Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-19 00:00:00

\~ \~ \~ \~Заявник [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту проживання на території України, заінтересована особа\~ - Головне управління Державної міграційної служби України в Донецькій області, у якій з урахуванням уточнень, зазначила, що вона народилася [INFO] в с. Диліївка Костянтинівського району Донецької області, її батьки [PERSON] та [PERSON] були українцями. У 1976 році вона закінчила Харківський електротехнічний технікум зв*язку та була призвана до військової служби за спеціальністю технік-електрозв*язку, у зв*язку із чим їй було видано військовий квиток серії [NUMBER] від 12 липня 1976 року та вилучено на період служби паспорт громадянина СРСР. 19 липня 1978 року після звільнення з армії вона отримала паспорт громадянина СРСР серії [NUMBER] та зареєструвалась за місцем фактичного мешкання по [ADDRESS] . 12 грудня 1978 року її було знято з реєстрації за вищевказаною адресою у зв*язку із виїздом на навчання до м. Одеси, та зареєстровано за новим місцем мешкання у гуртожитку за адресою: [ADDRESS] . 24 грудня 1979 року вона переїхала до іншого гуртожитку і відповідно змінила місце реєстрації на [ADDRESS] . У липні 1981 року заявниця закінчила навчання у м. Одеса та повернулася додому, де 12 серпня 1981 року зареєструвалася у будинку матері по [ADDRESS] . 03 січня 1983 року заявницю було призвано Костянтинівським військовим комісаріатом Донецької області до Озброєних син України, де вона працювала телеграфістом у військовій частині № [NUMBER] . У період з 14 серпня 1987 року по 31 жовтня 1987 року вона була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . З 18 грудня 1987 року вона була зареєстрована у гуртожитку за адресою: [ADDRESS] , та працювала на Харківському велозаводі імені Г.І. Петровського. 10 січня 1992 року комендантом гуртожитку заявницю було знято з реєстрації за вказаною вище адресою. У січні 1992 року заявниця повернулася до м. Костянтинівки та звернулася до паспортного столу з метою обміну паспорта громадянина СРСР на паспорт громадянина України, при цьому в неї було запитано лист вибуття з м. Харків, в отриманні якого у заявниці у свій час виникли перешкоди, так як підприємство знаходилося у стані ліквідації. З 29 липня 1993 року по 30 жовтня 1993 року заявниця працювала у Радгоспі імені 1-го Августа тимчасовою працівницею садової бригади. Після вказаного періоду вона неодноразово зверталася до паспортного столу Костянтинівського МВ УМВС України в Донецькій області, а згодом до Костянтинівського РВ ГУ ДМС України в Донецькій області з метою отримання паспорта громадянина України, здійснювала збір документів для підтвердження громадянства, також зверталась до відповідних установ у м. Донецьку, однак у 2014 році була позбавлена можливості отримати будь-які документи у зв*язку із загальновідомими обставинами. Увесь цей період часу після 1993 року заявниця працювала на різних торгових точках м. Донецька та м. Костянтинівки. У червні 2016 року нею було отримано тимчасову довідку громадянина України терміном дії до 31 грудня 2016 року. Факт її проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року, 13 листопада 1991 року підтверджується штампами уповноваженого органу про прописку та виписку, копією її паспорту громадянина СРСР, а також записами у трудовій книжці. У теперішній час врегулювати це питання у позасудовому порядку неможливо. З метою отримання можливості одержати паспорт громадянина України, з урахуванням уточнень заяви, просила встановити факт її постійного проживання як громадянки СРСР на території України на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) та на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року). У судовому засіданні заявниця [PERSON] підтримала заяву, посилаючись на викладені в ній обставини. Представник заінтересованої особи - Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області, [PERSON] , у судовому засіданні не заперечував проти задоволення заяви [PERSON] . Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що є матір*ю заявниці у справі, яка постійно проживала на території України, зокрема, і станом на 24 серпня 1991 року та 13 листопада 1991 року. Суд, з*ясувавши позицію заявниці, представника заявника, допитавши свідка, дослідивши докази у справі, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що заявниця [PERSON] народилася [INFO] в с. Диліївка Костянтинівського району Донецької (Сталінської) області, що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] (а.с.15). Батьками заявниці є [PERSON] та [PERSON] , українці за національністю. 12 липня 1976 року Червонозаводським районним військовим комісаріатом м. Харкова заявниці [PERSON] видано військовий квиток серії [NUMBER] (а.с. 14), згідно якого у 1976 році остання закінчила Харківський електротехнічний технікум зв*язку, спеціальність технік-електрозв*язку. У період часу з 12 липня 1976 року по 17 липня 1978 року, з 03 січня 1983 року по 06 січня 1985 року заявниця перебувала на військовій службі у якості телеграфіста. 19 липня 1978 року заявниці [PERSON] відділом внутрішніх справ Костянтинівського міськвиконкому Донецької області було видано паспорт громадянина СРСР серії [NUMBER] (а.с. 7-13), місце проживання 24 липня 1978 року зареєстроване за адресою: [ADDRESS] (а.с. 11). Згідно даних паспорту заявниці громадянина СРСР серії [NUMBER] (а.с. 7-13), остання 12 грудня 1978 року була знята з реєстрації за адресою: [ADDRESS] , та 25 грудня 1978 року у зв*язку із навчанням зареєстровано за адресою: [ADDRESS] , звідки знято з реєстраційного обліку 10 вересня 1979 року. 24 грудня 1979 року заявницю було взято на реєстраційний облік у зв*язку із навчанням за адресою: [ADDRESS] , виписано 27 липня 1981 року (а.с. 11). У період часу з 12 серпня 1981 року по 10 грудня 1982 року, 08 січня 1985 року по 25 січня 1985 року заявниця [PERSON] значилася зареєстрованою за адресою: [ADDRESS] (а.с. 12). 14 листопада 1985 року заявницю було взято на реєстраційний облік у зв*язку із навчанням за адресою: [ADDRESS] , виписано 20 червня 1986 року (а.с.12). У період часу з 14 серпня 1987 року по 31 жовтня 1987 року заявниця [PERSON] значилася зареєстрованою за адресою: [ADDRESS] (а.с. 12-13), що також підтверджується копією домової книги про прописки громадян, що проживають у будинку [ADDRESS] (а.с. 16-24). 18 грудня 1987 року заявницю у зв*язку із працевлаштуванням (а.с. 26) було взято на реєстраційний облік за адресою: [ADDRESS] , виписано 10 січня 1992 року (а.с.13). Відповідно до трудової книжки від 01 жовтня 1975 року на ім*я [PERSON] , 1954 р.н. (а.с. 25-26), остання з 19 листопада 1987 року працювала на різних посадах у ПО «Харківський велозавод ім.Г.І. Петровського», була звільнена за ст.38 КЗпП УРСР за власним бажанням 03 січня 1992 року. 29 липня 1993 року заявницю було прийнято на роботу в якості тимчасового робітника садової бригади до Радгоспу ім. 1-го Августа, звільнено у зв*язку зі спливом строку договору 30 жовтня 1993 року (а.с. 26). Як вбачається з довідки Костянтинівського МВ ГУ ДМС України в Донецькій області від 10 серпня 2018 року, виданої у зв*язку з порушенням клопотання про встановлення належності до громадянства України (а.с. 4), [PERSON] , [INFO] , уродженка с. Диліївка Костянтинівського району Донецької області, станом на 24 серпня 1991 року та 13 листопада 1991 року перебувала у громадянстві колишнього СРСР та була документована паспортом громадина СРСР зразка 1974 року серії [NUMBER] , виданим ВВС Костянтинівського міськвиконкому Донецької області. До часу отримання нового паспорту громадянина України [PERSON] видано довідки територіального підрозділу ДМС ФД № 000178 від 29 червня 2016 року, терміном дії до 29 жовтня 20216 року (а.с. 27), та за № 257 від 26 квітня 2018 року, що дійсна до 26 жовтня 2018 року (а.с. 5). В силу ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення тощо. Згідно ч. 2\~ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом\~\~не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно з п.1\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31 березня 1995 року\~в\~\~порядку\~\~окремого\~\~провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: \~\~\~\~- згідно\~\~з\~\~законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення,\~\~зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; \~\~\~\~- чинним законодавством\~\~не\~\~передбачено\~\~іншого\~\~порядку\~\~їх встановлення;\~\~\~\~- заявник не має\~\~іншої\~\~можливості\~\~одержати\~\~або\~\~відновити загублений\~\~чи\~\~знищений\~\~документ,\~\~який\~\~ посвідчує факт,\~\~що має юридичне значення;\~\~- встановлення\~\~факту\~\~не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Порядок подання\~заяв та\~інших документів\~для встановлення,\~оформлення та\~перевірки належності\~до громадянства\~України,\~прийняття до\~громадянства України,\~оформлення набуття\~громадянства України,\~виходу з\~громадянства України регламентується «Порядком провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень», затвердженим Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215 (в редакції Указу резидента України від 27 червня 2006 року № 588/2006). Так, згідно п. 8 Порядку для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3\~Закону\~особа,\~яка за\~станом на\~24\~серпня 1991\~року постійно\~проживала на\~території України\~і перебувала\~у громадянстві\~колишнього СРСР,\~але не\~має у\~паспорті громадянина\~колишнього СРСР\~відмітки про\~прописку,\~що підтверджує\~факт її\~постійного проживання\~на території\~України на\~зазначену дату,\~подає: а)\~заяву про\~встановлення належності\~до громадянства\~України; б)\~копію паспорта\~громадянина колишнього\~СРСР.\~У разі\~відсутності паспорта\~громадянина колишнього\~СРСР подається\~довідка територіального\~органу Державної\~міграційної служби\~України про\~встановлення особи\~та про\~те,\~що за\~станом на\~24\~серпня 1991\~року особа\~перебувала в\~громадянстві колишнього\~СРСР (за\~наявності документів,\~що підтверджують\~зазначений факт); в) судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року. \~ \~ \~ \~Відповідно до\~ст.3 Закону України «Про громадянство України»,\~громадянами України\~є: 1)\~усі громадяни\~колишнього СРСР,\~які на\~момент проголошення\~незалежності України\~(24\~серпня 1991\~року)\~постійно проживали\~на території\~України; 2) особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності\~Законом України\~"Про\~громадянство України"\~(13\~листопада 1991\~року)\~проживали в\~Україні і\~не були\~громадянами інших\~держав; 3)\~особи,\~які прибули\~в Україну\~на постійне\~проживання після\~13\~листопада 1991\~року і\~яким у\~паспорті громадянина\~колишнього СРСР\~зразка 1974\~року органами\~внутрішніх справ\~України внесено\~напис "громадянин\~України",\~та діти\~таких осіб,\~які прибули\~разом із\~батьками в\~Україну і\~на момент\~прибуття в\~Україну не\~досягли повноліття,\~якщо зазначені\~особи подали\~заяви про\~оформлення належності\~до громадянства\~України; особи, які набули громадянство України відповідно до законів України та міжнародних договорів України. Особи, зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, є громадянами України з 24 серпня 1991 року, зазначені у пункті 2, - з 13 листопада 1991 року, а у пункті 3, - з моменту внесення відмітки про громадянство України.. Приймаючи до уваги викладене, враховуючи досліджені судом докази свідоцтво про народження заявниці, копію паспорта громадянина СРСР, військового квитка, домової книги, трудової книжки, довідки територіального підрозділу ДМС України, а також показання свідка [PERSON] , та беручи до уваги, що іншим шляхом вирішити дане питання неможливо, суд доходить висновку, що факт постійного проживання заявниці [PERSON] , [INFO] , як громадянки СРСР, на території України на момент проголошення незалежності України - 24 серпня 1991 року та на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» 13 листопада 1991 року, знайшов своє підтвердження у судовому засіданні, а тому дана заява [PERSON] у порядку окремого провадження підлягає до задоволення.

Outcome: approved