Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] , третя особа Криворізька державна нотаріальна контора ГТУЮ в Дніпропетровській області про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом та позбавлення права на обов`язкову частку в спадщині, посилаючись на те, що [INFO] померла її матір [PERSON] . Після її смерті залишилася спадщина у вигляді Ѕ частини квартири [ADDRESS] загальною площею 55,3 м. кв. [INFO] помер її батько [PERSON] . На день смерті матері батько постійно проживав в спадковій квартирі і після її смерті продовжував проживати, а тому він фактично прийняв спадщину після смерті своєї дружини [PERSON] в порядку ст. 1268 Цивільного кодексу України. Таким чином після смерті її батька [PERSON] залишилася спадщина нерухомого майна це квартира [ADDRESS] загальною площею 55,3 м. кв. Вона є спадкоємцем за заповітом та законом майна після смерті батька. Після смерті батька [PERSON] , вона фактично прийняла спадщину, так як на момент смерті батька і на час відкриття спадщини постійно проживала із спадкодавцем в спадковій квартирі. Цей факт встановлений рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у справі № 210/1301/14-ц, провадження № 2-о/ 210/35/14 від 01 липня 2014 року де в рішенні зазначено те, що «Встановити факт проживання [PERSON] однією сім`єю з [PERSON] , померлого [INFO] , в житловому приміщенні за адресою: [ADDRESS] ». Також її батько за життя склав на неї заповіт, що був посвідчений у встановленому законом порядку приватним нотаріусом Криворізького нотаріального округу Дніпропетровської області Логонюк А.А., 30 листопада 2007 року № 3372. За цим заповітом батько заповів все своє майно [PERSON] . Після смерті батьків вона опинилася в тяжкому матеріальному, моральному та фізичному стані. Почала сильно хворіти. Це стало причиною пропуску нею строку для вступу у спадщину за заповітом. 24 січня 2012 року вона змушена була звернутися з заявою до Третьої Криворізької державної нотаріальної контори про відкриття спадкової справи, але 21.01.2012 року державний нотаріус Третьої Криворізької державної нотаріальної контори Ситнік О.О. винесла Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, де вказано те, що відмовити [PERSON] , у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно, що належало її батькові - [PERSON] , який помер [INFO] , в зв`язку з тим. що [PERSON] пропустила строк прийняття спадщини. 30.03.2012 року Рикова Тетяна Валентинівна , державний нотаріус Третьої Криворізької державної нотаріальної контори, яка знаходиться у м. Кривому Розі, вул. Постишева, 1 винесла Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, де вказала на те, що звернулась - [PERSON] , що зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , для оформлення свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , - [PERSON] , померлому [INFO] , що на момент смерті був зареєстрований у [ADDRESS] , частину якої він фактично прийняв, але юридично не оформив після смерті своєї дружини - [PERSON] , померлої [INFO] . При цьому, [PERSON] , який помер [INFO] , залишив заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу - Логонюк А.А. 30 листопада 2007 року за реєстром № 3372, згідно якого усе належне майно заповідав [PERSON] , що зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] отримала Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 24.01.2012 року вих. № 61/02-14 у зв`язку з тим, що пропустила строк прийняття спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Згідно ст. 1241 п.1 Цивільного кодексу України, [PERSON] , 1950 року народження, має право на обов`язкову долю у спадщині після смерті батька - [PERSON] , померлого [INFO] . Спадкоємці неодноразово викликалися до Третьої криворізької державної нотаріальної контори для вирішення питань стосовно оформлення спадкових прав після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , але до нотаріальної контори вдвох так не з`явилися, що підтверджує суперечку між ними, щодо поділу спадкового майна. Відповідно до чинного законодавства відмова може бути оскаржена до суду м. Кривого Рогу за місцем знаходження нотаріальної контори. На підставі ст. З ЦПК України особа має право звернутися до суду за захистом своїх прав та інтересів. 20.09.2012 року [PERSON] звернулась до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу з позовною заявою до [PERSON] про на визнання права власності на Ѕ частину квартири в порядку спадкування за законом, але 23 січня 2013 року Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у справі № 408/5149/12, провадження № 2/210/210/13 виніс рішення, де відмовлено у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на Ѕ частину квартири в порядку спадкування за законом в повному обсязі. П. 3.21 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 282/20595 (далі Порядку) встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу України, він не заявив про відмову від неї. Слід зазначити, що вона не подавала заяви про відмову від спадщини. П.3.22 глави 10 Порядку передбачено, що у разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути, зокрема відповідне рішення суду. 01 липня 2014 року Дзержинським районним судом м.Кривого Рогу прийняте рішення про встановлення факту проживання спадкоємця [PERSON] однією сім`єю з спадкодавцем [PERSON] - померлого [INFO] , в житловому приміщенні за адресою: [ADDRESS] . 28 квітня 2015 року позивач знову звернулася до Третьої криворізької держаної нотаріальної контори, розташованої за адресою: [ADDRESS] з заявою для видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на квартиру яка належала її покійному батькові на правах приватної власності. Але державний нотаріус Рикова Тетяна Валентинівна їй повідомила, що згідно ст. 1241 п.1 Цивільного кодексу України, з заявою від 26.02.2008 року за № 167 звернулась її сестра по батькові [PERSON] , [INFO] та відкрита спадкова справа за № 104, яка має право як спадкоємець на обов`язкову частку у спадщині, як непрацездатна за віком. 28 квітня 2015 року за вих. № 465/02-31 державним нотаріусом Третьої криворізької державної нотаріальної контори Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Риковою Тетяною Валентинівною винесено Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою мені позивачу відмовила у видачі свідоцтва на право на спадщину за заповітом на квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , яка належала її батькам - [PERSON] , померлому [INFO] , а частина її матері - [PERSON] , померлій [INFO] , після смерті якої батько вступив в управління та володіння спадковим майном, але юридично не оформив своїх спадкових прав, у зв`язку з тим, що між нею - спадкоємцем за заповітом та спадкоємицею за законом на обов`язкову частку у спадщині з відповідачкою [PERSON] виникла суперечка. В зв`язку з тим, Позивач [PERSON] знову змушена звернутися з позовною заявою до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області для захисту своїх конституційний, цивільних та матеріальних прав до Відповідача [PERSON] так як, вона умисно відмовляється з`являтися разом з нею - Позивачкою до державної нотаріальної контори для врегулювання спірних питань та отримання свідоцтво про право на спадщину за заповітом та законом. Хоча її повідомляли неодноразово, як в письмовому вигляді та в телефонному зв`язку про виклик до держаного нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину, але вона в категоричній формі відмовляється, чим порушує її конституційне, цивільне та матеріальне право на отримання свідоцтва про право на спадщину по заповіту. Крім того, вона повторно звернулася з заявковою до Третьої Криворізької державної нотаріальної контори з проханням видати мені свідоцтво про право на спадщину по заповіту після смерті мого батька [PERSON] , померлого [INFO] , а саме на квартиру, розташованої за адресою: [ADDRESS] на належну їй частку спадщини без сестри. Але 12 червня 2015 року Третя криворізька державна нотаріальна контора надала мені лист-роз`яснення що державним нотаріусом мені та інші спадкоємці за законом [PERSON] було призначено дату видачі свідоцтва про право спадщини по закону на квартиру, а саме їй ѕ частини квартири за заповітом, а [PERSON] на Ѕ частку квартири, згідно ст. 1241 Цивільного кодексу України, проте за отриманням свідоцтв на призначену дату [PERSON] умисно без всяких причин не з`явилась та не з`являється, у зв`язку з тим, що між ними є суперечки Тому державний нотаріус пояснив, у разі недосягнення згоди, рекомендує звернутися до суду для захисту своїх прав. Відповідно до статті 1241 Цивільного кодексу України повнолітні непрацездатні діти спадкодавця спадкують, належно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). ( У випадку моєї сестри Відповідачки [PERSON] обов`язкова частка повинна становити ј квартири). Розмір обов`язкової частки у спадщині може бути зменшений, або позбавити право на спадщину судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення. У її сестри Відповідачки [PERSON] були погані відносини з померлими батьками - [PERSON] та [PERSON] вона їх не підтримувала, не брала участі у матеріальній підтримки, їх не доглядала, не надавала коштів на покупку продуктів харчування, через похилий вік на покупку ліків через тяжку хворобу та на поховання померлих. Також відповідач [PERSON] ніколи не проживала у спадковій квартирі ані на день смерті батьків, ані до того досить тривалий час, не цікавилася їхніми станом здоров`я та не надавала матеріальної підтримки. Відповідач має погане ставлення і до неї Позивача, умисно перешкоджає в отриманні свідоцтва про право на спадщину по заповіту та заважає державному нотаріусу завершити спадкову справу. Так як умисно не з`являється до нотаріальної контори за викликом нотаріуса, явно бажає її смерті. Також відповідач [PERSON] ніколи не проживала у спадковій квартирі ані на день смерті батьків, ані до того досить тривалий час, не цікавилася їхніми станом здоров`я та не надавала матеріальної підтримки. Відповідач має погане ставлення і до неї Позивача, умисно перешкоджає в отриманні свідоцтва про право на спадщину по заповіту та заважає державному нотаріусу завершити спадкову справу. Так як умисно не з 'являється до нотаріальної контори за викликом нотаріуса, явно бажає її смерті. Згідно частини 5 статті 1224 Цивільного кодексу України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомога спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Згідно роз`яснень, які містяться в п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування " правило абзацу другого частини третьої статті 1224 ЦК України