Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-26 00:00:00

Могилів-Подільський міжрайонний прокурор звернувся до суду з вказаним вище позовом. Позовна заява мотивована тим, що 30.09.2011 між [PERSON], як орендодавцем та ТОВ «Дністер-Агро», як орендарем укладений договір оренди земельної частки (паю), належної орендодавцю на праві власності, площа якої становить 1,8780 га і, яка розташована на території Бернашівської сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області. Орендар порушив умови взятих на себе зобов'язань по договору оренди, оскільки в 2013 році він не виплатив орендодавцю орендну плату. Така плата була сплачена лише в квітні 2014. Порушення умов договору оренди з боку відповідача також виразилось в тому, що він протягом усього часу дії договору не використовує орендовану землю за її цільовим призначенням, що призвело, зокрема, до занедбання земельної ділянки та пониження якісних показників ґрунту. Враховуючи зазначені обставини позивач просить суд ухвалити рішення про розірвання договору оренди землі та про зобов'язання відповідача повернути земельну ділянки її власнику. Прокурор та представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили суд позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти позовних вимог, надавши суду усні пояснення. Зазначив, що вважає недопустимими доказами листи Державної інспекції сільського господарства у Вінницькій області від 04.03.2014 та Вінницької філії державної установи «Інститут охорони ґрунтів України» від 05.02.2014, оскільки перевірки, що були проведені даними організаціями проведені з порушенням Закону через неповідомлення про їх проведення ТОВ «Дністер-Агро». Одночасно зазначив, що результати таких перевірок товариство не оскаржує. Не заперечував, що заборгованість перед орендодавцем щодо сплати орендної плати за 2013 рік дійсно існувала та була погашена в квітні 2014 року. Пояснив, що зі слів працівників ТОВ «Дністер-Агро» йому відомо, що орендована земельна ділянка використовується за цільовим призначенням, однак як саме і чи вирощувалась раніше і чи вирощується в даний час відповідачем сільськогосподарська продукція на орендованій землі йому невідомо. Заслухавши пояснення прокурора, представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази суд, вважає, що позов підлягає задоволенню, враховуючи таке. Як слідує з матеріалів справи [PERSON] є власником земельної частки (паю), площею 1,8780 га, яка розташована на території Бернашівської сільської ради, цільове призначення земельної ділянки: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Дана обставина підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку, серії ЯА № 803270 (а.с.23). Згідно витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки [PERSON], площею 1,8780 га., станом на 10.04.2014 така оцінка становить 36303,85 грн. (а. с. 19). 30 вересня 2011 року між позивачем та відповідачем укладено договір оренди вказаної вище земельної ділянки (далі - договір оренди) строком на 10 років. Договір оренди зареєстрований відділом Держкомзему у Могилів-Подільському районі Вінницької області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис 10 грудня 2012 року №052260004004733 (а.с.25). Згідно ст. 13 України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. В п. 1.1. договору оренди сторони погодили, що Орендодавець надає, а Орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку і, на виконання умов договору така земельна ділянка була передана відповідачу, що підтверджується Актом прийому-передачі земельної ділянки. Статтею 206 ЗК України встановлено, що використання землі в Україні є платним, а ч.4 ст. 2 Закону України «Про плату за землю» передбачено, що за земельні ділянки, надані в оренду, справляється орендна плата. Відповідно до ч.2 ст. 21 Закону України «Про оренду землі», розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Так, в договорі оренди сторони погодили, зокрема, що орендна плата вноситься Орендарем в розмірі 3% проіндексованої грошової оцінки земельної ділянки, що становить 619,57 грн. Орендна плата вноситься до 31 грудня кожного року оренди (п. п. 4.1.,4.2. договору оренди). Та обставина, що ТОВ «Дністер-Агро» порушено умови договору щодо строків сплати орендної плати та те, що таку плату за 2013 рік виплачено лише в квітні 2014 року визнано представником відповідача в судовому засіданні, а відтак дана обставина не підлягає доказуванню відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України. Пунктами 5.1-5.2 договору оренди передбачено, що земельна ділянка передається в оренду для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Цільове призначення земельної ділянки: землі сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Згідно п.9.4. орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку за її цільовим призначенням згідно з цим Договором. Як слідує з листа Інспекції сільського господарства у Вінницькій області від 04.03.2014 № 10-02/603/14 земельні ділянки сільськогосподарського призначення, які є в оренді ТОВ «Дністер-Агро» на території Бернашівської сільської ради Могилів-Подільського району не використовуються, посів сільськогосподарських культур не проводиться, заходи боротьби з бур'янами не застосовуються, земельні ділянки знаходяться в занедбаному стані (забур'янені та заліснені). В листі Вінницької філії державної установи «Інститут охорони ґрунтів України» від 05.02.2014 №81, вказано, що відповідно до матеріалів агрохімічного обстеження земель сільськогосподарського призначення, землі Бернашівської сільської ради, які в оренді ТОВ «Дністер-Агро» не використовується за своїм призначенням, що призвело до пониження якісних показників ґрунту, а саме тривалого зниження родючості, виведення земель із сільськогосподарського обороту у зв'язку з тривалим невикористанням товариством даних земель відбулося їх заліснення, що унеможливлює подальше використання для ведення сільськогосподарського виробництва. Згідно довідки Бернашівської сільської ради від 01.04.2014 № 55 ТОВ «Дністер-Агро» на території даної сільської ради земельні частки (паї) не обробляв з 2008 року. Додатком до довідки є список орендарів даного товариства, серед яких вказано також прізвище [PERSON] Заперечуючи проти позову представник відповідача пояснив суду, вважає недопустимими доказами листи Державної інспекції сільського господарства у Вінницькій області від 04.03.2014 та Вінницької філії державної установи «Інститут охорони ґрунтів України», оскільки перевірки, що були проведені даними організаціями він вважає такими, що проведені з порушенням Закону, оскільки про такі перевірки ТОВ «Дністер-Агро» не повідомляли. Одночасно зазначив, що результати перевірки товариство не оскаржує. Пояснив, що йому невідомо, чи вирощувалась відповідачем сільськогосподарська продукція на орендованій земельній ділянці, однак зі слів працівників ТОВ «Дністер-Агро» йому відомо, що вона використовується за цільовим призначенням. Стаття 60 ЦПК України наголошує, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Жодних доказів на підтвердження обставин, якими представник відповідача обґрунтовував заперечення, зокрема що ТОВ «Дністер-Агро» використовує орендовану землю за її цільовим призначенням, відповідно до умов договору оренди, представник відповідача суду не надав та не зазначив про наявність таких доказів. Згідно ч.4 ст. 10 ЦПК України суд роз'яснив представнику відповідача право на заявлення клопотання про призначення судової експертизи для визначення стану орендованої земельної ділянки, та наслідки не вчинення такої процесуальної дії. Разом з тим, представник відповідача відмовився від реалізації такого процесуального права. Встановлені в судовому засіданні обставини справи та вказані вище докази свідчать про порушення відповідачем, взятих на себе зобов'язань за договором оренди щодо використання земельної ділянки за цільовим призначенням та своєчасної сплати орендної плати. Відповідно до положень ст. 651 Цивільного кодексу України розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Статтею 15 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що істотними умовами договору оренди землі, зокрема є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальність за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду. Відповідно до положень статей 24 та 25 Закону України "Про оренду землі" орендар земельної ділянки має право самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі, а орендодавець має право вимагати від орендаря безпосереднього використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди землі та своєчасного внесення орендної плати. За змістом частини першої статті 32 Закону України "Про оренду землі" правовим наслідком невиконання орендарем обов'язків користуватися орендованою земельною ділянкою та вносити орендну плату згідно з умовами договору оренди землі є припинення договору оренди землі шляхом його розірвання. Відповідно до п. 12.4. договору оренди землі, дія договору припиняється шляхом його розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов'язків, передбачених договором. Згідно ч. 1 ст. 34 Закону України «Про оренду землі» у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов'язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця. Зважаючи на умови договору оренди та те, що відповідачем не виконано обов'язки, передбачені договором оренди щодо використання земельної ділянки за цільовим призначенням та своєчасного внесення орендної плати суд, вважає позовні вимоги обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного вище та

Outcome: approved