Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-02 00:00:00

Лікар-психіатр 14 відділення Полтавської обласної клінічної психіатричної лікарні ім. О.Ф. Мальцева [PERSON]. звернувся до суду із заявою про визнання госпіталізації недієздатного [PERSON] до психіатричного закладу за згодою опікуна доцільними. Заява обґрунтована тим, що 01 листопада 2017 року о 15 год. 20 хв. за направленням лікаря-психіатра ППНД на лікування до Полтавської обласної клінічної психіатричної лікарні ім. О.Ф. Мальцева поступив хворий [PERSON], [INFO], з діагнозом: Шизофренія, параноїдна форма, параноїдний синдром. Враховуючи наявність у хворого тяжкого психічного розладу, маячні ідеї відношення та особливого значення, відмову від їжі та прийому підтримуючого лікування, відсутність критики до неправильної поведінки в домашніх умовах та свого стану, лікування хворого можливе тільки в стаціонарних умовах, лікар просив суд винести рішення про визнання госпіталізації недієздатного [PERSON] до психіатричного закладу за згодою опікуна доцільною. В судовому засіданні лікар заяву підтримав в повному обсязі, пославшись на обставини, викладені в заяві. Просив її задовольнити. Прокурор в судовому засіданні заяву підтримав, проти її задоволення не заперечує. Суд, заслухавши пояснення лікаря, думку прокурора, вивчивши докази у справі, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області від 03 лютого 2011 року, яке набрало законної сили 15 лютого 2011 року, [PERSON] визнаний недієздатним, його опікуном призначено [PERSON]. Як вбачається з даних заяви лікаря, психічні у [PERSON] розлади спостерігаються з 2001 року, коли почав висловлювати маячні ідеї відношення, особливого значення, відмовлявся працювати. Вперше знаходився на стац.лікуванні в ПОКПЛ в 2007р., встановлено діагноз Шизофренія, параноїдна форма, епізодичний тип перебігу, галюцинаторно-параноїдний синдром . Перебіг захворювання прийняв епізодичний характер. Є інвалідом II групи внаслідок психічного захворювання до 01.01.2018 року. З приводу загострень неодноразово знаходився на стац.лікуванні в ПОКПЛ, остання виписка 11.08.2014 року. Тривалий час стан хворого був задовільним, під контролем матері приймав підтримуюче лікування. Стан погіршився протягом останніх двох тижнів, коли відмовився від прийому ліків, порушився сон, останні дні не їв, висловлював маячні ідеї відношення на адресу матері, конфліктував з нею. В зв'язку з чим, за заявою матері був оглянутий лікарем-психіатром ПОПНД [PERSON] та направлений на стаціонарне лікування до ПОКПЛ. В приймальному відділенні був оглянутий черговим лікарем [PERSON], який визнав госпіталізацію доцільною. 02 листопада 2017 року [PERSON] оглянутий комісією лікарів-психіатрів, якою йому встановлено діагноз: Шизофренія, параноїдна форма, параноїдний синдром, епізодичний перебіг, загострення. ГРВІ. Хр. гастродуоденіт в ст. нестійкої ремісії.. Враховуючи наявність у хворого тяжкого психічного розладу, маячні ідеї відношення та особливого значення, відмову від їжі та прийому підтримуючого лікування, відсутність критики до неправильної поведінки в домашніх умовах та свого стану, що лікування хворого можливе тільки в стаціонарних умовах, комісією зроблений висновок про доцільність госпіталізації [PERSON] Крім пояснень осіб, які беруть участь в судовому засіданні, зазначене підтверджується письмовими доказами висновком комісії лікарів-психіатрів, заявою опікуна хворого [PERSON], рішенням Новосанжарського районного суду від 03 лютого 2011 року. Відповідно до ст.13 Закону України Про психіатричну допомогу особа, визнана у встановленому законом порядку недієздатною, госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна. Рішенням Конституційного суду України від 1 червня 2016 року № 2-рп/2016 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення третього речення частини першої статті 13 Закону України "Про психіатричну допомогу" (справа про судовий контроль за госпіталізацією недієздатних осіб до психіатричного закладу) визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення третього речення частини першої статті 13 Закону України "Про психіатричну допомогу" від 22 лютого 2000 року № 1489-III з наступними змінами у взаємозвязку з положенням частини другої цієї статті стосовно госпіталізації особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю. Зважаючи на наявність у [PERSON] тяжкого психічного розладу, маячні ідеї відношення та особливого значення, відмову від їжі та прийому підтримуючого лікування, відсутність критики до неправильної поведінки в домашніх умовах та свого стану, що лікування хворого можливе тільки в стаціонарних умовах, письмову заяву опікуна з проханням госпіталізації та лікування в стаціонарі, враховуючи висновок комісії лікарів-психіатрів, суд вважає за необхідне поміщення [PERSON] до психіатричного стаціонару визнати доцільним. За таких обставин суд приходить до висновку, що заява лікаря-психіатра підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved