Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-27 00:00:00

В грудні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить: - визнати незаконним та скасувати рішення IV сесії ХХІІІ скликання Валківської районної ради Харківської області № 29 від 08.12.1998 року в частині припинення права користування земельною ділянкою, виділеною для ведення фермерських господарств, площею 24,57 га, в тому числі ріллі 24,48 га, наданою фермерському господарству «Шана» (голова [PERSON]П.) Гонтовоярської сільської ради. - визнати незаконним та скасувати розпорядження Валківської районної державної адміністрації Харківської області № 100 від 18.02.2009 року про передачу [PERSON] у власність земельну ділянку загальною площею 1,95 га за рахунок земель запасу сільськогосподарського призначення (ріллі) для ведення особистого селянського господарства на території Гонтовоярської сільської ради та виданий [PERSON] на підставі цього розпорядження Державний акт на право власності на земельну ділянку. - визнати незаконним та скасувати розпорядження Валківської районної державної адміністрації Харківської області № 101 від 18.02.2009 року про передачу [PERSON] у власність земельну ділянку загальною площею 2,0 га за рахунок земель запасу сільськогосподарського призначення (ріллі) для ведення особистого селянського господарства на території Гонтовоярської сільської ради та виданий [PERSON] на підставі цього розпорядження Державний акт на право власності на земельну ділянку. - визнати незаконним та скасувати розпорядження Валківської районної державної адміністрації Харківської області № 102 від 18.02.2009 року про передачу [PERSON] у власність земельну ділянку загальною площею 2,0 га за рахунок земель запасу сільськогосподарського призначення (ріллі) для ведення особистого селянського господарства на території Гонтовоярської сільської ради та виданий [PERSON] на підставі цього розпорядження Державний акт на право власності на земельну ділянку. - визнати незаконним та скасувати розпорядження Валківської районної державної адміністрації Харківської області № 254 від 17.04.2009 року про передачу [PERSON] у власність земельну ділянку загальною площею 2,0 га за рахунок земель запасу сільськогосподарського призначення (ріллі) для ведення особистого селянського господарства на території Гонтовоярської сільської ради та виданий [PERSON] на підставі цього розпорядження Державний акт на право власності на земельну ділянку. - визнати незаконним та скасувати Наказ Головного управління Держземагенства у Харківській області № 3048/СГ від 12.11.2014 року щодо надання [PERSON] в оренду для ведення фермерського господарства строком на 49 років земельну ділянку державної власності сільськогосподарського призначення, сільськогосподарські угіддя (рілля), розташовану за межами населених пунктів Гонтово-Явірської сільської ради на території Валківського району Харківської області, площею 10,9548 га із кадастровим № 6321282000:02:000:0335, зареєстровану у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 05.11.2014 року (реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 494328163212) та укладений на підставі цього договір оренди земельної ділянки між Головним управлінням Держземагенства у Харківській області і [PERSON]. В обґрунтування позовних вимог вказує, що на підставі Держаного акту на право користування землею серії Б № 074159, виданому виконавчим комітетом Валківської районної (міської) [PERSON] народних депутатів трудящих у 1993 році позивач є постійним користувачем земельної ділянки. Згідно даного Державного акту громадянину [PERSON] - позивачу у справі надано у постійне користування для ведення селянського (фермерського) господарства земельну ділянку у розмірі 24,57 га., розташовану за адресою: с. Гонтів Яр Валківського району Харківської області, в межах згідно з планом землекористування. Державний акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право користування землею за № 31. Право постійного користування земельною ділянкою позивача як громадянина залишається непорушним і продовжує діяти і після прийняття нового Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року, що підтверджується рішенням Конституційного суду України по справі № 1-17/2005 від 22 вересня 2005 року № 5-рп/2005. Однак, навесні 2015 року йому зателефонував [PERSON] (в минулому головний інженер колгоспу «Шлях Леніна») та повідомив, що він уклав договір оренди на 49 років на земельну ділянку, яка передана в користування позивачу. При цьому сам [PERSON] ніяких інших доказів, що земельна ділянка, яка перебуває в його постійному користуванні, перейшла до іншої особи не отримував. З метою захисту його прав було надіслано ряд адвокатських запитів та подано позов до Харківського окружного адміністративного суду. В результаті зясування обставин встановлено наступне: 1) У відповіді Головного управління Державного земельного агентства у Харківській області від 23.04.2015 року зазначено, що було видано наказ Головного управління Державного земельного агентства у Харківській області від 12.11.2014 року № 3048/СГ, на підставі якого було укладено договір оренди землі площею 10,9548 Га для ведення сільськогосподарського виробництва з [PERSON]. 2) На підставі розпоряджень Валківської районної державної адміністрації було передано із земель приналежних [PERSON] на праві постійного користування у власність стороннім особам, а саме: розпорядження № 100 від 18.02.2009 р. «Про передачу гр. [PERSON] у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства на території Гонтовоярської сільської ради» [PERSON] була передана у власність земельна ділянка загальною площею 1,95 га за рахунок земель запасу сільськогосподарського призначення на території Гонтовоярської сільської ради; на підставі розпорядження № 101 від 18.02.2009 р. «Про передачу гр. [PERSON] у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства на території Гонтовоярської сільської ради» [PERSON] у власність земельну ділянку загальною площею 2,0 га за рахунок земель запасу сільськогосподарського призначення (ріллі) для ведення особистого селянського господарства на території Гонтовоярської сільської ради; на підставі розпорядження № 102 від 18.02.2009 р. «Про передачу гр. [PERSON] у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства на території Гонтовоярської сільської ради» [PERSON] було передано у власність земельну ділянку загальною площею 2,0 га за рахунок земель запасу сільськогосподарського призначення (ріллі) для ведення особистого селянського господарства на території Гонтовоярської сільської ради; на підставі розпорядження № 254 від 17.04.2009 р. «Про передачу гр. [PERSON] у власність для ведення особистого селянського господарства на території Гонтовоярської сільської ради» [PERSON] була передана у власність земельна ділянка загальною площею 2,0 га за рахунок земель запасу сільськогосподарського призначення (ріллі) для ведення особистого селянського господарства на території Гонтовоярської сільської ради. Таким чином, на думку позивача, його неправомірно було позбавлено права постійного користування шляхом передачі частки земельної ділянки третім особам у власність, а частки в оренду. Порушення прав позивача відбулося внаслідок неправомірних дій субєктів владних повноважень - Валківської районної державної адміністрації Харківської області та Головного управління Державного земельного агентства у Харківській області, про прийняті рішення яких стало відомо 08 травня 2015 року. Як зазначає позивач, позбавлення його права постійного користування відбулося з посиланням на Рішення Валківської районної ради № 29 від 08 грудня 1998 року «Про припинення права користування земельними ділянками для ведення фермерських господарств в звязку з нецільовим та нераціональним використанням земельних ділянок, виділених для ведення фермерських господарств, що призвело до значного забурянення сільськогосподарських угідь», архівну копію якого він отримав поштою також наприкінці квітня 2015 року. Наполягає, що до цього моменту дане рішення не отримував. Відповідно до даного рішення - Валківська районна рада прийняла рішення про припинення права користування землею, наданою фермерському господарству «Шана», голова - [PERSON] У той же час Державний акт на постійне користування було видано фізичній особі - громадянину - [PERSON], і безпосередньо ФК «Шана» - як юридичній особі ніякої землі не надавалося. Хто такий [PERSON], на думку позивача, взагалі не відомо. Тому дане рішення не може вважатися таким, що припиняє право користування земельною ділянкою саме [PERSON] позивача у справі. До того ж дане рішення Валківської районної ради було прийнято в 1998 році, тобто на момент дії Земельного кодексу України від 18 грудня 1990 року, ст.ст.27,29 якого встановлювали порядок припинення права користування землею у випадках, передбачених п.5-9 ч.1 ст.27, за заявою землекористувача у разі добровільної відмови на підставі рішення відповідної ради народних депутатів, в разі незгоди землекористувача таке припинення права провадиться в судовому порядку. Як зауважує позивач, ніякого письмового повідомлення про згоду на позбавлення його права постійного користування не надавав. Таким чином, Валківською районною радою (органом місцевого самоврядування), яка вийшла за межі повноважень, порушено порядок припинення права власності на землю та права користування земельною ділянкою, тому вважати рішення Валківської районної ради IV сесії XXIII скликання № 29 від 08 грудня 1998 р. «Про припинення права користування земельними ділянками для ведення фермерських господарств» законним та прийнятним з дотриманням вимог законодавства, чинного на момент його прийняття, на думку позивача, не можливо. Із відповіді Валківського районного відділу (з обслуговування Валківського та Коломацького районів) ГУ МВС України в Харківський області № 10733 від 10.10.2015 р. вбачається, що в ході перевірки звернення [PERSON] встановлено, що відповідно до Державного акту на право користування на землю (серія Б № 074159 від 1993 року) [PERSON] є постійним користувачем земельної ділянки, що розташована за адресою: Харківська область, Валківський район, с. Гонтів Яр, загальною площею 24,57 га. Вказаний Державний акт зареєстровано в книзі державних актів на право користування землею за № 31. Інформація або підтверджуючі документи, які б скасовували Державний акт на право користування земельною ділянкою (серія Б № 074159 від 1993 року № 31) у відділенні Держгеокадастру у Валківському районі Харківської області та Валківській районній раді - відсутні. Крім того, у відповіді зазначено, що рішення Валківської районної ради IV сесії XXIII скликання № 29 від 08.12.1998 р. «Про припинення права користування земельними ділянками для ведення фермерських господарств» прийнято в порушення ст.29 ЗК України діючого на момент прийняття. Із відповіді Державної екологічної інспекції у Харківській області № 3105/01-24/02-17 від 16.09.2015 р. вбачається, що рішення IV сесії XXIII скликання Валківської районної ради Харківської області від 08.12.1998 р. № 29 «Про припинення права користування земельними ділянками для ведення фермерських господарств» прийнято в порушення ст.ст.27,29 ЗК України діючого на момент прийняття рішення, що також слідує із відповіді Державної інспекції сільського господарства в Харківській області від 30.08.2013 року № 04.01-26/8412 на імя голови Валківської РДА [PERSON] та відповіді Валківського районного відділу ГУ МВС України Харківської області від 19.10.2015 р. № 73/11003. Отже, спочатку було рішення органу місцевого самоврядування про позбавлення права користування. Однак, до відома позивача воно не було доведено і він безперешкодно і відкрито продовжував використовувати земельну ділянку до 2015 року. Потім були розпорядження вже державного органу - Валківської РДА про передачу земельних ділянок у власність іншим особам, відповідно до яких, було дозволено виготовити Державні акти на право власності на земельні ділянки. Тобто земля [PERSON] перейшла до інших осіб, однак він знову продовжував її використовувати. І вже в 2014 році на підставі наказу органу державної влади найбільшу частину земельної ділянки було передано за договором оренди сторонній особі - [PERSON] Відповіді державних органів підвереджують правову позицію, що рішення Валківської районної ради Харківської області від 08.12.1998 р. № 29 «Про припинення права користування земельними ділянками для ведення фермерських господарств» стосовно [PERSON] є не чинним і протиправним, оскільки прийняте незаконно, необґрунтовано та з порушенням процедури прийняття рішень, а зазначені обставини свідчать про єдиний засіб захисту прав позивача звернення до суду. Державний акт на право власності на земельну ділянку є правовстановлюючим документом, який видається на підставі рішення відповідного органу державної влади (місцевого самоврядування), тому вимога про скасування державного акта на право приватної власності на земельну ділянку, на думку позивача, є похідною й залежить від доведеності незаконності рішення органу державної влади - в даному випадку Валківської державної адміністрації, на підставі якого видані державні акти [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. У даному випадку, з одного боку органом місцевого самоврядування було порушено ст.ст. 27, 29 ЗК України 1991 року, а органами державної влади - Валківської РДА та Головного управління Державного земельного агентства у Харківській області - ст.