Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-09 00:00:00

Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (надалі по тексту - Позивач, АТ КБ «Приватбанк») звернувся до суду із позовом до [PERSON] (надалі по тексту - Відповідач), в якому просив стягнути з Відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором № б/н від 28.02.2012 року у розмірі 41 050,07 грн.; судові витрати у розмірі 1 378,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до укладеного кредитного договору б/н від 28.02.2012 року [PERSON] було відкрито кредитний рахунок у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Позивач зазначав, що відповідач надала згоду на те, що підписана нею Заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті, складають між ним і банком договір. Враховуючи, що позичальник систематично порушував свої зобов`язання по кредитному договору банк звернувся до суду з позовом про стягнення боргу по кредитному договору. Станом на 30.09.2016 року сума заборгованості становить 41 050,07 грн. та складається з наступного: 18 308,70 грн. - заборгованість за кредитом; 20 310,41 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 1 930,96 грн. - штраф (процентна складова). За таких обставин, позивач звернувся до суду із позовом про стягнення боргу з відповідача. Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 11.11.2016 року позов залишено без руху. Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 29.11.2016 року відкрито провадження у справі. Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 18.01.2016 року цивільну справу передано за підсудністю до Печерського районного суду м. Києва. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 02.10.2017 року справу прийнято до провадження судді Підпалого В.В. 30.07.2020 року через канцелярію суду від позивача надійшло клопотання про долучення письмових доказів до матеріалів справи. В засідання сторони не з`явилися, про дату, час та місце засідання повідомлялися належним чином у встановленому законом порядку, причини неявки суду невідомі. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За наявності сукупності умов, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку. Так, відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.ч. 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України). Відповідно до ст. 15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних , житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Так, згідно зі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша ст. 1055 ЦК України). За змістом ст. 207 ЦПК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За частиною першою ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до частини першої ст.628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (ст.638 ЦК України). Звертаючись до суду із позовом, АТ КБ «ПриватБанк» надало копію Анкети - Заяви від 28.02.2012 року про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «ПриватБанк», яка згідно посилань позивача, підписана відповідачем, витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», витяг з «Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку», а також розрахунок заборгованості. Однак, відповідачем не надано заперечень відносно того, що вона підписувала вищевказану Анкету-Заяву про отримання кредиту, отримувала в ПАТ КБ «ПриватБанк» кредитку картку, а також користувалася нею, отримуючи від банку кредитні кошти, тобто те, що вона отримала від ПАТ КБ «ПриватБанк» кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач отримувала кредитні кошти від позивача, а також частково проводила повернення зазначених коштів, що також вказує на наявність кредитних правовідносин між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] . Згідно наданого позивачем розрахунку, заборгованість по тілу кредиту, який отримала відповідач від АТ КБ «ПриватБанк», станом на 30.09.2016 року сума заборгованості становить 41 050,07 грн. та складається з наступного: 18 308,70 грн. - заборгованість за кредитом; 20 310,41 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 1 930,96 грн. - штраф (процентна складова). Оскільки з матеріалів справи вбачається, що відповідач користував кредитними коштами, не надав суду доказів відсутності заборгованості по отриманим кредитним коштам, а тому суд не вбачає підстав для відмови у задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» в частині стягнення вищевказаної заборгованості за кредитом у розмірі 18 308,70 грн. Судом встановлено, що вищевказана Анкета - Заява, на яку посилається позивач, є стандартним бланком, який не містить відомостей про розмір відсотків, комісії, пені і штрафів, порядку користування кредитними коштами. На підтвердження вказаних відомостей позивач посилається на «Умови та правила надання банківських послуг в ПриватБанку». Однак судом встановлено, що надані позивачем витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Умови не містять підпису відповідачки. Крім того, АТ КБ «ПриватБанк» не надано суду належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці витяг з тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна" та Умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і що саме ці Умови мала на увазі відповідачка, підписуючи Анкету-Заяву позичальника, та відповідно, чи брала вона на себе зобов`язання зі сплати саме того, який зазначено в Умовах, розміру відсотків, комісії, пені, штрафів у разі порушення зобов`язання з повернення кредиту. А тому, відповідно, вказані витяг з тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна" та Умови не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору від 28.02.2012 року. Відповідно до ч. 3 ст.12ЦПК України кожна сторона має довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Оскільки позивачем не доведено наявність договірних відносин з відповідачем щодо розміру відсотків, штрафів, порядку користування кредитними коштами, а тому в частині стягнення з відповідача заборгованості по нарахованих відсотках та штрафах суд відмовляє. Вказане узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України у справі № 6-2320цс16, а також в постанові Верховного Суду від 03.07.2019 року у справі № 342/180/17. Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості, станом на 30.09.2016 року заборгованість за кредитом становить 18 308,70 грн. Судові витрати, понесені позивачем при подачі позову до суду, підлягають стягненню з відповідача у сумі 614,00 грн.

Outcome: partial