Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-17 00:00:00

В листопаді 2016 р.[PERSON]звернувся до суду з позовом,в якому зазначає,що на підставі рішення Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 01.06.2012 р.у цивільній справі № 0827/4872/2012 [PERSON] на праві власності у цілому належала квартира за адресою м.Запоріжжя,вул.Чарівна 125/[ADDRESS],яку він успадкував після смерті дружини [PERSON],право власності було зареєстровано у Державному реєстрі прав 19.12.2012 р.реєстраційний номер 9706950. 22.02.2013 р.[PERSON]помер,залишив заповіт від 27.02.2012 р.,посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON],за змістом якого все майно заповів [PERSON] Після смерті [PERSON]відкрилася спадщина за заповітом,до складу якої входить все майно спадкодавця,в тому числі квартира [ADDRESS]/вул.Цитрусовій 1 в м.Запоріжжі. Позивач прийняв спадщину за заповітом у передбачений законом шестимісячний строк,про що подав заяву приватному нотаріусу Запорізького міського нотаріального округу [PERSON],де була відкрита спадкова справа до майна померлого [PERSON] В липні 2016 р.позивач звернувся до приватного нотаріуса [PERSON]В.з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом,проте йому було повідомлено про наявність зареєстрованого права власності на спірну квартиру за іншою особою,що є перешкодою для вчинення нотаріальних дій. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно,15.07.2015 р.на підставі договору купівлі продажу,укладеного між [PERSON]та [PERSON],нотаріально посвідченого приватним нотаріусом [PERSON],право власності на спірну квартиру було зареєстровано за [PERSON] Посилаючись на те,що на час укладання договору купівлі-продажу спірної квартири 15.07.2015 р.[PERSON], від імені якого вчинявся цей правочин невідомою особою,з використанням підроблених документів,вже 2 роки,як помер,внаслідок незаконно відчуження спірної квартири, яка входить до складу спадщини,порушені права позивача як спадкоємця та власника,позивач з підстав,передбачених ст.203,216,317,1268 ЦК України просить суд визнати недійсним договір купівлі продажу квартири за адресою м.Запоріжжя,вул.Чарівна 125/[ADDRESS] укладений 15.07.2015 р.між [PERSON] та [PERSON],нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON]та зареєстрований реєстрі за № 2112,скасувати державну реєстрацію права власності,проведену 15.07.2015 р.на квартиру за адресою м.Запоріжжя,вул.Чарівна 125/[ADDRESS] на ім*я [PERSON] державним реєстратором приватним нотаріусом [PERSON]на підставі договору купівлі-продажу квартири від 15.07.2015 р.в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно,номер запису про право власності № 10421187,реєстраційний номер об*єкта нерухомого майна 672114123101. В судовому засіданні представник позивача [PERSON]позов підтримав в повному обсязі з підстав,зазначених вище.Пояснив,що при посвідченні оспорюваного договору купівлі-продажу нотаріус не пересвідчився,що власник спірної квартири помер,договір був підписаний невідомою особою,яка діяла з використанням підроблених документів,чим порушені вимоги закону та права позивача як власника на успадковану квартиру. Наслідком правочину,укладеного особою,яка не мала права на відчуження квартири відповідачу [PERSON],є визнання його недійсним із скасуванням права власності [PERSON]Просив задовольнити позов у повному обсязі. Відповідач [PERSON]при розгляді справи в суді проти позову заперечував з тих підстав,що договір купівлі-продажу спірної квартири ним укладався у нотаріуса з дотриманням встановленої процедури. В судове засідання для участі у розгляді справи відповідач [PERSON]не з*явився з невідомих причин.Враховуючи,що відповідач особисто отримав повістку у судове засідання,підтвердження причин неявки у судове засідання 18.05.2017 р.не надав,підстави вважати їх поважними відсутні. Представник відповідача [PERSON]І.в судове засідання не з*явилась,подала письмову заяву про відкладення розгляду справи у зв*язку з її зайнятістю у судовому засіданні,без підтвердження причин неявки у судове засідання. Згідно п.2 ч.1\~ст. 169 ЦПК України\~суд відкладає розгляд справи в межах строків, встановлених\~ст. 157 цього Кодексу, у разі першої неявки в судове засідання сторони або будь-кого з інших осіб, які беруть участь у справі, оповіщених у встановленому порядку про час і місце судового розгляду, якщо вони повідомили про причини неявки, які судом визнано поважними. Зі справи видно, що на час проведення судового засідання,в яке не з*явились відповідач та його представник [PERSON],передбачений\~ст. 157 ЦПК України\~двохмісячний строк розгляду справи вже перевищений, а тому суд не має можливості задовольнити клопотання з дотриманням вимог\~ЦПК України\~щодо відкладення розгляду справи в межах вказаного строку. Крім