Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-10 00:00:00

Заступник керівника Жмеринської місцевої прокуратури Вінницької області звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі Вінницької обласної ради, Вінницької обласної клінічної лікарні ім. М.Пирогова до [PERSON] про відшкодування витрат на лікування, понесених закладом охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочину. Позовні вимоги мотивував тим, що вироком Барського районного суду Вінницької області у справі №125/2530/17-к від 13.03.2018 [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Під час розгляду справи судом встановлено, що 30 липня 2016 року біля 21 години 00 хвилин поблизу с. Йосипівці Барського району Вінницької області [PERSON] на третьому кілометрі автодороги зі сполученням м. Бар Вінницької області - с. Сеферівка Барського району Вінницької області, керуючи транспортним засобом марки "Fiat-Ducato", державний реєстраційний номер [NUMBER], рухаючись у напрямку із м. Бар Вінницької області в с. Сеферівка Барського району Вінницької області, при виконанні маневру, виїхав на зустрічну смугу руху та допустив зіткнення з транспортним марки "ВАЗ 210930-20", державний реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] Внаслідок зіткнення транспортних засобів водій [PERSON] отримав тілесні ушкодження та був госпіталізований до Барської ЦРЛ Вінницької області. Відповідно до висновку судово-медичного експерта Барського районного відділення Вінницького обласного бюро судово-медичної експертизи № 121 від 10 жовтня 2017 року у [PERSON] діагностовано закритий уламковий перелом середньої і верхньої третини лівого стегна зі зміщенням уламків; перелом коронок п'ятого та четвертого зуба верхньої щелепи справа в межах емалі; забійні рани обох колінних та лівого ліктьового суглобів; садна обличчя зліва; закритий уламковий перелом середньої і верхньої третини лівого стегна зі зміщенням уламків, не являлись небезпечним для життя в момент заподіяння, не супроводжувались небезпечними для життя явищами та за ознакою тривалого розладу здоров'я (більше 21 дня) належить до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості. Садна обличчя зліва, перелом коронок п'ятого та четвертого зуба верхньої щелепи справа в межах емалі, забійні рани обох колінних та лівого ліктьового суглобів за ступенем тяжкості належать до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров'я (більше 6 днів, але не більше 21 дня). У висновку судово-медичного експерта Барського районного відділення Вінницького обласного бюро судово-медичної експертизи №121 від 10.10.2017 року зазначено, що 05.08.2016 року хворий [PERSON] поступив на лікування до травматологічного відділення Вінницької обласної клінічної лікарні ім. Пирогова та виписаний 09.09.2017. Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень потерпілий [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні у Вінницькій обласній клінічній лікарні ім. М.І.Пирогова з 05.08.2016 по 09.09.2016 в травматологічному відділенні, у зв'язку з чим загальна вартість перебування [PERSON] у лікарні склала 10 743,66 грн; з 26.01.2017 по 03.02.2017 в травматологічному відділенні Вінницької обласної клінічної лікарні ім. М.І.Пирогова, загальна вартість лікування склала 4050,03 грн., всього витрат на загальну суму 14 793,69 гривень. Оскільки лікарня не здійснює захист інтересів держави, позов про стягнення витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину до суду не пред'явлений, відповідні витрати на користь лікувального закладу не відшкодовані. Ненадходження коштів до відповідного бюджету призводить до порушень діяльності зазначеного лікувального закладу щодо безоплатного надання медичних послуг населенню та порушує інтереси держави, внаслідок чого виникає передбачене законом право прокурора на звернення до суду з позовом для їх захисту. На час звернення до суду з позовом [PERSON] не відшкодував завдані його діями збитки, що є порушенням державних інтересів та підставою звернення прокурора до суду. У судовому засіданні представник позивача прокурор Хорошун М.Я. позов підтримав повністю, наполягав на його задоволенні з підстав, які викладені у позовній заяві. Представник Вінницької обласної ради Вінницької області у судове засідання не з'явився, наполягав у слуханні справи у їх відсутність, про що надіслав до суду відповідну заяву. Представник Вінницької обласної клінічної лікарні ім. М.І.Пирогова у судове засідання не з'явився. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, у якій зазначив, що позовні вимоги визнає у повному обсязі, справу просить розглядати за його відсутності. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Відповідно до даних довідки Вінницької обласної клінічної лікарні ім. М.І.Пирогова № 01-01-25/1145 від 25.05.2018 [PERSON] знаходився на лікуванні у травматологічному відділенні Вінницької обласної клінічної лікарні ім. М.І.Пирогова з 05.08.2016 по 09.09.2016 року, у зв'язку з чим загальна вартість перебування [PERSON] у лікарні склала 10 743,66 грн; також з 26.01.2017 по 03.02.2017 в травматологічному відділенні, загальна вартість лікування склала 4050,03 грн., а всього витрат на лікування на загальну суму 14 793,69 гривень. Таким чином, загальна вартість лікування хворого [PERSON] за час перебування у Вінницькій обласній клінічній лікарні ім. М.І.Пирогова складає 14 793,69 грн. Вироком Барського районного суду Вінницької області у справі №125/2530/17-к від 13.03.2018 [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Вінницька обласна клінічна лікарня ім. М.І.Пирогова є об'єктом спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області, управління якою здійснює Вінницька обласна Рада та є закладом охорони здоров'я - комунальним закладом, що надає медичну допомогу населенню. Відповідно до вимог ст. 56 ЦПК України прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за ново виявленими або виключними обставинами. Відповідно до ч. 3, 7 ст. 128 КПК України цивільний позов в інтересах держави пред'являється прокурором. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо злочин вчинено малолітньою або неповнолітньою особою, витрати на лікування потерпілого відшкодовуються особами, визначеними статтями 1178 і 1179 цього Кодексу. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров'я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Згідно з п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат» №11 від 07.07.1995, судам слід мати на увазі, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України №545 від 16.07.1993 (далі - Порядок). Як передбачено Порядком, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка - розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров'я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній (п.п. 3, 4 Порядку). Визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров'я або прокурора. У разі коли при ухваленні вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства за позовом вказаних юридичних осіб. У такому ж порядку відшкодовуються витрати на стаціонарне лікування особи, яка постраждала від злочину, в разі закриття кримінального провадження за нереабілітуючими обставинами. На підставі викладеного, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Відповідно до пп. 1п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» розмір судового збору за звернення до суду з позовом майнового характеру для юридичної особи становить 1відсоток ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (встановленого на 1 січня) та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення на користь держави 14 793,69 грн., тому судовий збір у даній справі з огляду на викладені вище положення закону становить 704 гривні 80 копійок, який слід стягнути з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved