Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просить поділити майно, що є об'єктом її та відповідача спільної сумісної власності, та визнати за нею право власності на 1/2 ідеальну частину житлового будинку з надвірними спорудами № 19 по вул. Зарічна в с. Надеждине Приазовського району Запорізької області, який складається з житлового будинку саманного обкладеного цеглою, літньої кухні, водогону, колодязю, вбиральні, душової та огорожі, загальною вартістю 22 064 грн. 50 коп. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що з відповідачем вона перебуває у шлюбі з 14 серпня 2003 року. У період шлюбу за спільні сумісні кошти придбали житловий будинок № 19 по вул.. Зарічна в с. Надеждине Приазовського району Запорізької області. За таких підстав, позивачка просить поділити майно, що є обєктом спільної сумісної власності. В судовому засіданні представник позивача адвокат [PERSON] позов підтримав, в своїх поясненнях посилався на обставини, викладені у позові. Відповідач у судовому засіданні позов не визнав, пояснюючи тим, що він більше грошей сплатив на купівлю будинку, а тому дружині належить не половина будинку, а менша її частина. Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши докази, які наявні в матеріалах справи, приходить до наступного висновку. Згідно ст. ст.\~4,\~5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду по захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ст. ст.\~13,\~81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що з 14 серпня 2003 року [PERSON] і [PERSON] перебувають у шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про одруження /а.с. 6/. Згідно договору купівлі продажу від 13 листопада 2003 року /а.с. 15/, тобто за час перебування у шлюбі сторони придбали у власність будинок № 19 по вул.. Зарічна в с. Надеждине Приазовського району Запорізької області, який оформлений на ім'я відповідача, про що також свідчить копія витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 2628143 від 22.01.2004 року /а.с. 16/. Згідно ч. 4\~ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, будинок придбаний в період перебування сторін у шлюбі, тобто він є спільною сумісною власністю подружжя. Відповідно до\~ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям під час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно до\~ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до\~ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Оскільки спірне майно є спільною сумісною власністю сторін по справі, то частки кожного з них є рівними. За роз'ясненнями Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року N 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статями\~69,\~72 СК України\~та\~ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Вирішуючи спори між подружжям, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. Відповідно до\~ст. 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Частинами 1, 2\~ст. 70 СК України\~встановлено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема, якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. Таким чином, частки майна дружини та чоловіка при поділі майна, що є їх спільною сумісною власністю, є рівними. Рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними), та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об'єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст.\~63, ч. 1 ст.\~65 СК\~(п. 30\~Постанови Пленуму Верховного Суду України N 11 від 21.12.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя"). За змістом\~ст. 71 СК України\~майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених\~Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Частиною 3\~ст. 372 ЦК України\~встановлено, що у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Таким чином, враховуючи, що набутий сторонами в період шлюбу будинок є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, суд дійшов висновку про його поділ між сторонами, виходячи з правил рівності часток подружжя в спільному майні, по 1/2 частині. Інших доказів, які б мали істотне значення для вирішення спору, відповідачем не надано. З урахуванням встановлених обставин справи, суд прийшов до висновку про можливість задоволення позову [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, набутого за час перебування у шлюбі.

Outcome: approved