overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-26 00:00:00

В березні 2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом про визнання відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням в квартирі [ADDRESS]. В обґрунтування свого позову позивач вказала, що у спірній квартирі крім неї зареєстрований її батько [PERSON], який після розірвання шлюбу з матір"ю позивачки, починаючи з 2004 року за місцем своєї реєстрації не проживає. З цього часу його місце проживання (перебування) позивачу невідомо, його речей у квартирі немає, він не користується житловим приміщенням без поважних причин більше ніж 6 місяців, не проводить оплату житлово-комунальних послуг та не займається благоустроєм квартири. Посилаючись на викладене, позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право користування зазначеним житловим приміщенням на підставі ст.ст. 71,72 ЖК України. В судовому засіданні позивач позов підтримала у повному обсязі та просила його задовольнити. Відповідач у судове засідання неодноразово не зявлявся, був належним чином повідомлений про час та місце судового засідання, будь-яких заяв від нього до суду не надходило, причина його неявки суду не відома. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Суд, заслухавши пояснення позивача, свідків, та дослідивши надані суду письмові докази, прийшов до наступного. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Згідно довідки КП "ДЄЗ "Пілот" № 484 від 13.02.2014 року (а.с.6)позивач [PERSON] є власником особового рахунку однокімнатної квартири [ADDRESS]. У вказаній квартирі зареєстровані позивач та відповідач. Проте з 2004 року відповідач із спірної квартири вибув у невідоме місце перебування та по теперішній час місце його знаходження не відомо, що підтверджується актом о непроживанні (а.с.8) та поясненнями свідків. Відповідно до ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, так як надані позивачем докази у своїй сукупності вказують на те, що відповідач втратив право користування жилим приміщенням, оскільки він без поважних причин не користується вказаним житловим приміщенням.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-17 00:00:00

В березні 2014 року позивач звернувся в інтересах держави до суду з позовом до [PERSON] про стягнення 646 грн. шкоди, завданої внаслідок порушення природоохоронного законодавства. Вказав, що 12 вересня 2013 року відповідач здійснював вилов риби забороненим сітним знаряддям лову - «хваткою» в водоймі в районі с.Брідок, що є порушенням п.3.15.1 Правил любительського і спортивного рибальства, затверджених наказом Державного комітету рибного господарства України №19 від 15 лютого 1992 року. Внаслідок здійснення незаконного вилову риби [PERSON] вилучив із природного середовища рибу породи: плітка - 1 шт., карась сріблястий - 3 шт., судак - 1 шт., загальною вагою 2 кг, чим заподіяв рибним запасам збиток на вказану суму. Постановою суду від 27 грудня 2013 року було закрито провадження в справі про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за порушення ч.4 ст.85 КУпАП у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст..38 КУпАП. Своїми діями відповідач наніс державі збитки внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу на суму 646 грн.. Від позивача - Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства у Вінницькій області - надійшла заява про розгляд справи у відсутність його представника, позовні вимоги підтримують. Відповідач [PERSON] позов визнав. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що відносно відповідача [PERSON] було винесено постанову у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за порушення ч.4 ст.85 КУпАП, в якій вказано, що він 12 вересня 2013 року проводив вилов риби забороненим сітним знаряддям лову - «хваткою» у водоймі в районі в с.Брідок Теплицького району. Постанову судді Теплицького районного суду від 27 грудня 2013 року [PERSON] не оскаржував. Матеріальна шкода обчислена відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №1209 від 21 листопада 2011 року, про що подано відповідний розрахунок. Шкода, яку заподіяно в результаті незаконного вилову цінних видів риб, становить 646 грн.. Вказані правовідносини регулюються ст. 63 Закону України "Про тваринний світ", Законом України "Про охорону навколишнього природного середовища". Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення відповідача, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки встановлено наявність шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу, протиправну поведінку відповідача, який здійснив вилов риби забороненим знаряддям лову, причинний зв'язок між заподіяною шкодою та протиправною поведінкою відповідача [PERSON], а також вину відповідача, який діяв умисно. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-21 00:00:00

В березні 2014 р позивач публічне акціонерне комерційний банк "ПриватБанк" звернулося до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 14.02.2008 р. в розмірі 19729 грн. 27 коп. та понесених судових витрат. В обґрунтування заявлених позовних вимог вказуючи на те, що між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № б/н від 14.02.2008 року у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користуванням кредитом у розмірі 22,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та отримано 16000 грн. Підписання даного договору є згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту встановленого банком відповідно до п.3.3 умов та правил надання банківських послуг. Проте позичальник не дотримувався умов кредитного договору, не сплачував щомісячно платежі у розмірі та порядку, визначеному кредитним договором. Станом на 28.02.2014 р. загальна сума заборгованості [PERSON] за кредитним договором від 14.02.2008 р. становить 19729 грн. 27 коп., складається з заборгованості зі сплати кредиту (основного боргу) у сумі 7738 грн. 22 коп. заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом у сумі 6380 грн. 57 коп., заборгованості по комісії в розмірі 4432 грн. 90 коп., фіксованої частини штрафу в розмірі 250 грн., процентної складової штрафу в розмірі 927 грн. 58 коп. З цих підстав ПАТ КБ "ПриватБанк"

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-25 00:00:00

В березні 2015 року [PERSON] звернулася в суд з заявою про встановлення факту родинних відносин, а саме, що [PERSON], яка померла [INFO], була її матір'ю. У заяві вона вказала, що її мати [PERSON] померла [INFO] в м. Чорткові Тернопільської області. Заявниця має намір оформити спадщину після смерті матері, однак у свідоцтві про її народження прізвище матері зазначено "[PERSON]", тому їй необхідно довести факт родинних відносин. Заявниця [PERSON] заяву підтримує, просить її задовольнити. Представник заінтересованої особи Чортківської районної державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, від заінтересованої особи до суду надійшла заява про розгляд справи без участі представника, при ухваленні рішення нотаріальна контора покладається на розсуд суду. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили суду, що [PERSON], яка померла в серпні 2014 року, була матір'ю заявниці. Суд, вислухавши пояснення заявниці, свідків, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку, що заяву слід задовольнити з наступних мотивів. Із свідоцтва про народження серії [NUMBER] вбачається, що [INFO] в с. Шульганівка Чортківського району Тернопільської області народилася [PERSON], її матір'ю в свідоцтві про народження вказана [PERSON]. 15 липня 1994 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] і після державної реєстрації шлюбу її змінено прізвище на "[PERSON]". [INFO] в м. Чортків Тернопільської області померла [PERSON], про що складено відповідний актовий запис № 12, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER]. У відповідності до виписки з погосподарської книги № 2 за 1986-1990 роки, виданої Шульганівською сільською радою Чортківського району, в [ADDRESS] були зареєстровані і проживали: голова двору - [PERSON], 1913 р.н.; дружина - [PERSON],1928 р.н.; зять [PERSON], 1948 р.н.; дочка [PERSON], 1954 р.н.; внучка - [PERSON], 1975 р.н.; внук [PERSON], 1985 р.н. У відповідності із випискою з погосподарської книги № 4 за 1991-1995 роки по Шульганівській сільській раді Чортківського району Тернопільської області особовий рахунок [NUMBER] в господарстві були зареєстровані і проживали: зять [PERSON],1948 р.н., помер [INFO].; дочка [PERSON], 1954 р.н.; внучка [PERSON], 1975 р.н.; внук [PERSON], 1985 р.н., правнук [PERSON], 1995 р.н. Дослідження всіх наявних документів, покази свідків вказують на те, що [PERSON] була матір'ю заявниці. Суд вважає, що відсутність документів, які б підтверджували родинні відносини між вказаними особами, позбавляє [PERSON] права на отримання спадщини, чим порушуються її спадкові права, які підлягають поновленню шляхом задоволення заяви.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-06 00:00:00

В березні 2015 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В позовній заяві позивачка вказала, що з 8 серпня 1998 року перебуває з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу вони мають малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Дитина проживає з позивачкою, перебуває на її утриманні. Відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків, коштів на утримання дочки не надає, хоча як батько зобов'язаний це робити і має можливість. Тому [PERSON] просить стягнути з нього аліменти в розмірі 800 гривень щомісячно. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги визнають частково, згідний сплачувати аліменти в розмірі 400 гривень щомісячно з огляду на те, що він неодноразово надавав матеріальну допомогу своїй дочці, купляючи їй необхідні одяг та взуття, побутову техніку, і не відмовляється надавати таку допомогу у майбутньому. Так як він не працює, має нерегулярний, мінливий дохід, то сума аліментів в розмірі 800 гривень є для нього завищеною. Суд, вислухавши пояснення сторін, представника відповідача, свідків, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних мотивів. Судом встановлено, що з 8 серпня 1998 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого мають дочку [PERSON], [INFO]. Як вбачається з позовної заяви та пояснень позивачки [PERSON] коштів на утримання дочки не дає, хоча як батько відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України зобов'язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В судовому засіданні її пояснення спростовуються запереченнями відповідача, який стверджує, що надає матеріальну допомогу на утримання дочки, на підтвердження чого надав суду специфікацію до кредитного договору про купівлю холодильника "Samsung" та пральної машини "Whirlpool" на суму відповідно 4 150 гривень та 4 000 гривень, кредитний договір оформлений на ім'я його матері [PERSON] Відповідно до вимог ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, судза заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів судвраховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатнихчоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи матеріальне становище відповідача, який ніде не працює, надає матеріальну допомогу на утримання дочки і не відмовляється надавати таку допомогу в майбутньому, суд визначає розмір аліментів, які підлягають стягненню в сумі 600 гривень щомісячно. У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на рахунок спеціального фонду Державного бюджету України 243 гривень 60 копійок судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-15 00:00:00

В березні 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить визнати договір № 740 купівлі-продажу житлового будинку, розташованого на земельній ділянці розміром 565 кв.м., житловою площею 60,50 кв.м., по [ADDRESS] укладений між [PERSON], [PERSON], яка діяла від свого імені та від імені своїх неповнолітніх дітей [PERSON], [PERSON] та [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], укладений 01 серпня 2001 року на Товарній біржі "Сангай", дійсним. Сторони в судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку. Представник позивача, згідно наданої заяви, просив розглядати справу без його участі, позов підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечував. Про причини неявки в судове засідання відповідача суду не відомо. Суд ухвалив про заочний розгляд справи в порядку ст. 224, 225 ЦПК України на підставі наявних в ній даних та доказів. Дослідивши докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 01 серпня 2001 року на Товарній біржі "Сангай" між [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], [PERSON], яка діє від свого імені і від імені своїх неповнолітніх дітей [PERSON], [PERSON] укладено договір № 740 купівлі-продажу цілого домоволодіння, розташованого на земельній ділянці розміром 565 кв.м., по [ADDRESS] Раніше спірне домоволодіння належало [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 13 липня 2001 року, серія АЕА № 855527, посвідченого Георгієвою О.Г., державним нотаріусом Першої Миколаївської державної нотаріальної контори, зареєстровано в реєстрі за № 4-1783, у БТІ м. Миколаєва зареєстровано за № 2705 від 20 липня 2001 року. Сторони за угодою повністю виконали умови договору, продавці передали зазначену квартиру покупцям у власність, а покупці передали продавцям обумовлену договором суму. До теперішнього часу договір ніким із сторін не оспорений. Відповідно до частини 2 статті 47 ЦК Української РСР за такого вказаний договір слід визнати дійсним, а поданий позов - задовольнити. В силу ст. 88 ЦПК України судові витрати сплачені при зверненні до суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-11 00:00:00

В березні 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідачів, в якому просить визнати договір купівлі-продажу квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], укладений між [PERSON] та [PERSON], яка вступила від імені продавців та діяла на підставі довіреності від імені: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], зареєстрований універсальною біржею "Південь", 17 травня 2001 року за р. № 2431 дійсним з моменту його укладення. Сторони в судове засідання не зявились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку. Представник позивача, згідно наданої заяви, просила розглядати справу без її участі, позов підтримала, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Про причини неявки в судове засідання відповідачів суду не відомо. Суд ухвалив про заочний розгляд справи в порядку ст. 224, 225 ЦПК України на підставі наявних в ній даних та доказів. Дослідивши докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 17 травня 2201 року на Універсальній біржі "Південь" між [PERSON], яка діяла від імені та по дорученню [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] укладено договір № 2431 купівлі-продажу квартири № 64, що знаходиться за адресою: м. Миколаїв, пр. Героїв Сталінграду, 93. Раніше спірна квартира належала [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло № 20/04, що видане Службою приватизації житлового фонду КСЧ Миколаївського району 18 лютого 2000 року, згідно розпорядження № 20/04 від 18 лютого 2000 року, зареєстрованого Миколаївським обласним бюро технічної інвентаризації, реєстровий № 18885 від 28 лютого 2000 року. Сторони за угодою повністю виконали умови договору, продавці передали зазначену квартиру покупцю у власність, а покупець передав продавцям обумовлену договором суму. До теперішнього часу договір ніким із сторін не оспорений. Відповідно до частини 2 статті 47 ЦК Української РСР за такого вказаний договір слід визнати дійсним, а поданий позов задовольнити. В силу ст. 88 ЦПК України судові витрати сплачені при зверненні до суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-06 00:00:00

В березні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просила стягнути на свою користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред'явлення позову і до досягнення сином повноліття. В обґрунтування позову зазначила, що відповідач добровільно не бере участі в утриманні сина, який проживає разом з нею і потребує постійни матеріальних витрат. Вказувала, що відповідач офіційно працевлаштований та має можливість сплачувати аліменти, інших утриманців нема, а тому просила присудити аліменти у судовому порядку в розмірі від його заробітку. Позивач подала через канцелярію суду заява, в якій позов підтримала у повному обсязі, розгляд справи просила проводити за її відсутності. Відповідач подав через канцелярію суду заяву, в якій поданий позов визнав та проти його задоволення не заперечував, розгляд справи просив проводити за його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін на підставі нявних в матеріалах справи документів. Розглянувши подані документи і матеріали, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-ТП №121111 (а.с.6). Дитина [PERSON] зареєстрована та проживає разом з матір"ю [PERSON], що стверджується довідкою КП «ВЖРЕП №9» №328 від 01.03.2017 (а.с.7). Статтею 180 СК України встановлено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. При цьому, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (частина 2 ст. 182 СК України) Частиною 1 ст. 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи, що визнання відповідачем [PERSON] прд"явленого позову про стягнення аліментів, а також те, що таке визнання не порушує прав та інтересів інших осіб, то відповідно до вимог ч. 4 ст. 174 ЦПК України, суд приймає таке визнання як підставу для задоволення позову. Водночас, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню судові витрати в дохід держави, що складаються з судового збору розмірі 640 грн. 00 коп., оскільки позивач в силу Закону України "Про судовий збір" звільнена від їх сплати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-10 00:00:00

В березні 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 22 жовтня 2005 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану Хмельницького міськрайонного управління юстиції, посилаючись на те, що їх сім'я не може бути збережена. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що від шлюбу з відповідачем в них народилася донька Анна, [INFO], проте спільне життя не склалося, оскільки відповідач залишила сім"ю і протягом п"яти місяців проживає з іншим чоловіком. Сторони не підтримують сімейних стосунків, проживають окремо, а тому збереження сім'ї є неможливим. В судовому засіданні [PERSON] заявлені вимоги підтримав за обставин, наведених в позовній заяві, та пояснив, що з жовтня 2016 року вони з [PERSON] проживають окремо та не підтримують сімейних стосунків. Відповідач залишила його і дитину, з того часу проживає і має стосунки з іншим чоловіком. Також позивач зазначив, що він намагався зберегти сім"ю, проте відповідач не бажає. Крім того, просив не стягувати з відповідача сплачений ним при подачі позову судовий збір. Відповідач [PERSON], яка у встановленому порядку оповіщена про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з"явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, погодилась на розірвання шлюбу, термін на примирення просила не надавати. Заслухавши позивача, дослідивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 22 жовтня 2005 року був зареєстрований шлюб між [PERSON] і [PERSON] (дошлюбне прізвище - Качанюк). Від спільного проживання сторін в них народилася донька Анна, [INFO]. З жовтня 2016 року сторони проживають окремо, не підтримують шлюбні стосунки, а примирення між собою та збереження сім'ї вважають неможливим. Дані обставини підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме: свідоцтвом про укладення шлюбу серія І-БВ №014916 від 14.03.2006 (а.с. 5), свідоцтвом про народження дитини серія І-БВ №044319 від 07.02.2007 (а.с. 6), а також поясненнями в суді позивача, допитаного як свідка. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя неможливе, а збереження шлюбу суперечить їх інтересам. За таких обставин та враховуючи те, що відповідно до ст. 174 ЦПК України визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав і свобод сторін та інших осіб, суд приймає визнання позову і вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Судові витрати на користь позивача з відповідача не стягуються за клопотанням позивача. На підставі ст. ст. 104, 105, 110-112 СК України,

Outcome: approved