Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-03 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до суду із вказаною заявою, в якій просила ухвалити рішення та встановити факт народження нею дитини жіночої статі [PERSON] 18 грудня 2015 року у м. Донецьку. В обґрунтування заяви посилається на те, що вона, перебуваючи 18 грудня 2015 року на тимчасово окупованій території Донецької області в м. Донецьк, в пологовому відділення Донецького регіонального центру охорони материнства та дитинства Міністерства охорони здоровя Донецької народної республіки, народила дитину жіночої статі. 16.01.2016 року заявник була змушена зареєструвати факт народження дитини та отримала свідоцтво про народження зразка, що використовується на тимчасово окупованій території, оскільки в іншому випадку вона б не змогла виїхати з м. Донецька, а також для підтвердження факту народження дитини. 25.07.2016 року [PERSON] особисто звернулася до Відділу ДРАЦС по м. Артемівську для отримання свідоцтва про народження дитини. Але у звязку із тим, що державні органи на території України не визнають документів, які надані «державними органами» на території не підконтрольній Україні, їй було відмовлено щодо реєстрації народження дитини. Відповідно, заявнику було рекомендовано звернутися до суду, оскільки даний документ не визнається таким, на підставі якого проводиться державна реєстрація народження дитини. Мета отримання рішення суду про встановлення факту народження дитини є те, що заявник є громадянкою України і вважає, що її дитина повинна бути зареєстрована на території України і також бути громадянкою України. У судовому засіданні заявник [PERSON] заявлені вимог підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити на підставах, викладених в заяві. Представник заінтересованої особи, Артемівського міського Відділу ДРАЦС Головного територіального управління юстиції, в судове засідання не зявився, про дату час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. 03.08.2016 року надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи без участі представника. Проти задоволення заявлених вимог [PERSON] не заперечував та просив винести рішення у відповідності до діючого законодавства. Суд, зясувавши позицію заявника, дослідивши матеріали справи та надані суду докази, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до п.5 ч.2\~ст.234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ч.1 ст. 257-1 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Так, згідно паспорта заявника (серія ВК 826000), [PERSON], [INFO], є громадянкою України, уродженкою [INFO], яка зареєстрована за адресою: [INFO] (арк.с.4). Судом встановлено, що 18 грудня 2015 [PERSON] о 00 год. 40 хв. в пологовому відділення Донецького регіонального центру охорони материнства та дитинства народила дитину жіночої статі вагою 3000 грамів, на 37-38 тижні вагітності, про що видано медичне свідоцтво про народження № 1457 від 18.12.2015 року (форма № 103/у) (арк.с.5). 16.01.2016 року заявнику було видано Київським відділом запису актів цивільного стану м. Донецька Державної реєстраційної палати Міністерства юстиції ДНР свідоцтво про народження (серія ДНР № 006500) [PERSON], [INFO], про що було складено запис про народження № 23 (арк.с.5 зворотна сторона). Також на підтвердження факту народження дитини заявник надала копію історії розвитку дитини № 1880104 та копію довідки до дитячої консультації від 23.12.2015 року (арк.с.6). Відповідно до ст. 7 Закону України "Про громадянство України"\~особа, батьки якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження. Згідно ч.1 ст.144 Сімейного кодексу України\~батьки зобов'язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану, а Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою постановою Верховної ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, встановлено, що дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Відповідно до\~ст. 125 Сімейного Кодексу України\~якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров'я про народження нею дитини. Згідно\~ст.135 Сімейного Кодексу України\~при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. При зверненні заявника [PERSON] до Артемівського міського відділу ДРАЦС у Донецькій області, згідно листа від 25.07.2016 року № 2476/3.2-06-131, їй було відмовлено у проведенні державної реєстрації народження дитини жіночої статі, народженої 18.12.2015 року у [PERSON] відповідно до свідоцтва про народження від 16.01.2016 року, оскільки для підтвердження факту народження дитини предявлено документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження (арк.с.7). Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження, а відповідно до п.18 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Згідно зі ст. 14 ЦПК України, рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв'язку із встановленим судом фактом. В разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану орган державної реєстрації актів громадянського стану провадить відповідний запис на підставі рішення суду. Встановлення даного факту, що має юридичне значення, необхідно заявникам для державної реєстрації народження доньки та отримання соціальної допомоги по догляду за дитиною. Відповідно до ст.13 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", якщо державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем проживання батьків чи одного з них, то за їх бажанням місцем народження дитини в актовому записі про народження може бути визначене фактичне місце її народження або місце проживання батьків чи одного з них. Державна реєстрація народження дитини проводиться не пізніше одного місяця з дня її народження, а у разі народження дитини мертвою - не пізніше трьох днів. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я документи, що підтверджують факт народження. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров'я документ, що підтверджує факт народження, видає заклад охорони здоров'я, який проводив огляд матері та дитини. У разі якщо заклад охорони здоров'я не проводив огляд матері та дитини, документ, що підтверджує факт народження, видає медична консультаційна комісія в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. За відсутності документа закладу охорони здоров'я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту народження дитини, тому що законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, що надасть можливість отримати заявнику свідоцтво про народження дитини, виданого державним органом України. Відповідно до ч.4 ст. 257-1 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Згідно п.8 ч.1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України.

Outcome: approved