Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-03 00:00:00

В лютому 2017 р. позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача, 3 особа - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, ПАТ «Дельта Банк» про стягнення грошової суми, мотивуючи свої вимоги тим, що 21.01.2014 р. між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] були укладені договори банківського вкладу (депозиту) №001-29588-210114 «Найкращій від Миколая» у доларах та №002-29588-210114 «Найкращій для своїх» у євро. Відповідно до умов договорів банк прийняв, а вкладник передав в управління банку грошові кошти в розмірі 23180 доларів США і 7805 євро, на строк з 21.01.2014 р. по 26.01.2015 р. включно зі щомісячною сплатою процентів по договору №001-29588-210114, шляхом зарахування їх на поточний рахунок [NUMBER] та одночасно з поверненням суми вкладу по закінченню строку дії договору №002-29588-210114, шляхом зарахування на поточний рахунок вкладника [NUMBER] відповідно з використанням платіжних карток. По закінченню строку розміщення вкладів грошові кошти з депозитних рахунків та нараховані проценти були зараховані на поточні рахунки вкладника. Станом на 26.01.2015 р. на поточному рахунку позивачки знаходилось 25462,68 доларів США і 8441,13 євро, що становило 867229,71 грн. 27.01.2015 р. позивачка звернулась до відділення банку із заявою про повернення вкладів і нарахованих процентів через касу банку у валюті вкладів. Однак, у зв'язку з відсутністю коштів в іноземній валюті у касі відділення позивачці кошти не видали. В подальшому, вона неодноразово зверталась з заявами про видачу коштів, однак належних їй коштів вона не отримала. Після введення тимчасової адміністрації Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 11.06.2015 р. позивачці було частково виплачені грошові кошти в розмірі 200000,00 грн., що по курсу НБУ на дату запровадження тимчасової адміністрації становить 7177,21 євро. Таким чином, заборгованість станом на 04.03.2019 р. з урахуванням процентів та індексу інфляції становить 2530015,85 грн. Вважає, що Національний банк України в односторонньому порядку приймає рішення про віднесення банку до категорії неплатоспроможних, при цьому заперечення іншої сторони не приймає. Крім того, він виступає регулятором на банківському ринку України, здійснює контроль та нагляд за діяльністю комерційних банків відповідно до Закону України «Про національний банк України». Таким чином, в результаті бездіяльності, безвідповідальності та зловживанням своїми повноваженнями з боку Національного банку України, ПАТ «Дельта Банк» був віднесений до категорії неплатоспроможних, оскільки банк вчасно не інспектували, не провадили щоденний моніторинг фінансового стану банку, в тому числі і на предмет дотримання економічних нормативів, а в разі порушень не приймали рішень щодо провадження певних санкцій, аж до призупинення дій окремих пунктів банківської ліцензій, а відтак позивачка була позбавлена свого права на вчасне повернення належних їй кошти, тому просить вказану заборгованість стягнути з відповідача в судовому порядку. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити з підстав зазначених у позовні заяві та заяві про збільшення позовних вимог; представник відповідача Калугіна О.А. позовні вимоги не визнала, пояснивши, що позивач не знаходиться в договірних відносинах з відповідачем і не відповідає за зобов'язання банків України перед своїми клієнтами, а тому не порушив прав позивача; представник третьої особи - ПАТ «Дельта Банк» Стрюкова Д.Д. просила відмовити в задоволенні позовних вимог позивачки, зазначивши що за заявою позивача через ФГВФО 11.06.2015 р. була виплачена гарантована сума в розмірі 200000,00 грн. через Ощадбанк. Залишок коштів у розмірі 593879,65 грн. є кредиторськими вимогами до АТ «Дельта Банк», які згідно п. 4 ч.1 ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» виплачуються в четверту чергу задоволення вимог до банку. Представник третьої особи - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, з заявами чи клопотаннями про неможливість розгляду справи у відсутність представник до суду не звертався, але надав до суду письмові пояснення щодо зявлених позовних вимог. Заслухавши пояснення учасників процесу, які з'явились у судове засідання, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність», відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Як встановлено в судовому засіданні, 21.01.2014 р. між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] були укладені договори банківського вкладу (депозиту) №001-29588-210114 «Найкращій від Миколая» у доларах США та №002-29588-210114 «Найкращій для своїх» у євро. Відповідно до умов договорів банк прийняв, а вкладник передав в управління банку грошові кошти в розмірі 23180 доларів США і 7805 євро, на строк з 21.01.2014 р. по 26.01.2015 р. включно зі щомісячною сплатою процентів по договору №001-29588-210114, шляхом зарахування їх на поточний рахунок [NUMBER] та одночасно з поверненням суми вкладу по закінченню строку дії договору №002-29588-210114, шляхом зарахування на поточний рахунок вкладника [NUMBER] відповідно з використанням платіжних карток. Постановою правління Національного банку України від 02.03.2015 р. №150 АТ «Дельта Банк» віднесено до категорії неплатоспроможних. На підставі зазначеної постанови, рішенням № 51 від 02.03.2015 р. Фонд гарантування вкладів фізичних осіб з 03.03.2015 р. запровадив у АТ «Дельта Банк» тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду на тимчасову адміністрацію в АТ «Дельта Банк». 