Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-08 00:00:00

В провадженні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області знаходиться цивільна справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» до [PERSON] та [PERSON], в якому позивач просить стягнути заборгованість за кредитним договором. В обґрунтування заявленого позову позивач посилався на те, що 11 липня 2008 року між Закритим акціонерним товариством "Сведбанк Інвест", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Сведбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір 1245-Ф від 11 липня 2008, на підставі якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 60000,00 доларів США. Відповідно до умов кредитного договору позичальник зобовязаний повернути кредит в терміни та в розмірах, встановлених графіком погашення кредиту щомісячними платежами, зі сплатою відсотків за користування кредитом з кінцевим терміном повернення до 10 липня 2011 року. 11 липня 2008 року між Закритим акціонерним товариством "Сведбанк Інвест", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Сведбанк», [PERSON] та поручителем [PERSON] було укладено договір поруки № 1245-Ф/П-1, згідно якого [PERSON] зобовязався перед банком відповідати за виконання зобовязань згідно Кредитного договору № 1245-Ф від 11 липня 2008 року. Відповідно до вищезазначеного договору Поручитель несе солідарну відповідальність з Позичальником перед Банком за невиконання Позичальником умов Договору усім належним йому майном та грошовими коштами. 02 лютого 2012 року Публічне акціонерне товариство «Сведбанк» відступило Товариству з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» відповідно до Договору факторингу № 11 свої права вимоги заборгованості за кредитними договорами до боржників, у тому числі, але не виключно за кредитним договором № 1245-Ф. 05 червня 2013 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» та [PERSON] уклали договір поруки №1245-Ф-П, згідно якого обсяг відповідальності поручителя перед кредитором за невиконання відповідачем, яким є - [PERSON] умов кредитного договору № 1245-Ф від 11 липня 2008 року, становить 2000,00 гривень. Посилаючись на те, що у звязку з неналежним виконанням [PERSON] своїх зобовязань за кредитним договором в частині своєчасної сплати кредиту, відсотків по ньому та комісії у встановленні договором терміни, станом на 31 липня 2013 утворилася заборгованість у розмірі - 131 253,48 дол. США, що за курсом НБУ станом на 31 липня 2013 є еквівалентом - 1 049 109,07 гривень, з яких: 53 175,00 доларів США непогашена сума кредиту, 33 894,59 доларів США несплачені проценти, 44 183,89 доларів США пеня за несвоєчасне погашення кредиту та несвоєчасну сплату процентів. В звязку з чим позивач просить стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на свою користь 2000,00 гривень - заборгованість за кредитним зобовязанням по договору поруки №1245-Ф-П, стягнути з [PERSON] та [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитом у розмірі 131 253,48 дол. США, що за курсом НБУ станом на 31.07.2013 є еквівалентом - 1 049 109,07 гривень, а також судові витрати по справі. Ухвалою суду від 02 вересня 2015 року позовні вимоги до [PERSON] та [PERSON] розєднані з вимогами до [PERSON] Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги позивача підтримав в повному обсязі та посилаючись на ті ж підстави, просив суд задовольнити їх в повному обсязі. В останнє судове засідання не зявився, в своїй заяві просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги просив задовольнити, надавши для огляду в судовому засіданні оригінал договору факторингу з актами приймання передачі заборгованості боржників з реєстром боржників. Відповідачі [PERSON] ([PERSON]В.) та [PERSON] в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені, про причини неявки суд не повідомили. Представником відповідача [PERSON] [PERSON] надані заперечення на позов, відповідно до яких просив відмовити в задоволенні позову, тому як позивачем пропущений строк позовної давності, який він просить застосувати. Так в липні 2009 року у [PERSON] був викрадений предмет застави. Згідно п. 5.3 кредитного договору у разі втрати предмету застави банк вправі вимагати припинення договору та дострокового погашення кредиту, а тому вважає, що строк позовної давності сплинув 31 липня 2012 року. Крім того, строк позовної давності також сплинув і у звязку з тим, що банк має право в разі порушення позичальником своїх зобовязань за кредитним договором вимагати дострокового погашення кредиту, А тому вважає що строк позовної давності сплинув. Крім того, позивачем нарахована неустойка (штраф та пені) до яких просив застосувати строк позовної давності в один рік. В задоволенні позову просив відмовити в повному обсязі. В звязку з неявкою сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, а також надані для огляду матеріали за договором факторингу, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Судом по справі встановлено, що 11 липня 2008 року між Закритим акціонерним товариством «Сведбанк Інвест», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Сведбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір 1245-Ф, згідно якого позичальник отримав кредит у сумі 60000,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом з кінцевим терміном повернення до 10 липня 2011 року. Таким чином, між сторонами укладено кредитний договір, правовідносини по якому урегульовані договором та параграфом 2 глави 71 ЦК України, а саме, відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Статтями 526, 527, 530 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, належними сторонами та у встановлений договором строк. Як встановлено в судовому засіданні, банком були виконані його зобовязання, передбачені договором та законодавством, а саме, надано кредитні кошти в розмірі 60000,00 доларів США. Однак [PERSON] в односторонньому порядку порушила вимоги як кредитного договору так і законодавства, в результаті чого виникла заборгованість. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання неналежне виконання) Відповідно до ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення боржником зобовязання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позичкодавця достроково вимагати повернення всієї суми кредиту, що залишається та сплати процентів. Ст. 256 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Відповідно до п. 1.3.2. договору кредиту строк повернення кредиту сторонами визначено 10 липня 2011 року. Позивач звернувся до суду з позовом 31 липня 2013 року. Згідно п. 8 договору позивач вправі вимагати дострокового повернення кредиту, в разі порушення зобовязань за кредитним договором, втрати предмета застави однак згідно умов договору це не є обовязком банку. Згідно вимоги, направленої позивачем на імя [PERSON] за вих.. 5520 від 30 липня 2013 року позивач скористався своїм правом щодо дострокового повернення кредиту. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Як вбачається з розрахунку заборгованості [PERSON] перед позивачем, з яким суд погоджується, оскільки він повністю узгоджується з іншими матеріалами цивільної справи та не оспорюється відповідачами, станом на 31 липня 2013 року за [PERSON] виникла заборгованість в розмірі 87069,59 дол. США, що за курсом НБУ станом на 31.07.2013 становить 695947,23 гривень, де: 53 175,00 доларів США непогашена сума кредиту, 33\~894,59 доларів США несплачені проценти. Аналізуючи вищенаведене суд приходить до переконання, що в судовому засіданні не знайшов підтвердження факт пропущення позивачем строку позовної давності за вимогами про стягнення заборгованості за тілом кредиту та відсотками. Що стосується вимог позивача щодо стягнення неустойки, то суд приходить до наступних висновків. Відповідно до вимог ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).Як вбачається з матеріалів справи позивач звернувся до суду з позовом 31 липня 2013 року. А тому вимоги щодо стягнення неустойки, підлягають задоволенню за період з 01 серпня 2012 року по 31 липня 2013 року включно та складають 139101,03 грн. (17409,39 дол.США*7,993). Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи боржника). В силу вказаних норм 02 лютого 2012 року Публічне акціонерне товариство «Сведбанк» відступило Товариству з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» відповідно до Договору факторингу № 11 свої права вимоги заборгованості за кредитними договорами до боржників, у тому числі, але не виключно за кредитним договором № 1245-Ф. 05 червня 2013 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» та [PERSON] уклали договір поруки №1245-Ф-П, згідно якого обсяг відповідальності [PERSON] перед кредитором за невиконання [PERSON] умов кредитного договору № 1245-Ф від 11.07.2008 року, становить 2000,00 гривень. Згідно з ст. 553 ЦК України, поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. В силу ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, користуючись при цьому рівними правами, на засадах змагальності, згідно ст. 10 ЦПК України. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача та вважає за доцільне стягнути з [PERSON] заборгованість в розмірі 104478,98 дол. США доларів США, що за курсом НБУ станом на 31 липня 2013 становить 835048,26 гривень, а з [PERSON] та [PERSON] солідарно 2000 грн. В іншій частині позовних вимог необхідно відмовити. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved