Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-02 00:00:00

І. Зміст позовних вимог та заперечень сторін. У березні 2020 року позивач звертаючись до суду з заявою просить суд стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь акціонерного товариства «УКРСИББАНК» заборгованість по договору про надання споживчого кредиту №11477003000 від 18 листопада 2015 року в розмірі 508461 грн. 51 коп. Свої вимоги аргументує тим, що 18 листопада 2015 року між ПАТ КБ «УКРСИББАНК» та відповідачем [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту (з Правилами) , згідно якого банк надав йому кредит у розмірі 431847 грн. 68 коп. зі сплатою 20.90 % річних, на строк до 18.08.2037 року. 18 листопада 2015 року між ПАТ КБ «УКРСИББАНК» та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки № 263406 (проценти та інші платежі), згідно з якого остання поручилася перед кредитором за виконання зобов`язань [PERSON] перед кредитором , що виникли з Основного договору, а саме: щодо сплати процентів, комісії, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбаченими умовами Основного договору. У зв"язку з неналежним виконанням умов договору кредиту станом на 13.03.2020 року утворилася заборгованість у розмірі 508461 грн. 51 коп., яку відповідачі в добровільному порядку не повертають. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі. Ухвалою судді Прилуцького міськрайонного суду Коваленка А .В . від 31.03.2020 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в спрощеному провадженні на 09 год. 00 хв. 08 травня 2020 року. Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 08 травня 2020 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду на 10 год. 00 хв.06 червня 2020 року. Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 29 травня 2020 розгляд справи відкладено до 10 год.00 хв. 03 червня 2020 року. ІІІ. Позиції сторін. В судове засідання представник позивача не з"явився, але надав суду заяву, в якій просить розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачі належним чином повідомлені про день і час розгляду справи в порядку спрощеного провадження в судове засідання не з`явилися. Зі згоди позивача, суд на підставі наявних в справі доказів, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенню ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. ІV. Фактичні обставини встановлені судом. 18 листопада 2015 року між ПАТ КБ «УКРСИББАНК» та відповідачем [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту (з Правилами) №11477003000, згідно якого банк надав йому кредит у розмірі 431847 грн. 68 коп. зі сплатою 20.90 % річних, на строк до 18.08.2037 року. 18 листопада 2015 року між ПАТ КБ «УКРСИББАНК» та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки № 263406 (проценти та інші платежі), згідно з якого остання поручилася перед кредитором за виконання зобов`язань [PERSON] перед кредитором, що виникли з Основного договору, а саме: щодо сплати процентів, комісії, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбаченими умовами Основного договору. Відповідно до п.2.2 Договору поруки, у разі невиконання Боржником своїх зобов`язань за Основним договором Кредитор має право пред`явити свої вимоги безпосередньо до поручителя, а поручитель зобов`язується негайно виконати Основне зобов`язання за Боржника. Згідно з п.2.3 Договору поруки, у випадку невиконання Поручителем вимоги кредитора, пред`явленої згідно з п.2.2 Договору, поручитель сплачує кредитору пеню із розрахунку подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент прострочення Поручителем виконання своїх зобов`язань за Договором, за кожен день прострочення. Відповідно до п.3.1 Договору поруки, сторони домовилися, що строк дії поруки, а саме: строк протягом якого кредитор має право пред`явити вимоги до Поручителя, становить 32 роки з дати укладення цього Договору(а.с.23,24) 26 грудня 2019 року ПАТ «УКРСИББАНК» надіслало [PERSON] вимогу в якій повідомлялося про стан заборгованості за договором про надання споживчого кредиту з вимогою погашення простроченної заборгованості протягом 32 календарного дня з дати одержання вимоги(а.с.25) 26 грудня 2019 року ПАТ «УКРСИББАНК» надіслало [PERSON] вимогу в якій повідомлялося про стан заборгованості за договором про надання споживчого кредиту з вимогою погашення простроченної заборгованості протягом 32 календарного дня з дати одержання вимоги(а.с.26) 13 березня 2020 року Банком проведено розрахунок заборгованості за договором про надання споживчого кредиту №11477003000 від 18 листопада 2015 року, з якого вбачається, що заборгованість боржника [PERSON] на час проведення розрахунку становить 508461 грн. 51 коп., із них: 422015 грн. 84 коп. - заборгованість за кредитом, 78251 грн. 75 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 365 грн. 53 коп. - заборгованість за процентами за користування грошовими коштами понад встановлений договором термін; 209,02 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом за строк з 19.03.2019 року по 13.03.2020 року, 7619 грн.37 коп. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за строк з 19.03.2019 року по 13.03.2020 року (а.с.28-36). V. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи. Відповідно до ст.