Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-15 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулась до суду з позовом до відповідача, [PERSON], 3-ті особи АК «Харківобленерго, КП «Харківводоканал», КП «Харківські теплові мережі», ПАТ «Харківміськгаз», КП «Жилкомсервіс» , в якому просить суд: -встановити порядок користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS], зокрема їй виділити в користування дві житлові кімнати дві площею 11,9 кв.м. та 17,4 кв.м, оскільки з нею проживають діти, а відповідачу житлову кімнату площею 24,2 кв.м. із балконом площею 2,4 кв.м., інші приміщення залишити у спільному користуванні; -розділити особові рахунки з оплати житлово-комунальних послуг, пропорційно часток співвласників. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що їй та відповідачу по ? частині належить спірна квартира. Вона із відповідачем перебувала у шлюбі, який розірвано 07.07.2014р., від шлюбу мають двох дітей. На теперішній час спільне проживання з відповідачем стало не можливим, через постійні сварки, нанесення їй тілесних ушкоджень та зникнення речей, тому вона просить встановити порядок користування квартирою, виділивши їй дві житлові кімнати для неї і дітей. Також, враховуючи постійні суперечки стосовно сплати житлово-комунальних, послуг просить розділити їй та відповідачу особисті рахунки. Відповідач - [PERSON], у судові засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся судом у відповідності до положень ЦПК України, надав суду заперечення в яких просить відмовити в задоволені позовних вимог з тих підстав, що дійсною причиною позову є перешкоджання позивачки спілкуватися йому із їх спільним сином [PERSON]. Також в спірній квартирі здійснено самочинне переобладнання, тому визначення порядку користування квартирою є не можливим. 3- ті особи - КП «Харківводоканал», КП «Харківські теплові мережі», ПАТ «Харківміськгаз» - просили розглянути справу у відповдіності до вимог чинного законодавства. 3-я особа - АК «Харківобленерго», у поданих запереченнях проти задоволення позову заперечувала, зазначаючи, що позивачка до компанії про розділ рахунку не зверталась, тобто відсутнє порушення її прав. 3-я особа - КП «Жилкомсервіс», у судове засідання не з'явилась, заперечень на позов не надала, повідомлялась судом у відповідності до положень ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, представників третіх осіб, дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити частково виходячи з наступного. Згідно договору дарування від 21.11.1998р., посвідченого державним нотаріусом, позивачу та відповідачу в рівних частках, належить на праві власності квартира [ADDRESS]. Сторони з 1994р. по 2014р. перебували у шлюбі, від шлюбу мають двох дітей - [PERSON], 1995р.н. та [PERSON], 2007р.н. У відповідності з ч.1 ст.357 ЦК України розмір часток позивача і відповідача у праві спільної часткової власності на вказану квартиру є рівними, тобто по 1/2 частини квартири за кожним. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього співвласник має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Згідноч. 2 ст.358 ЦК України співвласники права спільної часткової власності можуть домовитися про порядок користування майном. За ч.3 цієї ж статті кожен із співвласників має право на надання йому в користування тієї частини спільного майна, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.14 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення із самостійними виходами, які можуть використовуватись як окремі квартири, або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщенням, якщо про це заявлено позов. У п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 4 жовтня 1991 року №7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок" роз'яснено, якщо виділ частки будинку в натурі неможливий, суд вправі за заявленим про це позовом встановити порядок користування відособленими приміщеннями (квартирами, кімнатами) такого будинку. У цьому разі окремі підсобні приміщення (кухня, коридор тощо) можуть бути залишені в загальному користуванні учасників спільної часткової власності. Порядок користування жилим будинком може бути встановлено також і між учасниками спільної сумісної власності. При неможливості виділу частки будинку в натурі або встановлення порядку користування ним, власнику, що виділяється, за його згодою присуджується грошова компенсація. Як свідчать матеріали справи сторони у справі перебувають у неприязних стосунках та не можуть добровільно домовитися про порядок володіння та користування квартирою. З огляду на наведене, враховуючи взаємовідносини, які виникли між сторонами, позов у частині встановлення порядку користування жилим приміщенням слід задовольнити. Посилання відповідача на самочинне переобладнання квартири, судом не приймається, оскільки доказів в підтвердження вказаних обставин суду не надано, із технічного паспорту на квартиру вбачається відсутність самочинного будівництва чи переобладнання. При встановленні порядку користування спірною квартирою, суд враховуючизапропоновані варіанти позивачем та відсутність варіантів з боку відповідача, виділяє: у користування позивача - дві житлові кімнати №№3, 9 площею 11,9 кв.м. та 17,4 кв.м.; у користування відповідача житлову кімнату №2 площею 24,2 кв.м. із балконом площею 2,4 кв.м; залишає у спільне користування сторін кухню №5 площею 9,3 кв.м., із балконом площею 2,0 кв.м.; ванну кімнату №6 площею 5,2 кв.м., вбиральню №8 площею 1,3 кв.м., коридор №1 площею 10,8 кв.м., коридор №7 площею 1,6 кв.м., вбудовану шафу №4 площею 1,5 кв.м. Обраний судом варіант порядку користування квартирою надає сторонам можливість врегулювати спір з приводу користування приміщеннями квартири. Стосовно позовних вимог, щодо розділу особових рахунків з оплати житлово-комунальних послуг, суд зазначає наступне. Виходячи з положень статей 55, 124 Конституції України та відповідно до статті З ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду, проте лише за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Доказів звернення позивача до третій осіб, які надають житлово-комунальні послуги стосовно розділу рахунків та їх відмова, суду не надано, тобто відсутнє порушення, невизнання або оспорювання прав позивача. Крім того, позовні вимоги позивача в цій частині взагалі є необґрунтованими, не вказаний перелік житлово комунальних послуг та організації які їх надають, де відкриті рахунки які просить поділити позивач. Враховуючи необґрунтованість та недоведеність позовних вимог в частині розділу особових рахунків, підстави для їх задоволення відсутні. На підставі викладеного та

Outcome: partial