Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-12 00:00:00

В травні 2018 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про збільшення розміру аліментів. В обгрунтування позовних вимог позивач вказала, що відповідач за рішенням Коростишівського районного суду від 23.06.2015 року зобов'язаний сплачувати аліменти на утримання їх сина в розмірі 600 грн. щомісяця до досягнення дитиною повноліття. На даний час вказана сума є меншою ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, недостатньою для належного утримання дитини, оскільки її потреби постійно зростають. Позивач не має можливості забезпечити на належному рівні матеріальне утримання дитини. З урахування вищевикладених обставин, просить збільшити розмір аліментів, що підлягають до стягнення з відповідача на утримання неповнолітньої дитини до 1000 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав викладених в позовній заяві та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в ході судового розгляду позовні вимоги визнав в повному обсязі та не заперечив щодо їх задоволення. Згідно положень ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази по справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Так, відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] батьками малолітнього [PERSON], [INFO]. є батько [PERSON], мати [PERSON] ( а.с. 4). Встановлено, що рішенням Коростишівського районного суду Житомирської області від 23 червня 2015 року стягнуто з відповідача аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 600 грн. щомісяця до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] [PERSON] проживає разом з позивачем (а.с. 8) та вказана обставина не заперечується сторонами. Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Таке утримання є безумовним, оскільки закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов'язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є вони працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини, вони зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття (ст.ст. 141, 180 СК України). Відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Положеннями ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та обмежено мінімальний розмір аліментів та встановлено, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. ЗУ «Про державний бюджет України» встановлений розмір прожиткового мінімуму для дітей до шести років з 01.01.2018 року - 1492 грн., з 01.07.2018 року 1559, з 01.12.2018 року 1626 грн.; для дітей віком від шести до вісімнадцяти років з 01.01.2018 року 1860 грн., з 01.07.2018 року 1944 грн., з 01.12.2018 року 2027 грн. Конвенція ООН про права дитини від 20.11.1989 pоку встановлює принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, яка має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Відповідач визнав позовні вимоги в повному обсязі та підтвердив, що має можливість сплачувати їх в такому розмірі, у позивача змінився матеріальний стан, оскільки зросли витрати на утримання дитини у зв'язку із ростом цін на продукти та одяг. Суд розглядає справу на підставі доказів наявних у справі, однак розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та обмежений вимогами закону щодо мінімального розміру аліментів, приходить до переконання про обґрунтованість позовних вимог та задовольняє їх в повному розмірі, а саме, в розмірі 1000 грн. щомісячно на дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Змінений розмір аліментів слід стягувати згідно положень п.23 ПП ВСУ "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15.05.2006 року з дня набрання рішенням законної сили. Відтак позовні вимоги підлягають задоволенню. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч.1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", то відповідно до вимог статті 141 ЦПК України він стягується з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved