Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-17 00:00:00

Орган опіки та піклування - виконавчий комітет Мирноградської міської ради, діючий в інтересах малолітнього [PERSON], 02.08.2015року народження, звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON] і [PERSON] про позбавлення батьківських прав. На обґрунтування вимог зазначив, що відповідачі у справі є батьками малолітнього [PERSON], [INFO], який згідно рішення Виконавчого комітету Мирноградської міської ради від 23.03.2014 року перебуває на первинному обліку служби у справах дітей як дитина, позбавлена батьківського піклування, яка знаходиться на повному державному утриманні комунальної установи охорони здоровя Краматорський будинок дитини «Антошка». Вказуючи на те, що відповідачі нехтують своїми батьківськими обовязками, долею дитини, її здоровям та розвитком не цікавляться, з дитиною не спілкуються, заходів на повернення дитини в родину не вживають, позивач просить суд позбавити їх батьківських прав відносно дитини [PERSON], 02.08.2015року народження. В судовому засіданні представник позивача вимоги підтримала і суду пояснила, що сімя відповідачів протягом 3-4 років знаходиться в полі зору органу опіки та піклування і перебуває під соціальним супроводом як така, що опинилася в складних життєвих умовах. В юридичному шлюбі сторони не перебувають, мають спільну дитину [PERSON], 02.08.2015року народження, який після народження через відсутність умов для проживання новонародженої дитини спочатку був залишений у дитячому відділенні Димитровської міської лікарні, а потім тимчасово поміщений у Краматорський будинок дитини, де перебуває і зараз, так як відповідачі не виявили бажання забрати дитину і виховувати її у своїй родині. Відповідачка [PERSON] має ще пятеро дітей, проте проживають з нею лише четверо син [PERSON], 16.04.2007року народження, який є інвалідом з народження, [PERSON], 13.03.2009року народження, [PERSON], 22.12.2010року народження, і [PERSON], 24.09.2012року народження. Відносно доньки [PERSON], [INFO], яка як і наймолодша за віком дитина, спочатку була залишена в дитячому відділенні, а потім влаштована до будинку дитини на повне державне забезпечення, відповідачку було позбавлено батьківських прав. В 2015році, ще до народження сина [PERSON], відповідачці на багатодітну родину було виділено чотирьохкімнатну квартиру, яку вона мала привести в належний стан і створити умови для проживання дітей, однак до народження наймолодшої дитини вона цього не зробила, тому дитину тимчасово було залишено в дитячому відділенні до створення відповідачкою належних умов для проживання дітей, зокрема новонародженої дитини. Так як належні умови для новонародженої дитини відповідачі створювати не поспішали, на підставі їх заяви та рішення виконавчого комітету її було влаштовано в дитячий будинок на повне державне забезпечення, де дитина перебуває і в теперішній час. Незважаючи на неодноразові розяснення і попередження про можливість позбавлення батьківських прав, з дитиною відповідачі не спілкуються, в дитячому будинку її не провідують, розвитком та станом здоровям дитини не цікавляться, заходів щодо повернення дитини в сімю не вживають, аліменти, стягнуті з них на підставі рішення суду на користь комунальної установи на утримання сина, не сплачують. Зазначаючи на тому, що відповідачі свідомо ухиляються від виконання батьківських обовязків, не бажаючи повернення дитини в сімю, представник позивача просив суд вимоги задовольнити і позбавити відповідачів батьківських прав відносно [PERSON], [INFO]. Третя особа - комунальна установа охорони здоровя «Краматорський будинок дитини «Антошка», будучи належним чином повідомленою про час і місце судового розгляду, до судового засідання не зявилася, надавши на адресу суду заяву про розгляд справи у її відсутність, висловивши думку про доцільність позбавлення відповідачів батьківських прав. Прокурор в судовому засіданні позовні вимоги також підтримав. Відповідачі [PERSON] і [PERSON] проти задоволення позову заперечували, вважали, що підстави для задоволення позову про позбавлення їх батьківських прав відсутні. Зазначали на тому, що після народження їх спільного сина [PERSON] вони дійсно не встигли створити в квартирі належні умов для проживання новонародженої дитини, що було засвідчено медичною сестрою і органом опіки і піклування. У звязку з цим за їх заявою дитина була залишена в дитячому відділенні лікарні, а потім поміщена в дитячий будинок. В теперішній час житлово-побутові умови у них задовільні, кухня, санвузол і три кімнати облаштовані і придатні для нормального проживання. Не відремонтованою залишилася одна кімната через протікання стелі. Ними приймались заходи до вирішення цієї проблеми, і комунальними службами дах на будинку було відремонтовано, але у звязку з тим, що за поганих погодних умов стеля знову протікала, вони вирішили цю кімнату не ремонтувати і її не використовувати, так як площа квартири для проживання достатня. В дитячий будинок після поміщення туди їхньої дитини вони приїздили двічі, проте жодного разу з дитиною не спілкувались, так як першого разу в них не було для цього відповідних медичних документів про стан їх здоровя, а іншого разу дитина хворіла. Після цього [PERSON] сама один раз їздила до дитячого будинку, щоб поспілкуватись з дитиною. Більше вони дитину не відвідували, хоча таку можливість мали. Вказували, що їх сімя матеріально забезпечена, джерелом доходу є державна допомога на дітей, розмір якої дозволяє їм забезпечувати утримання дітей, та заробітна плата від виконання випадкових робіт, так як офіційного працевлаштування жоден з них не має. Підтверджують, що вони неодноразово попереджались про необхідність вжиття заходів щодо повернення дитини та можливість позбавлення їх батьківських прав, проте дієвих заходів вони не вживали. Причин, які б обєктивно перешкоджали їм повернути дитину з дитячого будинку в сімю та не залежали б від їх волі, суду не зазначили. Судом встановлено, що відповідачі [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], є батьками неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про його народження, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Димитровського міського управління юстиції Донецької області (а.с. 5). З 10.09.2015року дитина перебуває в комунальній установі охорони здоровя «Краматорський будинок дитини «Антошка», куди була поміщена строком на 6 місяців за заявою батьків після надання дитині рішенням Виконавчого комітету Димитровської міської ради від 19.08.2015року статусу дитини, позбавленої батьківського піклування (а.с.6, 16). Оскільки після сплину шести місяців перебування дитини на повному державному забезпеченні в будинку дитини батьки дитину в родину для подальшого виховання не забрали, адміністрацією закладу 11.03.2016року складено акт про покинуту дитину у закладі охорони здоровя (а.с. 10). Так як родичів або осіб, які б бажали взяти малолітнього [PERSON] в свою сімю на виховання службою у справах дітей виявлено не було, рішенням виконавчого комітету Димитровської міської ради №142 від 23.03.2016року дитина знову була влаштована до державного дитячого закладу «Краматорський будинок дитини «Антошка» на повне державне забезпечення з наданням їй статусу дитини, позбавленої батьківського піклування, де вона перебуває до теперішнього часу (а.с.6,7,10). Відповідно до письмової інформації зазначеного закладу, за час перебування дитини в комунальній установі ні батьки, ні хтось з родичів дитиною не цікавились, не відвідували, ніяких заходів для повернення дитини в сімю не вживали, що спростовує доводи відповідачів про відвідування дитини (а.с.17). Будь-яких допустимих доказів на спростування цієї інформації відповідачами суду не надано і обставин, які б створювали їм перешкоди в поверненні дитини, не зазначено. Згідно довідки з місця проживання, відповідачка [PERSON] значиться зареєстрованою та проживає за адресою: [INFO], разом з дітьми: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO] (а.с.18). Відповідач [PERSON] значиться зареєстрованим за адресою: [INFO]. Згідно з довідками Димитровської ЦМЛ відповідачі [PERSON] і [PERSON] на обліку у лікарів психіатра, нарколога, фтизіатра не перебувають, на обліках Димитровського міського центрі зайнятості як особи, потребуючі працевлаштування, не значаться (а.с. 26-31). Відповідачка [PERSON] перебуває на обліку в Управлінні соціального захисту населення Димитровської міської ради та отримує допомогу на дітей, як одинока матір, в розмірі 4797,36 грн., допомогу при народженні дитини в розмірі 1400,97 грн., державну соціальну допомогу дітям-інвалідам в розмірі 1717,40 грн. та державну соціальну допомогу малозабезпеченим сімям в розмірі 6380,18 грн.\~ (а.с. 32-36). Як встановлено судом, питання позбавлення відповідачів батьківських прав органом опіки і піклування ставиться не вперше. Рішенням Димитровського міського суду від 06.06.2016 року в задоволенні позову органу опіки та піклування виконавчого комітету Димитровської міської ради до [PERSON] та [PERSON] про позбавлення батьківських прав відносно малолітнього [PERSON], [INFO], було відмовлено, проте цим же рішенням дитина була відібрана у відповідачів без позбавлення батьківських прав з передачею її органу опіки та піклування. Рішенням суду відповідачів [PERSON] і [PERSON] було попереджено про зміну свого ставлення до виконання батьківських обовязків (а.с.11-15). Зазначені обставини були підтверджені відповідачами в судовому засіданні. Крім того, цим же рішенням з відповідачів на користь комунальної установи охорони здоровя «Краматорський будинок дитини «Антошка» на утримання дитини були стягнуті аліменти: з відповідача [PERSON] - в розмірі ? частини заробітку, а з відповідачки [PERSON] в розмірі 1/10 частини заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно (а.с.11-15). \~ \~ \~ \~ Згідно довідки Мирноградського міського відділу державної виконавчої служби Головного Територіального управління юстиції у Донецькій області від 18.05.2017 року, жодного разу відповідачі [PERSON] і [PERSON] аліменти на користь Краматорського будинку дитини «Антошка» на утримання своєї малолітньої дитини не сплачували (а.с.37-38). \~ \~ \~ Відповідно до положень статті 150 Сімейного кодексу України батьки зобовязані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, зобовязані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідальність батьків за виховання дітей, яка в однаковій мірі покладається як на матір, так і на батька, визначена і в ст. ст.9, 18 Конвенції "Про права дитини", ратифікованої Постановою Верховної Ради України № 780-Х11 27.02.1991року. Судом встановлено, що батьки дитини всупереч своєму батьківському обовязку проявляють недбале ставлення до дитини, до участі у її вихованні не прагнуть, інтересу до її внутрішнього світу не виявляють, про фізичний і психологічний розвиток не турбуються, контакт з дитиною без поважних причин тривалий час не підтримують, фактично відокремивши її від себе та позбавивши її можливості зростати в родині. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, дає суду підстави розцінювати дії відповідачів як умисне ухилення від виховання дитини та свідоме нехтування своїми обовязками. Такого висновку суд дійшов і з врахуванням попереднього рішення суду, за яким у відповідачів було відібрано дитину без позбавлення їх батьківських прав з попередженням про зміну свого ставлення до виконання батьківських обовязків, так як суд зважив на складні житлово-побутові умови відповідачів, які полягали в необхідності здійснення ремонту в квартирі та приведення її в належний стан з метою забезпечення дітей нормальними умовами для їх проживання. При розгляді судом даної справи відповідачі суду заявили, що ними придбані необхідні меблі, зроблений ремонт в квартирі, за виключенням однієї кімнати, де протікає стеля, що не впливає на умови проживання, так як квартира складається з чотирьох кімнат, що надає можливість створити належні умови і для їх проживання, і для проживання дітей. Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоровя без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обовязків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. У цьому випадку особа, яка подала позов про позбавлення батьківських прав із підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, повинна довести, що батьки (один із батьків) ухиляються від виконання своїх обовязків з виховання дитини. У свою чергу батьки мають довести, що вони належним чином виконують свої батьківські обовязки. При розгляді спору, що виникає з позбавлення батьківства, суд у відповідності до вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, передбачаючої право на повагу до сімейного життя, повинен, зокрема, зясувати, чи є мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу для батьків і дитини, чи грунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання (рішення Європейського Суду "Савіни проти України" від 18 грудня 2008 року). За практикою Європейського суду з прав людини між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага, дотримуючись якої особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (рішення ЄС від 24.03.1988року «Олссон против Швеції»). \~\~ \~\~\~\~Встановлені судом обставини, поведінка відповідачів, тривалий і постійний прояв байдужості до життя, здоровя,\~\~інтересів і внутрішнього світу дитини від самого її народження, небажання піклуватися про неї, забрати з закладу охорони здоровя без поважної причини і піклуватися про неї свідчать про умисне ухилення відповідачів від виконання свого прямого батьківського обовязку з виховання дитини. З огляду на це суд погоджується з висновком органу опіки і піклування від 22 травня 2017 року та доводами представника позивача в судовому засіданні про доцільність позбавлення їх батьківських прав на підставі п.п.1,2 ст.164 Сімейного Кодексу і вважає, що застосування до відповідачів такої найбільш суворої санкції з урахуванням встановлених судом обставин виправдовується інтересами дитини, які мають переважний характер над їх інтересами, що не суперечитиме гарантіям статті 8 Конвенції. Вирішуючи питання судових витрат, суд вважає за необхідне у відповідності з вимогами ст.88 ЦПК України стягнути з відповідачів в доход держави судовий збір в сумі 640 грн, так як позивач звільнений від вказаних витрат при подачі позову до суду. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved