Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] третіх осіб Новосанжарської районної державної адміністрації, відділу Держземагенства у Новосанжарському районі , та з урахуванням доповнень просив визнати незаконним свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну частку (пай) виданого [PERSON] від 23 серпня 2013 року приватним нотаріусом Новосанжарського районного нотаріального округу [PERSON] та внести зміни до нього стосовно долі обов'язкової частки [PERSON], встановити факт прийняття [PERSON] обов'язкової частки у спадщині у вигляді 1/3 частини земельної частки (паю) за державним актом про право власності на земельну частку серія ЯБ №941319 від 20.03.2006 року, та визнати за ним право власності на 1/3 частку земельної частки (паю). Позовні вимоги мотивував тим, що [INFO] померла [PERSON], з якою позивач перебував у зареєстрованому шлюбі. [PERSON] заповітом від 13.01.2011 року зробила наступне розпорядження: житловий будинок з господарськими спорудами розташованого по вул.Островського, 1а, в селі Руденківка, Новосанжарського району, Полтавської області в рівних частках заповідала чоловіку [PERSON] та сину [PERSON], земельну ділянку (пай) площею 2,63 га. яка належала померлій на підставі державного акту про право приватної власності на земельну ділянку сері ЯБ №941319 виданого 20.03.2006 року заповідала сину [PERSON] Позивач, посилаючись на тай факт, що він є інвалідом 2 групи, стверджує, що має право на обов'язкову частку у спадщині, оскільки на день смерті дружини фактично прийняв обов'язкову частку. Ухвалою суду від 23 вересня 2014 року до участі у справі в якості третьої особи залучено приватного нотаріуса Новосанжарського районного нотаріального округу [PERSON] (а.с.44). Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали. Відповідач та його представник проти позову заперечують. Треті особи, будучи належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи в судове засідання не з'явились. Відділом Держземагенства у Новосанжарському районі надано заяву про розгляд справи у відсутність представника ( а.с.80). Вислухавши у судовому засіданні пояснення позивача та його представника, відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, що ґрунтуються на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд прийшов до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] з 14.02.2008 р. перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], яка померла [INFO] (а.с. 6-7). Згідно заповіту [PERSON] від 13.01.2011 року посвідченого секретарем Руденківської сільської ради Новосанжарського району, Полтавської області Горбенко І.М., реєстраційний номер 2, [PERSON] на випадок своєї смерті зробила наступне заповідальне розпорядження: житловий будинок з господарськими спорудами розташованого по вул.Островського, 1а, в селі Руденківка, Новосанжарського району, Полтавської області в рівних частках заповідала чоловіку [PERSON] та сину [PERSON], земельну ділянку (пай), яка належала померлій на підставі державного акту про право приватної власності на земельну ділянку сері ЯБ №941319 виданого 20.03.2006 року заповідала сину [PERSON] (а.с. 8). Довідкою МСЕ №0274932 від 12.01.11 року підтверджується факт, що [PERSON] є інвалідом 2 групи по причині загального захворювання (а.с.9). Згідно свідоцтва про право власності на спадщину від 23 серпня 2013 року, оригінал якого оглянуто в судовому засіданні, виданого приватним нотаріусом Новосанжарського районного нотаріального округу Полтавської області [PERSON], [PERSON] отримав у спадок земельну ділянку, яка належала померлій на підставі державного акту про право приватної власності на земельну ділянку сері ЯБ №941319 виданого 20.03.2006 року. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкування-це перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частина 1 статті 1241 ЦК України встановлює, що малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Довідкою МСЕ №0274932 від 12.01.11 року підтверджується факт, що [PERSON] є інвалідом 2 групи по причині загального захворювання (а.с.9). Пункт 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N 7 "Про судову практику в справах про спадкування" передбачає, що той зі спадкоємців, який має право на обов'язкову частку у спадщині та проживав разом із спадкодавцем на день його смерті, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо у визначеному законом порядку не відмовився від неї. Якщо той зі спадкоємців, хто має право на обов'язкову частку та не проживав зі спадкодавцем на день його смерті, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Згідно ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Як слідує з ухвали Апеляційного суду Полтавської області від 15.05.2013 року у справі за позовом [PERSON] до територіальної громади в особі Руденківської сільської ради Новосанжарського району про визначення додаткового строку достатнього для подання заяви про прийняття спадщини, яка набрала законної сили після смерті [PERSON] [INFO] заведена спадкова справа. Спадкоємцями згідно заповіту, посвідченого секретарем Руденківської сільської ради, Новосанжарського району Полтавської області від 13 січня 2010 року та поданих заяв є син померлої [PERSON] та чоловік померлої [PERSON] У разі порушення права спадкоємців на обов'язкову частку у спадщині суд може вирішувати питання про недійсність свідоцтва про право на спадщину лише в тій частині, яка складає обов'язкову частку. Судом встановлено, що [PERSON], як чоловік, постійно проживав та був зареєстрований в [ADDRESS], на момент смерті дружини [PERSON]. На підставі вище викладеного суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог [PERSON], оскільки на день смерті своєї дружини він набув інвалідності 2 групи, що дає йому підстави для отримання обов'язкової частки у спадщині, та враховуючи фактичне прийняття спадщини він набув на неї право. Суд не може погодитися з позицією позивача в розмірі обов'язкової частки, як 1/3 частини земельної ділянки, оскільки стаття 1241 ЦК України та абзац другий пункту 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N 7 "Про судову практику в справах про спадкування" чітко регламентують, що при визначенні розміру обов'язкової частки в спадщині враховуються всі спадкоємці за законом першої черги. Повне коло спадкоємців першої черги складається з трьох осіб: чоловіка [PERSON], сина [PERSON] та матері [PERSON], не залежно від заявленого ними права на спадщину. Таким чином, у разі спадкування за законом частки спадкоємців становили по 1/ 3 частині спадкового майна, а отже обов'язкова частка у спадщині становить 1/6 частину. Дослідивши всі обставини справи суд приходить до висновку про часткове задоволення позову в частині визнання права власності на обов'язкову частку, визнання незаконним свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну частку (пай) виданого [PERSON] від 23 серпня 2013 року, оскільки може бути визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину та визнано право власності лише в тій частині, яка складає обов'язкову частку, тобто 1/6 частка. Оскільки обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, то в силу ст.. 88 ЦПК України вони компенсуються за рахунок держави. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial