Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-23 00:00:00

В жовтні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про звернення стягнення на предмет іпотеки - земельну ділянку, площею 0,0626 га, та житловий будинок, розташовані по [ADDRESS], в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 28 серпня 2007 року в загальній сумі 1 497 306 грн. 39 коп. Посилаючись на те, що боржник [PERSON] не виконав свої зобов'язання за вказаним кредитним договором і в рахунок погашення боргу необхідно звернути стягнення на його зазначене нерухоме майно, яке було передане ним позикодавцю в іпотеку за договором від 28 серпня 2007 року. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про його час та місце був повідомлений належним чином, причини своєї неявки суд не повідомив. Суд, вважаючи за можливе провести розгляд справи за відсутності відповідача, оскільки проти цього не заперечує представник позивача, а відповідач належним чином повідомлений, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. 28 серпня 2007 року між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», яке вподальшому було реорганізоване в публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі - Банк), та [PERSON] був укладений кредитний договір № 11204755000 (далі - Договір),в якому сторони узгодили всі його умови. Відповідно до п.п. 1.1-1.3 Банк зобов'язався надати йому кредит в сумі 72000 доларів США на придбання нерухомості, зі сплатою 11,6 % річних за його користування та строком погашення до 28 серпня 2014 року. Сплата кредиту та відсотків за його користування повинна була здійснюватися щомісячними рівними платежами в розмірі 1260 доларів США. Крім того, позичальник сплачував одноразовокомісію за надання кредиту в розмірі 20 доларів США. Також, 28 серпня 2007 року, з метою забезпечення виконання зобов'язань за Договором, між Банком та [PERSON] був укладений договір іпотеки, за яким останній передав Банку в іпотеку своє нерухоме майно: житловий будинок з господарськими спорудами та земельну ділянку, площею 0,0626 га, виділену для його будівництва та обслуговування, розташовані по [ADDRESS]. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1049, ч. 1 ст. 1050 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути кредитодавцю кредит у строк та в порядку, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обов'язку виконання зобов'язання та повинен сплатити суму боргу та процентів, передбачених договором. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших атів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Також, положеннями ч. 1 ст. 546, ст. 572 та ст. 575 ЦК України передбачена можливість забезпечення виконання зобов'язання заставою нерухомого майна, яка є іпотекою. Правила про іпотеку землі та інші окремі види застав встановлюються законом. Так, згідно зі ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. За положеннями ст.ст. 37-39 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель має право звернути стягненя на предмет іпотеки за рішенням суду. Зматеріалів справи вбачається, що Банк повністю виконав взяті на себе зобов'язання за Договором, а позичальник навпаки, порушив його умови в частині своєчасної та повної сплати кредитних платежів, тому станом на 11 вересня 2014 року за ним утворилася загальна заборгованість в сумі 1 497 306 грн. 39 коп., яка складається з основного боргу за кредитом - 788 516 грн. 62 коп. та несплачених відсотків за користування кредитом - 708 789 грн. 77 коп. Вказана заборгованість до цього часу не погашена. В той же час, 8 грудня 2011 року між Банком та публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» був укладений договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, за яким до останнього перейшли від Банку права вимоги за кредитами, в тому числі й вимоги за Договором, укладеним із [PERSON] та забезпеченим договором іпотеки (а.с. 25-27). Між тим, відповідно до ч. 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого, як забезпечення кредитів в іноземній валюті», який набув чинності 7 червня 2014 року, протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "про заставу" та /або предметом іпотеки згідно із ст. 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв.м для квартири та 250 кв. м для житлового будинку. Відповідно довідки Мішково-Погорілівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області [PERSON] проживає в іпотечному будинку, тому суд приходить до висновку, що воно використовується ним як місце постійного проживання. Доказів того, що він має інше нерухоме житлове майно, суду не представлено. Площа його будинку не перевищує 250 кв.м. Таким чином будинок та земельна ділянка [PERSON], що розташовані в с. Мішково-Погорілове Жовтневого району Миколаївської області, які є предметом іпотеки, підпадають під дію мораторію, визначеного зазначеним вище Законом, і суд не може звернути стягнення на це майно до завершення мораторію. Відповідно до ст. 88 ЦПК України у разі відмови в задоволені позову судові витрати з відповідачів не стягуються. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed