Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] , третя особа Перша Тернопільська державна нотаріальна контора про визначення частки у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку та визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування вимог зазначає, що [INFO] померла [PERSON] , яка 13 вересня 2008 року склала заповіт зареєстрований у реєстрі за №4-2369, відповідно до якого заповіла їй все майна, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося. 27 березня 2019 року державним нотаріусом видано Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/2 частку житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель та споруд [ADDRESS] , проте постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 01.03.2019 №987/02-31 державним нотаріусом їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частку земельної ділянки, розташовану по [ADDRESS] , яка є об`єктом права спільної сумісної власності спадкодавця [PERSON] та її брата [PERSON] , у зв`язку із тим, що частки співвласників не визначені. З огляду на викладене просить позовні вимоги задовольнити. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подано клопотання про розгляд справи у її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подано відзив на позов, позовні вимоги визнає, справу просить розглядати без його участі. Представник третьої особи Першої Тернопільської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, подано заяву про розгляд справи у відсутності їх представника по наявних у справах документах. Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступні обставини. [INFO] померла [PERSON] , що стверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області 23 жовтня 2017 року. За життя [PERSON] 13 вересня 2008 року було складено Заповіт зареєстрований у реєстрі за №4-2369, відповідно до якого спадкоємцем всього майна, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що належить спадкодавцеві на день смерті, є [PERSON] . 16 квітня 2018 Першою Тернопільською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу №250/2018 рік. 27 березня 2019 року державним нотаріусом Першої Тернопільської державної нотаріальної контори Височан Ю.В. видано [PERSON]. Свідоцтво про право на спадщину за заповітом, на 1/2 частку житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель та споруд [ADDRESS] . Проте, Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 01.03.2019року №987/02-31 державним нотаріусом Першої Тернопільської державної нотаріальної контори Височан Ю.В відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частку земельної ділянки [ADDRESS] , яка є об`єктом права спільної сумісної власності спадкодавця [PERSON] та співвласника [PERSON] . Державний акт на право власності на земельну ділянку, серія ЯИ № 568792, виданий Тернопільською міською радою 19 лютого 2010 року та зареєстрований Управлінням Держкомзему у місті Тернополі 19 лютого 2010 року в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 011066100037 на ім`я [PERSON] , з додатком до державного акта, відповідно до якого, співвласниками земельної ділянки є: [PERSON] та [PERSON] , частки яких не визначені. Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У разі наявності заповіту в силу ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно ч 1 ст. 368 Цивільного кодексу України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ч.2 ст.370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Нормами ст.1226 ЦК України визначено, що частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. Згідно ст.1225 ЦК України до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. Як вбачається з ч.1 ст.377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Відповідно до ч.1,4 ст.120 Земельного кодексу України до особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. На допустимості обраного позивачами способу захисту цивільного права наголошує Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справі у п.3.4. Інформаційного листа № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", де зазначає, що у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Зі змісту ст. 357 ЦК вбачається, що під терміном "визначення часток" законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Власник майна як це передбачає ст. 392 ЦК України може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. З приписів ч.1 ст.5 ЦПК України вбачається, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Пунктом 1 ч. 2 ст.16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Враховуючи, що позивач [PERSON] набула право власності на 1/2 частину житлового будинку по [ADDRESS] , який розміщений на спірній земельній ділянці площею 0,0827га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 6110100000:12:016:0068, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити, визначивши, що частка спадкодавця [PERSON] , померлої [INFO] в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,0827 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 6110100000:12:016:0068 (згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ [NUMBER] від 19.20.2010р.) становить 1/2 частину, та визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частку земельної ділянки площею 0,0827 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 6110100000:12:016:0068 в порядку спадкування після померлої [INFO] [PERSON] .

Outcome: approved