Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду\~ з позовом, в якому просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачкою [PERSON] , зареєстрований 29 серпня 2018 року у Станично-Луганському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області, актовий запис № 283. Позов обґрунтовано тим, що спільне життя сторін не склалося. В сім`ї відбувалися сварки, які призвели до того, що позивач та відповідач стали зовсім чужими людьми. Разом господарства не ведуть, спілкування між ними тривалий час відсутнє, сім`я фактично припинила своє існування. Шлюбні відносини припинені. Спільних дітей подружжя не має. Позивач стверджує, що вони з відповідачем неодноразово обговорювали питання щодо розірвання шлюбу за згодою сторін, тому що вона також не бажає продовжувати шлюбні відносини. Проте, добровільно розірвати шлюб в органах ДРАЦС відповідач не бажає та знаходить постійно особисті причини. Позивач переконаний, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе, оскільки збереження шлюбу суперечить його інтересам, просить розірвати шлюб. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, в своїй позовній просить суд розглянути справу без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с.22з.б.). Відповідач [PERSON] про час та місце розгляду справи повідомлена відповідно до ст. 12-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», якою передбачено повідомлення учасників справи про дату судового засідання через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, у встановлений судом строк до суду не з`явилася, причину неявки суду не повідомила, відзив на позовну заяву не надала, зустрічний позов до суду не пред`являла. Враховуючи положення ст. 280 ЦПК України, а також те, що відповідач належним чином повідомлена про дату, час і місце судового розгляду, про причини неявки суду не повідомила, відзив на позов не подала, а також, враховуючи те, що позивач проти заочного вирішення справи не заперечує, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд\~справи здійснюється\~судом за\~відсутності учасників\~справи,\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі викладеного, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін по наявним матеріалам в справі. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Так, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 29 серпня 2018 року у Станично-Луганському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області, актовий запис № 283. На даний час сторони проживають окремо один від одного, шлюбні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть. Вони втратили почуття любові один до одного. Фактично шлюбні відносини між сторонами припинилися. Від шлюбу дітей не мають. Суд бере до уваги положення ст. 24 СК України, яка визначає однією з основних ознак шлюбу його добровільність, передбачивши, що примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст.112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї суперечитиме інтересам одного з них. Як вбачається із п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійним та поділ спільного майна подружжя»\~ проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. У ст. 17 Закону України № 3477-IV від 23 лютого 2006 року "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", зазначено, що "суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права". Частина перша ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя. Поняття «приватного та сімейного життя» ЄСПЛ не є чітко визначеним, і охоплює широкий спектр питань, серед яких, зокрема, є права особи на приватний простір, право визначати своє приватне життя (справа «Пек проти Сполученого Королівства» від 28 січня 2003 року, заява №44647\\98). При вирішенні спору про розірвання шлюбу суд враховує, що позивач та відповідач не проживають сім`єю, мають різні погляди на життя, між сторонами припинилися шлюбні стосунки, вони перестали вести спільне господарство й проживають окремо. За таких обставин суд приходить до висновку, що причини, які викликали позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, подальше сумісне проживання подружжя і збереження сім`ї стали неможливими, їх сім`я існує формально. Суд вважає, що сім`я розпалась, а тому шлюб між ними слід розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved