Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-14 00:00:00

Позивач [PERSON] об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя звернулось до суду із позовом до [PERSON] про стягнення надмірно виплаченої пенсії. В обґрунтування вимог зазначено, що позивач [PERSON] перебуває на обліку в управлінні та отримує пенсію за вислугу років. Пунктом 5 Прикінцевих Положень Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (№ 1058) встановлено, що період роботи до 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року. Згідно з нормами ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", пенсії за віком на пільгових умовах призначаються працівникам за Списками № 1 і 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженими Постановою КМУ від 16.01.03 р. № 36 і за результатами атестації робочих місць, проведення якої передбачає, зокрема санітарно-гігієнічні дослідження виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу, за якими підтверджується право працівника на пільги та компенсації, пов'язані із зайнятістю в несприятливих умовах праці. Згідно з ч. 2 ст. 24 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (№ 1058), страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду. Частиною 4 цієї ж статті встановлено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше. Пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, письмового трудового договору або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами. Відповідно до згаданих документів пільги, передбачені пунктами 1 (нарахування надбавок до заробітної плати), 2 (надання додаткової відпустки), 3 (тривалість відпусток), 4 (порядок виплати допомоги у зв'язку з втратою працездатності), надавались особам незалежно від факту укладення трудових договорів, а пільги, передбачені пунктом 5 Указу, в тому числі і право на пільгове обчислення стажу, надавались лише особам, які укладали строкові трудові договори терміном на три роки. Тому для пільгового обчислення періодів роботи в районах Крайньої Півночі при обчисленні розміру пенсії потрібно надати документи, які свідчать про факт укладання із працівником строкових трудових договорів та поширення на нього пільг з кратного обчислення стажу роботи. Згідно з ч. 2 п.2 Інструкції про порядок надання пільг особам, що працюють в районах Крайньої Півночі і місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, затверджений постановою Держкомпраці і Президії ВЦРПС від 16.12.1965 р. №530/П-28, пільги, передбачені ст.. 5 Указу від 10.02.1960 р. та ст.. З Указу від 26.09.1967 р, (надалі -Інструкція № 530) надаються додатково працівникам, що прибули на роботу у районах Крайньої Півночі і місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, при умові укладання ними трудових договорів про роботу в цих районах та місцевостях на строк три роки. При опрацюванні пенсійної справи через операцію «зміна надбавки» відкореговано періоди перебування в районах Крайньої півночі з урахуванням кратності на підставі відсутності трудових договорів про роботу в цих районах та місцевостях на строк три роки. В період з 01.01.2008 р по 05.09.2017 р. відповідач отримував пенсію в більшому розмірі ніж та, що йому була призначена, у зв'язку з чим утворилася переплата пенсії, у загальній сумі 1034, 91 грн., яку було виявлено 06.09.2017 році. Після чого згідно розпорядженням № 125831 від 06.09.2017 р. пенсію приведено у відповідність і на даний час пенсіонер отримує пенсію згідно чинного законодавства. Крім того, ст. 50 Закону №1058 законодавство надало можливість добровільного повернення виниклої переплати пенсії. У вересні 2017 року позивачем на адресу відповідача був направлений лист про добровільне повернення зазначеної переплати пенсії, відповідь не отримано. Згідно ч. 2 п. 2 Порядку повернення сум пенсій, виплачених надміру, та списання переплат пенсій, що є безнадійними до стягнення, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 21.03.2003 р. № 6-4 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.05.2003 р. за №374/7695, переплата пенсії - сума пенсії з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, і індексації та інших доплат до пенсій), виплачена з різних причин понад розмір визначений законодавством. Ст. 50 Закону №1058 закріплене право стягнення органами Пенсійне фонду України сум пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду України чи в судовому порядку. Оскільки, відповідно до Положення про управління Пенсійного фонду України районах, містах, районах у містах, а також про об'єднані управління, Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, що здійснює управління фінансами пенсійного забезпечення, заборгованість перед Пенсійним фондом України заборгованістю перед державою. Таким чином, безпідставно набута позивачем пенсія понад розмір, визначений законодавством, фактично, є завданням майнової шкоди державному бюджету та призводить до порушення інтересів держави в особі Пенсійної фонду України. За таких обставин, заборгованість про стягнення якої просить позивач фактично матеріальною шкодою, що завдана відповідачем, а тому доцільно до даних правовідносин застосовувати строки стягнення шкоди, передбачені Цивільним кодексом України. Стаття 257 ЦК України, встановлює позовну давність тривалістю у три роки. Розмір відрахування з пенсії обчислюється з суми, що належить пенсіонерові до виплати. З пенсії може бути відраховано не більш як 50 відсотків її розміру: на утримання членів сім'ї (аліменти), на відшкодування збитків від розкрадання майна підприємств організацій, на відшкодування пенсіонером шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, а також у зв'язку зі смертю потерпілого, на повернення переплачених сум заробітної плати в передбачених законом випадках. З усіх інших видів стягнень може бути відраховано не більш як 20 відсотків пенсії. Отже, оскільки до теперішнього часу сума переплати пенсії не повернута, у позивача виникло право на звернення до суду з позовом про відшкодування шкоди. За змістом ст. 177 Цивільного кодексу України гроші є об'єктами цивільних прав. Отримавши пенсію відповідач набув право власності на неї, та йому як власникові цих грошових коштів належать правомочності щодо володіння, користування та розпорядження. Посилаючись на вищенаведені обставини, позивач просить суд, стягнути з [PERSON] на користь Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя суму надмірно виплаченої пенсії у розмірі 1034,91 грн., яка виникла за період з 01.01.2008 р. по 05.09.2017 р. В судове засідання представник позивача не з*явився. Надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Просив позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з*явилася. Про час та місце судового розгляду була повідомлена належним чином. Причину неявки суду не сповістила. Суд вважає за можливе провести розгляд справи за її відсутності. У зв'язку із неявкою в судове засідання сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процес за допомогою звукозаписуючого пристрою не здійснювалося. Суд вивчивши матеріали цивільної справи, дійшов наступних висновків. Фактичні обставини справи підтверджуються наступними письмовими доказами. Копією паспорту та ідентифікаційного номера відповідача; копією розпоряджень від 18.04.2008 року; 01.11.2009 року, 04.03.2013 року, 01.12.2013 року, 18.09.2014 року, 23.12.2015 року, 17.09.2016 року, 31.08.2017 року, 05.09.2017 року, копією листа від 12.09.2017 р.; копією протоколу від 06.09.2017 р. Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян регулюються Законами України «Про пенсійне забезпечення» та «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», Цивільним Кодексом України. Згідно зі статтею 1215 ЦК України 1. Не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом. Порядок утримання надміру виплачених сум пенсій та відрахування з пенсій визначений ч.1 ст.50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», згідно якої, суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Згідно ст.103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім'ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії. Зазначеними нормами законодавець о визначив, що зайво сплачені суми пенсії можуть бути утримані позивачем за умови зловживань з боку пенсіонера, його недобросовісності або подання страхувальником недостовірних даних. Вказаний перелік підстав для утримання надміру виплачених сум пенсії є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Суд вважає безпідставним посилання позивача на ч.2 п.2 «Порядку повернення сум пенсій, виплачених надміру, та списання сум переплат пенсій, що є безнадійними до стягнення», як на підставу позовних вимог, оскільки як зазначено вище, правовідносини, що склались між позивачем та відповідачем регулюються Цивільним Кодексом України, Законами України «Про пенсійне забезпечення» та «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» норми яких не містять положень щодо можливості стягнення сум пенсійних переплат в незалежності від наявності вини особи яка отримала таку переплату. Отже, Порядок затверджений Постановою правління ПФУ від 21.03.2003р. №6-4 протирічить нормам Закону і тому не може бути застосований до спірних правовідносин. Згідно п.7 ст.10 ЦПК України, у разі невідповідності правового акта правовому акту вищої юридичної сили суд застосовує норми правового акта вищої юридичної сили. Позивач, з посиланням на ст.1166 ЦК України зазначає, що він звернувся до суду з позовом про відшкодування майнової шкоди. Викладена позивачем позиція є помилковою, оскільки згідно п.1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. З наведеної норми вбачається, що підставою для відшкодування шкоди є неправомірні дії (бездіяльність) особи яка її завдала. Проте позивач не зазначив та не довів доказами в чому полягали неправомірні дії (бездіяльність) відповідача. Оцінюючи здобуті\~в судовому\~засіданні докази,\~в їх\~сукупності,\~суд дійшов\~висновку про\~те,\~що переплата\~по пенсії\~[PERSON]\~виникла внаслідок\~помилки з\~боку позивача\~за відсутності\~зловживань або\~недобросовісності \~з боку\~відповідача,\~тому відсутні\~підстави для\~стягнення сум\~переплати,\~в звязку\~з чим\~позовні вимоги\~є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed