Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-06 00:00:00

І. Короткий зміст позовних вимог: 18.02.2021 року позивач звернулась до суду з вказаним позовом, в якому просить позбавити батьківських прав[PERSON] , [INFO] , відносно малолітньої дочки - [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування вимог вказано, що з моменту народження дитини відповідач не виконує щодо неї жодного з батьківських обов`язків, абсолютно байдужий до морального, фізичного та духовного розвитку дитини. Відповідач дитиною не цікавиться, не провідує, не вітає на день народження та інші свята, при випадкових зустрічах уникає контакту з дочкою; матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, аліменти не сплачує. Відповідач веде аморальний спосіб життя, зловживає алкогольними напоями та не має постійного місця проживання. На думку позивача, зазначені обставини є підставою для позбавлення відповідача батьківських прав, у зв`язку з його ухиленням від виконання батьківських обов`язків. ІІ. Процедура та позиції сторін 15.03.2021 року у справі було відкрито провадження та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. Заяв по суті справи до суду не надійшло, відповідач не скористався своїм процесуальним правом та не надав до суду відзив на позовну заяву. 26.05.2021 року позивачем подано до суду клопотання про витребування з органу опіки та піклування виконавчого комітету Житомирської міської ради висновку щодо позбавлення [PERSON] батьківських прав та заяву про виклик свідків: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Ухвалою суду від 26.05.2021 року витребувано з органу опіки та піклування виконавчого комітету Житомирської міської ради висновок щодо позбавлення [PERSON] батьківських прав, клопотання про виклик свідків задоволено, підготовче судове засідання закрито та призначено справу до розгляду по суті. У судовому засіданні позивач позов підтримала та просила задоволити з підстав, викладених у позові. Додатково пояснила, що відповідач не спілкується з дитиною вже чотири роки, зловживає алкогольними напоями та веде аморальний спосіб життя. Дитиною не цікавиться, матеріально не допомагає, позивач з дитиною перебували на стаціонарному лікуванні в лікарні, дитина потребувала оперативного лікування, однак відповідач матеріально не допомагав. Позивач самостійно влаштовувала дитину до дошкільного навчального закладу. Вказала, що відповідач жодного разу не сплачував аліменти на утримання дитини, присуджені за рішенням суду, на підтвердження долучила довідку-розрахунок заборгованості по виконавчому листу про стягнення аліментів з [PERSON] . Відповідач в судові засідання не з`являвся, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом направлення судових повісток за останнім відомим зареєстрованим місцем проживання відповідача, проте, судові повістки повернулись на адресу суду не врученими адресату, з відміткою пошти «Адресат відсутній за вказаною адресою», причини неявки суду невідомі. Крім того, у зв`язку з тим, що зареєстроване місце проживання відповідача невідоме, на виконання положень ч. 11 ст. 128 ЦПК України, відповідач викликався в судові засідання шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України (а.с. 27, 29-32, 38, 40-43, 49, 56-60, 62-64). Відповідно до норм ч.ч. 8, 11 ст. 128 ЦПК України відповідач вважається таким, що про час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином. Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, на підставі ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності відповідача і ухвалити заочне рішення. Представник третьої особи Жалюк В.С. в судовому засіданні позов підтривав з підстав, наведених в ньому. Долучив висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Житомирської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] . ІІІ. Національне законодавство, що підлягає застосуванню Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Стаття 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція про права дитини), ратифікованої Україною згідно з постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-XII, зобов`язує держави-учасниці забезпечувати, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до частини першої, другої статті 12 Закону України "Про охорону дитинства" виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини (частина друга статті 15 Закону України "Про охорону дитинства"). Статтею 141 СК України передбачено рівні права та обов`язки обох батьків щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до частини другої статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона/він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Статтею 165 СК України визначено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. ІV. Фактичні обставини справи, встановлені судом, докази на їх підтвердження, оцінка та мотиви суду Судом встановлено, що [INFO] народилась [PERSON] . Її батьками є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 19.06.2014 року (а.