Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-23 00:00:00

Лікар-психіатр КЗ КОР „Переяслав-Хмельницька ЦРЛ" [PERSON] звернулася з даною заявою до суду і просить ухвалити рішення про надання стаціонарної медичної допомоги хворій, недієздатній особі [PERSON]. В обґрунтування своїх вимог заявник посилається на те, що [PERSON] є недієздатною внаслідок психічного захворювання та проживає у Переяслав-Хмельницькому центрі соціального захисту пенсіонерів та інвалідів у стаціонарі для постійного проживання інвалідів з психоневрологічними захворюваннями. Близько тижня тому її психічний стан значно погіршився, що проявляється в нав'язливому бажанні вчиняти вчинки, які можуть становити загрозу її життю та здоров'ю. [PERSON] перебуває в стані постійної тривоги та страху. Лікар-психіатр [PERSON] підтримала заяву та повідомила, що вона особисто неодноразово здійснювала огляд хворої [PERSON] і в останні дні її стан значно погіршився, що вимагає стаціонарного лікування в спеціалізованому закладі. Представник Переяслав-Хмельницький центр соціального захисту пенсіонерів та інвалідів стаціонар для постійного проживання інвалідів з психоневрологічними захворюваннями заяву лікаря-психіатра підтримала, пояснила, що в умах закладу [PERSON] не може отримати належне медичне обслуговування та лікування. Законний представник недієздатної - опікун [PERSON] підтримала заяву та просила направити її недієздатну дочку [PERSON] на стаціонарне лікування до психіатричного закладу. Недієздатна [PERSON] висловила бажання про надання їй психіатричної допомоги у спеціалізованому медичному закладі, оскільки вона боїться частих приступів. Прокурор Степаненко І.С. заяву підтримала, висловила думку про доцільність лікування недієздатної в психіатричному закладі. Заслухавши пояснення всіх учасників судового розгляду, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. На підставі рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 14.02.2011 [PERSON] визнано недієздатною та призначено її опікуном [PERSON] (а.с.5). З 26 серпня 2014 року [PERSON] проживає у Переяслав-Хмельницькому центрі соціального захисту пенсіонерів та інвалідів у стаціонару для постійного проживання інвалідів з психоневрологічними захворюваннями, що підтверджується довідкою цього центру №23 від 19.01.2017 (а.с.7). 19.01.2017 опікун недієздатної [PERSON] звернулась до установи, де перебуває [PERSON] з заявою про направлення її на стаціонарне лікування до КЗ КОР «Обласне психіатрично-наркологічне медичне об'єднання» в смт. Глеваха. Згідно висновку психічного освідування лікарської комісії КЗ КОР „Переяслав-Хмельницька ЦРЛ" №25 від 19.01.2017 [PERSON], [INFO], потребує примусового стаціонарного лікування в КОСПНМО (а.с.8). Відповідно до ст. 11 Закону України «Про психіатричну допомогу» психіатричний огляд проводиться з метою з'ясування: наявності чи відсутності в особи психічного розладу, потреби в наданні їй психіатричної допомоги, а також для вирішення питання про вид такої допомоги та порядок її надання. Конституційний Суд України у своєму рішенні від 01.06.2016 №2-рп/2016 визнав таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення третього речення частини першої статті 13 Закону України "Про психіатричну допомогу" від 22 лютого 2000 року № 1489-III з наступними змінами у взаємозв'язку з положенням частини другої цієї статті стосовно госпіталізації особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю. Конституційний Суд вважає, що така госпіталізація за своєю природою та наслідками є непропорційним обмеженням конституційного права недієздатної особи на свободу та особисту недоторканність, тому вона має здійснюватися з дотриманням конституційних гарантій захисту прав і свобод людини і громадянина, з урахуванням зазначених міжнародно-правових стандартів, правових позицій Конституційного Суду України та виключно за рішенням суду відповідно до вимог статті 55 Основного Закону України. Згідно ст. 14 цього Закону особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Враховуючи вищевикладені обставини суд вважає, що заява лікаря-психіатра про примусову госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved