Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась з позовом до суду до [PERSON], третя особа [PERSON], про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] В обґрунтування позову зазначено, що відповідач [PERSON] є сином позивача [PERSON]. На підставі договору дарування від 26.10.2006 року квартира [ADDRESS] в рівних частинах належить на праві часткової власності їй та її сину [PERSON]. На даний час [PERSON] з 2011 року проживає у В'єтнамі. [PERSON] з 2014 року в квартирі за місцем реєстрації не проживає, усі комунальні послуги сплачує [PERSON], речей відповідача у квартирі немає. Складено Акт про не проживання [PERSON]. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні, в подальшому надала суду заяву про розгляд справи за її відсутність. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений відповідно до вимог ЦПК України через оголошення у газеті "Урядовий кур'єр"; заяв, клопотань про відкладення розгляду справи не надав, про причини неявки не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутність не надав. Третя особа у судове засідання не прибув, надавши заяву про розгляд справи у його відсутність, про задоволення позовних вимог не заперечує. Відповідно до вимог ст.ст. 224,226 ЦПК України за згодою позивача суд постановляє заочне рішення. Суд,заслухавши позивача, свідків, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, прийшов до наступного. Позивачу та третій особі належить по 1/2 частки квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], що підтверджується договором дарування від 26.10.2005 року, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 26.10.2005, номер витягу 8759110. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого Жовтневим відділом реєстрації актів громадського стану м.Маріуполя 08.06.1996 року, матір'ю [PERSON], [INFO] є [PERSON]. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON], [INFO], матір'ю останнього також є [PERSON]. Відповідно акту складеного головою ЖБК «Звезда-2» та бухгалтером, [PERSON] [INFO] прописаний за адресою: 87586 [ADDRESS], з 2011 року по 2013 рік проживав за даною адресою разом з дружиною. Усі квитанції сплачувала [PERSON]. З 2014 року [PERSON] з дружиною виїхав з квартири та станом на 17.05.2017 за даною адресою не проживає. Свідок [PERSON] у судовому засіданні зазначив, що квартира позивачки знаходиться над його квартирою, відповідач у квартирі не проживає близько року, позивач повідомляла, що син не живе близько року вдома. Свідок [PERSON] у судовому засіданні зазначила, що проживає поруч з квартирою [NUMBER] [PERSON], син позивачки, якого знає [PERSON] протягом року не проживає у квартирі [NUMBER], не бачила, щоб він приходив. Частиною 1 статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ст. 319 ЦК України). Відповідно до ст. 61 ч.1 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Згідно ч.2 ст.405 ЦК України члени сімї власника втрачає право користування жилим приміщенням, в разі відсутності члена сімї без поважної причини понад один рік. Однією з підстав для зняття з реєстрації є позбавлення права користування жилим приміщенням відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування, вільний вибір місця проживання в Україні" Аналізуючи наведені норми законодавства та обставини, встановлені по справі, покази свідків, суд приходить до висновку, що відповідач, як особа, що понад одник рік у спірній квартирі не проживає, права власності на квартиру не має, втратив право користування спірною квартирою, тому позовні вимоги про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням адресою: [ADDRESS] підлягають задоволенню. На підставі викладено,

Outcome: approved