Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-04 00:00:00

До Рівненського міського суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про звернення стягнення на заставне майно . Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав зазначених в позові та просить суд їх задоволити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні заявлений позов визнав та не заперечив проти його задоволення. Оцінюючи пояснення представників сторін, долучені надані в справі докази, встановлені обставини, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення за наступних підстав. Судом встановлено що, 05 березня 2014 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики грошових коштів. Відповідно до пункту 1.1 укладеного договору, позикодавець передав для позичальника, а позичальник отримав безвідсоткову грошову позику в сумі 110 000 гривень, яку зобов'язується повернути позикодавцю на умовах та в строки встановлені договором. Згідно пункту 2.1 договору, позика надається позичальнику з терміном користування до 12 березня 2014 року. Згідно пунктів 3.1., 3.2. договору, позикодавець передав повністю всю грошову суму для позичальника в розмірі визначеному в пункті 1.1. цього договору в момент його підписання, а позичальник підписанням вказаного договору підтверджує факт отримання грошових коштів від позикодавця в повному розмірі. Позика надана шляхом передачі коштів в готівковій формі з рук позикодавця в руки позичальника. Як встановлено в судовому засіданні, в договорі позики сторони погодили, що позика повертається шляхом передачі готівки із рук позичальника в руки позикодавця. На підтвердження повернення позики позичальником є власноручно написана розписка зі сторони позикодавця та передана для позичальника в момент повернення коштів. Однак як встановлено та підтверджено представниками сторін, відповідач, в супереч взятого на себе зобов»язання повернути грошові кошти, отримані від позивача в позику, по даний час не виконав та ухиляється від їх повернення. Крім того, з метою забезпечення виконання зобов'язань за договором позики, 07 березня 2014 року між сторонами було укладено договір застави транспортного засобу, який посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за № 168. Згідно пункту 1.1. договору застави, для забезпечення повного і своєчасного виконання заставодавцем боргових зобов'язань визначених у п. 2 договору, заставодавець цим надає Заставодержателю в заставу предмет застави, визначений у пункті 3 договору. Відповідно до пункту 2.1. договору застави, застава за договором забезпечує вимоги заставодержателя щодо сплати заставодавцем кожного і всіх його платіжних зобов'язань у такому розмірі, у такій валюті, у такий строк і в такому порядку, як встановлено в договорі позики, зі всіма змінами та доповненнями до нього, включаючи також ті, що можуть бути укладені сторонами в майбутньому. Зокрема, застава за договором забезпечує виконання таких вимог заставодержателя: заставодавець зобов'язаний повністю повернути заставодержателю суму отриманої позики не пізніше строків, встановлених договором позики. Сума позики складає 110 000 грн. Пунктом 2.1.3 договору застави сторони погодили, що на дату укладення договору розмір боргових зобов'язань становить 110 000 грн. Згідно пункту 3.1. договору застави, предметом застави є: автомобіль: марки «Mercedes-Benz» модель 614, тип - автобус-D пасажирський 1999 року випуску, колір - білий, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER]. Право власності заставодавця на предмет застави підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER], виданим ВРЕР ДАІ м. Рівне УДАІ УМВС України в Рівненській області 21.08.2012 року Відповідно до пункту 3.5. договору застави, заставна вартість предмету застави за домовленістю сторін складає 110 000 грн. 00 коп. Відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. У відповідності до положень ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст.527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором чи законом. Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Статтею 612 Цивільного кодексу України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов'язання у встановлений договором строк. Згідно ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватись неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Відповідно до ст. 572 ЦК України та ст. 1 Закону України «Про заставу», застава - це спосіб забезпечення зобов'язань, якщо інше не встановлено законом. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника. Відповідно до ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст. 590 ЦК України заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави у разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про заставу», заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. При частковому виконанні боржником забезпеченого заставою зобов'язання застава зберігається в початковому обсязі. Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави. Відповідно до пункту 6.1 договору застави, за рахунок предмета застави заставодержатель може задовольнити в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, вимоги зазначені в ньому. Згідно пункту 6.2 договору застави, заставодержатель має право задовольнити із вартості предмета застави всі фактичні вимоги негайно після виникнення будь-якої із обставин. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Стаття 19 Закону України «Про заставу», за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначаються на момент фактичного задоволення. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано. Статтями 25, 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет застави в рішення суду зазначається спосіб реалізації предмета застави шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї із процедур, передбачених ст. 26 цього Закону, яка передбачає передачу рухомого майна, що є предметом забезпечувального обтяження, у власність обтяжувана в рахунок виконання забезпеченого обтяженням зобов'язання в порядку, встановленому цим Законом. Згідно положень ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові Стаття 15 ЦПК України надає кожній особі право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Таким чином, враховуючи вищевикладене, вимоги позивача про звернення стягнення в рахунок погашення заборгованості за договором на предмет застави є обґрунтованими відповідно до чинного законодавства та доведеними доказами в справі. Судові витрати в сумі підтверджені доказами, в порядку ст.88 ЦПК України, покладаються на відповідача . На підставі викладеного, ст.ст. 16, 526, 527, 530, 590, 1050, 1054 ЦК України, ст..ст. 19, Зокону України "Про заставу", ст.ст. 25, 26 ЗУ "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень",

Outcome: approved