Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-28 00:00:00

АТ "Перший Український міжнародний банк" (далі - АТ «ПУМБ») звернулося 06.08.2019 р. до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування позову зазначило, що на між ЗАТ «ПУМБ», правонаступником якого є АТ «ПУМБ», та [PERSON] укладений кредитний договір № 5900654 від 25.12.2007 р., відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у сумі 186 000 грн. строком до 25.12.2022 р., зі сплатою 13,25% річних. [PERSON] виступила майновим поручителем [PERSON] і у забезпечення виконання умов кредитного договору передала в іпотеку банку квартиру за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 71,46 кв.м. У зв`язку з невиконанням умов кредитного договору згідно з рішенням Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 27.09.2010 р. у справ № 2-3970/2010 з позичальника на користь банку стягнута заборгованість за кредитним договором у сумі 285108,71 грн. та звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру за адресою: [ADDRESS] . Банк неодноразово пред`являв виконавчі листи на виконання, предмет іпотеки (квартира) передавався на публічні (електронні) торги, але торги не відбувалися через відсутність покупців, внаслідок чого виконавчі листи поверталися стягувачу без виконання. 06.06.2018 р. були призначені електронні (публічні) торги з реалізації квартири, які не відбулися. Відповідно до ч.1 ст.49 Закону України «Про іпотеку» банк придбав предмет іпотеки за ціною третіх електронних торгів - 283 875,20 грн., про що приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Морозовою В.М. видано свідоцтво від 11.07.2018, зареєстроване в реєстрі за № 945. Відповідно до п.п.3.2.7, п.4.5 договору іпотеки після прийняття іпотекодержателем рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, іпотекодавець зобов`язаний на письмову вимогу звільнити предмет іпотеки та максимально сприяти його звільненню всіма іншими особами протягом 14 календарних днів з дня отримання вимоги. Якщо звільнення предмету іпотеки мешканцями не буде здійснено добровільно, їх примусове виселення здійснюється судом. Позивач 18.06.2019 р. цінним листом з описом вкладення направив відповідачам вимогу про усунення перешкод у користуванні власністю (квартирою) та виселення, які відповідачами отримано, але до часу звернення до суду з позовом вимогу не виконано. Позивач має у власності квартиру за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 30,8 кв.м., житловою площею 18,2 кв.м. Вказана квартира є вільною, колишні мешканці згаданої квартири були виселені на підставі рішення Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 29.05.2014 р. Вказану квартиру позивач пропонує надати відповідачам для проживання. За позовом, посилаючись на ст.ст.317, 391 ЦК України, ст.109 ЖК України, ст.40 ЗУ «Про іпотеку», позивач просить виселити відповідачів з квартири за адресою: [ADDRESS] з наданням іншого житла - квартири [ADDRESS] та стягнути судові витрати. Ухвалою від 02.09.2019 р. відкрито провадження і справа призначена до розгляду на 21.10.2019 р. 21.10.2019 р. розгляд справи відкладено на 28.11.2019 р. на підставі ч.5 ст.223 ЦПК України для повторного виклику представника позивача. 28.11.2019 р. розгляд справи було відкладено на 29.01.2020 р. на підставі ч.4 ст.223 ЦПК України для повторного виклику відповідачів та на підставі п.4 ч.2 ст.223 ЦПК України для витребування доказів. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує, просить задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Розгляд справи за відсутності учасника справи узгоджується з положеннями ч.3 ст.211 ЦПК України. Відповідачі до суду повторно не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомили, відзиву на позов не подавали. Суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів, що відповідає положенням ч.4 ст..223 та ч.1 ст.280 ЦПК України. Представник третьої особи направив до суду заяву про розгляд справи без їх участі та пояснення по суті спору. В силу ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, приймаючи до уваги позицію представника позивача та третьої особи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги АТ "ПУМБ" підлягають задоволенню в повному обсязі. Судом встановлено, що між ЗАТ «ПУМБ», правонаступником якого є АТ «ПУМБ», та [PERSON] укладений кредитний договір № 5900654 від 25.12.2007 р., відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у сумі 186 000 грн. строком до 25.12.2022 р., зі сплатою 13,25% річних (а.с.11-13). [PERSON] виступила майновим поручителем [PERSON] і у забезпечення виконання умов кредитного договору передала в іпотеку банку квартиру за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 71,46 кв.м. (а.с.16-20). У зв`язку з невиконанням умов кредитного договору згідно з рішенням Шевченківського районного суду м.Запоріжжявід 27.09.2010 р. у справ № 2-3970/2010 з позичальника на користь банку стягнута заборгованість за кредитним договором у сумі 285108,71 грн. та звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру за адресою: [ADDRESS] (а.с.21-22). Банк неодноразово пред`являв виконавчі листи на виконання, предмет іпотеки (квартира) передавався на публічні (електронні) торги, але торги не відбувалися через відсутність покупців, внаслідок чого виконавчі листи поверталися стягувачу без виконання. 06.06.2018 р. були призначені електронні (публічні) торги з реалізації квартири, які не відбулися. Відповідно до ч.1 ст.49 ЗУ «Про іпотеку» протягом десяти днів з дня оголошення прилюдних торгів такими, що не відбулися, іпотекодержателі та інші кредитори боржника відповідно до пріоритету їх зареєстрованих вимог мають право придбати предмет іпотеки за початковою ціною шляхом заліку своїх забезпечених вимог в рахунок ціни майна. У цьому випадку придбання предмета іпотеки іпотекодержателем оформлюється протоколом і актом про реалізацію предмета іпотеки у порядку, встановленому ст.47 цього Закону, а нотаріус на підставі такого акта видає свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів, якщо прилюдні торги не відбулися. Банк скористався вищевказаним правом та придбав предмет іпотеки за ціною третіх електронних торгів - 283 875,20 грн., про що приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Морозовою М.В. видано свідоцтво від 11.07.2018 р., зареєстроване в реєстрі за № 945 (а.с.24, 26). Право власності позивача на квартиру за адресою: [ADDRESS] зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 11.07.2018 р. державним реєстратором - приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Морозовою В.М., що підтверджено витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме мацно № 130451320 від 11.07.2018 р. (а.с.27). Згідно п. 8 ч. 1 ст. 346 ЦК України, право власності припиняється у разі звернення стягнення на майно за зобов`язаннями власника. Таким чином, право власності відповідачів на квартиру [ADDRESS] , припинилося в результаті звернення стягнення на майно, а саме: на вказану вище квартиру. В свою чергу банк, позивач по справі, набувши право власності на предмет іпотеки, набув всіх прав і обов`язків власника, передбачених чинним законодавством. Позивач 18.06.2019 р. цінним листом з описом вкладення направив відповідачам вимогу про усунення перешкод у користуванні власністю (квартирою) та виселення, які відповідачами отримано, але до часу звернення до суду з позовом вимогу не виконано (а.с.30-39). Таким чином, судом встановлено, що банк використав усі законні засоби для добровільного врегулювання спору, проте відповідачі не реагують на такі дії та продовжують порушувати право власності позивача. Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом (ч.1 ст.109 ЖК України). Відповідно до ч. 3 ст. 109 ЖК України, звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов`язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги, якщо сторонами не погоджено більший строк. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Згідно ч. 2 ст. 109 ЖК УРСР, громадянам, яких виселяють із жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Таким чином, зазначене вище положення Житлового закону установлює загальне правило про неможливість виселення громадян без надання їм іншого жилого приміщення. Як виняток, допускається виселення громадян без надання їм іншого жилого приміщення при зверненні стягнення на жиле приміщення, придбане ними за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою цього жилого приміщення. Згідно ч. 2 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов`язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.. Позивач має у власності квартиру за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 30,8 кв.м., житловою площею 18,2 кв.м. Вказана квартира є вільною, колишні мешканці згаданої квартири були виселені на підставі рішення Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 29.05.2014 р. Вказану квартиру позивач пропонує надати відповідачам для проживання. Враховуючи вищевикладене у сукупності досліджених матеріалів справи та наданих позивачем доказів, суд приходить до висновку, що позивачем на виконання вимог ст. 81 ЦПК України, доведені позовні вимоги щодо примусового виселення відповідачів з займаного житлового приміщення, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню. На підставі ч.1 ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідачів на користь позивача судовий збір у сумі 1921 грн.

Outcome: approved