Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-17 00:00:00

В листопаді 2017 року позивач публічне акціонерне товариство КБ "Приватбанк" звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. В позовній заяві позивач зазначив, що 25 липня 2013 року ПАТ «Дельта Банк» та фізична особа - резидент України [PERSON] шляхом акцептування Банком пропозиції клієнта уклали кредитну угоду відповідно до умов заяви № 001-18508-250713. Відповідно до умов договору Банк відкрив відповідачеві картковий рахунок № [NUMBER] в національній валюті України - гривні, встановив ліміт кредитної лінії у розмірі 50 000 гривень, здійснював обслуговування карткового рахунку у відповідності до Тарифів. Відповідно до п. 2.4 ч. 3 Договору кредитування рахунку в межах кредитної лінії здійснюється протягом строку, визначеного у п. 2.4 ч. 2 Пропозиції. Кожен наступний ліміт Кредитної лінії надається після спливу строку надання попередньої на умовах, погоджених сторонами у пропозиції та не потребує підписання додаткових угод до пропозиції. Відповідач до підписання Пропозиції був ознайомлений в письмовій формі з інформацією про умови кредитування рахунку та орієнтовну сукупну вартість кредиту, відповідно до законодавства України. У зв'язку з відкликанням банківської ліцензії у АТ «Дельат Банк» після спливу чергового строку кредитної лінії був встановлений ліміт кредитної лінії у розмірі 0,00 гривень, несплачена заборгованість за договором визнана простроченою. В результаті неналежного виконання зобов'язань за договором станом на 06.10.2017 року у [PERSON] виникла заборгованість за кредитним договором на загальну суму 41 520,19 гривень, яка складається з простроченого тіла кредиту - 35 956,45 гривень та заборгованості за відсотками - 5563,74 гривень. Позивач ПАТ «Дельта Банк» просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості, а також судові витрати по справі. Від представника відповідача [PERSON] в грудні 2017 року надійшло заперечення на позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк», в якому він вказав, що вважає вказаний позов незаконним та необґрунтованим, просить відмовити у його задоволенні, виходячи з наступного. Позивачем не надано суду доказів про відкриття рахунку, виписки по даному рахунку, який мав би підтвердити рух грошових коштів, наявність або відсутність заборгованості, та з якого суд мав би встановити який саме розмір грошових коштів було отримано позичальником. Із доданої позивачем заяви № 001-19508-250713 не вбачається, що [PERSON] взяв кошти та зобов'язався повернути їх, а є лише наміром отримати кредитний ліміт. Відповідно до заяви № 001-19508-250713 строк ліміту кредитної лінії 364 календарних дні, інші строки заявою передбачені не були, про зміну строку сторони теж не домовлялися. Тому початок перебігу строку позовної давності [PERSON] вважає слід обчислювати з 26.07.2014 року, дня, наступного після дня, який повинен був настати після дня виконання відповідачем зобов'язань. А тому термін позовної давності, в межах якої позивач мав право звернутися за захистом своїх прав в судовому порядку має граничну дату - 26.07.2017 року. Також заява № 001-19508-250713 не містить ряду необхідних для кредитного договору обов'язкових умов, наявність яких передбачена чинним законодавством, а відповідно не є кредитним договором в розумінні чинного законодавства. Будь-яких документів про узгодження умов кредитування з використанням кредитної картки, умов та правил надання банківських послуг, відсоткової ставки за кредитом, порядку нарахування відсотків та штрафних санкцій між сторонами не укладено. У розрахунку ціни позову допущені грубі помилки в сторону завищення тіла кредиту. Окрім того, підпис [PERSON] на заяві на отримання кредиту не засвідчує його згоду на укладання кредитного договору та не містить підпису щодо вручення другого екземпляру договору разом з додатками. Представник позивача - ПАТ "Дельта Банк" в судове засідання не з'явився, від позивача надійшла заява, в якій просять справу розглядати без участі представника, ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов не визнає, просить застосувати позовну давність та відмовити у задоволенні позову з мотивів, наведених у запереченні. Суд, вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 25 липня 2013 року між ПАТ «Дельта Банк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитну угоду відповідно до умов заяви № 001-19508-250713 шляхом акцептування банком пропозиції клієнта. Позивач взяті на себе зобов'язання виконав, відкривши відповідачеві картковий рахунок № [NUMBER] в національній валюті України - гривні та встановивши ліміт кредитної лінії в розмірі 50 000 гривень, а також із обов'язком клієнта (позичальника) щодо сплати процентів, передбачених умовами Тарифів на обслуговування платіжних карток. Відповідно до Заяви № 001-19508-250713 від 25 липня 2013 року банк відкрив клієнту рахунок № [NUMBER] у національній валюті гривні з використанням платіжної картки «Visa International та/або MasterCard Wordwide та/або ВОПС Дельта» (тарифний пакет «Кредитна картка № 1 Еволюція «XL») з встановленням ліміту кредитної лінії 50000 гривень та із строком ліміту кредитної лінії 364 дні. Відповідно до Тарифів на обслуговування платіжних карток тарифного пакету «Кредитна картка № 1 Еволюція «XL»», пільговий період для погашення заборгованості по кредитній лінії становить до 55 днів, при цьому визначене поняття «обов'язковий мінімальний платіж» (ОМП), який складається з частки обов'язкового погашення тіла кредиту, нарахованих процентів за кредит (п. 1.6.1, 1.6.2), овердрафту, процентів за недозволений овердрафт, штраф за прострочену заборгованість та суми заборгованостей за минулий період. Пунктом 1.6.2 зазначених Тарифів встановлено проценти за користування відновлювальною кредитною лінією після закінчення пільгового періоду та для здійснення операцій з видачі готівки з карткового рахунку у банкоматах та/або касах банків за ставкою 36 % від суми використаних кредитних коштів станом на день нарахування, включаються в ОМП. У відповідності до п. 2.4 частини 3 Заяви № 001-19508-250713 від 25 липня 2013 року кредитування рахунку в межах кредитної лінії здійснюється протягом строку, визначеного у п. 2.4 Частини 2 Пропозиції (364 дні). Кожен наступний ліміт кредитної лінії надається після спливу строку надання попередньої, на умовах, погоджених сторонами у цій Пропозиції та не потребує підписання додаткових угод до цієї Пропозиції. У відповідності до п. 2.5 Частини 3 Договору, відповідач [PERSON] до підписання Пропозиції був ознайомлений в письмовій формі з інформацією про умови кредитування рахунку (у формі встановлення ліміту кредитної лінії) та орієнтовну сукупну вартість кредиту, відповідно до законодавства України. Крім того, у відповідності до п. 4 частини 3 Заяви № 001-19508-250713 від 25 липня 2013 року, відповідач надав банку право з огляду на кредитну історію протягом дії договору на власний розсуд ініціювати зміну ліміту кредитної лінії у межах, визначених п. 2.3 частини 2 цієї Пропозиції, або з перевищенням таких меж, з повідомленням про це відповідача у спосіб, визначений Правилами банківського обслуговування фізичних осіб у ПАТ «Дельта Банк». Як вбачається із розрахунку ціни позову за кредитним договором № 001-19508-250713 по відкритому рахунку [PERSON] за період з 25 липня 2013 року по 6 жовтня 2017 року, відповідач і в обумовлений кредитним договором термін понад 364 днів, продовжував за власною ініціативою користуватися кредитними коштами, наданими йому банком та й надалі впродовж лютого - серпня 2014 року знімав готівкові кошти з представленого йому банком кредитного рахунку, а з липня 2015 року перестав користуватися рахунком та гасити заборгованість перед банком. Відповідно до вказаного розрахунку заборгованість за договором становить 42 645,19 гривень, з яких прострочене тіло кредиту - 35956,45 гривень, відсотки - 5563,74 гривень, пеня - 1125 гривень. Оскільки відповідачем та його представником наданий позивачем розрахунок не оспорений, не наданий суду інший розрахунок, суд вважає його належним доказом заборгованості по кредитному договору. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. На підставі вказаних норм та встановлених обставин справи, суд приходить до висновку, що [PERSON], підписавши заяву № 001-19508-250713 від 25 липня 2013 року, погодився з тим, кожен наступний ліміт кредитної лінії надається після спливу строку надання попередньої, на умовах, погоджених сторонами у договорі та не потребує підписання додаткових угод до нього, відповідач знімав кошти з карткового рахунку після 26 липня 2013 року і по 5 серпня 2014 року, що підтверджується розрахунком ціни позову. Підписавши в банку при оформленні договору заяву № 001-19508-250713, відповідач особисто взяв на себе обов'язок отримувати в приміщенні банку виписку по рахунку, в якій обов'язково зазначаються усі можливі зміни умов кредитування, що спростовує доводи щодо неповідомлення банком свого клієнта про зміну розміру кредитної лінії та умов кредитування, продовження нарахування процентів за користування кредитними коштами за ставкою 36 % в терміни понад 364 днів з дня укладення кредитного договору. Таким чином, вимоги позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 41 520,19 гривень є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Посилання представника відповідача на пропуск позивачем строку позовної давності не ґрунтується на вимогах закону. Відповідно до статті 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 цього ж Кодексу встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. За змістом частини першої статті 261 вищезазначеного Кодексу перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Тобто, позовна давність застосовується лише за наявності порушеного права особи. Як вбачається з розрахунку відповідачем заборгованість за кредитом та відсотками не погашається з липня 2015 року (останній раз така сплата була проведена 30 червня 2015 року), а тому саме з липня 2015 року починається відлік строку позовної давності. Позивач звернувся в суд з позовом 29 листопада 2017 року, тобто в межах строку позовної давності. Відповідно до вимог ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України суд стягує з відповідача на користь позивача 1600 гривень понесених процесуальних витрат по сплаті судового збору.

Outcome: approved