ст.116,140,141,152,155,158 ЗК 2001 року. Єдиним шляхом, щоб відновити порушене право [PERSON] є скасування всіх рішень органів виконавчої влади та місцевого самоврядування, а також державних актів про право власності на земельні ділянки і визнання недійним договору оренди. В судовому засіданні позивач та його представник [PERSON], що діє на підставі довіреності, позов підтримали, просили його задовольнити, посилаючись на викладені вище обставини. При цьому [PERSON] вказав, що відкрито, у відповідності до цільового призначення користувався земельною ділянкою з 1993 року до лютого 2015 року, поки не зателефонував йому [PERSON], який повідомив, що йому передано в оренду земельну ділянку, якою користувався [PERSON], хоча останній осінню 2014 року як зазвичай, виорав дану земельну ділянку для підготовки до посадки. Наполягав, що весь час використовував земельну ділянку. Оскільки ніхто із державних органів не збирається поновлювати його порушене право, змушений звернутися до суду. Просив відновити встановлені в 1993 році межові знаки. Його представник [PERSON] в доповнення звернула увагу суду, що позивача не запрошували на засідання як комісії земельних ресурсів, так і райради під час вирішення питання щодо припинення права користування земельною ділянкою. Рішення райради не містить підпису позивача про його ознайомлення. Крім того, рішення райрадою від 08.12.1998 року прийнято про позбавлення права користування земельною ділянкою ФГ «Шана», хоча земельна ділянка надавалась в користування фізичній особі [PERSON] [PERSON] час позивач з допомогою членів сімї обробляв землю, в тому числі, допомагаючи району на підтримання інфраструктури в належному чині. Вважає, оскільки відповідачами не доведено добросовісність одержання земельних ділянок, вони мають право в даному випадку звернутися до державних органів про виділення інших земельних ділянок з метою недопущення порушень їх прав. Представник Головного управління Держземагентства у Харківській області в судове засідання не зявився, подав заперечення, зі змісту яких із позовними вимогами [PERSON] до Головного управління про визнання протиправним та скасування наказу №3048/СГ від 12.11.2014 року щодо надання в оренду земельної ділянки площею 10,9548 га для ведення сільськогосподарського виробництва в с. Гонтів Яр Валківського району Харківської області та про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки з кадастровим номером 6321282000:02:000:0335, укладеним Головним управлінням із [PERSON] не погодився у звязку із наступним. Відповідно до вимог ч. 2 ст.116 Кодексу набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності» внесено зміни до ч.4 ст.122 ЗК України та із 01.01.2013 року центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених ч.8 цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб. Відповідно до п.3 Положення про Головне управління Держземагентства Харківської області (станом на час виникнення спірних правовідносин) завданням Головного Управління була реалізація повноважень Держземагентства України на території Харківської області. Згідно з п.4.28. Положення про Головне управління (на час прийняття оскаржуваного наказу від 12.11.2014 року) до компетенції останнього належала передача відповідно до закону земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у власність або в користування для всіх потреб у межах області. На підставі наведеного, Головне управління Держземагентства у Харківській області відповідно до ст.122 ЗК України на час прийняття оскаржуваного наказу та укладання договору оренди було наділене повноваженнями з передачі у власність або в користування для всіх потреб, земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності в межах області. Ст.123 ЗК України передбачений порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування, а для ведення фермерського господарства - з урахуванням особливостей, встановлених Законом України «Про фермерське господарство». Вказаною статтею передбачено, що надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною [PERSON] Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування. Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі: надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення; формування нової земельної ділянки (крім поділу та обєднання). Надання у користування земельної ділянки, зареєстрованої в Державному земельному кадастрі відповідно до Закону України "Про Державний земельний кадастр", право власності на яку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, без зміни її меж та цільового призначення здійснюється без складення документації із землеустрою. При цьому відповідно до вимог ч. 2 ст.134 ЗК України не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них у разі, зокрема, передачі громадянам земельних ділянок для ведення фермерського господарства. Дійсно, 14.10.2014 року до Головного управління надійшли звернення громадянина [PERSON] з приводу надання в оренду земельних ділянок на території Гонтовоярської сільської ради Валківського району Харківської області, в тому числі і земельної ділянки площею 10,9548 га з кадастровим номером 6321282000:02:000:0335. До заяви громадянином долучені наступні документи: копія витягу із Державного земельного кадастру - копія витягу із Державного реєстру прав; копія паспорту та ідентифікаційного коду; обґрунтування розмірів земельної ділянки з урахуванням перспектив діяльності фермерського господарства; викопіювання з кадастрової карти (плану); копія диплому про освіту. За результатами розгляду даного клопотання та додатків, доданих до нього Головним управлінням Держземагентства у Харківській області було прийнято наказ №3048-СГ від 12.11.2014 року, яким надана в оренду [PERSON] земельна ділянка площею 10,9548 га за рахунок земель державної власності сільськогосподарського призначення, зареєстрована у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за державою Україна в особі Головного управління Держземагентства у Харківській області. Отже, [PERSON] звернувся до належного органу виконавчої влади - Головного управління Держземагентства у Харківській області, яке відповідно до ст.122 ЗК України було наділене повноваженнями з передачі у власність або в користування для всіх потреб, земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності в межах області. Головним управлінням у межах наданої йому компетенції, у строки та у спосіб визначені законодавством було розглянуто звернення [PERSON] щодо надання в оренду вказаної у позовній заяві земельної ділянки. За результатами розгляду заяв [PERSON] передбачених законодавством підстав для відмови Головним управлінням у наданні останньому в оренду земельної ділянки площею 10,9548 га не було. Звертає увагу суду на те, що оскаржуваним наказом Головного управління №3048-СГ від 12.11.2014 року [PERSON] передано в оренду дві земельні ділянки. При цьому законність надання іншої земельної ділянки площею 16,1716 га позивачем в даному випадку не оскаржується. Вважає позовні вимоги стосовно визнання протиправним наказу Головного управління №3048-СГ від 12.11.2014 року в цілому безпідставними, так як у позовній заяві взагалі відсутнє правове обґрунтування щодо незаконності надання [PERSON] іншої земельної ділянки площею 16,1716 га. Стосовно посилання [PERSON] на те, що оскаржуваним наказом Головного управління порушено його право користування земельною ділянкою, яке посвідчено державним актом Б №074159, вказує, що на підтвердження таких доводів позивачем не надано жодного доказу. Укладення договору оренди земельної ділянки із земель державної або комунальної власності відповідно до вимог статті 16 Закону України «Про оренду землі» і здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування - орендодавця, прийнятого у порядку, передбаченому Земельним кодексом України або за результатами аукціону. Орендодавцями земельних ділянок, що перебувають у державній власності, за вимогами статті є органи виконавчої влади, які відповідно до закону передають земельні ділянки у власність або користування. У відповідності до вимог ЗК України та ЗУ «Про оренду землі», Головним управлінням Держземагентства у Харківській області в межах наданих повноважень та за взаємною згодою сторін на підставі наказу №3048-СГ від 12.11.2014 року було укладено договір оренди земельної ділянки площею 10,9548 га з кадастровим номером 6321282000:02:000:0335, який відповідає вимогам, викладеним у ЗУ «Про оренду землі», вимогам ч.1 ст. 215, 203 Цивільного законодавства, тому визначені законом підстави для визнання його недійсним в даному випадку відсутні. Представник Валківської райдержадміністрації Харківської області [PERSON], що діє на підставі довіреності, просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Пояснив, що спірна земельна ділянка відносно якої вимагається позивачем [PERSON] скасування рішень органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, а також Державних актів на право власності на земельні ділянки та визнання недійсним договору оренди є ділянкою сільськогосподарського призначення загальною площею 24,57 га з земель запасу, державної форми власності, яка розташована на території Гонтовоярської сільської ради Валківського району Харківської області за межами населених пунктів. Підставою для прийняття оспорюваного рішення Валківською районною радою від 08.12.1998 року за № 29 слугували наступні документи, а саме: [PERSON] перевірки стану використання земель фермерського господарства Шана (голова фермерського господарства гр. [PERSON]А.) Гонтово-Ярської сільської ради від 08.10.1998 р.; висновок Валківського районного відділу земельних ресурсів по використанню земель фермерським господарством Шана (голова [PERSON]А.) Гонтово-Ярської сільської ради від 09.10.1998 р.; лист начальника Валківського районного відділу земельних ресурсів [PERSON] від 29.10.1998 р.; лист Валківської районної державної адміністрації від 25.11.1998 р. № 652. Як вбачається з акту перевірки стану використання земель ФГ Шана від 08.10.1998 р. складеного в присутності [PERSON], про що свідчить його підпис в даному акті, на момент проведення перевірки позивач використовував надану йому земельну ділянку не за цільовим призначенням, нераціонально, що призвело до погіршення стану земель, зниження їх родючості. У даному [PERSON] також зазначено, що до [PERSON] вже приймалися міри адміністративного впливу була винесена вказівка головного державного інспектора по використанню та охороні земель Валківського району [PERSON] від 24.07.1998 р. з встановленням місячного терміну до 24.08.1998 р. для усунення порушень. Потім у зв'язку з не усуненням порушення у вказаний термін був складений протокол про порушення земельного законодавства від 24.08.1998 р. з наданням додаткового місячного терміну для усунення виявлених порушень. Дане порушення не було усунуте і після додаткового місячного строку. В акті також було зазначено про клопотання перед районною державною адміністрацією питання щодо подальшого припинення права постійного користування земельною ділянкою площею 24,57 га [PERSON] [PERSON] був підписаний [PERSON], яким останній засвідчив свою згоду з даним актом, і був обізнаним про можливість припинення права постійного користування земельною ділянкою, що ставить в свою чергу під сумнів той факт, що [PERSON] дізнався про припинення права постійного користування земельною ділянкою лише в травні 2015 року, як вказує у позовній заяві. 09.10.1998 року Валківським районним відділом земельних ресурсів по використанню земель ФГ Шана (голова [PERSON]А.) було складено висновок, згідно якого на підставі ст.ст.27, 29 ЗК України вважають за доцільне припинити право користування земельною ділянкою наданою [PERSON] для ведення селянського (фермерського) господарства загальною площею 24, 57 га. Валківська районна державна адміністрація направила лист від 25.11.1998 р. № 625 до голови Валківської районної ради, згідно якого запропонувала на черговій сесії районної ради розглянути питання вилучення землі у фермерського господарства Шана (голова [PERSON] А.), розташованої на території Гонтово-Ярської сільської ради та передачею відповідної земельної ділянки до земель запасу. Таким чином, на думку представника відповідача, рішенням Валківської районної ради IV сесії XXIII скликання від 08.12.1998 року було припинено право постійного користування земельною ділянкою фермерським господарством Шана (голова [PERSON] А.) у відповідності до ст.ст.27,29 ЗК України від 18.12.1990 року (в редакції від 22.06.1993р.). На виконання рішення районної ради земельна ділянка загальною площею 24.57 га. у тому числі: ріллі 24,48 га, розташована на території Гонтовоярської сільської ради Валківського району Харківської області за межами населених пунктів була повернена до земель запасу державної форми власності. На час дії повноважень щодо розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності Валківською райдержадміністрацією частину з вказаної земельної ділянки було передано у власність громадянам, які є відповідачами по даній справі (надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства з земель запасу сільськогосподарського призначення і затверджено документацію, надано дозвіл на винесення земельних ділянок в натурі (на місцевості), та надано дозвіл на виготовлення державних актів на право власності на землю). Впродовж 2009-2011 років на виконання розпоряджень голови Валківської райдержадміністрації №100 від 18.02.2009 р., №101 від 18.02.2009 р., №102 від 18.02.2009 р. та №254 від 17.04.2009 р. ХРФ ДП «Центр-ДЗК» та Управлінням Держкомзему у Валківському районі [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] були видані та зареєстровані Державні акти на право власності на землю. Про те, що [PERSON] був обізнаний про припинення права користування земельною ділянкою наданою йому для ведення селянського (фермерського) господарства свідчить також лист Валківської районної державної адміністрації від 15.05.2012 р. за вих. №01-46/1258, адресований сільському голові Гонтовоярської сільської ради [PERSON], згідно якого робоча група райдержадміністрації з питань раціонального та ефективного використання земельних ресурсів та запобігання порушень земельного законодавства на території Валківського району розглядала 19.04.2012 р. питання