Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-10 00:00:00

ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором, посилаючись на те, що 29 листопада 2007 року між ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», який змінив своє найменування на ПАТ ««Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір №69-01-920, відповідно до якого банк надав йому кредит у розмірі 53000 дол.США для проведення ремонту та облаштування житла строком до 26 листопада 2027 року, а останній повинен був щомісячно повертати кредит із сплатою 12,9% річних, платежами відповідно до графіку погашення кредиту. Кредитні зобов'язання були забезпечені майновою порукою (іпотечний договір№69-01-921 від 29 листопада 2007 р.) відповідачки [PERSON] Оскільки відповідачі свої обов'язки за договорами належним чином не виконували, то утворилась заборгованість у розмірі 423424,31 грн., які позивач просив солідарно стягнути з відповідачів на його користь разом із понесеними судовими витратами у сумі 1820 грн. В процесі розгляду справи позивача ПАТ"Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" замінено на правонаступника товариство з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи", оскільки 17.12.2012 року між публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» було укладено договір відступлення прав вимоги за кредитами, відповідно до якого ПАТ «АК ПІБ» передає ТОВ «Кредитні ініціативи» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого ТОВ «Кредитні ініціативи» замінює ПАТ «АК ПІБ» як кредитора у кредитному договорі №69-01-920 та набуло права вимоги по кредитному договору. Представник позивача в судовому засіданні підтримав заявлені вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON], який також є і представником відповідачки [PERSON] позов не визнали, посилаючись на те, що позивач не мав права звернутися з вищевказаними вимогами, оскільки відповідно до п.5.3.2 кредитного договору, банк має право вимагати дострокового погашення кредитної заборгованості у випадку прострочення зобов'язань по поверненню кредиту виключно за умови письмового повідомлення позичальника про наявність такої заборгованості, а позичальник зобов'язаний протягом 30 календарних днів з дати одержання дострокової вимоги про виконання зобов'язань, але банком не надано доказів отримання [PERSON] такої вимоги. Відповідач [PERSON] вказував також на відсутність доказів отримання від позичальника письмової заяви на отримання кредиту (абз.2 п.3.1 кредитного договору), а також доказів, які підтверджують фактичне надання та отримання відповідачем коштів ( в безготівковому порядку), що на думку відповідача вказує на недоведеність позивачем факту укладення між ним та банком кредитного договору №69-01-920 від 29.11.2007 р., а отже не надано належних та допустимих доказів та не доведено обставини, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог. Відповідачка [PERSON] в засідання не з'явилася, повідомлялась про дату, місце та час судового засідання, з заявами про відкладення розгляду справи не зверталась. Вислухавши думку сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено наступні факти і відповідні їм правовідносини. 11 листопада 2007 року між банком та відповідачем [PERSON] був укладений договір про кредитний договір №69-01-920 (том 1 а.с.22-26), відповідно до якого ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (який в подальшому змінив своє найменування на ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк») надав [PERSON] кредит у розмірі 53000 дол. США на споживчі цілі(п.2.1 кредитного договору), строком до 26 листопада 2027 року зі сплатою 12,9% річних за користування кредитом, а останній зобов'язаний був повертати суму позики щомісячно відповідно до графіку погашення кредиту із сплатою щомісячно нарахованих відсотків за користування кредитом та остаточно повернути суму позики до 26 листопада 2027 року. У свою чергу з метою забезпечення виконання кредитних зобов'язань між позивачем та відповідачами [PERSON] та [PERSON] 29 листопада 2007 р. був укладений іпотечний договір №69-01-921, предметом якого є трикімнатна квартира [ADDRESS](том 1 а.с.17-20). 02.02.2009 року між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком (закрите акціонерне товариство) та [PERSON] було укладено договір №69-01-16 про внесення змін до кредитного договору №69-01-920 від 29.11.2007 р. (а.с.33), відповідно до якого сума погашення кредиту за період з 26 січня 2009 р. по 26 січня 2010 р. складала 5 дол. США в місяць. 13 грудня 2010 р. між ПАТ «АК Промінвестбанк» та [PERSON] було укладено договір №69-01-171 про внесення змін до кредитного договору №69-01-920 від 29.11.2007 р. відповідно до якого було внесено зміни до п.3.1., п.3.3 кредитного договору №69-01-920, виклавши їх в наступній редакції: « 3.1 Банк надає позичальнику кредит одноразово в повному обсязі шляхом видачі готівки безпосередньо з позичкового рахунку [NUMBER], відкритого в філії «Відділення ПАТ Промінвестбанку в м. Южне Одеської області»; «п.3.3. Проценти за користування кредитом нараховуються банком щомісячно в останній робочий день звітного місяця, за період з першого по останній день звітного місяця, а також в день кінцевого терміну повернення кредиту, визначеного п.2.3. договору. Проценти сплачуються позичальником щомісячно на протязі перших 5 банківських днів місяця наступного за звітним на рахунок [NUMBER], відкритий в філії «Відділення ПАТ Промінвестбанку в м. Южне Одеської області» готівкою, іншими шляхами, передбаченими законодавством». В судовому засіданні відповідач [PERSON] підтвердив факт отримання грошей на рахунок, але зазначив, що не пам'ятає, яку суму отримав і коли, також не пам'ятає коли саме сплачував кредит і в якій сумі . 17 грудня 2012 року між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено договір відступлення прав вимоги за кредитами (том 1 а.с.169-171), відповідно до якого ПАТ «АК ПІБ» передає ТОВ «Кредитні ініціативи» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого ТОВ «Кредитні ініціативи» замінює ПАТ «АК ПІБ» як кредитора у кредитному договорі №69-01-920 та набуло права вимоги по кредитному договору, що підтверджується витягом з додатку №1 до договору від 17 грудня 2012 р. (том 1 а.с.172). Відповідно до ст.514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.516 ЦК України, заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. 20.12.2012 р. позивачем було направлено повідомлення про відступлення, в якому вказано, що первісним кредитором на користь нового кредитора було здійснено відступлення своїх прав вимоги за кредитним договором №69-01-920 від 29.11.07 р. Також було доведено до відома [PERSON] про наявну заборгованість за кредитним договором станом на 17.12.2012 р., яка становила 52275,97 дол. США- кредитна заборгованість, 4208,17 дол. США- заборгованість за процентами (том 1 а.с.216) та повідомлені нові реквізити для сплати заборгованості. Згідно вимог ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Банк виконав взяті на себе зобов'язання в повному обсязі, а позичальник перестав виконувати взяті на себе зобов'язання - не повертав кредит(чергову частину) та не сплачував відсотки за договором, у зв'язку з чим станом на 17 січня 2011 року сума заборгованості за кредитом склала 423424,31 грн., з яких 415593,96 грн. - сума заборгованості по кредиту, в тому числі - 8105,66 грн. - прострочена, 7830,35 грн.- сума простроченої заборгованості по відсоткам за користування кредитом. Враховуючи заявлені вимоги, приймаючи до уваги вимоги ст.11 ЦПК України, відповідно до положень якої, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог, тому стягненню з відповідачів підлягає заборгованість за кредитом у сумі 423424,31 грн. Що стосується заперечень представника відповідача, то суд їх не приймає до уваги виходячи з наступного. Як видно з умов кредитного договору, а саме п.3.1 кредит надавався шляхом перерахування банком коштів з позичкового рахунку [NUMBER] на вклад «До запитання» ВД-282, відкритий в філії «Відділенні Промінвестбанку в м. Южне Одеської області» , відповідач [PERSON] підтвердив факт отримання кредитних коштів, але зазначив, що не пам'ятає суму, яку йому було перераховано. Також на підтвердження факту отримання кредиту свідчить і подальше підписання додаткових угод від 02.02.2009 р. та від 13.12.2010 р.. Згідно з представленими позивачем розрахунком заборгованості, відомістю надходження коштів на розрахунковий рахунок видно, що позичальник [PERSON]. здійснював часткове погашення боргу по отриманому кредиту. Більш того, при цьому суд також звертає увагу на те, що підписавши кредитний договір та частково сплачуючи гроші, [PERSON] не висловлював будь-яких претензій стосовно порушення банком умов договору щодо неотримання суми кредиту. Тобто, вказане свідчить як про отримання коштів так і про підтвердження наявності зобов'язань перед банком. Відповідно до змісту договору іпотеки №69-01-921 від 29 листопада 2007 року, відповідач [PERSON] виступає іпотекодавцем, тобто вона є лише майновим поручителем і відповідальність наступає лише в межах іпотеки, тому заявлені вимоги про стягнення грошей є незаконними і такими, що суперечать умовам вказаного договору. Таким чином суд, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, оскільки в результаті порушення відповідачем [PERSON] зобов'язань виникла вказана заборгованість, яка підлягає стягненню з нього на користь позивача. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України та ст. 4 Закону України про судовий збір» з відповідача [PERSON] також слід стягнути на користь позивача понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати у розмірі 1820 грн., з яких 1700 грн. - судовий збір, 120 грн. - витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи (том 1 а.с.1)

Outcome: partial