Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до ТОВ «Євролізинг Україна» про захист прав споживача та витребування безпідставно здобутого майна. Свої вимоги позивач мотивує тим, що на сайті OLX.UA він знайшов транспортний засіб марка/модель GEELY EMGRAND Х 7, за ціною 174 000,00 грн.. Оскільки ця пропозиція зацікавила позивача, він в телефонному режимі звязався із продавцем (автосалон ТОВ «Євролізинг Україна»). В автосалоні розяснили, що на вказаний транспортний засіб акційна ціна. Для його придбання, потрібно зробити попередню оплату сумі 174 000 грн. на розрахунковий рахунок ТОВ «Євролізинг Україна», після чого для формальностей укласти договір лізингу і протягом декількох днів відповідач передасть в користування предмет лізингу. 17 липня 2015 року між ТОВ «Євролізинг Україна» та позивачем було підписано договір фінансового лізингу № 001886, згідно з умовами якого предметом фінансового лізингу є транспортний засіб GEELY EMGRAND Х 7. Цього ж дня, позивач на прохання відповідача перерахував йому 174 000 гривень, із зазначенням в призначенні платежу: авансовий платіж, згідно договору фінансового лізингу № 001886. Пізніше позивач зрозумів що його обманули щодо дійсної вартості автомобіля та не повідомили про сплату додаткових платежів, зокрема адміністративного платежу в розмірі 29 000 гривень. 20.07.2015 року [PERSON] написав заяву про розірвання договору з наданням реквізитів для повернення коштів. 25.08.2015 року відповідачем було повернуто частину коштів, а саме 87 000 гривень. [PERSON] вважає договір фінансового лізингу № 001886 від 17.07.2015 року неукладеним та просить суд стягнути з відповідача на його користь 87 000,00 гривень безпідставно сплачених коштів, як авансового платежу; 1794,82 гривень три відстоки річних; 4000,00 гривень моральної шкоди та 927,95 гривень судових витрат. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, про день, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Від представника позивача на адресу суду надійшла заява з проханням розглядати справу без його участі та участі позивача, позов підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач про день, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, в судове засідання свого представника не направили, причини неявки суду не повідомили, заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи у відсутність представника відповідача на адресу суду не надходило, і тому суд, на підставі ст. 224, 225 ЦПК України, вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Ознайомившись з матеріалами справи, дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. При цьому суд виходив із наступного. В судовому засіданні встановлено, що 17 липня 2015 року між відповідачем ТОВ «Євролізинг Україна» та позивачем [PERSON] було укладено договір фінансового лізингу № 001886, згідно з умовами якого предметом фінансового лізингу є транспортний засіб марка/модель GEELY EMGRAND Х 7, комплектація/ модифікація basic, обєм/тип двигуна 2,0. Також було підписано додатки № 1 та № 2 до даного договору. На виконання договору, 17.07.2015 року [PERSON] перерахував ТОВ «Євролізинг Україна» двома квитанціями 174 000,00 гривень, із зазначенням в призначенні платежу: авансовий платіж, згідно договору фінансового лізингу № 001886. В позовній заяві позивач вказав, що пізніше зрозумів що його обманули щодо дійсної вартості автомобіля та не повідомили про сплату додаткових платежів, зокрема адміністративного платежу в розмірі 29 000 гривень. 20.07.2015 року [PERSON] написав заяву про розірвання договору з наданням реквізитів для повернення коштів. 25.08.2015 року відповідачем було повернуто частину коштів, а саме 87 000,00 гривень. Вказане підтверджується матеріалами справи. Відповідно до визначених у даному договорі термінів, лізинговий платіж - щомісячний платіж, що сплачується лізингоодержувачем на користь лізингодавця у строки та розмірі відповідно до даного договору та до графіку покриття витрат та виплати лізингових платежів (план відшкодування та додаток № 3 до договору). Комісія за супроводження договору - грошові кошти сплачені за послуги супроводження договору, які сплачуються лізингоодержувачем у складі лізингового платежу. Розмір комісії за супроводження договору відображається у додатку № 3 до договору та становить погоджений сторонами відсоток. Договором також передбачено, що порядок та розмір сплати обсягу фінансування визначається у договорі та додатку № 3. Відповідно до п.2.1 договору фінансового лізингу № 001886, даний договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами та діє протягом 78 (сімдесят