Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-01 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до Бориславського міського суду з заявою, в якій просить суд: встановити юридичний факт неправильності актових записів про народження [PERSON] та актового запису про шлюб між [PERSON] і [PERSON] та внести відповідні зміни щодо національності заявника. В обґрунтування заяви заявник [PERSON] посилається на те, що його батьками є [PERSON] та [PERSON] , польської національності, римо - католицького віросповідання, що підтверджується архівною довідкою Центрального державного історичного архіву України, м. Львів від 26.12.2019 року № Б-229 у фонді 618 «Римо - католицька митрополича консисторія, м. Львів», згідно з записом №22 за 1900 рік у метричній книзі римо - католицької парафії села Сілець Самбірського повіту Львівського воєводста із записами про народження за 1880-1927 рр. [PERSON] народився [INFO] , [ADDRESS] , римо - католицьке віросповідання його батьки [PERSON] та [PERSON] - польської національності. У актовому записі про народження [PERSON] №18 від 03 вересня 1933 року його та національність батьків не вказана. В актовому записі про реєстрацію шлюбу між [PERSON] та [PERSON] від 28.08.1960 року за №6, допущено помилку у графі відомості про нареченого, а саме в пункті національність вказано українець, що є невірним, враховуючи, що обидва його батьків за національністю поляки. Відомості про народження його матері [PERSON] йому віднайти не вдалось, оскільки такі не зберіглися. За своїми суб`єктивними відчуттями він завжди визнавав і визначав свою приналежність до національності своїх батьків, а саме - польської національності, а тому бажає, щоб цей факт був офіційно підтверджений і відображений у складених відносно нього актових записах цивільно стану. Одержати документи, що посвідчують факт його національності у позасудовому порядку є неможливим, оскільки Бориславський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) йому було відмовлено у виправленні допущених помилок у актових записах про народження і шлюб. Заявник [PERSON] в судове засідання не з`явився подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився. На адресу суду надійшов лист начальника Бориславського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Львів) Демко Т., у якому просить розглянути справу без участі їхнього представника, проти задоволення заяви [PERSON] про встановлення юридичного факту не заперечують. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося на підставі ч. 2ст. 247 ЦПК України, відповідно до якої: в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до п.5 ч.1 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з п.1, 6 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами та про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Заявник народився [INFO] у селі Сілець Дрогобицького району Львівської області, що підтверджується копією паспорту громадянина України серії [NUMBER] , виданий Бориславським МВ УМВС України у Львівській області, 23 липня 2001 року. Як вбачається з архівної довідки Центрального державного історичного архіву України, м. Львів від 26.12.2019 року № Б-229 у фонді 618 «Римо - католицька митрополича консисторія, м. Львів», згідно з записом №22 за 1900 рік у метричній книзі римо - католицької парафії села Сілець Самбірського повіту Львівського воєводста із записами про народження за 1880-1927 рр. [PERSON] народився [INFO] , [ADDRESS] , римо - католицьке віросповідання його батьки [PERSON] та [PERSON] - польської національності. Відомості про народження матері заявника [PERSON] йому не вдалось віднайти, оскільки такі не зберіглися. У актовому записі про народження [PERSON] №18 від 03 вересня 1933 року його та національність батьків не вказана, що підтверджується повним витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 00028787163 від 04.12.2020 року. Згідно з повним витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб №00028788005 від 04.12.2020 року між [PERSON] та [PERSON] від 28.08.1960 року за №6, допущено помилку у графі відомості про нареченого, а саме в пункті національність вказано українець, що є невірним, враховуючи , що обидва його батьків за національністю поляки. Цивільним процесуальним кодексом України визначено можливість встановлення фактів, що мають юридичне значення. Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, наводиться у ч. 1 ст. 315 ЦПК України і не є вичерпним. Частиною 2 ст. 315 ЦПК України визначено, що у судовому порядку можуть бути встановлені й інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не передбачено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до загальних правил даної категорії справ, вбачається, що факт який підлягає встановленню повинен мати юридичне значення, тобто від нього має залежати виникнення, зміна або припинення особистих прав громадянина. Відповідно до ч. 2 ст. 269 ЦК України - особисті немайнові права фізичної особи не мають економічного змісту. Право на національну ідентифікацію віднесено до особистих немайнових прав, що забезпечують соціальне буття фізичної особи. Статтею 300 ЦК України встановлено, що фізична особа має право на індивідуальність і має право на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно до ст. 35 Конституції України кожен має право на свободу світогляду та віросповідання. Тож в силу прямих вимог закону, заявлена вимога не містить в собі спору про право. У відповідності ст. 3 Закону України «Про національні меншини в Україні» до національних меншин належать групи громадян України, які не є українцями за національністю, виявляють почуття національного самоусвідомлення та спільності між собою. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про національні меншини в Україні» до національних меншин в Україні, громадяни України мають право обирати та відновлювати свою національність. Примушення громадян в будь якій формі до відмови від своєї національності не допускаються. На сьогодні встановити відповідний факт, окрім як в судовому порядку, не видається можливим з огляду на те, що чинним законодавством України не передбачений порядок зміни чи встановлення факту реєстрації національності відділами РАЦС, що підтверджується листом Міністерством юстиції № В-350-35 від 13.07.99 року. Згідно вказаного листа зміна національності чинним законодавством не передбачена, оскільки Указ Президента України від 31 грудня 1991 р. "Про порядок зміни громадянами України національності" втратив чинність згідно з Указом Президента України від 27.01.1999 року № 70/99. Встановлення факту належності до польської національності має для заявника юридичне значення та є підставою для усунення помилок у складених актових записах відносно заявника. За змістом п.1.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 р. № 96/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.01.2011 р за № 55/18793, внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться відділами державної реєстрації актів цивільного стану районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних, міжрайонних управлінь юстиції) далі - відділи державної реєстрації актів цивільного стану) у випадках, передбачених чинним законодавством. У разі відмови у внесенні змін до актових записів цивільного стану у висновку відділу державної реєстрації актів цивільного стану вказуються причини відмови та зазначається про можливість оскарження його у судовому порядку. Згідно п. 2.13 вказаних Правил підставою для внесення змін в актові записі цивільного стану є: рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Відповідно до абзацу 2 пункту 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами справ про встановлення неправильності запису в актах громадянського стану» № 12 від 07.07.1995 року, суд розглядає заяви про встановлення неправильності запису в акті громадянського стану як у випадках невиправлення органами реєстрації актів громадянського стану помилок, допущених при складанні актового запису, так і при відмові зазначених органів внести в ці записи передбачені законодавством зміни (прізвища, імені, по батькові тощо) і доповнення (наприклад, про національність і громадянство батьків). Пунктом 9 цієї ж постанови судам роз`яснено, що в порядку встановлення неправильності записів у актах громадянського стану до цих актів вносяться зміни щодо прізвища, імені, по батькові, місця і дати народження, коли були допущені помилки під час реєстрації акту. Відповідно до п. 11 вищезгаданої постанови суд постановляє рішення про неправильність запису в акті громадянського стану, саме в тій частині цього запису, в якій встановлено неправильність, а не запису всього акта громадянського стану. Відповідно до абз. 3 п. 1 Постанови Пленуму ВСУ № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд може встановити факти, які і за іноземним законодавством тягнуть за собою правові наслідки для заявника і рішення суду необхідне заявникові для застосування у відносинах з громадянами інших держав. Належність заявника до польської національності, є особистим не від`ємним правом та не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Відповідно до абз. 4 п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.07.1995 р. № 12 «Про практику розгляду судами справ щодо встановлення неправильності запису в актах громадського стану» питання щодо встановлення неправильності в актовому записі про народження, зокрема, щодо доповнення відомостей про національність та громадянство батьків, суд вирішує на підставах письмових та інших доказів, що з достовірністю підтверджують заявлену вимогу. Оскільки національність особи визначається національністю її батьків, яка зазначається в актових записах про народження особи, то єдиним шляхом встановлення та визначення національності особи є внесення доповнень в актовий запис про її народження щодо національності її батьків. На підставі рішення суду про внесення змін, доповнень або виправлень в актові записи цивільного стану вносяться відповідні зміни, які зазначені в рішенні суду - п. 2.16.7. Правил. Отже єдиний нормативно-правовий документ, що встановлює порядок внесення записів до актів цивільного стану, а саме Правила внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджені наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 р. № 96/5, не передбачає іншої процедури окрім як наявність рішення суду. Єдиним шляхом встановлення факту, від якого залежить визначення національності особи, є встановлення відповідного факту у судовому порядку, тому, що саме на підставі рішення суду відділом реєстрації актів цивільного стану в актовий запис про народження особи вносяться доповнення відомостей про національність. Встановлюючи факт належності заявника - [PERSON] до польської національності, суд виходить з того, що з архівної довідки від 26.12.2019 року № Б-229 вбачається, що його батько [PERSON] народився [INFO] , [ADDRESS] , римо - католицьке віросповідання його батьки [PERSON] та [PERSON] - польської національності, відомості про народження його матері [PERSON] , не зберіглись, тобто національність заявника за його вибором могла бути «поляк». З огляду на те, що архівною довідкою від 26.12.2019 року № Б-229 підтверджується факт польської національності батька заявника [PERSON] державним органом помилково не внесено до відомостей про народження [PERSON] в графу відомості про батька не зазначено національність « поляк ». Зазначення національності «українець» заявника у актовому записі про реєстрацію шлюбу між [PERSON] та [PERSON] від 28.08.1960 року за №6 - стало наслідком помилки державного органу , вказана помилка підлягає виправленню шляхом встановлення факту неправильності запису про національність [PERSON] № 6 від 28.08.1960 р. в частині запису про його національності. Оцінюючи дослідженні по справі докази та обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що мається достатньо підстав для встановлення факту належності заявника до польської національності, та встановлення факту неправильності запису в актовому записі про реєстрацію шлюбу між [PERSON] та [PERSON] від 28.08.1960 року за №6 в частині зазначення в графі відомості про нареченого «національність "українець " замість правильного « поляк », а тому заявлені вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 (із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 1998 року №15) «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення відповідно до Цивільного процесуального Кодексу України в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо:-згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян;-чинним законодавством не передбачено іншого порядку для встановлення;-заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення:-встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Згідно зі ст.35 Конституції України, кожен має право на свободу світогляду та віросповідання. Відповідно до ст.300 ЦК України встановлено, що фізична особа має право на індивідуальність, має право на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно до ст.11 Закону України «Про національні меншини в Україні», громадяни України мають право обирати та відновлювати свою національність. Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від свої національності не допускається. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 7.07.1995 року «Про практику розгляду судами справ щодо встановлення неправильності актового запису в актах громадянського стану», при розгляді таких справ слід враховувати, що в актових записах про народження повинні міститись відомості про національність батьків, а якщо їх не було внесено чи неправильно зазначено, то такий актовий запис має бути доповнено відповідно до рішення суду. Питання щодо національності батьків, суд вирішує на підставі письмових та інших доказів. При вирішенні факту щодо неправильності запису про національність батьків слід врахувати, що згідно Указу Президента України від 31.12.1991 року «Про порядок зміни громадянами України національності» у паспорт громадянина вносяться відомості про національність відповідно до національності одного із батьків. А тому, аналізуючи всі зібрані по справі докази і оцінюючи їх в сукупності, суд прийшов до переконання, що є всі підстави для задоволення заяви.

Outcome: approved