Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-21 00:00:00

ПАТ "Державний ощадний банк України" в особі філії - Рівненського обласного управління АТ "Ощадбанк" (далі позивач) звернувся в суд з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] (далі відповідача) на його користь 1674 грн. 05 коп. заборгованості за кредитним договором (відповідно до уточнених позовних вимог). В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 22.04.2008 між ВАТ «Ощадбанк» та [PERSON] укладено договір № 102 про відкриття фізичній особі працівнику бюджетної установи карткового рахунку та здійснення його розрахункового касового обслуговування, згідно якого банк відкрив клієнту картковий рахунок у гривнях та надав клієнту платіжну картку. Згідно п. 2.6 договору клієнт самостійно регулює ліміт витрат по картрахунку, поповнюючи його у разі необхідності. Перевищення витратного ліміту (овердрафт) по картрахунку не допускається. У разі виникнення овердрафту, клієнт сплачує банку відповідні проценти за перевищення витратного ліміту. Відповідач належним чином свої обов'язки по погашенню кредиту не виконує, внаслідок чого, станом на 15.11.2017 у нього виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 1674, 05 грн., з яких: залишок простроченої позики 557, 99 грн., залишок прострочених нарахованих відсотків 29, 10 грн., нарахована та несплачена пеня по кредиту 602, 14 грн., нарахована та несплачена пеня по відсотках 31, 26 грн., 3% річних на суму простроченого кредиту 47, 31 грн., 3% за прострочену заборгованість по несплачених відсотках 2, 46 грн., витрати банку від інфляції за період з 17.01.2015 до 14.11.2017 за рахунок несвоєчасної сплати заборгованості 403, 79 грн. Позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь вказану заборгованість за кредитним договором та витрати по сплаті судового збору. Представник позивача в судове засідання не зявився,\~ згідно поданого клопотання просить провести розгляд справи у його відсутності, не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення суду. Відповідач в судове засідання двічі не з»явився, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Враховуючи згоду представника позивача на заочний розгляд справи, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи та вирішує позов по суті на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши докази, суд приходить до наступного. Ст. 526 ЦК України передбачено, що зобовязання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Судом встановлено, що 22.04.2008 між ВАТ «Ощадбанк» та [PERSON] укладено договір № 102 про відкриття фізичній особі працівнику бюджетної установи карткового рахунку та здійснення його розрахункового касового обслуговування, згідно якого банк відкрив клієнту картковий рахунок у гривнях та надав клієнту платіжну картку (а.с. 5-16). З розрахунку заборгованості станом на 15.11.2017 у відповідача виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 1674, 05 грн., з яких: залишок простроченої позики 557, 99 грн., залишок прострочених нарахованих відсотків 29, 10 грн., нарахована та несплачена пеня по кредиту 602, 14 грн., нарахована та несплачена пеня по відсотках 31, 26 грн., 3% річних на суму простроченого кредиту 47, 31 грн., 3% за прострочену заборгованість по несплачених відсотках 2, 46 грн., витрати банку від інфляції за період з 17.01.2015 до 14.11.2017 за рахунок несвоєчасної сплати заборгованості 403, 79 грн. Вирішуючи питання про стягнення зазначеної суми, суд приходить до висновку, що вимоги підлягають задоволенню у зв'язку з наступним. Згідно положень ст. ст.\~526,\~527,\~530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. Згідно зі\~ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1\~глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає з суті кредитного договору. Відповідно до вимог\~ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідність до\~ст. 1049 ЦК України\~позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти і такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. На підставі ч. 2\~ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~ст. 1048 ЦК України. Відповідно до положення ч. 2\~ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від суми. Щодо застосування\~ст..625 ЦК України, суд зазначає, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних входить до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів і отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваних ним грошових коштів, належних до сплати кредиторові, а відтак відрізняється від процентів, які підлягають сплаті за право користування грошовими коштами, що свідчить про відсутність подвійного стягнення при нарахуванні 3% річних від простроченої суми, включаючи проценти за користування коштами, встановленими договором. Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума інфляційного збільшення заборгованості та 3% річних від суми заборгованості.

Outcome: approved