Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-03 00:00:00

В лютому 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про зменшення розміру заборгованості з аліментів, стягуваних з нього на підставі виконавчого листа №222/210/14-ц на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини доходу, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення повноліття. В обґрунтування позову посилався на те, що про наявність виконавчого провадження зі стягнення аліментів не знав, аліменти на утримання неповнолітньої доньки сплачував добровільно. По-друге, зазначив, що у нього на утриманні перебуває двоє малолітніх дітей: [PERSON] , 2014 року народження, та [PERSON] , 2019 року народження, а також дружина, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною, щодо яких він несе обов`язок утримання. Таким чином, просив зменшити заборгованість з аліментів, що виникла перед відповідачкою з 27533,00 грн до 6589,90 грн, виходячи із розрахунку 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, з урахуванням добровільної сплати аліментів в розмірі 100 доларів США, що за курсом на дату сплати становить 2506,28 грн, а також з відрахуванням заборгованості в розмірі 4449,00 грн, що нарахована держвиконавцем до відкриття виконавчого провадження. Ухвалою судді Володарського районного суду Донецької області від 02 березня 2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, призначено її розгляд. Копію ухвали надіслано сторонам, відповідачці разом з копією ухвали - копію позовної заяви та доданих до неї документів. Ухвалою Володарського районного суду Донецької області від 16 березня 2020 року, [PERSON] залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача. Копію ухвали надіслано сторонам, третій особі, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача. 09.04.2020 року від відповідачки надійшли заперечення на позовну заяву, за якими у позивача мається заборгованість з аліментів на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з чим він внесений до Єдиного реєстру боржників. На теперішній час Володарським районним судом Донецької області ухвалено рішення від 25.03.2020 року про зменшення розміру аліментів, стягуваних з [PERSON] з ј частини до 1/6 частини його доходів, щомісячно, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення [PERSON] , [INFO] , повноліття. Ухвалою суду від 09 квітня 2020 року, відмовлено в задоволені клопотання [PERSON] про витребування доказів. 22.04.2020 року від представника відповідачки адвоката Іванової Т.Б. надійшов відзив, в якому вона заперечуючи проти позову, зазначила, що законні підстави для зменшення заборгованості з аліментів, що утворилася у [PERSON] перед [PERSON] відсутні, а отже відсутні підстави для задоволення позову. Позивач тривалий час ухилявся від сплати аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , при цьому будучи здоровою, працездатною людиною. Наявність у позивача інших утриманців, не може бути підставою для зменшення заборгованості з аліментів. Просила відмовити у позові. Ухвалою Володарського районного суду Донецької області від 27.04.2020 року клопотання [PERSON] про залучення третьої особи повернуто без розгляду. Позивач до судового засідання не з`явився, будучи повідомленим про час та місце судового розгляду у встановленому законом порядку. Представник позивача [PERSON] , який діє на підставі довіреності, в судовому засіданні позов підтримав, з підстав, зазначених у позовній заяві пояснив, що після отримання [PERSON] в жовтні 2019 року виклику держвиконавця, йому стало відомо про стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , 2005 року народження, в розмірі ј частини його доходу до повноліття дитини. Станом на 31.12.2019 року [PERSON] має заборгованість з аліментів в розмірі 27533,00 грн, яку просив зменшити з урахуванням наступних обставин. Так, 29.10.2018 року Нікольським РВ ДВС Головного ТУЮ у Донецькій області відкрито виконавче провадження зі стягнення аліментів. Таким чином, нарахування заборгованості з аліментів з 20.07.2018 року, тобто з дня повернення виконавчого документу стягувачу Приморським ВДВС міста Маріуполя Головного ТУЮ у Донецькій області по 29.10.2018 року в розмірі 4449,00 грн є незаконним. Крім того, зазначив, що позивач добровільно сплатив аліменти в розмірі 100 доларів США, а отже ця сума повинна бути відрахована від загальної суми заборгованості. Просив також врахувати, що має на утриманні двох малолітніх дітей 2014 та 2019 року народження , а також дружину - третю особу у справі, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною. Вказані обставини є суттєвими та повинні бути враховані судом при вирішення спору. Таким чином, просив зменшити заборгованість з аліментів, стягуваних на користь відповідачки, з урахуванням остаточного розрахунку, з 27533,00 грн до 12008,28 грн, з урахуванням вказаних пояснень та виходячи із розрахунку 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення донькою [PERSON] , 2005 року народження, повноліття. Відповідачка в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, пояснила, що позивач жодного разу не сплачував аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , і остання повністю знаходиться на її утриманні. З урахуванням хронічних захворювань позивачки їй одній важко утримувати дитину, яка з віком потребує все більших витрат. Наявність у позивача на утриманні інших дітей та відсутність роботи не є підставою для зменшення розміру заборгованості з аліментів, адже він є працездатною людиною і має забезпечувати всіх своїх дітей. Додала, що грошовий переказ на суму 100 доларів США не має бути врахований як аліменти, оскільки вчинений матір`ю позивача до дня народження онуки і має розцінюватися як подарунок. Просила відмовити у позові. Представник відповідачки адвокат Іванова Т.Б., яка діє на підставі ордеру, також просила відмовити у позові, вважаючи його необґрунтованим. Пояснила, що відповідач не працює, і вказані обставини, в сукупності з наявністю у нього інших осіб на утриманні, не мають враховуватися як істотні для зменшення заборгованості з аліментів, оскільки той є працездатним і несе обов`язок по утриманню своїх неповнолітніх дітей. Посилаючись на неспроможність сплачувати аліменти у розмірі, зазначеному у виконавчому листі, позивач лише наприкінці 2019 року звернувся до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, стягуваних на утримання доньки [PERSON] , 2005 року народження, що свідчить про те, що до цього часу, розмір аліментів присуджених до стягнення не порушував його прав. Додала, що посилання позивача щодо добровільної сплати аліментів на утримання доньки, у зв`язку з чим заборгованість з аліментів повинна бути зменшена, не підтверджені належними доказами. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача [PERSON] до судового засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, просила позов задовольнити. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку про відмову у позові з огляду на наступне. Предметом спору, що розглядається судом є розмір заборгованості з аліментів та його зменшення з підстав, визначених законом. Так, відповідно до ч.3 ст.12 ЗУ "Про виконавче провадження", виконавчий документ про стягнення періодичних платежів у справах про стягнення аліментів, може бути пред`явлено до виконання протягом усього періоду, на який присуджені платежі. За ч.3 ст.71 ЗУ "Про виконавче провадження", визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. Положеннями ст.195 СК України визначено, що заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, а якщо платник не працював на час виникнення заборгованості - виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. Відповідно до абз.3,4 п.4 розд.ХVІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 №512/5 (Інструкція), сума заборгованості зі сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому статтею 195 Сімейного кодексу України. Стягнення аліментів за виконавчими листами за минулий час проводиться в межах десятирічного строку, що передував пред`явленню виконавчого листа до виконання. За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці, виконавець, зокрема, виносить повідомлення про внесення відомостей про боржника до Єдиного реєстру боржників (п.5 розд.ХVІ Інструкції). Судом встановлено, що за виконавчим листом 222/210/14-ц про стягнення з [PERSON] на корись [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини його доходу але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 24.02.2014 року до досягнення повноліття, [PERSON] має заборгованість за період з 10.2018 року по 12.2019 року в розмірі 27533,00 грн (а.с.9, 55). В тому числі, заборгованість в розмірі 4413,00 грн, яка утворилася за період з 20.07.2018 року, з дня повернення виконавчого документу стягувачу Приморським ВДВС міста Маріуполь Головного ТУЮ у Донецькі області (а.с.49) по 29.10.2018 року, тобто до дня відкриття виконавчого провадження Нікольським РВ ДВС Головного ТУЮ у Донецькій області (а.с.51), що підтверджується розрахунком розміру аліментів від 29.10.2018 року (а.с.54). 29.10.2018 року відомості про [PERSON] внесені до Єдиного реєстру боржників (а.с.53). Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що заборгованість [PERSON] за аліментами на користь [PERSON] , що утворилася за виконавчим листом №222/210/14-ц, розрахована держвиконавцем відповідно до вимог ст.195 СК України, положень Інструкції з організації примусового виконання рішень, та становить 27533,00 грн. Доводи позивача про безпідставність нарахування заборгованості з аліментів до 29.10.2018 року, тобто до дня відкриття виконавчого провадження за вищевказаним виконавчим листом Нікольськими РВ ДВС Головного ТУЮ у Донецькій області, а також власний розрахунок заборгованості з аліментів в розмірі 9096,18 грн (наведений у позовній заяві), виходячи з 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та в розмірі 14514,56 грн (наведений в додаткових поясненнях), виходячи з 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, є неприйнятними, оскільки не ґрунтуються на вимогах закону, та спростовується розрахунком розміру аліментів Нікольського РВ ДВС Східного МУ МЮ (м. Харків) від 10.01.2020 року №АСВП 57544440. За позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення (ч.2 ст.197 СК України). Дана норма не встановлює конкретного, вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення від сплати заборгованості за аліментами. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Тобто, за наявності встановлених судом обставин, що мають істотне значення, платник аліментів може бути повністю або частково звільнений від сплати заборгованості за ними на підставі судового рішення. При цьому, ч.1 ст.197 СК України визначає, що з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів суд може відстрочити або розстрочити сплату заборгованості з аліментів. Аналіз вищевказаних частин ст.197 СК України, наводить суд на висновок, що зміна матеріального та сімейного стану платника аліментів не є тією істотною обставиною, що дає платнику аліментів право бути звільненим чи частково звільненим від сплати заборгованості з аліментів, а є лише підставою для відстрочки або розстрочки сплати такої заборгованості. Як на підставу для зменшення заборгованості з аліментів, позивач вказує на наявність на його утриманні інших осіб, добровільну сплату аліментів. Встановлено, що в липні 2014 року позивач зареєстрував шлюб з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Приморським відділом ДРАЦС реєстраційної служби Маріупольського МУЮ у Донецькій області, актовий запис №174 від 19.07.2014 року (а.с.12), в якому народилися [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с.13,14), батьком яких є позивач. Отже, позивач має родину у складі: дружини - [PERSON] , неповнолітніх сина [PERSON] та доньки [PERSON] (а.с.15), та відповідно до положень ст.ст.180, 84 СК України несе обов`язок по їх утриманню. Відповідно до ч.1 ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Рішенням Володарського районного суду Донецької області від 20.03.2020 року задоволено частково позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , третя особа [PERSON] про зменшення розміру аліментів. Зменшено розмір аліментів стягуваних з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , з ј до 1/6 частини його доходів щомісячно, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення [PERSON] , [INFO] , повноліття. В решті позову [PERSON] відмолено. Підставою для ухвалення вказаного рішення стала саме зміна майнового стану [PERSON] , оскільки той утворив нову родину, де зобов`язаний утримувати двох неповнолітніх дітей, та утримувати дружину, з якою проживає дитина віком до трьох років. Таким чином, позивач, реалізував своє право на зменшення щомісячних платежів на майбутнє, стягуваних з нього утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Проте, як зазначалося, обставини щодо зміни майнового чи сімейного стану є підставою для зменшення/збільшення розміру аліментів, відстрочки та розстрочки сплати заборгованості з аліментів, на що прямо вказують положення ст.ст.192, 197 ч.1 СК України, і не є тією істотною обставиною, яка надає право для, зокрема, часткового звільнення від сплати аліментів. Також не є обставиною, що має істотне значення в розумінні ч.2 ст.197 СК України, те що позивач не працює та не має джерела доходу, на що під час судового розгляду вказував його представник за довіреністю [PERSON] , бо докази того, що позивач є непрацездатною особою або за будь-яких обставини не має можливості працювати чи в інший спосіб отримувати дохід, в розпорядженні суду відсутні, як і докази, що заборгованість з аліментів виникла з поважних причин. Таким чином, перебування на утриманні у позивача [PERSON] окрім неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , ще двох малолітніх дітей та дружини, має враховуватись судом при визначенні розміру аліментів, що стягуються з платника, і бути підставою для їх зменшення, але не є підставою для зменшення заборгованості за аліментами. З розрахунку розміру аліментів (а.с.9,55) вбачається, що позивач [PERSON] за період з 10.2018 року по 12.2019 року жодного разу не сплатив аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , що суперечить положенням ст.51 Конституції України, ст.180 СК України в частині обов`язку батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття, положенням ст.8 ЗУ «Про охорону дитинства», за якою кожна дитина має право на достатній рівень життя, за створення якого батьки несуть відповідальність. У зв`язку з чим, заслуговують на увагу аргументи представника відповідачки адвоката Іванової Т.Б., що у зв`язку з тривалою несплатою аліментів [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , неповнолітні діти позивача перебували в нерівних умовах. Доводи позивача щодо добровільної сплати аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] в сумі 2506,28 грн, на яку він просив зменшити заборгованість з аліментів, також не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду та спростовуються доказами, що містяться в матеріалах справи. Так, відповідно до доручення на здійснення переведення грошових коштів від 27.08.2019 року (а.с.16), [PERSON] здійснила переказ грошових коштів на ім`я [PERSON] в розмірі 100 доларів США. Як зазначено у дорученні, цільовим призначенням грошового переказу є матеріальна допомога. Як пояснила в судовому засіданні відповідачка [PERSON] , вказаний грошовий переказ на її ім`я здійснила мати позивача в якості подарунку до дня народження їх з позивачем неповнолітньої доньки [PERSON] . Отже відповідачка [PERSON] не визнала обставини сплати [PERSON] суми в розмірі 100 доларів США в рахунок сплати аліментів на утримання їх неповнолітньої доньки. Такі пояснення відповідачки не спростовані стороною позивача належними доказами, та за відсутності у дорученні інформації про те, що цільовим призначенням платежу є сплата аліментів на утримання неповнолітньої [PERSON] , суд позбавлений можливості прийняти цей документ як доказ сплати аліментів та зменшити заборгованість з аліментів на суму еквівалентну 100 доларам США на час їх сплати. Статтями 76 і 81 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що розрахунок заборгованості з аліментів за виконавчим листом 222/210/14-ц на суму 27533,00 грн, здійснений відповідно до вимог закону, але у зв`язку з тим, що позивач не довів наявність будь-яких істотних обставин, які б надавали підстави для часткового звільнення його від сплати заборгованості по аліментах, в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] , третя особа [PERSON] про зменшення розміру заборгованості з аліментів слід відмовити. Відповідно до ст.141 ЦПК України, судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 840,80 грн слід покласти на позивача.

Outcome: dismissed