Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Мельниківської сільської ради про визнання права власності в порядку спадкування на земельні ділянки. Мотивує позов тим, що, дані земельні ділянки належали [PERSON], який помер [INFO] року. Він є спадкоємцем четвертої черги за законом, оскільки проживав зі спадкодавцем однією сім"єю більше п"яти років., прийняв спадщину. Але не може оформити свої спадкові права, оскільки на земельні ділянки втрачено оригінали державних актів. В судове засідання ні позивач, ні його представник не з'явився. В поданій до суду заяві [PERSON] просив розгляд справи проводити за його відсутності, позовні вимоги підтримав. Представник Мельниківської сільскої ради в судове засідання не з'явився. 25.10.2017 року до суду надійшла заява, в якій відповідач просить розглядати справу без участі представника сільської ради, позов визнають. Виходячи з приписів ч. 2 ст.158 ЦПК України суд вважає за можливе слухати справу за відсутності учасників процесу. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в сукупності, приходить до наступних висновків. [INFO] року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] (а.с.4). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на: - земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в адмінмежах Мельниківської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області, площею 0,8218 га, що належала йому згідно державного акту серії [NUMBER], виданого на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом № 348691 від 10.10.2009 року, кадастровий номер [NUMBER] ( а.с.11); - земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в адмінмежах Мельниківської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області, площею 0,0665 га, що належала йому згідно державного акту серії [NUMBER], виданого на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом 348691 від 10.10.2009 року, кадастровий номер [NUMBER] ( а.с.12). Частинами першою, третьою статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Заповіту померлий не складав. Згідно довідок Мельниківської сільської ради № 1564, 1565 від 05.10.2017 року (а.с. 6,7) на день смерті [PERSON] був зареєстрований в [ADDRESS] та постійно проживав з [PERSON] однією сім"єю не менш як п"ять років до моменту відкриття спадщини та перебував у нього на утриманні. Як вбачається з листа Чорнобаївської державної нотаріальної контори № 1499/01-16 від 07.11.2017 року після смерті [PERSON] з заявами про прийняття спадщини чи про відмову від спадщини ніхто не звертався. Свідоцтва про право на спадщину не видавалися ( а.с.33). Зазначене свідчить про безспірний характер спадкових питань після смерті [PERSON] Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. Згідно ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Пунктами 20, 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що справи про спадкування за законом мають вирішуватись на основі правил глави 86 ЦК. Спадкування за законом здійснюється позачергово. У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обв'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім'ї, тощо. Враховуючи зазначене, беручи до уваги, що позивач на день смерті спадкодавця проживав разом з ним, заяву про відмову від спадщини не подавав, суд приходить до висновку, що [PERSON] є спадкоємцем померлого четвертої черги, при цьому єдиним спадкоємцем, який у визначений законодавством спосіб та строк прийняв спадщину . Зі змісту листа Чорнобаївської державної нотаріальної контори № 1204/01-16 від 04.10.2017 року вбачається, що перешкодою для видачі позивачу нотаріусом свідоцтва про право на спадщину є відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно (а.с. 10). Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого немайнового або майнового права та інтересу, а одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Статтею 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також в разі втрати ним документа, який засвідчує його. Враховуючи викладені обставини, грунтуючись на вищезазначених нормах права, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки [PERSON] прийняв спадщину у встановлений законом спосіб, а наданими суду доказами підтверджено його право на спадкування зазначеного майна за законом та його належність на час смерті спадкодавцю. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved