Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-28 00:00:00

В грудні 2020 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив суд визнати недійсним кредитний договір укладений між ним та відповідачем. В обґрунтування позову вказував, що між [PERSON] та ТОВ «СМАРТІВЕЙ ЮКРЕЙН» укладено кредитний договір. Посилаючись на положення Закону України «Про захист прав споживачів», вказував, що відповідач не повідомив йому в письмовій формі інформацію щодо умов договору. Позивач стверджував, що вказаний кредитний договір він не підписував, оскільки не мав електронного цифрового підпису, без додержання письмової форми. Відповідно ним не узгоджено предмет, ціну та строк даного договору, а тому просив визнати його недійсним. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 10.12.2020 року відкрито спрощене позовне провадження. Відповідно до ст.274 ч.1 ЦПК України,справа розглянута в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач подав відзив на позов, в якому вказав про безпідставність, необґрунтованість вимог позивача, в задоволенні позову просив відмовити. В обґрунтування заперечень проти позову вказував, що Товариство є фінансовою компанією, яка здійснює свою діяльність на ринку фінансових послуг відповідно до отриманих ліцензій. Фінансові послуги з надання коштів у позику на умовах фінансування кредиту здійснюються через оригінальний мобільний додаток Smartiway , доступний і інтернет магазинах мобільних додатків App Store та Google Play. Уся інформація про діяльність відповідача доступна для ознайомлення на офіційному сайті кредитодавця за електронною адресою:\~https://www.smartiway.ua. Інтерфейс мобільного додатку «Smartiway» дає можливість укладати електронні договори кредиту у спосіб передбачений Законом України «Про електронну комерцію». Так, 09.09.2020 року між позивачем та відповідачем було укладено договір № 5994182836 у формі електронного документу, інформація про суми виданого кредиту, нарахованих процентів знаходиться в обліковому записі позивача у мобільному додатку, та є доступним для перегляду у будь-який час. Уклавши вказаний договір кредитодавець зобов*ячався надати позичальнику кредит у формі відновлювальної кредитної лінії окремими частинами (траншами) або повністю в межах максимального строку дії договору кредитної лінії окремими частинами (траншами) або повністю в межах максимального строку дії договору кредитної лінії, який становить 180 календарних днів на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов*язується повернути у передбачені договором строки кредит. Крім цього вказував, що позивач здійснив ідентифікацію у мобільному додатку та надав відповідачу інформацію, що могла бути відома лише позивачу, а саме особисті дані про себе, реквізити платіжної картки.Позивач самостійно, у межах встановленого Мобільним додатком ліміту, обрав суму кредиту, бажаний строк отримання кредиту та банківську картку, на яку бажає отримати кредитні кошти. Посилаючись на дотримання процедури укладення договору, вважав безпідставними вимоги про його недійсність, в зв`язку із чим просив відмовити в задоволенні позову. Згідно ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами,за відсутності клопотання будь-якої сторони про інше. Клопотань від учасників справи не надходило. Всебічно вивчивши обставини справи,дослідивши надані письмові докази у сукупності,суд дійшов висновку,що позов заявлений не обгрунтовано задоволенню не підлягає на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Судом встановлено, що 09.09.2020 між ТОВ «СМАРТІВЕЙ ЮКРЕЙН» та [PERSON] укладено кредитний договір № 5994182836 від 09.09.2020 р. відповідно до умов якого Товариство надало [PERSON] кредит в розмірі 1970 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а він зобов`язався повернути його та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених договором. Відповідно до п. 2. Договору кредит надано позичальнику виключно за допомогою мобільного додатку Кредитодавця додаток, доступного в інтернет магазинах мобільних додатків App Store та Google Play під оригінальною назвою Smartiway, за умови ідентифікації Товариством Позичальника та акцептування Позичальником відповідної оферти щодо укладання цього договору в Мобільному додатку з використанням електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором. В пункті 3 договору, сторонами погоджено розмір процентів та порядок їх нараховування. Відповідно до п. 1.1. договору визначено строк кредиту 180 календарних днів. Відповідно до п. 2.2договір є укладеним з моменту одержання Кредитодавцем електронного повідомлення позичальника про прийняття (акцепт) пропозиції (оферти в електронній формі, підписаної з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором в мобільному додатку Товариства. Детальна інформація щодо визначення сукупної вартості кредиту при нарахуванні основних процентів визначена у Графіку платежів, який є невід`ємною частиною цього Договору. [PERSON] підтвердив своїм електронним підписом одноразовим ідентифікатором, що до укладення договору він отримав від Кредитора інформацію, що визначена ч.2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», а також надав згоду, усвідомлюючи її правові наслідки, на використання, в якості аналога власноручного підпису, для підписання цього Договору електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надається Кредитодавцем. З наданих відповідачем довідок слідує, що на виконання умов вказаного договору кредиту, 09.09.2020 [PERSON] , на картку КБ «ПриватБанк», відкриту на його ім`я [NUMBER] відповідачем перераховано суму кредиту 1970 грн. Відповідно до ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.\~Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).\~Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін. Статтею 203 ЦК України встановлено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, серед яких волевиявлення учасника правочину,яке має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, а також вчинення правочину у формі, встановленій законом. Відповідно до ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені\~частинами першою - третьою,\~п`ятою\~та\~шостою статті 203\~цього Кодексу.\~Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Згідно зі ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ч.3 ст. 207 ЦК України, використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Відповідно до п. 2, 4 ч.1 ст. 208, ч.1 ст. 1055 ЦК України, для кредитного договору законом визначена обов`язкова письмова форма. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти. Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів в Україні регулюються Законом України «Про електронну комерцію», який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Відповідно до п. 5 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ст. 7, 8 Закону України «Про електронну комерцію», продавець (виконавець, постачальник) товарів, робіт, послуг в електронній комерції під час своєї діяльності та у разі поширення комерційного електронного повідомлення зобов`язаний забезпечити прямий, простий, стабільний доступ інших учасників відносин у сфері електронної комерції до інформації про себе, визначену законодавством, а покупець, який приймає (акцептує) пропозицію іншої сторони щодо укладення електронного договору, зобов`язаний повідомити про себе інформацію, необхідну для його укладення. На виконання вимог закону відповідачем на своїй\~сторінці в мережі Інтернет на сайті https://www.smartiway.ua та у мобільному додатку Smartiway розміщено публічну пропозицію (договір оферти), який є публічним договором, в розумінні ст. 633 ЦК України. Права та обов`язки покупця (замовника, споживача) товарів, робіт, послуг у сфері електронної комерції визначаються законодавством України, зокрема\~Законом України\~"Про захист прав споживачів". Згідно зі ст. 10 Закону України «Про електронну комерцію», електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт).\~Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття (ст. 11 Закону). Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.\~Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом:\~надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~статтею 12\~цього Закону;\~заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~статтею 12\~цього Закону;\~вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому\~Цивільним\~та\~Господарським\~кодексами України, а також іншими актами законодавства. Умовами спірного договору визначено, що клієнт виконує дії передбачені даною офертою, зокрема шляхом подання заявки на сайті товариства\~https:www. smartiway.com.ua/. Згідно з ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12\~цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним\~статтею 12\~цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:\~електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України\~"Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;\~електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; Отже, вказане положення законодавства передбачає альтернавні дії, які свідчать про підписання електронного договору, серед яких його підписання одноразовим ідентифікатором, що відповідає п. 2.1 кредитного договору Згідно з п. 6 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»,\~електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Беручи до уваги вище викладене, суд приходить до висновку, що укладений між сторонами договір про надання кредиту, є укладеним з додержанням письмової форми визначеної законом, оскільки укладений з додержанням процедури визначеної Законом України «Про електронну комерцію», та підписаний [PERSON] шляхом застосування електронного підпису одноразовим ідентифікатором, у порядку визначеному ст. 12 Закону та абз. 2.1 кредитного договору. На підтвердження факту укладення даного договору позивачем свідчить зазначення в договорі його особистих даних, таких як ідентифікаційний номер, особисту картку, який згідно зі ст. 11 Закону є оригіналом такого договору. Крім цього, в судовому засіданні знайшло підтвердження не лише оформлення позивачем вказаного договору, а й прийняття його умов, шляхом користування кредитними коштами. Вище вказані обставини спростовують також доводи позивача про те, що він не ознайомлений з Правилами надання кредиту, адже він фактично оформив його відповідно до визначеної Правилами процедури, провів підписання з застосування одноразового ідентифікатора та користувався кредитними коштами. Твердження позивача про те, що вказаний договір недійсний, оскільки не підписаний ним у зв`язку з відсутністю в нього електронного цифрового підпису, відповідного сертифікату до нього, суд розцінює критично, оскільки вказаний договір підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором, що є одним із належних способів підписання електронного договору в розумінні ст. 12 Закону та п. 2.2 Договору. Твердження позивача про те, що ним не погодженого істотні умови договору кредиту, суд розцінює критично, оскільки дані доводи спростовуються текстом договору та додатком до нього, в яких чітко викладені умови договору, а саме розмір кредиту, строк кредитування, плата за користування грошима та відповідальність за порушення умов договору що містяться у Договорі та додатку до нього. Зміст договору містить всю необхідну передбачену законом інформацію про відповідача та інформацію щодо сукупної вартості кредиту. У зв`язку з вище викладеним, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат,

Outcome: dismissed