Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-17 00:00:00

\~ \~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] \~звернулася в\~суд з\~позовною заявою\~до [PERSON] , за участю третьої особи органу опіки та піклування в особі виконавчого комітету Житомирської міської ради про визначення місця проживання дитини з матір`ю, прохає ухвалити рішення, яким визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] з матір`ю [PERSON] . Свої позовні вимоги мотивує тим, що з відповідачем по справі, [PERSON] , вона [PERSON] , перебувала у шлюбі, зареєстрованому 27 квітня 2017 року Бердичівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено актовий запис № 175. Під час спільного проживання у шлюбі в них народилася дитина: син - [PERSON] , [INFO] , який проживає з нею та перебуває з березня 2020 року на її утриманні. Обставина проживання дитини з нею підтверджується актом обстеження умов проживання дитини, складеним органом опіки і піклування - виконавчим комітетом Житомирської міської ради в особі Служби у справах дітей від 16 вересня 2020 року, довідкою з місця проживання - довідкою ПП "Керуюча компанія "Виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство № 9 від 19 січня 2021 року № 100, Договором оренди житла від 01 вересня 2020 року, Висновком Житомирського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Житомирської міської ради від 16 вересня 2020 року про оцінку потреб сім`ї, Декларацією від 07 жовтня 2020 року № 0001-КАА0-7900 про надання медичної допомоги Комунальним підприємством "Центр первинної медико-санітарної допомоги" Житомирської міської ради, на ім`я [PERSON] , [INFO] , який проживає за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 18 вересня 2020 року у цивільній справі № 274/4990/20 за її, [PERSON] , позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, шлюб між нею, [PERSON] , та [PERSON] розірвано. У цивільній справі № 274/4990/20 місця проживання дитини з матір`ю не визначено. З березня 2020 року відповідач проживає окремо від сина і, відповідно, не приймає участі у житті їхньої дитини, не здійснює догляду за сином. Відповідач допомагав їй матеріально протягом періоду окремого проживання від їхньої із сином сім`ї. Однак достатніх і регулярних платежів на утримання дитини вона від відповідача з березня 2020 року і по листопад 2020 року - не отримувала. А тому, з огляду на ті обставини, що син, перебуваючи на її вихованні, проживаючи з матір`ю, має право на отримання аліментів на своє утримання від батька у визначені періоди часу регулярно та в повному обсязі, тому вона звернулась до Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області із заявою про стягнення аліментів із [PERSON] на утримання дитини і Судовим Наказом Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 02 листопада 2020 року у цивільній справі № 274/4991/20 з [PERSON] стягнуто на її, [PERSON] , користь аліменти на утримання сина - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно до повноліття дитини. Звернення до суду з позовом про визначення місця проживання дитини з матір`ю обумовлено і є необхідним з об`єктивних підстав - у зв`язку із необхідністю визначити місце проживання дитини, яка фактично має місце проживання з матір`ю. Однак, відповідач не визнає цього факту із посиланням на те, що рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 18 вересня 2020 року у цивільній справі № 274/4990/20 таке питання при розірванні між ними шлюбу - не вирішено. Нею створено всі умови для проживання та виховання дитини, у сина є умови для занять і відпочинку, окрема кімната, яка облаштована дитячими меблями та комп`ютером, є полиці з дитячими книгами та іграшками. Вона постійно піклуюся про сина, займається його духовним та фізичним розвитком. У неї наявне упоряджене жиле приміщення, створено усі умови належного виховання та розвитку дитини. Вона не заперечує щодо спілкування сина із батьком та з його родичами. Згідно Висновку Житомирського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Житомирської міської ради від 16 вересня 2020 року про оцінку потреб сім`ї, з якого вбачається, що за результатами оцінювання з`ясовано, що потреби дитини задовольняються у повній мірі мамою дитини, мама дитини здатна забезпечити усі потреби дитини і належним чином виконувати батьківські обов`язки, та Акту від 16 вересня 2020 року, складеного на її звернення до органу опіки та піклування Житомирської міської ради із заявою про обстеження умов проживання дитини, з метою визначення місця проживання дитини [PERSON] , [INFO] , з мамою [PERSON] , вбачається доцільним визначити місце проживання її дитини з нею. За таких обставин, вважає обґрунтованою вимогу про визначення місця проживання дитини сина - [PERSON] , [INFO] з матір`ю, [PERSON] , і такою, що підлягає задоволенню. \~ \~ \~ \~\~Ухвалою Корольовського \~районного суду\~м.