Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-07 00:00:00

До суду з вказаною позовною заявою звернулася [PERSON], посилаючись на те, що вона з відповідачем перебувала у шлюбі, який 25 травня 2011 року було розірвано. Від даного шлюбу вони мають двох малолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Рішенням Ставищенського районного суду від 13 жовтня 2010 року стягнуто з [PERSON] на її (позивача) користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини його доходу (заробітку) щомісячно до їх повноліття, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, починаючи з 3 вересня 2010 року. Дочка [PERSON] є дитиною-інвалідом підгрупи „А", самостійно ходити та доглядати за собою не може, а тому потребує постійного догляду. Вона (позивач) позбавлена можливості працювати та забезпечувати себе та своїх дітей належним чином. Єдиним доходом є допомога дитині інваліду. Позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання в розмірі 1/5 частини доходу (заробітку) відповідача протягом всього часу її проживання з дочкою, щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, підтвердила обставини, на які посилається в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не прибув, про час і місце розгляду справи був повідомлений за зареєстрованою адресою та шляхом оголошення, розміщеному на офіційному сайті судової влади України у встановленому порядку. Враховуючи вищевикладене та вимоги ст. 280 ЦПК України, суд вважав за можливе проводити заочний розгляд справи, у відсутність відповідача з ухваленням по справі заочного рішення. Згідно п. 1 ч. 4 ст. 274, ст. 279 ЦПК України суд проводить розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін за наявними у справі матеріалами. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають частковому задоволенню. Судом встановлено, що сторони з 22 березня 2008 року перебували у шлюбі, який 25 травня 2011 року було розірвано рішенням Ставищенського районного суду Київської області по справі № 2-111/11 (а. с. 24). Відповідно до копій свідоцтв про народження (а.с. 7, 8) від даного шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Рішенням Ставищенського районного суду Київської області від 13 жовтня 2010 року по справі № 2-784 стягнуто з [PERSON] на користь позивача [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини його доходу (заробітку) щомісячно до їх повноліття, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, починаючи з 3 вересня 2010 року (а. с. 25). Вказаний виконавчий лист перебуває на примусовому виконанні в Оболонському районному відділі ДВС м. Києва, що підтверджується довідкою вказаного відділу про заборгованість по аліментах та інформацією з Єдиного реєстру боржників (а. с. 34, 35). З копії медичного висновку від 13.08.2018 року (а. с. 10), копії посвідчення від 30 грудня 2010 року (а.с. 6), довідки КЗ „Ставищенський районний центр первинної медико-санітарної допомоги" (а. с. 49) встановлено, що дочка сторін [PERSON], [INFO], є дитиною з інвалідністю підгрупи „А", не може самостійно сидіти, пересуватись та самостійно себе обслуговувати. Відповідно до довідки Гостромогильської сільської ради від 8 лютого 2018 року дитина [PERSON] проживає разом з позивачем (а.с. 9), яка постійно нею опікується. Позивач отримує допомогу на дитину з інвалідністю (а. с. 50). Відповідно до ч. 1ст. 88 СК України, якщо один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною-інвалідом, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, і опікується нею, він має право на утримання за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання триває протягом всього часу проживання з дитиною-інвалідом та опікування нею і не залежить від матеріального становища того з батьків, з ким вона проживає. Згідно ч. 1 ст. 80 Сімейного Кодексу України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) твердій грошовій сумі. Суд вважає, що оскільки позивач не працює, доглядає за дитиною з інвалідністю, що не може обходитися без постійного стороннього догляду, проживає з позивачем, та враховуючи, що відповідач є особою працездатного віку, не надав суду доказів щодо неможливості надання ним матеріальної допомоги позивачу, яка постійно опікується дитиною-інвалідом, [INFO], що не може самостійно сидіти, пересуватись та самостійно себе обслуговувати, у зв'язку з чим позивач ніде не працює, ту обставину, що з відповідача стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/4 частини його доходу заробітку, та беручи до уваги, що відповідач добровільно додаткових витрат по утриманню дітей не надає, з урахуванням принципу розумності та справедливості - з нього слід стягнути на користь позивача аліменти в розмірі 1/6 частини його доходу (заробітку) щомісячно на утримання позивача протягом всього часу її проживання з дочкою, щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову. Суд враховує, що при цьому з відповідача буде стягуватись не більше 50 % його доходу (заробітку) з урахуванням вимог ч. 2 ст. 70 Закону України „Про виконавче провадження", відповідно до якої із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю особи, у зв'язку із втратою годувальника, майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, - 50 відсотків. З урахуванням викладеного у задоволенні решти позовних вимог слід відмовити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір. Відповідно до ст. 430 ЦПК України рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Outcome: partial