Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з даною позовною заявою, в якій просила постановити рішення, яким стягувати з [PERSON] на її користь на утримання двох дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1800 гривень щомісяця, на кожну дитину, з подальшою індексацією відповідно до закону, з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від спільного шлюбу мають двох дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають з нею та знаходяться на її утриманні. Подружні стосунки між ними припинилися шість місяців тому. Однак, за час проживання окремо, відповідач припинив надавати їй матеріальну допомогу на утримання їхніх спільних дітей та не цікавиться їхнім матеріальним та психічним розвитком. Обов'язки щодо утримання дітей повністю лягли на неї. Для забезпечення всебічного розвитку двох дітей, забезпечення їх належних умов проживання та догляду, лікування дітей коштів не вистачає. Вона не працює. На даний час отримує щомісячну одноразову допомогу при народженні дитини та допомогу малозабезпеченим сім'ям. Інших доходів у неї немає. Відповідач працює неофіційно на постійних підробітках та отримує нерегулярний дохід. Інших осіб на утриманні у відповідача не має, стягнень по виконавчих документах з відповідача не проводиться. Вважає, що відповідач в змозі платити аліменти у розмірі 1800 грн. на кожну дитину та до досягнення ними повноліття. Домовленості про участь відповідача в утриманні дітей вони не досягли. Відповідач добровільно не надає їй утримання на їхніх спільних дітей. У зв'язку з цим вона змушена звернутися до суду з заявою про стягнення аліментів з відповідача у примусовому порядку. Ухвалою від 17.12.2018 року відкрито провадження у даній справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Одночасно роз'яснено учасникам справи їх право на звернення до суду із клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, встановлено відповідачу 15-денний строк з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі для подачі до суду відзиву на позовну заяву. Роз'яснено відповідачу, що у разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Встановлено сторонам 5-денний строк з дня вручення цієї ухвали для подання заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.16). Відповідач [PERSON], який належним чином був повідомлений про розгляд справи судом, відзиву на позовну заяву не надіслав, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні із повідомленням ( викликом) сторін не надав. З огляду на вищезазначене суд, на підставі ч.5 ст.279 ЦПК України розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідно до ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Вивчивши доводи позивача, викладені у позовній заяві, дослідивши надані письмові докази, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини. Встановлено, що 20.03.2013 сторони зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Жмеринці реєстраційної служби Жмеринського міськрайонного управління юстиції у Вінницькій області, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.5). Від шлюбу мають двох дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], в свідоцтві про народження яких записаний та являється батьком відповідач по справі [PERSON] (а.с.6,7). Позивач [PERSON] знаходиться на обліку в УПСЗН Жмеринської РДА та отримує державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям та щомісячну одноразову допомогу при народженні дитини (а.с.8,9) Відповідно до копії довідки квартального комітету «Кавказ» від 06.12.2018 діти [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] проживають з позивачем [PERSON] і знаходяться на її забезпеченні (а.с.10). Судом встановлено, що між сторонами не досягнуто домовленості щодо утримання неповнолітніх дітей. Обставин, які б доводили необхідність звільнення відповідача від обов'язків утримувати неповнолітніх дітей, судом не встановлено. Відповідно до частини 1 ст. 141 СК мати та батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Відповідно до положень ст.180 Сімейного Кодексу України на батьків покладений обов'язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у вихованні в грошевій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій формі. Відповідно до ст.182 СК України при визначені розміру аліментів, суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружину, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" передбачено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи вищезазначене, суд прийшов до висновку, що позовна вимога [PERSON] про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітніх дітей підлягає задоволенню та стягненню з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 1 800 гривень щомісяця, на кожну дитину, з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття. Водночас суд визнає такими, що підлягають залишенню без задоволенню, позовні вимоги в частині подальшої індексації оспорюваних аліментів відповідно до закону, оскільки це прямо передбачено законом щорічно, термін чого наразі не минув; при цьому індексація визначеного судом у твердій грошовій сумі розміру аліментів здійснюється відповідною фізичною особою або юридичною особою, що проводять відповідні відрахування аліментів із доходу платника аліментів. Натомість інший період позивачем не окреслено, що унеможливлює визначення підстав здійснення індексації загалом, яка застосовується лише у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка (ст.4 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення"), визначення яких на майбутній період часу судом не може ґрунтуватись на припущеннях настання такої події. У відповідності до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору за подачу даного позову до суду, тому з відповідача на користь держави підлягає до стягнення судовій збір в розмірі 704 гривні 80 копійок.

Outcome: partial