Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-23 00:00:00

В листопаді 2019 року [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою [PERSON] , [PERSON] , про визнання права власності на нерухоме майно, а саме на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Ухвалою Сколівського районного суду від 28.11.2019 року позовну заяву було прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами позовного провадження на 17.12.2019 року о 15.00 год. Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області від 17.12.2019 року підготовче провадження у справі було закрито, а справу призначено до судового розгляду. Обгрунтовуючи свої\~позовні вимоги\~позивач зазначив,\~щойого бабці [PERSON] належав житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] померла. Оскільки [PERSON] заповіту на випадок своєї смерті не складала, спадкоємицею першої черги за законом була її донька, яка є матір`ю позивача - [PERSON] , яка прийняла спадщину шляхом фактичного проживання зі спадкодавцем на момент смерті. [INFO] померла [PERSON] Оскільки [PERSON] заповіту на випадок своєї смерті не складала, до кола спадкоємців першої черги за законом увійшли її діти [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] та [PERSON] подали заяви про відмову від прийняття спадщини № 420 та № 419 від 11.07.2019 року, посвідчені секретарем Корчинської сільської ради Сколівського району Львівської області. 11\~липня 2019\~року позивачем\~було подано\~у Сколівську\~державну нотаріальну\~контору заяву\~про прийняття\~спадщини за\~законом після\~смерті матері\~ [PERSON] ,\~однак державним\~нотаріусом було\~відмовлено у\~видачі свідоцтва\~про право\~на спадщину\~за законом\~у зв`язку\~з відсутністю\~у нього\~оригіналів правовстановлюючих\~документів на\~спадкове майно,\~а саме\~на житловий будинок та господарські споруди, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , внаслідок чого він вимушений звернутись до суду за захистом своїх прав та законних інтересів. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності у якій просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак подав заяву про розгляд справи за його відсутності у якій, зокрема, зазначив, що позовні вимоги позивача визнає повністю та просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, однак подала заяву про розгляд справи за її відсутності у якій, зокрема, зазначила, що позовні вимоги позивача визнає повністю та просить позов задовольнити. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання усіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відтак, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у даній цивільній справі не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Відповідно до положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. На підставі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з положень ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Корчинською сільською радою Сколівського району Львівської області від 11.07.2011 року відповідно до актового запису № 10. За життя нею було збудовано у 1959 році житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] , для обслуговування якого сільською радою було відведено земельну ділянку площею 0,25 га. Зазначені обставини підтверджуються довідками Корчинської сільської ради Сколівського району Львівської області № 470/02-22 від 17.10.2019 року та № 510/02-18 від 18.11.2019 року, а також довідкою, виданою ФОП [PERSON] . Крім цього, відповідно до довідки Корчинської сільської ради Сколівського району Львівської області № 556/02-22 від 23.12.2019 року, [PERSON] була забудовником будинку [ADDRESS] . Відтак, до складу спадкового майна після смерті [PERSON] увійшов спірний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] . Оскільки [PERSON] на випадок своєї смерті заповіту не склала, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру № 56823214 від 11.07.2019 року, спадкоємицею першої черги за законом була її донька [PERSON] , яка спадщину прийняла шляхом постійного проживання зі спадкодавцем на момент смерті за адресою: [ADDRESS] , однак юридично не оформила в розумінні частини 3 статті 1268 ЦК України. Про факт родинних відносин [PERSON] та [PERSON] свідчить свідоцтво про народження [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] від 03.04.1963 року, в якому заначено батьками [PERSON] та [PERSON] , а також свідоцтво про укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON] від 07.03.1981 року серії [NUMBER] , актовий запис № 7, внаслідок чого [PERSON] було присвоєно прізвище « [PERSON] ». [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 22.01.2019 року, виданим виконавчим комітетом Корчинської сільської ради Сколівського району Львівської області на підставі актового запису № 2. Заповіту на випадок своєї смерті [PERSON] не склала, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру № 56823247 від 11.07.2019 року. Відтак, до кола спадкоємців першої черги за законом після смерті [PERSON] увійшли її діти [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується довідкою Корчинської сільської ради Сколівського району Львівської області № 472/02-22 від 17.10.2019 року. У день смерті спадкодавця 21.03.2019 року відкрилась спадщина на все належне їй майно, а саме на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . 11.07.2019 року [PERSON] було подано у Сколівську державну нотаріальну контору Львівської області заяву про прийняття спадщини за законом після смерті матері [PERSON] , на підставі якої було заведено спадкову справу у Спадковому реєстрі за № 64444924, про що свідчить витяг про реєстрацію у Спадковому реєстрі від 11.07.2019 року. [PERSON] та [PERSON] подали заяви про відмову від прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] № 420 та № 419 від 11.07.2019 року, посвідчені секретарем Корчинської сільської ради Сколівського району Львівської області. Згідно листа Сколівської ДНК Львівської області № 912/0116 від 15.10.2019 року державним нотаріусом було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері у зв`язку з відсутністю у нього правовстановлюючих документів на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , внаслідок чого позивач звернулась до суду з відповідним позовом за захистом своїх законних прав та інтересів. Статтею 1218\~ЦК\~встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Відповідно до п. 3.1 листа ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013\~року № 24-753/0/4-13 Про судову практику з розгляду цивільних справ про спадкування, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392\~ЦК). Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331\~ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч. 3 ст. 3\~Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"\~права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного\~Закону\~права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як\~Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі\~наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56,\~Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності\~ЦК\~та\~Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі\~наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Відповідно до висновків, викладених у постанові ВСУ від 24.05.2017 у справі\~№ 6-888цс16 суд зауважив, що, вирішуючи спори, що випливають з правовідносин, які виникли до набрання чинності ЦК України та тривають до цього часу, суди, вирішуючи питання про набуття права власності на майно, відповідно до положень статті 5 цього Кодексу повинні виходити з положень законодавства, яке діяло на час виникнення правовідносин, повинні встановити час та підстави виникнення права власності, з`ясувати чи відноситься майно до нерухомих речей та чи підлягає воно реєстрації відповідно до законодавства, яке діяло на той час та на момент виникнення спору. Згідно статті 13 Закону України «Про власність» від 1991 року, який втратив чинність у зв`язку з прийняттям ЦК України 2004 року, об`єктами права приватної власності є жилі будинки, квартири, предмети особистого користування, дачі, садові будинки, предмети домашнього господарства, продуктивна і робоча худоба, земельні ділянки, насадження на земельній ділянці, засоби виробництва, вироблена продукція, транспортні засоби, грошові кошти, акції, інші цінні папери, а також інше майно споживчого і виробничого призначення.\~ Статтею 12\~ЗУ «Про\~власність» праця\~громадян є\~основою створення\~i\~примноження їх\~власності. Громадянин набуває права власності на доходи від участі в суспільному виробництві, індивідуальної праці, підприємницької діяльності, вкладення коштів у кредитні установи, акціонерні товариства, а також на майно, одержане внаслідок успадкування або укладення інших угод, не заборонених законом. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. Таким чином, аналіз наведених норм закону дає підстави стверджувати, що [PERSON] набула право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та який після її смерті фактично успадкувала її донька [PERSON] шляхом фактичного прийняття спадщини у зв`язку з постійним проживанням зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини в розумінні частини 3 статті 1268 ЦК України. Враховуючи викладене, а також той факт, що іншим способом, окрім звернення до суду, позивач позбавлений можливості захистити свої порушені права та інтереси, з метою забезпечення належної реалізації права власності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Outcome: approved