Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-01 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулася до суду із позовом, в якому просила розділити майно в натурі, що перебуває у спільній частковій власності з [PERSON], посилаючись на таке. Позивач вказує, що їй та [PERSON] в рівних частках кожній, по ? частці, на праві спільної часткової власності належить домоволодіння під [ADDRESS]. Фактично домоволодіння [ADDRESS] зараз складається з двох частин, кожна з яких має свій вхід, ізольовані житлові кімнати, свої кухні, свої ванні кімнати та туалети. Тобто, домоволодіння є таким, яке можливо розділити без втрати його цільового призначення. Оскільки домовитись з відповідачкою щодо розподілу домоволодіння не можливо, позивач змушена звернутись з позовом до суду за захистом своїх законних прав та інтересів. Відповідач в судове засідання не з'явилася неодноразово, про дату, час та місце судового засідання повідомлялися в установленому законом порядку. Відповідач надав до суду заяву про визнання позову [PERSON], просила розглянути справу за її відсутності. Вислухавши пояснення сторони та представника позивача [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із задоволенням позову. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі пояснень сторони та адвоката, представлених ними письмових доказів. Згідно свідоцтва про право власності на домоволодіння Серії [NUMBER] від 26 серпня 2009 року, виданого виконавчим комітетом Одеської міської ради, на підставі рішення виконавчого комітету Іллічівськом районної ради депутатів трудящих від 26.02.1960 року № 177 за якою було відведено земельну ділянку № 474, площею 0,0540 га, за адресою: [ADDRESS] під індивідуальне жиле будівництво, зареєстрованого в КП „ОМБТІ та РОН" за № 11720, в книзі 108-80, від 20.10.2009 року, [PERSON] та [PERSON] в рівних частках (по ? частці кожній), на праві спільної часткової власності належить домоволодіння під [ADDRESS]. Домоволодіння, в цілому, складається з житлового будинку літ. «А», загальною площею 159 кв. м., житловою площею 76,5 кв. м., погріб літ. «Б», гаражу літ. «Ж», літніх кухонь літ. «И», «О», убиральні літ. «П», вбиральні-душової літ. «Р», навісу літ. «С», цистерни - III, IV, що підтверджує технічний паспорт від 18.06.2009 року, виготовлений КП „ОМБТІ та РОН". За п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 4 жовтня 1991 року № 7 „Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок" при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що, виходячи зі змісту ст. 115 ЦК, це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири". Домоволодіння [ADDRESS] на момент розгляду справи складається з двох частин, кожна з яких має свій вхід, ізольовані житлові кімнати, свої кухні, свої ванні кімнати та туалети, відповідає критерієві подільності відповідно до статті 183 ЦК України та частка у спільному майні, що належить позивачу, може бути виділена, тому суд вважає можливим провести виділ у натурі частки у спільному майні. Таким чином, враховуючи, що перепланована позивачем квартира є ізольованою, річ, отримана після реконструкції - квартира відповідає всім нормам та правилам, беручи до уваги обставини справи, зокрема, неможливість вирішення цього питання в іншому порядку, ніж судовому, суд вважає за можливе захистити право позивача шляхом визнання за ним права власності на отриману ізольовану частину. Судом враховано не виявлення між сторонами спору з приводу переліку та кількості приміщень, що перебувають в їх особистому роздільному використанні та виділятимуться в натурі кожній з них, тобто спору щодо поділу спільного майна між сторонами, незважаючи на недосягнення мирової угоди, не встановлено. Відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки зі спільного майна, що є у спільній частковій власності. За правилом ч. 1 ст. 367 цього Кодексу майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. Згідно ч. 2 ст. 367 ЦК України у разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

Outcome: approved