Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-15 00:00:00

Банк звернувся до суду з указаним позовом, який обґрунтовував тим, що 02.11.2009 між Банком та відповідачем укладено кредитний договір, за умовами якого банк надав йому кредит в сумі 6000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом, але всупереч укладеному договору відповідач порушував строки погашення кредиту та процентів, в зв`язку з чим станом на 16.03.2020 має заборгованість в розмірі 36263 грн. 19 коп., в т.ч.: 11268 грн. 85 коп. - заборгованості за простроченим тілом кредиту, 4475 грн. 24 коп. - заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно зі ст. 625 ЦК України, 18316 грн. 09 коп. - заборгованості за пенею, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 1703 грн. 01 коп. - штраф (процентна складова). Посилаючись на вказане, просив стягнути з відповідача цей борг та понесені судові витрати. Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування своїх заперечень зазначав, що дійсно ним було підписано заяву від 02.11.2009 без номера з метою отримання банківських послуг, при цьому кредитний ліміт складав 0 грн. і відповідачу була видана кредитна кратка № [NUMBER] з терміном дії до 01.05.2012. Карткою відповідач не користувався, оскільки на ній не було коштів, а в подальшому забув про її існування. На початку 2012 року відповідачу було змінено кредитний ліміт на 1000 грн. і оформлено нову картку № [NUMBER] , при цьому відповідач користувався нею та заборгованість погасив до 2016 року, після чого не користувався нею. З відповідачем не оговорювалися умови кредитного договору щодо розміру відсотків за користування кредитом, а також застосування неустойки за порушення грошового зобов`язання, а ним було підписано лише анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку та довідку про 30-денний пільговий період, і в підписаній відповідачем заяві від 02.11.2009 процентна ставка не зазначалася, а кредитний ліміт складав 0 грн. Крім того, позивач за порушення умов кредитування просить стягнути з відповідача суму пені та штрафу, що є подвійною цивільно-правовою відповідальністю за одне і те саме порушення. Також відповідач зазначав, що відсутні підстави вважати, що при укладенні кредитного договору Банк дотримався вимог щодо повідомлення відповідача як споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк, а укладений кредитний договір від 02.11.2009 в вигляді анкети-заяви не містить строку повернення кредиту (користування ним). При визначенні суми заборгованості позивач порушує норми чинного законодавства, а саме строки позовної давності (загальний строк позовної давності для звернення до суду - 3 роки, для штрафних санкцій, пені - 1 рік), тому відповідач вважав необхідним застосувати позовну давність, строк якої сплив, і відмовити у задоволенні позову, оскільки необхідно враховувати строк дії картки, а він закінчився у 2016 році, тому позивач знав про своє порушене право, але не звертався до суду. У відповіді на відзив банк зазначав, що відповідач по справі з метою отримання банківських послуг підписав заяву від 02.11.2009. Крім того, 20.05.2014 відповідач підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг та був ознайомлений з Умовами надання банківських послуг, затверджених наказом Банку від 06.03.2010. При оформленні кредиту заява на отримання кредиту підписується повнолітньою дієздатною особою, чим підтверджується, що позичальник ознайомлений з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами. Позичальник підтвердив свою згоду на те, що Заява, Умови надання банківських послуг, Правила користування платіжною карткою та Тарифи складають між ним та банком договір про надання банківських послуг. Тобто, в даному випадку зміст кредитного договору зафіксовано в декількох документах: в заяві позичальника, Умовах надання банківських послуг, Правилах користування платіжною карткою та Тарифах. Укладення договору таким чином чинному законодавству не суперечить, а між сторонами були здійснені всі необхідні дії, які вказують на вчинення двостороннього договору, складовими якого виступають Заява, Умови, Правила та Тарифи, з якими відповідач був ознайомлений, про що свідчить підпис в заяві. До матеріалів позовної заяви долучено Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», яка підписана відповідачем власноручно та з якої вбачається, що відповідачу встановлено поточну процентну ставку у розмірі 3% (36% на рік), вказано розмір комісій, штрафів тощо, тобто сторонами при укладенні договору були обговорені усі істотні умови. Крім того, вищевказані Умови і Правила надання банківських послуг, а також Тарифи банку є загальнодоступною інформацією, яка розміщена у відділеннях банку. Відсутність підпису відповідача в Умовах, при наявності його письмового свідчення про те, що він ознайомлений у письмовому вигляді та згодний з Умовами та Тарифами, що Заява разом з Умовами та Тарифами складають договір про надання банківських послуг, не є підставою вважати, що Умови укладені поза межами договору та не є допустимими доказами. Виписка по картковому рахунку та розрахунок заборгованості є належними та допустимими доказами по справі, в той час як відповідачем розрахунок заборгованості не спростований, інший розрахунок не наданий, судово-економічні експертизи по справі не призначалися. Оскільки банк надав кошти шляхом встановлення кредитного ліміту, таким чином між банком і відповідачем було укладено договір, який ніким не оспорений, а отже є законні підстави для стягнення заборгованості з відповідача. Крім того, позивач зазначав, що перевипуск картки - це лише заміна самої картки, в той час як заборгованість переноситься на новий картковий рахунок. В розрахунку заборгованості позивачем зазначено заборгованість, що була перенесена на останню перевипущену картку. Підпис позичальника на кредитному договорі свідчить про те, що останньому були відомі і зрозумілі всі умови договору і він вважає їх справедливими по відношенню до себе. Відповідач на сьогоднішній день не звертався до банку з повідомленням про незгоду з внесеними змінами та не ініціював розірвання договору, більш того, активного користувався карткою, що говорить про прийняття ним діючих умов банківського обслуговування, а тому заперечення відповідача є необґрунтованими. Розрахунок заборгованості є інформаційним документом по факту обробки фактичного операційного руху грошових коштів по рахунках кредитної угоди, а також відображає стан нарахувань в певні періоди часу. На підтвердження заборгованості відповідача позивачем надано банківську виписку по кредитному рахунку, яка має статус первинного документа, з якої вбачається, що відповідач знімав кредитні кошти, потім частково погашав заборгованість за договором і знову користувався кредитними коштами. Щодо стягнення пені та штрафів, то позивач вказував, що останні були передбачені укладеним між сторонами договором та не є окремими видами відповідальності, а є різновидом штрафних санкцій. Тобто штраф і пеня є окремими видами неустойки. Штраф застосовується за порушення виконання зобов`язання, а пеня - за несвоєчасність виконання грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Щодо строку дії договору та кредитної картки позивач зазначав, що дія даного договору пролонгується кожні 12 місяців, картковий рахунок діє до повного виконання, а строк дії картки зазначено на самій картці, тобто кредитний договір є чинним, а заперечення відповідача нічим не обґрунтовані. Крім того, позивач вважав, що строки позовної давності при зверненні до суду було дотримано. У запереченні на відповідь на відзив на позовну заяву відповідач зазначав, що оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку з чим банк має підтвердити, що на час укладання відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. При цьому, з відповідачем було підписано лише анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг та довідку про 30-денний пільговий період. При наданні відповідачу на підпис анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку від 20.05.2014, йому не надавалися вони для ознайомлення, навіть в самій анкеті-заяві зазначається, що екземпляр договору можна отримати шляхом роздруківки з офіційного сайту. Позивачем подано пояснення, в яких він просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, підтримав позицію, викладену у відповіді на відзив на позовну заяву. При цьому зазначав, що в договорі, укладеному між сторонами, прописана валюта кредитування, відсоткова ставка, винагороди, розмір платежу, відповідальність, права та обов`язки сторін договору та багато іншого. Тобто, ознайомившись з умовами кредитування до підписання договору, звіривши їх з положеннями договору, позивач отримав повну інформацію про умови кредитування та власноруч підписав кредитний договір - заяву на отримання кредиту. Предметом позову, який підлягає доказуванню, є розмір заборгованості за кредитним договором. Позивач надав суду докази щодо наявності заборгованості за договором, а відповідач в свою чергу не спростував докази щодо цього факту, надані банком. Крім того, з виписки по рахунку вбачається, що відповідач до певного часу належним чином виконував свої зобов`язання за кредитом, що свідчить про те, що він знав про умови кредитування та визнав свої зобов`язання за договором. Ухвалою судді Путивльського районного суду Сумської області від 14.05.2020 дану позовну заяву прийнято до розгляду та призначено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного провадження з викликом сторін (а.с. 56). В судове засідання представник позивача не з`явився, звернувся до суду з заявою, у якій просив провести розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечував проти винесення заочного рішення (а.с. 50). Відповідач в судове засідання не з`явився, його представник звернувся до суду з письмовою заявою про розгляд справи без його участі та без участі відповідача, у задоволенні позову просив відмовити. За таких обставин, згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши докази, наявні у матеріалах справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Як встановлено судом, 02.11.2009 між сторонами укладено кредитний договір, шляхом підписання відповідачем заяви № б/н від 02.11.2009 (а.с. 5). Також 02.11.2009 відповідачем було підписано Довідку про умови кредитування з використанням кредитки "Універсальна, 30 днів пільгового періоду" (а.с. 6). Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами банку» складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. Крім того, підписуючи зазначену довідку. відповідач підтвердив, що він ознайомлений з фінансовими умовами надання кредитки "Універсальна, 30 днів пільгового періоду" і прикладами розрахунку суми плати за використання кредитних коштів. Відповідач прострочив виконання свого зобов`язання, оскільки порушив строки повернення кредиту та сплати нарахованих процентів, внаслідок чого станом 16.03.2020 має заборгованість в розмірі 36263 грн. 19 коп., в т.ч.: 11268 грн. 85 коп. - заборгованості за простроченим тілом кредиту, 4475 грн. 24 коп. - заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно зі ст. 625 ЦК, 18316 грн. 09 коп. - заборгованості за пенею, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 1703 грн. 01 коп. - штраф (процентна складова), що підтверджується письмовими розрахунками (а.с. 9-21). Згідно з ч. 1 ст. 526, ч. 1 ст.530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Умовами кредитування передбачено нарахування штрафу за порушення строків платежів по будь-якому грошовому зобов`язанню, передбаченому договором, більше ніж на 30 днів позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф, розмір якого встановлено тарифами договору. Штраф нараховується на окремий рахунок і підлягає оплаті в зазначені банком терміни. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч.2 ст.549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. (Правова позиція Верховного Суду України у справі № 6-2003цс15). АТ КБ «Приватбанк» надано суду докази про порушення відповідачем умов кредитного договору, яке полягає у неповній сплаті щомісячних платежів на погашення кредиту та процентів. В той же час, за це порушення банком нараховано і пеню, і штраф, що відповідно до наведеної правової позиції Верховного Суду України, яка має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції, є подвійною цивільно-правовою відповідальністю за одне і те саме порушення. Таким чином, відсутні підстави для стягнення з відповідача штрафу в сумі 500 грн. (фіксована частина) та 1703 грн. 01 коп. (процентна складова). Таким чином, наявні у справі докази дають підстави для висновку про часткове задоволення позову у розмірі 34060 грн. 18 коп. (36263,19 грн. - (500 грн. + 1703,01)) = 34060,18 грн. При цьому, суд приходить до висновку про відсутність підстав для застосування позовної давності, про що клопотав відповідач у поданому відзиві на позовну заяву, беручи до уваги ту обставину, що кредитна картка за кредитним договором № б/н від 02.11.2009 неодноразово перевипускалася та відповідачем [PERSON] в межах строків загальної позовної давності вчинялися дії, що свідчать про визнання ним свого обов`язку щодо сплати кредиту (а.с. 22-30, 31). У зв`язку із частковим задоволенням позову, відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь банка 1974 грн. 30 коп. (34060,18х2102/36263,19=1974,30) судового збору. Виходячи з наведеного,

Outcome: partial