Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом, в якому просила стягнути з відповідача - 2 076 847, 73 грн. у вигляді інфляційного збільшення за прострочення сплати заборгованості, закріпленої рішенням апеляційного суду Харківської області від 13.07.2011 року за період з 18.02.2013 по 19.12.2014 року та - 7 316 496, 90 грн. у вигляді трьох процентів річних за прострочення сплати заборгованості за цей же період та судові витрати. В ході розгляду справи позивачем було подано уточнену позовну заяву, в якій вона просила стягнути з відповідача - 1 619 832,21 грн. у вигляді інфляційного збільшення за прострочення сплати заборгованості за період з 18.02.2013 р. по 31.01.2015 року та 7 503 726, 03 грн. у вигляді 3% річних за прострочення сплати заборгованості за цей же період та судові витрати в сумі 3654 грн. В судовому засіданні представник позивача уточнені позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні фактично проти наявності заборгованості не заперечувала, однак вважала, що позивачем неправильно розрахована сума заборгованості. Суд, вислухавши доводи представників сторін, перевіривши матеріали справи, вважає, що уточнений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено та сторонами не заперечувалось, що 02 грудня 2010 року за результатами розгляду справи за позовом [PERSON] про стягнення боргу з Харківського державного авіаційного орденів Жовтневої революції та Трудового Червоного Прапора виробничого підприємства, третя особа - Публічне акціонерне товариство "Брокбізнесбанк" було ухвалено рішення Київського районного суду м. Харкова, яким позовні вимоги було задоволено у повному обсязі, а саме:стягнуто з Харківського державного авіаційного орденів Жовтневої революції та Трудового Червоного Прапора виробничого підприємства на користь позивача грошові кошти у розмірі 43 206 636 грн. 40 коп., з яких: 28 000 000 грн. - основний борг; 5 492 734 грн. 85 коп. - З проценти річних; 1 593 570 грн. 89 коп. - пеня; 8 120 330 грн. 66 коп. - інфляційні витрати; стягнуто з Харківського державного авіаційного орденів Жовтневої революції та Трудового Червоного Прапора виробничого підприємства на її користь судові витрати у сумі 1 820 грн. 00 коп. Розрахунок 3% річних та інфляційних витрат був здійснений за період з 02.06.2008 року по 11.11.2010 року включно./ а.с. 7-9/ 13 липня 2011 року колегією судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області було ухвалено рішення за результатами розгляду апеляційної скарги, яким рішення Київського районного суду м. Харкова від 02.12.2010 року було змінено. Позовні вимоги [PERSON] задоволено частково. Стягнуто з Харківського державного авіаційного орденів Жовтневої революції та Трудового Червоного Прапора виробничого підприємства на її користь: основного боргу - 28 000 000 грн.; 3 % річних - 1 593 570 грн. 89 коп.; інфляційні витрати - 8 120 330 грн. 66 коп., а всього стягнуто - 37 713 901 грн. 55 коп. В задоволенні іншої частини позову відмовлено. Рішення в частині стягнення судових витрат залишено без змін./ а.с.10-11/ Ухвалами Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13.10.2011 року, 23.04.2012 року та 20.08.2012 року рішення апеляційного суду Харківської області від 13.07.2011 року залишено без змін. Тобто, вказане рішення суду набрало законної сили 13 липня 2011 року./ а.с. 12-17/ Згідно ст.319 ЦПК України рішення або ухвала апеляційного суду набирають законної сили з моменту їх проголошення. Ч.1,2 ст.14 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Рішення суду про стягнення на користь позивача грошових коштів, набрало законної сили, однак відповідач його добровільно не виконує. 12 грудня 2011 року Київським районним судом м. Харкова було видано виконавчий лист №2-7842/10/01 про стягнення з відповідача на користь позивача 37 713 901 грн. 55 коп., який 06 липня 2012 року було пред'явлено до відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України. 09 липня 2012 року державним виконавцем вказаного відділу ДВС України винесено постанову про відкриття виконавчого провадження./ а.с.18/ Також рішенням суду встановлено, що висновок суду першої інстанції щодо доведеності вимог про стягнення визначеної в угоді суми, а саме: 28 000 000,00 грн., як суми основного боргу, на користь позивачки є обґрунтованим. Відповідач не заперечував той факт, що вказані кошти у визначені в угоді строки та до часу розгляду справи в суді апеляційної інстанції новому кредитору не повернуті. Згідно вимог ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. 3 наведених обставин вбачається, що станом на сьогоднішній день позивач вправі вимагати від відповідача стягнення встановленого індексу інфляції та трьох процентів річних від простроченої суми за весь час прострочення в якості компенсації матеріальних втрат знецінення грошових коштів. Ч.1 ст.509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Частиною 2 вказаної статті ЦК України передбачено, що зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. "Підстави", про які йде мова у згаданій статті зазначені у ст.ст.599, 600, 601, 604-609 ЦК України, якими у свою чергу не зазначено підставою припинення зобов'язання - ухвалення рішення суду про задоволення вимог кредитора. За відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України). Належним виконання зобов'язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання. Таким чином, рішення апеляційного суду Харківської області від 13.07.2011 року, яким було змінено рішення Київського районного суду м. Харкова від 02.12.2010 року, про стягнення з відповідача на користь позивача боргу, процентів та інфляційних втрат не є припиненням договірних правовідносин. Припиненням таких правовідносин є реальне виконання боржником свого зобов'язання (добровільного чи примусового). Реальне виконання зобов'язання зі сплати на користь позивача 37 713 901,55 грн. відповідачем станом на 19.12.2014 року залишається невиконаним не у добровільному, не у примусовому порядку. Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 14.03.2014 року по справі №640/3 916/13-ц було стягнуто з Харківського державного авіаційного орденів Жовтневої революції та Трудового Червоного Прапора виробничого підприємства на користь позивача суму інфляційних витрат та 3% річних в загальному розмірі 3684697 грн. 66 коп. за період з 10.10.2010 року по 18.02.2013 року. Відповідачем було частково виконано рішення суду та сплачено 12 700 000 грн., що підтверджується наданими представником відповідача платіжними дорученнями./ а.с. 34-42/ Відповідно до статті 534 ЦК України визначена наступна черговість погашення вимог за грошовим зобов'язанням: у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов'язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором: у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов'язані з одержанням виконання; у другу чергу сплачуються проценти і неустойка; у третю чергу сплачується основна сума боргу. Виходячи з вищевикладеного позивач має право на нарахування індексу інфляції та 3% річних на стягнути на користь позивача грошову суму у розмірі 37 713 901,55 грн. за період з 19 лютого 2013 року (дата по яку було стягнено судом інфляційні втрати) по 31 січня 2015 р. Збільшення суми заборгованості на індекс інфляції складає 7 503 726,03 грн.; 3% річних за вказаний період складає 1 619 832,21 грн. Таким чином, оцінюючи надані сторонами докази, суд приходить до висновку, що уточнені позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Згідно ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним та документально підтверджені судові витрати. На підставі наведеного,

Outcome: approved