Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-07 00:00:00

АТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Волинської обласної дирекції подано в суд позов до відділу державної виконавчої служби Шацького районного управління юстиції Волинської області, [PERSON] про звільнення майна з-під арешту. Вимоги обґрунтовано тим, що 26.09.2008 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] був укладений кредитний договір №014/1101/82/43876, на підставі якого [PERSON] отримав кредитні кошти в сумі 79 000,00 дол. США. Згідно з договором іпотеки №7555 від 26.09.2008 року кредит було забезпечено нерухомим майном [PERSON], а саме, земельною ділянкою площею 0,26 га, кадастровий №0725755100:03:016:0105, що розташована за адресою: [ADDRESS]. Після укладення договору іпотеки до Єдиного реєстру заборони відчуження об'єктів нерухомого майна 26.09.2008 року було внесено відповідний запис про заборону відчуження вказаного майна, що передане ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» на підставі іпотечного договору. У зв'язку з наявністю в [PERSON] заборгованості за вказаним кредитним договором, рішенням Шацького районного суду Волинської області від 07.10.2009 року, у справі №2169/09, було задоволено позовні вимоги банку про звернення стягнення на іпотечне майно, а саме, належну [PERSON] земельну ділянку площею 0,26 га, кадастровий №0725755100:03:016:0105, що розташована за адресою: [ADDRESS]. З метою врегулювання боргових зобов'язань [PERSON], 30 січня 2014 року за згоди АТ «Райффайзен Банк Аваль» було укладено попередній договір купівлі-продажу земельної ділянки, однак отриманої від продажу майна суми не вистачає для погашення визначеної судовим рішенням заборгованості [PERSON] перед банком. У зв'язку з ужиттям заходів для погашення наявної заборгованості [PERSON], спрямованих на реалізацію предмета іпотеки, банку стало відомо, що відділом державної виконавчії служби Шацького РУЮ Волинської області на підставі постанов від 11.11.2009 року, 17.08.2010 року, 02.12.2010 року, 28.07.2011 року, 07.10.2011 року, 27.06.2012 року накладено арешт на все нерухоме майно [PERSON], у тому числі, на земельну ділянку, що є предметом іпотеки. Позивач вважає, що вказаними постановами порушено його права іпотекодержателя за іпотечним договором. Зазначені постанови винесено, починаючи з 11.11.2009 року, тоді як банк здійснив реєстрацію заборони відчуження 26.08.2008 року. Тому позивач має пріоритет на задоволення своїх вимог за рахунок предмета застави. Арешт на вказане майно накладено в порушення вимог ч. 8 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 33, 39 Закону України «Про іпотеку», без відповідних виконавчих документів про звернення стягнення на предмет іпотеки. На підставі наведенного позивач просить суд звільнити з-під арешту нерухоме майно, а саме, земельну ділянку площею 0,26 га, кадастровий №0725755100:03:016:0105, що розташована за адресою: [ADDRESS], і належить [PERSON], що накладений згідно з постановами начальника відділу державної виконавчої служби Шацького районного управління юстиції Волинської області Мохнюка О.В. від 11.11.2009 року, 17.08.2010 року, 02.12.2010 року, 28.07.2011 року, 07.10.2011 року, 27.06.2012 року. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав суду письмову заяву, у якій зазначає, що позов підтримує, просить суд позовні вимоги задовольнити повністю. Представник відповідача відділу державної виконавчої служби Шацького районного управління юстиції Волинської області в судове засідання не з'явився, подав суду письмову заяву про розгляд справи за відсутності представника відповідача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, хоча булла належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, про причину неприбуття суд не повідомила. Дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити з таких підстав. Судом встановлено, що з метою забезпечення виконання зобов'язань за договором кредиту №014/1101/82/43876, укладеним 26.09.2008 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON], з [PERSON] укладено іпотечний договір №7555 від 26.09.2008 року і предметом іпотеки є належна їй земельна ділянка площею 0,26 га, кадастровий №0725755100:03:016:0105, що розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 4-8). Право вимоги за вказаним кредитним договором перейшло до АТ «Райффайзен Банк Аваль» на підставі протоколу Загальних зборів акціонерів №3б-45 від 14 жовтня 2009 року, що підтверджується статутом (а.с. 22-24). Рішенням Шацького районного суду Волинської області від 07.10.2009 року задоволено вимоги ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» про звернення стягнення на іпотечне майно, а саме, на належну [PERSON] земельну ділянку площею 0,26 га, кадастровий №0725755100:03:016:0105, що розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 11). Постановами начальника відділу державної виконавчої служби Шацького районного управління юстиції Волинської області Мохнюка О.В. від 11.11.2009 року, 17.08.2010 року, 02.12.2010 року, 28.07.2011 року, 07.10.2011 року, 27.06.2012 року накладено арешт на земельну ділянку площею 0,26 га, кадастровий №0725755100:03:016:0105, що розташована за адресою: [ADDRESS], і належить [PERSON], що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна (а.с. 15-21). Ст. 572 Цивільного кодексу України встановлено, що в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (ст. 575 ЦК України). Ст. 3 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що взаємні права і обов'язки іпотекодавця та іпотекодержателя за іпотечним договором виникають з моменту його нотаріального посвідчення. У разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом у черговості їх державної реєстрації. Згідно з ч.ч. 1, 2, 5 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитаріях цінних паперів. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувана, стягнення звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Відповідно до ч. 8 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку». Частинами 1, 3 статті 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотеко держателя. Таким чином, підставою для звернення стягнення на предмет іпотеки слід вважати рішення суду відповідного змісту, яке ухвалюється за результатами розгляду цього питання в позовному провадженні. За змістом ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження», накладення арешту на майно є одним з етапів звернення стягнення на нього. Відповідно до ч. 1 ст. 54 цього закону звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя. Отже, державний виконавець не має права звертати стягнення на заставлене майно на користь будь-яких третіх осіб, які не є стягувачами-заставодержателями, і звернення стягнення на таке майно має відбуватися за окремим виконавчим документом з урахуванням вимог ст. 33 Закону України «Про іпотеку». Постанови начальником ВДВС Шацького РУЮ Мохнюком О.В. винесено, починаючи з 11.11.2009 року, тоді як банк здійснив державну реєстрацію заборони відчуження майна 26.09.2008 року, тому позивач має пріоритет на задоволення своїх вимог за рахунок предмета застави. З огляду на викладене вимоги позивача про звільнення майна з-під арешу слід задовольнити. На підставі ст.ст. 572, 575, 590 ЦК України, ст.ст. 52, 54 Закону України "Про виконавче провадження", ст.ст. 33, 39 Закону України "Про іпотеку",

Outcome: approved