Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-23 00:00:00

В серпні 2016 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі: ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого зазначило, що відповідно до укладеного договору без номера від 16 березня 2007 року, [PERSON] отримав кредит в сумі 11 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним Заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг та Тарифами складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. Оскільки відповідач свої зобов'язання за договором належним чином не виконував, банк просив стягнути з [PERSON] заборгованість, яка виникла станом на 30 червня 2016 року в загальній сумі 45 413,71 грн. та складається з заборгованості за кредитом в сумі 11 000 грн., заборгованості за відсотками за користування кредитом в сумі 29 674,96 грн., заборгованості за пенею та комісією в сумі 2 100 грн., а також, нарахованих, на підставі п.8.6. Умов та правил надання банківських послуг, штрафів в розмірі 500грн.(фіксована частина) та 2138,75 грн. (процентна складова). Рішенням Волноваського районного суду Донецької області від 20 лютого 2017 року позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитом в розмірі 11000 грн, судовий збір в сумі 333,77 грн, а всього 11 333,77 грн. В решті позову відмовлено. З вказаним рішенням не погодився позивач та подав на нього апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати та задовольнити позов банку в повному обсязі. В обґрунтування доводів скарги ПАТ «ПриватБанк» зазначало, що суд першої інстанції безпідставно не врахував те, що Заява позичальника разом з Умовами і правилами надання банківських послуг та Тарифами складає між [PERSON] та банком договір про надання банківських послуг, що було узгоджено з останнім і підтверджується його підписом у Заяві. Також судом не було звернуто увагу на те, що позичальник періодично сплачує заборгованість за кредитом, а тому своїми діями підтверджує договірні відносини з банком. Крім того, суд зробив неправильний висновок щодо необґрунтованості зміни банком відсоткової ставки, з огляду на те, що умови кредитного договору, укладеного між сторонами, встановлюють погоджену сторонами процедуру зміни тарифів шляхом прийняття позичальником пропозиції кредитора про зміну умов договору. Представник позивача за довіреністю [PERSON] в суді апеляційної інстанції підтримала апеляційну скаргу, просила її задовольнити. Представник відповідача адвокат [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив її відхилити, рішення суду першої інстанції залишити без змін. Відповідач до суду не зявився, згідно заяви, просив справу розглянути за його відсутності, апеляційну скаргу банку - відхилити. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, апеляційний суд вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав. [PERSON] п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права. [PERSON] ч.1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Судом першої інстанції при вирішенні справи встановлено, що згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором, наданим позивачем, 20 березня 2007 року відповідач отримав від позивача грошові кошти у розмірі 4995,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,8 %. У подальшому процентна ставка змінювалась, а саме за період з 17 січня 2007 року по 31 грудня 2012 року вона складала 22,80 %; з 01 січня 2013 року по 29 серпня 2014 року процента ставка визначена у розмірі 30,00 %; з 01 вересня 2014 року по 31 березня 2015 року у розмірі 34,80 %; з 01 квітня 2015 року по 30 червня 2016 року - у розмірі 43,20 % . Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що оскільки [PERSON] має заборгованість за кредитом перед відповідачем в розмірі 11000,00 грн, яка зазначена у позові та не заперечується відповідачем, є підстави для стягнення з нього вказаного боргу. Ухвалюючи рішення про відому у задоволенні позову в частині стягнення відсотків за користування кредитом, пені, комісії та штрафів, суд виходив з того, що Умови і правила надання банківських послуг та [PERSON] не містять інформацію щодо домовленості сторін про істотні умови укладеного кредитного договору відносно відсотків, комісії, пені та штрафів та, крім того, в наданих документах відсутні підпис позичальника чи будь-які інші ознаки, які б могли дозволити встановити факт обізнаності відповідача саме з цими Умовами і правилами надання банківських послуг та Тарифами на момент підписання заяви про отримання кредиту, а тому їх не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору і належними доказами по справі. Крім того, суд вважав, що збільшення банком відсоткової ставки не відповідає як Умовам і правилам надання банківських послуг, на які посилається позивач, так і вимогам закону. Проте, повністю з такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна з огляду на наступне. Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Оскаржуване рішення зазначеним вимогам закону в частині відмови в задоволенні позову не відповідає. У відповідності до ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, і одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. [PERSON] зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк, або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі, та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Апеляційним судом встановлено, що 16 березня 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем укладено кредитний договір, який складається з Заяви останнього, Умов і правил надання банківських послуг, [PERSON] банку та Памяткою клієнта. За цим договором ПАТ КБ «ПриватБанк» зобовязалось надати відповідачу на платіжну картку «Універсальна» грошові кошти у вигляді кредитного ліміту в розмірі 5000,00 грн з базовою трьохвідсотковою ставкою в місяць на залишок заборгованості з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. 19 жовтня 2011 року та 21 серпня 2012 року картка відповідача перевипускалась, отже і строк її дії продовжувався. Підписанням Заяви [PERSON] підтвердив, що ознайомився з Умовами і правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які були йому надані для ознайомлення в письмовому вигляді, а також те, що погодився на те, що його Заява разом з Памяткою клієнта, Умовами і правилами надання банківських послуг та Тарифами банку складає договір про надання банківських послуг. Крім того не заперечував проти його інформування про стан його платіжної картки по е-maіl або допомогою SMS. (а.с.7) [PERSON] з пп. 3.2., 3.3. Умов і правил надання банківських послуг, клієнт надає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт надає право банку в любий момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання договору є прямою та безумовною згодою клієнта відносно прийняття любого розміру кредитного ліміту, установленого банком. Під час дії даного кредитного договору кредитний ліміт банком змінювався і 28 серпня 2014 року був в останній раз збільшений до 11000,00 грн. та перерахований відповідачу на платіжну картку, що вбачається з виписки по рахунку клієнта (а.с.61-64) У відповідності до п. 6.5. Умов і правил надання банківських послуг клієнт зобовязаний погашати заборгованість за кредитом, процентами за його користування, за перевитратами платіжного ліміту, а також сплачувати комісію на умовах, передбачених договором. [PERSON] п. 5.4. Правил користування платіжною карткою, строк погашення за кредитом (кредитний ліміт, кредитна лінія) по платіжним карткам без встановленого мінімального обовязкового платежу, здійснюється в наступному порядку: строк погашення процентів за кредитом щомісячно за попередній місяць, строк погашення кредиту - в повному обсязі не пізніш останнього дня місяця, зазначеного на платіжній картці. [PERSON], які є також складовою договору, укладеного між сторонами, базова процента ставка в місяць (нараховується на залишок заборгованості, виходячи із розрахунку 360 днів в році) 3,0 %. Пункт 8.6 Умов і правил надання банківських послуг передбачає, що при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобов'язується сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. [PERSON] з ч. 1 ст. 627 та ч. 1 ст. 628 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. За змістом ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Враховуючи, що [PERSON], підписавши Заяву, підтвердив те, що він ознайомлений з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами та згоден на те, що вони є складовою частиною укладеного між ним та банком договору, невірним є висновок суду щодо неузгодженості між сторонами у формі письмового договору домовленості з усіх істотних умов договору, зокрема, щодо розміру та порядку сплати процентів за користування кредитом, пені, комісії та штрафів. При цьому місцевий суд помилково вважав, що ксерокопії Заяви позичальника, Умов і правил надання банківських послуг та [PERSON] банку не можна вважати допустимими доказами по справі, з огляду на те, що ці копії були завірені банком належним чином, а сам відповідач не оспорював той факт, що підписував Заяву позичальника та ознайомлювався з нею. Звертаючись до суду з позовом, позивач посилався на те, що внаслідок порушення [PERSON] умов укладеного договору в нього утворилась заборгованість станом на 30 червня 2016 року в загальній сумі 45 413,71 грн. та складається з заборгованості за кредитом в сумі 11 000 грн., заборгованості за відсотками за користування кредитом в сумі 29 674,96 грн., заборгованості за пенею та комісією в сумі 2 100 грн., а також, нарахованих на підставі п.8.6. Умов та правил надання банківських послуг, штрафів в розмірі 500грн.(фіксована частина) та 2138,75 грн. (процентна складова) (а.с.4-5). Отже, суд першої інстанції обґрунтовано стягнув з відповідача заборгованість за тілом кредиту, але безпідставно відмовив у стягненні відсотків, пені та штрафів з мотивів неузгодженості щодо їх розміру та порядку сплати між сторонами. Пославшись на правову позицію, висловлену в постановах Верховного Суду України від 11 лютого 2015 року у справі № 6-240цс14 та № 6-16цс15 від 11 березня 2015 року, місцевий суд не врахував, що вони не стосуються даних правовідносин, оскільки в цих справах йдеться про зміну Умов надання споживчого кредиту фізичним особам щодо збільшення позовної давності, де положення ч. 1 ст. 259 ЦК України вимагає письмової згоди, а в даній справі про Умови і правила надання банківських послуг, як складову кредитного договору. Щодо зміни банком розміру процентної ставки за кредитним договором, слід зазначити наступне. Статтею 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно ст.1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Кредитору забороняється збільшувати розмір фіксованої процентної ставки за кредитним договором (або встановлений кредитним договором порядок сплати змінюваної процентної ставки) за відсутності згоди на це позичальника. Як розяснено у п.28 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" при вирішенні питання щодо правомірності підвищення банком чи іншою фінансовою установою процентної ставки суди також повинні розрізняти умови кредитного договору, які встановлюють односторонню зміну умов договору, від умов договору, що встановлюють погоджену сторонами процедуру зміни договору шляхом прийняття позичальником пропозиції кредитора про зміну умов договору відповідно до вимог статей 641 - 642 ЦК або в порядку, визначеному ч.6 ст.1056-1 ЦК України. Наприклад, не є односторонньою зміною умов договору та не суперечить ст.1056-1 ЦК зміна розміру фіксованої процентної ставки залежно від зміни обставин кредитного ризику (не укладення договору страхування, припинення договору застави/іпотеки тощо), якщо в кредитному договорі визначено обставини, за якими застосовується інша фіксована процентна ставка, та її розмір. При підвищенні процентної ставки з'ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (лише повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо. Відповідно до п. 5.3 Умов і правил надання банківських послуг, які разом із Заявою відповідача складають банківський договір (кредитний договір), банк має право проводити зміни тарифів, а також інших умов обслуговування карткового рахунку. При цьому банк за винятком випадків зміни розміру наданого кредиту (кредитного ліміту), зобовязаний не менше ніж за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта, зокрема у виписці по картрахунку. Якщо протягом 7 днів банк не отримає повідомлення від клієнта про незгоду зі змінами, то вважається, що клієнт приймає нові умови. Право зміни розміру наданого на платіжну картку кредиту (кредитного ліміту) банк залишає за собою в односторонньому порядку, за власним рішенням, без попереднього повідомлення клієнта. Не рідше одного разу у місяць, засобом зазначеним у Заяві, банк зобовязаний надавати держателю картки виписки про стан картрахунку і про призведених за минулий місяць операціях по картрахункам. При підключенні держателя до системи INTERNETbanking ( Приват 24) надання виписок здійснюється через даний комплекс. При підключенні клієнта до комплексу Mobilebanking банк надає можливість доступу до інформації про стан рахунку шляхом використання функції SMS-повідомлень.(п.4.9 Умов і правил надання банківських послуг). В обовязки позичальника входить, зокрема, отримання виписок про стан карткового рахунку та про проведені операції по картрахунках. При незгоді зі змінами Правил та/або тарифів банку, позичальник зобовязаний звернутися до банку для розірвання договору і погасити заборгованість, що утворилась перед банком протягом 30 днів з моменту повернення карт, виданих держателю і його довіреним особам (п.6.4. Умов і правил надання банківських послуг). [PERSON] п. 8.1.зазначених Умов і правил надання банківських послуг, неотримання виписки або несвоєчасне отримання не звільняє держателя від виконання своїх зобовязань за договором. Отже, з огляду на умови даного кредитного договору, укладеного між сторонами, можна дійти висновку, що сторони погодили змінюваний тип процентної ставки за користування кредитом та порядок повідомлення позичальника про її зміну. При цьому [PERSON], підписавши Заяву про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг, користувався кредитним лімітом, а відтак, погодився з такими умовами, розміром процентів за користування кредитом та порядком його зміни. Позивачем до суду першої інстанції були надані виписка по особовому рахунку відповідача, роздруківка SMS повідомлень про підвищення процентної ставки за кредитом на номер телефону клієнта та накази банку про зміну тарифів банку (а.с.61-77) Так, згідно наказів Дирекції банку №СП-2012-6993080 від 26 жовтня 2012 року про зміну тарифів банку у звязку із зміною ринкової ситуації, для клієнтів «Приватбанку» процентна щомісячна ставка була збільшена до 2,5 % (30,0% річних) з 01 січня 2013 року, №СП-2014-6915682 від 18 серпня 2014 року про зміну тарифів банку у звязку із зміною ринкової ситуації, збільшення процентної щомісячної ставки відбулось до 2,9% ( 34,80% річних) з 01 вересня 2014 року та №СП-2015-6552838 від 18 лютого 2015 року про зміну тарифів банку у звязку із зміною ринкової ситуації, процентна щомісячна ставка була збільшена до 3,6 % (43,2% річних) з 01 квітня 2015 року ( а.с. 70-77). Як вбачається з розрахунку заборгованості, у відповідності до даних наказів з 01 січня 2013 року відповідачу до сплати нараховувались проценти за користування кредитом, виходячи з нової процентної ставки 30,0% річних, з 01 вересня 2014 року - 34,80% річних, з 01 квітня 2015 року за ставкою 43,2% річних, в результаті розмір заборгованості по процентам за користування кредитом станом на червень 2016 року становить 29 674,96 грн. (а.с.4-5). [PERSON] даних наказів вбачається, що клієнти повідомляються про зміну розміру відсотків шляхом актуалізації інформації про тарифи по карті «Універсальна» на зовнішньому сайті Приватбанку та прес-релізу для зовнішнього сайту про зміну відсоткової ставки по карткам. Банк виконав умови договору та у виписці по особовому рахунку проінформував відповідача про зміну відсотків по кредиту (а.с. 61-64). SMS повідомлення про підвищення процентної ставки за кредитом на номер клієнта відправлялися завчасно, про що свідчать копії витягів про відправлення від 15 грудня 2012 року, 15 серпня 2014 року та 15 березня 2015 року (а.с. 67-68). Отже, враховуючи, що сторони погодили умови договору про зміну процентної ставки, обовязок позичальника отримувати виписки про стан картрахунків та про здійснення операції по картрахункам, виходячи з того, що відповідач після підвищення процентної ставки продовжував користуватись кредитом та частково погашав заборгованість, протягом 7 днів після підвищення тарифів не предявляв вимоги щодо незгоди з ними та розірвання кредитного договору, вбачається, що банк дотримався умов щодо підвищення процентної ставки. Крім того, у справі відсутні будь-які дані про те, що відповідач не погодився з діями банку щодо зміни процентної ставки, оскаржував ці дії, що також свідчить про те, що він погодився зі зміною процентної ставки. Таким чином, підстав вважати незаконним нарахування позивачем процентів за користування кредитом відповідачу за підвищеною ставкою у справі не вбачається, а тому позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] в частині стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 29 674,96 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню. При цьому слід зазначити, що, у Заяві позичальника, яку при укладенні договору підписав відповідач, була передбачена відсоткова ставка в більшому розмірі (3% у місяць на залишок заборгованості), ніж застосовував банк протягом з березня 2007 року по 01 квітня 2015 року і з цим також погоджувався позичальник. Однак, суд першої інстанції на наведене належної уваги не звернув та дійшов до помилкового висновку про недоведеність правомірності підвищення процентної ставки за користування кредитом. Крім того, відповідно до статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року N 1669-VII, на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Звертаючись до суду з позовом ПАТ КБ "Приватбанк" просило стягнути заборгованість за кредитним договором з [PERSON], який проживає у [INFO]. Даний населений пункт входить до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року N 1053-р, дію якого призупинено розпорядженням від 5 листопада 2014 року N 1079-р, а також визнано таким, що втратило чинність, розпорядженням від 2 грудня 2015 року N 1275-р. Крім того, смт. Ольгинка Волноваського району Донецької області входить до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року N 1275-р. [PERSON] з позовними вимогами та розрахунком заборгованості за кредитним договором, укладеним 16 березня 2007 року між сторонами, банк просив стягнути з відповідача пеню та штраф ( процентну складову), нараховані після 14 квітня 2014 року, що підтвердив у суді апеляційної інстанції представник банку, а штраф ( фіксовану частину) в сумі 500 грн. банком був нарахований на 121 день після порушення позичальником строків платежів, які останній допустив вперше 31 жовтня 2012 року (а.с. 4-5). Таким чином, з відповідача на користь банку зі штрафних санкцій підлягає стягненню тільки штраф (фіксована частина) в сумі 500 грн.. З огляду на наведене, оцінюючи досліджені докази у їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість доводів апеляційної скарги ПАТ КБ «ПриватБанк» щодо безпідставної відмови у стягненні заборгованості по процентам за користування кредитом та штрафу (фіксованої частини), а тому, відповідно до положень п.4 ст.309 ЦПК України, рішення суду в частині відмови у стягненні процентів за користування кредитом, пені та комісії, штрафів необхідно скасувати, в частині загальної суми заборгованості та судового збору - змінити. Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором від 16 березня 2007 року, яка складається з тіла кредиту в сумі 11 000, грн., процентів за користування кредитними коштами в сумі 29 674,96 грн та штрафу в сумі 500 грн. ( фіксована частина), всього 41 174, 96 грн. В задоволенні позову ПАТ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення пені та комісії, штрафу (процентної складової) необхідно відмовити з інших підстав, зазначених вище. Відповідно до ч.ч.1,5 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо суд апеляційної, касаційної інстанції чи Верховний Суд України, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат. У звязку з частковим скасуванням та зміною рішення суду першої інстанції, колегія суддів вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним і документально підтверджені витрати по сплаті судового збору за подачу позову 1254,81 грн. та за подачу апеляційної скарги 1333,90 грн. (а.с.1,98) пропорційно до розміру задоволених вимог ( позовних вимог 91%, вимог апеляційної скарги 88%), а всього 2588,71 грн.

Outcome: partial