Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-07 00:00:00

Заявник звернувся до суду з даною заявою, якою просить встановити факт належності [PERSON] , яка померла [INFO] правовстановлюючого документу- Свідоцтва про право власності на житловий будинок за номером [ADDRESS] , виданий Барахтівською сільською радою 27.03. 1993 року. В обґрунтування вказаних вимог заявник зазначає, що [INFO] померла бабуся заявника - [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина на житловий будинок за номером [ADDRESS] та земельної ділянки площею - 0,650 га для обслуговування даного будинку. Спадкоємицею зазначено майна є лише вона. Але при оформленні документів було виявлено, що в свідоцтві про право власності на житловий будинок невірно вказано ім`я її бабусі, помилково записано " [PERSON] ", замість правильного імені " [PERSON] ". Заявник в судове засідання з`явилася, подавши до суду заяву, в якій просила здійснювати розгляд справи у її відсутність, викладені в заяві вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Зацікавлені особи в судове засідання не з`явились, надійшли листи в яких просять суд розглядати справу у відсутність представників. Судом встановлено, що як вбачається із свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] померла [INFO] . Відповідно до матеріалів копії спадкової справи №11/2012, заведеної після померлої [PERSON] , заявник [PERSON] є єдиною спадкоємицею. Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від19.11.2013 р., справа № 755/21994/13-ц, встановлено факт належності [PERSON] , яка померла [INFO] правовстановлюючого документу - Державного акту серії І-КВ №041339-10871 на право власності на землю площею 0,65 га, за адресою: [ADDRESS] , виданого Барахтівською сільською радою від 25.12.1997 року. Звернувшись до Васильківської районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, [PERSON] отримала лист про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину за законом до майна померлої [PERSON] , в зв`язку з тим, що свідоцтві про право власності на житловий будинок невірно вказано ім`я [PERSON] . Згідно з частиною першою ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 статті 77 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Як роз`яснено в п.12 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Справи про спадкування суди розглядають за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права та обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження з`ясується, що має місце спір про право, суд залишає заяву без розгляду та роз`яснює заявникові, що він має право звернутися до суду з позовом на загальних підставах (постанова Верховного Суду від 22 квітня 2020 року у справі № 200/14136/17 (провадження № 61-15965св19). Досліджені докази вказують на те, що у правовстановлюючому документі, а саме у Свідоцтва про право власності на житловий будинок за номером [ADDRESS] , виданий Барахтівською сільською радою 27.03.1993 року, який виданий на ім`я « [PERSON] », допущено помилку у написанні ім`я власника земельної ділянки, усунення якої є неможливим в позасудовому порядку, тому наявними є підстави для встановлення факту, що має юридичне значення. Встановлення факту належності вказаного документу має для заявника юридичне значення, а саме для оформлення право власності, а відтак суд вважає заяву заявника обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Враховуючи викладене, на підставі Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 « Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» та

Outcome: approved