Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-02 00:00:00

Позивач [PERSON] на підставі ст.ст.152, 153, 158 ЗК України звернулась до суду з позовом та просить витребувати належну їй частину земельної ділянки, площею 160 кв.м. в [ADDRESS] з чужого незаконного володіння [PERSON] шляхом знесення огорожі із цієї земельної ділянки. В обґрунтування позову посилається на те, що проживає по сусідству з відповідачем та їй належить на праві власності житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами та земельна ділянка, площею 0,24 га, яка межує із земельною ділянкою відповідача. Більше 6 років відповідач та члени його сім'ї без її згоди та відома почали користуватися частиною земельної ділянки, фактично захопивши її в розмірі 160 м.кв., а також встановили межові знаки. Ухвалами Гусятинського районного суду Тернопільської області суду від 16 березня 2017 року, від 24 жовтня 2017 року, 13 лютого 2018 року до вирішення адміністративної справи №596/317/17, у зв'язку з призначенням судової земельної експертизи, провадження в справі зупинялось. (а.с.123, 151, 175). Ухвалою Гусятинського районного суду Тернопільської області від 25 квітня 2018 року після усунення обставин, що викликали зупинення провадження, провадження в справі відновлено. (а.с.180). В порядку п. 9 ч. 1 Перехідних положень Розділу ХІІІ ЦПК України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. В судовому засіданні позивач [PERSON], представник позивача адвокат [PERSON] підтримали позовні вимоги. Відповідач [PERSON], представник відповідача адвокат [PERSON] позовні вимоги не визнали, повністю, посилаючись на недоведеність позову. Представник третьої особи Городницької сільської ради в судове засідання не з'явився, надіслав заяву про розгляд справи у відсутності представника третьої особи. Представник третьої особи відділу Держгеокадастру в Гусятинському районі в судове засідання не з'явились, про час та місце повідомлялись належним чином. Суд, заслухавши пояснення учасників справи, показання свідків, дослідивши письмові докази в справі, прийшов до наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником домоволодіння за адресою : [ADDRESS], на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 14 липня 2004 року. (а.с.10). Згідно рішення шістнадцятої сесії двадцять першого скликання Городницької сільської ради від 10 грудня 1993 року, [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель площею 0,18 га. (а.с.21). Згідно облікової картки об'єкта погосподарського обліку на 2011-2015 роки, за [PERSON] обліковується земельна ділянка для обслуговування та будівництва житлового будинку площею 0,22 га. (а.с.89-90). Судом також встановлено, що [PERSON] користується земельною ділянкою для будівництва та обслуговування житлового будинку, що [ADDRESS], площею 0,22 га згідно рішення Городницької сільської ради Гусятинського району Тернопільської області від 10.12.1993 р., яку було безоплатно передано у власність його діду [PERSON]. Як вбачається із копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] від 25.02.2004 року, домоволодіння що знаходиться в [ADDRESS] Тернопільської області належало в рівних частках [PERSON], [PERSON] та [PERSON] по 1/3 частині кожному. На 1/3 частину даного домоволодіння, яке належало померлому [INFO] [PERSON], 25 грудня 2001 року видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом [PERSON]. На 1/3 частину даного домоволодіння, яке належало померлій 1999 року [PERSON], 25 грудня 2001 року видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом [PERSON]. [INFO] померла [PERSON], що стверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого Городницькою сільською радою Гусятинського району Тернопільської області 22 серпня 2013 року. 16 грудня 2005 року [PERSON] на випадок своєї смерті зробила заповідальне розпорядження, яким заповіла все своє майно [PERSON], що стверджується копією заповіту, посвідченого секретарем виконкому Городницької сільської ради Гусятинського району Тернопільської області 16 грудня 2005 року та зареєстрованого в реєстрі за № 31, який на день смерті не змінений і не скасований. Згідно повідомлення №3683/02 управління земельних ресурсів у Гусятинському районі від 18.08.2008 року, зазначено, що за результатами розгляду звернення [PERSON] до голови Гусятинської районної ради від 18.07.2008 року комісією в складі землевпорядника [PERSON], членів адміністративної комісії [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], в присутності заступника начальника управління земельних ресурсів Мазур З.М., за участю землекористувачів [PERSON] та [PERSON], при обстеженні земельних ділянок гр. [PERSON] та гр. [PERSON] виявлено, що між їхніми земельними ділянками не встановлено межу. Проведено обміри земельних ділянок та встановлено межу між сусідами. Також в результаті обмірів встановлено, що площа земельної ділянки гр. [PERSON] фактично становить 0,2213 га, а відповідно до записів земельно-кадастрової документації 0,22 га. Площа земельної ділянки [PERSON] згідно обмірів становить 0,2555 га, а відповідно до земельно-кадастрової документації 0,18 га., про що складено відповідний акт та схему. Комісією рекомендовано громадянці [PERSON] виготовити водовідвід із своїх будівель по своїй земельній ділянці, та перенести організований спад води по своїй земельній ділянці. Також комісією рекомендовано залишити встановлену межу, яка встановлена на час розгляду звернення, та затвердити схеми існуючих землекористувань та їх меж на черговій сесії сільської ради з подальшим внесенням змін в облікові документи. З метою унеможливлення виникнення надалі межових спорів рекомендовано гр.. [PERSON] та гр. [PERSON] замовити у ліцензованій організації технічну документацію із землеустрою, що посвідчує право власності на земельні ділянки з наступною видачею державного акта, з встановленням межових знаків відповідного зразка, що дасть можливість більш чіткішого встановлення площі земельних ділянок. 18 грудня 2015 року комісією Городницької сільської ради Гусятинського району Тернопільської області за участю [PERSON] в результаті проведення обмірів земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, вивчення наявних документів на земельну ділянку [PERSON], за її заявою до голови Гусятинської райдержадміністрації встановлено, що згідно земельно-кадастрової книги за [PERSON] обліковується земельна ділянка площею 0,18 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Проте, фактично розмір вказаної земельної ділянки приблизно становить 0,24 га. Крім того, в акті зазначено, що відповідно до генплану забудови земельної ділянки [PERSON] відстань від житлового будинку [PERSON] до межової лінії, яка розділяє присадибну земельну ділянку останньої та [PERSON] повинна становити 13 м. Проте, після фактичних замірів вказаної відстані встановлено, що вказана вище відстань становить 12 м. 30 см.. Комісією рекомендовано розглянути вказаний акт на сесії Городницької сільської ради з метою приведення у відповідність площі земельної ділянки, яка обліковується за [PERSON] із фактичним використанням вказаної земельної ділянки та вирішення питання невідповідності встановлення огорожі до проведених замірів відповідно до генплану забудови земельної ділянки [PERSON].. Позивач по справі [PERSON] та його баба [PERSON], земельна ділянка яких межує із земельною ділянкою [PERSON], при проведенні зазначених замірів присутніми не були. На пленарному засіданні третьої сесії сьомого скликання Городницької сільської ради Гусятинського району Тернопільської області від 30.12.2015 року було розглянуто вищевказаний акт і прийнято рішення за № 30. Зокрема, відносно [PERSON] вирішено щоб: 1. [PERSON] пред'явив генплан на забудову житлового будинку і документи на земельну ділянку в Городницьку сільську раду. 2. В разі непред'явлення [PERSON] документів на житловий будинок і земельну ділянку, вважатиметься, що він захватив 0.70 м. земельної ділянки [PERSON] так, як вона представила генплан на забудову свого житлового будинку. Зазначені обставини встановлені постановою Гусятинського районного суду від 21 червня 2017 року в справі № 596/317/17 за адміністративним позовом [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору [PERSON] до Городницької сільської ради Гусятинського району Тернопільської області про визнання протиправним та скасування рішення, яка набрала законної сили, та не доказуються при розгляді цієї справи відповідно до положень ч.4,6 ст. 82 ЦПК України. (а.с. 128-130). Також цією постановою суду визнано протиправним та скасовано пункти 1, 2 рішення третьої сесії сьомого скликання Городницької сільської Гусятинського району Тернопільської області №30 від 30 грудня 2015 року «Про розгляд акту невідповідності встановлення огорожі металевої сітки між [PERSON] та [PERSON] та не відповідності земельної ділянки, яка обліковується по земельно-кадастрових документах за [PERSON].». Таким чином судом встановлено, що у сторін в справі документи, що посвідчують право власності чи право користування земельними ділянками, оформлені відповідно положень Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", відсутні. Сторони фактично користуються земельними ділянками з існуючими їх межами, що встановлені в 2008 році. Між сторонами існує спір щодо межі та межових знаків. Ці спори неодноразово розглядались комісіями при Городницькій сільській раді з залученням спеціалістів. Зазначені обставини підтверджуються актами обстеження, довідками та листами Городницької сільської ради. (а.с.3,4,7,8,87,103,146). В судовому засіданні допитана в якості свідка [PERSON] показала, що працює на посаді землевпорядника Городницької сільської ради. З 2008 року тривають земельні спори між сторонами. Ще в 2008 році комісією з її участю, а також в присутності землекористувачів, зокрема, [PERSON] було проведено обміри земельних ділянок, якими фактично користуються сторони, встановлені межові знаки, складено відповідний акт та схему. Так, в результаті обстеження встановлено, що [PERSON] фактично користується земельною ділянкою для обслуговування та будівництва житлового будинку, площею 0,2213 га, а відповідно до записів земельно-кадастрової документації площа земельної ділянки - 0,22 га. [PERSON] фактично користується земельною ділянкою для обслуговування та будівництва житлового будинку, площею 0,2555 га, а відповідно до земельно-кадастрової документації їй передано земельну ділянку площею 0,18 га. Аналогічні показання дала в суді свідок [PERSON] (мати позивача), показавши, зокрема, що в 2008 році вона була присутня при встановленні межі комісією між земельними ділянками її матері [PERSON] та [PERSON] Комісія встановила межу між суміжними ділянками і її брат восени поставив огорожу згідно схеми. З 2008 року по даний час межа між земельними ділянками не мінялась. Згідно зі ст. 16, 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Кожна особа має право на захист свого цивільного права, інтересу у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. ст. 125, 126 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Відповідно до положень ст.ст. 152, 153, 212 Земельного кодексу України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України. Самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду. Згідно положень ст.ст.12,13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до т.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позивачем [PERSON] не доведено тих обставин, що вона є належними зареєстрованим власником або землекористувачем земельної ділянки, стороною відповідача самовільно захоплено частину земельної ділянки для обслуговування та будівництва житлового будинку, площею 160 кв. м. та облаштовано огорожу, що належить на праві приватної власності позивачу і у зв'язку з цим право її порушено. На підтвердження зазначених обставин позивачем не надано жодних належних доказів. Посилання сторони позивача на генеральний план забудови земельної ділянки [PERSON] без дати, як на доказ, що підтверджує зазначені обставини є необґрунтованими з наступних міркувань. (а.с.11). Так, зазначений генеральний план забудови земельної ділянки не відноситься до земельно-кадастрової документації, а є архітектурно-будівельною документацією; він був складений задовго після побудови домоволодіння [PERSON] (рік друку бланку вказано 1993), не містить зазначення осіб, що складали та креслили сам план, дати його складання, площі земельної ділянки, вулиці, забудови, а тому не є належним, допустимим та достатнім доказом в розумінні ст.ст. 77,78,80 ЦПК України, оскільки він не стосується предмета доказування і, відповідно, не дає змоги дійти до висновку про наявність чи відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. При таких обставинах, в задоволенні позовних вимог про витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння, слід відмовити за недоведеністю. Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України, судові витрати покласти на позивача.

Outcome: dismissed