того, аналогічні клопотання відповідача та його представника судом в процесі розгляду справи вже неодноразово задовольнялися, тому зазначені дії з боку відповідача та його представника суд розцінює як зловживання правом,що спрямовано на безпідставне затягування розгляду справи. Розгляд справи без участі відповідача та його представника не перешкодить повно з*ясувати обставини справи та перевірити їх доказами,оскільки пояснення відповідача в судовому засіданні були вислухані,жодних інших доказів за клопотанням відповідача або його представника до справи не долучалось та не витребувалось,клопотання про відкладення розгляду справи не мотивувалось відповідачем та його представником з посиланням на необхідність доручення до справи додаткових доказів. Третя особа приватний нотаріус [PERSON]М.в судове засідання не з*явилась,надала письмову заяву про розгляд справи без її участі. В письмових поясненнях повідомила суд,що за зверненням особи,яка пред*явила паспорт на ім*я [PERSON],без явних ознак підробки,інші документи щодо права власності на квартиру за адресою вул.Чарівна 125/[ADDRESS],нею був нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу спірної квартири між [PERSON]як продавцем та покупцем [PERSON],який також пред*явив особисті документи ,необхідні для укладення правочину.Обтяжень щодо цього нерухомого майна на час посвідчення правочину не існувало,право власності покупця [PERSON]було зареєстровано на підставі вказаного вище правочину.Підстав перевіряти спадковий реєстр на предмет виявлення спадкової справи до майна [PERSON]не було,виявити підроблення особистих документів осіб,які звертаються за вчиненням нотаріальних дій,при їх візуальному огляді нотаріус не має можливості.Просить ці обставини врахувати при розгляді справи,у разі встановлення факту посвідчення вищевказаного договору за підробленим паспортом підставною особою,не заперечує проти визнання його недійсним та скасування державної реєстрації прав власності покупця [PERSON] Всебічно вивчивши обставини справи, заслухавши пояснення сторін та їх представників,дослідивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку, що позов заявлений обґрунтовано, підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин, виходячи з наступного. Судом встановлено та перевірено доказами,що на підставі рішення Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 01.06.2012 р.у цивільній справі № 0827/2-1967/2012,за [PERSON]М.в цілому було зареєстровано право власності на об*єкт нерухомого майна за адресою м.Запоріжжя,вул.Чарівна 125/[ADDRESS],про що надано копія рішення та витяг про державну реєстрацію прав ТОВ «ЗМБТІ» від 19.12.2012 р.(а.с.9-12) 22.02.2013 р.[PERSON]помер(а.с.14),відкрилася спадщина за заповітом від 27.02.2012 р.посвідченим приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON],яким [PERSON]все майно заповів позивачу [PERSON]Г.(а.с.15). Як передбачено ст.1268 ч.5,1269,1270 ЦК України,спадкоємець,який бажає прийняти спадщину,але на момент її відкриття не проживав постійно із спадкодавцем,повинен подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини у строк шість місяців з моменту відкриття спадщини,незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцю з моменту відкриття спадщини. Спадкоємець за заповітом [PERSON]протягом встановленого законом строку вчинив дій,які свідчать про прийняття ним спадщини за заповітом після смерті [PERSON],звернувшись до приватного нотаріуса [PERSON]із заявою про прийняття спадщини,де була не заведена спадкова справа № 4/2013 до майна померлого [PERSON]М.(а.с.37-58) Оскільки протягом шести місяців з часу відкриття спадщини після смерті [PERSON]спадкоємець за заповітом [PERSON]від неї не відмовився, спадщина ,до складу якої входить нерухоме майно за адресою м.Запоріжжя,вул.Чарівна 125/[ADDRESS],належить йому в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON]М.з часу відкриття спадщини,ці обставини доведені доказами,які не спростовані. Як пояснив в судовому засіданні представник позивача,у 2016 р.нотаріус повідомив позивача [PERSON]про наявність перешкод для оформлення спадкових прав після смерті [PERSON]М.в зв*язку з реєстрацією права власності на спірну квартиру за іншою особою. З матеріалів справи суд встановив, що 15.07.2015 р.між [PERSON]та [PERSON]був укладений договір купівлі-продажу квартири за адресою м.Запоріжжя,вул.Чарівна 125/[ADDRESS],нотаріально посвідчений приватним нотаріусом [PERSON],та зареєстровано право власності на спірну квартиру за відповідачем [PERSON] За положеннями ст. ст.\~321,\~328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні,що гарантовано ст.41 Конституції України. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до\~ст. 215 ЦК України\~підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. 1-3, 5, 6\~ст. 203 ЦК України. Статтею 203 ЦК України\~встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. У відповідності до\~ст.655 ЦК України\~за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно(товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього грошову суму. З матеріалів справи суд встановив,що при укладанні вказаного вище договору купівлі-продажу спірного будинку обов*язки продавця виконав невстановлена особа,що пред*явив паспорт на ім*я [PERSON] та діяв як власник цього майна,вчинивши вказаний правочин. Разом з тим,матеріалами справи беззаперечно доведено,що власник нерухомого майна за адресою м.Запоріжжя,вул.Чарівна 125/[ADDRESS] [PERSON]помер 22.02.2013 р.і вочевидь не міг в порядку ст.655 ЦК України передати майно у власність відповідачу у 2015 р.,оскільки за змістом\~статті 25 ЦК України\~здатність фізичної особи мати цивільні права та обов'язки є правоздатністю,яка виникає у момент її народження і припиняється у момент її смерті. Крім того,з матеріалів справи встановлено,що повноваження від імені [PERSON]вчинялися невстановленою особою,яка використала паспорт громадянина України із зазначенням ,що [PERSON]народився 25.01.1944 р.у м.Запоріжжі(а.с.227),тоді як при реєстрації смерті власника спірної квартири [PERSON]зазначено,що він був уродженцем [INFO](а.с.47 зв.) За фактом шахрайства за заявою [PERSON]слідчим відділом Шевченківського ВП проводиться досудове розслідування(а.с.7) Таким чином,з 22.02.2013 р.з\~\~часу смерті [PERSON]його\~\~цивільні права та обов'язки припинено, а правочин, укладений\~\~після смерті [PERSON],але від його імені, не відповідає вимогам\~статті 203 ЦК України.\~\~\~\~ Відповідно до роз'яснень п. 7\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. Згідно з частинами 2, 3\~статті 215 ЦК України\~недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.\~\~Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Положеннями частини 1, 2\~статті 228 ЦК України\~передбачено, що правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним. За роз'ясненнями\~\~до п.18\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 №9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними"\~такими є правочини, що посягають на суспільні, економічні та соціальні основи держави, зокрема: правочини, спрямовані на використання всупереч закону комунальної, державної або приватної власності; правочини, спрямовані на незаконне відчуження або незаконне володіння, користування, розпорядження об'єктами права власності українського народу - землею як основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, її надрами, іншими природними ресурсами тощо.\~Наслідки вчинення правочину, що порушує публічний порядок, визначаються загальними правилами. Відповідно до ч.1 ст.\~3,\~27,30,\~32 ЦПК України\~та\~ст. 20 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів та\~здійснює свій захист на власний розсуд. Цивільне судочинство відповідно до ч.1 ст.10, ч.1 ст.\~11, ч.1 ст.60 ЦПК України\~здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до\~ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.2 ст.26 Закону Україи «Про \~державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»,у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому\~підпунктом "а"\~пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Позивач обрав спосіб захисту своїх прав,заявивши позов про визнання правочину недійсним,без застосування наслідків недійсності правочину,із скасуванням державної реєстрації прав власності відповідача. Суд погоджується із доводами позовної заяви та представника позивача, що позивачем обрано вірний спосіб захисту порушених прав,оскільки задоволення даного позову дає позивачу право в подальшому визнати за собою права власника на спадщину та витребувати спірне майно шляхом пред*явлення віндикаційного позову в порядку,передбаченому ст.388 ЦК України. Заперечення проти позову відповідача про те,що він придбав спірну квартиру у передбачений законом спосіб шляхом укладення нотаріально посвідченого договору,не впливають на висновки суду,оскільки не передбачені законом як підстава для відмови законному власнику у захисті його прав. Доказів,наданих позивачем на підтвердження заявлених вимог,доказами відповідача не спростовано. Відповідно до ст.88 ЦПК України,на користь позивача суд стягує з відповідачів судові витрати у повному обсязі,оскільки позов задоволено у повному обсязі. Згідно ст.79 ЦПК України,судові витрати складаються з судового збору,сплаченого позивачем у загальному розмірі 1378 гр.,про що ним надано квитанції. На підставі ст.ст.203,216,228 ЦК України,Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними»,ст.3,4,10-11,15,57,60,79,88,212-215,218,294 ЦПК України,суд-

Outcome: approved