Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідача публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" в особі Тернопільської обласної дирекції про визнання недійсними окремих положень кредитного договору, посилаючись на те, що 11 травня 2007 року між ним та відповідачем укладено кредитний договір №014/0025/82/31597, за умовами якого банк надав йому кредит в сумі 150 000 доларів США строком до 10 травня 2017 року із сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 13.75% річних. Даний кредит йому надано на споживчі цілі, а саме - придбання будинку за адресою: [ADDRESS], який ним передано у заставу банку. Відповідно до п.10.1 кредитного договору, у разі несвоєчасного виконання грошового зобов'язання він, як позичальник, зобов'язався сплачувати пеню в розмірі 0.5% від суми простроченого платежу за кожен календарний день прострочення. Таким чином, розмір пені у разі несвоєчасного виконання зобов'язання становить 182.5 % річних. Вважає даний пункт кредитного договору несправедливим та просить визнати його недійсним. Представник позивача [PERSON] [PERSON] в судове засідання не з»явився, подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав повністю із мотивів, викладених у позові. Представник відповідача Міщишин А.В. в судове засідання не з»явився, подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності та невизнання позову. Дослідивши та оцінивши докази у справі, суд встановив 11 травня 2007 між ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" та [PERSON] укладено кредитний договір № 014/0025/82/31597, згідно з п.1.1 якого банк надав позичальнику кредит в сумі 150 000 доларів США терміном до 10 травня 2017 р. для придбання нерухомості, а позичальник зобов'язався належним чином використати та повернути кредитору суму отриманого кредиту, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісії та виконати всі інші зобов»язання в порядку та в строки, передбачені договором. Згідно з ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу. Частиною 1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Зі змісту ч.2 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» випливає, що продавець послуг не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими, а умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є дисбаланс договірних прав та обов'язків споживача. Згідно з ст.18 ч.3 Закону України «Про захист прав споживачів» до несправедливих умов договору віднесено, зокрема, умову про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад 50% вартості продукції) у разі невиконання ним зобов'язань за договором. Частиною 5 цієї ж статті передбачено, що якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Відповідно ч.1 ст.627 ЦК України сторони є вільні в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вигом вказаного кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв, ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Таким чином, вимога врахування принципу розумності є прямою вимогою законодавства до договору. З огляду на зазначені норми права сума неустойки (штрафу, пені), яка передбачається у договорі, повинна бути розумною, а недотримання принципу розумності при укладанні договору може бути підставою для визнання договору недійсним. Законом України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» передбачено, що пеня повинна становити не більше подвійної облікової ставки НБУ. Враховуючи викладені обставини та зважаючи на те, що п.10.1 кредитного договору передбачено сплату пені за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань в розмірі 0.5% в день, що дорівнює 182.5% річних, що не відповідає розумності та перевищує межу, встановлену ч.3 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів», а тому даний пункт договору слід визнати недійсним. На підставі наведеного,

Outcome: approved