Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-11 00:00:00

Позивач [PERSON] акціонерне товариство «[PERSON] банк «Приватбанк» звернулося до суду із позовом до [PERSON], в якому просило стягнути з останньої заборгованість за кредитним договором №б/н від 15.12.2010 року у сумі 48 194,51 гривень, яка складається з наступного: 12 384,87 гривень тіло кредиту; 12 077,96 гривень відсотки за користування кредитом; 20 960,51 гривень пеня; штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 гривень - штраф (фіксована частина), 2271,17 гривень - штраф (процентна складова), також стягнути судові витрати у розмірі 1600,00 гривень зі сплати судового збору. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що [PERSON] звернулася до ПАТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у звязку з чим підписала заяву № б/н від 15.12.2010 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 8200,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та Правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. У порушення ст.526, 527, 530, 1054 ЦК України відповідачка зобовязань належним чином не виконує, що стало підставою для звернення до суду. Ухвалою суду від 05.09.2017 року відкрито провадження у справі. Ухвалою Макарівського районного суду Київської області від 02.03.2018 року справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. У судове засідання представник позивача не зявився, згідно клопотання просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Належним чином повідомлена відповідачка, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення №0800100715771, у судове засідання не зявилася, надіслала відзив на позовну заяву, та докази надсилання відзиву позивачу. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу 20.04.2018 року за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів. Встановлено, що 15.12.2010 року [PERSON] підписала у ПАТ КБ «ПриватБанк» заяву № б/н, згідно якої отримала кредит у розмірі 8200,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а.с.8). Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керується п.2.1.1.2.3 та п.2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Згідно п.2.1.1.5.7 договору, власник картрахунку зобовязаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п.2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг. При укладанні договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України. Згідно цієї статті ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Формулярами та стандартними формами є саме «Умови та правила надання банківських послуг» та «Тарифи Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, згідно яких обслуговується відповідачка. Заявою від 15.12.2010 року відповідачка підтвердила той факт, що вона була повністю проінформована про умови кредитування ПАТ КБ «ПриватБанк», які були надані їй для ознайомлення в письмовій формі. ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобовязання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідачка зобов'язалася: - на підставі п.2.1.1.5.5 договору погашати заборгованість за кредитом, процентами за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором; - слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту, згідно п.2.1.1.5.7 договору, а у разі невиконання зобов'язань за договором, у відповідності до п.2.1.1.5.6, на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту га овердрафту), оплати винагороди банку. Пунктом 2.1.1.12.1 договору сторонами погоджено, що зобов'язання клієнта з повернення тіла кредиту, процентів за користування кредитом, комісії, пені та штрафів, тобто загальна заборгованість клієнта є борговими зобов'язаннями. Відповідно до п.2.1.1.3.3 договору відповідач доручив банку списувати з карткового рахунку суми грошових коштів у розмірі здійснених ним операцій, а також вартість послуг, визначену тарифами банку при настанні термінів платежу, а при виникненні боргових зобов'язань згідно п. п.2.1.1.12.9 договору, списувати з будь-якого рахунку відкритого в банку (у т.ч. з карткового рахунку) грошові кошти для здійснення платежу з метою повного або часткового погашення боргових зобов'язань, у тому числі мінімального обов'язкового платежу. Списання коштів здійснюється відповідно до встановленого законодавством порядку. На підставі п.2.1.1.12.2 договору, сплату процентів за користування кредитом клієнт здійснює шляхом надання доручення банку про списання грошей з його поточного рахунку в розмірі нарахованих процентів (договірне списання). Якщо на дату нарахування процентів клієнт використав всю суму кредиту, сторони узгодили збільшення розміру кредиту на розмір боргових зобов'язань за кредитом, що мала місце на дату нарахування процентів. Згідно п.2.1.1.12.2 договору в разі непогашення клієнтом боргових зобов'язань за кредитом до 25 числа місяця, що слідує за місяцем, в якому були здійснені трати, за користування кредитом клієнт сплачує банку проценти в розмірі, зазначеному в тарифах, що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті https://privatbank.ua/ kredity/, з розрахунку 365/366 календарних днів на рік, що підтверджується п.2.1.1.12.6 договору. У разі виникнення прострочених зобов'язань за кредитом згідно п.2.1.1.12.2.1. договору клієнт сплачує банку проценти в подвійному розмірі від зазначених в тарифах, що діють на дату нарахування. При непогашенні суми простроченого кредиту згідно п.2.1.1.12.6.1. договору на суму від 100.00 гривень, клієнт сплачує банку пеню відповідно до встановлених тарифів, що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті https://privatbank.ua/kredity/. Пеня нараховується в день нарахування відсотків за кредитом. Відповідно до п.2.1.1.7.6 договору при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник обов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500,00 гривень (в еквіваленті 500.00 гривень за кредитними картками, відкритим у валюті USD) + 5% від суми позову. Відповідно до п.п.2.1.1.4.2, 2.1.1.4.6. договору, банк має право вимагати дострокового виконання юртових зобовязань в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обовязків за цим договором. Відповідачка не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст.509, 526, 1054 ЦК України, відповідачка зобовязання за вказаним договором не виконала. У звязку з порушеннями відповідачкою своїх зобовязань за кредитним договором №б/н від 15.12.2010 року, остання станом на 04.07.2017 року, згідно розрахунку позивача, є заборгованість в розмірі 48 194,51 гривень, яка складається з наступного: 12 384,87 гривень тіло кредиту; 12 077,96 гривень відсотки за користування кредитом; 20 960,51 гривень пеня; штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 гривень - штраф (фіксована частина), 2271,17 гривень - штраф (процентна складова) (а.с.5-7). З поданого відповідачкою відзиву встановлено, що остання вимоги позивача щодо стягнення з неї заборгованості не визнає в повному обсязі, оскільки на її думку вони є не обґрунтованими. Також у відзиві відповідачка вказала, що сам факт укладення між нею та ПАТ КБ «ПриватБанк» 15.12.2010 року договору про надання кредиту, із встановленням кредитного ліміту в сумі 8200,00 гривень, про що їй видано банківську картку, якою вона користувалася до жовтня 2015 року, вона визнає. 10.10.2015 року до неї додому прийшов чоловік, який назвався ПП Сопин [PERSON], та запропонував їй виготовити та встановити пластикові вікна у її будинку. Проте вона відмовилась, але він її вмовляв це зробити, повідомив, що зробить по низьких цінах та оформить кредит. До цього він уже приходив до неї два рази і вона весь час йому відмовляла. При ній він кудись телефонував і робив якісь операції на банківському платіжному терміналі, який він приніс із собою. Потім він пішов і вона його більше не бачила. В подальшому відповідачці почали надходити смс-повідомлення з банку про зняття з її рахунку коштів та перерахування їх в Р Корпорація Прана 1п, м. Харків, пров. 2-й Приамурський, 4. В подальшому відповідачка звернулась до позивача з цим питанням, але їй було повідомлено, що оформлено кредит, і у звязку з цим перераховуються кошти. Вона зрозуміла, що якимось чином [PERSON] оформив кредит, а банк став перераховувати кошти на рахунок вищевказаної організації. Водночас ніяких вікон їй ніхто не поставив, а чоловік який був у неї не відповідав на її телефонні дзвінки. У звязку з цим відповідачка звернулась до позивача, щоб їй заблокували картковий рахунок, та не нараховували відсотки на кредит, а також звернулась до Макарівського ВП Ірпінського ВП ГУ НП в Київській області, оскільки зрозуміла, що вказаним чоловіком та за участі ПАТ КБ «ПриватБанк» у відношенні неї вчинено шахрайські дії, в результаті яких банк збільшив кредитний ліміт на її картковому рахунку та став перераховувати кошти невідомій юридичній особі. За результатами розгляду заяви Макарівським ВП Ірпінського ВП ГУ НП в Київській області їй надано висновок, а кримінальне провадження не розпочато. Лише 25.06.2016 року за її заявою до Макарівського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури цим органом розпочато кримінальне провадження №42016111200000501 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, про що свідчить витяг з кримінального провадження. Відповідачка повідомила позивача про те, що у відношенні неї вчинено шахрайські дії, що розпочато кримінальне провадження, незважаючи на це позивачем продовжувались відраховуватись кошти з рахунку відповідачки до 15.09.2016 року включно, тобто ще три місяці після кримінального провадження, про що свідчать надані банком документи про стан розрахунків, а відсотки нараховувались до 04.07.2017 року і нараховуються і на цей час. Також відповідачка вказує, що розрахунок заборгованості, який поданий позивачем, не оформлений належним чином, оскільки його складено не посадовою особою банку, а її представником без зазначення прізвища не відповідає нормативним вимогам до оформлення документів, закріплених в ДСТУ 4163-2003 "Вимоги до оформлення документів", затвердженого наказом Держспоживстандарту України № 55 від 17.04.2003 р. Відповідно до ч.3 ст.5 Декрету КМУ "Про стандартизацію та сертифікацію" від 10.05.1993 року обовязкові вимоги державних стандартів підлягають безумовному виконанню органами державної виконавчої влади, всіма підприємствами, їх об'єднаннями, установами, організаціями та громадянами субєктами підприємницької діяльності, на діяльність яких поширюється дія стандартів. Вважає, що з вказаного документу не можливо встановити, коли виникла заборгованість у неї перед банком, яким чином і згідно якої методики обраховувались суми вказані в розрахунку, відсутні відомості про встановлення кредитного ліміту, часу надання кредиту, відсутній дозвіл, який вона ніби надала банку про списання коштів з рахунку на користь невідомої юридичної особи, а також відсутні документи на підставі яких здійснені вказані банківські операції 12 раз як вказано в розрахунку, відсутні відомості у якому відділенні на яку банківську картку надано кредит, відсутня інформація про повний номер картки та строк її дії, не містить даних про повний номер кредитного рахунку та карткового рахунку, відсутня заява відповідача до банку б/н від 15.12.2010 року, окрім розрахунку жодна фотокопія документів не завірена уповноваженими особами, довіреність представнику також фотокопія, а тому без його паспорта і особистої участі не можливо встановити, чи дійсно представник є тією особою, яка подала позов, чи дійсна ця довіреність після реорганізації банку, «Умови та правилами надання банківських послуг» не відповідають вимогам документу, відсутні відомості про ознайомлення відповідача з ними, якщо це частина договору, та ін. Згідно п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст.525, 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору; одностороння відмова від зобов'язання або од\-ностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Коде\-ксу. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Статтею 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Враховуючи викладене, вимоги позивача про стягнення з відповідачки заборгованості за кредитним договором в сумі 24 462,83 гривень, з яких: 12 384,87 гривень тіло кредиту; 12 077,96 гривень відсотки за користування кредитом, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Щодо нарахованої позивачем пені у розмірі 20 960,51 гривень, яка відповідно до ч.3 ст.549 ЦК України, є неустойкою, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання, то з огляду на вимоги ч.3 ст.551 ЦК України, де зазначено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, суд вважає за необхідне зменшити розмір пені (неустойки) в даному випадку до розміру заборгованості за тілом кредиту 12 384,87 гривень. Як вбачається з п.2.1.1.7.6. Умов надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніжна 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500.00 гривень + 5% від суми позову; також, як вбачається з розрахунку позивача, відповідачу була нарахована пеня, яка відповідно до ч.3 ст.549 ЦК України, обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. З наведено слідує, що за одне й теж порушення (порушення строків сплати щомісячних платежів) кредитним договором передбачено два види стягнення і штраф і пеня, що є неприпустимим, а тому суд приходить до висновку про відмову в задоволенні вимог щодо стягнення з відповідача штрафу в розмірі 1124,24 гривень (500,00 гривень, фіксована частина штрафу + 2271,17 гривень, процентна складова штрафу). За положеннями ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст.549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Також судом встановлено, що відповідачка виявивши порушення по списанню коштів з її карткового рахунку, відповідно до умов договору не скористалася своїми правами, які вказані в п. 1.1.2 договору, якими є серед інших, звернення із заявою про заблокування карткового рахунку, натомість звернулася до банку із заявою лише про скасування та не нарахування штрафів за кредитом. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними, а позов таким, що підлягає частковому задоволенню, оскільки достовірно встановлено, що відповідач-позичальниця уклавши з позивачем договір, зобовязалась виконувати його умови належним чином, проте порушила договірні зобов'язання. Так, сума заборгованості за договором, яка підлягає задоволенню становить 36 847,70 гривень, з яких: 12 384,87 гривень тіло кредиту; 12 077,96 гривень відсотки за користування кредитом; 12 384,87 гривень пеня. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору в розмірі мінімальної ставки судового збору (встановленої на час звернення до суду з вказаним позовом) 1600,00 гривень.

Outcome: partial