Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою «про розірвання шлюбу» із [PERSON], в обґрунтування якої зазначив, що вони з вересня 2016 року з відповідачем припинили спільне проживання, спільне господарство не ведуть, не мають спільного сімейного бюджету та не піклуються один про одного. Від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO], місцем постійного проживання якого є місце проживання матері [PERSON], спору про місце проживання дитини не має. Також не має майнового спору. Питання щодо утримання дитини [PERSON], [INFO], вирішено між сторонами самостійно. Враховуючи що збереження сімї не є можливим, подружні стосунки припинені за обоюдною згодою, просить суд розірвати шлюб зареєстрований між [PERSON] та [PERSON], який укладено 08.10.2011 року Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №504. В судове засідання позивач та відповідач не зявились подали заяви про згоду щодо розірвання шлюбу, та проведення судового розгляду на підставі наявних доказів, підтвердив факт припинення спільного проживання, відсутність спору щодо місця мешкання дитини, та відсутності майнового спору. На підставі ч. 2 ст. 158 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі письмових заяв сторін, та наявних доказів у матеріалах справи. Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази, суд приходить до наступного: Як встановлено судом, сторони зареєстрували шлюб 08.10.2011 року Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №504. (а.с.7). Як встановлено, сторони припинили подружні стосунки та спільне проживання з вересня 2016 року, з вказаного часу спільне господарство не ведуть, не мають спільного сімейного бюджету та не піклуються один про одного. Самі найважливіші питання не можуть вирішувати безконфліктно. Втратили один до одного почуття кохання та поваги. Майнового спору сторони не мають. Від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO], що підтверджено свідоцтвом про народження від 06.05.2014 року Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с.8), місцем постійного проживання якого є місце проживання матері [PERSON], спору про місце проживання дитини не має. Вважаючи, що позивач [PERSON] наполягає на розірванні шлюбу, що подальше збереження шлюбу суперечить його інтересам, та відповідач визнала позовні вимоги у повному обсязі, про що сторони надали письмові заяви, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, інтересам їх дітей, що має істотне значення, що є згідно до вимог ч. 2 ст. 112 СК України підставою для розірвання шлюбу. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово "союз", підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позивач скористувався даним правом та звернувся до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберегти шлюб з відповідачем. Суд вважає що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення, в наслідок чого позов підлягає задоволенню. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. На підставі наведеного, ст.ст.110, 112,114 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved