Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою «про розірвання шлюбу» із [PERSON] в обґрунтування якої зазначила, що вони з відповідачем проживали в місті Кривий Ріг за місцем реєстрації позивачки, але 2 місяці назад відповідач без пояснення причин поїхав , зібравши речі. [PERSON] від спілкування відмовляється тому вони припинили спільне проживання, так як подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них. Від шлюбу спільних дітей не мають. Враховуючи що збереження сімї не є можливим, подружні стосунки припинені просить суд розірвати шлюб, зареєстрований між [PERSON] та [PERSON], 14 лютого 2015 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 70 . В судове засідання сторони подали заяви про обоюдну згоду щодо розірвання шлюбу, та проведення судового розгляду на підставі наявних доказів, підтвердив факт припинення спільного проживання та відсутності майнового спору. На підставі ч. 2 ст. 158 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі письмових заяв сторін, та наявних доказів у матеріалах справи. Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази, суд приходить до наступного: Як встановлено у судовому засіданні, сторони зареєстрували шлюб 14 лютого 2015 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 70 (а.с.6). Від шлюбу спільних дітей не мають. Як встановлено, сторони припинили подружні стосунки та спільне проживання, не ведуть спільного господарства. Самі найважливіші питання не можуть вирішувати безконфліктно. Втратили один до одного почуття кохання та поваги. Майнового спору сторони не мають. Вважаючи, що позивач [PERSON] наполягає на розірванні шлюбу, що подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам, та відповідач визнав позовні вимоги у повному обсязі, про що сторони надали письмові заяви,(а.с. 14) суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, що має істотне значення, що є згідно до вимог ч. 2 ст. 112 СК України підставою для розірвання шлюбу. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово "союз", підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред'явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористувався даним правом та звернувся до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберегти шлюб з відповідачем. Суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення, в наслідок чого позов підлягає задоволенню. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. На підставі вищезазначеного, з врахуванням встановлених обставин у судовому засіданні, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, і

Outcome: approved