ст.526-527 ЦК України зобов"язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно з ст.1049 ЦК України позичальник зобов"язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України. Відповідно до п.2.5 Кредитного договору, позичальник погашає кредитну заборгованість шляхом сплати ануїтентних платежів. Під ануїтентними платежами розуміються рівні за сумою платежі, що включають в себе частину суми основного боргу та/або проценти. Ануїтентні платежі сплачуються через рівні проміжки часу в рахунок погашення кредитної заборгованості. Розмір ануїтентного платежу становить 7590 грн. 79 коп. та вказаний з урахування розміру процентної ставки, вказаної в п.2.7 цього Кредитного договору для строкової заборгованості. Згідно з п.2.6 Кредитного договору, позичальник зобов`язується повернути кредит у нижче зазначені терміни, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту, встановлений відповідно до умов Договору. Відповідно до п.2.7 Договору, за користування кредитними коштами понад встановлений договором термін встановлюється процентна ставка у підви щенному розмірі, що визначений Правилами споживчого кредитування. Порядок нарахування та сплати процентів на прострочену суму основного боргу встановлений правилами споживчого кредитування. Згідно з п.2.8 Позичальник зобов`язується сплачувати нараховані проценти за користування кредитними коштами у відповідні дати сплати ануїтентного платежу. Відповідно до п.2.9 Позичальник зобов`язується повертати суму кредиту та сплачувати проценти, комісії, штрафи та інші платежі згідно з умовами Договору.(а.с.13) Відповідно до п.4 Правил (договірні умови) споживчого кредитування позичальників АТ «Укрсиббанк», у випадку порушення термінів погашення будь-яких своїх грошових зобов`язань позичальник сплачує позивачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми зазначеної заборгованості розрахованої за кожен день прострочення платежу, починаючи з 32 календарного дня з дати виникнення прострочки. Відповідно до ч.1 ст.553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Відповідно до п.2.2 Договору поруки, у разі невиконання Боржником своїх зобов`язань за Основним договором Кредитор має право пред`явити свої вимоги безпосередньо до поручителя, а поручитель зобов`язується негайно виконати Основне зобов`язання за Боржника. Згідно з п.2.3 Договору поруки, у випадку невиконання Поручителем вимоги кредитора, пред`явленої згідно з п.2.2 Договору, поручитель сплачує кредитору пеню із розрахунку подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент прострочення Поручителем виконання своїх зобов`язань за Договором, за кожен день прострочення. Відповідно до п.3.1 Договору поруки, сторони домовилися, що строк дії поруки, а саме: строк протягом якого кредитор має право пред`явити вимоги до Поручителя, становить 32 роки з дати укладення цього Договору(а.с.23,24) Судом встановлено, що між АТ «УКРСИББАНК» та відповідачем [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту, Позивачем належним чином виконані умови договору та надано відповідачу [PERSON] кредитні кошти в розмірі 431847 гривень. 68 коп. Відповідач [PERSON] у відповідності до договору поруки зобов`язалася перед банком відповідати за виконання зобов`язань [PERSON] перед банком за кредитним договором. [PERSON] в порушення вимог кредитного договору не здійснено своєчасну сплату визначених кредитним договором платежів, в результаті чого станом на 13.03.2020 року виникла заборгованість. Оскільки [PERSON] зобов`язалася відповідати перед банком за зобов`язання [PERSON] , суд приходить до переконання про необхідність стягнення солідарно з відповідачів заборгованості за кредитним договором у сумі 508461 грн. 51 коп. За таких обставин позовні вимоги підлягають задоволенню. VІ. Розподіл судових витрат. Відповідно до вимог ч.1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволено, то суд вважає необхідним стягнути з відповідачів на користь позивача по 3813 (три тисячі вісімсот тринадцять) грн. 46 коп. в рахунок відшкодування витрат понесених на сплату судового збору при подачі позовної заяви до суду. Щодо стягнення з відповідачів витрат на професійну правничу допомогу в сумі 7500 грн. 00 коп., суд зазначає наступне. Статтею 59 Конституції України визначено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно з ч. ч.1, 2 ст.15 ЦПК України, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків встановлених законом. Статтею 137 ЦПК України, встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат враховується : 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При відшкодуванні витрат на правничу допомогу розмір судових витрат встановлюється судом на підставі поданих доказів (договори, рахунки, акти виконаних робіт тощо). У такому випадку важливо, щоб договір про надання правничої допомоги був з прозорим ціноутворенням, аби суд міг об`єктивно оцінити вартість та обсяги роботи адвоката. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента у судовому процесі, сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження та ін.); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. При цьому недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам (наприклад, особисті розписки адвоката про одержання авансу). Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Відповідно до статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Згідно зі статтею 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Аналогічні правові висновки були зроблені у постановах Верховного Суду №826/1216/16 від 27.06.2018, № 922/1163/18 від 06.03.2019. Згідно практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, як зазначено в п. 95 Рішення у справі Баришевський проти України від 26.02.2015р., п. 88 Рішення у справі Меріт проти України від 30.03.2004р., заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Враховуючи зазначені положення законодавства, суд вважає, що позивач у справі належним чином документально не підтвердив витрати на правничу допомогу в розмірі 7500,00 гривень, а саме: не надав договору про надання правничої допомоги, розрахунку гонорару за надання правничої допомоги, акту виконаних робіт та розрахунковою квитанцією, тому не підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу. На підставі наведеного, ст.ст.263-265,273,279,280-281,354 ЦПК України, суд -

Outcome: partial