Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-11 00:00:00

В обґрунтування своєї заяви [PERSON] вказав, що він народився [INFO] у м. Світловодську Кіровоградської області. Деякий час проживав в [ADDRESS] у бабусі, [PERSON] , мати весь час працювала у м. Світловодську. З 1990 р. вони переїхали до м. Світловодська, де він відвідував ДНЗ «Улыбка». Згодом матір уклала шлюб з громадянином [PERSON] . [INFO] у заявника народилась сестра [PERSON] , яка до цього часу проживає у м. Світловодську. Заявником зазначено, що в місті Світловодськ він проживав до 1994 р., З жовтня 1994 року по 31.01.2000 року він поживав в селі Білецьківка та навчався в Білецьківській середній школі. В подальшому, в зв`язку з притягненням його до кримінальної відповідальності, [PERSON] не звертався за отриманням паспорту громадянина України. В 2019 році, звернувшись до міграційної служби з заявою про отримання паспорту йому було відмовлено, оскільки відсутня інформація, яка підтверджувала б його постійне проживання на території України, станом на 24.11.1991 рік. На підставі вищевикладеного, з урахуванням уточнення заявленої вимоги, просив суд: -встановити юридичний факт того [PERSON] , [INFO] як особи яка в неповнолітньому віці постійно проживала разом з матір`ю [PERSON] [INFO] , на території України станом на 24.08.1991 року. В судовому засіданні, заявник та його представник заяву про встановлення юридичного факту підтримали та просили задовольнити. Розглянувши матеріали справи, дослідивши доводи заяви та наявні у справі докази, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що заявник вчасно не звернувся з заявою про отримання паспорту громадянина України. 10.07.2019 року, заявник звернувся до Управління державної міграційної служби України Кременчуцького РВ УДМС України в Полтавській області з заявою про отримання паспорту. За результатами розгляду даної заяви, [PERSON] відмовлено у видачі паспорту, оскільки документи для оформлення паспорту подані не в повному обсязі, тому не встановлено належність заявника до громадянства України. Заявник стверджував, що з народження постійно проживав на території України, а тому просив суд встановити факт його постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності держави Україна, так як без встановлення даного факту він позбавлений можливості отримати паспорт громадянина України. Згідно статті 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України, встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Так, судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] , в місті Світловодськ, Кіровоградської області, Україна, мати - [PERSON] (українка), батько - [PERSON] (українець), що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] повторно виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Світловодського міського управління юстиції Кіровоградської області, 02.09.2002 року. З 10.07.1991 року по 19.10.1994 року заявник разом з матір`ю був зареєстрований за адресою [ADDRESS] , що підтверджується Довідкою КП «Житлосервіс 2012» Вих № 6392 від 10.07.2019 року. Відповідно до копії трудової книжки матері заявника - [PERSON] , в подальшому « [PERSON] » (на підставі свідоцтва про шлюб [NUMBER] від 22. 22.06.1991 року), судом встановлено, що вона безперервно здійснювала трудову діяльність на території України, починаючи з 1981 року - 1997 рік ( [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 01.10.2012 року). З 1991 року, [PERSON] навчався в школі м. Світловодська, Кіровоградської області, та вибув з 3 класу (наказ №29), що підтверджується Довідкою ЗОШ І-ІІІ ступенів № 1 від 14.08.2008 року; - Також, судом встановлено, що [PERSON] в подальшому перебував на території України, що підтверджується наступними доказами: -вироком Кременчуцького районного суду Полтавської області від 19.08.2002 року, відповідно до якого [PERSON] визнано винним за ч. 1 ст. 115 КК України та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75, 76 КК звільнено від відбування покарання з випробуванням на строк - 3 роки; -постановою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 01.10.2004 року скасовано звільнення від відбування покарання та направлено [PERSON] для відбування покарання у виді 5 років позбавлення волі; -постановами Кременчуцького районного суду Полтавської області від 26.02.2010 та 25.02.2011 року, відповідно до яких, відносно [PERSON] встановлено адміністративний нагляд; -вироком Кременчуцького районного суду Полтавської області від 18.11.2011 року, відповідно до якого [PERSON] визнано винним за ч. 2 ст. 263 КК України та призначено покарання у виді громадських робіт строком на 120 годин; -вироком Кременчуцького районного суду Полтавської області від 15.04.2013 року, [PERSON] визнано винним за ч. 2 ст. 279 КК України та призначено покарання у виді обмеження волі строком на 3 роки 6 місяців; З 19.07.2015 року, заявник відбував покарання у ДУ «Кременчуцька виправна колонія (№69) та 19.07.2017 року, звільнений умовно - достроково, що підтверджується довідкою про звільнення серії ПОЛ № 00923. Відповідно до листа Білецьківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області від 08.09.2020 року № 953/18-02-19 встановлено, що від 14.11.1994 року [PERSON] разом з матір`ю переїхали до с. Білецьківка, Кременчуцького району та проживали по [ADDRESS] . Станом на 20.07.2020 року, [PERSON] зареєстрований по [ADDRESS] . Також відповідно до Акту від 30.07.2020 року складеним зі слів свідків: [PERSON] та [PERSON] , підтверджується, що заявник проживав разом з матір`ю за вищезазначеною адресою, в період з листопада 1994 року по теперішній час, за винятком часу перебування [PERSON] в місцях позбавлення волі. Згідно ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення, заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання. Відповідно до листа Верховного суду України від 01.01.2012 року "Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення" роз`яснено, що у порядку ч. 2 ст. 256 ЦПК (ст. 315 ЦПК згідно змін від 15.12.2017 р.) суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України. Для встановлення факту належності до громадянства України відповідно до положень ст. 256 ЦПК (ст. 315 ЦПК згідно змін від 15.12.2017 р.) та залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути зокрема заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 р. П. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України» встановлено, що громадянами України є: усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Відповідно до п. 4 ст. 3 Закону, особи, зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, є громадянами України з 24 серпня 1991 року. Відповідно до ст. 8 Закону, особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. З аналізу вищезазначених норм, вбачається, що для встановлення факту належності особи до громадянства України за п. 1 ч.1 ст. 3 та ст. 8, Закону України «Про громадянство України» за відсутності підтверджуючих документів щодо проживання на території України надається рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року або факт постійного проживання хоча б одного з її батьків до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України». З досліджених матеріалів справи та доказів наданих заявником, а саме копії трудової книжки суд вбачає, що матір [PERSON] - [PERSON] постійно проживала на території яка стала територією України, а також станом на день проголошення незалежності України - 24.08.1991 року так як перебувала в трудових відносинах з ДП Завод «Калькулятор» та займала посаду кладовщика, в період з 16.11.1988 - 24.05.1994 рік. Оскільки, суд вважає встановленим, що матір заявника постійно проживала на території України, зокрема з 1981 року по день смерті [INFO] , суд доходить висновку про наявність правових підстав для встановлення юридичного факту постійного проживання заявника на території України станом на 24.08.1991 року, так як в даний період [PERSON] , [INFO] був неповнолітньою особою, та проживав разом з матір`ю.

Outcome: approved