Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, яку у подальшому уточнив, та просив стягнути з відповідача на його користь суму боргу 38663 грн, яка складається з 27393 грн основного боргу за вироком суду, 6467,60 грн сума з урахуванням індексу інфляції, 4802,67 грн три проценти річних. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що у 2009 році Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу було винесено вирок, яким відповідача засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України до чотирьох років позбавлення волі та задоволено цивільний позов, яким на його користь стягнуто 80000 грн в рахунок моральної шкоди. На даний час у Жовтневому ВДВС КМУЮ знаходиться виконавче провадження, проте сума боргу стягнута не у повному обсязі, крім цього, згідно ст. 625 ЦК України підлягає стягненню з відповідача борг з урахуванням індексу інфляції, та три проценти річних з простроченої суми боргу за період прострочення. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позові. Додатково пояснив, що з грудня 2011 року, після звільнення з місць позбавлення волі відповідач регулярно сплачує заборгованість, з приводу даного факту претензії відсутні. При цьому вважає, що з відповідача необхідно стягнути борг, оскільки він відразу не сплатив усю суму моральної шкоди за вироком суду, проте з урахуванням економічного стану у країні, він наполягає на задоволенні вимог, з урахуванням сум індексу інфляції та трьох процентів річних. Відповідач [PERSON] з позовними вимогами не погодився, вважає їх безпідставними, оскільки він не ухиляється від виконання вироку суду, після звільнення з місць позбавлення волі виплачує 70% від заробітної плати на користь позивача та його дружини. Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного. Вироком Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 грудня 2009 року, який залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області, відповідача [PERSON] засуджено до чотирьох років позбавлення волі за ч. 2 ст. 286 КК України та задоволено цивільний позов, яким на користь [PERSON] в рахунок морально шкоди стягнуто 80000 грн. Згідно довідки державного виконавця (а.с. 4) з заробітної плати [PERSON], який перебуває у трудових відносинах з ПАТ "ЄВРАЗ СУХА БАЛКА" здійснюється щомісячне відрахування на користь стягувача [PERSON] залишок заборгованості станом на 01 грудня 2014 року складає 32017,79 грн. Встановлюючи правовідносини між сторонами, суд дійшов наступного. Так, згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Підстави виникнення цивільних прав та обов'язків закріплені ст.11 ЦК України, згідно якої цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Стаття 626 розміщена в розд. I "Загальні положення про зобов'язання" кн. 5 ЦК, тому в нiй визначенi загальнi правила вiдповiдальностi за порушення грошового зобов'язання i дiя цiєї статтi поширюється на всi види грошових зобов'язань, якщо iнше не передбачено спецiальними нормами, що регулюють суспiльнi вiдносини з приводу виникнення, змiни чи припинення окремих видiв зобов'язань. Вiдповiдно до ч. 1 ст. 509 ЦК зобов'язанням є правовiдношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дiю (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити грошi тощо) або утриматися вiд певної дiї, а кредитор має право вимагати вiд боржника виконання його обов'язку. За змiстом статей 524 та 533 ЦК грошовим є зобов'язання, яке виражається в грошовiй одиницi України (або грошовому еквiвалентi в iноземнiй валюті). Таким чином, грошовi зобов'язання, вiдповiдальнiсть за якi встановлена ст. 625 ЦК, передбачають насамперед договiрнi правовiдносини. Статтею 625 ЦК регулюються зобов'язальнi правовiдносини, тобто її дiя поширюється на порушення грошового зобов'язання, яке iснувало мiж сторонами до ухвалення рiшення суду. При цьому ч. 5 ст. 11 ЦК, в якiй iдеться про те, що у випадках, встановлених актами цивiльного законодавства, цивiльнi права та обов'язки можуть виникати з рiшення суду, не дає пiдстав для застосування положень ст. 625 ЦК у разi наявностi мiж сторонами делiктних, а не договiрних зобов'язань. Крiм того, з рiшення суду зобов'язальнi правовiдносини не виникають, оскiльки вони виникають з актiв цивiльного законодавства, про що й зазначено в ст. 11 ЦК, адже рiшення суду лише пiдтверджує наявнiсть чи вiдсутнiсть правовiдносин i вносить у них яснiсть та визначенiсть. Вiдшкодування шкоди - це вiдповiдальнiсть, а не боргове (грошове) зобов'язання, на шкоду не повиннi нараховуватись проценти за користування чужими грошовими коштами, що теж є вiдповiдальнiстю. Отже, нарахування процентiв на суму шкоди є фактично подвiйною мiрою відповідальності, дiя ч. 2 ст. 625 ЦК не поширюється на правовiдносини, що виникають у зв'язку iз завданням шкоди. Оскільки між сторонами наявні саме деліктні правовідносини, оскільки вони виникли у зв'язку з завданням шкоди, тому, виходячи з наведеного, позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed