Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Марганецького міського суду Дніпровської області із позовом до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу дійсним, посилаючись на те, що 03 квітня 2001 року вона придбала на товарній біржі "Українська" квартиру [ADDRESS], що підтверджується укладеним договором купівлі-продажу № 143030. 06 квітня 2001 року вона зареєструвала договір купівлі-продажу в Марганецькому БТІ. Протягом всього часу користується зазначеною квартирою, мала намір розпорядитись зазначеною квартирою, але було відмовлено, оскільки договір купівлі-продажу не було посвідчено нотаріально. Просить визнати договір купівлі продажу квартири дійсним. Позивач надала суду заяву про слухання справи без її присутності. У наданій заяві зазначила, що позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач був належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, шляхом розміщення оголошення в пресі. Згідно ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням думки позивача, яка в наданій заяві не заперечувала проти заочного розгляду справи, суд ухвалив розглянути справу за відсутності відповідача у заочному порядку. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд дослідив докази наданні позивачем та приходить до наступного: 03 квітня 2001 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], загальною площею 39,2 кв.м., згідно якого позивач придбала у відповідача вказане приміщення за 1700 грн. Вказаний договір був укладений нею і зареєстрований на Товарній біржі "Українська" (а. с.5). В нотаріальному порядку, згідно із ч. 1 ст. 227 ЦК України (в ред. 1963 року), цей договір посвідчено не було. Однак, сторони умови договору виконали. 06 квітня 2001 року право власності позивача на зазначену в договорі житлову квартиру було зареєстровано Марганецьким МБТІ за № 64-1 (а. с. 5). Про те, що договір не вважається дійсним позивач дізналася при вирішенні питання про його відчуження; вирішення питання про нотаріальне посвідчення договору в теперішній час є неможливим. Згідно вимог ст. 47 ЦК України (в ред. 1963 року), недодержання в установлених законом випадках нотаріальної форми договору тягне за собою недійсність угоди, але, якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. Згідно діючого на момент укладення між сторонами договору купівлі-продажу, державна реєстрація правочину, в тому числі, і договору купівлі-продажу нерухомого майна, законом передбачена не була. Враховуючи наведене, суд вважає, позовні вимоги [PERSON] про визнання дійсним договору купівлі-продажу квартири необхідно задовольнити.

Outcome: approved