Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] , Моторного (транспортного) страхового бюро України про відшкодування шкоди завданої дорожньо-транспортною пригодою, посилаючись на те, що в результаті ДТП, яка мала місце 25.09.2013, з вини [PERSON] , було пошкоджено його автомобіль Mercedes-Benz державний номерний знак [NUMBER] , внаслідок чого йому було спричинено матеріальну шкоду. Уточнивши позовні вимоги просить суд стягнути із Моторного (транспортного) страхового бюро України та [PERSON] в користь позивача 29752 грн. 53 коп. страхового відшкодування за шкоду заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, 9000 грн. на відшкодування моральної шкоди, судовий збір та витрати на правову допомогу. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовних вимог не визнав та суду пояснив, що його цивільна відповідальність як учасника бойових дій застрахована у Моторного (транспортного) страхового бюро України, і тому він не є належним відповідачем, з огляду на те, що ним подано вчасно всі необхідні документи страховій компанії щодо страхового випадку. Представник відповідача [PERSON] підтримав свого довірителя у повному обсязі, просив суд відмовити у задоволенні позову щодо стягнення з [PERSON] шкоди завданої дорожньо-транспортною пригодою та інші витрати. Представник вказував на те, що його довірителем було, в установлений законом порядку та строк, подано заяву про страховий випадок, а у подальшому після визнання у судовому порядку його винним, надіслано копію постанови суду. Представник Моторного (транспортного) страхового бюро України у судовому засіданні просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] з підстав викладених у запереченні (а.с. 62-64). У відповідності до ст. ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Суд, вислухавши сторін, дослідивши наявні докази у матеріалах справи уважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 25 вересня 2013 року близько 09 год. 00 хв., [PERSON] , керуючи автомобілем Ford Scorpio, державний номерний знак [NUMBER] на вул. Радянській м. Пирятина, Полтавської області, при здійсненні розвороту з правого узбіччя не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкоди або небезпеки іншим учасникам руху, у результаті чого допустив зіткнення з автомобілем Mercedes-Benz державний номерний знак [NUMBER] , порушивши вимоги п.10.1 Правил дорожнього руху України. Постановою Пирятинського районного суду Полтавської області від 06 листопада 2013 року, яка набрала законної сили, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425 гривень (а.с. 9). Відповідно до ч. 3, 4 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Як встановлено у судовому засіданні, власником автомобіля Ford Scorpio, державний номерний знак [NUMBER] є [PERSON] . Статтею 1166 ЦК України встановлено, що шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, заподіяна джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір оренди, договір підряду тощо) володіє транспортним засобом. Відповідно до п. 13.1 ст. 13 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів учасники бойових дій та інваліди, що визначені законом звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від ДТП, винуватцями якої є зазначені особи, проводить Моторне (транспортне) страхове бюро України (МТСБУ), у порядку, визначеному цим Законом. Як вбачається з фотокопії посвідчення серія [NUMBER] , виданого 23.02.1998 Шахтарським міським військовим комісаріатом, - [PERSON] має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій (а.с. 102). Відповідно до п. 33.1.4 ст. 33 Закону, у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально. Згідно з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду від 26.09.2013 [PERSON] було повідомлено страхову компанію про ДТП та надано до повідомлення додаткові документи відповідно до переліку (а.с. 160-161). Через 12 днів до [PERSON] надійшло повідовлення від МТСБУ про те, що відповідно до повідомлення заведено страхову справу. 