Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить виключити відомості про нього як про батька [PERSON] з свідоцтва про народження серії 1-СГ №203597 дитини [PERSON], виданого Семенівською сільською радою Пустомитівського району Львівської області 10.08.2009 р. В обґрунтування своїх вимог [PERSON] покликається на те, що він з 12.02.2009 р. по 04.02.2013 р. перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], який на даний час розірвано. Під час перебування в шлюбі відповідачка народилася син [PERSON], 31.07.2009 року. В свідоцтві про народження дитини зроблено відповідний запис про те, що позивач являється батьком дитини. Позивач стверджує, що не може бути батьком [PERSON] через певні обєктивні обставини, зокрема через те, що шлюб між ним та [PERSON] було укладено 12.02.2009 року, а дитина народилась 31.07.2009 р., тобто майже пять місяців до укладення шлюбу. [PERSON] вказує, що відповідачка неодноразово наголошувала йому, що вказана дитина не його і тому це дає підстави йому сумніватись у тому, що він являється батьком дитини. На підставі наведеного позивач просить позов задоволити. Позивач [PERSON] в судове засідання зявився, позовні вимоги підтримав повністю з підстав вказаних у позовній заяві, надав пояснення аналогічні викладеним, просить позов задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання зявилася, проти позовних вимог заперечила, вказала що позивач являється батьком дитини [PERSON], просить у задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення позивача та відповідача, розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 12.02.2009 року було укладено шлюб між позивачем та відповідачем від якого в них народився [INFO] син [PERSON], батьком якого у свідоцтві про народження записаний позивач [PERSON] Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 04.02.2013 року, яке набрало законної сили, шлюб між сторонами розірвано. Згідно свідоцтва про зміну імені серії І-СГ №014005 від 06.03.2013 року позивачем змінено прізвище з «Яцик» на «Черняєв». Відповідно до п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" предметом доказування в справах про оспорювання батьківства є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. Відповідно до ст.122 Сімейного кодексу України дитина, яка зачата і народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоровя про народження дружиною дитини. Стаття 136 Сімейного кодексу України передбачає, що особа, яка записана батьком дитини має право оспорити своє батьківство, предявивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового записи про її народження. Оспорювання батьківства можливе після народження дитини і до досягнення нею повноліття. До вимоги чоловіка про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини позовна давність не застосовується. За клопотанням позивача та зі згоди відповідача, ухвалою суду від 30 травня 2014 року була призначена у справі судово-генетична експертиза, згідно тесту встановлення батьківства та звіту про тест №468740 від 27.01.2015 [PERSON] [INFO] є біологічним батьком [PERSON] [INFO] Таким чином батьківство позивача відносно його сина [PERSON] доведено повністю. Ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради Української РСР від 27 лютого 1991 р. N 789-XII, частин 7, 8 ст. 7 СК, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" від 26 квітня 2001 р. N 2402-III кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Таким чином, суд дослідивши обставини у їх сукупності, враховуючи висновок експертизи, покази позивача та відповідача, вважає що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки позивач має кровне споріднення з дитиною.

Outcome: dismissed