Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-13 00:00:00

Заявник звернувся до Новоархангельського районного суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту належності правовстановлюючого документу, зазначивши, що йому на праві приватної власності належить житловий будинок з прилежними до нього будівлями та спорудами, розташований по [ADDRESS] , про що свідчить свідоцтво про право особистої власності на житловий будинок б/н від 13 лютого 1973 року реєстраційний напис №1232, виданого на підставі рішення виконкому Новоархангельської сільської ради народних депутатів від 12 лютого 1973 року на ім`я « [PERSON] ». В подальшому в зв`язку з уточненням перейменувань вулиць та нумерації будинків для проведення всеукраїнського перепису населення, будинок [ADDRESS] був перенумерований в будинок [ADDRESS] . В грудні 2020 року заявник мав намір провести державну реєстрацію права власності на свій житловий будинок [ADDRESS] та виготовив технічну документацію на присадибну земельну ділянку. Однак рішенням державного реєстратора Арделян І.І. №55848603 від 22.12.2020 року йому було відмовлено в держаній реєстрації прав та їх обтяжень через неможливість встановлення відповідності заявлених прав документам, що їх посвідчують. За паспортом громадянина України прізвище заявника « [PERSON] ». В зв`язку з необхідністю здійснення державної реєстрації права власності на житловий будинок [ADDRESS] та необхідністю виготовлення технічної документації на присадибну земельну ділянку, просив встановити факт належності правовстановлюючого документу, зокрема, свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок б/н від 13 лютого 1973 року реєстраційний напис №1232, виданого на підставі рішення виконкому Новоархангельської сільської ради народних депутатів від 12 лютого 1973 року на ім`я « [PERSON] ». В судове засідання [PERSON] не з`явився, надав суду заяву, в якій заявлені вимоги підтримав повністю, просив їх задовольнити. Представник заінтересованої особи - Державний реєстратор Новоархангельської селищної ради Кіровоградської області Арделян І.І., в судове засідання не з`явилась, надіслала заяву в якій не заперечувала проти задоволення заявлених вимог, та просила проводити розгляд справи у її відсутність. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному підготовчому судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі. Із поданих заяв вбачається, що учасники належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, звернулись до суду із заявами про слухання справи у їх відсутність. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, дійшов до висновку, що заява є обгрунтованою та підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що предметом розгляду в даній справі є справа окремого провадження щодо встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту належності правовстановлюючого документа. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 6 ч.1 статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Частиною 1 ст. 316 ЦПК України визначено, що заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання. В судовому засіданні встановлено, що заявник [PERSON] отримав свідоцтво про право особистої власності на житловий будинок б/н від 13 лютого 1973 року, реєстраційний напис №1232, виданого на підставі рішення виконкому Новоархангельської сільської ради народних депутатів від 12 лютого 1973 року на ім`я « [PERSON] »(а.с. 7). Згідно долученої до матеріалів справи копії паспорту громадянина України, серії [NUMBER] , виданого Новоархангельським РВ УМВС України в Кіровоградскій області 18 жовтня 1996 року та довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру, прізвище заявника вказано як « [PERSON] » (а.с. 4). Відповідно до копії свідоцтва про народження, серії [NUMBER] від 27 грудня 2005 року, виданого повторно відділом РАЦС Новоархангельського районного Управління юстиції Кіровоградської області, прізвище заявника зазначено - « [PERSON] » (а.с. 5). Згідно копії свідоцтва про одруження, серії [NUMBER] від 19 червня 1963 року (а.с. 6), довідки про склад сім`ї (а.с. 10), та копії домової книги (а.с. 11-12), прізвище заявника - « [PERSON] ». Рішенням №55848603 від 22.12.2020 року державний реєстратор прав на нерухоме майно, через неможливість встановити відповідність заявлених прав документам, які подані для державної реєстрації, заявнику було відмовлено в державній реєстрації права власності житлового будинку, [ADDRESS] (а.с. 8). Довідкою Новоархангельської селищної ради №2609 від 29.10.2020 року підтверджено той факт, що будинок за [ADDRESS] був перенумерований із [ADDRESS] на [ADDRESS] (а.с. 9). Частиною 1 ст. 77 ЦПК передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно зі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", та постановою Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Згідно листа ВСУ 01.01.2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1ст. 256 ЦПК України, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте, сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п. 12 вказаної постанови при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Відповідно до ст. 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Враховуючи вищезазначені обставини, проаналізувавши їх у сукупності, суд дійшов до висновку, що правовстановлюючий документ, а саме свідоцтво б/н про право особистої власності на жилий будинок, що розташований в [ADDRESS] , виданого 13 лютого 1973 року, належить [PERSON] . Суд вважає, що встановлення юридичного факту, про який просить заявник, знайшов повне підтвердження в судовому засіданні, об`єктивність не викликає в суду сумніву, заява про встановлення факту належності правовстановлюючого документа є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Згідно ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються.

Outcome: approved