Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-05 00:00:00

В січні 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, яким просить стягнути з Приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія»Аеросвіт» на свою користь середньомісячний заробіток за час затримки виплати заробітної плати на підставі ст. 117 КЗпП. В обґрунтування вказаного позову зазначає, що з 1 грудня 2009 року по 11 лютого 2013 року, вона працювала в приватному акціонерному товаристві «Авіакомпанії «Аеросвіт» на посаді старшого агента департаменту управління продуктом комерційного комплексу. Наказом відповідача № 389-ос від 7 лютого 2013 року вона була звільнена у зв'язку із скороченням штату працівників. Однак, в порушення ст.47 КЗпП України відповідач не провів з нею розрахунок по заробітній платі з грудня 2012 року по лютий 2013 року, а також не виплатив компенсацію за невикористану відпустку, вихідну допомогу. В зв'язку з чим, 19 квітня 2013 року Печерським районним судом м. Києва за її заявою було видано судовий наказ, яким стягнуто з відповідача заробітну плату в розмірі 19 928,51грн. Проте на момент подачі позову розрахунок проведений не був, судовий наказ залишається невиконаним. З огляду на це, з метою захисту своїх трудових прав, в частині стягнення середнього заробітку за час невиплати заробітної плати вона і звернулася до суду. Позивач в судове засідання не з'явилася, проте надала суду заяву в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити та слухати справу у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, у відповідності до ч. 5 ст. 74 ЦПК України, про причини неявки не повідомив. Представник позивача [PERSON] надав суду заяву в якій просив справу розглянути у його відсутність, проти задоволення позовних вимог заперечував. На підставі ст.197 ЦПК України, в зв'язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд дослідив, оцінив та проаналізував всі зібрані у справі докази у їх сукупності і прийшов до переконання, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Стаття 10 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Судом встановлено, що з 1грудня 2009 року по 11 лютого 2013 року, вона працювала в приватному акціонерному товаристві «Авіакомпанії «Аеросвіт» на посаді старшого агента департаменту управління продуктом комерційного комплексу (а.с.5-9). Наказом відповідача № 3890-ос від 7 лютого 2013 року вона була звільнена у зв'язку зі скороченням штатів працівників. (а.с.17). Таким чином, між позивачем та відповідачем склалися трудові правовідносини щодо оплати праці, які передбачені ст.ст. 47, 115, 117 Кодексу законів про працю України. Відповідно до ч.1 ст.47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. В частині 1 ст.116 КЗпП України зазначено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Позивачу при звільненні відповідачем не було виплачено заробітну плату за грудень 2012 року - лютий 2013 року, внаслідок чого 19 квітня 2013 року Печерським районним судом м. Києва було видано судовий наказ, яким стягнуто з відповідача на користь позивача заробітну плату в розмірі 19 928,51 грн. (а.с.18). Проте на момент подачі позову розрахунок проведений не був, судовий наказ залишається невиконаним. Відповідно до частини 5 пункту 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 „Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" не проведення розрахунку з працівником у день звільнення є підставою для застосування відповідальності передбаченої ст. 117 Кодексу законів про працю України Змістом статті 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Ст. 117 КЗпП України застосовується у разі несвоєчасної виплати належних працівнику сум незалежно від наявності клопотання працівника про таку виплату. Враховуючи вищенаведене, оскільки відповідач при звільненні позивача, у встановлені законом строки, не виплатив йому нараховану заробітну плату та всі належні суми при звільненні, суд дійшов висновку, що з ПрАТ "Авіакомпанія "Аеросвіт" слід стягнути на користь позивача її середній заробіток за весь час затримки, починаючи з дня звільнення - 11.02.2013 року по день винесення судового рішення 06.02.2015 року. Відповідно до пункту 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. №100 середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарних місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом 2 місяців робочі дні на число відпрацьованих робочих днів (годин) за цей період. При цьому, суд бере до уваги лише ті місяці доходу позивача, в які не включені додаткові виплати, а лише заробітна плата. Відповідно до Листа Міністерства соціальної політики України від 21.08.2012 року №9050/14-12/13 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2013 рік» кількість робочих днів у грудень 2012 року склала 21 днів і в січні 2013 року кількість робочих днів склала 21. Відповідно до довідки про доходи позивача за № 1015 від 25.02.2013 року заробітна плата за грудень 2012 року становить - 5 021,17 грн. за січень 2013 року - 5 564,65 грн. Враховуючи вказані вище дані сума середньоденного заробітку позивача становить 252,04 грн. (5 021,17 грн. + 5 564,65 грн. / (21+21) робочих днів). Так, починаючи з дня звільнення позивача - 11.02.2013 року по день винесення судового рішення 06.02.2015 року, кількість робочих днів складає 499 днів, тому середній заробіток, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, за вказаний період, становить 125 767 грн. 96 коп. (499 робочих днів х 252 грн. 04 коп. - розмір середньоденного заробітку). Тому для повного відновлення порушеного права слід стягнути з відповідача на користь позивача вказаний розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку. Відповідач в своїй заяві не навів підстави для відмови у задоволенні позову, жодним чином не обргунтував свої заперечення в розрізі вимог ст.60 ЦПК України. Судові витрати в справі, а саме суму судового збору в розмірі 1257 грн. 67 коп., які підлягають покладенню на відповідача, відповідно до ст. 88 ЦПК України - слід стягнути з відповідача на користь держави, оскільки позивач звільнений від їх оплати. Враховуючи вищевикладене, на підставі ст. 47, 116, 117, КЗпП України,

Outcome: approved