Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-09 00:00:00

До Рівненського міського суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа Сьома київська державна нотаріальна контора, звернувся [PERSON] . Просив встановити факт, що заповіт, посвідчений державним нотаріусом Сьомої київської державної нотаріальної контори Конончук Т.В. 13 жовтня 1998 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2у-4161, склала спадкодавець [PERSON] , яка померла [INFO] , яка зазначена в заповіті як « [PERSON] ». Свої вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] . За життя вона склала заповіт, посвідчений державним нотаріусом Сьомої київської державної нотаріальної контори Конончук Т.В. 13 жовтня 1998 року за реєстровим № 2у-4161, яким заповіла на його користь належну їй на праві особистої власності квартиру [ADDRESS] . З метою прийняття спадщини ним було подано документи державному нотаріусу Сьомої київської державної нотаріальної контори. Однак, 03 червня 2021 року постановою Сьомої київської державної нотаріальної контори йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно, яке належало померлій [INFO] [PERSON] оскільки в заповіті вказано прізвище спадкодавця « [PERSON] », в той час як у свідоцтві про смерть зазначено прізвище « [PERSON] ». Невірне зазначення прізвища спадкодавця у заповіті порушує його права, оскільки прямо впливає на виникнення, зміну та припинення особистих майнових прав. В судове засідання заявник не з`явився. Подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Просив суд задовольнити заяву. Представник заінтересованої особи, повідомлений про дату та час судового засідання належним чином, в судове засідання не з`явився. Причин неявки суду не повідомив, заяв чи клопотань про перенесення розгляду справи до суду не надходило. Пояснень на заяву не подали\~.\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін на підставі наявних у справі письмових матеріалів. Дослідивши матеріали справи та подані письмові докази, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , про що 09.12.2020 р. зроблено відповідний актовий запис за № 2309, зареєстрований 09.12.2020р. Рівненським міськрайонним відділом ДРАЦС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції(м.Львів). Окрім того, судом встановлено, що \~ 13.10.1998 року [PERSON] склала заповіт. Зі змісту даного заповіту вбачається, що [PERSON] заповідається квартира під [ADDRESS] . У заповіті ім`я спадкодавця зазначене " [PERSON] », що мешкає в [ADDRESS] . Вказаний заповіт складений на ім`я [PERSON] . Заповіт посвідчений державним нотаріусом Сьомої київської державної нотаріальної контори Конончук Т.В., зареєстровано в реєстрі за № 2у-4161. Встановлено,\~що [PERSON] звернувся до державного нотаріуса Сьомої київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, як спадкоємець за заповітом. Постановою Сьомої київської державної нотаріальної контори № 1247/02-31 від 03 червня 2021 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно, яке належало померлій [INFO] [PERSON] , оскільки [PERSON] надав заповіт від імені [PERSON] , посвідчений Сьомою київською державною нотаріальною конторою 13 жовтня 1998 року за реєстровим № 2у-4161, але в свідоцтві про смерть зазначено прізвище [PERSON] . Отже, прізвище вказане в заповіті та в свідоцтві про смерть не є тотожним. З оглянутих судом копій документів, долучених до позову вбачається, що у довідці про присвоєння ідентифікаційного номера від 03.03.199 р., у довідці про заповнення облікової картки для присвоєння ідентифікаційного номера від 05.02.1996 р., у посвідченні серії [NUMBER] ім`я спадкодавця зазначене " [PERSON] ». Відповідно до п.5 ч.2\~ст.293 ЦПК України\~суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановленняфактів, що мають юридичне значення. Згідно п.7\~ постанови Пленуму Верховного Суду Українивід 31.03.1995 р. № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»\~суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньопороджує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідно заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. На підставі вказаних доказів, судом встановлено, що існує невідповідність між документом, що посвідчує факт смерті [PERSON] \~\~ та заповітом складеним 13.10.1998 року від імені « [PERSON] ». Відповідно до пп. 5.1 п. 5 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Затвердженого наказом Мінюсту від 22.02.2012 року № 296/5 при оформленні спадщини за заповітом нотаріус має надати правову оцінку заповіту. Перевірити його реєстрацію у спадковому реєстрі та чинність на момент смерті заповідача. Якщо наданий спадкоємцем заповіт не відповідає вимогам законодавства, нотаріус відмовляє у його прийомі. Так, за положеннями п.6 ч.1\~ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по-батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по-батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. За правовими позиціями Верховного Суду України щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, ім`я, по-батькові, місце чи час народження не відповідають записам у правовстановлюючому документі, якщо хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п.6 ч.1\~ст.315 ЦПК України, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Згідно\~Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995р. «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»\~ суд вправі розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі прізвище, ім`я, по-батькові якої зазначені в документі не збігаються в свідоцтві про народження, паспорті, свідоцтві про смерть, інше. Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п. 12\~постанови Пленуму\~Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року\~Про встановлення фактів, що мають юридичне значення при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народженняабо в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Відповідно листа ВСУ 01.01.2012 року "Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення" коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України\~громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, а також те, що встановлення даного факту необхідно заявнику для оформлення документів про прийняття спадщини за заповітом, тому суд вважає, що заява є обґрунтованою та підлягає до задоволення. Відповідно до п.18 постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року N 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у справах про спадкування нотаріуси не є заінтересованими особами і не повинні залучатися до участі у справі. Згідно п.24 зазначеної постанови при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами (зацікавленими особами) є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved