Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю та пояснила, що той розмір аліментів, який сплачує відповідач на утримання дитини є недостатнім для її належного забезпечення та утримання. Відповідач на протязі двох років взагалі нічого не допомагає дитині, яку потрібно одіти, нагодувати та відправити до школи, жодним чином не цікавиться дитиною та не відвідує її. Дитина частко хворіє, у неї хворий шлунок, а також вона є алергетиком. Просить стягувати із відповідача аліменти на утримання дочки в сумі 2000 грн. щомісячно починаючи з дня подання позову до суду. Вважає, що на підставі наявних у справі доказів суд може постановити заочне рішення. Відповідач в судове засідання без поважних причин не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Причин своєї неявки суду не повідомив. Відзив на позов не подав. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення виходячи із наступних підстав. У відповідності із ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. В силу ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Частиною 1 ст.192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Відповідно до принципу №4 Декларації прав дитини дитині має належати право на здорове зростання і розвиток; з цією метою спеціальний догляд і охорона повинні бути забезпечені як їй, так і її матері, включаючи допологовий і післяпологовий догляд. Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. Згідно зі ст.27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 р., батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст.141 СК України батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини, в тому числі і щодо її утримання. Судом встановлено, що шлюб між сторонами розірвано 16 червня 2015 року, що вбачається із рішення Підгаєцького районного суду Тернопільської області, яке не оскаржувалось та набрало законної сили. Від даного шлюбу у них народилась одна дитина, а саме: дочка - [PERSON], [INFO], яка проживає разом із позивачкою та перебуває на її утриманні, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 12 вересня 2012 року виданим виконкомом Мужилівської сільської ради Підгаєцького району Тернопільської області, довідкою виданою виконкомом вказаної сільської ради за вих.№343 від 07 травня 2018 року та довідкою про склад сім'ї за вих.№342 від 07 травня 2018 року виданою Мужилівською сільською радою, а також підтверджено позивачем в судовому засіданні та не заперечено відповідачем. Рішенням Підгаєцького районного суду Тернопільської області від 12 жовтня 2015 року, яке набрало законної сили, стягнуто із відповідача на користь позивача, аліменти на утримання дочки - [PERSON] в розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з 11 вересня 2015 року і до досягнення нею повноліття. Підгаєцьким районним судом 07 грудня 2015 року за вказаним рішенням суду було видано виконавчий лист №605/514/15-ц, за яким відділом ДВС Бережанського районного управління юстиції 22 березня 2016 року було відкрито виконавче провадження. Встановлено, що відповідач ніде офіційно не працює, немає регулярного заробітку, але разом з тим, ним, суду не подано жодних доказів про неможливість працевлаштуватись на постійній основі чи про його непрацездатність за станом здоров'я. Відповідач є молодим, здоровим, а тому зобов'язаний утримувати свою дитину. Положенням ст.7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" установлено у 2018 році прожитковий мінімум на одну особу: дітей віком до 6 років: з 1 липня - 1559 гривень, дітей віком після 6 років - 1944 грн. Суд, враховуючи обставини, передбачені ст.182 СК України, а саме: матеріальне становище відповідача, відсутність у нього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, матеріальне становище дитини, її стан здоров'я, інші обставини, що мають істотне значення, зокрема: рівність сторін в утриманні дитини, її вік та стан здоров'я, розмір встановленого прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, приймаючи до уваги те, що розмір стягуваних аліментів у розмірі 500 грн. щомісячно, ставить позивача у скрутне матеріальне становище, а також й те, що дитина проживає спільно з матір'ю, яка нею опікується постійно, і об'єктивно несе більші витрати на її утримання та враховуючи наведені вище обставини у їх сукупності прийшов до переконання, що позов [PERSON], слід задовольнити частково, оскільки вважає, що розмір аліментів на дитину в сумі 2000 грн. щомісяця, буде необхідним та достатнім для забезпечення її гармонійного розвитку. Крім цього, позивач просить стягувати аліменти на утримання дитини у збільшеному розмірі починаючи з дня пред'явлення позову до суду. Суд, враховуючи п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства,материнства та стягнення аліментів", яким роз'яснено, що у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили, вважає за необхідне в цій частині позовних вимог відмовити. Судові витрати, а саме: судовий збір в сумі 704,80 грн. стягнути із відповідача в доход держави. На підставі наведеного,

Outcome: partial