Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-15 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. 23\~грудня 2019\~року [PERSON] звернувся до\~суду з\~позовною заявою\~до [PERSON] \~про поділ\~майна подружжя,\~яку в\~процесі розгляду\~справи уточнив,а саме просив суд визнати спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] житловий будинок літ. «А» з господарськими будівлями та спорудами: житлова прибудова літ. «А-1», сіни літ. «а», ганок літ. «а2», сарай літ. «Б», сарай літ. «В», погріб літ. «Г», вбиральню літ. «Д», душ літ. «Е», навіс літ. «Ж», сарай літ. «И», огорожу №1-3 за адресою: [ADDRESS] ; визнати за ним в порядку розподілу спільного сумісного майна подружжя право власності на Ѕ частину житлового будинку літ. «А» з господарськими будівлями та спорудами: житлова прибудова літ. «А-1», сіни літ. «а», ганок літ. «а2», сарай літ. «Б», сарай літ. «В», погріб літ. «Г», вбиральню літ. «Д», душ літ. «Е», навіс літ. «Ж», сарай літ. «И», огорожу №1-3 загальною площею 60,5 кв.м., житловою площею 37,2 кв.м. за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позову посилався на те, що він з 28.02.1981 року перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] . В провадженні Київського районного суду м. Харкова перебуває цивільна справа №953/25340/19 про розірвання шлюбу. В період перебування у шлюбі в них народились сини [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Вказав, що під час шлюбу за їх спільні кошти було придбано майно, що належить їм на праві спільної сумісної власності, а саме: житловий будинок літ. «А» з господарськими будівлями та спорудами: житлова прибудова літ. «А-1», сіни літ. «а», ганок літ. «а2», сарай літ. «Б», сарай літ. «В», погріб літ. «Г», вбиральню літ. «Д», душ літ. «Е», навіс літ. «Ж», сарай літ. «И», огорожу №1-3 загальною площею 60,5 кв.м., житловою площею 37,2 кв.м. за адресою: [ADDRESS] . Зазначений житловий будинок був придбаний за договором купівліпродажу №246 від 17 травня 1993 року на ім`я його дружини [PERSON] у продавця [PERSON] за 1\~050\~000,00 карбованців. Договір купівліпродажу від 17.05.1993 року був підписаний та зареєстрований на об`єднаній Харківській товарносировинній біржі «Україна» за №246. Враховуючи наведене, спірний житловий будинок був придбаний спільно з дружиною під час перебування у зареєстрованому шлюбі, а тому йому належить 1/2 частки наведеного будинку. Також, з матеріалів інвентаризаційної справи вбачається, що житлова площа будинку складає 37,2 кв.м., загальна площа -60,5 кв.м. Відповідно до інформаційної довідки №01/16 від 16.12.2019 року, виданої ПП «Агенство нерухомості «АСТ» вартість житлового будинку за адресою: [ADDRESS] складає 720\~000,00 грн. З врахуванням наведеного, вартість 1/2 частки наведеного будинку складає 360\~000,00 грн. ІІ. Процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Сенаторова В.М. від 26 грудня 2019 року провадження по цивільній справі відкрито, ухвалено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою судді Сенаторова В.М. від 26 грудня 2019 року заяву позивача про забезпечення позову задоволено частково. Ухвалою судді Сенаторова В.М. від 25 лютого 2020 року клопотання представника позивача про витребування доказів задоволено. Рішенням Вищої Ради правосуддя №848/0/15-20 від 26.03.2020 року [PERSON] звільнено з посади судді Київського районного суду м. Харкова у зв`язку з поданням заяви про відставку. Після проведення\~повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями на підставі п.2.3.50 Положень про автоматизовану систему документообігу суду згідно протоколу від 08.04.2020 року справу №953/25345/19\~передано на розгляд судді Київського районного суду м. Харкова Якуші Н.В. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 14 липня 2020 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. ІІІ. Пояснення учасників справи в судовому засіданні. Позивач [PERSON] в судовому засіданні просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, не заперечував проти винесення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, причини неявки суду не повідомила, була повідомлена належним чином про час і місце судового розгляду справи, про що свідчать оголошення розміщені на сайті Судової влади та зворотні повідомлення в матеріалах справи, заперечень не надала. Таким чином, суд вважає, що відповідач не з`явилась в судове засідання без поважних причин, причину неявки суду не повідомила, про час і місце судового засідання була повідомлена належним чином . Відповідно до ч. 4\~ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ч.2 ст.43 ЦПК України відповідач зобов`язаний добросовісно здійснювати процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, що відповідно до принципу юридичної визначеності, як складової частини конституційного принципу верховенства права, зобов`язує відповідача самостійно цікавитися перебігом розгляду судом пред`явленого до нього позову. Тривала відсутність такого інтересу з боку відповідача свідчить про його небажання захищати свої процесуальні права. Відповідно до ч.1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чинному повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи те, що клопотань від учасників справи матеріали справи не містили, а також з огляду на строки розгляду справи, та те, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд дослідив матеріали та докази, які були своєчасно долучені сторонами, та встановив наступне. ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебували у шлюбі, зареєстрованому 28 лютого 1981 року Московським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 287 (свідоцтво про шлюб видане повторно серії [NUMBER] від 10 січня 2020 року). . Відповідно до договору купівліпродажу №246 від 17.05.1993 року [PERSON] придбала у власність у [PERSON] житловий будинок літ. «А» з господарськими будівлями та спорудами: житлова прибудова літ. «А-1», сіни літ. «а», ганок літ. «а2», сарай літ. «Б», сарай літ. «В», погріб літ. «Г», вбиральню літ. «Д», душ літ. «Е», навіс літ. «Ж», сарай літ. «И», огорожу №1-3 за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер 246. Вартість будинку склала 1050 000 карб. На виконання ухвали про витребування доказів від 25.02.2020 року до суду з КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» ХМР надійшла копія інвентаризаційної справи №395 на житловий будинок [ADDRESS] . В матеріалах інвентарної справи міститься копія договору купівліпродажу №246 від 17.05.1993 року, відповідно до якого [PERSON] є власником спірного будинку. Відповідно до технічної характеристики житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , будинок складається з: житлового будинку літ. «А» з господарськими будівлями та спорудами: житлова прибудова літ. «А-1», сіни літ. «а», ганок літ. «а2», сарай літ. «Б», сарай літ. «В», погріб літ. «Г», вбиральню літ. «Д», душ літ. «Е», навіс літ. «Ж», сарай літ. «И», огорожу №1-3. V. Норми права, що підлягають застосуванню.\~\~ Згідно з частиною третьою\~статті 3 ЦПК України\~провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Відповідно до\~ст.4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною 3\~ст.12 ЦПК України\~визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини,на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень,крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до вимог ч.3\~ст.368 ЦК України\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 2\~ст.372 ЦК України\~встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Статтею 60 СК України\~встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 1\~ст.61 СК України\~встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Статтею 163 СК України\~встановлено,\~що дружина\~та чоловік\~мають рівні\~права на\~володіння,\~користування і\~розпоряджання майном,\~що належить\~їм на\~праві спільної\~сумісної власності,\~якщо інше\~не встановлено домовленістю між ними. Частиною 1\~ст. 69 СК України\~встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. Частинами 1, 2\~ст.70 СК України\~встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку. Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована, один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт в судовому порядку. При цьому тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції спільної сумісної власності майна, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Статтею 71 СК України\~встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22\~постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 р. N 11). Зі змісту п. п. 23, 24\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»\~вбачається,\~що вирішуючи\~спори між\~подружжям про\~майно,\~необхідно встановлювати\~обсяг спільно\~нажитого майна,\~наявного на\~час припинення\~спільного ведення\~господарства,\~з`ясовувати\~джерело і\~час його\~придбання.\~Спільною сумісною\~власністю подружжя,\~що підлягає\~поділу можуть\~бути будь-які\~види майна,\~незалежно від\~того,\~на ім`я\~кого з\~подружжя вони\~були придбані\~чи внесені\~грошовими коштами,\~якщо інше\~не встановлено\~шлюбним договором\~чи законом.\~До складу\~майна,\~що підлягає\~поділу включається\~загальне майно\~подружжя,\~наявне у\~нього на\~час розгляду\~справи,\~та те,\~що знаходиться\~у третіх\~осіб.\~При поділі\~майна враховуються\~також борги\~подружжя та\~правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. VІ. Позиція\~ суду та висновки суду за результатами розгляду справи. Аналізуючи наведених вище норми законодавства України, дає підстави для висновку про те, що майно, яке набуте подружжям під час перебування у шлюбі, є об`єктом права спільної сумісної власності цього подружжя та у випадку вирішення питання про його розподіл підлягає поділу між сторонами у рівних частках. Враховуючи, що спірний будинок набутий сторонами за час шлюбу, то такий є об`єктом спільної сумісної власності подружжя сторін, у зв`язку з чим суд доходить висновку про його поділ між сторонами, виходячи з правил рівності часток подружжя в спільному майні, визнавши за позивачем право власності на 1/2 частку житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції того, що майно не належить до спільної сумісної власності, покладається на того з подружжя, який її спростовує (постанова Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі\~\~ № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18). Доказів про наявність підстав для відступлення від засад рівності часток подружжя не надано, а тому суд дійшов висновку про поділ спірного майна між сторонами саме виходячи з правил рівності часток подружжя в спільному майні. З урахуванням встановлених обставин справи, суд прийшов до висновку про задоволення позову в повному обсязі, як такого, що знайшов своє підтвердження в ході судового розгляду.

Outcome: approved