Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-11 00:00:00

Направленим позовом заявник просив суд ухвалити рішення яким витребувати у відповідача автомобіль марки "ГАЗ 3309" реєстраційний номер "АМ 92-95 АЕ" 2006 року випуску (далі за текстом скорочено спірне майно, автомобіль). В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що у свій час дав автомобіль за дорученням третій особі у даній справі. Потім скасував доручення і зажадав повернення автомобіля. Таку вимогу третя особа у даній справі виконати не змогла пославшись на те, що автомобіль знаходиться у відповідача. Позивач звернувся до правоохоронних органів. Провів перевірку поліцією відмовлено у порушенні кримінальної справи, однак, як стверджує позивач, встановили, що автомобіль знаходиться у відповідача. Відповідач в судовому засіданні вимог не визнав та в обґрунтування такої позиції повідомив суду наступне. Спірного автомобіля ніколи в нього не було та не має й досі. Дійсно відповідач займається ремонтом автомобілів. Третя особа у справі купляла у відповідача інший автомобіль, однак не повністю розрахувалась і у зв'язку із цим між ними були суперечки. Третя особа будучи належним чином та декілька разів повідомленою про дату час та місце слухання справи не з'явилась і свого відношення до заявлених вимог не висловлювала. Учасники справи не наполягали на обов'язковій участі даної особи у зв'язку із чим було вирішено проводити розгляд справи у її відсутність. Заслухав пояснення учасників справи, проаналізував надані ними матеріали, судом встановлено наступні фактичні обставини справи. Спірний автомобіль, станом на жовтень 2017 року, оцінений у 13 037 гривень (а.с.6). Позивач є учасником бойових дій і являється власником спірного майна (а.с.7 - 9). Висновком за результатами звернення позивача до поліції вирішено припинити розгляд заяви останнього і роз'яснено право звернення до суду (а.с.10). В ході перевірки автомобіль належний позивачеві за відповідними та згадуваними у позовних вимогах ідентифікаторами встановлений не був. Правовідносини між сторонами врегульовані наступними положеннями норм процесуального права. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 1 - 4 ст. 12 ЦПК України). Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України). Проаналізував пояснення учасників справи, фактичні обставини справи та норми закону, якими врегульовані положення загальних засад цивільного судочинства, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову виходячи з наступного. Суд вважає, що позивачем не було доведено будь-якими, в тому числі належними та допустимими доказами належність спірного автомобіля до відповідача. За таких обставин відсутні підстави стверджувати, що автомобіль наявний у останнього та саме відповідач порушує права позивача і має відповідати за такі дії. Посилання як на відповідний доказ висновок поліції зазначених висновків суду не спростовує, адже у ньому не зазначено, що автомобіль відповідної марки, року випуску, з ідентичним номером кузову та реєстраційними номерами наявний у останнього. Згадування у такому документі про перебування певного автомобіля без відповідного згадування про ідентифікатори у свій час у відповідача не є належним доказом порушення прав позивача відповідачем. Інших доказів суду подано не було і процесуальний закон забороняє збирання доказів з власної ініціативи у даному випадку. Так само, судом вживались усі передбачені законом заходи задля реалізації учасниками справи їх прав та обов'язків у даному судовому провадженні. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed