Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-16 00:00:00

В обґрунтування позовної заяви Акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" (далі - Банк) зазначало, що 05.12.2017 між ним та відповідачем було підписано Заяву на встановлення відновлювальної кредитної лінії відповідно до умов Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (далі - Договір). Таким чином сторони уклали змішаний договір, що містить в собі елементи договору банківського рахунку та кредитного договору. Банк вказував, що підписанням заяви відповідач ініціював одержання та погодився на умови користування кредитом відповідно до умов Договору та підтвердив укладання між ним та Банком кредитного договору. Відповідачу було встановлено кредитний ліміт в сумі 21000 грн із строком кредитування 36 місяців, зі сплатою 24% річних за фіксованою ставкою та інші платежі за користування кредитом, передбачені Договором. Банк свої зобов`язання за договором виконав належним чином, однак зарахування коштів на картрахунок на погашення відсотків і кредиту не відбувалось. У зв`язку з цим станом на 03.08.2020 утворилась заборгованість в розмірі 24588, 15 грн, яка складається з: 20780,43 грн - заборгованість за кредитом (основним боргом), 2538,66 грн - заборгованість зі сплати відсотків за користування кредитом, 28,32 - заборгованість за РКО, 236,46 грн - сума нарахованої пені, 462,86 - 3% річних на суму простроченого кредиту, 78,11 - 3% річних на суму нарахованих та несплачених процентів, 394,83 грн - втрати від інфляції на суму простроченого кредиту, 68,48 грн - втрати від інфляції на суму нарахованих та несплачених процентів. На підставі викладеного позивач просив суд стягнути з відповідача вказану суму заборгованості, а також судовий збір в сумі 2102 грн. У судове засідання представник позивача не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач подав письмову заяву про повне визнання позову і суми заборгованості, вказаної банком у розрахунку заборгованості. У судовому засіданні відповідач заяву про визнання позову підтримав, вказав, що таке визнання позову є добровільним. До ухвалення рішення судом відповідачу роз`яснені наслідки такої процесуальної дії. Відповідач у судовому засіданні визнав, що дійсно підписав із банком кредитний договір у формі заяви на встановлення (збільшення) відновлювальної кредитної лінії, ознайомився з умовами кредитування і розумів, що за користування кредитними коштами потрібно буде сплачувати відсотки та відповідні інші платежі. Відповідач визнав, що дійсно користувався кредитною карткою, визнав наданий банком розрахунок заборгованості і заперечень до проведених Банком розрахунків не висловив. За змістом статті 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Заслухавши відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, відтак наявні законні підстави для задоволення позову, виходячи з таких мотивів. Судом встановлено, що відповідач підписав з позивачем заяву на встановлення (збільшення) відновлювальної кредитної лінії від 06.12.2017, в якій викладені умови кредитування, а саме строк кредитування, розмір кредитного ліміту, процентна ставка, строки і порядок погашення кредиту, та підписаний відповідачем паспорт споживчого кредиту від 05.12.2017, що підтверджує виникнення кредитних правовідносин між Банком та відповідачем. До позовної заяви додано розрахунок заборгованості за кредитом із загальною сумою заборгованості 24588,15 грн, який відповідач визнав і зауважень до нього не висловив. Також відповідач підтвердив, щоб був ознайомлений з умовами Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 21.08.2017, який наявний в матеріалах справи. Відповідно до частини 1 статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За частиною 1 статті 49 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно із частиною 1, 3 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Відповідно до статті 21 Закону України «Про споживче кредитування » споживач, який порушив своє зобов`язання щодо повернення кредиту та процентів за ним, має відшкодувати кредитодавцю завдані цим збитки відповідно до закону з урахуванням особливостей, визначених цією статтею. У зв`язку з тим, що кредитні правовідносини з приводу надання споживчого кредиту виникли між Банком та відповідачем, кредит надавався без забезпечення виконання зобов`язань, то визнання відповідачем суми заборгованості не порушує прав та інтересів інших осіб. На підставі викладеного визнання позову відповідачем слід прийняти і задовольнити позов Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії - Вінницьке обласне управління АТ «Ощадбанк» повністю. Згідно зі статтею 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Отже, з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений позивачем та зарахований до державного бюджету судовий збір в сумі 2102 грн.

Outcome: approved