Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з зазначеним позовом, в якому просить позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітньої дочки [PERSON], [INFO]; стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітньої [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини усіх видів доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на користь особи чи установи, яка у подальшому буде здійснювати догляд за нею. В обґрунтування позову вказала, що її дочка, [PERSON], померла [INFO] року, а онука [PERSON] упродовж тривалого часу проживає разом з нею. Позивач доглядає за онукою, створила усі умови для її нормального проживання та розвитку. Батько дитини самоусунувся від виконання батьківських обов'язків, тривалий час з дочкою не проживає, у її вихованні участі не бере, розвитком та станом її здоров'я не цікавиться, будь-якої допомоги на утримання дитини не надає. Також позивач вказала, що [PERSON] не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно малолітньої дочки, про що написав нотаріально завірену заяву. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Представник виконкому Житомирської міської ради як органу опіки та піклування у судовому засіданні просив позбавити відповідача батьківських прав. Відповідач в судове засідання не з'явився, у відповідності до ч. 5 ст.74 ЦПК України належним чином повідомлявся про час і місце розгляду справи. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відсутності відповідача та представника позивача, що відповідає вимогам ст. 224 та ч. 2 ст. 158 ЦПК України. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне. Судом встановлено, що батьками малолітньої [PERSON] є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження (повторне) серія [NUMBER] від 20.08.2014 р. (а.с. 3). Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 13.02.2017 р. [PERSON], матір малолітньої [PERSON], померла [INFO] року (а.с.4). Згідно копії довідки КП «ВЖРЕП №13» від 21.02.2017 року вбачається, що власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] (а.с.5). Діти - [PERSON] та [PERSON] зареєстровані в [ADDRESS] (а.с. 6). На підставі виконавчого листа Коростишівського районного суду Житомирської області від 10.12.2014 року з [PERSON] на користь [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 800 грн. щомісячно, починаючи з 06.11.2014 року і до досягнення дитиною повноліття тобто до [INFO] року (а.с.9). Довідкою №1203 від 13.12.2016 року підтверджується той факт, що [PERSON] дійсно не отримувала аліменти з [PERSON] (а.с.8). Заявою від 20.02.2017 року, завіреною приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу [PERSON], [PERSON], з особистих міркувань та за власним бажанням, відмовляється від своєї малолітньої дочки - [PERSON], [INFO] та не заперечує проти встановлення опіки над нею іншим громадянином (а.с. 7). Згідно зі ст.18, 19 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави - учасниці зобов'язані вживати усіх необхідних законодавчих та інших заходів з метою захисту дитини від усіх форм фізичного та психологічного насильства, образи чи зловживань, відсутності піклування чи недбалого і брутального поводження або експлуатації з боку батьків чи будь-якої іншої особи. Відповідно до вимог ст.ст. 150, 155, 180 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, що є найважливішими обов'язками матері і батька, а також повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. У Постанові Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківський прав" від 30 березня 2007 року зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Відповідно до висновку виконавчого комітету Житомирської міської ради як органу опіки та піклування (рішення міськвиконкому від 07 червня 2017 року №527) [PERSON] самоусунувся від виконання батьківських обов'язків, тривалий час з дочкою не проживає, у вихованні [PERSON] участі не бере, її розвитком, станом здоров'я не цікавиться, матеріальної, будь-якого іншого виду допомоги на утримання дитини не надає, тому виходячи з інтересів дитини, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дочки [PERSON], [INFO]. Із роз'яснень, викладених у п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року за № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" вбачається, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті споріднення з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи. Враховуючи, що у судовому засіданні було доведено відповідними доказами, що відповідач [PERSON] належним чином не виконує свої батьківські обов'язки відносно малолітньої дочки [PERSON], [INFO] року, не надає матеріальної допомоги на утримання доньки, не турбувався про її, при цьому відсутні докази у підтвердження того, що відповідач цього не робить з поважних причин, тому суд вважає, що [PERSON] злісно ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків, а також враховуючи, що характер поведінки останнього до доньки не змінився і після пред'явлення даного позову, суд, виходячи з найвищих інтересів дитини, вважає виправданим застосування такого крайнього заходу, як позбавлення відповідача батьківських прав. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. За змістом ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти присуджуються від дня пред'явлення позову. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини, з урахуванням вимог ст.182 Сімейного Кодексу України, в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку щомісяця, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь особи чи установи, яка в подальшому буде здійснювати догляд за нею, до її повноліття. Крім того, відповідно до статті 88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню судові витрати, що складаються з судового збору в дохід держави за вимогу про стягнення аліментів у сумі 640 грн. 00 коп., оскільки позивач в силу закону звільнена від їх сплати, а також судового збору за вимогу про позбавлення батьківських прав на користь позивача у сумі 640 грн. 00 коп., понесені позивачем при подачі позову.

Outcome: approved