Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-31 00:00:00

ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» звернулось в суд із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №5407С17 від 13 липня 2007 року. Вимоги заявленого позову мотивовані тим, що 13 липня 2007 року між ВАТ «Державний експортно-імпортний банк України» (правонаступником якого є ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України") та [PERSON] було укладено кредитний договір №5407С17, згідно з яким позивач надав відповідачці кредит в сумі 95000 доларів США з кінцевою датою погашення - 12 липня 2014 року. Відповідно до п.2.2.1. цього договору, позичальниця зобов'язувалась щомісячно сплачувати банку проценти за користування кредитом у валюті кредиту у розмірі річної процентної ставки, яка визначається наступним чином: LIBOR (12m)+8,67 %, але не нижче 14 % річних. 31 травня 2010 року між позивачем та [PERSON] укладено додатковий договір №5407С17-1 до кредитного договору №5407С17 від 13 липня 2007 року. Згідно пунктів 1 та 3 вищевказаного додаткового договору, підпункт 2.2.2. кредитного договору №5407С17 від 13 липня 2007 доповнено другим абзацом наступного змісту: «починаючи з 01 травня 2010 року плата за управління кредитом не нараховується» та встановлено з 01 травня 2010 року процентну ставку за користування кредитом у розмірі 0,1 % річних. Відповідачка взяті на себе зобов'язання за кредитним договором №5407С17 від 13 липня 2007 року не виконала. Станом на 09 липня 2015 року її заборгованість за вищевказаним кредитним договором, а саме по нарахованих і несплачених процентах, складала 144 долари США 99 центів. Банк просить стягнути з [PERSON] вказану заборгованість та суму сплаченого судового збору. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачка в судове засідання повторно не з'явилась. Про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку. Причини неявки суду не відомі. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином в установлений законом строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Ст. 610 ЦК України визначає, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Встановлено, що 13 липня 2007 року між ВАТ «Державний експортно-імпортний банк України» (правонаступником якого є ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України") та [PERSON] укладено кредитний договір №5407С17, згідно з яким позивач надав відповідачці кредит в сумі 95000 доларів США з кінцевою датою погашення - 12 липня 2014 року. Відповідно до п.2.2.1. вищевказаного кредитного договору, позичальниця зобов'язувалась щомісячно сплачувати банку проценти за користування кредитом у валюті кредиту у розмірі річної процентної ставки, яка визначається наступним чином: LIBOR (12m) + 8,67 %, але не нижче 14 % річних. Пунктом 2.5.1. кредитного договору №5407С17 від 13 липня 2007 року визначено, що позичальниця сплачуватиме банку проценти за користування кредитом в розмірі, зазначеному в п.п.2.2.1. цього договору, у валюті кредиту. Такі проценти нараховуються на фактичну суму заборгованості за кредитом, із розрахунку фактичної кількості днів періоду нарахування процентів на основі банківського року і підлягають сплаті з 1 по 15 число кожного місяця. 31 травня 2010 року між ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» та [PERSON] укладено додатковий договір №5407С17-1 до кредитного договору №5407С17 від 13 липня 2007 року. Згідно пунктів 1 та 3 вищевказаного додаткового договору, підпункт 2.2.2. кредитного договору №5407С17 від 13 липня 2007 року доповнено другим абзацом наступного змісту: «починаючи з 01 травня 2010 року плата за управління кредитом не нараховується» та встановлено з 01 травня 2010 року процентну ставку за користування кредитом у розмірі 0,1% річних. Як вбачається з розрахунку, представленого ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України», станом на 09 липня 2015 року заборгованість [PERSON] по нарахованих та несплачених процентах за кредитним договором №5407С17 від 13 липня 2007 року складала 144 долари США 99 центів. Оскільки відповідачка свої зобов'язання перед ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» не виконала, з неї в користь позивача слід стягнути наявну заборгованість. Відповідно до вимог ч.1 ст. 88 ЦПК України, з [PERSON] також слід стягнути в користь ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» сплачений при зверненні до суду судовий збір. На підставі ст.ст. 526; 536; 1048; 1054 ЦК України,

Outcome: approved