Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-18 00:00:00

До канцелярії Орджонікідзевського районного суду м. Харкова надійшов цивільний позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Четверта Харківська міська державна нотаріальна контора «Про припинення права спільної часткової власності». Позивач прохає: - Припинити право власності [PERSON] на 35/100 частини квартири [ADDRESS] . - Стягнути з депозитного рахунку Територіального Управління Державної судової адміністрації в Харківській області № 37318098006674, код банку отримувача (МФО) 820172, банк отримувача ДКСУ, м. Київ, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 262812249 на користь [PERSON] вартість 35/100 частини квартири [ADDRESS] , в розмірі 70 000 грн.00коп., внесеною [PERSON] , згідно з квитанцією. - Визнати за [PERSON] право власності на 35/100 частини квартири [ADDRESS] , які належали [PERSON] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачу [PERSON] , на підставі рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова № 2-2606 від 22.11.2006р. та на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом посвідченого 4-ю Харківською міською державною нотаріальною конторою 13.05.2014р. за № 3-1047 та зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно належить 65/100 частини квартири [ADDRESS] . Моїй сестрі, відповідачу [PERSON] , на підставі рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова № 2-2606 від 22.11.2006р. та після смерті наших батьків [PERSON] та [PERSON] , а також після смерті сина відповідачки [PERSON] належить 35/100 частини квартири [ADDRESS] . Померлі батьки [PERSON] та [PERSON] , а також син відповідача [PERSON] на час відкриття спадщини проживали разом з Відповідачем. Відповідач [PERSON] , фактично не проживає у квартирі [ADDRESS] , витрат на утримання та збереження свого майна, у тому числі сплати за комунальні послуги та інших платежів не здійснює, що призводить до руйнування та незадовільного стану частини квартири відповідача, накопиченню боргів по податках, зборах, комунальних послуг та інших обов`язкових платежах, що перешкоджає позивачу нормально володіти та користуватися майном. На неодноразові прохання позивачки щодо урегулювання зазначеної ситуації в добровільному порядку результатів не дало. Так, відповідно до Звіту про оцінку майна, який виконано суб`єктом оціночної діяльності ТОВ "Харківексперт", ринкова вартість квартири [ADDRESS] станом на травень 2019р. складає 200 000 грн. 00коп, тобто ринкова вартість 35/100 квартири [ADDRESS] , яка належить відповідачу [PERSON] складає 70 000грн.00коп., які внесені позивачем на депозитний рахунок Територіального Управління Державної судової адміністрації в Харківській області. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 29.07.2019 року провадження по справі відкрито, справа призначена до підготовчого судового засідання. 03.09.2019 року ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова справа призначена до судового розгляду. Позивач у судове засідання не прибула, представника позивачки адвоката Вініцького М.В. позовні вимоги підтримав, прохав задовольнити та в подальшому слухати справу без фіксації на технічні засоби звукозапису. Відповідач у судове засідання не прибула, про час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, причини неявки до суду не повідомила. Відповідно до ч.1 п.2 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов, відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин. Відзив відповідач не подав. Позивач не заперечувала проти розгляду справи в заочному провадженні. Суд, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, яким надана оцінка в їх сукупності, прийшов до наступного. Установлено, що [PERSON] , на підставі рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова № 2-2606 від 22.11.2006р. та на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом посвідченого 4-ю Харківською міською державною нотаріальною конторою 13.05.2014р. за № 3-1047 та зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно належить 65/100 частини квартири [ADDRESS] . Відповідачу [PERSON] , на підставі рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова № 2-2606 від 22.11.2006р. та після смерті наших батьків [PERSON] та [PERSON] , а також після смерті сина відповідачки [PERSON] належить 35/100 частини квартири [ADDRESS] . Померлі батьки [PERSON] та [PERSON] , а також син відповідача [PERSON] на час відкриття спадщини проживали разом з Відповідачем. Відповідач [PERSON] , фактично не проживає у квартирі [ADDRESS] , витрат на утримання та збереження свого майна, у тому числі сплати за комунальні послуги та інших платежів не здійснює, що призводить до руйнування та незадовільного стану частини квартири відповідача, накопиченню боргів по податках, зборах, комунальних послуг та інших обов`язкових платежах, що перешкоджає позивачу нормально володіти та користуватися майном. Судом було витребувано та досліджено з Четвертої Державної нотаріальної контори належним чином завірені спадкові справи заведені після смерті: [PERSON] , померлого [INFO] ; [PERSON] , померлого [INFO] (справа № 979/2013); [PERSON] , померлої [INFO] (справа № 751/2015). Відповідно до Звіту про оцінку майна, який виконано суб`єктом оціночної діяльності ТОВ "Харківексперт", ринкова вартість квартири [ADDRESS] станом на травень 2019р. складає 200 000 грн. 00коп, тобто ринкова вартість 35/100 квартири [ADDRESS] , яка належить відповідачу [PERSON] складає 70 000грн.00коп., які внесені позивачем на депозитний рахунок Територіального Управління Державної судової адміністрації в Харківській області. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч. 1 ст. 319 ЦК України). Відповідно до приписів ч.1ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб, належить їм на праві спільної власності. Поняття спільної часткової власності викладено у ч. 1 ст. 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дробовому виразі. Відповідно ч.1 ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Частиною 2 цієї статті передбачено, що співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їх спільною частковою власністю. Згідно із ст. 155 ЖК України власника не може бути позбавлена права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством. Відповідно до ч.3 ст. 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Згідно ч. 1 ст. 20 ЦК України, право на захист особа здійснює на свій розсуд. Положеннями частини першої ст.346 ЦК України наведено перелік випадків, за наявності яких право власності може бути припинено. Виходячи зі змісту ч. 2 цієї статті, даний перелік не є вичерпним та право власності може бути припиненим і в інших випадках, встановлених законом. Один з таких випадків наведено в ст.365 ЦК України, яка регулює порядок, підстави та умови припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. Зокрема, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Відповідно ч. 2 ст. 183 ЦК України неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення. Верховний Суд України під час розгляду справи № 6-37цс13 сформулював правову позицію від 15.05.2013 року, згідно з якою для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Під час розгляду справи № 6-68цс14, Верховний Суд України також сформулював правову позицію від 02.07.2014 року, якою роз`яснив, що право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено, але за умови, що така шкода не буде істотною. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. Зі змісту практики Верховного Суду України випливає, що для ухвалення рішення про припинення права на частку в спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої з обставин, передбаченої п. 1-3 ч.1 ст.365 ЦК України, яка обов`язково повинна бути в сукупності з обставиною, передбаченою п. 4 ч. 1 цієї статті. Оцінюючи подані докази та встановлені судом обставини, є всі підстави вважати, що в даних правовідносинах встановленими і доведеними є всі умови, передбачені ч.1 ст.365 ЦК України. Відповідно ч.1 ст. 365 ЦК України суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Відповідно абз. 3 п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 4 жовтня 1991 р. № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», розмір такої грошової компенсації визначається за угодою сторін, а за відсутності такої угоди - судом за дійсною вартістю будинку (квартири) на час розгляду справи. Як вбачається з матеріалів справи позивачем, на виконання вимог ч.2 ст. 365 ЦК України внесено на депозитний рахунок Територіального Управління Державної судової адміністрації кошти у сумі 70 000 грн., що підтверджується квитанцією № 15185 від 24.07.2019 року, відповідно до попередньо проведеної оцінки вартості майна. Таким чином, судом встановлено, що частка відповідача у спільній квартирі є незначною, є неподільною річчю та не може використовуватись сторонами спільно, істотного порушення прав відповідача у разі припинення права власності на його частку не вбачається. Відповідно до ст.328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. З огляду на те, що частка відповідача є незначною і не може бути виділена в натурі, а таке припинення права власності не завдасть істотної шкоди його інтересам та членам сім`ї, вартість частки внесені позивачем на депозитний рахунок суду, то суд вбачає наявність обставин, визначених п. 1 ч. 1 ст. 365 ЦК України, за умови, передбаченої п. 4 ч. 1 вказаної статті, а тому позов підлягає задоволенню із визнанням за позивачем права власності на компенсовану частку. На підставі наведеного, ст.ст.15, 16, 328, 365 ЦК України,

Outcome: approved