Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Бершадської міської ради в якому просить визнати за ним право власності на самочинно збудований гараж [ADDRESS] з тих підстав, що як стверджує, він в 1991 році отримав у користування земельну ділянку, площею 0,0024 га для будівництва гаража. Дана земельна ділянка розташована за адресою [ADDRESS] В цьому ж році він побудував на даній земельній ділянці індивідуальний гараж за № [NUMBER]. Для приватизації вищевказаної земельної ділянки він звернувся до Бершадської міської ради і відповідно до Рішення 3-ї сесії 7 скликання депутатів Бершадської міської ради від 05.02.2016 року йому було надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості). В подальшому дана технічна документація була виготовлена і рішенням 8 сесії 7 скликання депутатів Бершадської міської ради від 13.07.2016 року було затверджено матеріали технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та передано йому у власність вищевказану земельну ділянку площею 0,0024 га, кадастровий № [NUMBER]. Проте, оформити належним чином право власності на гараж побудований на вказаній земельній ділянці. який жодним чином не порушує прав інших осіб, він позбавлений можливості, в зв'язку з чим змушений звернутись до суду. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій просить розглянути справу в його відсутність, позов підтримує. Від представника відповідача Бершадської міської ради - Красиленко І.В. надійшла заява, в якій вона просить розглянути справу без її участі, позов визнає. Згідно ст. 174 ч. 4 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником земельної ділянки по [ADDRESS] з цільовим призначенням для будівництва індивідуальних гаражів, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за № 64080583 від 22.07.2016 року. 1991 року позивачем на вищезазначеній земельній ділянці було побудовано індивідуальний гараж за номером [NUMBER]. Відповідно до Закону України від 13.01.2015 року № 92-VІІІ "Про внесення змін до Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" щодо прийняття в експлуатацію об'єктів будівництва, збудованих без дозволу на виконання будівельних робіт" та вимог пункту 1 розділу 1 Порядку прийняття в експлуатацію і проведення технічного обстеження індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, громадських будинків та будівель і споруд сільськогосподарського призначення І та ІІ категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 24.04.2015 року № 79 встановлено процедуру та умови прийняття в експлуатацію збудованих без дозволу на виконання будівельних робіт і проведення технічного обстеження: індивідуальних (садибних житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд; громадських будинків І і ІІ категорій складності; будівель і споруд сільськогосподарського призначення І і ІІ категорій складності. На об'єкт будівництва: гараж по [ADDRESS] Відповідно до ст. 331 ч. 2 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). В разі якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» державна реєстрація прав проводиться на підставі: 1) договорів, укладених у порядку, встановленому законом; 2) свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону; 3) свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді; 4) державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом; 5) рішень судів, що набрали законної сили; 6) інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою. З вищевикладеного вбачається, що позивач не може в адміністративному порядку вирішити питання про визнання за ним права власності на гараж [ADDRESS] оскільки дане нерухоме майно відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України є самочинним будівництвом. Відповідно до ч. 5 ст. 376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Таким чином, зважаючи на те, що самочинно збудований гараж на земельній ділянці, яка перебуває у користуванні позивача, не порушує права інших осіб, відсутні відомості про порушення будівельних, санітарних, екологічних та пожежних норм та правил, суд приходить до висновку про необхідність задоволення вимог позивача та визнання за ним права власності на самочинно побудований гараж [ADDRESS] На підставі викладеного ст.ст. 331, 376 ЦК України,

Outcome: approved