Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-10 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. 26.09.2019 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що вона є власницею житлового будинку [ADDRESS] разом з належними до нього будівлями на підставі договору купівлі-продажу, укладеного 02.09.2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Охтирського міського нотаріального округу Лебєдєвою Л. М. 02.09.2009 року та зареєстрованим в реєстрі за №2368. Відповідачка [PERSON] хоча і зареєстрована за вказаною адресою, але фактично не проживає з 2015 року, так як виїхала на постійне місце проживання за кордон до Сполучених Штатів Америки, до України вона не приїздить, житлом не користується. Комунальні послуги відповідачка не сплачує, участі в утриманні житла не бере, особистих речей в будинку не має. Оскільки, відповідачка за вищевказаною адресою не проживає, виникають проблеми зі сплатою надмірних комунальних послуг, які нараховуються з урахуванням прописаної відповідачки. Крім того, вона не може оформити субсидію на оплату комунальних послуг, адже відповідачка є працездатною особою, але офіційно ніде не працює в Україні. Тому звернулася до суду з вказаним позовом, яким просить визнати [PERSON] , [INFO] такою, що втратила право користування житловим будинком [ADDRESS] . Процесуальні дії у справі. Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 30.09.2019 року відкрито провадження по справі у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін. Крім цього, відповідачці визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву або зустрічного позову. 22.10. 2019 року ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області справу призначено до розгляду на 11.11. 2019 року з повідомленням сторін. Позивачка в судове засідання не з`явилась про день, час та місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку, будь - яких заяв та клопотань не подала. Третя особа в судове засідання не з`явилась про день, час та місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку, надали суду заяву, в якій просить справу розглядати без її участі. Відповідачка [PERSON] особисто не отримала судову повістку та копію ухвали про відкриття провадження з копією позовної заяви з доданими документами, а отримала її баба [PERSON] (а. с. 34), у зв`язку з цим відповідно до ч.11 ст.128 ЦПК України на офіційному веб-сайті судової влади України 07 листопада 2019 року розміщено повідомлення про розгляд вказаної справи (а.с.41). Суд вжив усіх необхідних заходів, передбачених ст.128, ст.130 ЦПК України для повідомлення відповідачки про розгляд її справи. У зв`язку з цим суд вважає, що про розгляд даної цивільної справи відповідачка повідомлена в установленому законом порядку у відповідності до положень ст. 128, ст.130 ЦПК України. Аналіз наведених норм дає суду підстави дійти висновку, що наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини, і не може автоматично вважатись порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. За таких обставин відповідно до положень ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, проаналізувавши матеріали справи, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Фактичні обставини справи, встановлені судом та мотиви суду. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] є власницею будинку [ADDRESS] . Зазначений будинок належить позивачці на праві приватної власності на підставі договору купівлі - продажу житлового будинку і земельної ділянки від 02.09.2009 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , який зареєстровано в реєстрі за №2368 та посвідчений приватним нотаріусом Охтирського міського нотаріального округу Лебєдєвою Л. М. (а.с.6-7). Згідно будинкової книги у будинку [ADDRESS] зареєстрована [PERSON] , [INFO] . (а. с. 20-23). Відповідно до довідки №527 від 18.09. 2019 року виданої Органом самоорганізації населення «Тецівський» по вул. Полтавська, 4, м. Охтирка, Сумської області дійсно зареєстрована [PERSON] , [INFO] , але фактично не проживає з 2015 року (а. с. 24). Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У справі Bellet v. France Суд зазначив, що"стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права". Згідно ст. 150 Житлового кодексу Української РСР, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Згідно із ч. 4 ст. 156 ЖК України до членів сім`ї власника будинку належать особи, зазначені в ч. 2 ст. 64 цього Кодексу, а саме, дружина, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Згідно з ч. 1, 4 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом (пункт другий вказаної статті). Право приватної власності, згідно частини четвертої наведеної статті Основного закону України, є непорушним. Зазначені положення кореспондуються з вимогами статті 319 ЦК України, відповідно до якої власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною першою статті 321 вказаного кодексу визначено, що право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17.07.1997 року відповідно до Закону України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ст. 156 ЖК України та ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Згідно з ч.4 ст.156 ЖК Української РСР припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Згідно ч. 2 статті 405 ЦК України - член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 72 ЖК України - визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Так, судом на підставі досліджених доказів встановлено, що власниця будинку за адресою: [ADDRESS] позивачка [PERSON] має певні перешкоди у здійсненні нею права користування належною їй власністю, її право порушено, оскільки, реєстрація місця проживання відповідачки [PERSON] за даною адресою тягне додаткові витрати з боку позивачки по сплаті за комунальні послуги та витрати на утримання будинку. При цьому відповідачка не має права власності на вищевказану квартиру, в квартирі не проживає більше року, а саме з 2015 року. Висновок суду. За наведених обставин, виходячи з принципів розумності, виваженості і справедливості, балансу інтересів сторін, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для визнання [PERSON] , [INFO] такою, що втратила право користування житловим будинком за адресою: [ADDRESS] . На підставі викладеного,

Outcome: approved