Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-01 00:00:00

КП «ЄРЦ» звернулося до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за надані послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в сумі 3411,68 грн., стягнення судових витрат. У позовній заяві зазначено, що позивач надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за адресою [ADDRESS]. В цьому будинку проживає відповідач, яка є споживачем даної послуги. Судовий наказ, виданий Івано-Франківським міським судом 04.11.2014 року., був скасований ухвалою від 25.11.2014 р. Заборгованість по даних послугах відповідача станом на березень 2015 року становить 3411,68 грн. В судовому засіданні представник позивача підтримала заявлені вимоги Представник відповідача в судовому засіданні заперечила позовні вимоги, з підстав, викладених у запереченні на позовну заяву від 02.07.2015 року. Суд, заслухавши пояслення сторін в судовому засіданні, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що КП «ЄРЦ» проводить господарську діяльність в т.ч. надає послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкової території. Рішенням Івано-Франківської міської ради від 02.06.2011 року №212-Х «Про організацію та забезпечення роботи комунального підприємства «Єдиний розрахунковий центр» визначено КП «ЄРЦ» з 01.11.2011 року виконавцем послуг з управління будинків, споруд та прибудинкових територій для житлового фонду комунальної власності територіальної громади м.Івано-Франківська (а.с.7). Рішенням Івано-Франківської міської ради від 15.09.2011 року №383-14 «Про структуру, періодичність та строки надання та основні умови надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в м.Івано-Франківську» затверджено основні умови надання послуг КП «ЄРЦ» (а.с.8-15). Вартості послуг з утримання будинків та прибудинкових територій визначено рішеннями виконавчого комітету Івано-Франківської міськради від 13.07.2011 року №427 (а.с.18), а також від 27.12.2011 року №842 (а.с.19-21). Відповідно до акту прийому-передачі об'єкту в управління з управління (балансу) від 01.11.2011 року будинок за адресою [ADDRESS] перебуває на балансі КП «ЄРЦ» (а.с.22). В квартирі [ADDRESS] проживає відповідач [PERSON], що підтверджується адресною довідкою (а.с.88) та підтверджено сторонами в судовому засіданні. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки визначає Закон України «Про житлово-комунальні послуги». Відповідно до вказаного закону, термін «житлово-комунальні послуги» визначається як результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування у жилих та нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Згідно зі статтею 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Судом встановлено, що договір між позивачем чи балансоутримувачем і відповідачем не укладався. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг з конкретним споживачем сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Правовідносини, які виникли у сфері надання комунальних послуг, регулюються спеціальним законодавством, а саме як вже зазначалось Законом України «Про житлово-комунальні послуги» та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630. Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Разом з тим відповідно до загальних умов виконання зобов'язання, установлених ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов'язань. За вимогою ч.3 ст.815 ЦК наймач зобов'язаний самостійно вносити плату за комунальні послуги, якщо інше не встановлено договором найму. З огляду на викладене слід дійти висновку про те, що правовідносини, які існували між сторонами на підставі усного договору про надання послуг з теплопостачання, є зобов'язанням, у якому, серед інших прав і обов'язків сторін на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов'язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги. В поданому до суду запереченні позивач звертає увагу суду на пропуск позивачем строків позовної давності, оскільки заборгованість нараховано за період з 01.11.2011 року по 01.03.2015 року. Однак, з довідки про розрахунки за надані послуги вбачається. що відповідач здійснювала проплату заборгованості в лютому 2012 року (а.с.23), а в листопаді 2014 року було видано судовий наказ за заявою позивача (поданої 25.07.2014 року) про стягнення заборгованості. Даний судовий наказ було скасовано ухвалою суду від 25.11.2014 року. Таким чином поданий до суду позов 15 травня 2015 року із дотриманням строків позовної давності. Також в запереченні на позовну заяву відповідач вказує, що позивач не надавав послуги в повному об'ємі та належної якості. однак, жодних доказів звернень відповідача до позивача із скаргами щодо якості надання послуг, стороною позивача не надано. Позивачем до матеріалів справи додано копії угод укладених між КП «ЄРЦ» та підрядником ТОВ «Пасічна-ІФ», який безпосередньо надавав послуги з утримання будинків та споруд і прибудинкової території, на підтвердження виконання позивачем своїх зобов'язань. (а.с.46-76). Відповідач в запереченні також вказала на те, що вказані документи не містять всіх основних реквізитів, однак, це не може бути підставою спростування надання і отримання робіт (послуг). Також представник відповідача звертала увагу на те, що відповідач самостійно оплачувала частину робіт ТОВ «Пасічна-ІФ», зокрема вартість труби при заміні стояка холодного водопостачання в будинку, що підтверджує квитанцією від 22.11.2013 року. Представник позивача натомість зауважила, що відповідач не зверталась до позивача щодо робіт із заміни стояка з холодною водою, а тому це правовідносини, які виникали між відповідачем та ТОВ «Пасічна-ІФ», що не є предметом спору. Представник відповідача просила відмовити в задоволенні позову також із підстави відсутності договору між сторонами, звертаючи увагу на те, що її довіритель зверталася до КП «ЄРЦ» із проханням укласти договір, але такі звернення залишилися без відповіді. Але в судовому засіданні представник позивача надала суду копію відповіді КП «ЄРЦ» на звернення відповідача від 01.05.2015 року №01-01/701, до якого додавалось для ознайомлення і підписання 2 примірники договору. Ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом та ст.61 цього Кодексу. Таким чином, врахувавши вищевказане, суд приходить до висновку, що слід задовольнити заявлені позовні вимоги: стягнути з [PERSON] на користь КП «ЄРЦ» заборгованість з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в сумі 3411,68 грн. Відповідно до п.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі ст.ст. 509, 526, 815, 901, 903 ЦК України, Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630,

Outcome: approved