Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-11 00:00:00

Позивач [PERSON] (далі - позивач) звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до Боярської міської ради Київської області (далі - відповідач) про встановлення факту належності [PERSON] , яка померла [INFO] , свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , державного акту на право приватної власності на землю площею 3,2464 га, серії ІІ-КВ № 026382, кадастровий номер земельної ділянки 3222483600:06:007:5004; визнання за [PERSON] в порядку спадкування за заповітом права власності на земельну ділянку площею 3,2464 га, кадастровий номер 3222483600:06:007:5004, що належала померлій [PERSON] (в державному акті [PERSON] ) згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-КВ № 026382. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що [INFO] померла [PERSON] , про що в Книзі реєстрації смертей зроблено відповідний актовий запис за № 12 видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . На випадок смерті [PERSON] було складено заповіт, посвідчений Княжицькою сільською радою Києво-Святошинського району Київської області 30.11.1998 року за реєстровим №98, за умовами якого все своє майно спадкодавець заповіла [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , в рівних частках кожному. Таким чином, згідно ст. 1223 Цивільного кодексу України спадкоємці за заповітом мають право на успадкування майна, що належало померлій [PERSON] . 05 липня 2005 року до Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори Київської області за № 511 надійшла заява від імені [PERSON] про прийняття спадщини за вищезазначеним заповітом. На підставі цієї заяви заведено спадкову справу №302/2005 до майна померлої [INFO] [PERSON] . 03 жовтня 2009 року за вх. №897/2-15 надійшла заява від імені [PERSON] про те, що спадщину, яка залишилися після смерті [PERSON] , в установлений законом строк він не прийняв, до суду із заявою для продовження строку для прийняття спадщини звертатися не буде. 14 жовтня 2009 року за реєстровим № 1-2365 Києво-Святошинською районною державною нотаріальною конторою на ім`я [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок [ADDRESS] . 28 серпня 2020 року до Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори Київської області за № 1224 надійшла додаткова заява від [PERSON] про видачу йому, як рідному онуку померлої [INFO] [PERSON] , свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 3,2464 га, кадастровий номер - 3222483600:06:007:5004, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Княжицької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії державним нотаріусом Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори від 28 серпня 2020 року за № 2073/02-31 [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 3,2464 га, кадастровий номер 3222483600:06:007:5004 у зв`язку з тим, що державний акт про право приватної власності на землю серії ІІ-КВ №026382, кадастровий номер 3222483600:06:007:5004, видано на ім`я [PERSON] , в той час як спадкодавицею є [PERSON] . Також спадкоємцем не надано документів, що підтверджують родинні стосунки між ним та [PERSON] , що не дає можливості встановити те, що заявник є рідним онуком померлої. Враховуючи наведене, позивач звернувся з позовом до суду. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24.12.2020 року відкрито провадження у цивільній справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07.04.2021 закрито підготовче провадження, призначено справу до розгляду по суті на 12.05.2021. 12.05.2021 представник позивача через канцелярію Києво-Святошинського районного суду Київської області подав заяву (клопотання) про розгляд справи за відсутності позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач в судове засідання 12.05.2021 не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином. Суд, встановивши обставини справи, перевіривши їх доказами, яким надана оцінка в їх сукупності, дослідивши письмові докази, оцінивши їх у сукупності, приходить до таких висновків. 05 липня 2005 року до Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори Київської області за № 511 надійшла заява від імені [PERSON] про прийняття спадщини за вищезазначеним заповітом. На підставі цієї заяви заведено спадкову справу № 302/2005 до майна померлої [INFO] [PERSON] . 03 жовтня 2009 року за вх. №897/2-15 надійшла заява від імені [PERSON] про те, що спадщину, яка залишилися після смерті [PERSON] , в установлений законом строк він не прийняв, до суду із заявою для продовження строку для прийняття спадщини звертатися не буде. 14 жовтня 2009 року за реєстровим № 1-2365 Києво-Святошинською районною державною нотаріальною конторою на ім`я [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок [ADDRESS] . 28 серпня 2020 року до Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори Київської області за № 1224 надійшла додаткова заява від [PERSON] про видачу йому, як рідному онуку померлої [INFO] [PERSON] , свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 3,2464 га, кадастровий номер - 3222483600:06:007:5004, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Княжицької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії державним нотаріусом Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори від 28 серпня 2020 року за № 2073/02-31 [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 3,2464 га, кадастровий номер 3222483600:06:007:5004 у зв`язку з тим, що державний акт про право приватної власності на землю серії ІІ-КВ №026382, кадастровий номер 3222483600:06:007:5004, видано на ім`я [PERSON] , в той час як спадкодавицею є [PERSON] . Також спадкоємцем не надано документів, що підтверджують родинні стосунки між ним та [PERSON] , що не дає можливості встановити те, що заявник є рідним онуком померлої. Відповідно до пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, зокрема суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем. Причинами неможливості встановлення факту належності правовстановлюючого документу особі та виправлення відповідних помилок в позасудовому порядку є смерть [PERSON] , тобто відсутня можливість здійснити дії по внесенню відповідних виправлень у документ - державний акт на право власності на земельну ділянку 3,2464 га, серії ІІ-КВ № 026382. Також позивач посилається на те, що причинами неможливості встановлення факту належності правовстановлюючого документу особі та виправлення відповідних помилок в позасудовому порядку є відповідні зміни до законодавства щодо реєстрації права власності громадян на нерухоме майно, якими ліквідовано інститут видачі правовстановлюючих документів на нерухоме майно, зокрема державних актів на право власності на земельні ділянки, тому відповідно відсутня можливість вносити відповідні зміни до правовстановлюючих документів. Так, Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України № 537 від 9 вересня 2013 року скасовано накази Державного комітету України із земельних ресурсів від 22 червня 2009 року № 325 "Про затвердження Інструкції про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою", зареєстрований у Міністерстві юстиції України 06 серпня 2009 року за № 735/16751, та від 30 серпня 2010 року № 631 "Про затвердження Змін до Інструкції про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою", якими передбачалася видача нових державних актів (на ім`я спадкодавця) взамін зіпсованого, втраченого на запит нотаріуса. У зв`язку з набранням чинності з 1 січня 2016 року нової редакції Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», якою, зокрема затверджено Порядок державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, законодавством України не передбачено видачу свідоцтв про право власності на нерухоме майно. Таким чином, ліквідація інституту існування правовстановлюючих документів на нерухоме майно, у вигляді державних актів на право власності на земельні ділянки, а також смерть фізичної особи на яку дане майно було зареєстровано, позбавляє можливості спадкоємців внести відповідні виправлення у правовстановлюючі документи на спадкове майно та встановити факт належності правовстановлюючого документа померлій особі, окрім як в судовому порядку. Відповідно до змісту Листа Верховного Суду України від 01 січня 2012 року «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Так, причиною розбіжності в написані прізвища померлої [PERSON] в свідоцтві про смерть та у державному акті на право власності на земельну ділянку є те, що [PERSON] перебувала в незареєстрованому шлюбі з громадянином [PERSON] і у зв`язку з цим в деяких документах її прізвище вказувалось як [PERSON] , а в деяких як [PERSON] . Також її ім`я та по батькові записувалось або як [PERSON] або як [PERSON] . Прізвище [PERSON] є дівочим прізвищем померлої [PERSON] , про що свідчить Свідоцтво про народження серії [NUMBER] , яке видано повторно 15 жовтня 1968 року. Так, [PERSON] є онуком [PERSON] , його мати [PERSON] (в деяких документах [PERSON] ), 1940 року народження, є донькою [PERSON] . Проте, згідно інформації Державного архіву Київської області від 22.07.2020 вбачається, що на зберігання до Державного архіву Київської області книги реєстрації актів про народження громадян в с. Жорнівка Києво-Святошинського району за 1940 рік не надходили, тому надати архівну довідку про народження [PERSON] не має можливості. Разом з тим, факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] , а також факт належності [PERSON] державного акта на право приватної власності на землю серії ІІ-КВ №026382 підтверджується зокрема наступними обставинами. Будинковою книгою на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , з якої вбачається, що [PERSON] (в книзі [PERSON] ), 1913 р.н., [PERSON] , 1940 р.н., та [PERSON] , 1963 р.н., проживали спільно в даному будинку. Заповітом, посвідченим Княжицькою сільською радою Києво-Святошинського району Київської області 30.11.1998 року за реєстровим №98, яким [PERSON] вказала одним зі спадкоємцем [PERSON] . Також з державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-КВ №026382 вбачається, що його видано на ім`я [PERSON] , яка мешкає в селі Жорнівка, при цьому [PERSON] також була мешканкою села Жорнівка. Відповідно до додатку до розпорядження Києво-Святошинської районної державної адміністрації № 302 від 22 серпня 2002 року вбачається, що земельну ділянку за № [NUMBER] на схемі поділу земель колективної власності, передано у власність громадянці [PERSON] , яка мешкає в с. Жорнівка. Як зазначає позивач та встановлено судом, згідно інформації виконавчого комітету Княжицької сільської ради Києво-Святошинського району вбачається наступне: 1.Згідно погосподарської книги 1991-1995 років за адресою [ADDRESS] (перейменована на [ADDRESS] були зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] - дочка, [PERSON] , [INFO] - онук, [PERSON] [INFO] - онук, [PERSON] - [INFO] - зять. 2.Згідно погосподарської книги 1996-2000 років за вищевказаною адресою були зареєстровані: [PERSON] [INFO] , [PERSON] , [INFO] - онук, [PERSON] , [INFO] - онук, [PERSON] - правнучка, [PERSON] , [INFO] - правнучка. 3. [PERSON] та [PERSON] , зі слів родичів та сусідів, односельців є однією і тією ж особою. Крім того, згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 12 грудня 2020 року вбачається, що дівочим прізвищем матері позивача [PERSON] було [PERSON] . 28 вересня 1962 року було укладено шлюб між громадянином [PERSON] та [PERSON] . Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] позивача вбачається, що батьками позивача є [PERSON] та [PERSON] Таким чином, баба позивача [PERSON] при народженні мала прізвище [PERSON] , в наступному вона проживала в не зареєстрованому шлюбі з громадянином [PERSON] , тому в селі при отриманні деяких документів її прізвище вказувалось, як [PERSON] . З огляду на викладене суд встановив, що державний акт на право власності на земельну ділянку площею 3,2464 га, серії ІІ-КВ № 026382, належав [PERSON] . Крім того, [PERSON] є рідним онуком [PERSON] . Згідно статті 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), а згідно статті 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкоємцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Згідно частини 5 статті 1268 ЦК України передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Стаття 1223 ЦК України вказує, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 Цивільного кодексу України. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог про встановлення факту належності [PERSON] , яка померла [INFO] , свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , державного акту на право приватної власності на землю площею 3,2464 га, серії ІІ-КВ № 026382, кадастровий номер земельної ділянки 3222483600:06:007:5004; визнання за [PERSON] в порядку спадкування за заповітом права власності на земельну ділянку площею 3,2464 га, кадастровий номер 3222483600:06:007:5004, що належала померлій [PERSON] (в державному акті [PERSON] ) згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-КВ № 026382.

Outcome: approved