Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-21 00:00:00

заявник просить суд встановити факт, що має юридичне значення, а саме: факт смерті у 2009 році її батька [PERSON], [INFO], громадянина України, уродженця м. Переяслав-Хмельницький, Київська область, у віці 52 (п'ятдесят два) роки, який проживав за адресою: [ADDRESS], Україна, посилаючись на те, що її батько, [PERSON], взимку 2008 року пішов з дому та не повернувся. Скелет тіла батька було виявлено 30 березня 2011 року поряд з річкою Альта в мікрорайоні «Борисівка», що в м. Переяслав-Хмельницький Київської області. Впізнання трупа проведено за участі її матері, [PERSON], 1961 року народження. Мати з батьком перебувала у зареєстрованому шлюбі до 1999 рік. Після розлучення вони декілька років проживали разом, а потім припинили спільне проживання. Згідно з актом судово-медичного дослідження трупа (решток скелета) невстановленої особи № 59 від 31 березня 2011 року смерть її батька настала не раніше, ніж за рік-два у весняно-осінню пору, будь-яких механічних, вогнепальних чи рубаних пошкоджень на кістках не виявлено, причину смерті встановити не надається можливим. Отже, ймовірно смерть батька настала у 2009 році. По факту смерті батька 05 квітня 2011 року СВ Переяслав-Хмельницького МВ ГУМВС України в Київській області винесено постанову про відмову в порушенні кримінальної справи на підставі п. 1 ст. 6 КПК України у зв'язку з відсутністю події злочину (відмовний матеріал № 614/11). У подальшому вказану постанову було скасовано Переяслав-Хмельницьким міжрайонним прокурором Київської області. За результатами провадження додаткових дослідчих перевірок за вказаним фактом 13 липня 2011 року СВ Переяслав-Хмельницького МВ ГУМВС України в Київській області прийнято остаточне рішення про відмову в порушенні кримінальної справи на підставі п. 1 ст. 6 КПК України у зв'язку з відсутністю події злочину. З довідки Гланишівської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області від 29.02.16 № 35 вбачається, що до виконкому Гланишівської сільської ради з проханням поховати рештки скелета батька 10.05.11 зверталася його тітка - [PERSON], 1929 року народження. [PERSON] на той час була зареєстрована та проживала у с. Гланишів, Переяслав-Хмельницький район, Київська область. [PERSON] померла [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 02.01.14. Лише наприкінці 2015 року їй стало відомо, що державна реєстрація смерті батька у органах державної реєстрації актів цивільного стану не проведена. З метою отримання лікарського свідоцтва про смерть батька та проведення державної реєстрації його смерті 14.01.16 вона звернулась до начальника КЗ КОР «Київське обласне бюро судово-медичної експертизи» [PERSON] з відповідною заявою. За результатами розгляду її заяви вона отримала лист КЗ КОР «Київське обласне бюро судово-медичної експертизи» від 25.01.16 № 69, згідно з яким відповідно до архівних даних, в Переяслав-Хмельницькому відділенні КЗ КОР «Київське обласне бюро судово-медичної експертизи» не виявлено записів про факт заповнення та видачі лікарського свідоцтва про смерть її батька. Крім того, видати лікарське свідоцтво про смерть батька на підставі наявної медичної документації неможливо. Отже, на даний час вона не має належним чином оформлених документів, на підставі яких можливо провести державну реєстрацію смерті батька та отримати свідоцтво про його смерть. А тому з метою встановлення вказаного юридичного факту, що має значення для охорони її прав та інтересів, вона змушена звернутися до суду. У відповідності до п. 8 ч. 1 ст. 256 Цивільного процесуального кодексу України у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті, встановлення такого факту вирішується в судовому порядку. Принципи рівності конституційних прав і свобод громадян України закріплено у ст. 24 Конституції України, яка має найвищу юридичну силу (ст. 8). Право кожної особи на захист своїх цивільних прав та законних інтересів у разі їх порушення, невизнання або оспорювання визначено уст. 15 Цивільного кодексу України. Захист цивільних прав та інтересів особи судом встановлено ст. 16 вказаного кодексу. Статтею 11 ЦК України передбачено підстави виникнення цивільних прав га обов'язків. Відповідно до п. 4 ч. 2 цієї статті, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є будь-які юридичні факти. Згідно із п. 4, у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування. Згідно з п. 5, у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду. Відповідно до п. 6, у випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов'язків може бути настання або ненастання певної події. Частиною 1 статті 49 ЦК України встановлено, що актами цивільного стану є події і дії, як не розривно пов'язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб'єктом цивільних прав та обов'язків. Частиною 2 вказаної статті встановлено: актами цивільного стану с народження фізичної особи, встановлення її походження, набуття громадянства, вихід з громадянства та його втрата, досягнення відповідного віку, надання повної цивільної дієздатності, обмеження цивільної дієздатності, визнання особи недієздатною, шлюб, розірвання шлюбу, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, зміна імені, інвалідність, смерть тощо. Відповідно до ч. 3, державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Згідно ч.4, реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Крім того, вказаною статтею передбачено, що народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов'язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Згідно із ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов'язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб'єктом цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ч. 2 вказаної статті, державній реєстрації відповідно до цього Закону підлягають народження фізичної особи та її походження, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Частиною 1 статті 3 вказаного вище Закону визначено, що державна реєстрація актів цивільного стану у встановлених законом випадках є обов'язковою. Відомості про народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміну імені, смерть підлягають обов'язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та Єдиного державного демографічного реєстру в обсязі, визначеному Законом України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус". Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться відповідно до цього Закону, Цивільного та Сімейного кодексів України та інших актів законодавства органами державної реєстрації актів цивільного стану, що встановлено ч. 2 цієї статті. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 вказаного вище Закону, державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її поховання, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті Відповідно до ч. 2 державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану. Відповідно до ч. 3 вказаної статті, актовий запис цивільного стану - це документ органу державної реєстрації актів цивільного стану, який містить персональні відомості про особу та підтверджує факт проведення державної реєстрації акта цивільного стану. Актовий запис цивільного стану є безспірним доказом фактів, реєстрація яких посвідчується, до спростування його в судовому порядку. Державний реєстр актів цивільного стану громадян - це державна електронна інформаційна система, яка містить відомості про акти цивільного стану, зміни, що вносяться до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання та відомості про видачу свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану і про видачу витягів з нього. Державний реєстр актів цивільного стану громадян ведеться відділами державної реєстрації актів цивільного стану, що встановлено ч. 1 ст. 11 вказаного вище Закону. Державна реєстрація смерті проводиться відповідно до ст. 11 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». Так, згідно п. 2 ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Положеннями п. 2 ч. 4 вказаної статті Закону визначено, що державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі встановлення у судовому порядку факту смерті (вона проживає [ADDRESS]. Київська область). Таким чином, вважає доведеним факт смерті батька, [PERSON], який помер у 2009 році у м. Переяслав-Хмельницький, Київської області у віці 52 (п'ятдесят два) роки. Неприйняття по суті рішення по даній заяві може вплинути на мої права та обов'язки, в тому числі на спадкування після смерті батька. Відповідно до ч. 1 ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з ч. 2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження, в тому числі справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У ч. 1 ст. 256 ЦПК України визначено категорії справ про встановлення факту. Згідно з п. 8 ч. 1 суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Заявник в судове засідання не з'явилася, подавши до суду заяву, в якій просить суд розгляд проводити у її відсутність. Заяву підтримує та просить її задовольнити. Представник заінтересованої особи в особі Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Кагарлицького в судове засідання не з'явилася, подавши до суду заяву, в якій просить справу слухати без участі представника. Вивчивши матеріали справи, суд вважає за можливе, на підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України, розглянути справу за відсутності осіб, які беруть участь у справі та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів та заяву заявника задовольнити. Суд встановив наступні обставини та відповідні правовідносини. Відповідно до ст. 17 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Заява про державну реєстрацію смерті подається не пізніше трьох днів з дня настання смерті або виявлення трупа, а в разі якщо неможливо одержати документ закладу охорони здоров'я або судово-медичної установи, - не пізніше п'яти днів. Державна реєстрація смерті за заявою, поданою у строки, визначені частиною другою цієї статті, та до закінчення одного року з дня настання смерті, проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі встановлення у судовому порядку факту смерті. Державна реєстрація смерті за заявою, поданою у строки, визначені частиною другою цієї статті, та до закінчення одного року з дня настання смерті, проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. За ст. 256 ч. 1 п. 8 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час в разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. За ст. 259 ч. 2 ЦПК України, рішення суду про встановлення фактів, які підлягають реєстрації в органах реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Відповідно до роз'яснень, даних в п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON], [INFO], народився в м. Переяслав - Хмельницький Київської області та проживав в [ADDRESS] [PERSON] взимку 2008 року пішов з дому та не повернувся. Скелет тіла батька заявника було виявлено 30 березня 2011 року поряд з річкою Альта в мікрорайоні «Борисівка», що в м. Переяслав-Хмельницький Київської області. Впізнання трупа проведено за участі матері заявника, [PERSON], 1961 року народження. Батьки заявника перебували у зареєстрованому шлюбі до 1999 рік. Після розлучення вони декілька років проживали разом, а потім припинили спільне проживання. Згідно з актом судово-медичного дослідження трупа (решток скелета) невстановленої особи № 59 від 31 березня 2011 року смерть її батька настала не раніше, ніж за рік-два у весняно-осінню пору, будь-яких механічних, вогнепальних чи рубаних пошкоджень на кістках не виявлено, причину смерті встановити не надається можливим. Отже, ймовірно смерть батька настала у 2009 році. По факту смерті батька заявника 05 квітня 2011 року СВ Переяслав-Хмельницького МВ ГУМВС України в Київській області винесено постанову про відмову в порушенні кримінальної справи на підставі п. 1 ст. 6 КПК України у зв'язку з відсутністю події злочину (відмовний матеріал № 614/11). У подальшому вказану постанову було скасовано Переяслав-Хмельницьким міжрайонним прокурором Київської області. За результатами провадження додаткових дослідчих перевірок за вказаним фактом 13 липня 2011 року СВ Переяслав-Хмельницького МВ ГУМВС України в Київській області прийнято остаточне рішення про відмову в порушенні кримінальної справи на підставі п. 1 ст. 6 КПК України у зв'язку з відсутністю події злочину. З довідки Гланишівської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області від 29.02.16 № 35 вбачається, що до виконкому Гланишівської сільської ради з проханням поховати рештки скелета батька 10.05.11 зверталася його тітка - [PERSON], 1929 року народження. [PERSON] на той час була зареєстрована та проживала у с. Гланишів, Переяслав-Хмельницький район, Київська область. [PERSON] померла [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 02.01.14. Лише наприкінці 2015 року заявнику стало відомо, що державна реєстрація смерті батька заявника у органах державної реєстрації актів цивільного стану не проведена. За результатами розгляду заяви заявника вона отримала лист КЗ КОР «Київське обласне бюро судово-медичної експертизи» від 25.01.16 № 69, згідно з яким відповідно до архівних даних, в Переяслав-Хмельницькому відділенні КЗ КОР «Київське обласне бюро судово-медичної експертизи» не виявлено записів про факт заповнення та видачі лікарського свідоцтва про смерть її батька. Крім того, видати лікарське свідоцтво про смерть батька на підставі наявної медичної документації неможливо. Отже, на даний час вона не має належним чином оформлених документів, на підставі яких можливо провести державну реєстрацію смерті батька та отримати свідоцтво про його смерть. З огляду на викладене, суд вважає доведеним факт смерті [PERSON] і визначає датою його смерті 2009 рік. Згідно зі ст. 14 ЦПК України, рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв'язку із встановленим судом фактом. В разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану орган державної реєстрації актів громадянського стану провадить відповідний запис на підставі рішення суду. Встановлення даного факту, що має юридичне значення, необхідно заявнику для державної реєстрації смерті її батька. На підставі викладеного, а також враховуючи те, що законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, суд приходить до висновку про задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме: факт смерті у 2009 році [PERSON], [INFO], громадянина України, уродженця м. Переяслав-Хмельницький, Київська область, у віці 52 (п'ятдесят два) роки, який проживав за адресою: [ADDRESS], Україна, що надасть їй можливість отримати свідоцтво про смерть видане відповідним державним органом України. На підставі викладеного і

Outcome: approved