Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, посилаючись на те, що 18.05.1996 року сторонами було укладено шлюб, який зареєстрований у виконкомі Старожадівської сільської ради, Сторожинецького району, Чернівецької області, актовий запис № 7. Від шлюбу народилося двоє дітей: син [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO], які проживають та знаходяться на утриманні позивачки. Спільне життя з чоловіком не склалося, Сторони проживають окремо. Постійні сварки та непорозуміння послабили шлюб та призвели до втрати сторонами одне до одного почуття поваги та любові. Позивач просить розірвати шлюб, дитину залишити проживати біля неї та стягувати на утримання неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму доходів громадян щомісячно на дитину відповідного віку. Крім того просила поновити їй дошлюбне прізвище "Сербенюк" та стягнути судові витрати понесені нею при подачі позову до суду. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, однак направила на адресу суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, підтримавши позовні вимоги щодо розірвання шлюбу і стягнення аліментів та відновлення прізвища, але не наполягала на стягненні із відповідача судового збору. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, направив на адресу суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнав та не заперечував проти стягнення з нього на користь позивача аліментів на утримання неповнолітнього сина. Судовий збір щодо вимог про стягнення аліментів, просив стягнути з нього. Розглянувши даний спір, встановивши фактичні обставини справи та відповідні правовідносини, суд знаходить що позовні вимоги підлягають задоволенню, з огляду на наступне. В судовому засіданні було встановлено, що сторони уклали шлюб 18 травня 1996 року, який зареєстрований в Старожадівській сільській раді, Сторожинецького району, Чернівецької області, актовий запис № 7. Згідно положень абзацу першого ч.2 ст.3 СК України сімю складають особи які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки, а відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них або інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Вирішуючи даний спір про розірвання шлюбу суд враховує, що відповідно до положень ст.24 СК України шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. На думку суду дана сім`я, в результаті різних поглядів на шлюб та сімю та відсутності порозуміння між ними, не проживання подружжя спільно та не ведення спільного господарства розпалася і зберегти її при таких обставинах неможливо, а подальше збереження сім`ї буде суперечити інтересам сторін. Судом також встановлено, що відповідач є батьком неповнолітнього [PERSON] [INFO], а тому він у відповідності до ст.180 СК України, зобов'язаний утримувати сина до досягнення ним повноліття, нарівні із матірю. Виходячи з цього, та зважаючи на те, що відповідач проживає окремо від дитини, та визнає вимоги позивача в частині сплати аліментів, суд знаходить, що позовна вимога про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини підлягає задоволенню. Розмір аліментів суд визначає виходячи з вимог ст.183 СК України, в частці від заробітку (доходу) батька дітей, зважаючи на те, що останній має постійне місце роботи та заробіток. В суді було встановлено, що позивач бажає відновити своє дошлюбне прізвище і в подальшому іменуватися прізвищем "Сербенюк", що не суперечить вимогам ст.113 СК України, згідно якої особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. У відповідності до вимог ст. ст. 160 та 161 СК України місце проживання дитини, яка досягла 10 років, визначається за спільною згодою батьків і самої дитини, а в суді вирішується тільки спір між батьками з цього питання, якщо вони проживають окремо. З огляду на це та внаслідок відсутності спору про місце проживання дітей суд не знаходить підстав до задоволення вимоги позивача про залишення дітей на проживання біля матері. Судові витрати пов'язані із вимогами щодо стягнення аліментів, суд покладає на відповідача, зважаючи на те, що з позивачем залишається проживати неповнолітня дитина сторін.

Outcome: partial