Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-07 00:00:00

В грудні 2016 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування. 27.01.2017 року, в порядку ст.27, 31 ЦПК України, позивач надала суду позовну заяву про збільшення розміру позовних вимог, відповідно до якої просить суд: - встановити юридичний факт належності [PERSON] державного акту на право приватної власності на землю серія [NUMBER], на земельну ділянку площею 0,1248 га, яка розташована на території [ADDRESS], виданого на ім'я [PERSON]; - визнати за нею, [PERSON], право власності на земельну ділянку, площею 0,1248 га, яка розташована на території [ADDRESS], згідно державного акту на право приватної власності на землю серія [NUMBER], в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер [INFO]; - визнати за нею, [PERSON], право власності на житловий будинок з усіма господарськими будівлями та спорудами, а саме: житловий будинок- А; загальною площею 59,3 кв.м., житловою площею 23,8 кв.м.; веранда - а; сарай - Б; погріб - П/Б; сарай - Б1; сарай - б; убиральня - В, що розташований в [ADDRESS], який фактично успадкував [PERSON], який помер [INFO], після смерті своєї матері [PERSON], яка померла [INFO]. Вимоги за позовом в остаточній редакції позивач обґрунтовує таким. [INFO] помер її батько [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина за законом, оскільки особистого розпорядження на випадок свої смерті спадкодавець не вчинив. До складу спадкової маси увійшла земельна ділянка, загальною площею 0,1248 га, розташована на території [ADDRESS], та належала спадкодавцеві на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія [NUMBER], однак оригінал документа ще за життя спадкодавця було втрачено. При цьому, із архівної копії документа встановлено, що в Державному акті допущено помилку в частині зазначення прізвища власника замість правильного "[PERSON]" вказано із помилкою "[PERSON]". Вона, [PERSON], спадщину прийняла, будучи неповнолітньою та шляхом звернення її матері [PERSON] до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у межах шестимісячного строку. Інші спадкоємці за законом чи за заповітом відсутні. Проте державний нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказану земельну ділянку. Відмова нотаріуса була оформлена у виді постанови та мотивована тим, що заявником не було пред'явлено документу, який би посвідчував право власності спадкодавця на таке майно, а архівна копія містить помилки. Крім цього, до складу спадкової маси увійшов житловий будинок, що розташований в [ADDRESS], який фактично успадкував [PERSON], який помер [INFO], шляхом постійного проживання із своєю матір'ю [PERSON], яка померла [INFO]. Реалізувати своє право на спадщину на вказаний об'єкт нерухомості позивач в нотаріальному порядку також позбавлена можливості, оскільки житловий будинок був успадкований [PERSON] після смерті її чоловіка, тобто її чоловіка та діда позивача, однак оригінал свідоцтва про право на спадщину за законом був втрачений. Приймаючи до уваги те, що спадщина належить спадкоємцям з моменту відкриття спадщини, а таке право позивача не визнається, позивач просив суд встановити факт належності правовстановлюючого документа спадкодавцеві та визнати за нею право власності на вищевказане нерухоме майно в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], який помер [INFO]. В судове засідання позивачка та її представник не з'явились. Представник позивача направив в адресу суду заяву, в якій вказав, що позов підтримує, просить його задовольнити, а розгляд справи здійснювати за його відсутності та відсутності представника. Представник відповідача селищний голова Турбівської селищної ради також в судове засідання не з'явився, будучи оповіщеним про день та час розгляду справи належним чином, на що вказує наявне в матеріалах справи рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. У відповідності до ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності, а тому суд прийшов до висновку про можливість задоволення клопотання позивача та представника позивача, а неявку представника відповідача суд визнає неповажною, отож не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, тому проводить його в даному судовому засіданні на підставі зібраних у справі доказів, в загальному порядку, при цьому не здійснюючи фіксування судового процесу технічними засобами. Дослідивши наявні у справі докази та давши їм оцінку в сукупності, встановивши правовідносини, що виникли між сторонами та норми законодавства які їх регулюють, суд прийшов до висновку про таке. [INFO] в м. Вінниці помер [PERSON], про що 07.12.2006 року виконкомом Турбівської селищної ради складено відповідний актовий запис № 91 та видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] (а.с. 4). Після його смерті відкрилась спадщина. З матеріалів спадкової справи, які були витребувані судом, встановлено, що своїм правом на спадкування скористалась дочка спадкодавця - позивач у справі [PERSON], будучи неповнолітньою на час відкриття спадщини, а тому її матір'ю від її імені було подано заяву про прийняття спадщини. Інші спадкоємці за матеріалами спадкової справи відсутні, отож позивач є єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] 22.07.2016 року державним нотаріусом Липовецької державної нотаріальної контори було винесено постанову про відмову у вчинені нотаріальної дії та видачі на ім'я [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], на земельну ділянку, що розташована по [ADDRESS]. Відмова нотаріуса була мотивована тим, що заявником нотаріусу не було надано правовстановлюючого документа, у зв'язку із його втратою. Як убачається із оголошення, що має місце в газеті «Липовецькі вісті (а.с.10), державний акт на право приватної власності на землю серія [NUMBER] виданий на ім'я [PERSON] втрачено. Факт належності [PERSON] Державного акту серія [NUMBER] виданого на ім'я [PERSON], підтверджується наступними доказами: копією архівного екземпляра Державного акту на право приватної власності на землю серія [NUMBER], виданого 20.12.2000 року Турбівською селищною радою народних депутатів на ім'я [PERSON], відповідно до якого встановлено, що земельна ділянка площею 0,1248 га розташована по [ADDRESS], цільове призначення - для обслуговування житлового будинку та господарських будівель; довідками виданими Турбівською селищною радою 02.04.2007 року за №845, 846, відповідно до яких констатовано, що рішенням 7 сесії 22 скликання від 26.01.1996 року, земельна ділянка, площею 0,12 га, що розташована по [ADDRESS], цільове призначення якої - для будівництва та обслуговування житлового будинку передана у приватну власність [PERSON]. На ім'я [PERSON] було видано 20.12.2000 року Державний акт на право приватної власності на землю серія [NUMBER]; Витягом із технічної документації з нормативної грошової оцінки земель від 02.09.2016 року за №321/86-1 наданим Відділом Держгеокадастру у Липовецькому районі, відповідно до якого власником землі, площею 0,1248 га по [ADDRESS] є [PERSON], хоча Державний акт виданий на ім'я «[PERSON]». Встановлені судом обставини, які були перевірені зібраними у справі доказами підтверджують факт належності Державного акту на право приватної власності на землю серія [NUMBER], виданого 20.12.2000 року Турбівською селищною радою народних депутатів, саме [PERSON], який помер [INFO]. За таких обставин суд задовольняє позовні вимоги в частині встановлення юридичного факту належності спадкодавцеві правовстановлюючого документа у виді Державного акта на право приватної власності на землю серія [NUMBER]. Аналізуючи зібрані у справі докази, суд дійшов до переконання, що також підлягає до задоволення вимога про визнання за позивачем права власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку, яка належала [PERSON] згідно Державного акту на право приватної власності на землю серія [NUMBER], оскільки у зв'язку із втратою Державного акту позивач позбавлена можливості реалізувати свої спадкові права в нотаріальному порядку, отож суд вважає за доцільне здійснити захист її порушених прав судом, приймаючи до уваги, що спадщина вважається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Що стосується позовних вимог про визнання права власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS] після смерті [PERSON], то варто вказати на таке. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON], підтвердженням чому є свідоцтво про смерть серія [NUMBER]. Згідно довідки виданої Відділом реєстрації актів цивільного стану Липовецького РУЮ Вінницької області, [PERSON] приходиться матір'ю [PERSON] Судом встановлено, що спадкова справа до майна померлої не заводилась. Натомість із довідки виданої виконавчим комітетом Турбівської селищної ради виданої 25.01.2017 року за №274 встановлено, що [PERSON] постійно проживав за адресою: [ADDRESS], з 08.09.1976 року в одному будинку з [PERSON] до дня її смерті [INFO], проживав один, доглядав матір, після її смерті проживав до дня своєї смерті [INFO]. Із довідки від 23.12.2016 року за №5608, судом встановлено, що інші особи за вищевказаною адресою не проживали та не були зареєстровані, [PERSON] спадщину прийняв фактично шляхом вчинення дій по утриманню майна. Згідно Інформаційної довідки виданої КП «ВООБТІ» від 27.09.2016 року та Технічного паспорта, судом встановлено, що згідно матеріалів інвентаризаційної справи №366 від 31.12.2012 року, право власності на житловий будинок по [ADDRESS], зареєстровано за [PERSON] на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] виданого 06.02.1979 року за №272. Як убачається із оголошення в газеті «Липовецькі вісті» Свідоцтво про право на спадщину видане на ім'я [PERSON] 06.02.1979 року за №272, втрачено. Зібрані у справі докази підтверджують, що [PERSON] увійшов до кола спадкоємців першої черги за законом, як син спадкодавця [PERSON], спадщину прийняв у відповідності до ст.548, 549 ЦК УРСР, які були чинними на час відкриття спадщини, отож спадщина у вигляді житлового будинку по [ADDRESS], вважається такою, що належить спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Позивач є спадкоємцем [PERSON], що доведено наведеними вище доказами, спадщину прийняла, однак реалізувати своє право на прийняття спадщини у вигляді вказаного об'єкта нерухомості позбавлена можливості за відсутності правовстановлюючого документа, у зв'язку із його втратою. Можливість нотаріального порядку є виправданою за наявності правовстановлюючих документів, однак в даному випадку, суд вважає за доцільне здійснити захист порушених прав позивача в судовому порядку, оскільки документи втрачені, а право позивача оспорюється. За таких обставин, суд дійшов до переконання, що позовні вимоги у цій частині також підлягають до задоволення, тому суд задовольняє позов у повному обсязі. На підставі вищевикладеного, ст. ст. 1223, 1225, 1258, 1261, 1268, 1270, 1275, 1296, 1297, 1298 ЦК України,

Outcome: approved