Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-27 00:00:00

До Ярмолинецького районного суду Хмельницької області надійшла заява головного лікаря ХОПЛ № 1 про примусову госпіталізацію [PERSON] до Хмельницької обласної психіатричної лікарні №1. Заява мотивована тим, що до [PERSON] застосовано запобіжний захід у виді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку. Внаслідок тяжкого психічного розладу параноїдної шизофренії безперервний тип перебігу, [PERSON] становить небезпеку для себе та оточуючих і є некритичним до власного стану, відмовляється приймати лікування. В судовому засіданні представник лікарні, підтримавши заяву, пояснив, що [PERSON] з 02.01.2019 р. перебуває в ХОПЛ №1, а з 11.02.2019 р. по 24.05.2019 р. ухвалами Деражнянського районного суду застосовано запобіжний захід у виді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку. Комісією лікарів-психіатрів було встановлено наявність у [PERSON] параноїдної шизофренії безперервний тип перебігу, внаслідок чого він становить небезпеку для себе та оточуючих, є некритичним до власного стану. У зв'язку із цим, перебуваючи в ХОПЛ №1, він відмовляється приймати лікування, а ухвала суду про застосування запобіжного заходу обумовлює лише примусове поміщення його до закладу з надання психіатричної допомоги, однак, не надає права здійснювати примусове лікування. [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви, покликаючись на відсутність у нього будь-яких психічних захворювань, відсутність потреби у застосуванні медичних препаратів. Представник [PERSON] заперечував проти примусової госпіталізації, посилаючись на адекватне сприйняття [PERSON] оточуючої дійсності, його адекватну поведінку. Прокурор заяву підтримав частково, вважає за необхідне призначити примусове лікування в межах строку запобіжного заходу. Заслухавши учасників провадження, дослідивши матеріали справи, суд вважає заяву такою, що підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 14 Закону України "Про психіатричну допомогу" особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до закладу з надання психіатричної допомоги без її усвідомленої письмової згоди або без письмової згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Відповідно до п. 99 рішення ЄСПЛ від 17.04.2014 р. у справі «[PERSON] проти України» (заява№50264/08), п. 73 рішення ЄСПЛ від 05.06.2014 р. у справі «Акопян проти України» (заява №12317/06), згідно з практикою Суду особа не може бути позбавлена волі як «психічно хвора», якщо не дотримано трьох нижченаведених мінімальних умов: по-перше, має бути достовірно доведено, що особа є психічно хворою; по-друге, психічний розлад повинен бути такого виду або ступеня, що слугує підставою для примусового тримання у психіатричній лікарні; по-третє, обґрунтованість тривалого тримання у психіатричній лікарні залежить від стійкості такого захворювання (див. вищезазначене рішення у справі «Вінтерверп проти\~Нідерландів» (Winterwerp v. the Netherlands), п. 39; рішення у справі «Варбанов проти Болгарії» (Varbanov v. Bulgaria), заява № 31365/96, п. 45, ЄСПЛ 2000-Х, та рішення у справі «Штукатуров проти Росії» (Shtukaturov v. Russia), п. 114). Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] страждає на важкий психічний розлад параноїдну шизофренію безперервний тип перебігу. Твердження [PERSON] та його представника про відсутність будь-якого психічного захворювання, спростовуються матеріалами справи, зокрема, висновками комісії лікарів-психіатрів від 25.03.2019 р., ухвалами Деражнянського районного суду від 11.02.2019 р., від 13.03.2019 р., які містять посилання на заключну частину висновку судово-психіатричного експерта №55 від 31.01.2019 р., відповідно до якого станом на 02.01.2019 р. [PERSON] страждав психічним захворюванням у вигляді параноїдної шизофренії безперервного типу перебігу, внаслідок якого він не міг усвідомлювати свої дії, передбачати їх наслідки та керувати ними, потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу з посиленим наглядом. Докази зворотнього суду не представлені. Внаслідок психічного захворювання [PERSON] становить небезпеку для себе та оточуючих. Небезпека для оточуючих підтверджується фактом вчинення ним суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, фактом застосування до нього ухвалами Деражнянського районного суду від 11.02.2019 р., від 13.03.2019 р. запобіжного заходу у виді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку. Небезпека для себе підтверджується відмовою [PERSON] від прийняття їжі, про що свідчить його заява від 25.03.2019 р. Висновками комісії лікарів-психіатрів від 25.03.2019 р. підтверджується, що внаслідок захворювання [PERSON] є злісним, спостерігається імпульсивність, гнівливість, дратівливість, агресивно налаштований до оточуючих, некритично ставиться до скоєного та до власного стану, мислення прискорене по темпу, змінене по структурі, висловлює маячні ідеї переоцінки власних можливостей та відношення, проявляє підозрілість до оточуючих, що є проявами важкого психічного розладу. [PERSON] в судовому засіданні визнав факт своєї відмови від прийняття ліків, мотивований задовільністю свого стану. При розгляді заяви суд виходить з того, що не проведення лікування пацієнта у період поміщення його до психіатричного закладу значною мірою нівелює мету застосування запобіжного заходу у виді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, адже такий захід має за мету не лише ізоляцію особи, а й надання їй необхідної допомоги. Водночас, суд не вбачає підстав для примусової госпіталізації понад визначений ухвалами слідчого судді строк застосування такого запобіжного заходу, у зв'язку із чим заяву слід задовольнити частково. Згідно із ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі ст. 14, 17, 22 Закону України "Про психіатричну допомогу",

Outcome: partial