Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просить розірвати шлюб, укладений з [PERSON] 16 липня 2010 року та стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], в розмірі 400 грн. на кожну дитину щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви, тобто з 21 лютого 2014 року та до досягнення дітьми повноліття. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 16 липня 2010 року з відповідачем перебуває у шлюбі, який зареєстрований у Відділі реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції, актовий запис № 752. Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 06 березня 2012 року по цивільній справі № 1715/1740/12, подружжям було усиновлено [PERSON], [INFO]. Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 08 листопада 2012 року по цивільній справі № 1715/15792/12, подружжям було усиновлено [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через постійні непорозуміння, оскільки вони втратили один до одного почуття любові, довіри та поваги. Вони не ведуть спільного господарства, тому вона вважає, що шлюб існує лише формально, його збереження неможливе. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей та не бере участь у їх вихованні. Угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто. Фактично з моменту усиновлення дітей, [PERSON] самоусунувся від їх виховання та утримання. На даний час діти проживають з позивачем та знаходяться виключно на її утриманні. Відповідач не турбується станом їх здоров»я, фізичним, духовним та моральним розвитком, а також не бере жодної участі у їх вихованні. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просить розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON], а також стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей в розмірі 400 грн. на кожну дитину щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви, тобто з 21 лютого 2014 року та до досягнення дітьми повноліття. Відповідач в судове засідання не з"явився повторно, про час і місце розгляду справи 09 квітня 2014 року о 09 год. 30 хв., 29 квітня 2014 року о 17 год., 19 травня 2014 року о 14 год. 20 хв., 05 червня 2014 року о 14 год. 30 хв. повідомлявся належним чином, що підтверджується поштовими повідомленнями про вручення поштового відправлення, а також його розпискою, наявною в матеріалах справи, заперечень на позов чи заяв про відкладення розгляду справи не подав. Суд, заслухавши доводи представника позивача, прийшов до висновку про можливість ухвалення в судовому засіданні заочного рішення, проти чого не заперечує представник позивача. Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, з"ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, беручи до уваги наявність малолітніх дітей приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Свій висновок суд обґрунтовує слідуючим: сторони з 16 липня 2010 перебувають у зареєстрованому шлюбі, що стверджується свідоцтвом про укладення шлюбу [NUMBER], виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції, актовий запис № 752. Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 06 березня 2012 року по цивільній справі № 1715/1740/12, подружжям було усиновлено [PERSON], [INFO]. Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 08 листопада 2012 року по цивільній справі № 1715/15792/12, подружжям було усиновлено [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через постійні непорозуміння, оскільки вони втратили один до одного почуття любові, довіри та поваги. Вони не ведуть спільного господарства, тому шлюб існує формально. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей та не бере участь у їх вихованні. Угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто. Відповідно до п. 4 ст. 232 СК України, усиновлення надає усиновлювачеві права і накладає на нього обов»язки щодо дитини, яку він усиновив, у такому ж обсязі, який мають батьки щодо дитини. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 141 СК України встановлено рівність батьків щодо прав та обов'язків по відношенню до дитини. У відповідності до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. У відповідності до ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд за заявою одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 182 СК України, п. 17 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів суд виходить з фактичних обставин справи, а також з метою недопущення погіршення матеріального становища дитини та одночасно відповідача, суд із урахуванням, положень ст. ст. 141, 180, 183 СК України, приходить до висновку про задоволення позову, а саме про доцільність стягнення аліментів в розмірі 400 грн. на кожну дитину щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви, тобто з 21 лютого 2014 року та до досягнення дітьми повноліття. Такий розмір аліментів, суд вважає реально можливим для їх сплати. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів. Аналізуючи наведені норми, суд приходить до висновку, що судові витрати необхідно стягнути з відповідача. На підставі викладеного, ст.ст. 110, 112, 141 180-184, 232 СК України,

Outcome: approved