02.10.2015 р. правління Національного банку України прийнято постанову №664 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Дельта Банк». В свою чергу, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб» 02.10.2015 р. прийняв рішення № 181 «Про початок процедури ліквідації АТ «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку». Відповідно до п. 6 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», ліквідація банку - процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. Згідно із ст. 3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» виведення неплатоспроможних боржників з ринку шляхом здійснення тимчасової адміністрації і ліквідації банків є виключною компетенцією Фонду. Відповідно до ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Фонд набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення. Під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку. Відповідно до ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» строк виконання всіх грошових зобов'язань банку та зобов'язання щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів) вважається таким, що настав. Відповідно до ст. 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд не пізніше робочого дня, наступного за днем отримання рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, розміщує інформацію про це на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет; здійснює опублікування відомостей про ліквідацію банку в газеті "Урядовий кур'єр" або "Голос України" не пізніше ніж через сім днів з дня початку процедури ліквідації банку. Протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку кредитори мають право заявити Фонду про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб-вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами не заявляються. Відповідно до ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами. Виконання зобов'язань Фонду перед вкладниками здійснюється Фондом з дотриманням вимог щодо найменших витрат Фонду та збитків для вкладників у спосіб, визначений цим Законом, у тому числі шляхом передачі активів і зобов'язань банку приймаючому банку, продажу банку, створення перехідного банку протягом дії тимчасової адміністрації або виплати відшкодування вкладникам у строк, встановлений цим Законом. Як встановлено в судовому засіданні, 11.06.2015 р. Фонд гарантування вкладів фізичних осіб здійснив виплату позивачці граничного розміру відшкодування коштів за вкладами в розмірі 200000,00 грн. Отже, позивачку було визнано кредитором, задоволення вимог якого буде здійснювались за рахунок коштів, одержаних в результаті реалізації майна банку, в порядку черговості, що передбачена ч. 1 ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Відповідно до ст. 2 Закону України «Про національний банк України» Національний банк України (далі - Національний банк) є центральним банком України, особливим центральним органом державного управління, юридичний статус, завдання, функції, повноваження і принципи організації якого визначаються Конституцією України, цим Законом та іншими законами України. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про національний банк України» Національний банк не відповідає за зобов'язаннями інших банків, а інші банки не відповідають за зобов'язаннями Національного банку, крім випадків, коли вони добровільно беруть на себе такі зобов'язання. Відповідно до ст. 76 Закону України «Про банки і банківську діяльність» Національний банк України не здійснює банківський нагляд за банком, у якому запроваджено тимчасову адміністрацію, здійснюється ліквідація, крім отримання звітності та інформації до Кредитного реєстру в установленому Національним банком України порядку. Аналізуючи описані вище норми права, обставини встановлені в судовому засіданні та надані докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що правовідносини за договором банківського вкладу виникли між позивачем та ПАТ «Дельта Банк», саме даний банк не повернув позивачу у повному обсязі депозитний вклад та проценти за користування ним, а Національний банк України, відповідно до зазначених норм матеріального права, не несе відповідальності за зобов'язаннями ПАТ «Дельта Банк», а відтак судом не встановлено факту порушення прав позивача з боку відповідача, а тому в задоволенні позову необхідно відмовити.

Outcome: dismissed