Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-28 00:00:00

До суду з позовними вимогами звернувся [PERSON], який зазначив, що у зв'язку з заборгованістю по аліментах на користь [PERSON] державним виконавцем для забезпечення виконання рішення суду накладено арешт на все майно боржника, але на даний час виконавче провадження закінчено, у зв'язку з чим позивач просив зняти арешт та заборону відчуження з усього майна, накладеного постановою старшого державного виконавця Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції 06.02.2012р. В судовому засіданні позивач вимоги позову підтримав та просив його задовольнити в повному обсязі, поключись на викладені в позові обставини, та вказав, що заборгованість по аліментам не сплачена, а наявність арешту перешкоджає йому оформити право на спадщину. Відповідач [PERSON] та представник першого Суворовського відділу державної виконавчої служби одеського міського управління юстиції до суду не з'явились, відповідачі повідомлялись про час та місце розгляду справи, звернулись до суду з заявами про розгляд справи у їх відсутність. [PERSON] заперечувала в поданій заяві проти задоволення позову, посилаючись на наявність заборгованості по аліментам, в яких має потребу дитина. Вислухавши пояснення позивача, вивчивши надані докази та дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. З метою примусового виконання виконавчого листа № 2-1724, виданого 09.04.2001р. Суворовським районним судом м.Одеси про стягнення аліментів з позивача на користь [PERSON] постановою старшого державного виконавця 06.02.2012р. було накладено арешт на все майно [PERSON] та здійснено заборону його відчуження (а.с. 5, 7). 13.09.2013р. у зв'язку з закінченням строку виконання виконавчого документа виконавче провадження було закінчено, сума боргу на момент повноліття дитини склала 12 068,41 грн. (а.с. 8, 9). Згідно ст.ст. 319 - 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майно на власний розсуд, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 41 Конституції України передбачено непорушність права приватної власності. Непорушність права власності полягає в його недоторканості, а в водночас і в недоторканості самого майна власності. Всі особи мають утримуватися від безпідставного заволодіння майном власника та завдання йому шкоди. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема і з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.ст.316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За положеннями ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Разом з тим, відповідно до положень ч.5 ст. 124 Конституції України судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України. Та примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу й примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України "Про державну виконавчу службу" - ст. 2 Закону України „Про виконавче провадження". Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 6 від 27.08.76 «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» «за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним. Відповідачами в справі суд притягує боржника, особу, в інтересах якої накладено арешт на майно, і в необхідних випадках - особу, якій передано майно, якщо воно було реалізоване». Аналогічна позиція щодо належних відповідачів при розгляді позовів про зняття арешту ( боржник та особа, в інтересах якої накладено арешт) викладена в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 26.12.2003 N 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» - п. 16. Стаття 60 Закону України „Про виконавче провадження" передбачає підстави та випадки для зняття арешту з майна (Особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. З майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу для зняття арешту. У разі наявності письмового висновку експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв'язку із значним ступенем його зносу, пошкодженням або в разі якщо витрати, пов'язані із зверненням на таке майно стягнення, перевищують грошову суму, за яку воно може бути реалізовано, арешт з майна боржника може бути знято за постановою державного виконавця, що затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копії постанови державного виконавця про зняття арешту з майна надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення сторонам та відповідному органу для зняття арешту). Разом з тим, як убачається з матеріалів справи та пояснень позивача, заборгованість по аліментам [PERSON] не сплачена - тобто зобов'язання не виконане належним чином, [PERSON] заперечує проти скасування арешту, тому підстав для задоволення позову у суду не має, у зв'язку з чим в задоволенні позову має бути відмовлено в повному обсязі.

Outcome: dismissed