Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-05 00:00:00

Позивач [PERSON] у лютому 2021 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про встановлення порядку користування земельною ділянкою, в якому просив встановити порядок користування земельною ділянкою, яка належить йому та [PERSON] у домоволодінні [ADDRESS] між позивачем та відповідачем; виділити [PERSON] у користування в домоволодінні [ADDRESS] 443 кв.м або 0,0443 га, відповідно до кадастрового номера 5310137000:15:013:0117; частину цієї земельної ділянки площею 333 кв.м або 0,0333 га, яка рішенням суду виділена [PERSON] , залишити йому. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що йому на праві власності належить 4/5 частина житлового будинку та господарських споруд [ADDRESS] , а відповідачу - 1/5 частина. Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку від 25.05.2010 року, який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, кадастровий номер земельної ділянки 5310137000:15:013:0117, позивачу та відповідачу на праві спільної сумісної власності належить 0,0776 га. Частка позивача складає 443/776, що відповідає площі 443 кв.м або 0,0443 га, а відповідача - 333/776, що складає площу 333 кв.м або 0,0333 га. Згідно рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 11.09.2020 року та додаткового рішення цього ж суду від 07.12.2020 року, за [PERSON] визнано в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , право власності на 1/5 частину житлового будинку [ADDRESS] та на 1/5 частину земельної ділянки, розмір якої складає 0,0333 га, що знаходиться за вищевказаною адресою. Висновком судового експерта №32 від 16.06.2020 року визначено частки співвласників житлового будинку по [ADDRESS] , які складають: [PERSON] - 4/5; [PERSON] (померлий) - 1/5. В дослідній частині висновку експерта визначено розподіл земельної ділянки, площею 0,0776 кв.м , що розташована по [ADDRESS] між співвласниками та визначені частки: у [PERSON] - 443/776, що складає площу 443 кв.м або 0,0443 га, у [PERSON] - 333/776, що складає площу 333 кв.м або 0,0333 га. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, надав заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутність, позов підтримує. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] у судове засідання не з`явилися, представник надав заяву про розгляд справи у його відсутність та про визнання позову у повному обсязі. Суд, у відповідності до вимог ст.211 ЦПК України, вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників справи, на підставі наявних у справі даних і доказів. Фіксація судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 11.09.2020 року та додаткового рішення цього ж суду від 07.12.2020 року, за [PERSON] визнано в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , право власності на 1/5 частину житлового будинку [ADDRESS] та на 1/5 частину земельної ділянки, розмір якої складає 0,0333 га, що знаходиться за вищевказаною адресою (а.с.36-41).. Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку від 25.05.2010 року, який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, кадастровий номер земельної ділянки 5310137000:15:013:0117, позивачу та відповідачу на праві спільної сумісної власності належить 0,0776 га. Частка позивача складає 443/776, що відповідає площі 443 кв.м або 0,0443 га, а відповідача - 333/776, що складає площу 333 кв.м або 0,0333 га. Частиною першою статті 88 ЗК України передбачено, що володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюється за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Відповідно до частин першої та третьої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Між сторонами виник спір щодо порядку користування земельною ділянкою, на якій розташований житловий будинок, який належить сторонам на праві спільної часткової власності. За змістом частини першої статті 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Частинами першою та другою статті 120 ЗК України передбачено, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Згідно до частини другої статті 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушень не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 19 постанови від 16 квітня 2004 року № 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", у справах за позовом учасників спільної власності на землю про встановлення порядку володіння й користування спільною земельною ділянкою, на якій розташовані належні їм жилий будинок, господарські будівлі та споруди, суд з`ясовує і враховує можливість нормального користування будинком і здійснення догляду за ним, розташування господарських будівель, споруд, необхідність зведення будівель, розташування плодово-ягідних насаджень співвласників, можливість проходу з вулиці на подвір`я тощо. Враховуються також вимоги санітарних правил і правил протипожежної безпеки. При пред`явленні вимог кожним з учасників спільної власності про встановлення порядку користування спільною земельною ділянкою суд може залишити в спільному користуванні лише ділянки, роздільне користування якими встановити неможливо. Наведене стосується також випадків, коли належні особам на праві спільної власності жилий будинок, господарські будівлі та споруди розташовані на земельній ділянці, яка знаходилася в їх користуванні до її приватизації або за договором оренди. Отже, при вирішенні спору, визначаючи варіанти користування земельною ділянкою, суд повинен виходити з розміру часток кожного зі співвласників на нерухоме майно, наявності порядку користування земельною ділянкою, погодженого власниками або визначеного на підставі відповідного договору, оформленого у встановленому законом порядку. Якщо суд установить, що співвласники визначили порядок користування й розпорядження земельною ділянкою, для зміни якого підстав немає, він ухвалює рішення про встановлення саме такого порядку. Якщо ж погодженого або встановленого порядку користування земельною ділянкою немає, то суд установлює порядок користування земельною ділянкою з дотриманням часток кожного співвласника у нерухомому майні та забезпеченням вільного користування кожним зі співвласників належним йому майном. Відповідно до роз`яснень, наданих судам у пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", зазначено, якщо до вирішення судом спору між співвласниками жилого будинку розмір часток у спільній власності на земельну ділянку, на якій розташовані будинок, господарські будівлі та споруди, не визначався або вона перебувала у користуванні співвласників і ними не було досягнуто угоди про порядок користування нею, суду при визначенні частини спільної ділянки, право на користування якою має позивач (позивачі), слід виходити з розміру його (їх) частки у вартості будинку, господарських будівель та споруд на час перетворення спільної сумісної власності на спільну часткову чи на час виникнення останньої. Висновком судового експерта №32 від 16.06.2020 року визначено частки співвласників житлового будинку по [ADDRESS] , які складають: [PERSON] - 4/5; [PERSON] (померлий) - 1/5. В дослідній частині висновку експерта визначено розподіл земельної ділянки, площею 0,0776 кв.м , що розташована по [ADDRESS] між співвласниками та визначені частки: у [PERSON] - 443/776, що складає площу 443 кв.м або 0,0443 га, у [PERSON] - 333/776, що складає площу 333 кв.м або 0,0333 га (а.с.15-25). З урахуванням встановленого та положень вказаних вище норм суд дійшов висновку щодо визначення порядку користування земельною ділянкою між співвласниками, згідно позовних вимог [PERSON] .. Під час розгляду справи судом не встановлено обставин, які б свідчили про порушення прав відповідача у зв`язку з визначенням такого порядку користування земельною ділянкою, і таких відповідачем не наведено. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з врахуванням досліджених обставин справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] у повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved