Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-05 00:00:00

До суду 10.07.2017 року надійшов позов [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інарі Тромсо Торг», третя особа Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради, про стягнення коштів та зобовязання вчинити певні дії, згідно якого просив: стягнути з відповідача на його користь матеріальне відшкодування його витрат: 2800 грн. за продаж фальсифікату товару, 84 грн. за оплату послуг Нової пошти; 80 грн. за перевезення холодильника додому та 80 грн. за відвезення холодильнику знову на поштове відділення; стягнути моральну шкоду у розмірі 10\~000 грн.; зобовязати відповідача прийняти від нього, [PERSON], товар холодильник, білого кольору, 46 літрів з морозильною камерою, у кількості 1 штука за ціною у розмірі 2800 грн., проданого згідно рахунку на оплату №Б-2604/3 від 26.02.2017 року. В обґрунтування позову зазначив, що 26.02.2017р. він замовив міні-холодильник АВ Group 46L з морозильною камерою, яку пропонував до продажу відповідач. У той же день, він сплатив позивачу он-лайн вартість замовлення у сумі 2800 грн.. 26.04.2017р. відповідач отримав кошти та вислав на його адресу товар. 27 квітня 2017 р. за експрес накладною №20 4000 4833 4177 позивач отримав вантаж вагою 13 кг. Доставка товару, вартістю 84 грн., була виконана за рахунок позивача ТОВ «Нова пошта». За вимогою менеджера відділення №3 „ Нова Пошта, за адресою м. Одеса, вул. Дальницька,23/4 та з його допомогою, позивач відкрив багаж з метою перевірити відсутність пошкоджень при перевезенні. Зовнішніх пошкоджень не було, позивач найняв таксі та за 80 грн. привіз товар до дому. Проте, розпакувавши холодильник повністю, включивши у пробному режимі та роздивившись, позивач зрозумів, що це зовсім друга модель холодильника, ніж він замовляв. Йому прислали інший холодильник за назвою «Ankemoller». У подальшому, позивач також зясував, що холодильник ще й не відповідає вимогам потрібного йому температурного режиму охолоджування продуктів. Він звертався до продавця у 10-денний строк з проханням повернути йому кошти за товар, проте отримав відмову з посиланням на те, що він, начебто купував, холодильник як комерційне обладнання, як ФОП, тому воно підлягає лише заміні. Проте, позивач у позові посилався, що купував товар не як ФОП, а як приватна особа для домашнього побуту та оплачував його зі своєї приватної банківської картки, а не з рахунку підприємства, ніяких реквізитів як ФОП відповідачу не посилав. На підставі Правил про повернення товару, позивач зберіг його упаковку, але ні яки його пояснення до уваги відповідач не прийняв, питання позивача проігнорував та на претензію не відповів. Посилався, що такі дії відповідача завдали йому шкоди, він не має можливості придбати новий холодильник, йому немає де зберігати продукти харчування, він вимушений турбувати сусідку з проханням покласти їжу в її холодильник, а це створює незручності. На підставі постійного нервування у нього трапилося загострення хвороби, все це завдало йому матеріальну та моральну шкоду. Оскільки в досудовому порядку врегулювати спір не вдалося, позивач звернувся до суду з дійсним позовом. Ухвалою суду від 12.07.2017 року провадження у справі було відкрито. Відповідно до п. 9 Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 15.12.2017 року) справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. У судове засідання позивач не зявився, проте від нього надійшло до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності. У клопотанні позивач зазначив, що не заперечує проти винесення заочного рішення. Представник відповідача у судове засідання не зявився, хоча про час, дату та місце судового засідання був повідомлений у встановленому порядку, поважних причин неявки суду не представив, чим позбавив суд можливості вислухати його пояснення та думку по суті. Заяви про розгляд справи за його відсутністю суду не надано. Суд, у звязку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. Представник третьої особи у судове засідання не зявився, був сповіщений про час та місце розгляду справи належним чином, причини неявки суду не повідомив. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 26 квітня 2017 року позивачем в ТОВ «Інарі Тромсо Торг» було замовлено міні-холодильник АВ Group 46L з морозильною камерою вартістю 2800 грн. Того ж дня, відповідачем було відправлено позивачу рахунок на оплату №Б-2604/3 від 26.02.2017 року на вказану суму. З позову вбачається, що 27.04.2017 року на ТОВ «Нова пошта» (у відділенні №81 за адресою: м. Одеса, вул. Дальницька, буд. 23/4) позивач отримав товар від ТОВ «Інарі Тромсо Торг», а саме холодильник. За доставку товару позивач сплатив 84, що підтверджується копією експрес-накладною ТОВ «Нова пошта» №20 4000 4833 4166, наявною у матеріалах справи. Також позивачу від постачальника ТОВ «Інарі Тромсо Торг» було видано гарантійний талон №Б-2604/3 на придбаний товар холодильник білий 46 літрів з морозильною камерою. Проте, згідно тверджень позивача, йому було відправлено зовсім іншу модель холодильника, ніж він замовляв. Йому прислали інший холодильник за назвою «Ankemoller». У подальшому, позивач також зясував, що холодильник ще й не відповідає вимогам потрібного йому температурного режиму охолоджування продуктів. З цього приводу позивач у десятиденний термін звертався до менеджера товариства, проте йому було відмовлено у поверненні товару. Письмова претензія позивача також залишена відповідачем без відповіді. Зазначене також підтверджується роздруківкою електронної переписки між сторонами, наданою до позову. Вирішуючи спір суд виходить з наступного. За вимогами ст. 655, ч. 1 ст. 673, ЦК України, продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого має відповідати умовам договору купівлі-продажу, а покупець зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ст. 42 Конституції України держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів. Відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками та продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності регулюються Законом від 12 травня 1991 р. № 1023-XII "Про захист прав споживачів" (далі - Закон № 1023-XII). Цим Законом установлено права споживачів, а також визначено механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. Згідно з п. 22 ч. 1 ст. 1 Закону № 1023-XII споживач - це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних із підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника. У відповідності до ст. 4 вказаного Закону, споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: 1) захист своїх прав державою; 2) належну якість продукції та обслуговування; 3) безпеку продукції; 4) необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця); 5) відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону; 6) звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав; 7) об'єднання в громадські організації споживачів (об'єднання споживачів). У відповідності до ст. 671 ЦК України, якщо за договором купівлі-продажу переданню підлягає товар у певному співвідношенні за видами, моделями, розмірами, кольорами або іншими ознаками (асортимент), продавець зобов'язаний передати покупцеві товар в асортименті, погодженому сторонами. Якщо договором купівлі-продажу асортимент товару не встановлений або асортимент не був визначений у порядку, встановленому договором, але із суті зобов'язання випливає, що товар підлягає переданню покупцеві в асортименті, продавець має право передати покупцеві товар в асортименті виходячи з потреб покупця, які були відомі продавцеві на момент укладення договору, або відмовитися від договору. Ч. 1 ст. 672 ЦК України передбачено, що якщо продавець передав товар в асортименті, що не відповідає умовам договору купівлі-продажу, покупець має право відмовитися від його прийняття та оплати, а якщо він вже оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми. Відповідно до ст. 708 ЦК України у разі виявлення покупцем протягом гарантійного або інших строків, встановлених обов'язковими для сторін правилами чи договором, недоліків, не застережених продавцем, або фальсифікації товару покупець має право за своїм вибором: вимагати від продавця або виготовлювача безоплатного усунення недоліків товару або відшкодування витрат, здійснених покупцем чи третьою особою, на їх виправлення; вимагати від продавця або виготовлювача заміни товару на аналогічний товар належної якості або на такий самий товар іншої моделі з відповідним перерахунком у разі різниці в ціні; вимагати від продавця або виготовлювача відповідного зменшення ціни; відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право вимагати розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми в розумний строк лише у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи. Споживач має право пред'явити одну із вимог, передбачених ч. 1 ст. 8 цього Закону, а в разі її невиконання заявити іншу вимогу, передбачену частиною 1 цієї ж статті. У разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов'язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: 1) розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар.\~\~\~\~\~\~\~\~ У відповідності до ч.5 вищевказаної статті, Продавець, виробник (підприємство, що задовольняє вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті) зобов'язані прийняти товар неналежної якості у споживача і задовольнити його вимоги. Вимоги споживача, передбачені цією статтею, не підлягають задоволенню, якщо продавець, виробник (підприємство, що задовольняє вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті) доведуть, що недоліки товару виникли внаслідок порушення споживачем правил користування товаром або його зберігання. Споживач має право брати участь у перевірці якості товару особисто або через свого представника. Товар, який продавець передає або зобов'язаний передати покупцеві, має відповідати вимогам щодо його якості в момент його передання покупцеві, якщо інший момент визначення відповідності товару цим вимогам не встановлено договором купівлі-продажу. Договором або законом може бути встановлений строк, протягом якого продавець гарантує якість товару (гарантійний строк). Гарантія якості товару поширюється на всі комплектуючі вироби, якщо інше не встановлено договором (стаття 675). Гарантійний строк починається з моменту передання товару покупцеві, якщо інше не встановлено договором купівлі-продажу. Гарантійний строк, встановлений договором купівлі-продажу, продовжується на час, протягом якого покупець не міг використовувати товар у зв'язку з обставинами, що залежать від продавця, до усунення їх продавцем. Гарантійний строк продовжується на час, протягом якого товар не міг використовуватися у зв'язку з виявленими в ньому недоліками, за умови повідомлення про це продавця в порядку, встановленому статтею 688 цього Кодексу. Гарантійний строк на комплектуючий виріб дорівнює гарантійному строку на основний виріб і починає спливати одночасно з ним. У разі заміни товару (комплектуючого виробу) неналежної якості на товар (комплектуючий виріб), що відповідає умовам договору купівлі-продажу, гарантійний строк на нього починає спливати з моменту заміни (стаття 676). У разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов'язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар. Як зазначено в ч. 11 ст.8 Закону України "Про захист прав споживачів" вимоги споживача розглядаються після пред'явлення споживачем розрахункового документа, а щодо товарів, на які встановлено гарантійний строк, - технічного паспорту чи іншого документа, що його замінює, з позначкою про дату продажу. Для застосування встановлених законом санкцій за порушення умови договору про якість товару необхідно довести той факт, що товар є справді неналежної якості, має недоліки чи фальсифікований, тобто виявлення цього факту слугує\~\~достатньою правовою підставою для покладення на продавця (виробника) відповідальності . Статтею 4 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено, що споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право, зокрема, на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. Відповідно до ч. 1ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом статей 12 та 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, виходячи з положень чинного законодавства, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є частково обґрунтованими. Судом встановлено, що позивачу було доставлено товар не того асортименту, який він замовляв, зазначене з боку відповідача будь-якими доказами не спростовано. При цьому, судом встановлено відмову відповідача здійснити позивачу обмін замовленого товару, не зважаючи на те, що [PERSON] предявив таку вимогу у межах 10 днів та гарантійного строку. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] щодо відшкодування йому вартості придбаного товару у сумі 2800 грн. є цілком обґрунтованими та підлягають задоволенню, у свою чергу, вважає необхідним зобовязати Товариство з обмеженою відповідальністю «Інарі Тромсо Торг» прийняти від [PERSON] товар холодильник, білого кольору, 46 літрів з морозильною камерою, у кількості 1 штука за ціною у розмірі 2800 грн., проданого згідно рахунку на оплату №Б-2604/3 від 26.02.2017 року. Також, суд вважає за можливе задовольнити як похідні та стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним витрати за доставку вказаного товару у розмірі 84 грн., сплачені позивачем на користь ТОВ «Нова пошта» згідно експрес-накладної №20 4000 4833 4166 від 27.04.2012 року. У частині вимог [PERSON] щодо стягнення з відповідача на його користь витрат за перевезення холодильнику на адресу проживання у розмірі 80 грн. суд відмовляє, оскільки такі витрати та їх розмір належними та допустимими доказами не доведені та з матеріалів справи не вбачаються. Положеннями ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. У частині вимог [PERSON] щодо стягнення з відповідача на його користь витрат за перевезення холодильнику на поштове відправлення у розмірі 80 грн. суд відмовляє, оскільки такі вимоги є вимогами, які заявлені на майбутнє. Щодо вимог позивача про відшкодування моральної шкоди, суд враховує наступне. Суд вбачає, що правовідносини сторін випливають з договірних відносин щодо купівлі продажу побутової техніки (холодильнику). Згідно зі статтею 611 ЦК України в разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до положень статей 4, 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі мають право на відшкодування моральної шкоди тільки в разі її заподіяння небезпечною для життя і здоровя людей продукцією у випадках, передбачених законом (правова\~позиція ВСУ\~у\~справі №\~6-1575цс16 у постанові від 09.11.2016 року). Проте, дослідивши матеріали справи, суд вбачає, що позовна заява не містить відомостей, у чому саме полягає моральна шкода, завдана позивачу, відомостей щодо заподіяння її небезпечною продукцією, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір такої шкоди. Під час судового розгляду справи суду також не надано належних та допустимих доказів на підтвердження даних вимог. З огляду на вищевикладене, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог [PERSON] про відшкодування моральної шкоди з їх безпідставності та необґрунтованості. На підставі викладеного,

Outcome: partial