Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання батьківства та стягнення аліментів. На обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що вона з відповідачем з 05 липня 2009 року по 05 липня 2010 року перебували у цивільних відносинах та проживали разом в її квартирі [ADDRESS] . З 05.07.2010 року цивільні відносини між ними були припинені . Протягом їхнього сумісного проживання вона [INFO] народила сина, [PERSON] . Оскільки відповідач відмовився визнавати батьківство за сином, в відділі РАЦС відомості в свідоцтві про народження дитини в графі "батько" були зазначені з її слів та у відповідності до ст. 135 СК України. Після того як відносини між ними були припинені відповідач час від часу навідувався до сина, проводив з ним час, надавав матеріальну допомогу. Наразі між нею та відповідачем погіршилися стосунки та він категорично відмовляється приймати участь у вихованні сина, надавати матеріальну допомогу на утримання сина та не бажає визнавати своє батьківство. Враховуючи ту обставину, що їх син [PERSON] , є інвалідом дитинства, а тому постійно потребує уваги, стороннього догляду та матеріального забезпечення, вона сама не в змозі в повному обсязі забезпечити сина, тому вимушена звернутися з даним позовом до суду. Просить суд встановити факт батьківства [PERSON] [INFO] , уродженця міста Дніпродзержинськ (нині м. Кам`янське) Дніпропетровської області, громадянина України, відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , уродженця міста Дніпродзержинськ (нині м. Кам`янське); зобов`язати Заводський районний у місті Кам`янське відділ ДРАЦС ГТУЮ у Дніпропетровській області внести зміни в актовий запис № 973 від 21 грудня 2010 року про народження [PERSON] , [INFO] , зазначивши в графі батько: [PERSON] , [INFO] , уродженця міста Дніпродзержинськ (нині м. Камянське) Дніпропетровської області, громадянина України; Стягнути з відповідача, аліменти на утримання дитини: [PERSON] [INFO] на користь [PERSON] у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитину відповідного віку, щомісячно до досягнення [PERSON] , [INFO] повноліття, тобто до [INFO] . Ухвалою суду від 26 квітня 2019 року провадження по справі було відкрито та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 14 травня 2019 року справу було прийнято до провадження судді Багбая Є.Д., у зв`язку з тривалою відпусткою по вагітності та пологам судді Ковальової А.Б. Ухвалою суду від 21 травня 2019 року розгляд справи було відкладено у зв`язку з неявкою відповідача по справі, який надав заяву про відкладення розгляду справи та призначено підготовче засідання на 15 липня 2019 року о 13.30 годин. Позивач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явилась, надала суду заяву з клопотанням про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в підготовче судове засідання не з'явився, відзив не надав, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі не заперечував проти їх задоволення. Представник третьої особи - Заводського районного у місті Кам`янське відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, в підготовче судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, просив винести рішення у відповідності до чинного законодавства. Суд вважає за можливе слухати справу за відсутністю сторін згідно вимог ч.3 ст. 211 ЦПК України, на підставі наявних у суду матеріалів, оскільки в матеріалах справи достатньо матеріалів про правовідносини сторін, відповідач позов визнає, відсутня необхідність заслуховування особистих пояснень сторін. Вивчивши письмові докази, вивчивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи та дослідивши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлені судом обставини та визначені до них правовідносини: Сторони з 05 липня 2009 року по 05 липня 2010 року перебували у фактично шлюбних відносинах та проживали разом. [INFO] позивач народила сина, [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження Серія [NUMBER] /а.с.16/, відомості в свідоцтві про народження дитини в графі "батько" були зазначені у відповідності до ст. 135 СК України. Позивач [PERSON] разом з малолітнім сином [PERSON] зареєстровані та мешкають в квартирі [ADDRESS] , що підтверджується довідкою про реєстрацію та склад сім`ї № 1/4182 від 12.02.2019 року ТОВ «ЄРЦ КП» /а.с. 15/. Разом з ними з 05 липня 2009 року по 05 липня 2010 рік в квартирі [ADDRESS] , однією сім`єю без реєстрації мешкав [PERSON] , про що свідчать сусіди, що підтверджується актом про проживання КП КМР «УКОЖФ», складений техніками [PERSON] , [PERSON] /а.с.9/. З 05.07.2010 року цивільні відносини між [PERSON] та [PERSON] були припинені. Малолітній [PERSON] , [INFO] є інвалідом з дитинства, що підтверджується копією посвідчення УСЗН адміністрації Дніпровського району КМР Серії ААГ № 209318/а.с.14/. Після припинення фактично шлюбних відносин відповідачем час від часу навідувався до сина, проводив з ним час, надавав матеріальну допомогу. Зараз відносини між позивачем та відповідачем погіршилися, відповідач відмовляється приймати участь у вихованні сина, надавати матеріальну допомогу на утримання сина та не бажає визнавати своє батьківство. Малолітній [PERSON] , постійно потребує уваги, стороннього догляду та матеріального забезпечення від батька. Суд вважає встановленим наявність фактів, якими обґрунтовуються вимоги позивача, з таких мотивів. Відповідно до ст.125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду. Відповідно до ст. 126 СК України передбачено визначення походження дитини за заявою чоловіка та жінки, які не перебувають у шлюбі між собою та заявою чоловіка, який вважає себе батьком дитини. Відповідно ст.128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до ст.135 СК України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Відповідно до п. п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Відповідно до п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за N 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. Згідно ст. 134 СК України, на підставі заяви осіб, зазначених у статтях 126, 127 СК України або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове свідоцтво про народження. Згідно зі ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст. 181 СК України, рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно зі ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Пленум Верховного Суду України у п. 17 постанови № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснив, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Згідно з ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Згідно ч.3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно змісту заяви, наданої відповідачем, [PERSON] він позовні вимоги визнав, та не заперечує вказаних позивачем обставин. Враховуючи вищезазначені обставини, та приймаючи до уваги, що позивач позовні вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні, відповідач визнав позов та не заперечував проти визнання його батьком дитини та стягнення аліментів, беручи до уваги те, що зобов`язання по належному утриманню дитини покладено на обох батьків, визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому позовні вимоги [PERSON] про визнання батьківства та стягнення аліментів підлягають задоволенню в повному обсязі. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного. Позивачем заявлено три позовні вимоги, дві позовні вимоги немайнового характеру за кожну з яких сплачено судовий збір у розмірі 768,40 грн., а всього у сумі 1536,80 грн. та позовну вимогу щодо стягнення аліментів, відносно якої позивача було звільнено від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір». У відповідності до ч.1 ст.142 ЦПК України, суд вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, який підлягав сплаті при поданні позову за дві позовні вимоги немайнового характеру, що становить 768,40 грн. Решту сплаченого судового збору, враховуючи відсутність висловленого позивачем бажання стягнути з відповідача судовий збір у відповідності до ст.13, 141 ЦПК України, віднести на рахунок позивача. Щодо позовних вимог про стягнення аліментів, на підставі ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави у сумі 768,40 грн. На підставі п. 17, 20 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року № 3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів,

Outcome: approved