Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач є її батьком. Позивач на даний час навчаться за контрактом у Маріупольському коледжі ДВНЗ «Приазовський державний технічний університет» за спеціальністю право на заочній формі навчання, термін 3 роки до 30.06.2022р. Позивач знаходиться на повному утриманні матері і потребує матеріальної допомоги від батька. У добровільному порядку відповідач матеріальної допомоги на утримання дочки не надає. У зв`язку з чим просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи від дня подання позову та до закінчення навчання. Ухвалою від 19.08.2020 року відкрито провадження по справі та ухвалено проводити розгляд в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідачем до суду поданий відзив на позовну заяву, в якому він посилається на те, що не згоден з розміром аліментів які просить стягнути з нього донька, через необґрунтованість, так як він не працює, є інвалідом ІІ групи, потребує значних витрат на лікування і окрім пенсії розміром 1712 грн. іншого доходу не має. Також зазначає, що перебуває з донькою у гарних стосунках і коли має можливість допомагає їй матеріально. Позивачем подана до суду відповідь на відзив якій вона зазначає, що батько добровільно відмовляється надавати їй матеріальну допомогу. Вона знаходиться на повному утриманні своєї матері яка отримує мінімальну заробітну плату і також утримує молодшу доньку, бо батько молодшої доньки не сплачує аліменти. Також зазначає, що відповідач працює, але неофіційно, тому вона не має змоги надати до суду підтверджуючи докази. Просить позов задовольнити в повному обсязі. Позивач в судовому засідання на задоволенні позовних вимог в повному обсязі наполягала. Зазначила, що проживає окремо від батька разом з матір`ю та молодшою сестрою. До її повноліття батько сплачував аліменти в розмірі 1/4 частини від доходу. Зараз вона навчається у Маріупольському коледжі ДВНЗ «Приазовський державний технічний університет» на заочній формі навчання, яке є платним та потребує коштів на утримання. Вартість навчання складає десь 10000 грн. на рік. На даний час вона не працює і основний тягар її утримання покладений на матір, яка працює помічником повара в гімназії «Софія» та отримує невелику заробітну плату, що є недостатнім для забезпечення потреб повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Вона не працює бо, на вимогу матері, доглядає за малолітньою сестрою, яку кожен день забирає зі школи. Знає, що батько інвалід ІІ групи, однак працює не офіційно, тому може сплачувати їй аліменти. Просить вимоги задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні вимоги позовної заяви визнав частково. Визнає, що його донька [PERSON] дійсно навчається за контрактом у Маріупольському коледжі ДВНЗ «Приазовський державний технічний університет» на заочній формі навчання, що дозволяє їй працевлаштуватися і отримувати заробітну плату. Він не має змоги надавити доньці кошти на утримання в розмірі 1/4 частини від доходу, так як має захворювання серця, через що є інвалідом ІІ групи, не працює, бо йому протипоказана фізична праця, і отримує дохід який складається лише з пенсії розміром 1712 грн. Крім цього, його хвороба потребує постійного лікування і значних витрат на ліки. Купувати ліки йому допомагає матір, яка також є пенсіонеркою. Інших дітей він не має. Проживає зі співмешканкою. Сплата аліментів у розмірі 1/4 частини буде для нього непосильною ношею, оскільки йому не залишається на життя. Просить задовольнити позов частково, згоден платити аліменти в незначній сумі. Суд, дослідивши заяви по суті справи, заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши надані сторонами докази, прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню частково. Відповідно до\~ст. 263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. За змістом\~ст. 264 ЦПК України\~під час ухвалення рішення суд зокрема вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати. Статтями\~12, 13, 77\~ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів. Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити докази, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення. Відповідно до ст. 76\~ЦПК України\~доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці данні встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] , [INFO] є донькою відповідача [PERSON] і навчається на 2 курсі Маріупольського коледжу ДВНЗ «Приазовський державний технічний університет» на заочній формі навчання за контрактом. Відповідно до довідки № 1802 від 29.07.2020р., виданої Нікольською селищною радою Нікольського району Донецької області, [PERSON] , 2002 р.н. проживає разом з матір`ю [PERSON] та сестрою [PERSON] , 2013 року народження. (а.с. 14) Відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків [PERSON] за період 1 та 2 кварталу 2020 року доходу не має. (а.с. 54) З довідки № 525 від 16.09.2020 року, виданої Управлянням соціального захисту населення Нікольської РДА Донецької області встановлено, що [PERSON] отримує державну соціальну допомогу інвалідам ІІ групи в розмірі 1712 грн. Дохід відповідача за період з квітня 2020 року по вересень 2020 року становить 10050 грн. Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків іншого доходу ніж соціальні виплати [PERSON] не має. (а.с.37,38) Згідно витягу з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування [PERSON] працює в Нікольській гімназії «Софія» її заробітна плата за період з 01.01.2020 року по 01.10.2020 року становить 54220,66 грн., що є більшим ніж дохід відповідача. (а.с. 52-53) На підтвердження своїх доводів про наявність інвалідності та відсутність іншого доходу крім пенсії відповідачем надана копія посвідчення Серії [NUMBER] , копія виписки № [NUMBER] із медичної амбулаторного хворого від 06.10.2020 року, згідно яких [PERSON] , [INFO] , є інвалідом ІІ групи та відомості з Державного реєстру фізичних осіб платників податків та довідка з Управління соціального захисту населення Нікольської РДА від 16.09.2020 року, що він отримує лише державну соціальну допомогу (пенсію) в розмірі 1712 гривень. Дохід відповідача за період з квітня 2020 року по вересень 2020 року становить 10050 грн. (а.с.35,36,37,38) Відповідно до\~ст. 198 Сімейного кодексу України\~передбачено, що батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Статтею ст.141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно ч.1ст.199\~СК України\~якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч.3 ст.199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. За змістом\~ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і(або) у частці від доходу платника аліментів, з урахуванням обставин, передбачених\~ст. 182 цього Кодексу, а саме: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до п.20 роз`яснень\~Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року\~обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. При визначенні розміру аліментів на повнолітніх дітей суд враховує такі обставини: стан здоров`я та матеріальне становище повнолітніх дочки, сина; стан здоров`я й матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інших дітей; можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дітьми; інші обставини, що мають істотне значення. Правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються\~главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті\~199,\~200,\~201\~цього\~Кодексу). У визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються\~статтею 199 цього Кодексу. Аналогічна позиція висловлена у рішенні Верховного суду України від 24 грудня 2014 року № 6-186цс14. Також, у своїй Постанові від 29 січня 2018 року по справі № 622/373/16-ц Верховний Суд роз`яснив, що на відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (ст.185СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються\~главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст. ст. 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Сторони визнають, що позивач є донькою відповідача, яка набула повноліття та не досягла віку 23 років. Вона навчається заочно в Маріупольському коледжі ДВНЗ «Приазовський державний технічний університет» за контрактом, що також не заперечується сторонами, а тому не підлягає доказуванню відповідно до ст. 82 ч.1 ЦПК України. Відповідно до ст. 199 СК України однією з умов для задоволення позову є можливість платника надавати матеріальну допомогу повнолітній дочці, сину, що продовжують навчання. Відповідач частково визнає позовні вимоги та готовий надавати незначну матеріальну допомогу із свого доходу, але просить, при визначенні розміру аліментів, врахувати його стан здоров`я та розмір його доходу. Судом встановлено, що позивачка не має доходу і потребує утримання від батьків на період навчання до досягнення нею 23-річного віку, які, відповідно до ст. 141 СК України, мають рівні обов`язки щодо її утримання. Не працює, тому що на вимогу матері, доглядає за малолітньою сестрою. Визначаючись з розміром аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, суд враховує окрім матеріального становища сторін, наявність у відповідача інвалідності ІІ групи, наявність у матері позивачки також обов`язку по утримання повнолітньої доньки в період навчання, а також те що позивач навчається за заочною формою навчання та має можливість працевлаштуватись на роботу та утримувати себе. Таким чином, з [PERSON] слід стягнути аліменти на утримання повнолітньої дочки [PERSON] , яка продовжує навчання, у розмірі 1/7 частини його щомісячного заробітку (доходу) до закінчення навчання але не більше ніж до досягнення нею 23-річного віку. В решті позову слід відмовити. Стаття 191 Сімейного кодексу України\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Судовий збір по справі за подання позовної заяви про стягнення аліментів, на час подання позову до суду становить 840,80 гривень. Відповідно до статті 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно пункту 3 частини 1\~статті 5 Закону України "Про судовий збір", від сплати судового збору звільняються: позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Відповідно до вимог статті пункту 9 частини 1\~статті 5 Закону України "Про судовий збір", від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю. Як вбачається із наданої відповідачем копії посвідчення Сергії [NUMBER] , відповідач [PERSON] є інвалідом ІІ групи загального захворювання (а.с.35). Згідно вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: partial