с. 7). Згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про внесення до актового запису змін, доповнень №00029812173 від 04.03.2021 р. відомості про батька внесено на підставі заяви матері та батька про визнання батьківства (а.с.21). Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи №10-14/30769 від 27.12.2019 р. [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.8). Згідно довідки «Керуючої компанії «Домком Житомир» №2 від 05.01.2021 року вбачається, що [PERSON] , [INFO] , проживає разом з матірю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с.9). Зі змісту характеристики завідувача Житомирського центру розвитку дитини №53 «АБВГДЕЙКА» № 332 від 15.12.2020 року вбачається, що малолітня [PERSON] систематично відвідує дитячий заклад, навчально-виховним процесом займається мати [PERSON] , батько [PERSON] виховний заклад жодного разу не відвідував, вихованням доньки не займається (а.с.12). Відповідно до довідки, наданої лікарем - педіатром [PERSON] 04.02.2021 р., вбачається, що [PERSON] , [INFO] , часто хворіє, на профілактичні огляди ходить лише з мамою [PERSON] (а.с.13). 24.06.2020 р. Богунський районним судом м. Житомира винесено судовий наказ про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання малолітньої доньки [PERSON] ( а.с.10). Згідно довідки начальника Богунського відділу державної виконавчої служби м. Житомира №158047 від 30.11.2020 р. [PERSON] не отримувала аліменти, стягнені судовим наказом від 24.06.2021 р. ( а.с.11). Зі змісту довідки-розрахунку №63070/19.21 від 31.05.2021 р. вбачається, що заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів на утримання малолітньої [PERSON] складає 29651,00 грн. Згідно з Висновком виконавчого комітету Житомирської міської ради, як органу опіки та піклування, щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] , який затверджений рішенням Виконавчого комітету Житомирської міської ради №686 від 18.06.2021 року, виходячи з інтересів дитини, виконавчий комітет, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] надали схожі за змістом покази, з яких вбачається, що [PERSON] дитину не відвідує протягом тривалого часу, її розвитком не цікавиться, вихованням не займається, хоча [PERSON] не чинить перешкоди в спілкуванні батька з донькою. Зауважили, що відповідач проживає в одному мікрорайоні з донькою, разом з тим з донькою його жодного не бачили, він веде аморальний спосіб життя, зловживає спиртиними напоями. Вихованням та розвитком доньки [PERSON] займається виключно мати [PERSON] . Крім того, в обгрунтування заявлених вимог позивачем до позову наданий висновок приватного психолога [PERSON] , складений на запит адвоката (а.с. 14), який суд не може взяти до уваги як належний і допустимий доказ з огляду на наступне. Відповідно до положень ст. 102 ЦПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права. Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. Висновок експерта викладається у письмовій формі і приєднується до справи. У висновку експерта повинно бути зазначено: коли, де, ким (ім`я, освіта, спеціальність, а також, за наявності, свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта, стаж експертної роботи, науковий ступінь, вчене звання, посада експерта), на якій підставі була проведена експертиза, хто був присутній при проведенні експертизи, питання, що були поставлені експертові, які матеріали експерт використав. Інші вимоги до висновку експерта можуть бути встановлені законодавством. У висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом - також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків. Дослідивши зміст наданого висновку, судом встановлено, що він не відповідає вимогам ст.102 ЦПК України, не є висновком експерта, відповідно до положень ст. 76 ЦПК України взагалі не може бути оцінений судом як доказ, а відтак суд його відхиляє. Таким чином, з досліджених судом письмових доказів та показів свідків, які суд оцінив на предмет їх належності, допустимості, достатності та достовірності у взаємозв`язку і в сукупності, встановлено, що малолітня [PERSON] проживає разом з матір`ю, яка здійснює за нею догляд, повністю займається її вихованням і матеріальним забезпеченням. На підставі досліджених в судовому засіданні доказів судом встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню малолітньої доньки, з нею не спілкується, не цікавиться її життям, не займається її матеріальним забезпеченням, згідно висновку органу опіки та піклування визнано за доцільне позбавити відповідача батьківських прав стосовно його малолітньої доньки, а відтак на підставі пункту 2 частини 1 статті 164 СК України суд вважає, що наявні правові підстави для задоволення позовних вимог. V. Розподіл судових витрат На підставі ч. 2 ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений нею судовий збір в розмірі 908, 00 грн.

Outcome: approved