Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-30 00:00:00

ПАТ "Дельта Банк" звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитом в сумі 3080,55 гривень. У позовній заяві зазначено, що 14.08.2007 р. між ПАТ "Дельта Банк" та [PERSON] укладено кредитний договір №001-21070-140807, згідно якого відповідачу був наданий кредит шляхом відкриття відновлюваної відкличної кредитної лінії на загальну суму 30000 гривень, що передбачено п.1.3 кредитного Договору. Відповідно до пункту 2.1. моментом надання Банком Держателю кредиту є день здійснення операції за допомогою картки або день утримання платежів за умови відсутності на рахунку власних коштів Держателя. У відповідності до договору, держатель картки зобов'язаний щомісяця в строки, визначені правилами, здійснювати погашення частини суми заборгованості за кредитною лінією, яка виникла за попередній звітний місяць, а також здійснювати погашення в повному обсязі заборгованості за Овердрафтом, яка виникла за попередній звітній місяць, сплачувати всю суму процентів, нарахованих за користування кредитною лінією та/або Овердрафтом за попередній звітній місяць, та всю суму пені, яка нарахована за попередній звітній місяць у разі порушення строків сплати заборгованості за кредитною лінією та/або Овердрафтом та процентів за користування кредитною лінією та/або Овердрафтом. Станом на 16.11.2012р. за відповідачем рахується заборгованість на загальну суму 3080,55 гривень. Тому позивач просить з відповідача стягнути заборгованість по кредиту на вищевказану суму та судові витрати по справі. В судове засідання представник позивача не з'явився. Від нього надійшла письмова заява про розгляд справи за його відсутності, просить задовольнити позовні вимоги, проти ухвалення заочного рішення не заперечують. Вiдповiдач в судове засідання не з'явилася. Про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про що свідчить розміщення оголошення в газеті «Наддніпрянська правда плюс» № 34 (45) за 28 серпня - 04 вересня 2014 року. Вивчивши матеріали справи, оцінивши отримані докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 14.08.2007 р. між сторонами укладено кредитний договір №001-21070-140807, згідно якого [PERSON] був наданий кредит шляхом відкриття відновлюваної відкличної кредитної лінії на загальну суму 30000 гривень, що передбачено п.1.3 кредитного Договору. Відповідач зобов'язувалася щомісячно сплачувати платежі в строки, визначені кредитним договором, але взяті на себе зобов'язання, належним чином не виконувала і станом на 16.11.2012р. заборгованість по кредиту становить 3080,55 гривень, яка складається: з тіло кредиту - 3080,55 грн. Відповідно до ч.1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають із підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема: договорів та інших правочинів ( ч.2 ст. 509 ЦК України). Згідно ч.1 ст. 598 ЦК України зобов'язання перестає діяти в разі його припинення з підстав, передбачених договором або законом. Підстави припинення зобов'язань зазначені в ст.ст. 599, 600, 601, 604-609 ЦК України та не передбачають можливість припинення зобов'язання у зв'язку з реструктуризацією боргу. З відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином ( ст. 599 ЦК України). Належним виконанням зобов'язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання. Саме по собі часткове погашення боргу, яке не покриває суму заборгованості за кредитом, не припиняє зобов'язальних правовідносин сторін договору й не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ЦК України. Статтями 10, 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування, як зазначено у ч. 4 ст. 60 ЦПК України, не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. З положення ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливості виконання ним грошових зобов'язань. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Таким чином позов слід задовольнити. Судові витрати, понесені позивачем, стягнути з відповідача на користь позивача На підставі викладеного,

Outcome: approved