безпідставного використання [PERSON] земельної ділянки, на яку право постійного користування було припинено в 1998 році за рішенням Валківської районної ради. В ході даного засідання встановлено, що ФГ Шана в Управлінні Держкомзему у Валківському районі не обліковується, частина земель, яка використовувалась ФГ Шана, вже передана у приватну власність громадянам на підставі рішень райдержадміністрації. Запрошений на засідання представник ФГ Шана проінформований, що [PERSON] необхідно до 10.05.2012 р. подати до районної державної адміністрації відповідні документи для оформлення належним чином земельної ділянки із земель сільськогосподарського призначення для ведення фермерського господарства. Згідно листа Гонтовоярської сільської ради № 343 від 08.09.2012 року на імя начальника Валківського відділення Нововодолазької МДПІ [PERSON] слідує, що 19.12.2005 року [PERSON] за власним бажанням призупинив діяльність ФГ Шана, незважаючи на той факт, що рішенням Валківської районної ради № 29 від 08.12.1998 р. Про припинення права користування земельними ділянками для ведення фермерських господарств, було припинено право користування землею ФГ Шана в зв'язку з нецільовим та нераціональним використанням земельних ділянок, що призвело до значного їх забур'янення, а також незважаючи на надання земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства громадянам, на які вони виготовили Державні акти. На думку представника відповідача, факт призупинення діяльності ФГ Шана суперечить рішенню Валківської районної ради № 29 від 08.12.1998 р. Про припинення права користування земельними ділянками для ведення фермерських господарств, яким припинено право користування землею ФГ Шана, а також суперечить вимогам чинного цивільного законодавства про непорушність права власності, оскільки частина землі, що була в користуванні ФГ Шана була передана у приватну власність громадянам для ведення особистого селянського господарства і використовувалася ними. З метою з'ясування юридичних підстав призупинення діяльності ФГ Шана Валківською райдержадміністрацією було направлено лист сільському голові Гонтовоярської сільської ради № 01-32/816 від 05.04.2016 р., у відповіді якого зазначено, що дата 19.12.2005 року є орієнтовною (відомості взяті з державної реєстраційної служби) і те, що саме з цієї дати ФГ Шана призупинило діяльність. Враховуючи дану інформацію, представник відповідача вважає, що призупинення діяльності ФГ Шана є безпідставним, оскільки [PERSON] був обізнаний про припинення права користування земельною ділянкою площею 24,57 га, що підтверджується у [PERSON] перевірки стану використання земель ФГ Шана (голова ФГ [PERSON]А.) Гонтовоярської сільської ради, де наявний підпис [PERSON] Крім того, як зазначено в даному листі, 07.07.2008 року [PERSON] знову відновив діяльність ФГ Шана продовжуючи використовувати землі у повному обсязі включно ті, що передані у власність іншим особам. З метою роз'яснення обставин про юридичні підстави відновлення діяльності ФГ Шана Валківською райдержадміністрацією було направлено лист сільському голові Гонтовоярської сільської ради № 01-32/816 від 05.04.2016 р., згідно відповіді якого, юридичні підстави факту відновлення діяльності ФГ Шана 07.07.2008 р. не були відомі, так як вказані землі знаходяться за межами населеного пункту, а отже механізм щодо розпорядження та контролю за їх використанням до компетенції ради не належить. При цьому, у даному листі Гонтовоярської сільської ради зазначено, що за даними бухгалтерського обліку ради починаючи з 2009 року до місцевого бюджету почав надходити фіксований сільгоспподаток, що, на думку представника відповідача, свідчить про те, що [PERSON] до 2009 року не здійснював користування земельною ділянкою, наданою йому у постійне користування для ведення ФГ Шана шляхом видачі Державного акту на право користування землею, оскільки не здійснював сплату фіксованого сільгоспподатку. Про те, що гр. [PERSON] вже не мав права постійного користування земельною ділянкою площею 24.57 та, розташованою на території Гонтовоярської сільської ради Валківського району Харківської області, на думку представника відповідача, підтверджується виданим наказом Головного управління Держземагенства у Харківській області № 3048-СГ від 12.11.2014 р. про передачу в оренду земельних ділянок гр. [PERSON] З урахуванням викладеного, представник відповідача вважає, що позивач був обізнаний про припинення права постійного користування земельною ділянкою та мав обєктивну можливість знати про обставини порушення його прав, тому враховуючи положення ч.1 ст. 257 ЦК України пропустив строк позовної давності, який відповідно до правової позиції Постанови Верховного Суду України № 6-152цс14 від 29.10.2014 року має відраховуватись від дня об'єктивної можливості особи знати про порушення її прав, а отже від дня винесення рішення Валківською районною радою № 29 від 08.12.1998 року. Представник Валківської районної ради Харківської області [PERSON], що діє на підставі довіреності, просила розгляд справи проводити за її відсутності на підставі наявних у справі доказів. Відповідач [PERSON] позов не визнав, пояснив, що відкрив фермерське господарство, щоб взяти земельну ділянку в користування для ведення селянського (фермерського) господарства, яку запропонували взяти на території Ковязької та Гонтовоярської ради. Знав, що ця земельна ділянка раніше була передана в користування [PERSON], але тривалий час останній нею не користувався. Вважає, що не може бути відповідачем у справі, оскільки, як добросовісний набувач використовує надану в оренду земельну ділянку протягом 2-х років. Крім того, обробляє всі земельні ділянки, виділені іншим відповідачам у власність, хоча без оформлення відповідних договорів. За 2 роки використання привів земельні ділянки в придатний стан, в звязку з чим поніс значні витрати з метою підвищення їх родючості. При оформленні договору оренди також поніс витрати при виготовленні технічної документації. Відомо, що раніше до сільської ради надходило багато нарікань з приводу не обробітку даних земельних ділянок. Представник відповідача [PERSON] адвокат [PERSON], що діє на підставі договору про надання юридичної допомоги вказав, що позов не підлягає задоволенню, оскільки при наданні в оренду земельної ділянки сторонами дотримано передбачену законом процедуру. Судове рішення не є підставою для скасування договору оренди та позбавлення [PERSON] права оренди земельної ділянки. Якщо в даному випадку в порушенні прав [PERSON] винні органи державної влади, то вони повинні відповідати за позовом. Відповідач [PERSON] позов не визнав, пояснив, що приватизував земельну ділянку в 2009 році із земель запасу. Відповідач [PERSON], яка також приватизувала сусідню земельну ділянку, є його бабою, яка померла 11.09.2012 року. На даний час він оформляє спадщину після її смерті, в звязку з чим використовує надану їй у власність земельну ділянку. Знав, що колись даними