Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-10 00:00:00

Позивач [PERSON] в лютому 2017 року звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON], третя особа: Служба у справах дітей Шевченківської районної державної адміністрації у м. Києві про позбавлення батьківських прав. Позивач просить суд позбавити [PERSON], який проживає за адресою: [ADDRESS], батьківських прав відносно неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позову позивач вказує, що відповідно до рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 02.06.2010 року, відповідач [PERSON] повинен сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої доньки, проте жодного разу, починаючи з моменту винесення рішення, аліменти не сплачувались, в той час коли загальна заборгованість по сплаті аліментів станом на 01.02.2017 року складає 106455,00 грн. Позивач вказує, що починаючи з 2009 року, відповідач проживає окремо та жодного з покладених законом на батьків обов'язків не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової, або будь-якої іншої участі у вихованні доньки. Всі питання щодо виховання вирішуються позивачем без участі та підтримки з боку відповідача. Донька знаходиться повністю на утриманні позивача. Дитина займається в художній школі, відвідує їх із задоволенням, тоді як відповідач не цікавиться її успіхами, не проявляє заінтересованості щодо її стану здоров'я та навчання. Як вбачається з позовної заяви, [PERSON] не забезпечує дитину необхідним харчуванням, медичним оглядом, лікуванням, не спілкується з нею. На думку позивача, вищезазначені обставини розцінюються, як ухилення від виховання дитини відповідачем, свідоме нехтування ним своїми обов'язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення [PERSON] до своїх батьківських обов'язків. Позивач зазначає, що комісією гуртожитку, в якому вона проживає разом з донькою, було проведено перевірку, та складено акт обстеження житлових умов кімнати, відповідно до якого встановлено, що умови для проживання дитини придатні. Позивач [PERSON] надала до суду заяву, в якій просить розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує повністю, проти ухвалення заочного рішення суду не заперечує. Відповідач повідомлявся в установленому законом порядку про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Судовий виклик направлений за зареєстрованим у встановленому порядку місцем проживання відповідача повернувся до суду за закінченням терміну зберігання. Відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь по справі за зареєстрованим місцем проживання, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Відповідно до вимог ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд, враховуючи вимоги ст. ст. 224, 225 ЦПК України, вважав за можливе розглянути справу без участі відповідача та ухвалити по справі заочне рішення. Від представника третьої особи - Служба у справах дітей Шевченківської районної державної адміністрації у м. Києві - [PERSON] до суду була надана заява, в якій просить розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, що підтверджується висновком Органу опіки та піклування Шевченківської районної державної адміністрації від 27.06.2017 року, проти винесення заочного рішення не заперечує. Також до заяви, представник третьої особи додає такі документи: -Висновок Органу опіки та піклування Шевченківської РДА від 27.06.2017 року; -Копія листа Служби у справах дітей Голосіївської РДА; -Копія листа Голосіївського управління поліції ГУНПУ; -Копія листа КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №1 Шевченківського району м. Києва»; -Копія характеристики [PERSON] з школи №97; -Копія листа-бесіди з дитиною від 26.04.2017 року; -Копія Акту обстеження житлово-побутових умов. Дослідивши матеріали справи суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 02.06.2010 року, відповідач [PERSON] повинен сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої доньки, проте жодного разу, починаючи з моменту винесення рішення, аліменти не сплачувались, в той час коли загальна заборгованість по сплаті аліментів станом на 01.02.2017 року складає 106455,00 грн. Це підтверджується довідкою-розрахунком заборгованості по сплаті аліментів Голосіївського РВДВС ГТУЮ у м. Києві(а.с.7-11). Судом встановлено, що починаючи з 2009 року, відповідач проживає окремо, що підтверджується довідкою з місця проживання про склад сім'ї та прописку (а.с.13), та жодного з покладених законом на батьків обов'язків не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової, або будь-якої іншої участі у вихованні доньки. Всі питання щодо виховання вирішуються позивачем без участі та підтримки з боку відповідача. Донька знаходиться повністю на утриманні позивача. Дитина займається в художній школі, заняття відвідує із задоволенням, тоді як відповідач не цікавиться її успіхами, не проявляє заінтересованості щодо її стану здоров'я та навчання. Як вбачається з висновку Органу опіки та піклування Шевченківської РДА від 27.06.2017 року, громадянин [PERSON] самоусунувся від виховання дитини та нехтує батьківськими обов'язками: не виявляє турботи до своєї доньки, не цікавиться її особистим життям, здоров'ям, не надає ні моральної, ні матеріальної підтримки, що протирічить, що принципам Конвенції ООН про права дитини та вимогам статей 12, 15 Закону України «Про охорону дитинства». Суд розцінює вищезазначені обставини, як ухилення від виховання дитини відповідачем, свідоме нехтування ним своїми обов'язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення [PERSON] до своїх батьківських обов'язків. Суд встановив, що комісією гуртожитку, в якому позивач проживає разом з донькою, було проведено перевірку, та складено акт обстеження житлових умов кімнати, відповідно до якого встановлено, що умови для проживання дитини придатні.(а.с.12). Відповідно до пункту 8 постанови Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 p. №866 "Питання діяльності органів опіки та піклування, пов'язаної із захистом прав дитини", "...якщо протягом року після прийняття судом рішення про відібрання дитини у батьків не усунені причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, служба у справах дітей за місцем походження дитини, позбавленої батьківського піклування, зобов'язана вжити заходів до позбавлення батьків їх батьківських прав". Конвенцією про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної Ради УРСР №798 від 27.02.1991 року визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дітей та несуть відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. За приписом ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистостей дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч.2 ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ч.4 ст.155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладання на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п. 2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини. Таким чином суд вважає за необхідне задовольнити позов та позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON], та приходить до висновку, що позбавлення батьківських прав відповідача, з урахуваннямвисновку органу опіки та піклування, не буде суперечити інтересам дитини. У відповідності до ст. 165 СК України орган опіки та піклування має право звернутись з позовом до суду про позбавлення батьківських прав. На підставі викладеного,

Outcome: approved