Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-02 00:00:00

В грудні 2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, яким просить стягнути з Приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія»Аеросвіт» на свою користь середньомісячний заробіток за час затримки виплати заробітної плати на підставі ст. 117 КЗпП. В обґрунтування вказаного позову зазначає, що з 03 березня 2003 року по 30 квітня 2013 року, він працював в приватному акціонерному товаристві «Авіакомпанії «Аеросвіт» на посаді інженера з технічного обслуговування Відділу базового технічного обслуговування Директорату з виробництва Комплексу інженерно-технічного забезпечення. Наказом відповідача № 1485-ос від 30 квітня 2013 року він був звільнений за власним бажанням. Однак, в порушення ст.47 КЗпП України відповідач не провів з ним розрахунок по заробітній платі за грудень 2012 року - квітень 2013 року, а також не виплатив компенсацію за невикористану відпустку, вихідну допомогу. В зв'язку з чим, 24 травня 2013 року Бориспільським міськрайонним судом Київської області за його заявою було видано судовий наказ, яким стягнуто з відповідача заробітну плату в розмірі 183182,34 грн. Проте на момент подачі позову розрахунок проведений не був, судовий наказ залишається невиконаним. З огляду на це, з метою захисту своїх трудових прав, в частині стягнення середнього заробітку за час невиплати заробітної плати він і звернувся до суду. Позивач в судове засідання не з'явився, проте надав суду заяву в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити та слухати справу у його відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, у відповідності до ч. 5 ст. 74 ЦПК України, про причини неявки не повідомив. Представник позивача [PERSON] надав суду заяву в якій просив справу розглянути у його відсутність, проти задоволення позовних вимог заперечував. На підставі ст.197 ЦПК України, в зв'язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд дослідив, оцінив та проаналізував всі зібрані у справі докази у їх сукупності і прийшов до переконання, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню в повному обсязі виходячи з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Стаття 10 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Судом встановлено, що [PERSON] з 03 березня 2003 року по 30 квітня 2013 року, він працював в приватному акціонерному товаристві «Авіакомпанії «Аеросвіт» на посаді інженера з технічного обслуговування Відділу базового технічного обслуговування Директорату з виробництва Комплексу інженерно-технічного забезпечення (а.с.5-6). Наказом відповідача № 1485-ос від 30 квітня 2013 року він був звільнений за власним бажанням (а.с.13). Таким чином, між позивачем та відповідачем склалися трудові правовідносини щодо оплати праці, які передбачені ст.ст. 47, 115, 117 Кодексу законів про працю України. Відповідно до ч.1 ст.47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. В частині 1 ст.116 КЗпП України зазначено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Позивачу при звільненні відповідачем не було виплачено заробітну плату за грудень 2012 року - квітень 2013 року, компенсацію за невикористану відпустку, вихідну допомогу, внаслідок чого 24 травня 2013 року Бориспільським міськрайонним судом Київської області було видано судовий наказ, яким стягнуто з відповідача на користь позивача заробітну плату в розмірі 183182,34 грн. Проте на момент подачі позову розрахунок проведений не був, судовий наказ залишається невиконаним. Відповідно до частини 5 пункту 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 „Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" не проведення розрахунку з працівником у день звільнення є підставою для застосування відповідальності передбаченої ст. 117 Кодексу законів про працю України Змістом статті 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Ст. 117 КЗпП України застосовується у разі несвоєчасної виплати належних працівнику сум незалежно від наявності клопотання працівника про таку виплату. Враховуючи вищенаведене, оскільки відповідач при звільненні позивача, у встановлені законом строки, не виплатив йому нараховану заробітну плату та всі належні суми при звільненні, суд дійшов висновку, що з ПрАТ "Авіакомпанія "Аеросвіт" слід стягнути на користь позивача її середній заробіток за весь час затримки, починаючи з дня звільнення - 30.04.2013 року по день винесення судового рішення 03.02.2015 року. Відповідно до пункту 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. №100 середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарних місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом 2 місяців робочі дні на число відпрацьованих робочих днів (годин) за цей період. Відповідно до Листа Міністерства соціальної політики України від 21.08.20012 року №9050/14-12/13 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2013 рік» кількість робочих днів у лютому 2013 склала 20 днів і в березні кількість робочих днів також склала 20. Відповідно до довідки про доходи позивача за № 4802 від 08.05.2013 року (а.с.8) заробітна плата за лютий 2013 року становить - 19842,59 грн. за березень 2013 року - 20445,29 грн. Враховуючи вказані вище дані сума середньоденного заробітку позивача становить 1007,20 грн. (19842,59 грн. + 20445,29 грн. / (20+20) робочих днів). Так, починаючи з дня звільнення позивача - 30.04.2013 року по день винесення судового рішення 03.02.2015 року, кількість робочих днів складає 441 дні ( 168 днів за 2013 рік + 251 днів 2014 року та 22 дні 2015 року), тому середній заробіток, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, за вказаний період, становить 444175 грн. 20 коп. (441 робочих днів х 1007 грн. 20 коп. - розмір середньоденного заробітку). Тому для повного відновлення порушеного права слід стягнути з відповідача на користь позивача вказаний розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку. Відповідач в своїй заяві не навів підстави для відмови у задоволенні позову, жодним чином не обргунтував свої заперечення в розрізі вимог ст.60 ЦПК України. Судові витрати в справі, а саме суму судового збору в розмірі 3654 грн. 00 коп., які підлягають покладенню на відповідача, відповідно до ст. 88 ЦПК України - слід стягнути з відповідача на користь держави, оскільки позивач звільнена від їх оплати. Враховуючи вищевикладене, на підставі ст. 47, 116, 117, КЗпП України,

Outcome: approved