земельними ділянками користувався [PERSON] Посилаючись на хвилювання, просив надати йому додатковий час для обґрунтування заперечень щодо позовних вимог, в тому числі з використанням правової допомоги. В наступні судові засіданні відповідач [PERSON] не зявився, кожного разу посилаючись на обставини щодо причин неявки, які визнані судом не поважними. Залучений до участі у справі в якості його представника адвокат [PERSON], що діє на підставі доручення, вказав, що позов не підлягає задоволенню, оскільки позивачем не доведено, що саме виділена [PERSON] земельна ділянка раніше була в користуванні [PERSON] Позивач був ознайомлений з рішенням про припинення його права користування його земельною ділянкою, про що свідчить його підпис. Згідно податкових документів він не використовував земельні ділянки до 2009 року. Вважає, що в даному випадку позов не підлягає задоволенню в звязку зі спливом позовної давності, яку слід відраховувати з дня прийняття рішення райрадою 08.12.1998 року. Наполягав, що земельна ділянка передавалась [PERSON] у відповідності до закону. Відповідачі [PERSON] і [PERSON] в судове засідання не зявилися, причину неявки суду не повідомили, заяву про розгляд справи за їх відсутності не направили. Зі згоди позивача, з думкою якого погодилися інші учасники судового розгляду, справу вирішено за їх відсутності. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, допитавши свідків, дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно Державного акту на право користування землею серії Б № 074159, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право користування землею за № 31, виданого виконавчим комітетом Валківської районної (міської) [PERSON] народних депутатів трудящих у 1993 році, [PERSON] надано у постійне користування для ведення селянського (фермерського) господарства земельну ділянку у розмірі 24,57 га, розташовану за адресою: с. Гонтів Яр Валківського району Харківської області. Відповідно до ст. 7 Земельного кодексу України від 18 грудня 1990 року (чинному на момент видачі [PERSON]) (далі - ЗК України) користування землею може бути постійним або тимчасовим. Постійним визнається землекористування без заздалегідь установленого строку. У постійне користування земля надається [PERSON] народних депутатів із земель, що перебувають у державній власності: громадянам України для ведення селянського (фермерського) господарства, особистого підсобного господарства. Відповідно до ст. 22, ч.1 ст.23 Земельного кодексу України від 18 грудня 1990 року право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільським, селищними, міськими, районними [PERSON] народних депутатів. Право постійного користування земельною ділянкою [PERSON] підтверджується державним актом та технічним звітом, який включає в себе і каталог координат висновок начальнику відділу земельних ресурсів Валківського району по складу та повноті матеріалів для видачі державного акту на право користування землею. Відповідно до п. 5, 7 ч. 1 ст. 27 ЗК України право користування земельною ділянкою чи її частиною припиняється у разі: нераціонального використання земельної ділянки, використанні землі не за цільовим призначенням. Відповідно до ч. 6 ст. 27 ЗК України припинення права користування землею у випадках, передбачених п. 5-9 ч. 1 цієї статті, в разі незгоди землекористувача провадиться у судовому порядку. Відповідно до змісту ст. 27, ст. 29 Земельного кодексу України (в редакції на момент прийняття рішення органом місцевого самоврядування) припинення права власності на землю або права користування земельною ділянкою у разі добровільної відмови власника землі або землекористувача провадиться за його заявою на підставі рішення відповідної [PERSON] народних депутатів. У разі виявлення випадків використання землі не за цільовим призначенням, нераціонального використання або способами, що призводять до зниження родючості ґрунтів і забруднення, систематичного невнесення платежів за землю органи державного контролю за використанням і охороною земель або фінансові органи письмово попереджають власників землі і землекористувачів про необхідність усунення цих порушень у місячний строк. Якщо порушення у цей час не будуть усунуті, на винних накладається адміністративне стягнення у встановленому порядку і надається додатково місячний строк для усунення порушень. Якщо порушення і в цей строк не будуть усунуті, вказані органи передають відповідній місцевій [PERSON] народних депутатів або власнику землі, який надав земельну ділянку в користування, акт і свій висновок про необхідність припинення права на земельну ділянку. [PERSON] народних депутатів на підставі одержаних матеріалів через уповноважені ним органи звертаються з позовом до суду, арбітражного суду про припинення права власності на земельну ділянку. Згідно із ст. 103 ЗК України земельні спори розглядаються місцевими [PERSON] народних депутатів, судом, арбітражним судом або третейським судом у порядку, встановленому цим Кодексом та іншими актами законодавства України. Рішенням IV сесії ХХІІІ скликання Валківської районної ради Харківської області № 29 від 08.12.1998 року припинено право користування земельною ділянкою, виділеною для ведення фермерських господарств, площею 24,57 га, в тому числі ріллі 24,48 га, наданою фермерському господарству «Шана» (голова [PERSON]П.) Гонтовоярської сільської ради. Вказане рішення винесено на підставі висновку Валківського районного відділу земельних ресурсів по використанню земель ФГ Шана (голова [PERSON]П.) від 09.10.1998 року, складеного начальником відділу з урахуванням [PERSON] перевірки комісією стану використання земель фермерським господарством Шана (голова [PERSON]П.) та прийнято рішення про доцільність припинення на підставі ст.ст.27, 29 ЗК України права користування земельною ділянкою наданою [PERSON] для ведення селянського (фермерського) господарства загальною площею 24, 57 га. Згідно даного [PERSON] на момент перевірки встановлено, що земельна ділянка використовується не за цільовим призначенням, не раціонально, заросла бурянами. В 1998 році всі землі, надані для ведення фермерського господарства практично не використовувались земельна ділянка не зорана, на задискована, не ведеться боротьба з бурянами, що призводить до погіршення стану земель, зниження їх родючості. Головним державним інспектором по користуванні та охороні земель Валківського району 24.07.1998 року було винесено вказівку із встановленням місячного терміну для усунення порушень, після чого в звязку з не усуненням порушень у вказаний термін 24.08.1998 року складено протокол про порушення земельного законодавства, а 08.09.1998 року винесено постанову про накладення штрафу з наданням додаткового місячного строку для усунення порушень, але порушення усунуті не були. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що з 1993 року по 2010 рік працював головою Гонтовоярської сільської ради Валківського району Харківської області. До 2001 року сільська рада видавала місцевим жителям земельні ділянки для огородництва, будівництва та ведення особистого підсобного господарства, які були вилучені на підставі рішення райради та передачі до земель запасу. В даному випадку земельні ділянки сільським жителям надавалися просто так, а іншим на підставі договору. Ніяких проблем не виникало, оскільки люди сплачувавли податок до сільської ради. Щодо виділу земельних ділянок юридичним особам рішення приймала районна рада. [PERSON] була виділена земельна ділянка для створення фермерського господарства, яку він з 1993 року по 1996 рік обробляв, оскільки потім бачив на ній буряни, в звязку з чим земельною ділянкою користувались інші люди, хоча підтвердити доказами не зміг. Звернув увагу суду, що дана земля з самого початку була дуже малопродуктивною, не родючою. Підтвердив, що дійсно приймав участь в Комісії при складенні [PERSON] про забурянення земельної ділянки [PERSON] Позивача при цьому не було, але його викликали на засідання комісії, так як особисто передавав повідомлення батькові позивача. Про рішення районної ради про повернення наданої позивачу земельної ділянки до земель запасу на території сільської ради йому стало відомо від працівників райради. Самого рішення сільська рада не отримувала, він особисто, як голова сільради, його не бачив. Пропонували людям дані ділянки під огороди, але вони відмовлялися, оскільки на землі нічого не родило. Крім того, повідомив, що [PERSON] зробив в селі дорогу, відремонтував дитячий садок за власні кошти. Свідок [PERSON] пояснила, що з весни 1997 року працювала землевпорядником Гонтовоярської сільської ради Валківського району Харківської області. Землі запасу сільської ради виділяли людям для користування під огороди. Земля [PERSON] не оброблялася, була забурянена, в звязку з чим комісією було складено [PERSON] в кабінеті начальника землеустрою після візуального огляду поля. Чи був присутній при цьому [PERSON], не памятає. Коли районна рада передала виділену йому землю в землі запасу сільської ради, почали видавати ділянки людям під огороди. Пояснити, які обставини свідчили про те, що земельна ділянка використовується [PERSON] не за цільовим призначенням, не раціонально, не змогла. Ст.144 Конституції України передбачає, що органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обовязковими до виконання на відповідній території. Рішення органів місцевого самоврядування з мотивів їх невідповідності Конституції чи законам України зупиняються у встановленому законом порядку з одночасним зверненням до суду. Ст. 23 Земельного кодексу України від 18 грудня 1990 року (втратив чинність 1 січня 2002 року після набрання чинності Земельним кодексом України від 25 жовтня 2001 року) передбачала, що право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними [PERSON] народних депутатів. Відповідно до положень ст.48 ЗУ «Про власність» від 7 лютого 1991 року № 697X11 (втратив чинність 20 червня 2007 року) захист права власності здійснюється судом, арбітражним судом або третейським судом. Положення щодо захисту права власності поширюються також на особу, яка хоча і не є власником, але володіє майном на праві постійного користування або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором. Ця особа має право на захист свого володіння також від власника. Згідно ст. 49 цього Закону володіння майном вважається правомірним, якщо інше не буде встановлено судом, арбітражним судом, третейським судом. Громадянин у відповідності до ст.51 даного Закону не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку поза його волею інакше, як на підставі рішення суду, у випадках, передбачених законодавчими актами України. Відповідно до ст.2 ЗУ «Про селянське (фермерське) господарство» від 20 грудня 1991 року № 2009X11 (втратив чинність 1 серпня 2003 року після набрання чинності Законом України від 19 червня 2003 року «Про фермерське господарство») фермерське господарство могло бути створено однією особою або родичами (включаючи далеких родичів), які обєдналися для роботи в цьому господарстві. Державний акт на право приватної власності на землю або Державний акт на право постійного користування землею видавався на імя голови селянського (фермерського) господарства. Відповідно до ст. 5 даного Закону земельні ділянки для ведення селянського (фермерського) господарства виділялись громадянам із земель запасу, а також земель, вилучених у сільськогосподарських товариств і наданих фермерським господарствам у постійне успадковуване користування чи оренду або переданих у приватну власність. Згідно зі ст. 7 Закону члени колективних сільськогосподарських підприємств та інших сільськогосподарських кооперативів, працівники сільськогосподарських акціонерних товариств, які побажали вести селянське (фермерське) господарство, мали право за рішенням відповідної місцевої ради отримати земельні ділянки у розмірі, який відповідав їхній частці у колективному сільськогосподарському підприємстві (кооперативі, акціонерному товаристві). Виділенню підлягали земельні ділянки, вилучені із земель зазначених підприємств (кооперативів, акціонерних товариств), або земельні ділянки із земель запасу. Ст.17 Закону передбачає, що володіння, користування та розпорядження майном здійснювалося членами селянського (фермерського) господарства за взаємною домовленістю. Положення ст. 59 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21 травня 1997 року № 280/97ВР передбачають, що акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку. В Рішенні Конституційного Суду України № 7рп/2009 від 16 квітня 2009 року (Справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) зазначено, що в Конституції України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність (стаття 3). Органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними особами (стаття 74 Закону «Про місцеве самоврядування в Україні»). Таким чином, органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, повязані з реалізацією певних субєктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і субєкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. [PERSON] є «гарантією стабільності суспільних відносин» між органами місцевого самоврядування і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення. Ненормативні правові акти органу місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому вони не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що районна рада не мала повноважень втручатися у використання [PERSON] земельної ділянки за винятком випадку визнання такого використання незаконним відповідно до процедури, встановленої ст.49 ЗУ «Про власність». Доводи, наведені радою в обгрунтування скасування рішення, не становили законну підставу для позбавлення позивача права користування земельною ділянкою. Прийняття Рішення IV сесії ХХІІІ скликання Валківської районної ради Харківської області № 29 від 08.12.1998 року не відповідає вимогам ст.59 ЗУ «Про місцеве самоврядування», а отже, було незаконним. Доказів, які б свідчили про скасування Державного акту на право користування землею серії Б № 074159, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право користування землею за № 31, виданого виконавчим комітетом Валківської районної (міської) [PERSON] народних депутатів трудящих у 1993 році, суду не надано. Положеннями ст.1 Протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод від 20.03.1952 року встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Рисовський проти України» скасування рішення від 1993 року державним органом саме по собі не позбавило чинності належного позивачу Державного акта на право користування землею. Тому неясно, чи становило це скасування «позбавлення» власності в розумінні ст.1 Першого протоколу. Проте ця дія, яка фактично анулювала юридичну підставу, на якій виникло первісне право заявника на землю, становила втручання в зазначене право. У будь-якому випадку, в контексті цієї справи застосовуються ті самі принципи, незалежно від того, чи становило відповідне втручання «позбавлення власності», чи ні. Зокрема, щоб відповідати Конвенції, цей захід повинен бути законним і спрямованим на досягнення справедливого балансу між інтересами суспільства та інтересами заявника. Аналізуючи відповідність мотивування скасування Конвенції, суд підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обовязок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси. Принцип «належного урядування», як правило, не повинен перешкоджати державним органам, виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість. Будь-яка інша позиція була б рівнозначною санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам. З іншого боку, потреба виправити минулу «помилку» не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу. Як вбачається із наданих доказів, на підставі розпорядження Валківської районної державної адміністрації № 100 від 18.02.2009 р. «Про передачу гр. [PERSON] у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства на території Гонтовоярської сільської ради» [PERSON] була передана у власність земельна ділянка загальною площею 1,95 га за рахунок земель запасу сільськогосподарського призначення на території Гонтовоярської сільської ради. Згідно розпорядження Валківської районної державної адміністрації № 101 від 18.02.2009 р. «Про передачу гр. [PERSON] у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства на території Гонтовоярської сільської ради» [PERSON] передано у власність земельну ділянку загальною площею 2,0 га за рахунок земель запасу сільськогосподарського призначення (ріллі) для ведення особистого селянського господарства на території Гонтовоярської сільської ради. На підставі розпорядження Валківської районної державної адміністрації № 102 від 18.02.2009 р. «Про передачу гр. [PERSON] у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства на території Гонтовоярської сільської ради» [PERSON] було передано у власність земельну ділянку загальною площею 2,0 га за рахунок земель запасу сільськогосподарського призначення (ріллі) для ведення особистого селянського господарства на території Гонтовоярської сільської ради. Згідно розпорядження Валківської районної державної адміністрації № 254 від 17.04.2009 р. «Про передачу гр. [PERSON] у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства на території Гонтовоярської сільської ради» [PERSON] була передана у власність земельна ділянка загальною площею 2,0 га за рахунок земель запасу сільськогосподарського призначення (ріллі) для ведення особистого селянського господарства на території Гонтовоярської сільської ради. Відповідно до Наказу Головного управління Держземагенства у Харківській області № 3048/СГ від 12.11.2014 року [PERSON] надано в оренду для ведення фермерського господарства строком на 49 років земельну ділянку державної власності сільськогосподарського призначення, сільськогосподарські угіддя (рілля), розташовану за межами населених пунктів Гонтово-Явірської сільської ради на території Валківського району Харківської області, площею 10,9548 га із кадастровим № 6321282000:02:000:0335, зареєстровану у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 05.11.2014 року (реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 494328163212). Сторони в судовому засіданні підтвердили, що земельні ділянки були надані відповідачам із земель запасу, які були вилучені із використання [PERSON] на підставі рішення IV сесії ХХІІІ скликання Валківської районної ради Харківської області № 29 від 08.12.1998 року. зазначені обставини підтверджуються даними технічного звіту та поясненнями свідків. Порушення земельного законодавства при наданні земельних ділянок відповідачам підтверджується положеннями п.8 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами України земельного законодавства при розгляді цивільних справ» №7 від 16.04.2004 р., згідно якого «Рішення органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування перерозподілити землю інакше після встановлення меж земельних ділянок у натурі (на місцевості), одержання власником або землекористувачем документів, що посвідчують право на них, та державної реєстрації, не може бути підставою для припинення права власності на земельну ділянку або права користування земельною ділянкою як повністю, так і частково, оскільки визначений статтями 140, 141 ЗК перелік підстав для цього є вичерпним». Відповідно до п. 11 Постанови розглядаючи позови про захист прав власників земельних ділянок і землекористувачів (про усунення перешкод у користуванні ними тощо), суд має перевіряти законність рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки іншій особі без вилучення (викупу) її в позивача в установленому порядку і за наявності для цього підстав ухвалювати рішення про його недійсність. Згідно ч.1 ст.155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Ч.2 ст.158 ЗК України передбачає, що виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян. Відповідно до положень ч.5 ст. 116 ЗК України земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом. Згідно ч.2 ст.152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Зі змісту ч.3 ст.152 ЗК України слідує, що захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав; визнання права, визнання угоди недійсною, визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; застосування інших, передбачених законом, способів. Ст.16 ЦК України встановлю, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обовязку в натурі; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. У рішенні Європейського суду з прав людини в справі «East/West Alliance Limited» проти України» суд наголошує на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним. Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля. Суд також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар. Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved