Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-25 00:00:00

в Острозький районний суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання сина звернулась [PERSON] В обгрунтування позову зазначає, що з 2004 року до жовтня 2017 року перебувала в шлюбі з відповідачем [PERSON], від якого у них є спільна дитина син [PERSON], [INFO], який проживає з нею. [PERSON] мотивує свою заяву тим, що з часу припинення фактичних шлюбних відносин з відповідачем, а саме з жовтня 2017 року, [PERSON], маючи можливість надавати утримання сину, ухиляється від належного його утримання. Вказуючи, що син постійно хворіє і вона здійснює лікування та догляд за ним самостійно, а відповідач належної участі в грошовому забезпеченні дитини не бере, хоча має таку можливість, оскільки проходить службу в Збройних Силах України та отримує стабільну заробіну плату, просить стягнути з [PERSON] на свою користь аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини доходу щомісячно, починаючи з дня подання позову та до досягнення сином повноліття. Відповідач заперечив проти позову, вважаючи, що між ним та позивачем в липні 2016 року було досягнуто домовленість про утримання дитини, за якою він зобов'язався сплачувати на утримання сина [PERSON] щомісячно 3500 грн. та зважаючи на те, що на даний час в нього на утриманні перебуває дочка [PERSON], яка народилась 11.02.2018 року. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги та пояснила, що вони з відповідачем з 2004 року перебували у шлюбі, однак, з жовтня 2017 року стосунки з чоловіком погіршилися, він переїхав проживати за місцем нової роботи та 13.12.2017 року шлюб між ними розірвано. Зазначила, що з вказаного часу їх спільна з відповідачем дитина син [PERSON] проживає з нею та перебуває на її матеріальному утриманні, а відповідач ухиляється від надання сину належного матеріального забезпечення. Одночасно вказала, що близько двох років тому вона вже зверталася до суду із позовом про стягнення аліментів на утримання сина, однак вказаний позов було залишено без розгляду, оскільки між нею та відповідачем було досягнуто домовленості за якою [PERSON] зобовязався добровільно сплачувати грошові кошти в сумі 3500 грн. щомісячно в рахунок аліментів на утримання сина. Однак, зазначила, що відповідач у вересні 2017 року, жовтні 2017 року та січні 2018 року не надавав грошових коштів на утримання сина, хоча в березні 2018 року сплатив кошти за вересень 2017 року. Зазначила, що в інші місяці відповідач вчасно надсилав кошти на утримання сина до червня 2018 року, а з цього часу коштів на утримання сина не надає. Пояснила, що вона ніде не працює, оскільки самостійно здійснює догляд за сином. Зазначила, що не може самостійно забезпечити дитині належний рівень життя, необхідний для його фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку. Вказала, що відповідач за віком, станом здоровя є працездатним, проходить контрактну службу в Збройних Силах України, від чого отримує заробітну плату, яка станом на 2016 рік становила 7280 грн. Одночасно пояснила, що їй відомо, що відповідач [PERSON] уклав новий шлюб, від якого має доньку. Окрім того, вказала, що їй належить житловий будинок, придбаний під час шлюбу, а у власності відповідача перебуває земельний пай, орієнтовною площею 2,71 га. Стан здоровя у сторін добрий. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, в поданій до суду заяві, розгляд справи просив проводити без його участі, у звязку із проходженням контрактної служби в зоні Операції Обєднаних Сил. Зазначив, що аліменти на утримання сина в розмірі 3500 грн. сплачує регулярно, згідно домовленості, досягнутої між ним та позивачкою 18.07.2016 року. Окрім того, зазначає, що сплачувати аліменти в більшому розмірі не має змоги, оскільки на його утриманні знаходиться дочка від другого шлюбу [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні 23.07.2018 року позивач, посилаючись на те, що у відповідача, окрім сина [PERSON], є дочка від другого шлюбу, заявила клопотання про збільшення позовних вимог та просила стягнути з відповідача на свою користь 1/3 частину його доходу. Вважає, що зазначений нею розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, є обгрунтованим, а не свідчить про її намір збагатитися та зазначила, що в них з сином незадовільний матеріальний стан, а тому позов просила задоволити в повному обсязі. 24.05.2018 року позивач звернулась до суду з заявою про долучення до матеріалів справи медичних документів на ім'я [PERSON], а саме протоколів обстеження серця від 08.02.2018 року та 22.07.2016 року, висновків за тезультатами огляду офтальмолога від 08.02.2018 року та 08.05.2018 року, результату огляду у сімейного лікаря від 29.03.2018 року. В ході розгляду справи 29.05.2018 року відповідач надіслав до суду копію заяви [PERSON] від 30.06.2016 року про стягнення аліментів, копію свідоцтва про народження [PERSON], копію свідоцтва про шлюб [PERSON], оригінали чеків ПАТ "Укрпошта" про перерахунок для [PERSON] грошових коштів на загальну суму 13500 грн., копію своєї заяви від 18.07.2016 року про зобов'язання в добровільному порядку проводити сплату алмінемтів на утримання сина [PERSON] в розмірі 3500 грн. щомісячно. Частиною 1 ст.81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених законом. Відповідно до норм ст.83 ЦПК України, позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Згідно ч.8 ст.83 ЦПК України, докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обгрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. Оскільки, позовна заява [PERSON] надійшла до суду 12.04.2018 року без письмового повідомлення про неможливість подачі усіх доказів разом із позовною заявою, а 21.05.2018 року позивачем подано заяву про долучення до справи документів, а саме: ксерокопії медичної карти [PERSON], заключення лікаря офтальмолога, заключення амболаторного лікаря, протоколи обстеження серця, вказані докази до розгляду судом не приймаються. Окрім того, відповідно до ч.9 ст.83 ЦПК України, копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегіть надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. З цих підстав, а також зважаючи на те, що відзиву на позов, який мав відповідати вимогам ЦПК України, не подав судом не приймаються до уваги документи, подані відповідачем [PERSON], а саме: копія позовної заяви про стягнення аліментів від 30 червня 2016 року, копія свідоцтва про народження [PERSON] серії І-ГЮ №769241, копія свідоцтва про шлюб серії І-НО №473410, квитанції ПАТ УКРПОШТА від 20.01.2018 року, 01.03.2018 року, 15.03.2018 року, 14.04.2018 року, 19.04.2018 року. Водночас, суд виходить і з того, що відповідачем суду не надано підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи. Суд, розглянувши справу, відповідно до ст.274-279 ЦПК України, за правилами спрощеного позовного провадження, вислухавши позивача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов доведений та підлягає до часткового задоволення з таких підстав. З пояснень позивачки та рішення Острозького районного суду Рівненської області №567/951/17 від 13.12.2017 року, встановлено, що шлюб між сторонами, який було зареєстровано 02.09.2004 року, розірвано. Відповідно до свідоцтва про народження серії І-ГЮ №185385, виданого 11.07.2013 року виконавчим комітетом Української сільської ради Острозького району Рівненської області, [PERSON] народився 02.07.2013 року і його батьками є [PERSON] та [PERSON] Водночас, суд вважає встановленим той факт, що на утриманні відповідача [PERSON], окрім сина [PERSON], [INFO], є дочка [PERSON], [INFO], оскілький даний факт визнається та не оспорюється позивачем [PERSON] Статею 49 ЦПК України передбачено право позивача збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого судового засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження та надати суду докази направлення копії такої заяви та доданих до неї документів іншим учасникм справи. У разі неподання таких доказів суд не приймає до розгляду та повертає заявнику відповідну заяву, про що зазначає у рішенні суду. Оскільки, розгляд справи проводиться відповідно до\~ст.274-279\~ЦПК України в спрощеному позовному провадженні, а позивачем усно заявлено про збільшення позовних вимог після початку першого судового засідання та заява не відповідає вимогам ст.49, 174 ЦПК України, то суд не приймає до розгляду відповідну заяву [PERSON] про збільшення позовних вимог та стягнення з [PERSON] на її користь аліментів на утримання сина в розмірі 1/3 частини доходу. В судовому засіданні встановлено, що малолітній [PERSON] народився 02.07.2013 року і його батьками є позивач та відповідач у справі, які на даний час разом не проживають, син сторін проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні, а відповідач належної регулярної участі в матеріальному забезпеченні дитини, яка була визначена за домовленістю сторін, не бере. Відповідно до ч.1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, визначено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.180 СК України, обов'язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття лежить на обох батьках. Згідно норм ст.181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з ким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Будучи батьком,\~[PERSON]\~свого сина\~належним чином\~не утримує,\~хоча зобовязаний\~це робити. При цьому суд виходить з того, що відповідач доказів про те, що він належним чином і регулярно займається утриманням дитини не надав. Отже, суд приходить до висновку, що відповідач не бере належної участі в утриманні дитини. Враховуючи наведене, а також виходячи з того, що сторони повинні забезпечити дитині рівень життя, необхідний і достатній для її нормального фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, виходячи з рівності прав та обов'язків батьків щодо дитини, суд приходить до висновку про необхідність стягнення аліментів із відповідача на утримання малолітнього [PERSON] Відповідно до ч.1 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину визначається судом. Таким чином,\~наявні правові\~підстави для\~визначення розміру\~аліментів з\~[PERSON]\~у частині\~від його\~доходу щомісячно. Вирішуючи питання про розмір стягнення аліментів, суд враховує, що відповідач фактично має інших утриманців, якою є його малолітня дочка [PERSON], [INFO], а тому суд вважає, що розмір аліментів на утримання позивача повинен бути менший 1/4 частини всіх видів доходу відповідача та повинен становити 1/6 частини доходу щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому судом береться до уваги стан здоровя та матеріальне становище дитини та сторін, наявність у відповідача інших утриманців. Одночасно суд бере до уваги той факт, що малолітній [PERSON] хворіє, що підтверджується поясненнями позивача та не оспорюється відповідачем. Однак, з пояснень позивача в судовому засіданні встановлено, що розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на утримання сина [PERSON] вона одночасно обгрунтовує і наявністю витрат, повязаних з його лікуванням. Згідно ст.185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобовязані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. З норм ст.185 СК України вбачається, що до особливих обставин законодавцем відносяться випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у звязку із розвитком певних її здібностей, талантів, у звязку з хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом, тощо. Отже, особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Такі особливі обставини є індивідуальними у кожному конкретному випадку та втрати на них повинен довести позивач. А тому при вирішенні спору суд приходить до висновку, що витрати, на які вказує позивач, пов'язані з лікуванням [PERSON] є додатковими, передбаченими ст.185 СК України. Водночас, судом враховується, що згідно ст.7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" з 01 січня 2018 року встановлено прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років: з 1 січня 2018 року - 1492 грн., з 1 липня - 1559 грн., з 1 грудня - 1626 грн. Таким чином на даний час мінімальний розмір аліментів на дитину віком до 6 років не може бути меншим ніж 779 грн. 50 коп. Оскільки, в судовому засіданні встановлено, що відповідач належним чином коштів на утримання дитини не надає, хоча зобов'язаний це робити за приписами ст.180 СК України, то з нього на користь позивачки необхідно стягувати аліменти на утримання сина в розмірі 1/6 частини доходу щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення [PERSON] повноліття. Одночасно, суд бере до уваги, що позов про стягнення аліментів був поданий 12.04.2018 року, а тому, за правилами ст.191 СК України, саме з цього часу необхідно стягувати аліменти. Водночас, за правилами ч.6 ст.141 ЦПК України з [PERSON] на користь держави слід стягнути 704 грн. 80 коп. судового збору. На підставі ст.180-184, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial