Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-23 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до ПАТ «Фольксбанк», [PERSON], треті особи: приватний нотаріус ЛМНО [PERSON], [PERSON], в якому просить суд визнати недійсним іпотечний договір від 25 квітня 2008 року, посвідчений приватним нотаріусом ЛМНО [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 2300, укладений між ПАТ «Фольксбанк» та [PERSON] Протокольною ухвалою судового засіданні від 08 травня 2013 року, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, Орган опіки та піклування Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради був залучений до розгляду справи в якості третьої особи. 11 липня 2013 року позивач подав заяву про уточнення позовних вимог, в якій просить суд визнати недійсним Договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], посвідчений приватним нотаріусом ЛМНО [PERSON], зареєстрованому в реєстрі за № 2278 від 25 квітня 2008 року в частині набувача, зазначивши такими [PERSON] та [PERSON]; визнати недійсним Договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], посвідчений приватним нотаріусом ЛМНО [PERSON], зареєстрованому в реєстрі за № 2273 від 25 квітня 2008 року в частині набувача, зазначивши такими [PERSON] та [PERSON]; визнати недійсним Іпотечний договір від 25 квітня 2008 року, посвідчений приватним нотаріусом ЛМНО [PERSON], укладений між ПАТ «ФОЛЬКСБАНК» та [PERSON], згідно якого в іпотеку банку передано квартиру [ADDRESS]; визнати недійсним Іпотечний договір від 25 квітня 2008 року, посвідчений приватним нотаріусом ЛМНО [PERSON], укладений між ПАТ «ФОЛЬКСБАНК» та [PERSON], згідно якого в іпотеку банку передано квартиру [ADDRESS]. 28 травня 2014 року позивач повторно уточнив позовні вимоги, в яких просить визнати недійсним Договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], посвідчений приватним нотаріусом ЛМНО [PERSON], зареєстрованому в реєстрі за № 2278 від 25 квітня 2008 року в частині набувача, зазначивши [PERSON] та [PERSON] набувачами спірної квартири кожним по ? частині такої та визнати за ними право власності; визнати недійсним Договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], посвідчений приватним нотаріусом ЛМНО [PERSON], зареєстрованому в реєстрі за № 2273 від 25 квітня 2008 року в частині набувача, зазначивши [PERSON] та [PERSON] набувачами спірної квартири кожним по ? частині такої та визнати за ними право власності; визнати недійсним Іпотечний договір від 25 квітня 2008 року, посвідчений приватним нотаріусом ЛМНО [PERSON], укладений між ПАТ «ФОЛЬКСБАНК» та [PERSON], згідно якого в іпотеку банку передано квартиру [ADDRESS]; визнати недійсним Іпотечний договір від 25 квітня 2008 року, посвідчений приватним нотаріусом ЛМНО [PERSON], укладений між ПАТ «ФОЛЬКСБАНК» та [PERSON], згідно якого в іпотеку банку передано квартиру [ADDRESS]. В обґрунтування внесеного позову покликається на те, що йому на праві приватної власності належала частка в квартирі [ADDRESS]. Разом із ним співвласниками вказаної квартири була його мати [PERSON], а також [PERSON] та [PERSON] У зв'язку із необхідністю покращення житлових умов було прийнято рішення про продаж належної їм квартири та придбання інших. Вказує, що народився 29 січня 1994 року та станом на 2003 рік йому було 9 років. Вказує, що законодавством передбачено обов'язкову умову укладення правочину щодо нерухомого майна підопічного, а саме наявність згоди органу опіки та піклування, тобто на ім'я підопічного слід придбати майно, що відповідає тому, яке було відчужено. Розпорядженням Сихівської районної адміністрації від 15 вересня 2003 року № 709 його матері - [PERSON], яка є відповідачем по даній справі, - було надано дозвіл на укладення договору купівлі-продажу належної йому частки в квартирі [ADDRESS]. Вказаним розпорядженням було зобов'язано [PERSON] придбати на його ім'я частку в іншій квартирі, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Однак, [PERSON], не придбала на його ім'я частку ні в квартирі, яка розташована за адресою: [ADDRESS], ні в будь-якій іншій квартирі. Як йому стало відомо, відповідачка придбала квартири [ADDRESS] на підставі договорів купівлі-продажу, посвідчених приватним нотаріусом ЛМНО [PERSON] 25 квітня 2008 року. Однак, вказує, що він не є набувачем жодної із зазначених квартир. Просить визнати недійсними договори купівлі-продажу спірних квартир в частині набувача, зазначивши такими його та [PERSON] Крім того, як йому стало відомо в подальшому квартири [ADDRESS] були передані в іпотеку в якості заставного майна, що підтверджується іпотечним договором від 25 квітня 2008 року. Вказує, що для укладення договорів іпотеки слід було отримати його згоду та згоду органу опіки та піклування, чого зроблено не було, а відтак просить позов задоволити та визнати недійсним іпотечний договір від 25 квітня 2008 року. В судовому засіданні представник позивача уточнені позовні вимоги підтримав повністю, надав пояснення, аналогічні до викладених у позовній заяві та просив таку задоволити. Представник відповідача - ПАТ «Фольксбанк» в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив, надав письмові заперечення, в яких вказує, що доводи позивача спростовуються тим, що підставою для визнання недійсним правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені ст.203 ЦК України. Однак, при укладенні оспорюваних договорів були дотримані всі вимоги вищезазначеної статті, оскільки при їх державній реєстрації та нотаріальному посвідченню не вбачалось жодних порушень інтересів [PERSON] Зазначає, що позивач обрав не правильний спосіб захисту свого порушеного права, оскільки органи опіки та піклування зобов'язані здійснювати контроль за додержанням батьками або особами, які їх замінюють, майнових та житлових прав дітей при відчуженні жилих приміщень та купівлі нового майна. Вказує, що житлова квартира [ADDRESS] була відчужена 21 червня 2007 року, хоча в розпорядженні Сихівської районної адміністрації № 709 від 15 вересня 2003 року чітко зазначена вимога щодо надання [PERSON] до органу опіки та піклування в термін до 01 квітня 2003 року договору купівлі-продажу житлової квартири [ADDRESS]. А відтак, вважає, що можна ставити питання про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 21 червня 2007 року, який був укладений на підставі вищевказаного розпорядження. Крім цього, вказує, що подання даного позову свідчить про намагання уникнення звернення стягнення на предмети іпотеки по кредитному договору, укладеному між нею та ПАТ "ФОЛЬКСБАНК" (ПАТ "ВіЕс Банк"), іпотекодержателем яких являється ПАТ «ФОЛЬКСБАНК». Також покликається на те, що враховуючи площу квартири [ADDRESS], позивач може вимагати від [PERSON] право на частку в будь-якій житловій квартирі в розмірі не менше 21 кв.м. житлової площі. При цьому вказує, що незрозуміло, чим обґрунтована позовна вимога позивача щодо визнання його набувачем в житлових квартирах [ADDRESS], враховуючи їх житлову площу. 29 вересня 2014 року представником відповідача були подані додаткові заперечення, яких він покликається на те, що квартиру у [ADDRESS], частка якої належала неповнолітньому [PERSON], було продано 21 червня 2007 року. Тобто на момент продажу квартири розпорядження Сихівської районної адміністрації вже були недійсними та [PERSON] не мала права відчужувати квартиру, частка якої належала малолітньому. Відповідач [PERSON], (явка якої була визнана судом обов'язковою), в судове засідання не з'явилася, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи, а тому суд вважає за можливе розглядати справу у її відсутності, на підставі наявних у справі доказів. Третя особа - приватний нотаріус ЛМНО [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав заяву, в якій вказує, що ним 25 квітня 2008 року за реєстровими №№ 2273, 2278, було посвідчено договори купівлі-продажу квартир [ADDRESS] та іпотечний договір зазначених квартир за реєстровим № 2300. При укладенні вищевказаних договорів покупцем була [PERSON], яка не повідомляла та не подавала розпорядження районної адміністрації щодо залучення неповнолітнього [PERSON], як сторони договору купівлі-продажу квартири для забезпечення його належними житловими умовами. Посвідчення договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] здійснювалось іншим нотаріусом, тому йому невідомо про розпорядження Сихівської районної адміністрації № 709 від 15 вересня 2003 року. Договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], яка зазначена в даному розпорядженні Сихівської районної адміністрації, він не оформляв. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явилася, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи, а тому суд вважає за можливе розглядати справу у її відсутності, на підставі наявних у справі доказів. Представник третьої особи - Органу опіки та піклування Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради в судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Заслухавши пояснення учасників процесу, з'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що 15 вересня 2003 року Сихівською районною адміністрацією було винесене розпорядження, яким дозволено [PERSON] укласти договір купівлі-продажу належної неповнолітньому [PERSON] частки в приватизованій квартирі [ADDRESS] у встановленому законом порядку, у зв'язку із купівлею квартири [ADDRESS]. Вищевказаним розпорядженням також було зобов'язано відповідачку [PERSON] забезпечити неповнолітнього [PERSON] житлом в квартирі, придбаній за новим місцем проживання, у рівних частинах з іншими співвласниками квартири та представити секретарю опікунської ради копію договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] в термін до 01 січня 2004 року (а.с.22). 25 лютого 2004 року Сихівською районною адміністрацією винесено розпорядження № 107 «Про внесення змін до розпорядження голови районної адміністрації від 15 вересня 2003 року № 709», якою вирішено внести зміни до п.п.2.2. вищевказаного розпорядження, а саме: цифри « 01 січня 2004 року» замінити цифрами « 01 липня 2004 року» (а.с.87). Розпорядженням Сихівської районної адміністрації № 938 від 29 жовтня 2004 року «Про внесення змін до розпоряджень голови районної адміністрації від 15 вересня 2003 року № 709 та від 25 лютого 2004 року № 107», було вирішено внести зміни до вищевказаних розпоряджень, а саме: від 15 вересня 2003 року № 709 «Про надання дозволу на укладення договору купівлі-продажу квартири [PERSON]», а саме: у п.1слова «квартира [ADDRESS]» читати «квартири [ADDRESS]»; від 25 лютого 2004 року № 107 «Про внесення змін до розпорядження голови районної адміністрації від 15 вересня 2003 року № 709», а саме: у п.2.2 цифри « 01 липня 2004 року» замінити цифрами « 01 квітня 2005 року» (а.с.86). Таким чином, вищевказаними розпорядженнями Сихівської районної адміністрації було дозволено відповідачу [PERSON] укласти договір купівлі-продажу належної неповнолітньому [PERSON] частки в приватизованій квартирі [ADDRESS] у встановленому законом порядку, у зв'язку із купівлею квартири [ADDRESS]. Вищевказаним розпорядженням також було зобов'язано відповідачку [PERSON] забезпечити неповнолітнього [PERSON] житлом в квартирі, придбаній за новим місцем проживання, у рівних частинах з іншими співвласниками квартири та представити секретарю опікунської ради копію договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] в термін до 01 квітня 2005 року. 21 червня 2007 року між [PERSON], [PERSON], яка діє від свого імені та від імені [PERSON] та від імені свого малолітнього сина [PERSON] та [PERSON] був укладений Договір купівлі-продажу квартири за адресою: [ADDRESS] (а.с.18). Як вбачається із наявної в матеріалах справи Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна № 21486868 від 12 травня 2014 року, сформованої Реєстраційною службою ЛМУЮ, квартира за адресою: [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] (а.с.133-134). Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна № 21486525 від 12 травня 2014 року, сформованої Реєстраційною службою ЛМУЮ, квартира за адресою: [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] (а.с.135). Згідно з ч.3 ст.17 Закону України «Про охорону дитинства», батьки або особи, які їх замінюють, не мають права без дозволу органів опіки і піклування, наданого відповідно до закону, укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню та/або державній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати поділ, обмін, відчуження житла, зобов'язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов'язання. Відповідно до ст.12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб чи безпритульних дітей», держава охороняє і захищає права та інтереси дітей під час вчинення правочинів щодо нерухомого майна. Неприпустиме зменшення або обмеження прав та інтересів дітей під час вчинення будь-яких правочинів щодо жилих приміщень. Органи опіки та піклування здійснюють контроль за дотриманням батьками та особами, які їх замінюють, житлових прав і охоронюваних законом інтересів дітей відповідно до закону. Для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Посадові особи органів опіки та піклування несуть персональну відповідальність за захист прав та інтересів дітей при наданні дозволу на вчинення правочинів щодо нерухомого майна, яке належить дітям. Згідно з ч.ч.2, 3 ст.177 СК України, батьки малолітньої дитини не мають права без дозволу органу опіки та піклування вчиняти такі правочини щодо її майнових прав: укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, в тому числі договори щодо поділу або обміну житлового будинку, квартири; видавати письмові зобов'язання від імені дитини; відмовлятися від майнових прав дитини. Батьки мають право дати згоду на вчинення неповнолітньою дитиною правочинів, передбачених частиною другою цієї статті, лише з дозволу органу опіки та піклування. Таким чином, судом встановлено, що відповідачем [PERSON] всупереч розпоряджень Сихівської районної адміністрації та законодавства, при укладенні договору купівлі-продажу квартири за адресою: [ADDRESS] від 21 червня 2007 року, було порушено термін укладення такого договору, оскільки такий був вчинений після 01 квітня 2005 року, крім того було порушено право на житло неповнолітнього [PERSON], оскільки такого не було забезпечено житлом в квартирі, придбаній за новим місцем проживання, у рівних частинах з іншими співвласниками квартири. Відповідно до ч.9 ст.177 СК України, неналежне виконання батьками своїх обов'язків щодо управління майном дитини є підставою для покладення на них обов'язку відшкодувати завдану їй матеріальну шкоду та повернути доходи, одержані від управління її майном. Таким чином, суд приходить до переконання, що позивачем обрано неправильний спосіб захисту свого порушеного права на житло, оскільки на момент продажу квартири розпорядження Сихівської районної адміністрації Львівської вже були недійсними, [PERSON] не мала права відчужувати квартиру за адресою: [ADDRESS], а відтак, позивач вправі звернутись до суду із позовом про визнання недійсним Договору купівлі-продажу квартири за адресою: [ADDRESS] від 21 червня 2007 року. 25 квітня 2008 року між ВАТ «ЕЛЕКТРОН БАНК» та [PERSON] був укладений Іпотечний договір, відповідно до п.2 якого з метою повного та своєчасного виконання основного зобов'язання іпотекодавець передає іпотеку іпотекодержателю нерухоме майно, разом з усіма його від'ємними та невід'ємними при належностями, поліпшеннями, складовими частинами та внутрішніми системами (газопостачання, електропостачання, водопостачання та водовідведення, опалення, каналізації, тощо), що існують на момент укладення цього договору та виникнуть у майбутньому, а саме: квартиру [ADDRESS] та квартиру [ADDRESS] (а.с.4-7). Статею 203 ЦК України встановлено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не приймає доводи позивача, викладені у позовній заяві, оскільки такі не підтверджені жодними належними та достатніми доказами, які б достовірно вказували на існування обставин, що на них посилається позивач. Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд вважає вимоги позивача безпідставними, та такими, які не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні; натомість відповідач обґрунтовано заперечив позов, а тому в задоволенні даного позову слід відмовити.

Outcome: dismissed