Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-07 00:00:00

із позовною заявою про визнання за законом права власності на спадкове майно у суд звернулися [PERSON], [PERSON] до Лихолітської сільської ради Козелецького району Чернігівської області з вищевказаними позовними вимогами. Позовні вимоги мотивовані тим, що після смерті чоловіка та батька позивачів [PERSON], який помер 28 березня 2010 року, залишилося спадкове майно, яке як спадщину у визначений строк позивачі прийняли, проте оформити право власності на земельну ділянку площею 2,4110 га позивачі не можуть з огляду на те, що державний акт на цю земельну ділянку був втрачений. В матеріалах справи міститься: - заява позивачів про розгляд справи за їх відсутності та про підтримання позовних вимог; - заява за підписом голови Лихолітської сільської ради Козелецького району Чернігівської області про розгляд справи за відсутності представника ради та визнання позовних вимог; - від Відділу Держземагенства у [PERSON] районі Чернігівської області надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника. За таких підстав суд визнав за можливе розглядати справу за відсутності сторін на підставі доказів, наявних в матеріалах справи. На підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України в силу неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України в разі визнання позовних вимог відповідачем суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд дійшов наступних висновків. При судовому розгляді цивільної справи встановлено, що [PERSON] помер 28 березня 2010 року, згідно копії свідоцтва про смерть І-ЕЛ № 136126. Після смерті [PERSON] [PERSON] районною державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа, з копії якої вбачається, що: 01 липня 2010 року [PERSON] подала заяву про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON]. Відповідно до довідки, виданої Виконавчим комітетом Лихолітської сільської ради Козелецького району Чернігівської області № 92 від 03.06.2015 року [PERSON] на день смерті був зареєстрований за адресою: [INFO], і мав слідуючий склад сім'ї [PERSON] (дочка) та [PERSON] (внук). З огляду на те, що [PERSON] постійно проживала разом із спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини, вона вважається такою, що прийняла спадщину, оскільки протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, вона не заявила про відмову від неї (ч. 3 статті 1268 ЦК України), що вбачається з копії матеріалів спадкової справи. Згідно зі Свідоцтвом про шлюб серії І-ЕЛ № 084021 [PERSON] взяла шлюб з [PERSON] та взяла прізвище чоловіка [PERSON]. Згідно зі Свідоцтвом про шлюб серії І-ЕЛ № 060075 [PERSON] взяла шлюб з [PERSON] та взяла прізвище чоловіка [PERSON]. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 Про судову практику у справах про спадкування розяснено, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. 24 травня 2007 року на імя [PERSON] на підставі розпорядження [PERSON] районної державної адміністрації від 31 жовтня 2005 року № 394 було виготовлено та видано державний акт на право власності на земельну ділянку площею 2,41 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується копією Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 858975. Позивачі проситять визнати за ними право власності на земельну ділянку, оскільки державний акт було втрачено, про що в пресі розміщено відповідне оголошення. Згідно зі ст. ст. 81, 126 ЗК України право власності громадяни України набувають на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності, прийняття спадщини. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. У відповідності до ст. 152 ч.3 п. "а" ЗК України -" захист прав громадян та юридичних осіб здійснюється шляхом визнання прав". При розробленні технічної документації щодо встановлення меж земельної ділянки та внесенні до автоматизованої системи відомостей про земельні ділянки, належні [PERSON] на підставі: - Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 858975, було встановлено, що фактична площа земельних ділянок становить 0,1030 га, кадастровий номер 7422085100:06:003:0056, та 2,3080 га, кадастровий номер 7422085100:06:001:0056. Відповідно до п. 2 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 17 жовтня 2012 року, відомості Державного земельного кадастру є офіційними і вважаються об'єктивними та достовірними, якщо інше не доведено судом, тому суд вважає, що саме в витязі з Державного земельного кадастру більш повно та достовірно визначено площу земельної ділянки. Згідно з витягами з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 29 квітня 2015 року за вказаною вище земельною ділянкою відомості про обмеження у користуванні не зареєстровані. Таким чином, суд дійшов висновку, що за позивачами в порядку спадкування підлягає визнанню право власності на згадану вище земельну ділянку.

Outcome: approved