про знаходження на її земельній ділянці обєктів ПАТ Укргазвидобування»; не звертались з пропозицією щодо викупу частин земельних ділянок; не інформували про зміну цільового призначення; без її згоди та відома були змінені зовнішні межі земельної ділянки та її відчужило без зміни цільового призначення, - суд не бере до уваги, а твердження представників позивача про те, що позивач є первинним власником, а тому всі подальші дії щодо її земельної ділянки повинні були узгоджуватись з нею як з законним власником, суд вважає помилковими. При цьому необхідно зазначити, що дійсно, згідно з ст.122 ЗК України надання земельних ділянок у користування для промислових потреб є повноваженнями обласної державної адміністрації. Разом з тим, враховуючи вищевикладені обставини, допущені Лохвицькою районною державною адміністрацією при видачі розпоряджень порушення жодним чином не порушують права та законні інтереси позивача, які б потребували захисту з вказаних позивачем правових підстав позову в цій частині, оскільки на час передання їй у власність земельної ділянки, площею 2,14 га, на ній вже знаходились належні ПАТ «Укргазвидобування» обєкти, які розміщені на вилучених та наданих в постійне користування на підставі Постанови Верховної [PERSON] України від 27.07.1994 року №141/94-ВР земельних ділянках. Крім того, виготовленою ДП «[PERSON] науково-дослідним та проектним інститутом землеустрою» землевпорядною документацією, яка стала підставою для виготовлення і видачі державного акту на право власності на землю позивачу без встановлення меж земельних ділянок в натурі, не було враховано розміщення на земельній ділянці належних ПАТ «Укргазвидобування» обєктів - факельного амбару та крану на конденсатопроводі. Внаслідок цього Васильківська сільська рада, вирішуючи питання про видачу державних актів без встановлення в натурі меж ділянок в натурі, в тому числі і [PERSON], що є порушенням п.п.1.12, 2.1 Інструкції, також не звернула уваги на ці обставини та не врахувала, що земельна ділянка не може надаватись у приватну власність особі в разі наявності на ній будівель/споруд/обєктів, які належать іншим особам, внаслідок чого позивачу було передано у власність земельну ділянку, до складу якої були включені раніше вилучені та надані ПАТ Укргазвидобування» в постійне користування земельні ділянки з розміщеними на ній обєктами амбаром та краном на конденсатопроводі. Таким чином рішення Васильківської сільської ради про передачу земельної ділянки без визначення її меж в натурі на місцевості та з факельним амбаром та краном на конденсатопроводі у приватну власність [PERSON] не може бути визнано ухваленим відповідно до закону та в спосіб, що не порушує права ПАТ «Укргазвидобування». Доводи про те, що державний акт посвідчував виникнення права приватної власності на земельну ділянку [PERSON], площею, 2,14 га, із встановленням вперше зовнішніх меж земельної ділянки з 27.03.2001 року суд також вважає безпідставними, оскільки згідно з рішенням Васильківської сільської ради від 28.04.2000 р. видачу державного акту на право власності на землю, на якій вже знаходились обєкти, належні ПАТ Укргазвидобуванння», було здійснено без встановлення меж земельної ділянки в натурі, тобто з порушенням вимог п.п.1.12, 2.1 Інструкції та ст.22 ЗК 1990 року. Припущення представників позивача про те, що: ПАТ «Укргазвидобування» збудувала обєкти незаконно; на момент розробки проекту передачі земель колективної власності КСП «Маяк» у приватну власність обєкти ПАТ Укргазвидобування» на земельній ділянці [PERSON] не знаходилися; площа і місце відведення земельних ділянок не відповідають місцю розташування факельного амбару; на момент видачі акту [PERSON] спірні земельні ділянки ПАТ «Укргазвидобування» не використовувались суд не бере до уваги в силу ч.4 ст.60 ЦПК України, згідно з якою доказування не може грунтуватися на припущеннях. Доводи представників позивачів стосовно того, що Постановою Верховної [PERSON] України від 27.07.1994 року №141/94-ВР земельні ділянки вилучались і надавались [PERSON] газопромисловому управлінню, яке згідно з статутом підприємства «Полтавагазпром», зареєстрованого виконкомом Київської районної [PERSON] народних депутатів м.Полтави» від 25.04.1994 року було станом на 27.07.1994 року вже не існувало не є суттєвими і не дають підстав для висновку про задоволення позову з цих підстав. Посилання представників позивача на ч.4 ст.3 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» суд також не бере до уваги, оскільки він був прийнятий 05.06.2003 року, тобто після видачі державного акту на право власності на землю [PERSON] Також суд вважає помилковими твердження представників позивача про те, що факельний амбар не входить до переліку обєктів Скоробагатьківського ГКР, оскільки це спростовується додатком №4 до акту державної комісії [PERSON] обєктів І-го пускового комплексу облаштування Скоробагатьківського ГКР і їх коротка характеристика» від 12.12.1996 р. Крім того, оспорюючи підпис у акті встановлення та погодження в натурі меж земельних ділянок представники позивача в порушення вимог ст. 60 ЦПК України належних і допустимих доказів суду не надали, про призначення почеркознавчої експертизи не клопотали, хоча таке право судом роз'яснювалось. Також представникам сторін розяснювалось їх право заявити клопотання про призначення відповідної земельно-технічної експертизи для вирішення питання щодо конфігурацій накладення земельних ділянок, площ накладення, проте останні таке клопотання не заявляли. Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON], водночас зустрічний позов ПАТ «Укргазвидобування» підлягає задоволенню у повному обсязі. Водночас слід констатувати, що визнання недійним рішення органу місцевого самоврядування та Державного акту про право власності на земельну ділянку, якими порушуються права особи, не може вважатися протиправним позбавленням права власності. При цьому позивача не позбавлено право на земельну частку (пай). Крім того суд вважає безпідставним посилання як представників позивача, так і представника відповідача ПАТ «Укргазвидобування» про застосування строку позовної давності у три роки згідно з вимогами ст.257 ЦК України, перебіг якої згідно з ст. 261 ЦКУ починається від дня коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права з огляду на те, що позов [PERSON] фактично предявлений з приводу позбавлення права як власника володіти, розпоряджатись та використовувати земельну ділянку, а зустрічний позов ПАТ «Укргазвидобування» з приводу незаконного позбавлення права користування земельною ділянкою, на якій знаходяться нерухомі обєкти факельний амбар та кран на конденсатопроводі, а тому таке порушення є триваючим і позовна давність на такі випадки не поширюється. На підставі викладеного,

Outcome: approved