Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-13 00:00:00

До Краснокутського районного суду Харківської області звернулися [PERSON] , [PERSON] з позовною заявою про визнання права на земельну частку ( пай ) згідно сертифікату серії ХР № 0219225 та сертифікату серії ХР № 0219027 на вид угідь: сіножаті та пасовища, із земель реформованого КСП АФ «Мурафська» Качалівської сільської ради Краснокутського району Харківської області в порядку спадкування. В обґрунтування позовних вимог позивачі зазначили, що [INFO] померла їх мати [PERSON] , яка прожива в с. Качалівка, Краснокутського району, Харківської області. Після її смерті відкрилася спадщина на її майно, до складу якої уввійшло право на земельну частку ( пай ) згідно сертифікатом на право на земельну частку ( пай ) ХР № 0219225. Згідно вищевказаного сертифікату [PERSON] виготовила державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 186980 від 06 жовтня 2010 року у вигляді ріллі площею 3,1733 га, кадастровий № 6323581700:04:001:0177. Крім того, згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 21 жовтня 2013 року, виданого Краснокутською державною нотаріальною конторою, до спадкового майна уввійшла й земельна ділянка площею 3,1733 га згідно державного на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 078693, яку [PERSON] успадкувала після смерті свого чоловіка [PERSON] , померлого [INFO] . Вищевказана земельна ділянка була ним виготовлена на підставі Сертифікату на право на земельну частку ( пай ) серії ХР № 0219027 виготовленого на його ім`я. На даний час на підставі сертифікату на право на земельну частку ( пай ) серії ХР № 0219027, виданого на ім`я [PERSON] та сертифікату на право на земельну частку ( пай ) серії ХР № 0219225 , виданого на ім`я [PERSON] , належать розпайовані пасовище та сіножать. Позивачі в нотаріальній конторі отримали свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки згідно Державних актів на право власності на земельну ділянку. З метою доуспадкування сіножаті та пасовища позивачі звернулися до Краснокутської ДНК, де нотаріусом була винесена постанова від 23.01.2020 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу. Оскільки позивачі є спадкоємцями першої черги за законом відповідно до ст. 1261 ЦК України, мають наміри на подальше успадкування майна своєї матері. Спадкоємцем першої черги за законом є також син спадкодавці та брат позивачів [PERSON] , [INFO] , який спадщину приймати не бажає, про що свідчить складена ним відповідна заява. На даний час позивачі виявили намір успадкувати майно, яке залишилось після смерті матері [PERSON] , в зв`язку з чим звернулися до суду з даним позовом та прохають визнати за [PERSON] право на земельні частки ( паї ) на вид угідь: сіножаті та пасовища із земель реформованого КСП АФ «Мурафська» згідно сертифікату серії ХР № 0219027, а за [PERSON] право на земельні частки ( паї ) на вид угідь: сіножаті та пасовища із земель реформованого КСП АФ «Мурафська» згідно сертифікату серії ХР № 0219225 в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] . В судове засідання позивачі не з`явилися, однак надали заяви про підтримання позовних вимог та про слухання справи у їх відсутність. Представник відповідача - Качалівської сільської ради Краснокутського району Харківської області в судове засідання не з`явився, однак надав заяву про слухання справи у відсутність представника, проти задоволення позовних вимог [PERSON] та [PERSON] не заперечував. Суд, перевіривши та дослідивши письмові докази, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Із матеріалів справи вбачається, що [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданого 05 грудня 2012 року Качалівською сільськоою радою Краснокутського району Харківської області. Після його смерті відкрилася спадщина на його майно. При житті [PERSON] набув право на земельні частки (паї) згідно сертифікату на право на земельну частку ( пай ) Серії ХР № 0219027, про що свідчить відповідь Відділу у Краснокутському районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 21.01.2020 №5/145-20. Також з вказаної відповіді Відділу у Краснокутському районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 21.01.2020 №5/145-20 вбачається, що згідно вищевказаного сертифікату в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі, зареєстровано державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯГ № 078693 від 24 жовтня 2006 року за № 010669900346 на ім`я гр. [PERSON] на земельну ділянку площею 3,1733 га ріллі, кадастровий номер 6323581700:04:001:0178, місце розташування земельної ділянки - за межами населеного пункту на території Качалівської сільської ради, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; розпорядженням голови Краснокутської райдержадміністрації від 18.07.2012 року № 230 гр. [PERSON] виділено в натурі (на місцевості) земельні частки (паї) реформованого КСП „АФ Мурафська" на території Качалівської та Мурафської сільських рад в розмірі 0,7877 га, в тому числі: діл. № [NUMBER] , площа 0,2378 га пасовище, діл. № [NUMBER] , площа 0,5499 га сіножаті, відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) по КСП АФ «Мурафська» серія ХР № 0219027. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У відповідності до вимог ч.1 ст.1223 ЦК України право на спадщину мають особи, зазначені в заповіті. Згідно заповіту, посвідченого 06.02.2007 року секретарем Качалівської сільської ради Краснокутського району Харківської області, [PERSON] все своє майно, де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалося, яке на день смерті буде їй належати заповідав своїй дружині [PERSON] . Як вбачається з матеріалів справи, а саме копії спадкової справи №274/2013 року до майна померлого [INFO] гр . [PERSON] , то [PERSON] прийнята спадщину за заповітом та в Краснокутській нотаріальній конторі Харківської області 21 жовтня 2013 року отримала свідоцтва про право на спадщину за заповітом на: земельну ділянку площею 3,1733 га, що належала спадкодавцю [PERSON] згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №078693, майновий пай та грошові вклади. Також зі спадкової справи №274/2013 року вбачається, що окрім дружини спадкодавця [PERSON] , спадкоємцем майна [PERSON] є його син [PERSON] , однак він спадщину не прийняв, на неї не претендує і проти видачі свідоцтва про право на спадщину іншим спадкоємцям не заперечував, про що свідчить його нотаріально посвідчена заява від 09.09.2013 року. Як вбачається зі свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , то [PERSON] померла [INFO] . Після її смерті відкрилася спадщина на її майно, що якого уввійшли: житловий будинок з господарськими будівлями, земельні ділянки площею 3,17733 га кожна, майновий пай, яке позивачі успадкували порівну згідно договору про поділ спадщини. Також при житті [PERSON] набула право на земельні частки (паї) згідно сертифікату на право на земельну частку ( пай ) Серії ХР № 0219229, про що свідчить відповідь Відділу у Краснокутському районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 21.01.2020 №10/145-20. Також з відповіді Відділу у Краснокутському районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 21.01.2020 №4/145-20 вбачається, що згідно вищевказаного сертифікату в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі, зареєстровано державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯЛ №186980 від 06 жовтня 2010 року за № 011069900042 на ім`я гр. [PERSON] на земельну ділянку площею 3,1733 га ріллі, кадастровий номер 6323581700:04:001:0177, місце розташування земельної ділянки - за межами населеного пункту на території Качалівської сільської ради, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; відповідно до протоколу про розподіл земельних часток між власниками земельних часток (паїв) КСП «АФ «Мурафська» Качалівської сільської ради від 17.02.2012 року за гр. [PERSON] згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) по КСП АФ «Мурафська» серія ХР № 0219225 визначені земельні ділянки: [NUMBER] - пасовище, № [NUMBER] - сіножаті. Також до спадкового майна уввійшло право на земельні частки (паї) реформованого КСП „АФ Мурафська" на території Качалівської та Мурафської сільських рад в розмірі 0,7877 га, в тому числі: діл. № [NUMBER] , площа 0,2378 га пасовище, діл. № [NUMBER] , площа 0,5499 га сіножаті, відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) по КСП АФ «Мурафська» серія ХР № 0219027, які [PERSON] фактично успадкувала після смерті свого чоловіка [PERSON] . Також, слід зазначити, що організаційні та правові засади виділення власникам земельних часток (паїв) земельних ділянок у натурі (на місцевості) із земель, що належали колективним сільськогосподарським підприємствам (кооперативам, акціонерним товариствам) на праві колективної власності, а також порядок їх обміну регулюється Законом України від 05.06.2003 р. № 899-IV «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» (далі - Закон № 899). Як вбачається зі ст.1 Закону №899 право на земельну частку (пай) мають громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Відповідно до ст. 3 Закону №899 підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації. Особи, власники сертифікатів на право на земельну частку (пай), які виявили бажання одержати належну їм земельну частку (пай) в натурі (на місцевості), подають до відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації заяву про виділення їм земельної частки (паю) в натурі (на місцевості). Земельна частка (пай) виділяється її власнику в натурі (на місцевості), як правило, однією земельною ділянкою. За бажанням власника земельної частки (паю) йому можуть бути виділені в натурі (на місцевості) дві земельні ділянки з різним складом сільськогосподарських угідь (рілля, багаторічні насадження, сінокоси або пасовища). У разі подання заяв про виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) більшістю власників земельних часток (паїв) у межах одного сільськогосподарського підприємства відповідна сільська, селищна, міська рада чи районна державна адміністрація приймає рішення про розробку проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв). Відповідно до ст. 9 Закону № 899 розподіл земельних ділянок у межах одного сільськогосподарського підприємства між власниками земельних часток (паїв), які подали заяви про виділення належних їм земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості), проводиться відповідною сільською, селищною, міською радою за місцем розташування земельних ділянок на зборах власників земельних часток (паїв) згідно з проектом землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв). Розподіл земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) у межах одного сільськогосподарського підприємства проводиться за згодою не менш як двох третин власників земельних часток (паїв), а за її відсутності - шляхом жеребкування. Результат розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) у межах одного сільськогосподарського підприємства оформляється відповідним протоколом, що підписується власниками земельних часток (паїв), які взяли участь у їх розподілі. До протоколу про розподіл земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) додаються проект землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв), список осіб, які взяли участь у їх розподілі. Протокол про розподіл земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) затверджується відповідною сільською, селищною, міською радою і є підставою для прийняття рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) та державної реєстрації права власності на земельну ділянку власникам земельних часток (паїв). Матеріали щодо розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) зберігаються у відповідній сільській, селищній, міській раді за місцем проживання більшості власників земельних часток (паїв) та в районному відділі земельних ресурсів. На врегулювання земельного питання з метою забезпечення правильного однакового застосування законодавства при розгляді судами земельних та пов`язаних із земельними відносинами майнових спорів Пленумом ВСУ винесено Постанову «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» №7 від 16.04.2004 року, де п.24 зазначено, що сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю. Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі землі у колективну власність, не може позбавити її права на земельну частку. У відповідності до вимог ст.ст.1217, 1223 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або законом. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування одержують особи, зазначені у статтях 1261-1265 ЦК України. Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом має той з подружжя, який його пережив та діти спадкодавця. Факт, що позивачі [PERSON] та [PERSON] являються дітьми спадкодавця [PERSON] підтверджується свідоцтвами про їх народження серії [NUMBER] та [NUMBER] , Витягами з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвище, свідоцтвами про укладення шлюбу серії [NUMBER] та серії [NUMBER] , копії яких маються в матеріалах справи. Також з матеріалів справи вбачається, що позивачі після смерті своєї матері відповідно до договору про поділ спадкового майна від 31 жовтня 2018 року успадкували право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, земельні ділянки площею 3,17733 га кожна, майновий пай, що підтверджується свідоцтвами про право на спадщину за законом від 31 жовтня 2018 року, однак доуспадкувати право на земельні частки (пай) - пасовища та сіножаті, позивачі позбавлені можливості, про що свідчить постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 23.01.2020 №62/02-31, якою відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом [PERSON] та [PERSON] на майно після смерті [INFO] [PERSON] , у зв`язку з тим, що відсутній оригінал правовстановлюючих документів на майно померлої. Також спадкоємцем майна [PERSON] є її син [PERSON] , який відмовився від прийняття спадщини, про що свідчить його заява, яка мається в спадковій справі, заведеної після смерті [PERSON] . Інших спадкоємців після смерті [PERSON] немає, що підтверджується матеріалами спадкової справи № 243/2017 року до майна померлої [INFO] гр . [PERSON] , копія якої мається в матеріалах справи. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що позивачі є єдиними спадкоємцями за законом після померлої [PERSON] , до складу спадкового майна входить право на земельну частку (пай). У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод(1950 р.), ратифікована Законом України від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР, зокрема ст. 1 Протоколу № 1 (1952 р.) передбачає право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускає позбавлення особи свого майна, крім як в інтересах суспільної необхідності і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнає право держави на здійснення контролю за використанням власності у відповідності з загальними інтересами або для забезпечення податків, інших зборів чи штрафів. Відповідно до п. 6 Постанови №5 Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року « Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006року N3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права. Згідно із ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Відповідно ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, враховуючи ті обставини, що позивачі надали суду достатньо доказів, які підтверджують позов, суд вважає, що [PERSON] та [PERSON] , як спадкоємці після смерті спадкодавці - матері [PERSON] , мають законне право на земельну частку (пай) в порядку спадкування. На підставі вищевказаного та

Outcome: approved