Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-18 00:00:00

В провадженні судді Рівненського міського суду Рівненської області перебуває цивільна справа № 569/23728/19 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Ухвалою суду від 13 січня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі. Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили позов задоволити. Відповідач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги визнали та не заперечили проти задоволення позовних вимог. Заслухавши учасників процесу, дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов до такого висновку. Судом встановлено, що 24 листопада 2000 року між сторонами було зареєстровано шлюб відділом реєстрації актів громадянського стану м. Рівне, що стверджується свідоцтвом про одруження, серії [NUMBER] , про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 1382. Відповідно до частини другої статті 3 СК України сім"ю складають особи, які спільно проживають, пов"язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. За визначенням поняття шлюбу, наведеним у частині першій статті 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Статтею 24 СК України закріплено один із головних принципів шлюбу його добровільність. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як слідує з положень статті 51 Конституції України, добровільність шлюбу відноситься до основних прав і свобод людини і громадянина. Відповідно до ст.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права. Відповідно до вимог статті 112 СК України, якою визначено підстави для розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя, суд з"ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд вважає, що на даний час спільне проживання сторін стало не можливим і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тобто фактично шлюб не існує, а тому його слід розірвати, що не позбавляє сторін права повторно зареєструвати шлюб після усунення обставин, що були підставою для його розірвання. Особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище (ч. 1 ст. 113 СК). Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Суд вважає за необхідне роз`яснити, що згідно абзацу 2 ч. 3 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Від шлюбу сторони мають спільних дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Згідно вимог ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. В силу ст. 161 СК України, якщо батько та мати, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватись органом опіки та піклування або судом. Судом встановлено, що відповідач не заперечує проти залишення дітей на проживання з матір"ю, тому суд приходить до висновку, що після розірвання шлюбу, дітей залишити проживати з позивачкою, відповідно позов в цій частині також підлягає задоволенню. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, із відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати в розмірі 768,40 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved