Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-28 00:00:00

І. СУТЬ СПРАВИ 1.1. 26.03.2021 [PERSON] звернулась до Черняхівського районного суду Житомирської області із позовом, в якому просила визначити [PERSON] додатковий строк терміном в два місяці для звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . 1.2. Позов обґрунтовувався тим, що [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті залишилось спадкове майно, до якого входить земельна ділянка, розташована в с. Троковичі Черняхівського району Житомирської області. Позивач на початку лютого 2021 року дізналась, що її сусідка [PERSON] заповіла своє майно їй, тому звернулась до приватного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Однак, приватний нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, оскільки спадкоємцем пропущено встановлені чинним законодавством строки для подачі заяви про прийняття спадщини. Позивач вважає, що пропустила строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, пов`язаними з об`єктивними, істотними труднощами для спадкоємця, а тому звернулась до суд з даним позовом. ІІ. ПРОЦЕДУРА та КОРОТКІ ПОЗИЦІЇ СТОРІН 2.1. Ухвалою Черняхівського районного суду Житомирської області від 29.03.2021 відкрито провадження у справі №293/737/21, справу вирішено розглядати у загальному позовному провадженні, призначено підготовче засідання (а.с.13-14). 2.2. 20.04.2021 ухвалою суду витребувано у приватного нотаріуса Черняхівського районного нотаріального округу Драч Н.В. належним чином завірену копію спадкової справи, заведену до майна померлої [PERSON] , яка померла [INFO] ; з Житомирського обласного державного нотаріального архіву належним чином завірену копію заповіту, складеного [PERSON] ; з Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області відомості про осіб, які проживали з [PERSON] у с. Троковичі Черняхівського району Житомирської області за шість місяців до дня її смерті. (а.с.23-25). 2.3. 07.05.2021 на адресу суду надійшов належним чином завірений заповіт [PERSON] (а.с.34). 2.4. 11.05.2021 на адресу суду надійшла спадкова справа №9/2021 до майна померлої [INFO] [PERSON] (а.с.37-63). 2.5. 23.05.2021 на адресу суду надійшла довідка з Оліївської сільської ради (а.с.65). 2.6. 13.05.2021 ухвалою суду залучено до участі в справі в якості співвідповідача [PERSON] (а.с.68-70). 2.7. 27.05.2021 [PERSON] подав до суду відзив, в якому відповідач зазначив, що є рідним онуком померлої [PERSON] та спадкоємцем другої черги. В січні 2021 року відповідач звертався до приватного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після померлої бабусі, однак в процесі перевірки нотаріусом виявлено заповіт, який померла зробила на [PERSON] . Просить не визначати додатковий строк для прийняття спадщини позивачу, оскільки з незрозумілих причин остання не оформляла її майже 14 років, а перед смертю він доглядав за хворою бабусею (а.с.77-78). 2.8. 08.06.2021 ухвалою суду закінчено підготовче засідання у справі, справу призначено до судового розгляду (а.с.92-93). 2.9. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, з викладених у позовній заяві підстав, просила задовольнити позов, визначити їй додатковий строк тривалістю два місяці, для подання заяви до нотаріуса про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , повідомила, що про наявність заповіту дізналась у в лютому 2021 року від [PERSON] , який звернувся до нотаріуса для оформлення спадщини. 2.10. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити у задоволенні позову, пояснив, що є онуком померлої [PERSON] . В січні 2021 року він звертався до приватного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після померлої бабусі, однак в процесі перевірки нотаріусом виявлено заповіт, який [PERSON] зробила на [PERSON] . Про наявність заповіту він у лютому 2021 року повідомив [PERSON] . 2.11. Представник відповідача Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області у судове засідання не з`явився, подав до суду заяви про розгляд справи у відсутності представника, проти задоволення позовної заяви не заперечують (а.с. 20, 30). 2.12. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Черняхівського районного нотаріального округу Драч Н.В. у судове засідання не з`явилась, подала до суду заяви про розгляд справи у її відсутність (а.с.32, 86). 2.13. Свідок [PERSON] у судовому засіданні показала, що позивач [PERSON] є її дочкою. З [PERSON] вони разом працювали. Сини померлої [PERSON] випивали, тому [PERSON] хотіла, щоб спадкове майно залишилось [PERSON] . Похоронами [PERSON] займався її онук [PERSON] . Після того, як [PERSON] почав оформляти спадщину після смерті його бабусі [PERSON] , виявили, що є заповіт [PERSON] на [PERSON] , про що він особисто повідомив [PERSON] та [PERSON] . 2.14. Свідок [PERSON] показала, що [PERSON] проживала в с. Троковичі разом з її онуком [PERSON] , була малограмотною особою, про наявність заповіту свідку стало відомо у червні 2021 року. ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ та ДОКАЗИ НА ЇХ ПІДТВЕРДЖЕННЯ 3.1. 30 січня 2004 року [PERSON] склала заповіт, яким все належне їй майно заповіла позивачу [PERSON] . Заповіт посвідчений секретарем виконавчого комітету Троковицької сільради Черняхівського району Житомирської області 30.01.2004 за реєстровим № 12 (а.с.34). 3.2. [INFO] померла [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] (а.с.43). 3.4. Відповідно до довідки № 461 від 02.12.2020, виданої виконавчим комітетом Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області, [PERSON] на день смерті була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] . За даною адресою за шість місяців до смерті, на день смерті [PERSON] та на протязі 6 місяців після її смерті з нею був зареєстрований онук - [PERSON] (а.с.45). 3.5. Як вбачається з державного акта на право приватної власності на землю, [PERSON] на підставі розпорядження Черняхівської райдержадміністрації від 16.03.2004 за №114 є власником земельної ділянки площею 2,93 га в межах згідно з планом на території Троковицької сільської ради Черняхівського району Житомирської області (а.с.7). 3.6. Спадкову справу № 9/2021 до майна померлої [INFO] [PERSON] , [INFO] , почато приватним нотаріусом Черняхівського районного нотаріального округу Драч Н.В. 25 січня 2021 року на підставі заяви [PERSON] (а.с. 37-39). 3.7. Листом приватного нотаріуса Черняхівського районного нотаріального округу Драч Н.В. витребувано з нотаріального архіву заповіт [PERSON] , посвідчений секретарем виконавчого комітету Троковицької сільради Черняхівського району Житомирської області 30.01.2004 за реєстровим № 12. (а.с. 57-58). 3.8. Листом приватного нотаріуса Черняхівського районного нотаріального округу Драч Н.В. від 15 березня 2021 року позивачу повідомлено, що вона пропустила строк для прийняття спадщини (а.с.4). IV. ЗАКОНОДАВСТВО, ЩО ПІДЛЯГАЄ ЗАСТОСУВАННЮ 4.1. Відповідно до статті 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. 4.2. За змістом статей 15 Цивільного кодексу України особа має право на захист свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке реалізується шляхом звернення до суду. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені частиною 2 статті 16 Цивільного кодексу України. 4.3. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина третя статті 1223, частина перша статті 1220, частина перша статті 1270 Цивільного кодексу України). 4.4. Відповідно до статті 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. 4.5. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (частини перша, друга статті 1223 ЦК України). 4.6. Частина перша статті 1269 Цивільного кодексу України передбачає, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. 4.7. Згідно частини третьої статті 1272 Цивільного кодексу України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. 4.8. Відповідно до статті 63 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме. Згідно з пунктами 2.2 та 3.2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, при заведенні спадкової справи нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту та повідомляє про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких йому відоме. Нотаріус може також зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі. Нотаріус роз`яснює спадкоємцям право подачі заяви про прийняття спадщини чи про відмову від її прийняття. V. МОТИВИ ТА ОЦІНКА СУДУ 5.1. Звертаючись до суду з позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, позивач посилається на наявність обставин, які перешкоджали їй своєчасно звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та зазначила, що у встановлений законом шестимісячний строк вона не звернулась до нотаріальної контори з відповідною заявою, через необізнаність про наявність заповіту. 5.2. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Подібна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду від 11 липня 2018 року у справі №381/4482/16-ц, від 11 листопада 2020 року у справі № 750/262/20. 5.3. 04 березня 2020 року Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи № 133/1880/18, провадження № 61-12000св19 вказав, що у вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. 5.4. Про свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права та поважність причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини у випадку доведеності факту необізнаності спадкоємця про існування заповіту вказано також у постановах Верховного Суду від 25 березня 2020 року у справі № 642/2539/18-ц, від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17, від 28 жовтня 2019 року у справі № 761/42165/17, від 06 червня 2018 року у справі № 315/765/14-ц, що свідчить про сталість судової практики у спірних правовідносинах. 5.5. Обґрунтовуючи поважність причин пропущення строку для подання заяви про прийняття спадщини, [PERSON] посилалась на те, що за життя [PERSON] склала на її користь заповіт, однак про його існування вона не знала, дізналась лише в лютому 2021 року від [PERSON] , у зв`язку з чим не могла раніше знати про існування заповіту. 5.6. При цьому, Закон України «Про нотаріат» пов`язує виникнення у нотаріуса або особи, уповноваженої на вчинення нотаріальних дій, обов`язку здійснювати дії щодо сповіщення спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме, з моментом заведення спадкової справи, чому передує звернення спадкоємця із заявою про прийняття спадщини. В даному випадку, саме у зв`язку із заведенням 25 січня 2021 року спадкової справи приватним нотаріусом Черняхівського районного нотаріального округу Драч Н.В. витребувано з нотаріального архіву заповіт [PERSON] , посвідчений секретарем виконавчого комітету Троковицької сільради Черняхівського району Житомирської області 30.01.2004 за реєстровим № 12, про що повідомлено [PERSON] . 5.7. Отже, наведена позивачем причина пропущення строку для подання заяви про прийняття спадщини є поважною для надання судом додаткового строку для прийняття спадщини, оскільки необізнаність позивача про наявність заповіту призвела до неможливості подати нею заяву про прийняття спадщини у строк, передбачений статтею 1270 ЦК України. 5.8. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. 5.9. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п.24 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 № 7 додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, не може перевищувати шестимісячного строку, встановленого статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини. 5.10. Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права. 5.11. Стаття 1 Першого протоколу до конвенції закріплює захист власності і встановлює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. 5.12. Згідно з усталеною практикою Європейського Суду з прав людини Конвенція призначена для гарантування не теоретичних або ілюзорних прав, а прав практичних та ефективних (рішення від 9 жовтня 1979 року в справі Ейрі (пункт 24), рішення від 30 травня 2013 року в справі «Наталія Михайленко проти України (пункт 32). У розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції «майном» визнаються активи, включаючи права вимоги, стосовно яких заявник може стверджувати, що він має принаймні «законне сподівання» на отримання можливості ефективно здійснити майнове право (рішення ЄСПЛ у справі «Стретч проти Сполученого Королівства» (пункт 32). «Законне сподівання» на отримання «активу» також може захищатися статтею 1 Першого протоколу. Так, якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має «законне сподівання», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є усталена практика національних судів, якою підтверджується його існування (рішення у справі «Копецький проти Словаччини» (Kopecky v. Slovakia). 5.13. Отже, враховуючи принцип автономного тлумачення понять, застосований в практиці Європейського суду, отримане (хоча і не оформлений належним чином) спадкове майно охоплюється поняттям "майно" в розумінні ст. 1 Першого протоколу. 5.14. Враховуючи наведені обставини, поважність причин пропуску строку для подачі заяви про прийняття спадщини та фактично відсутність іншого способу захисту свого права на отримання спадщини, суд дійшов до висновку про можливість поновлення позивачу строку на подання заяви про прийняття спадщини, оскільки це є єдиний можливий спосіб захисту порушених прав та подальшого оформлення спадкових прав на майно померлої. 5.15. Таким чином, оцінюючи в сукупності обставини, на які посилається позивач на підтвердження поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини та фактично відсутність іншого способу захисту свого права на отримання спадщини, суд дійшов висновку про наявність у позивача об`єктивних труднощів для своєчасного прийняття спадщини після смерті [PERSON] , що є підставою для задоволення позову у межах заявлених вимог та визначення позивачу додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. 5.16. Відповідно до норм, закріплених у ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 5.17. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України). 5.18. Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя. 5.19. Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. 5.20. Враховуючи викладені вище обставини, суд дійшов висновку про задоволення вимог позивача. VІ. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ 6.1. Розподіляючи судові витрати у виді судового збору, суд керується частиною дев`ятою статті 141 ЦПК України, яка передбачає, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору. 6.2.

Outcome: approved