вісім) календарних місяців, але у будь якому випадку до повного виконання зобовязань сторонами за даним договором. Згідно п.16.13 договору, додатки до договору фінансового лізингу є невідємною частиною даного договору. Даним договором та статтею 17 договору фінансового лізингу № 001886 визначено, що додатками до даного договору є: додаток № 1 графік сплати авансового внеску; додаток № 2 специфікація; додаток № 3 графік покриття витрат та виплати лізингових платежів. Згідно п.8.5 договору, всі планові платежі, які визначаються у додатку № 1 та № 3 до даного договору сплачуються лізингоодержувачем, згідно вказаних додатків на підставі рахунків виставлених лізингодавцем. Відповідно до п. 17.2 Прикінцевих положень вказаного договору, підписання цього договору та додатків до нього є свідченням факту ознайомлення, розуміння сторонами та їх згоди з усіма визначеннями, умовами та змістом договору та додатків до нього. Згідно п.17.4 Договору підписанням даного договору та додатків до нього лізингоодержувач заявляє, що отримав усі конкретно викладені пояснення від представника ТОВ «Євролізинг Україна», що стосуються змісту договору та додатків до нього, проінформований про всі можливі витрати і ризики у зв`язку із укладенням та виконанням договору, уважно прочитав та зрозумів договір та додатки до нього. Згідно ст. 806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). Відповідно до ч.2 ст.6 Закону України «Про фінансовий лізинг» істотними умовами договору лізингу є: предмет лізингу; строк, на який лізингоодержувачу надається право користування предметом лізингу (строк лізингу); розмір лізингових платежів; інші умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Разом з тим, при підписанні вищевказаного договору фінансового лізингу сторонами не було підписано та не узгоджувався додаток №3 "Графік покриття витрат та виплати лізингових платежів між сторонами", який на думку суду, є істотною умовою вищевказаного договору фінансового лізингу, з чого суд робить висновок, що позивач не був чітко ознайомлений із графіком покриття витрат та виплати лізингових платежів. Будь яких доказів підписання додатку № 3 до договору фінансового лізингу № 001886 для суду надано не було. Відповідно до ч.1 ст. 15 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору. Інформація повинна бути надана споживачеві до придбання ним товару чи замовлення роботи (послуги). Згідно п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" від 06 листопада 2009 року № 9 не є укладеними правочини (договори), у яких відсутні встановлені законодавством умови, необхідні для їх укладення (відсутня згода за всіма істотними умовами договору; не отримано акцепт стороною, що направила оферту; не передано майно, якщо відповідно до законодавства для вчинення правочину потрібна його передача тощо). При визнанні правочину (договору) неукладеним можуть заявлятися лише вимоги, передбачені главою 83 книги п'ятої ЦК України. Таким чином, враховуючи все вищезазначене, суд вважає неукладеним договір фінансового лізингу від 17.07.2015 року між ТОВ «Євролізинг Україна» та [PERSON], оскільки сторонами при підписанні вищевказаного договору фінансового лізингу не було узгоджено та підписано додаток № 3 «Графік покриття витрат та виплати лізингових платежів між сторонами», що є невід'ємною частиною даного договору, що на думку суду є не погодженням усіх істотних умов договору. Згідно ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на які воно було набуте, згодом відпала. Враховуючи вищенаведене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ТОВ «Євролізинг Україна» на користь позивача [PERSON] 87 000,00 гривень безпідставно отриманих коштів. Крім того, відповідно до ст.1214 ЦК України у разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними (стаття 536 ЦК України). Згідно ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Враховуючи вищевказане, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача в користь позивача три проценти річних в сумі 1 794 гривні 82 копійки. Щодо позовної вимоги про стягнення моральної шкоди в розмірі 4000,00 гривень, то суд відмовляє у її задоволені через відсутність обгрунтування. На підтвердження вказної позовної вимоги, позивачем не надано до суду жодного належного та допустимого доказу. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати, і тому суд вважає за доцільне стягнути з відповідача в користь позивача, понесені ним витрати на оплату судового збору в сумі 887 гривень 95 копійок, відповідно до розміру задоолених позовних вимог. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial