Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-15 00:00:00

Позивач [PERSON] акціонерне товариство «Дельта Банк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] Тхі Куєн про звернення стягнення на предмет іпотеки. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 19 жовтня 2007року між ПАТ «Кредитпромбанк» та [PERSON] Тхі Куєн був укладений кредитний договір №682-КМК-07, відповідно до якого банк відкриває позичальнику траншеву кредитну лінію в межах загальної суми 70000доларів США на строк з 19.10.2007року по 14.05.2010року. З метою забезпечення виконання грошових зобовязань за вказаним Договором про надання кредиту № 268-КМК-07 від 19.10.2007року іпотекодавець [PERSON] Тхі Куєн за договором іпотеки №268-ЗМК/1-07 від 19.10.2007року передав в іпотеку нерухоме майно: житлову квартиру №9, що знаходиться в будинку №134/16 по вулиці Павлова Академіка у місті Харкові, яка складається з трьох кімнат загальною площею 64,1 кв.м., житловою площею 42,5 кв.м. та належить Іпотекодавцю на праві власності на підставі Договору купівлі-продажу квартири від 16.06.2006року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] і зареєстрований в реєстрі за №2146 та зареєстрована у КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» 23 червня 2006року, книзі 1 за реєстраційним номером 5964365. Позичальник умови кредитного договору належним чином не виконує, про що неодноразово повідомлявся в тому числі й шляхом направлення письмової вимоги про виконання зобовязань згідно умов кредитного договору. Однак зобовязання не виконані, у звязку з чим за відповідачем наявна заборгованість у сумі 16256358,09грн. з яких: сума заборгованості за кредитом 522053,74грн.; пеня 15721382,67грн; сума за ставкою 3% від простроченої заборгованості по тілу 12921,68грн. В рахунок виконання основного зобовязання позивач має право звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття предмету іпотеки у власність згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі у порядку, передбаченому ст.ст. 36, 37 ЗУ «Про іпотеку». 20 травня 2013 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами. На підставі даного договору до ПАТ «Дельта Банк» перейшло право вимоги до відповідача у повному обсязі та на умовах, що існували у первісного кредитора. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити з підстав викладених у позові. Відповідач [PERSON] Тхі Куєн в судове засіданні не зявився, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, причину неявки в судове засідання не повідомив. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши надані суду докази, приходить до переконання, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. 19 жовтня 2007 року між ВАТ «Кредитпромбанк» (правонаступником якого є ПАТ «Кредитпромбанк») та [PERSON] Тхі Куєн було укладено кредитний договір №268-КМК-07, відповідно до умов якого банк надає кредит в рамках траншевої кредитної лінії в межах загальної суми 70000доларів США, що складає еквівалент 353500грн. Пунктом 9.1. Договору передбачено, договір набуває чинності з дня його підписання і діє до повного повернення позичальником заборгованості за кредитами та процентами, а при наявності простроченої заборгованості і пені за несвоєчасне повернення кредиту, сплату процентів /а.с.7-11/. Між ВАТ «Кредитпромбанк» та [PERSON] Тхі Куєн були укладені: додаткова угода №268-КМК-07 ДУ1 до кредитного договору №268-КМК-07 від 19.10.2007р.від 19.10.2007р., додаткова угода №268-КМК-07 ДУ2 до кредитного договору №268-КМК-07 від 19.10.2007р.від 28.09.2008р., додаткова угода №3 до кредитного договору №268-КМК-07 від 19.10.2007р.від 02.03.2009р., додаткова угода №268-КМК-07 ДУ4 до кредитного договору №268-КМК-07 від 19.10.2007р.від 19.03.2009р., додаткова угода №268-КМК-07 ДУ5 до кредитного договору №268-КМК-07 від 19.10.2007р. від 16.03.2009р., додаткова угода №6 до кредитного договору №268-КМК-07 від 19.10.2007р. від 25.03.2009р., додаткова угода №7 до кредитного договору №268-КМК-07 від 19.10.2007р. від 25.03.2009р., додаткова угода №268-КМК-07 ДУ7 до кредитного договору №268-КМК-07 від 19.10.2007р. від 08.04.2009р., додаткова угода №268-КМК-07 ДУ8 до кредитного договору №268-КМК-07 від 19.10.2007р. від 08.04.2009р., додаткова угода №268-КМК-07 ДУ9 до кредитного договору №268-КМК-07 від 19.10.2007р. від 12.06.2009р., додаткова угода №268-КМК-07 ДУ10 до кредитного договору №268-КМК-07 від 19.10.2007р. від 25.06.2009р., додаткова угода №268-КМК-07 ДУ11 до кредитного договору №268-КМК-07 від 19.10.2007р. від 25.06.2009р., додаткова угода №12 до кредитного договору №268-КМК-07 від 19.10.2007р. від 14.05.2010р. /а.с.12-36/. На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 19 жовтня 2007 року між ВАТ «Кредитпромбанк» та [PERSON] Тхі Куєн укладено іпотечний договір №268-ЗМК/1-07, відповідно до умов якого відповідач передала в іпотеку банку квартиру №9, що знаходиться в будинку №134/16 по вулиці Павлова Академіка у місті Харкові, яка складається з трьох кімнат загальною площею 64,1 кв.м., житловою площею 42,5 кв.м. та належить Іпотекодавцю на праві власності на підставі Договору купівлі-продажу квартири від 16.06.2006року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] і зареєстрований в реєстрі за №2146 та зареєстрована у КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» 23 червня 2006року, книзі 1 за реєстраційним номером 5964365 /а.с.37-42/. 20 травня 2013 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за договорами кредиту №268-КМК-07 та №268-ЗМК/1-07 від 19 жовтня 2010 року. На підставі даного договору до ПАТ «Дельта Банк» перейшло право вимоги до відповідача у повному обсязі та на умовах, що існували у первісного кредитора /а.с.47-53/. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплачені відсотки. Частиною 1 ст.546 ЦК України визначено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Статтею 572 ЦК України визначено, що в силу застави кредитор (заставодавець) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Відповідно до ст.575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Згідно зі ст.12 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання ? звернути стягнення на предмет іпотеки. Пунктом 2.1.1. договору іпотеки встановлено, що у разі невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем зобов'язань за кредитним договором іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за рахунок предмету іпотеки в повному обсязі переважно перед іншими кредиторами. Згідно з п.2.1.2. договору іпотеки у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених цим договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання зобов'язань за кредитним договором, а у разі невиконання іпотекодавцем цієї вимоги - звернути стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ст.590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічні положення мають місце в ст. 33 Закону України «Про іпотеки». За умовами вищевказаного іпотечного договору іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки відповідно до чинного законодавства України у разі, порушення Іпотекодавцем обовязків передбачених Кредитним договором або цим договором (п.1.3 іпотечного договору). А отже, позивач має право задовольнити свої вимоги за рахунок предмету іпотеки і пред'явлення позову про звернення стягнення є обґрунтованим. В силу ч.1 ст.37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Згідно з п.4.3 іпотечного договору задоволення вимог здійснюється, зокрема, шляхом набуття права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Таким чином, умови іпотечного договору містять відповідне застереження, що надає позивачу право набуття права власності на предмет іпотеки. Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 39 Постанови «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року № 5, суди мають виходити з того, що з урахуванням цих норм права не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки в такий спосіб і набуття іпотекодержателем права власності на нього за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється зі способом звернення стягнення, якщо його передбачено договором. Тому в разі встановлення такого способу звернення стягнення на предмет іпотеки в договорі іпотекодержатель на підставі частини другої статті 17 ЦК України має право вимагати застосування його судом. Також Верховним Судом України у Постанові від 11 грудня 2013 року по справі №6-124цс13 зазначено, що відповідно до ч.1 ст.37 Закону України "Про іпотеку", іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом права власності на предмет іпотеки, згідно зі ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виходячи з положень ч.2 ст.16 ЦК України, ч.3 ст.33, ст.36, ч.1 ст.37 Закону України «Про іпотеку» не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов'язань за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється зі способом звернення стягнення, якщо такий спосіб передбачено іпотечним договором. У звязку з неналежним виконанням умов кредитного договору №268-КМК-07 від 19.10.2007 року у [PERSON] Тхі Куєн станом на 07.07.2015 року утворилась заборгованість у розмірі 534974,42грн., яка складається із: суми заборгованості за кредитом 24548,87 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 07.07.2015року становить 522053,74 грн., суми за ставкою 3% від простроченої заборгованості по тілу 12921,68 грн. /а.с. 43-44/. Щодо пені, то суд враховує, що відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Вказана норма з урахуванням положень ст.3 ЦПК України щодо загальних засад цивільного законодавства та ч.4 ст.10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків. Відповідна правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 03 вересня 2014 року (справа №6-100цс14). Тому, зважаючи на значне перевищення суми пені, суд вважає за можливе зменшити розмір неустойки (пені) до розміру збитків, тобто до 534974,42грн. При цьому суд звертає увагу, що положення ч.3 ст.37 Закону України «Про іпотеку» визначають, що іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності. Згідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як по зверненню фізичної чи юридичної особи, в межах заявлених ними вимог на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у розгляді справи. У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» про звернення стягнення на предмет іпотеки, знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, підлягають задоволенню частково, та в рахунок погашення заборгованості [PERSON] Тхі Куєн за кредитним договором №268-КМК-07 від 19.10.2007 року у розмірі 1069948,84грн, яка складається із: суми заборгованості за кредитом 24548,87 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 07.07.2015року становить 522053,74 грн., суми за ставкою 3% від простроченої заборгованості по тілу 12921,68 грн., пені 534974,42грн., необхідно звернути стягнення на квартиру №9, що знаходиться в будинку №134/16 по вулиці Павлова Академіка у місті Харкові. На момент розгляду справи, в банку запроваджено тимчасову адміністрацію. Відповідно до п. 22 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - у справах, пов'язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку, від сплати судового збору звільняються.

Outcome: partial