Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-10 00:00:00

КЗ «Вінницька обласна психоневрологічна лікарня ім. акад. О.І.Ющенка» звернувся в суд із заявою про продовження амбулаторної примусової психіатричної допомоги [PERSON], [INFO], проживаючого за адресою: [ADDRESS], яка перебуває на обліку в ВОПНЛ ім. акад. О.І.Ющенка з 2013 року. Заява мотивована тим, що спадковість психічними захворюваннями не обтяжена. Туберкульоз, вірусний гепатит заперечує. Декілька років тому отримав черепно-мозкову травму. Закінчив 9 класів ЗОШ, далі не навчався. Працював на різних роботах. Інвалідності не має. Служив у армії. Одружений, має 2-х дітей. Палить, вживає алкоголь. Вперше психічні розлади з'явились в 2013 році, коли під час нічного чергування став «чути голоси» погрожуючого характеру (загроза матері та батькові убивством). Зі слів матері, зателефонував додому і повідомив, що «бачить багато людей навкруги, які його переслідують і чув, що усю сім'ю знищать», просив щоб вона «повідомила як найбільше людей, тоді їх не вб'ють». Батько забрав його з роботи додому. 09.10.2013 року [PERSON] випив 50 різних пігулок, було блювання, звертався за допомогою в 2-гу міську лікарню. Зі слів матері, госпіталізації не потребував. 10.10.2013 року о 12 годині порізав вени на лівій руці, «швидкою допомогою» доставлений в МКЛ ШМД, де було проведено ПХО рани, накладена асептична пов'язка. Після цього «швидкою допомогою» в супроводі працівників міліції доставлений на лікування в ВОПНЛ, госпіталізований у відділення №13. Згідно запису історії хвороби, 10.10.2013 року о 20.00 год. [PERSON] в стані психомоторного збудження розбив скло, уламками наніс собі порізи на лівому передпліччі. Йому була надана невідкладна допомога, зупинено кровотечу. 11.10.2013 року [PERSON] був переведений на лікування у відділення №7 ВОПНЛ з діагнозом: Гострий поліморфний психотичний розлад із симптомами шизофренії. Суїцидальна спроба. Різані рани передпліччя. 28.11.2013 року був виписаний з покращеннями. В подальшому двічі перебував на лікуванні в ВОПНЛ, після виписки підтримуюче лікування не приймав. Вдома з'явилася тривога, не спав вночі, не випускав рідних з хати говорив, що їх хочуть вбити, ходив по хаті з ножем та сокирою, захищаючи рідних від «нападників». 12.09.2017 року вколов собі галоперидол деканат. 16.09.2017 року в супроводі матері вступив у відділення на лікування, ввечері імпульсивно кинувся у вікно, розбив скло та наніс собі порізи шиї зліва та справа. Був оглянутий хірургом, встановлено діагноз: Колоті рани обличчя скроневої ділянки зліва, ділянки щоки зліва. 30.10.2017 року виписаний з відділення з діагнозом: Параноїдна шизофренія, безперервний перебіг з суїцидальними спробами та помірно вираженим параноїчним типом дефекту. 02.11.2017 року представлений на ЛКК з діагнозом: «Параноїдна шизофренія, безперервний перебіг. Суїцидальні спроби (2013, 2017 р.р.)». Згідно висновку комісії лікарів-психіатрів від 02.11.2017 року (протокол № 101, підтверджено діагноз [PERSON] «Параноїдна шизофренія, безперервний перебіг. Суїцидальні спроби (2013, 2017 р.р.)», за психічним станом рекомендовано призначити амбулаторну примусову психіатричну допомогу без його згоди. Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 16.11.2017 року (справа № 127/23700/17): Призначити [PERSON] амбулаторну психіатричну допомогу в примусовому порядку без його згоди. Пацієнт щомісячно оглядався дільничним лікарем-психіатром в диспансерному відділенні, приймав необхідне підтримуюче лікування. На тлі підтримуючого лікування стан пацієнта покращився (зменшилась тривога, став менш дратівливим, почав краще спати, але у пацієнта не має повного розуміння необхідності постійного прийому підтримуючого лікування). В зв'язку із закінченням терміну АППД 30.04.2018 року [PERSON] був оглянутий на ЛКК в диспансерному відділенні. Діагноз: «Шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу, суїцидальні спроби (2013 р., 2017 р.). Висновок комісії лікарів-психіатрів від 30.04.2018 року (протокол № 33»: діагноз: "Параноїдна шизофренія, безперервний перебіг. Суїцидальні спроби (2013 р., 2017 р.)". За станом психічного здоров'я рекомендовано продовжити амбулаторну примусову психіатричну допомогу. З огляду на зазначене вище Комунальний заклад «Вінницька обласна психоневрологічна лікарня ім. акад. О.І.Ющенка» звернувся до суду з даною заявою. В судовому засіданні представник КЗ «ВОПНЛ ім. академіка О.І.Ющенка» заявлені вимоги підтримав, аргументуючи їх мотивами, викладеними в заяві. Просив заяву задовольнити. Вказав, що пацієнт потребує постійного підтримуючого лікування. Прокурор у судовому засіданні просив суд заяву про продовження амбулаторної примусової психіатричної допомоги [PERSON] без його згоди задовольнити. [PERSON] у судовому засіданні не заперечував щодо задоволення заяви про продовження амбулаторної примусової психіатричної допомоги. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в справі, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з огляду на наступне. Судом встановлено, що 02.11.2017 року представлений на ЛКК з діагнозом: «Параноїдна шизофренія, безперервний перебіг. Суїцидальні спроби (2013, 2017 р.р.)». Згідно висновку комісії лікарів-психіатрів від 02.11.2017 року (протокол № 101, підтверджено діагноз [PERSON] «Параноїдна шизофренія, безперервний перебіг. Суїцидальні спроби (2013, 2017 р.р.)», за психічним станом рекомендовано призначити амбулаторну примусову психіатричну допомогу без його згоди. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 16.11.2017 року надано [PERSON] амбулаторну психіатричну допомогу в примусовому порядку без його згоди. 30.04.2018 року [PERSON] був оглянутий на ЛКК в диспансерному відділенні. Діагноз: «Шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу, суїцидальні спроби (2013 р., 2017 р.). Висновок комісії лікарів-психіатрів від 30.04.2018 року (протокол № 33»: діагноз: "Параноїдна шизофренія, безперервний перебіг. Суїцидальні спроби (2013 р., 2017 р.)". За станом психічного здоров'я рекомендовано продовжити амбулаторну примусову психіатричну допомогу. Пацієнт щомісячно оглядався дільничним лікарем-психіатром в диспансерному відділенні, приймав необхідне підтримуюче лікування. На тлі підтримуючого лікування стан пацієнта покращився (зменшилась тривога, став менш дратівливим, почав краще спати, але у пацієнта не має повного розуміння необхідності постійного прийому підтримуючого лікування). Відповідно до ч. 2 ст. 12 Закону України «Про психіатричну допомогу» амбулаторна психіатрична допомога може надаватися без усвідомленої згоди особи або без згоди її законного представника у разі встановлення у неї тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона завдасть значної шкоди своєму здоровю у звязку з погіршенням психічного стану у разі ненадання їй психіатричної допомоги. Амбулаторна психіатрична допомога особі без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника надається лікарем-психіатром в примусовому порядку за рішенням суду. Згідно ч. 5 ст. 12 Закону України «Про психіатричну допомогу», у разі необхідності продовження надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку понад 6 місяців лікар-психіатр повинен надіслати до суду за місцем проживання особи заяву про продовження надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку. До заяви, в якій повинні бути викладені підстави надання особі амбулаторної психіатричної допомоги без її усвідомленої згоди та без згоди її законного представника, передбачені частиною другою цієї статті, додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обґрунтування про необхідність продовження надання особі такої допомоги. В подальшому продовження надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку проводиться кожного разу на строк, який не може перевищувати 6 місяців. Рішенням Конституційного Суду України від 01.06.2016 положення третього речення частини першої статті 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» у взаємозв'язку з положенням частини другої цієї статті стосовно госпіталізації особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним). Конституційний Суд України зазначив, що до моменту законодавчого врегулювання питання забезпечення судового контролю за госпіталізацією до психіатричного закладу недієздатної особи на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра така госпіталізація можлива лише за рішенням суду. У зв'язку з викладеним, суд вважає, що заяву слід задовольнити, так як [PERSON] потребує психіатричної допомоги. Враховуючи наведене та

Outcome: approved