Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-04 00:00:00

Головний лікар Хмельницької обласної психіатричної лікарні № 1 (далі - ХОПЛ №1) звернувся до суду з заявою про госпіталізацію до психіатричного закладу в примусовому порядку [PERSON] посилаючись на те, що вона страждає на психічний розлад, а її лікування та обстеження можливе тільки в умовах стаціонару. На обґрунтування заяви головний лікар ХОПЛ №1 зазначив, що [PERSON] страждає на шизоафективний розлад, внаслідок чого вона неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність, а також виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї та оточуючих. 04.12.2017 [PERSON] була оглянута комісією лікарів-психіатрів ХОПЛ №1, яка підтвердила обґрунтованість рішення про необхідність госпіталізації хворої та її лікування в умовах стаціонару, однак під час обстеження [PERSON] не дала усвідомленої згоди на госпіталізацію до психіатричного закладу. В судовому засіданні представник лікарні заяву підтримав, пославшись на обставини, викладені в заяві, та пояснив, що у [PERSON] встановлений тяжкий психічний розлад, а тому її лікування можливе лише в стаціонарних умовах. [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти госпіталізації, вказала що вона є психічно здоровою. Прокурор не заперечує проти задоволення заяви про госпіталізацію хворої. Заслухавши пояснення представника лікарні, вислухавши думку прокурора, дослідивши матеріали справи, суд вважає заяву такою, що підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 01.12.2017 [PERSON] була доставлена в ХОПЛ №1 швидкою допомогою за направленням лікаря-психіатра ХОПНД. Комісія лікарів-психіатрів, яка оглянула хвору 04.12.2017, прийшла до висновку про необхідність її госпіталізації у психіатричний стаціонар, оскільки встановлено, що [PERSON] страждає на шизоафективний розлад, що проявляється у збудженості, імпульсивності, агресивності, наявності численних маячних ідей стосунку, внаслідок чого вона неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність, а також виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї та оточуючих. Дані обставини підтверджуються: висновком комісії лікарів психіатрів ХОПЛ №1 від 04.12.2017, згідно якого [PERSON] страждає на психічний розлад, не здатна критично оцінювати свій стан, а тому потребує госпіталізації в психіатричний стаціонар в примусовому порядку; медичною картою стаціонарного хворого №7590 від 01.12.2017. Крім того, допитана в судовому засіданні [PERSON], яка є матір'ю [PERSON] показала, що донька перестала приймати ліки, почала звертатись зі скаргами до різних інстанцій, стала агресивною по відношенню до неї та батька. Відповідно до ст. 14 Закону України "Про психіатричну допомогу" особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви головного лікаря ХОПЛ № 1 та госпіталізації [PERSON] в психіатричний стаціонар в примусовому порядку. В той же час, з урахуванням обставин справи, суд вважає, що строк примусової госпіталізації [PERSON] до психіатричного закладу слід обмежити до одного місяця. На підставі ст. 14, 17, 22 Закону України "Про психіатричну допомогу",

Outcome: approved