Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-25 00:00:00

Позивач, [PERSON], 21 квітня 2015 року звернулась до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із позовною заявою, де просить розірвати шлюб зареєстрований між нею та [PERSON] 01 грудня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану П'ятихатського районного управління юстиції Дніпропетровської області, за актовим записом № 147. Свої вимоги обґрунтувала тим, що з січня 2015 року подружніх відносин вони не підтримують, проживають окремо, ведуть окреме господарство. При цьому, зазначає, що причиною непорозумінь та сварок між ними стало те, що вони із відповідачем не знаходять спільної мови з різних питань, мають різні погляди на сімейне життя, на сімейні відносини, як чоловіка до жінки так і жинки до чоловіка, різні інтереси в житті, а також різні погляди на спілкування з знайомими та рідними, що призвело до припинення спільних відносин. Також зазначила, що від спільного життя мають малолітню дитину - доньку [PERSON] [INFO]. Донька після розірвання шлюбу буде проживати з позивачем [PERSON] Позивач, як і відповідач, у судове засідання не з'явились, про час і місце розгляду справи їм повідомлялось у встановленому законом порядку. У матеріалах справи містяться заяви від них де [PERSON], [PERSON], просять справу розглядати за їх відсутності, при цьому позивач свої позовні вимоги підтримує і просить шлюб розірвати, а відповідач позов визнає, також зазначаючи на необхідність розірвання шлюбу зареєстрованого між ним та позивачкою. Повно, всебічно та об'єктивно дослідивши у судовому засіданні матеріали справи суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню за таких підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні ним правовідносини. Сторони знаходяться у шлюбі зареєстрованому 01 груднят 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану П'ятихатського районного управління юстиції Дніпропетровської області, за актовим записом № 147, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб. (а.с.5). При цьому, дошлюбне прізвище позивача "[PERSON]". Сторони від спільного життя мають малолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO], батьками якої являються відповідно свідоцтва про народження останньої (а.с. 6). Однак з січня 2015 року подружні відносини сторони не підтримують, проживають окремо, ведуть окреме господарство. Причиною розпаду сім'ї стали різні погляди на життя та сімейні відносини як чоловіка до жінки так і жінки до чоловіка, різні інтереси в житті, а також різні погляди на спілкування з знайомими та рідними. За таких обставин, позивач, як і відповідач, наполягаючи на розірванні шлюбу, вважають, що примирення між ними не можливе. За змістом ст. 24 СК України, добровільність шлюбу - одна з основних його засад, що є чинною не лише на стадії реєстрації, а являється довічною рисою. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до статей 105 та 112 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя за рішенням суду, яке постановляється у випадку встановлення, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них чи інтересам їхніх дітей. За змістом ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно зі ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, якщо це не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, за наявності для того законних підстав суд ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи вищевикладене те, що позивач та відповідач просять шлюб розірвати, вважаючи що він існує лише формально і примирення між ними не можливе, від спільного життя мають малолітню дитину, що досягла шестирічного віку, суд вважає що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам дитини, а відтак позов необхідно задовольнити. Майнового спору сторони не мають. Донька після розірвання шлюбу буде проживати з позивачем. При цьому, позивач, яка змінила своє прізвище, у зв'язку із реєстрацією шлюбу, бажає у подальшому іменуватись прізвищем "Нескородяна". Судові витрати, відповідно ст. 88 ЦПК України, необхідно стягнути із відповідача на користь позивача.

Outcome: approved