Житомира\~від 29.03.2021\~року позов [PERSON] до [PERSON] , за участю третьої особи органу опіки та піклування в особі виконавчого комітету Житомирської міської ради про визначення місця проживання дитини з матір`ю передано за підсудністю на розгляд до Онуфріївського районного суду Кіровоградської області. Ухвалою судді Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 29 квітня 2021 року прийнято позовну заяву та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, завчасно надіслала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлялась шляхом направлення судових повісток за останнім відомим місцем реєстрації, а також шляхом публікації оголошення на веб-сайті Онуфріївського районного суду Кіровоградської області на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет. Проте [PERSON] не повідомив причини неявки, не звертався із заявою про відкладення розгляду справи до суду, не подав відзиву на позов. Третя особа Орган опіки та піклування виконавчий комітет Житомирської міської ради свого представника судове засідання не направив, будучи належним чином повідомлений про день, час та місце проведення судового засідання, однак завчасно направили на електронну адресу Онуфріївського районного суду Кіровоградської області заяву про розгляд справи без участі представника третьої особи. Не заперечують проти задоволення позовних вимог. Суд не приймає до уваги направлену на адресу Онуфріївського районного суду Кіровоградської області заяву відповідача [PERSON] , відповідно до якої відповідач зазначає, що згоден з поданим позовом та прохає розглянути справу без його участі, оскільки, відповідно до поштового конверту, вказана заява направлена з адреси: [ADDRESS] , де проживає позивач [PERSON] , а відповідач, згідно наявних в матеріалах справи документів зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] . В установлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву не надав, тому відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. Від позивача надійшло клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, позовні вимоги підтримує. Відповідач, у встановлений судом строк, на адресу суду відзиву на позовну заяву не надав. Будь яких інших клопотань від учасників справи не надходило. Суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. \~ \~ \~ \~Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний 18 вересня 2020 року, відповідно до рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області. Сторони є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії [NUMBER] . Довідкою ПП «Керуюча компанія «Виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство № 9» встановлено, що [PERSON] не зареєстрована, але проживає разом із своїм сином [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору найму (оренду) квартири. Договором оренди житла від 01 вересня 2020 року встановлено, що позивач [PERSON] орендує житло за адресою: [ADDRESS] . Відповідно акту обстеження обстеження житлово-побутових умов встановлено, що умови проживання задовільні. На момент обстеження в квартирі чисто та прибрано. Створено необхідні умови для проживання та виховання дитини. Висновком Житомирського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Житомирської міської ради від 16 вересня 2020 року про оцінку потреб сім`ї, вбачається, судом встановлено, що за результатами оцінювання з`ясовано, що потреби дитини задовольняються у повній мірі мамою дитини, мама дитини здатна забезпечити усі потреби дитини і належним чином виконувати батьківські обов`язки. Згідно довідки Житомирської міської ради від 20.01.2021 року встановлено, що [PERSON] , [INFO] , дійсно зарахований до Житомирського дошкільного навчального закладу № 37, молодша група № 3, з 15.10.2020 року. Довідкою № 129 від 14.09.2020 року встановлено, що [PERSON] дійсно працює в ТОВ «БІР-МАРКЕТ» на посаді продавець-консультант у відділі продажу, з 29 серпня 2020 року. Відповідно до\~ст.160 СК України\~місце проживання дитини, яка недосягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Відповідно до ч. 1\~ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини (ч. 2ст. 161\~СК України). Згідно із ч. 3\~ст. 45 ЦПК України, суд сприяє створенню належних умов для здійснення малолітньою або неповнолітньою особою її прав, визначених законом та передбачених міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Принцип 6 Декларації прав дитини, за яким малолітня дитина може бути розлучена зі своєю матір`ю лише у винятковій ситуації не можна тлумачити таким чином, що у матері малолітньої дитини мається перевага перед батьком при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини, приймаючи до уваги рівність прав обох батьків щодо дитини, що витікає як зі\~ст. 141 СК України, так зі змісту Конвенції про права дитини. Тим більш, що поняття «розлучення» не співпадає з поняттям «визначення місця проживання», оскільки мати дитини у разі визначення місця проживання дитини з батьком не обмежена у своєму праві на спілкування з дитиною, турботу відносно дитини та участь у вихованні дитини і може реалізувати свої права шляхом домовленості з батьком дитини щодо встановлення часу спілкування або за рішенням органу опіки та піклування, або за судовим рішенням. Відповідно до положень\~ст. 141 СК України\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Як роз`яснено у п. 18\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визначення його недійсним та поділ майна подружжя» № 11 від 21.12.2007 року, при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою. Із системного тлумачення пункту 1 статті 3, статті 9 Конвенції, частин другої, третьої\~статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»,\~статті 161 СК України\~випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Отже, при вирішенні питань про місце проживання дитини у випадку, коли її батьки проживають окремо необхідно дотримуватися принципу забезпечення найкращих інтересів дітей, обумовлених необхідністю забезпечити дитині повний і гармонійний фізичний, розумовий, духовний, моральний і соціальний розвиток, а також необхідний для такого розвитку рівень життя. З огляду на встановлені у справі обставини та враховуючи інтереси дитини, позицію представника органу опіки та піклування про доцільність проживання дитини з матір`ю, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов підлягає задоволенню, то з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір.

Outcome: approved