Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-18 00:00:00

В квітні 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовними вимогами якими просить встановити факт прийняття спадщини [PERSON] , [INFO] , після [PERSON] , яка померла [INFO] шляхом управління та володіння спадковим майном, встановити факт того, що: [PERSON] , [INFO] , що помер [INFO] є чоловіком [PERSON] , [INFO], яка померла [INFO] ; [PERSON] , [INFO] , є сином померлого [INFO] [PERSON] та померлої [INFO] [PERSON] . Також, визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок з надвірними спорудами [ADDRESS] , що залишився після померлої [INFO] [PERSON] ; визнати за [PERSON] право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Зоря» с.Муравлівка Ізмаїльського району Одеської області, розміром 3,32 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка належала померлій [INFO] [PERSON] на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] , виданого Ізмаїльською районної державною адміністрацією 07.02.1997 року; визнати за [PERSON] право власності на земельну ділянку, площею 2,77 га, кадастровий номер 5122083800:01:001:0065, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (державний акт на право власності серії ЯГ №913443 від 22.11.2007 року), що розташована на території Муравлівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, яка залишилась після померлого [INFO] [PERSON] ; визнати за [PERSON] право власності на земельну ділянку, площею 0,46 га, кадастровий номер 5122083800:01:002:0478, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (державний акт на право власності серії ЯГ №913443 від 22.11.2007 року), що розташована на території Муравлівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, яка залишилась після померлого [INFO] [PERSON] . Свої вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] померла [PERSON] , яка залишила заповіт на все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, на ім`я [PERSON] [PERSON] на час відкриття спадщини проживала разом із спадкоємцем, братом [PERSON] по [ADDRESS] . [INFO] помер [PERSON] , який залишив заповіт, посвідчений Муравлівською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області від 25.08.2005 року, на все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, на ім`я позивача [PERSON] . На час відкриття спадщини [PERSON] та дружина [PERSON] - [PERSON] проживали та були зареєстровані разом із спадкодавцем, [PERSON] в [ADDRESS] . Тобто спадкове майно, що залишилось після померлого [PERSON] розподілилося між спадкоємцями в наступних частках: [PERSON] ѕ частини, [PERSON] ј частина. [INFO] померла [PERSON] , спадкоємцем після смерті якої за законом став [PERSON] , син спадкодавця. Позивач [PERSON] на час відкриття спадщини разом із матір`ю проживав та був зареєстрований по [ADDRESS] . На звернення до приватного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Веліксар Т.І. з заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за законом, надано відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно, що залишилося після померлої [INFO] [PERSON] , у зв`язку відсутністю документів, які підтверджують родинний зв`язок з померлим. Згідно свідоцтва про смерть прізвище померлої вказане « [PERSON] », та згідно свідоцтва про народження прізвище сина вказане « [PERSON] ». Проте, згідно паспорту прізвище спадкоємця вказане « [PERSON] ». Позивач в судове засідання не з`явився, про час та місце судового розгляду сповіщений належним. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити. Представник відповідача, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, не заперечував проти задоволення позовних вимог (а.с.34, 68). Вислухавши представника позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, допитавши свідків, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні були допитані свідки [PERSON] , [PERSON] , які є сусідами позивача, пояснили, що дійсно [PERSON] був чоловіком [PERSON] та [PERSON] є сином померлих [PERSON] та [PERSON] також те, що [PERSON] на час відкриття спадщини проживав разом із матір`ю за однією адресою по [ADDRESS] , та спадщину прийняв. Інших спадкоємців у померлих [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] не було. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом встановлено, що [PERSON] належить право на земельну частку (пай) із земель, що знаходяться в колективній власності КСП «Зоря», села Муравлівка Ізмаїльського району Одеської області, розміром 3,32 в умовних кадастрових гектарах, на підставі сертифікату про право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] , виданого Ізмаїльською районною державної адміністрацією 19.02.1997 року, зареєстрованого 07.02.1997 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №249 (а.с.9). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 29.12.1998 року Муравлівською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області, [PERSON] померла [INFO] (а.с.8). За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч.1 ст. 58 Конституції України) ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто з 1 січня 2004 року. Пленум Верховного Суду України у п.1 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 роз`яснив, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинний на той час закон, зокрема, відповідні правила ЦК Української РСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі, коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим кодексом. Після смерті [PERSON] згідно ст.525 ЦК УРСР (1963 року) відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить право на земельну частку (пай) із земель, що знаходяться в колективній власності КСП «Зоря», села Муравлівка Ізмаїльського району Одеської області, розміром 3,32 в умовних кадастрових гектарах (сертифікат про право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] ). Згідно ч. 1 ст. 534 ЦК УРСР (1963 року) - кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Згідно довідки Муравлівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області №248 від 15.04.2019 року [PERSON] залишила заповіт, посвідчений Муравлівською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області від 19.02.1997 року, зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за №43 на все своє майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось на ім`я [PERSON] . На час відкриття спадщини [PERSON] проживала разом із братом [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с.10,11). Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/ спадкові договори) наданої приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Веліксар Т.І., заповіт [PERSON] , не змінювався та не скасовувався. Осіб, які мають право на обов`язкову частку в спадщині, незалежно від змісту заповіту відповідно до ст. 535 ЦК УРСР (1963 року), немає. Згідно до ст. 548 ЦК УРСР (1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно п. 1 ч.1 ст. 549 ЦК УРСР 1963 року - визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Інструкція про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджена наказом Міністерства юстиції України N18/5 від 14.06.1994 р., яка діяла на час відкриття спадщини, передбачала, що доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню, квитанція про сплату податку, страхового платежу; копія рішення суду, що, набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном. Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути наявність у спадкоємців ощадної книжки, іменних цінних паперів, квитанцій про здані в ломбард речі, свідоцтва про реєстрацію (технічного паспорта, реєстраційного талону) на автотранспортний засіб чи іншу самохідну машину або механізм, державного акта на право приватної власності на землю та інших документів, виданих відповідними органами на ім`я спадкодавця на майно, користування яким можливе лише після належного оформлення прав на нього. Отже, як вбачається з довідки (а.с.11) [PERSON] прийняв спадщину після померлої [PERSON] , так як вступив в управління та володіння спадковим майном. Як вбачається із свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 01.10.2008 року Муравлівською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області, [PERSON] помер [INFO] (а.с.12). Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилась спадщина, яка складається із: права на земельну частку (пай) із земель, що знаходяться в колективній власності КСП «Зоря», села Муравлівка Ізмаїльського району Одеської області, розміром 3,32 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яку він прийняв, але юридично не оформив своїх спадкових прав після померлої [INFO] [PERSON] , земельної ділянки площею 2,77 га, кадастровий номер 5122083800:01:001:0065, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, належної [PERSON] на підставі Державного акту на право власності серії ЯГ №913443 від 22.11.2007 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №01.07.521.00281, земельної ділянки площею 0,46 га, кадастровий номер 5122083800:01:002:0478, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, належної [PERSON] на підставі Державного акту на право власності серії ЯГ №913443 від 22.11.2007 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №01.07.521.00281 (а.с.13) та частку житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] (а.с.17). Відповідно до ст. 1216 ЦК України - спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкуванням здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України - спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України - спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Статтею 1233 ЦК України передбачено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно довідки Муравлівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області №247 від 15.04.2019 року [PERSON] залишив заповіт, посвідчений Муравлівською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області від 25.08.2005 року, зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за №165 на все своє майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось на ім`я [PERSON] (а.с.14). Спадкоємцями спадщини після померлого [PERSON] стали його син [PERSON] (3/4 частин спадщини), та дружина [PERSON] (1/4 частина спадщини), що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , виданим 22.09.1957 року (а.с.15) та свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 15.12.1965 року (а.с.16). Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/ спадкові договори) наданої приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Веліксар Т.І., заповіт [PERSON] , не змінювався та не скасовувався. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Судом встановлено, що [PERSON] та дружина спадкодавця [PERSON] проживали та були зареєстровані разом із спадкодавцем, [PERSON] в [ADDRESS] , що підтверджено довідкою Муравлівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області №247 від 15.04.2019 року, тому вважаються такими, що фактично прийняли спадщину відповідно до вимог ч.3 ст.1268 ЦК України. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 09.03.2010 року Муравлівською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області, [PERSON] померла [INFO] (а.с.18). Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилась спадщина, яка складається із: частки житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] , право власності на який посвідчується записом в погосподарській книзі №0402 виконавчого комітету Муравлівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, відповідно до довідки Муравлівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області №533 від 16.09.2018 року, ј частки права на земельну частку (пай) із земель, що знаходяться в колективній власності КСП «Зоря», села Муравлівка Ізмаїльського району Одеської області, розміром 3,32 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яку вона прийняла, але юридично не оформила своїх спадкових прав після померлого чоловіка [PERSON] , ј частки земельної ділянки площею 2,77 га, кадастровий номер 5122083800:01:001:0065, яка розташована на території Муравлівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яку вона прийняла, але юридично не оформила своїх спадкових прав після померлого чоловіка [PERSON] , ј частки земельної ділянки площею 0,46 га, кадастровий номер 5122083800:01:002:0478, яка розташована на території Муравлівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яку вона прийняла, але юридично не оформила своїх спадкових прав після померлого чоловіка [PERSON] (а.с.20) Згідно витягу про реєстрацію в Спадоковому реєстрі №54997805 від 05.02.2019 року інформація про залишення заповіту [PERSON] відсутня (а.с.19 зворот). Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] є син [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 15.12.1965 року виданого Ізмаїльським відділом РАЦСу (а.с.16). Згідно до ч.1 ст.1270 ЦК України - для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України - спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України - спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Як було встановлено судом, позивач [PERSON] на час відкриття спадщини проживав разом із спадкодавцем [PERSON] , що підтверджено довідкою Муравлівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області №533 від 26.09.2018 року (а.с.20), тому вважається таким, що фактично прийняв спадщину відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України. [PERSON] 05.02.2019 року звернувся до приватного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Веліксар Т.І. із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за законом, відповідно до чого нотаріусом була заведена спадкова справа №30/2019 (а.с.21). Письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Веліксар Т.І. №156/02-14 від 19.02.2019 року позивачу було повідомлено про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину, що залишилося після померлої [INFO] [PERSON] , у зв`язку із відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу Веліксар Т.І. відмовлено у зв`язку з відсутністю документів, які підтверджують родинний зв`язок з померлим, а саме, згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Муравлівською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області 09.03.2010 року, прізвище померлої вказане « [PERSON] », та згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Муравлівською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області 15.12.1965 року, прізвище сина вказане « [PERSON] », проте, згідно паспорту прізвище спадкоємця вказане « [PERSON] » (а.с.22). Як встановлено в судовому засіданні, згідно свідоцтва про смерть [NUMBER] , виданого Муравлівською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області 09.03.2010 року, прізвище померлої вказане « [PERSON] » (а.с.18). Згідно свідоцтва про народження [NUMBER] від 15.12.1965 року виданого Ізмаїльським відділом РАЦСу (а.с.16) прізвище сина вказане « [PERSON] » (а.с.16). Відповідно до паспорту громадянина України серії [NUMBER] , виданого Ізмаїльським РВ УМВС України в Одеській області 31.03.2005 року прізвище спадкоємця вказане « [PERSON] » (а.с.23-24). Відповідно до п.п. 4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів. Спадкоємець повинен надати нотаріусу правовстановлюючий документ, що підтверджує право власності спадкодавця на нерухоме майно. Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Згідно п. 3.1 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Відповідно до ст. 316 Цивільного Кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 293 ЦПК України розгляд справ про встановлення факту віднесено до компетенції суду. Згідно п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, що мають юридичне значення. Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. За позицією Верховного Суду України, викладеною в абз.2 п.2 постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» за №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на момент смерті. У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Стаття 76 ЦПК України, передбачає, що доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до вимог ст.ст. 12, 13, 78, 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Дослідивши матеріали справи, допитавши свідків та приймаючи до уваги, що позивачем доведено факт прийняття спадщини [PERSON] , [INFO] , після [PERSON] , яка померла [INFO] шляхом управління та володіння спадковим майном, факт того, що: [PERSON] , [INFO] , що помер [INFO] є чоловіком [PERSON] , [INFO], яка померла [INFO] ; [PERSON] , [INFO] , є сином померлого [INFO] [PERSON] ; та померлої [INFO] [PERSON] , та у зв`язку з тим що, визнання права власності на спадкове майно в нотаріальному порядку неможливе, іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту на підставі ст.16 ЦК України, в зв`язку з чим задовольняє позов. На підставі викладеного,

Outcome: approved