06.11.2013 відповідача [PERSON] постановою суду було визнано виним та притягнуто до адміністративної відповідальності. Постанову суду було надіслано до страхової компанії. Пункт 33.3. ст. 33 Закону говорить, що водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов`язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) представник (працівник, аварійний комісар або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів). Позивач в установленому законом порядку дотримався строку очікування представника страхової компанії (аварійний комісар або експерт). Проте, останній у десятиденний термін для огляду пошкодженого транспортного засобу не з`явився. Особи, зазначені в цьому пункті, звільняються від обов`язку збереження пошкодженого майна (транспортних засобів) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, у разі якщо не з їхньої вини протягом десяти робочих днів після одержання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду його уповноважений представник не прибув до місцезнаходження такого пошкодженого майна. Таким чином, позивач після спливу 10-денного терміну, тобто 15.11.2013 звернувся до ПП Кузьменка щодо проведення незалежної оцінки майна, визначення розміру матеріального збитку в результаті ДТП. Відповідно до Звіту № 1710 від 20.11.2013 про незалежну оцінку майна: автомобіля Mercedes-Benz Е200 державний номерний знак [NUMBER] , вартість матеріального збитку завданого власнику вказаного автомобіля, в результаті його пошкодження при ДТП складає 16659 грн. 84 коп. (а.с. 11-21). Згідно наявного при матеріалах справи акту прийому-передачі виконаних робіт ФОП [PERSON] від 16.12.2013, [PERSON] затрачено на ремонт автомобіля 16659 грн. 84 коп. (а.с. 35) Суд ставиться критично до вимог позивача про стягнення з відповідачів на відшкодування матеріальних збитків, кошти у сумі 29752 грн. 53 коп., які [PERSON] були взяті в борг у знайомого (а.с. 32) на ремонт автомобіля у розмірі 2084 долари США. Пунктом 35.1 ст. 35 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів передбачено, що для отримання страхового відшкодування, за шкоду заподіяну внаслідок ДТП, особа, яка має право на відшкодування, подає страховику (або якщо страховик невідомий - МТСБ України) відповідну заяву. До заяви додається довідка про ДТП, довідка відповідних закладів охорони здоров`я щодо тимчасової втрати працездатності або довідка спеціалізованих установ про встановлення стійкої втрати працездатності (інвалідності) у разі її виникнення, інші документи, які мають відношення до даної ДТП, завірені у встановленому порядку.\~ МТСБ України приймає рішення щодо виплати страхового відшкодування після з`ясування обставин ДТП протягом місяця з дня отримання документів, зазначених у п. 35.2 ст. 35 Закону (п. 37.1 ст. 37 Закону). Позивач [PERSON] 02.12.2013 звернувся до відповідача моторного МТСБ України із заявою про проведення йому страхового відшкодування (а.с. 65). Як вбачається із відповіді МТСБ України від 20.02.2014 №3/1-05/4128, [PERSON] відмовлено у виплаті страхового відшкодування, у зв`язку неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди (а.с. 110). Станом на день ухвалення рішення в матеріалах справи відсутні докази того, що МТСБУ здійснило виплату страхового відшкодування на користь позивача. Суд уважає, що позовні вимоги позивача підлягають до часткового задоволення шляхом стягнення із Моторного (транспортного) страхового бюро України в користь позивача 16659 грн. 84 коп. страхового відшкодування за шкоду заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. При цьому, суд зазначає, що відмова позивачу щодо проведення страхового відшкодування є безпідставною, оскільки факт дорожньо-транспортної пригоди за участю [PERSON] та його вину, причини її настання та обставини встановлено постановою Пирятинського районного суду Полтавської області від 05 листопада 2013 року. Крім цього, розмір заподіяної шкоди позивачу підтверджено актом прийому-передачі виконаних робіт ФОП [PERSON] від 16.12.2013. Відповідно до статті 23 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (із змінами та доповненнями), чинній на момент виникнення спірних правовідносин, шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого у результаті дорожньо-транспортної пригоди, є шкода (в тому числі моральна шкода), пов`язана, зокрема з лікуванням потерпілого та зі смертю потерпілого. Статтею 24 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, які пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та купівлею лікарських препаратів. Зазначені витрати мають бути підтверджені документально відповідним медичним закладом. Позивачем не надано доказів того, що в результаті ДТП його здоров`ю заподіяно шкоду. За приписами ст. 79 ЦПК, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи, зокрема належать витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз. З матеріалів справи вбачається, що позивачем понесено витрати по сплаті судового збору у розмірі 397 грн. 53 коп., витрати пов`язані з проведенням оцінки ушкодженого майна у розмірі 640 грн. та витрат на правову допомогу у розмірі 1000 грн. (а.с. 1, 10, 39-41). Відповідно до ст. 88 ЦПК якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Так як позов задоволено часткового (на 43 %), то судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial