Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на дитину, посилаючись на те, що з 18 серпня 2001 року перебуває у зареєстрованому шлюбу з відповідачем. Від шлюбу мають доньку - [PERSON], [INFO]. Спільне життя сторін не склалось, оскільки сімейне життя на протязі останніх років погіршилось, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин вже на протязі двох з половиною років, кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім'ю. На даний час спільного господарства не ведуть, сумісне проживання остаточно припинено, на грунті сімейно-побутових проблем у них розвинулоась неприязнь один до одного, втратили почуття любові один до одного, вважає, що за таких обставин шлюб необхідно розірвати. З моменту припинення шлюбних відносин відповідач не надає матеріальної допомоги ні їй, ні їхній дитині, не приймає участь у її вихованні, а сама утримувати дитину вона не має змоги. Оскільки останнім часом з відповідачем не спілкуються, вона не має достовірних відомостей про його місце роботи, однак їй відомо, що він отримував незначну офіційну зарплату, неодноразово змінював місце роботи, тому вважає, що відповідач має непостійні та нерегулярні доходи, тому є всі підстави визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, а саме: 800 грн. щомісячно з моменту звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі, просила задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомив, заперечень щодо позову не надіслав. Згідно ст. 224 ЦПК України, суд, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що між сторонами укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER], виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Васильківського міського управління юстиції Київської області 18 серпня 2001 року про що складено відповідний запис № 181 (а.с.13). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Васильківського міського управління юстиції Київської області 04 квітня 2002 року (а.с.8). З довідки КП «Комбінат комунальних підприємств м. Василькова» вбачається, що [PERSON] проживає разом з матір'ю [PERSON] в [ADDRESS] (а.с. 15). За змістом ч. 2 ст. 104, ст. 110 Сімейного кодексу (далі - СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як роз'яснено у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року № 11 передбачено, що охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З огляду на викладене, суд, встановивши, що між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і суперечить їхнім інтересам, суд дійшов висновку про те, що збереження сім'ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і може бути розірваним. За змістом ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той з них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 Сімейного кодексу України) і виплачується щомісячно (п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»). Частиною 1 ст. 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до вимог ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Згідно зі ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 Сімейного кодексу України. При визначенні розміру аліментів суд враховує, матеріальне становище позивачки, відсутність доказів того, що відповідач має інших дітей чи непрацездатних осіб, які перебувають на його утриманні, вік дитини, прожитковий мінімум для дітей відповідного віку (1286 грн. 00 коп. для дитини віком від 6 до 18 років), встановлений Законом України "Про Державний бюджет України на 2014 року", те що батьки мають рівні права по утриманню дітей і приходить до висновку про стягнення з позивача на користь відповідача на утримання доньки аліменти у розмірі 650 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду та до досягнення дитиною повноліття.

Outcome: partial