Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-04 00:00:00

До суду з заявою про продовження госпіталізації в примусовому порядку до психіатричного закладу громадянина [PERSON], [INFO], мешканець м. Ромни, б-р Московський, 29, звернулась лікар-психіатр завідуюча 7-м відділенням КЗ СОР «Перша ОСЛ м. Ромни» [PERSON], мотивуючи тим, що останній був госпіталізований до психіатричної лікарні 05.06.2015 згідно вимог третього речення ст. 13 ЗУ «Про психіатричну допомогу» і на теперішній час знаходиться на стаціонарному лікуванні. Щомісяця згідно вимог ст. 15 Закону «Про психіатричну допомогу» оглядався комісією лікарів психіатрів, виносилося рішення про необхідність продовження стаціонарного лікування. У звязку з рішенням Конституційного суду від 01 червня 2016 року подальше перебування пацієнта можливе лише за умови наявності рішення суду (п.4 в описовій частині Рішення Конституційного суду України). Внаслідок стійкого психічного розладу пацієнтк не здатний розуміти значення своїх дій і не може керувати ними, нездатний дати усвідомлену згоду на лікування. 26.07.2017 пацієнт був оглянутий комісією лікарів-психіатрів, яка прийшла до висновку, що на теперішній час він страждає хронічним психічним захворюванням у вигляді «Шизофренії, параноїдної форми, безперервного перебігу, галюцинаторно-параноїдний синдром», неспроможний задовільнити свої життєві потреби на рівні, що забезпечує його життєдіяльність, потребує продовження примусової госпіталізації, але через нездатність не може дати усвідомленої згоди. В судовому засіданні лікар-психіатр 1-ї ОСЛ м. Ромни Сумської області [PERSON] підтримала заяву, підтвердивши обставини, викладені в ній. Заінтересована особа [PERSON] просив заяву лікаря-психіатра задоволити. Особа, відносно якого вирішується питання щодо продовження госпіталізації [PERSON] не заперечував проти лікування. Прокурор та захисник не заперечували проти задоволення заяви лікаря - психіатра. Заслухавши пояснення лікаря-психіатра, заінтересованої особи, захисника, думку прокурора, дослідивши висновок комісії лікарів-психіатрів, суд вважає, що заява про продовження госпіталізації в примусовому порядку [PERSON] підлягає задоволенню відповідно до вимог рішення Конституційного суду України від 01 червня 2016 року «Про госпіталізацію недієздатних осіб», ст. 14, ч. 3 ст. 17, ст. 27 Закону України «Про психіатричну допомогу». Рішенням Конституційного суду України від 01 червня 2016 року "Про госпіталізацію недієздатних осіб" визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення третього речення частини першої статті 13 Закону України "Про психіатричну допомогу" від 22 лютого 2000 року № 1489-ІІІ з наступними змінами у взаємозв'язку з положенням частини другої цієї статті стосовно госпіталізації особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю. Відповідно до ст. 17\~Закону України «Про психіатричну допомогу» Перебування особи в психіатричному закладі в примусовому порядку може здійснюватися лише протягом часу наявності підстав, за якими було проведено госпіталізацію. Особа, яку було госпіталізовано до психіатричного закладу в примусовому порядку, повинна оглядатися комісією лікарів-психіатрів не рідше одного разу на місяць з метою встановлення наявності підстав для продовження чи припинення такої госпіталізації. У разі необхідності продовження госпіталізації в примусовому порядку понад 6 місяців представник психіатричного закладу повинен направити до суду за місцем знаходження психіатричного закладу заяву про продовження такої госпіталізації. До заяви, в якій повинні бути викладені підстави госпіталізації особи до психіатричного закладу в примусовому порядку, передбачені статтею 14 цього Закону, додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обгрунтування про необхідність продовження такої госпіталізації. В подальшому продовження госпіталізації особи в психіатричному закладі проводиться кожного разу на строк, який не може перевищувати 6 місяців. Судом встановлено, що рішенням Роменського міського суду від 24.02.2004 року [PERSON] визнано недієздатним, рішенням виконавчого комітету Роменської міської ради опікунські обовязки відносно [PERSON] покладено на Першу обласну спец лікарню в особі головного лікаря [PERSON] ( а.с. 7, 10). Рішеннями Роменського міськрайонного суду Сумської області від 12.08.2016 та 08.02.2017 р. [PERSON] продовжувалась госпіталізація до психіатричного закладу на строк 6 місяців (а.с. 12, 13). 26 липня 2017 року [PERSON] був оглянутий комісією лікарів-психіатрів, яка прийшла до висновку, що на теперішній час він виявляє ознаки тяжкого психічного розладу у вигляді «Шизофренії, параноїдної форми, безперервного перебігу, галюцинаторно-параноїдний синдром» F20.00 (МКХ-10), внаслідок чого неспроможний задовольнити свої основні життєві потреби на рівні, що забезпечує його життєдіяльність, потребує продовження примусової госпіталізації, але через нездатність не може дати усвідомленої згоди (а.с.3). Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 654 від 11.08.2017 р. [PERSON] страждає хронічним психічним захворюванням у формі «Шизофренії, параноїдної форми, безперервного перебігу, галюцинаторно-параноїдний синдром», за своїм психічним станом потребує примусової госпіталізації до психіатричного закладу, не може перебувати у психоневрологічному інтернаті, амбулаторне лікування на дому не можливе (а.с. 30-32). Висновок лікарів сумнівів у суду не викликає.

Outcome: approved