Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-15 00:00:00

В лютому 2019 року позивач звернулася до суду з позовом [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач та відповідач є батьками малолітньої [PERSON], [INFO]. 30.04.2010 року шлюб між сторонами розірвано. [PERSON], [INFO] проживає разом із позивачем. З моменту припинення шлюбних відносин відповідач не приймає участі у виховані доньки, ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, матеріальної допомоги не надає, не піклується про фізичний та моральний розвиток дитини, не виявляє бажання у спілкуванні чи побачень з дитиною. У зв'язку із вищевикладеним, позивач просить суд позбавити відповідача батьківських прав відносно доньки [PERSON], [INFO]. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, від представника позивача - адвоката Мироненко В.О. до суду надійшла заява про розгляд справи у їх відсутність, заявлені позовні вимоги підтримують та просять суд їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечують. Представник третьої особи органу опіки та піклування виконавчого комітету Хмільницької міської ради Тишкевич Ю.І. суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність, щодо задоволення позовних вимог покладається на розсуд суду. Суду надав висновок щодо розв'язання спору від 26.03.2019 року № 107. Від представник органу опіки та піклування Хмільницької районної державної адміністрації Вінницької області до суду надійшла заява про розгляд спарви у його відсутність, щодо розбавлення [PERSON] батьківських прав відносно доньки [PERSON], [INFO], не заперечують. Відповідач у судове засідання не з'явився, причини неявки суду не відомі. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлений завчасно і належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки наявних у справі доказів достатньо для вирішення справи по суті та враховуючи, що належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання відповідач в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив та не подав відзив, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до ст. 280 ЦПК України ухвалив здійснювати заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. [INFO] народилася [PERSON], батьком якої є [PERSON], а матір'ю [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 10.02.2009 року. Відповідно до рішення Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 30.04.2010 року (а. с. 45) та свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 05.01.2011 року (а.с.7) шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Згідно довідки про склад сім'ї № 17-30/1201 (а.с.10) та домової книги (а.с.8-9), за адресою [ADDRESS] зареєстровані [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] та станом на час розгляду даної справи проживають [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Згідно довідки від 14.05.2018 року 07-21/627 за адресою [ADDRESS] проживають [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Батько дитини [PERSON] за вказаною адресою протягом тривалого часу не проживає, з дитиною після розлучення із [PERSON] не спілкується, не бере участі у її вихованні та духовним, фізичним розвитком не займається.(а.с.11) [PERSON] є ученицею 3-Б класу КЗ «ЗОШ І-ІІІ № 4» м. Хмільник. Навчається сумлінно, уроки без поважних причин не пропускає. До школи і з школи дитину постійно супроводжують дорослі. За час навчання її батько [PERSON] до школи не з'являвся, навчанням доньки не цікавився, що підтверджується характеристикою КЗ «ЗОШ І-ІІІ № 4».(а.с.12) Станом на 21.02.2019 року за [PERSON] наявна заборгованість по виплаті додаткових витрат на лікування доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 37 000,00 грн., що підтверджується довідкою-розрахунком заборгованості по виплаті додаткових витрат на лікування доньки (а.с.73) та станом на 31.03.2019 року наявна заборгованість по виплаті аліментів в розмірі 7726,64 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості по оплаті аліментів. (а.с. 71) Відповідно до довідки КУ «Хмільницька ЦРЛ від 26.04.2018 року [PERSON] перебуває на диспансерному обліку в лікаря офтальмолога.(а.с.18) У [PERSON] є наявне захворювання, а саме бронхіальна астма, що підтверджується випискою з медичної карки амбулаторного, стаціонарного хворого (а.с.24-32, 35-36, 38-44), випискою із історії хвороби № 391/14 (а.с.33), епікризом (а.с.34), довідкою № 231 (а.с.37) Згідно висновку від 26.03.2019 року № 107 орган опіки та піклування виконавчого комітету Хмільницької міської радивважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої доньки [PERSON], [INFO].(а.с.105-107). Суд приймає до уваги висновок органу опіки та піклування, оскільки цей висновок узгоджується з іншими дослідженими судом доказами та встановленими обставинами. Вирішуючи даний спір суд враховує наступне. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблею ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дітей. Крім того, ст. 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави - учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосованого закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересів дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки не піклуються про дитину. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно з ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Частиною 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Під час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім'ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. В абзаці 2 п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності, суд дійшов висновку, що факт ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини знайшов своє підтвердження, що відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164, ч. 3 ст. 164 СК України є підставою для позбавлення відповідача відносно малолітньої доньки [PERSON], [INFO], батьківських прав. При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 169 СК України, відповідач має право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Згідно із ч. 3 ст. 166 СК України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Однак, як вбачається з рішення Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 29.04.2009 року по справі № 2-466 з [PERSON] стягуються аліменти на користь [PERSON] на доньку [PERSON] в розмірі ј частини від усіх видів його заробітку. Також, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір в сумі 768, 40 грн. в дохід держави. На підставі Закону України "Про охорону дитинства", ст. ст. 150, 164, 166, 169 СК України,

Outcome: approved