Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-04 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача. 1. 16 червня 2021 року [PERSON] (далі позивач) звернувся до суду із позовом до [PERSON] , [PERSON] (далі відповідачі) з вимогою про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності на спадкове майно. 2. Позов обгрунтований тим, що [INFO] помер [PERSON] . Після його смерті залишилось спадкове майно, що складається із: права власності на земельну ділянку, яка знаходиться на території Вілійської сільської ради Шумського району Тернопільської області в розмірі 0,48 га., кадастровий номер земельної ділянки 6125882400:01:001:1114, цільове призначення земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ТР № 010672 виданого 11.10.2004 р. Шумською РДА Шумського району Тернопільської області; права власності на земельну ділянку, яка знаходиться на території Вілійської сільської ради Шумського району Тернопільської області в розмірі 1,35 га., кадастровий номер земельної ділянки 6125882400:01:001:0687, цільове призначення земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ТР № 069276 виданого 11.10.2004 р. Шумською РДА Шумського району Тернопільської області; права власності на земельну ділянку, яка знаходиться на території с. Тетильківці Шумського району Тернопільської області в розмірі 0,01 га., кадастровий номер земельної ділянки 6125882400:04:001:0086, цільове призначення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер витягу: 108780152, сформований: 22.12.2017 року Шумською РДА Тернопільської області; права власності на земельну ділянку, яка знаходиться на території с. Тетильківці Шумського району Тернопільської області в розмірі 0,0874 га., кадастровий номер земельної ділянки 6125882400:04:001:0085, цільове призначення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер витягу: 108787765, сформований: 22.12.2017 року Шумською РДА Тернопільської області; права власності на земельну ділянку, яка знаходиться на території с. Тетильківці Шумського району Тернопільської області в розмірі 0,4826 га., кадастровий номер земельної ділянки 6125882400:04:001:0084, цільове призначення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер витягу: 108793074, сформований: 22.12.2017 року Шумською РДА Тернопільської області; права власності на земельну ділянку, яка знаходиться на території [ADDRESS] в розмірі 0,25 га., кадастровий номер земельної ділянки 6125882400:04:001:0087, цільове призначення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер витягу: 108799525, сформований: 22.12.2017 року Шумською РДА Тернопільської області; Ѕ частини житлового будинку з господарськими господарськими будівлями у [ADDRESS] . Дане домоволодіння відноситься до соціальної групи колгоспний двір, померлий був головою колгоспного двору. Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно. Інша частка колгоспного двору належать відповідачу по справі [PERSON] , яка відмовляється від своєї частки в даному будинковолодінні на користь позивача. На випадок своєї смерті померлий зробив розпорядження згідно якого призначив все своє майно відповідачу по справі [PERSON] , склавши заповіт, посвідчений 06.05.2015 року секретарем виконкому Вілійської сільської ради Шумського району Тернопільської області, реєстровий запис № 20. Однак останній до нотаріальної контори про прийняття спадщини не звертався та відмовляється від спадщини на користь позивача. Позивач у позові вказує, що коли він звернувся у нотаріальну контору по питанню успадкування зазначеного майна, отримав відмову у якій зазначено, що «у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюваний документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватись у судовому порядку», а також не встановлено факт постійного проживання, як спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Позивач зазначає, що на даний час не передбачено реєстрацію права власності на частки в колгоспному дворі, а тому вирішити питання щодо набуття права власності на майно колишнього колгоспного двору можливе лише у судовому порядку. .А тому просить позов задовольнити та визнати за ним, право власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, що залишилось після смерті [PERSON] ІІ. Інші процесуальні дії у справі. 3. Ухвалою суду від 17 червня 2021 року прийнято до розгляду позовну заяву та призначено підготовче засідання на 05 липня 2021 року. 4. В підготовче судове засідання сторони не з`явилися, однак представили письмові заяви про слухання справи у їх відсутність, із повним підтриманням та визнанням позовних вимог. 5. Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК), у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. 6. [INFO] помер [PERSON] , про що в Книзі реєстрації смертей 11 грудня 2020 року зроблено відповідний актовий запис № 310, що стверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 11 грудня 2020 року Шумським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ). 7. На день смерті померлому належало майно, що складається права власності на земельну ділянку, яка знаходиться на території Вілійської сільської ради Шумського району Тернопільської області в розмірі 0,48 га., кадастровий номер земельної ділянки 6125882400:01:001:1114, цільове призначення земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ТР № 010672 виданого 11.10.2004 р. Шумською РДА Шумського району Тернопільської області; права власності на земельну ділянку, яка знаходиться на території Вілійської сільської ради Шумського району Тернопільської області в розмірі 1,35 га., кадастровий номер земельної ділянки 6125882400:01:001:0687, цільове призначення земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ТР № 069276 виданого 11.10.2004 р. Шумською РДА Шумського району Тернопільської області; права власності на земельну ділянку, яка знаходиться на території с. Тетильківці Шумського району Тернопільської області в розмірі 0,01 га., кадастровий номер земельної ділянки 6125882400:04:001:0086, цільове призначення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер витягу: 108780152, сформований: 22.12.2017 року Шумською РДА Тернопільської області; права власності на земельну ділянку, яка знаходиться на території с. Тетильківці Шумського району Тернопільської області в розмірі 0,0874 га., кадастровий номер земельної ділянки 6125882400:04:001:0085, цільове призначення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер витягу: 108787765, сформований: 22.12.2017 року Шумською РДА Тернопільської області; права власності на земельну ділянку, яка знаходиться на території с. Тетильківці Шумського району Тернопільської області в розмірі 0,4826 га., кадастровий номер земельної ділянки 6125882400:04:001:0084, цільове призначення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер витягу: 108793074, сформований: 22.12.2017 року Шумською РДА Тернопільської області; права власності на земельну ділянку, яка знаходиться на території [ADDRESS] в розмірі 0,25 га., кадастровий номер земельної ділянки 6125882400:04:001:0087, цільове призначення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер витягу: 108799525, сформований: 22.12.2017 року Шумською РДА Тернопільської області; Ѕ частки житлового будинку з господарськими господарськими будівлями у [ADDRESS] . Дане домоволодіння відноситься до соціальної групи колгоспний двір, померлий був головою колгоспного двору. Інша Ѕ частка колгоспного двору належать відповідачу по справі [PERSON] . 8. Як вбачається із свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 30 серпня 1989 р., жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] належить колгоспному двору, головою якого є [PERSON] на праві особистої власності виданого на підставі рішення виконкому Шумської районної Ради народних депутатів № 169 від 26.07.1989 р., зареєстровано в Кременецькому БТІ за реєстровим номером 572. 9. Із архівного витягу № 03-02/2/495 від 12.05.2021 року виданого архівним відділом Кременецької РДА Тернопільської області вбачається, що станом на 01.07.1990 року, згідно погосподарської книги №2 Вілійської сільської ради Кременецького (Шумського) району Тернопільської області, особовий рахунок № [NUMBER] в колгоспному дворі с. Тетильківці проживали: [PERSON] (голова колгоспного двору), дружина - [PERSON] (член колгоспного двору). Отже, померлому [PERSON] належить Ѕ частки житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд, що знаходиться в [ADDRESS] , яку хоче успадкувати позивач, а також відповідачу [PERSON] також належить Ѕ частки вищевказаного домоволодіння та від якої остання відмовляється в користь позивача. 10. Із довідки про технічні показники об`єкта нерухомого майна №116 виданої 25 травня 2021 року КП «Шумське БТІ» вбачається, що житловий будинок 1962 року побудови, який знаходиться у [ADDRESS] , зареєстрований за померлим [PERSON] , на підставі свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок з господарськими будівлями, виданого на підставі рішення виконкому Шумської районної Ради народних депутатів № 169 від 26.07.1989 р. 11. Судом встановлено, що позивачем [PERSON] було виготовлено технічний паспорт на житловий будинок з господарськими будівлями, який розташований у [ADDRESS] . 12. Як стверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 12 лютого 1988 року Кременецьким райвідділом ЗАГС Тернопільської області, позивач [PERSON] , народився [INFO] в м. Кременець Тернопільської області та в графі батьки вказано - [PERSON] та [PERSON] , а/з № 49. 13. Як стверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 08 жовтня 1960 року Вілійською сільською Радою В. Дедеркальського району Тернопільської області, відповідач [PERSON] , народився [INFO] в с. Тетильківці В. Дедеркальського району Тернопільської області та в графі батьки вказано - [PERSON] та [PERSON] , а/з № 31. 14. Як вбачається із заповіту посвідченого 06.05.2015 року секретарем виконкому Вілійської сільської ради Присяжнюк О.С., померлий [PERSON] заповів все своє спадкове майно відповідачу по справі - [PERSON] . 15. Згідно письмового пояснення свідка [PERSON] , вбачається, що позивач [PERSON] дійсно проживав із своїм дідом [PERSON] , вів спільне господарство, здійснив його поховання. 16. Із довідки № 72 від 18.05.2021 р. виданої Шумською міською радою Кременецького району Тернопільської області вбачається, що на момент смерті [PERSON] , який помер [INFO] з ним в житловому будинку за адресою [ADDRESS] , проживав без реєстрації його онук [PERSON] , 17. Постановою приватного нотаріуса Кременецького районного нотаріального округу Тернопільської області Зелінського П.І. від 15.06.2021 року, б/н позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . ІV. Оцінка Суду. 18. За змістом частини четвертої статті 200 ЦПК ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206,207 цього Кодексу. 19. Так, частиною четвертою статті 206 ЦПК передбачено, що у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Таким чином, ЦПК допускає ухвалення рішення в підготовчому судовому засіданні і в правовідносинах, що виникли між сторонами відповідач позов визнав, таке визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тобто в даному випадку наявні законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову в підготовчому судовому засіданні. 20. Відтак, проаналізувавши вищенаведене, суд приходить до висновку, що до виниклих правовідносин слід застосувати наступні норми матеріального права. 21. Правовий статус майна колгоспного двору був врегульований ст.ст. 120 - 126 Цивільного кодексу УРСР 1963 року. Частиною 1 статті 112 Цивільного кодексу УРСР було передбачено, що колгоспний двір - це сімейно-трудове об`єднання осіб, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства і сімейних потреб. Майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. 22. Згідно зі ст. 120 Цивільного кодексу УРСР 1963 року, майно колгоспного двору належить всім членам двору на праві спільної сумісної власності. 23. За змістом ст. 123 Цивільного кодексу УРСР 1963 року розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Частку працездатного члена двору в майні двору може бути зменшено або у її виділенні зовсім відмовлено у зв`язку з недовгочасним його перебуванням у складі двору або незначною участю своєю працею чи коштами в господарстві двору. 24. Пунктом 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» судам роз`яснено, що положення статей 17, 18 Закону «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба). Таким чином, право на частку у колгоспному дворі, яке було набуто до 15 квітня 1991 року мають всі члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили право на таку частку. 25. Житловий будинок, розташований в [ADDRESS] станом на 01 липня 1990 року мав статус колгоспного двору, головою якого був [PERSON] , а членами - [PERSON] , що підтверджується архівним витягом № 03-02/2/495 від 12.05.2021 року. Отже кожен з них набув у власність по Ѕ частці вказаного вище житлового будинку. 26. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). 27. До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). 28. Права та обов`язки, які не входять до складу спадщини, передбачені положеннями статті 1219 ЦК України. Отже, об`єктами спадщини за ЦК України є права та обов`язки, які належали особі на час смерті, крім тих, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця. 29. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). 30. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. 31 Відповідно до ст. 1265 ЦК України у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно. 32. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. 33. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. 34. Із змісту ст. 1272 ЦК України слідує, що якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. 35. Відповідно до роз`яснень, що містяться в пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування" свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. 36. Спадкоємець, який прийняв спадщину у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину, як зазначено у ч. 1 ст. 1297 ЦК України. 37. Вчинення нотаріусом нотаріальних дій регламентуються законом України «Про нотаріат» та інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. 38. Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. 39. У пункті 1 листа ВССУ № 24-753/0/4-13 йдеться про обов`язковість у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. У разі якщо відсутність умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину не підтверджена належними доказами, а саме відмовою у видачі свідоцтва про право на спадщину, це може бути підставою для відмови у позові. Щодо вимоги про встановлення факту постійного проживання разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини, суд зазначає наступне. 40. Згідно ст. 257 ЦК України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання. 41. В силу ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. 42. Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. 43. На підставі ч. 3, 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу (шість місяців), він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. У своїй ухвалі № 505/2085/14-ц від 14.09.2016 року Вищий спеціалізований суд з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшов висновку - «якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Відсутність реєстрації спадкоємця за останнім місцем проживання спадкодавця сама по собі не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини ч. 3 ст. 1268 ЦК України підтверджуються достатністю інших належних і допустимих доказів.» 44. Місцем проживання фізичної особи згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. 45. За змістом п. п. 3.21., 3.22. глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. 46. Відповідно до ч.1 ст.1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. 47. Згідно роз`яснень викладених у п.п.2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах спадкування" №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. 48. З положень ч. 2 ст. 1120 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, із якого вона оголошується померлою. У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем. 49. Положеннями ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Згідно письмового пояснення свідка [PERSON] , вбачається, що позивач [PERSON] дійсно проживав із своїм дідом [PERSON] , вів спільне господарство, здійснив його поховання. З огляду на викладене, відсутність реєстрації спадкоємців за останнім місцем проживання спадкодавця сама по собі не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини. До спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. 50. Нормами статті 328 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Як вбачається з наданих суду доказів, позивачем доведено факт постійного проживання разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини, а тому позов в цій частині підлягає задоволенню. 51. Згідно з ч. 1 ст.81 ЦПК, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 52. Таким чином, право на спадщину є самостійним майновим правом, яке виникає на підставі факту її прийняття та підлягає захисту в передбачений законом спосіб, і через відмову нотаріуса у видачі спадкоємцю свідоцтва про право на спадщину, не може бути захищене в інший спосіб. 53. Даний спір підлягає розгляду в судовому порядку, оскільки іншим шляхом його вирішити не можливо, а набуття позивачем права власності на спадкове майно не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. У зв`язку із чим, враховуючи, що позивач прийняв спадщину в установленому законом порядку, але отримати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті діда [PERSON] в нотаріальній конторі не може, його право підлягає захисту, а позовні вимоги задоволенню. V. Розподіл судових витрат між сторонами. 54. Позивачем при подачі позову було сплачено 2378 грн. 00 коп. судового збору. Згідно ч. 1 ст. 142 Цивільного процесуального кодексу України, ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи те, що відповідачі позовні вимоги визнали, суд приходить до висновку про повернення позивачу [PERSON] з державного бюджету 50 відсотків сплаченого судового збору в сумі 1189 грн. 00 коп., згідно квитанції 0.0.2163711724.1 від 16.06.2021 р. З цих підстав,

Outcome: approved