стосується особи, яка зобов`язана була утримувати спадкодавця згідно з нормами Сімейного кодексу України. Факт ухилення особи від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов`язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов`язку. Непред`явлення спадкодавцем, який мав право на утримання, позову про стягнення аліментів до особи, яка претендує на спадщину, не є достатньою підставою для відмови в позові про усунення від права на спадкування. Правило частини п`ятої статті 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК України не були зобов`язані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Вимога про усунення спадкоємця від права на спадкування може бути пред`явлена особою, для якої таке усунення породжує пов`язані зі спадкуванням права та обов`язки, одночасно з її позовом про одержання права на спадкування з підстав, визначених у частині другій статті 1259 ЦК України. Тобто в даному випадку ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, яка потребувала допомоги, полягає в її умисній бездіяльності. Померлий перебував у безпорадному стані, що зумовлений похилим віком та тяжкою хворобою, внаслідок чого він не міг самостійно забезпечити умови свого життя, потребував стороннього догляду, допомоги та піклування. Позивач тривалий час опікувалась, матеріально забезпечувала та надавала допомогу спадкодавцеві. Згідно з офіційним тлумаченням частини першої статті 1241 цього кодексу, щодо право повнолітніх непрацездатних дітей спадкодавця на обов`язкову частку у спадщині є Рішення Конституційного суду № 1-рп/2014 від 11.02.2014, яким встановлено, що щодо права повнолітніх непрацездатних дітей спадкодавця на обов`язкову частку у спадщині необхідно розуміти так, що таке право мають, зокрема, повнолітні діти спадкодавця, визнанні інвалідами в установленому законом порядку, неналежно від групи інвалідності. Тоді як Відповідач [PERSON] не є інвалідом, а є лише пенсіонер за віком та отримує щомісячно пенсію, проживає у своїй квартирі. На протязі більше десяти років проходить спір з Відповідачкою за спадкове нерухоме майно, а саме квартира [ADDRESS] загальною площею 55,3 м. кв. В спірній квартирі ніхто не зареєстрований, в зв`язку з відсутності Свідоцтва про право на спадщину за заповітом та законом, тому в неї Позивача відсутній комунальний код з ТОВ «Ново Ком» для проведення сплати комунальних платежів, на сьогоднішній день мається заборгованість за комунальні платежі в розмірі більше 50 000 (п`ятдесяти тисяч) гривень. Як вбачається Відповідачка [PERSON] умисно не бажає проводити плату за комунальні платежі та не бажає отримати Свідоцтво про право на спадщину за законом, яка коли були живі батьки умисно не надавала матеріальної підтримки та не підтримувала родинних стосунків, а бажала щоб їхні батьки померли, так як у них з Відповідачкою нема рідних стосунків та не бажає їх налагодити. Отже, є законні підстави для усунення Відповідачку [PERSON] від обов`язкової частки у спадщині після смерті спадкодавця батька [PERSON] - померлого [INFO] . Просить визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] та батька [PERSON] , який помер [INFO] , на 3-х кімнатну квартиру, загальною площею 55,3 м. кв., житловою площею 36,3 м. кв. по [ADDRESS] . Усунути [PERSON] від права на спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] та батька [PERSON] , померлого [INFO] . Відповідач [PERSON] надала суду заперечення на позов, в якому проти позову заперечує вказала, що має право на користування ј частиною спірної квартир після смерті батьків, а [PERSON] нехай отримує у нотаріуса право власності на свою долю. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та просить її задовольнити в повному обсязі. Представник позивача адвокат Кірлаш В.В. в судовому засіданні позовні вимоги позивача підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та просить її задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] надала суду заяву заперечення - пояснення, в якій просить її не турбувати викликами до суду. Представник третьої особи Третьої Криворізької державної нотаріальної контори ГТУЮ в Дніпропетровській області в судорве засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Суд, вислухавши позивача, представника позивача, взявши до уваги заяву відповідча, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 81 ч.1 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на піставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.316 ЦК України, право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Відповідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до вимог ч. З ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненнями особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. В судовому засіданні встановлено і сторонами не оспорено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є рідними сестрами. Їх батькам [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 05.07.1993 року № Дз 704 належала квартира [ADDRESS] . [INFO] померла матір позивача - [PERSON] [INFO] помер батько позивача [PERSON] . На день смерті матері позивача батько позивача постійно проживав в спадковій квартирі і після її смерті продовжував проживати, а тому він фактично прийняв спадщину після смерті своєї дружини [PERSON] в порядку ст. 1268 ЦК України. За життя [PERSON] 30.11.2007 року склав заповіт, за яким заповів все своє майно [PERSON] . Після смерті її батька [PERSON] залишилася спадщина у вигляді квартири [ADDRESS] загальною площею 55,3 м. кв. Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 10.11.2010 року [PERSON] визначено додатковий строк у два місяці для подання заяви про прийняття спадщини. Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 01.12.2011 року [PERSON] про визнання права власності у порядку спадкування за законом - відмовлено. Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05.08. 2013 року у задоволенні позову [PERSON] про визначення додаткового строку , достатнього для подання заяви про прийняття спадщини - відмовлено. [PERSON] після смерті батька [PERSON] , вона фактично прийняла спадщину, так як на момент смерті батька і на час відкриття спадщини постійно проживала із спадкодавцем в спадковій квартирі. Цей факт встановлений рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01.07. 2014 року. 24.01.2012 року [PERSON] звернулася до Третьої Криворізької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та 24.01.2012 року державний нотаріус Третьої Криворізької державної нотаріальної контори Ситнік О.О. винесла постанову про відмову [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно, що належало її батькові - [PERSON] , який помер [INFO] , в зв`язку з тим, нею пропущено строк прийняття спадщини. 30.03.2012 року державний нотаріус Третьої Криворізької державної нотаріальної контори Рикова Т.В. винесла постанову про відмову [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з тим, що між спадкоємцями виникла суперечка, але [PERSON] має право на обов`язкову долю у спадщині після смерті [PERSON] . Згідно ст. 1241 п.1 ЦК України [PERSON] , 1950 року народження, на день складання заповіту [PERSON] та на день смерті спадкодавця має право на обов`язкову долю у спадщині після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . 26.02.2008 року [PERSON] , [INFO] звернулася до нотаріальної контори про прийняття спадщини, як така, що має право як спадкоємець на обов`язкову частку у спадщині, як непрацездатна за віком. У видачі свідоцтва про право на спащину [PERSON] було відмовлено, так як між спадкоємцями є спір. На підставі ст. З ЦПК України особа має право звернутися до суду за захистом своїх прав та інтересів. Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 23.01.2013 року відмовлено у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на Ѕ частину квартири в порядку спадкування за законом в повному обсязі. П. 3.21 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 282/20595 (далі Порядку) встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу України, він не заявив про відмову від неї. Слід зазначити, що вона не подавала заяви про відмову від спадщини. П.3.22 глави 10 Порядку передбачено, що у разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути, зокрема відповідне рішення суду. 28.04.2015 року нотаріусом Третьої криворізької держаної нотаріальної контори Риковою Т.В. відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , яка належала її батькам - [PERSON] , померлому [INFO] , а частина її матері - [PERSON] , померлій [INFO] , після смерті якої батько вступив в управління та володіння спадковим майном, але юридично не оформив своїх спадкових прав, у зв`язку з тим, що між нею - спадкоємцем за заповітом та спадкоємицею за законом на обов`язкову частку у спадщині [PERSON] виникла суперечка. Посилання позивача на те, що у її сестри [PERSON] були погані відносини з померлими батьками - [PERSON] та [PERSON] вона їх не підтримувала, не брала участі у матеріальній підтримки, їх не доглядала, не надавала коштів на покупку продуктів харчування, через похилий вік на покупку ліків через тяжку хворобу та на поховання померлих - не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, будь-яких об`єктивних даних, крім пояснень позивача, суду не надано. Згідно частини 5 статті 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомога спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Згідно роз`яснень, які містяться в п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" правило абзацу другого частини третьої статті 1224 ЦК України стосується особи, яка зобов`язана була утримувати спадкодавця згідно з нормами Сімейного кодексу України. Факт ухилення особи від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов`язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов`язку. Непред`явлення спадкодавцем, який мав право на утримання, позову про стягнення аліментів до особи, яка претендує на спадщину, не є достатньою підставою для відмови в позові про усунення від права на спадкування. Відповідно, законні підстави для усунення відповідача [PERSON] від обов`язкової частки у спадщині після смерті спадкодавця батька [PERSON] - померлого [INFO] - відсутні, а підстав для задоволенню позову в частині усунення [PERSON] від спадщини - не вбачається. Виходячи з наведеного, суд вважає необхідним визнати за [PERSON] право власності на Ѕ частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] та батька [PERSON] , який помер [INFO] . В іншій частині позовних вимог позивачу - відмовити. На підставі наведеного,

Outcome: partial