Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-11 00:00:00

Позивач [PERSON] в поданій суду позовній заяві, в якій звертається до відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], виконавчого комітету Шепетівської міської ради Хмельницької області, просить визнати незаконною приватизацію квартири [ADDRESS] та скасувати свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS] від 08.09.1999 року. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що квартира за вищезазначеною адресою належить [PERSON], [PERSON], [PERSON] та йому на праві спільної сумісної власності. Право власності на квартиру набуто шляхом приватизації відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду». Однак вважає, що приватизація даної квартири є незаконною, оскільки при оформленні права на приватизацію цієї квартири, він не надавав згоду і не вчиняв жодних дій, пов'язаних з процедурою приватизації квартири за вищевказаною адресою. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав, посилаючись на обставини, вказані у позовній заяві. Крім того, представник позивача вказує, що про факт приватизації квартири позивач дізнався влітку 2013 року, коли його було ознайомлено з документами органу приватизації вищевказаної квартири, де він був прописаний, але ніколи не проживав, а тому вважає, що ним не пропущений строк звернення з даним позовом до суду. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися, однак надали заяви, в яких просили справу слухати за їх відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечували. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав, пояснив, що дійсно приватизація квартири у 1999 році відбувалась у відсутність його сина [PERSON], який на той час не проживав разом із сім'єю, оскільки навчався у Житомирському військовому навчальному закладі, і ніяких заяв до органів приватизації він не підписував. Приватизацією квартири він (відповідач) займався особисто сам, але стверджує, що заяву на приватизацію від імені позивача підписано іншою особою, а не сином [PERSON]. Представник відповідача виконавчого комітету Шепетівської міської ради Хмельницької області Пархоменко С.В. підтвердив викладені в позовній заяві обставини, позов визнав частково. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до розпорядження виконавчого комітету Шепетівської міської ради Хмельницької області від 08.09.1999 року за № 217 [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] видано свідоцтво про право власності на житло від 08.09.1999 року, відповідно до якого їм на праві спільної сумісної власності в рівних частках кожному належить квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] загальною площею 66,9 кв.м. Дане свідоцтво зареєстровано в Шепетівському бюро технічної інвентаризації і внесено запис у реєстрову книгу за № 3876. Як зазначає представник позивача, приватизація квартири по [ADDRESS] проводилася без його згоди позивача, будь-якої заяви на отримання частки під час приватизації він не надавав, тобто, інші особи скористалися його правом на приватизацію. Присутній в судвому засіданні відповідач [PERSON] визнав твердження позивача та зазначив, що від імені сина [PERSON] подавав заяву на приватизацію без наданих сином повноважень. За правилами ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнанні сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. За ст.1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» під приватизацією розуміється відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належні до них господарських споруд і приміщень підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. Приватизація включає у себе комплекс способів та дій, які вчиняються громадянами, результатом яких є набуття ними права власності на приміщення державного житлового фонду і виникнення якого оформляється органом приватизації шляхом прийняття відповідного рішення та видачі свідоцтва. У відповідності до ч. 5 ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» кожний громадянин України має право приватизуватися займане ним житло. Із змісту ст.5 Закону України „Про приватизацію державного житлового фонду" вбачається, що до членів сім'ї наймача включаються лише громадяни, які постійно проживають в квартирі (будинку) разом з наймачем або за якими зберігається право на житло. Відповідно до вимог п.2 ст. 8 Закону України "Про приватизацію Державного житлового фонду", викладеній в редакції чинній на момент приватизації житла, передача займаних квартир (будинків) здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають в даній квартирі (будинку), в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку)". Відповідно до п. 20, 21 Положення про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян N№56, від 15.09.1992, затвердженого Державним комітет України по житлово-комунальному господарству, яке діяло на момент приватизації квартири у 1993 році, при оформленні заяви на приватизацію квартири (будинку) громадянин бере на підприємстві, що обслуговує жилий будинок, довідку про склад сім'ї та займані приміщення. У довідці вказуються члени сім'ї наймача, які прописані та мешкають разом з ним, а також тимчасово відсутні особи, за якими зберігається право на житло. З пояснень сторін та наданих матеріалів вбачається, що позивач у приватизованій квартирі на момент приватизації і до теперішнього часу не проживав. Суд, розглянувши матеріали справи, враховуючи пояснення сторін, прийшов до висновку, що приватизація квартири по [ADDRESS], була здійснена із порушенням статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», а тому є незаконною. Згідно ч. 3, 5 ст. 8 Закону України «Про приватизацію держаного житлового фонду» передача квартири, (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації. У відповідності до ст.ст. 3, 11 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, не визнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. В даному випадку, при встановлених судом порушень Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» щодо процедури приватизації квартири по [ADDRESS] на підставі поданих [PERSON] документів, зокрема заяви позивача [PERSON], яку він не подавав та не підписував, проживав в іншому місці на час оформлення відповідачами процедури приватизації, в достовірності яких не виникало сумнівів, органом приватизації видане розпорядження № 217 від 08.091999 року, яке зареєстровано в Шепетівському МБТІ в реєстровій книзі за № 3876, а передача квартири у спільну сумісну власність [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] оформлена свідоцтвом про право власності від 08.09.1999 р. Дані документи і носять для сторін відповідні правові наслідки, які слід скасувати, оскільки видані в процесі приватизації, процедура проведення якої визнана судом незаконною. Разом з тим, суд не вважає, що позивач пропустив строк звернення з даним позовом до суду, оскільки в суді не було доведено обставин, які вказували б, що позивачу стало відомо про приватизацію квартири після спливу трирічного строк, а тому підстави для його застосування відсутні. Згідно ст. 88 ЦПК України судові витрати позивачу не відшкодовуються. На підставі Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»

Outcome: approved