Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-08 00:00:00

В поданій до суду позовній заяві позивач посилається на те, що відповідно до укладеного договору про надання фінансового кредиту № ХМ01-00247 від 18 лютого 2014 року, [PERSON] отримала кредит у розмірі 400 грн. 00 коп. зі сплатою відсотків у розмірі 1,5 % від суми наданого кредиту за кожен день користування ним строком на 14 днів з кінцевим терміном повернення 04 березня 2014 року. 04 березня 2014 року між сторонами укладено додаткову угоду № 1 до договору № ХМ01-00247 від 18 лютого 2014 року про надання фінансового кредиту, якою для [PERSON] продовжено термін користування кредитними коштами на 14 днів, а саме з 04 березня 2014 року по 18 березня 2014 року. У порушення зазначених умов договору [PERSON] зобов'язання за договором про надання фінансового кредиту № ХМ01-00247 від 18 лютого 2014 року та додатковою угодою № 1 від 04 березня 2014 року належним чином не виконала, у зв'язку з чим станом на 20 червня 2014 року утворилась заборгованість перед позивачем у сумі 1 164 грн. 80 коп. Представник позивача Дзюрма А.О. в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, хоча була належно повідомлена про час та місце його проведення. Причини неявки суду не повідомила, заяви про відкладення розгляду справи не подала. За таких обставин, враховуючи згоду представника позивача, суд вважає за можливе ухвалити у справі заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, відповідно до якої у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ст.ст. 526, 651 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною. Як встановлено судом, 18 лютого 2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Українська мікрофінансова мережа" та [PERSON] укладено договір про надання фінансового кредиту № ХМ01-00247, відповідно до умов якого остання отримала строковий кредит у сумі 400 грн. 00 коп. на строк 14 днів з 18 лютого 2014 року по 04 березня 2014 року, із сукупною процентною ставкою, що становить 21 %, яка обчислюється з розрахунку 547,5/549 % річних розрахована в залежності від фактичної кількості днів у році. Відповідно до п. 2.2. кредитного договору, [PERSON] зобов'язалась повернути кредитні кошти та нараховані проценти за користування ними 4 березня 2014 року єдиним платежем, що становить суму не менше 484 грн., яка включає в себе розмір отриманих кредитних коштів в сумі 400 грн. та нарахованих процентів в сумі 84 грн. за відповідний період. Якщо зазначений платіж здійснюється відповідачкою поза межами зазначеного строку, то він коригується на відповідну суму штрафів, пені, прострочених відсотків, строкових відсотків, простроченого кредиту та строкового кредиту. Згідно п. 1.4 кредитного договору, за користування кредитними коштами [PERSON] сплачує банку плату в розмірі 1,5 % від суми наданого кредиту за кожен день користування ним. 04 березня 2014 року між сторонами укладено додаткову угоду № 1 до договору № ХМ01-00247 від 18 лютого 2014 року про надання фінансового кредиту, відповідно до умов якої продовжено термін користування кредитними коштами на 14 днів, а саме з 04 березня 2014 року по 18 березня 2014 року, а також внесено зміни до п. 2.2 кредитного договору від 18 лютого 2014 року. Згідно нових умов кредитного договору, [PERSON] зобов'язалась повернути проценти, нараховані за користуванням кредитними коштами, за період з 18 лютого 2014 року по 18 березня 2014 року в сумі 168 грн. 04 березня 2014 року, а також повернути кредитні кошти та нараховані проценти за користування ними 18 березня 2014 року єдиним платежем, що становить суму не менше 484 грн., яка включає в себе розмір отриманих кредитних коштів та нарахованих процентів за відповідний період Якщо зазначений платіж здійснюється відповідачкою поза межами зазначеного строку, то він коригується на відповідну суму нарахованих процентів та штрафних санкцій. Відповідно до розрахунку позивача, прострочена сума заборгованості станом на 20 червня 2014 року становить 1 164 (одну тисячу сто шістдесят чотири) грн. 80 коп., яка складається з наступного: 400 грн. 00 коп. - розмір неповернутого фінансового кредиту; 84 грн. 00 коп. - проценти за користування фінансовим кредитом; 580 грн. 80 коп. - пеня за несвоєчасне повернення фінансового кредиту; 100 грн. 00 коп. - штраф за несвоєчасне повернення фінансового кредиту. Згідно з ч.1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти відповідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України. Суд встановив, що між сторонами існують цивільні правовідносини. В зв'язку з невиконанням відповідачкою зобов'язання по кредитному договору, за яким кредитодавець виконав умови договору повністю і своєчасно, а позичальник порушив умови договору, порушено майнові права ТОВ "Українська мікрофінансова мережа". Отже, з відповідачки підлягає стягненню загальна сума заборгованості, що становить 1 164 (одну тисячу сто шістдесят чотири) грн. 80 коп. При наявності таких доказів, суд вважає доведеним отримання відповідачкою [PERSON] кредиту від позивача. Не викликає сумніву і факт неповернення відповідачкою [PERSON] позивачу кредиту в зазначеній позивачем сумі, оскільки в справі відсутні будь-які об'єктивні дані про це. Відсутні також докази, які б заперечували вказаний договір за його безгрошовістю відповідно до ст. 1051 ЦК України. За таких обставин та при наявності таких доказів, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню, оскільки вимоги позивача ґрунтуються на законі та договорі, при тому, що відповідачкою [PERSON] допущено прострочення виконання зобов'язання. Судові витрати, зокрема сплачені позивачем, суд вважає необхідним відповідно до ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідачки на користь позивача, при тому, що ці витрати підтверджені доданим до матеріалів справи платіжним дорученням.

Outcome: approved