Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-30 00:00:00

В березні 2016 року позивач звернувся з позовом до суду в якому уточнивши позовні вимоги просить звільнити з-під арешту автотранспорт: вантажний автомобіль [NUMBER], 2007 рік випуску, що належить на праві власності [PERSON] Б.В., накладений постановою про відкриття виконавчого провадження №13924837 від 27.07.2009р. та №15524268 від 28.10.2009р. Свій позов обґрунтовує тим, що між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] 13.03.2007 року укладено кредитний договір №МІ-31-0 (надалі кредитний договір), в забезпечення виконання зобов'язань за кредитними договорами ПАТ КБ «ПриватБанк» і [PERSON] уклали договір застави автотранспорту №МІ-31-07 від 13.03.2007 року (надалі договір застави), згідно яких останній надав в заставу автотранспорт, автомобіль МАЗ 551605-280. Відомості про обтяження майна були внесені до Державного реєстру обтяжень рухомого майна. Під час продажу предмету договорів застави ПАТ КБ «ПриватБанк» стало відомо, що відділом ДВС було накладено арешт на майно відповідача, в тому числі на предмети договорів застави. Таким чином, арешт заставного майна є неправомірним, оскільки порушує права Банку як заставодержателя. Сторони в судове засідання не прибули, представник позивача надіслав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримав, просив задовольнити, проти чого відовідач, [PERSON] не заперечив. Представник Новоград-Волинського МВДВС в письмових поясненнях до суду зазначив, що підстав для зняття арешту з майна немає, оскільки відділом виконувались ухвали про забезпечення позову, виконавче провадження щодо накладення арешту на все майно належне [PERSON] згідно постанов від 27.07.2009 № 13924837 та від 28.10.2009 року № 15524268 , знищене згідно актів для вилучення виконавчих проваджень для знищення. Суд, дослідивши матеріали справи та давши їм належну оцінку, дійшов наступного висновку. Згідно зі\~ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження»\~особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення з-під арешту. Нормою\~статті 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень»\~передбачено, що обтяжувач, який звертається до суду з вимогою звернути стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобов'язаний до моменту подання відповідного позову до суду письмово повідомити всіх обтяжувачів, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження цього ж рухомого майна, про початок судового провадження у справі про звернення стягнення на предметі забезпечувального обтяження. Відповідно до\~ст. 19 Закону України «Про заставу»\~за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначаться на момент фактичного задоволення. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано. Згідно\~Інструкції «Про проведення виконавчих дій» № 74/5 від 15 грудня 1999 року\~та\~ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження»\~для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставне майно може бути звернено у разі виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; коли вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Відповідно\~ст. 16 Закону України «Про заставу»\~право застави виникає з моменту укладення договору застави, а в разі, коли договір підлягає нотаріальному посвідченню - з моменту нотаріального посвідчення цього договору. 13.03.2007 року між ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] укладено кредитний договір №МІ-31-07 (надалі кредитний договір), в забезпечення виконання зобов'язань за кредитними договорами ЗАТ КБ «ПриватБанк» і [PERSON] уклали договір застави автотранспорту №МІ-31-07 згідно якого [PERSON] надав в заставу автотранспорт, вантажний автомобіль МАЗ 551605-280, номер кузов/шасі: Y3М55160570011473, номер державної реєстрації: АМ5260АІ, 2007 рік випуску. Відомості про обтяження рухомого майна були внесені до Державного реєстру обтяжень рухомого майна. На підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30.04.2009 року змінено найменування Позивача з Закритого акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на Публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк". 17.07.2009 року проведено державну реєстрацію вказаних змін (номер запису в ЄДРПОУ 12241050038006727). Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16 листопада 2011 року стягнуто солідарно з [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приват Банк» суму заборгованості по кредитному договору № МІ-31-07 від 13.07.2003 року станом на 25.05.2009 року в розмірі 965\~948 грн. 89 коп., та солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь Банку заборгованості по договору № МІ-132-07 від 15.10.2007 року станом на 25.05.2009 рік в розмірі 546\~561 грн. 27 коп. Постановою ВП № 139248837 про відкриття виконавчого провадження від 27.07.2009 року відкрито виконавче провадження з виконання ухвали № 2-4075 про арешт всього особистого майна належного [PERSON] на користь ЗАТ «Приват Банк» (а.с. 21). Постановою ВП № 15524268 про відкриття виконавчого провадження від 28.10.2009 року відкрито виконавче провадження з виконання ухвали № 2-5923 про накладення арешту на все майно належне [PERSON] (а.с. 20). Відповідно до\~ст. 14 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо інше не встановлено цим Законом, зареєстроване обтяження має вищий пріоритет над незареєстрованими обтяженнями. Пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації, за винятками, встановленими цим Законом. Обтяжувачі, які зареєстрували обтяження одного і того ж рухомого майна одночасно, мають рівні права на задоволення своїх вимог. Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження. Згідно\~ст. 16 Закону України «Про заставу»\~право застави виникає з моменту укладання договору застави, а в разі, коли договір підлягає нотаріальному посвідченню - з моменту нотаріального посвідчення цього договору. Таким чином, право застави у ПАТ КБ «Приватбанк» виникло в момент укладення договору застави, а саме 30 березня 2008 року. З вказаного можна зробити висновок, що державна виконавча служба не мала правових підстав для звернення стягнення на заставлене майно на користь стягувача, який не є заставодержателями. Отже, як вбачається з вищевикладеного, позивач на сьогоднішній день не має можливості реалізувати вказаний вище предмет іпотеки за рішенням суду, оскільки на нього згідно зазначених постанов накладено арешт, що в свою чергу позбавляє права позивача на відновлення порушених його прав за кредитним та іпотечним договорами з боку відповідача [PERSON] Таким чином, враховуючи вищевикладене, а також те, що позивач має вищий пріоритет для задоволення свої вимог за рахунок майна, що є предметом іпотеки, суд вважає позовні вимоги ПАТ КБ Приватбанк про звільнення майна з-під арешту обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню На підставі викладеного,

Outcome: approved