Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-29 00:00:00

Заявник просить встановити факт народження нею доньки [PERSON], [INFO] у м. Донецьку та зазначити у рішенні суду відомості про неї, як матір дитини, зокрема її прізвище, ім'я, по - батькові, дату народження - [PERSON], [INFO], та відомості про батька - батьком зазначити [PERSON], [INFO] Позовні вимоги вмотивовані тим, що [INFO] о 11 год. 13 хв. у м. Донецьку вона народила дівчинку вагою 3300,00 г, про що [INFO] КЗ ДНР «Центральна міська клінічна лікарня № 3 м.Донецька» було складено медичне свідоцтво про народження № 58. Батьком дитини є [PERSON], з яким з 12.12.2015 р. вона перебуває у зареєстрованому шлюбі. Однак на теперішній час м.Донецьк є тимчасово окупованою територією і в Україні не визнається легітимність документів, виданих на тимчасово окупованій території незаконно сформованими державними органами та іншими установами, створеними не у порядку передбаченому чинним законодавством України, в тому числі не визнається медичне свідоцтво про народження доньки, через що вона не може зареєструвати народження дитини у визначений чинним законодавством України спосіб, що у подальшому може створити для дитини певні труднощі у реалізації її прав та обов'язків як громадянки України. Представник заявника подав заяву про розгляд справи без його участі, на задоволенні заяви наполягав. Заява підлягає частковому задоволенню з таких підстав: З медичного свідоцтва про народження № 58 виданого [INFO] КЗ ДНР «Центральна міська клінічна лікарня № 3 м.Донецька» вбачається, що [PERSON], яка мешкає за адресою: [ADDRESS], [INFO] о 11 годині 13 хвилин народила дівчинку вагою 3300,00 г, доношену на 40 тижні вагітності, дитина народилась при одноплідних пологах, пологи перші, вагітність перша. Даний факт підтверджений лікарем [PERSON], про що міститься його підпис у медичному свідоцтві про народження. З метою реєстрації факту народження дитини представник [PERSON] за договором про надання правової допомоги [PERSON] звернувся до Броварського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області. Листом Броварського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області від 26.01.2017 р. було відмовлено у державній реєстрації народження [INFO] [PERSON] дитини жіночої статі на медичного свідоцтва про народження № 58, виданого [INFO] КЗ ДНР «Центральна міська клінічна лікарня № 3 м.Донецька», оскільки форма даного документу не відповідає формі, визначеній наказом МОЗ України від 08.08.2006 р. № 545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті», зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 р. № 1150/13024, крім того документи про народження видано закладом, створеним не у порядку, передбаченому чинним законодавством України. З копії паспорта громадянина України вбачається, що [PERSON], [INFO], уродженка м.Донецька, є громадянкою України, з 30.09.2005 р. значиться зареєстрованою на постійне місце проживання у [ADDRESS]. З копії паспорта громадянина України вбачається, що [PERSON], [INFO], уродженець м.Донецька, є громадянином України, з 25.04.2006 р. значиться зареєстрованим на постійне місце проживання у [ADDRESS]. В долучених до позову копіях паспортів заявника та [PERSON] у графах «сімейний стан» відсутні відомості про реєстрацію шлюбу. З свідоцтва про укладення шлюбу встановлено, що 12 грудня 2015 року між [PERSON], [INFO], уродженцем м.Донецька, громадянином України і [PERSON], [INFO], уродженкою м.Донецька, громадянкою України, був укладений шлюбу, про що відділом ЗАГС адміністрації Ленінського району м.Ростова - на - Дону РФ був вчинений відповідний актовий запис № 569. Відповідно до ч.1 ст.144 СК України, батьки зобов'язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в державному органі реєстрації актів цивільного стану України. Частиною 4 ст.13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачено, що підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади у сфері охорони здоров'я документи, що підтверджують факт народження дитини, а в разі їх відсутності рішення суду. Пунктом 2 глави 1 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18 жовтня 2000р. № 52/5 встановлено, що підставами для проведення державної реєстрації народження дитини є медичне свідоцтво про народження (форма № ЮЗ/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08 серпня 2006р. № 545, що видається закладами охорони здоров'я незалежно від підпорядкування та форми власності, де приймаються пологи. Указом Президента України від 14 листопада 2014 року № 875/2014 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 04 листопада 2014 року «Про невідкладні заходи щодо стабілізації соціально-економічної ситуації в Донецькій та Луганській областях», яким зобов'язано КМУ вжити заходів щодо припинення на окремих територіях у районі проведення антитерористичної операції в Донецькій і Луганській областях діяльності державних підприємств, установ та організацій, їх філій (відділень), представництв. Постановою Верховної Ради України від 17.03.2015 р. № 254 - VIII визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в тому числі і м.Донецьк Донецької області, в яких відповідно до Закону України "Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей" запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України. Відповідно до ч.ч. 2,3,4 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законодавством України. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Встановлення зв'язків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України. Згідно із ч.1 ст.17 Закону від 15.04.2014 р. № 1207 -VІІ у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна. При ухваленні рішення, судом приймається до уваги практика Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), який у своїх рішеннях наголошує, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі "Cyprus v. Turkey", ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Отже, документи, що видані органами та установами (зокрема, закладами охорони здоров'я), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом із іншими доказами в їх сукупності та взаємозв'язку, зокрема, під час розгляду справ у порядку статті 257-1 ЦПК України. Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Згідно із ч. 3 ст. 257-1 ЦПК України у рішенні про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, зокрема, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків. Враховуючи, що [PERSON] будучи громадянкою України, зареєстрованою на постійне місце проживання в Україні, але на тимчасово окупованій території, за місцем постійного проживання на тимчасово окупованій території в м.Донецьку 07.01.2017р. у медичному закладі народила дитину, про що було видано медичне свідоцтво, яким засвідчено факт народження, то суд вважає доведеним і встановленим сам факт народження заявницею дитини жіночої статі у певному місці в певний час. Оскільки медичне свідоцтво завірено печаткою закладу, створеного не у визначений чинним законодавством України спосіб, і тому не визнається державними органами, що здійснюють реєстрацію актів громадського стану (народження), тому є підстави для встановлення у судовому порядку факту народження, для подальшого внесення до реєстру відповідного актового запису законним державним органом держави Україна. Даний факт має юридичне значення, оскільки без його встановлення заявниця не може зареєструвати народження дитини в Україні і отримати свідоцтво про народження встановленого чинним законодавством України зразка. Разом з тим, суд не вбачає підстав для встановлення факту, що батьком дитини є вказана заявником особа, з якою вона перебуває у шлюбі. При цьому суд виходить з наступного: Для здійснення запису про батька дитини і для визначення походження дитини від певного чоловіка законом встановлений інший порядок, і дані питання вирішуватимуться відповідним органом, що здійснює реєстрацію народження дитини. Крім того, у разі виникнення труднощів чи неможливості внесення запису про батька дитини до актового запису про народження дитини саме ця особа, що вважає себе батьком дитини має право захистити свої права у встановлений законом спосіб у порядку, в тому числі і шляхом звернення до суду. Заявник таких повноважень не має, до того ж вказана особа не зазначена ні заявником, ні заінтересованою особою, а враховуючи визначений законом порядок розгляду даної категорії справ - невідкладно, суд не вирішує питання про залучення до участі у справі заінтересованих осіб. Тому в цій частині заяви слід відмовити.

Outcome: partial