Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-13 00:00:00

Позивач [PERSON] (до одруження мала прізвище [PERSON] ) звернулася до суду з даним позовом посилаючись на те, що вона спільно проживала з відповідачем без реєстрації шлюбу. В результаті спільного проживання позивачка [INFO] народила доньку [PERSON] . Проте оскільки відповідач був проти того, щоб в графі "батько" були його дані, то відомості в свідоцтві про народження доньки зазначені зі слів матері, відповідно до ст. 135 СК України. 29 жовтня 2019 року сторони зареєстрували шлюб. На даний час позивач та відповідач проживають окремо, відносини припинились, хоч шлюб офіційно не розірваний. Позивач раніше не зверталась до суду, оскільки відповідач обіцяв, що визнає батьківство. Він тривалий час допомагав матеріально, бо знав, що це його донька. На даний час відповідач не визнає себе батьком їхньої дочки, не надає кошти на її утримання, а тому позивач, просить суд визнати відповідача батьком [PERSON] , зобов`язати Голованівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного Міжрегіонального управління Міністрества юстиції (м. Дніпро) внести відповідні зміни в актовий запис про народження та стягнути з відповідача аліменти на утримання дочки в розмірі 1/4 частини його заробітку і всіх видів доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на місяць, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивач не з`явилась, подала заяву, в якій просила проводити розгляд справи без її участі, позов підтримала, просила задовольнити. Відповідач належним чином повідомлений про дату, час, місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, правом на подання відзиву не скористався. Представник третьої особи [PERSON] в судове засідання не з`явилась, подала заяву, в якій просила слухати справу без участі представника Голованівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), проти позову в частині визнання батьківства не заперечують. Виходячи з приписів ст.ст. 43, 223, 280 ЦПК України суд постановив слухати справу за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в сукупності, приходить до таких висновків. Позивач [INFO] народила доньку [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 6). В актовому записі про народження дитини відомості про батька записані відповідно до ст. 135 СК України. Так, батьком [PERSON] зазначено [PERSON] . (Витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, а.с. 20). 29 жовтня 2019 року сторони зареєстрували шлюб та позивач змінила прізвище на " [PERSON] " (свідоцтво про шлюб, а.с. 16). В довідці виконавчого комітету Іркліївської сільської ради №40 від 26 лютого 2021 року вказано, що дочка [PERSON] - [PERSON] , проживає з нею і перебуває на повному утриманні матері (а.с. 7). Відповідно до акту обстеження умов проживання від 26 лютого 2021 року, [PERSON] разом з неповнолітньою дочкою [PERSON] зареєстровані за адресою [ADDRESS] , але без реєстрації проживають за адресою [ADDRESS] . Жилий будинок обкладений цеглою, критий шифером, газифікований. Матеріально-побутові умови задовільні (а.с. 21). Згідно з довідкою виконавчого комітету Іркліївської сільської ради №41 від 26 лютого 2021 року [PERSON] з 27 червня 2014 року не працює (а.с. 22). Позивачем до позову також додано письмові заяви свідків [PERSON] , [PERSON] разом з копіями їхніх паспортів та карток платників податків (а.с. 8-15). За вказаними поясненнями позивач та відповідач проживали сім`єю, вели спільне господарство та в них в 2015 році народилась дочка [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 122 Сімейного кодексу України, дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. За ч. 1 ст. 126 Сімейного кодексу України, походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно з частиною 1 статті 135 Сімейного кодексу України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Відповідно до ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні. У таких справах позови осіб, зазначених у ч. 3 ст. 128 СК України, приймаються до судового розгляду, якщо дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері (ч. 1 ст. 135 СК Уркаїни). Судом встановлено, що відомості про батька в актовий запис про народження [PERSON] був вчинений відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. З матеріалів позову вбачається, що [PERSON] в обгрунтування позовних вимог надано лише письмові заяви двох фізичних осіб - [PERSON] та [PERSON] (а.с. 8, 12). Будь-яких інших доказів суду не надано. За ч. ч. 1, 4 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. З системного аналізу ст.ст. 90, 91, 219, 230, 231 ЦПК України вбачається, що свідок має бути допитаний судом в судовом засіданні після попередження про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве показання і відмову від давання показань та приведення до присяги. А відтак, надані позивачем письмові заяви фізичних осіб суд визнає недопустимими доказами. Клопотання про допит вказаних осіб як свідків в судовому засіданні позивач не заявляла. Частиною 1 ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Виходячи зі змісту зазначених норм закону суд вважає не доведеним належними та допустимими доказами походження малолітньої [PERSON] від відповідача, а тому позовна вимога про визнання батьківства не підлягає до задоволення. Також не підлягають до задоволення позовні вимоги про зобов`язання Голованівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного Міжрегіонального управління Міністрества юстиції (м. Дніпро) внести відповідні зміни в актовий запис про народження, та про стягнення аліментів, оскільки вони є похідними від вимоги про встановлення батьківства. А відтак, в задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі. На підставі викладеного вище,

Outcome: dismissed