Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-27 00:00:00

АТ "Державний ощадний банк України" в особі філії - Волинського обласного управління (далі Банк) просить ухвалити рішення про стягнення із [PERSON] 16\~784,94 гривні заборгованості за кредитним договором та судові витрати по справі. Вимоги обґрунтовано тим, що 30 липня 2018 року між Банком та відповідачем укладено кредитний договір шляхом підписання заяви про приєднання № 637250 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки). На виконання умов Договору Банк відкрив на ім`я відповідача поточний рахунок №\~ [NUMBER] , надав платіжну картку, встановив на картковий рахунок відповідача кредитний ліміт в розмірі 14 500,00 гривень під 38,00 % річних. Відповідач зі своєї сторони зобов`язалася щомісячно здійснювати часткове повернення кредиту, використовувати кредит за цільовим призначенням, своєчасно та в повному обсязі його повернути, сплатити всі нараховані проценти та інші платежі, передбачені кредитним договором. За невиконання або несвоєчасне, не в повному обсязі виконання буд-якого грошового зобов`язання Банк вправі нараховувати на суми прострочених платежів та стягувати пеню за кожен день прострочення. Відповідач неналежним чином виконувала взяті на себе зобов`язанням, внаслідок чого перед Банком має заборгованість, яка станом на 31 серпня 2021 року становить 16\~784,94 гривні, з яких: 14\~259,73 гривні за основним боргом (кредитом); 2\~241,67 гривні за процентами; 235,36 гривні пені; 34,33 гривні 3% річних; 13,85 гривні втрат від інфляції. Провадження в справі відкрито ухвалою суду від 29 вересня 2021 року, розгляд позову постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Згідно з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення копію ухвали і примірник матеріалів позову відповідач отримала 03 грудня 2021 року. У строк, визначений судом в ухвалі від 29 вересня 2021 року, з додатковим врахуванням Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, затверджених наказом Міністерством інфраструктури України від 28 листопада 2013 року №\~958, відповідач відзиву на позов не подала. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін від учасників справи до суду не надходили. Враховуючи вищевикладене та положення ст.279 ЦПК, суд розглянув справу за наявними у справі матеріалами. Аналізом доказів по справі суд встановив такі фактичні обставини. 30 липня 2018 року відповідач [PERSON] як клієнт Банку підписала заяву про приєднання № 637250 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки). У цій заяві вказано, що відповідач беззастережно приєднується до Договору в редакції, розміщеній на Інтернет-сторінці Банку на день підписання заяви, та укладає з Банком Договір, складовою частиною якого є умови договору банківського рахунку. Відповідно до умов Договору Банк відкриває на ім`я відповідача поточний рахунок, операції за яким можуть здійснюватися з використанням електронного платіжного засобу (картка/платіжна картка) за дебетовою-кредитною схемою. У заяві на встановлення відновлювальної кредитної лінії (кредиту), яка є складовою заяви про приєднання, відповідач просила надати їй кредит на споживчі потреби в національній валюті шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії на її картковий рахунок №\~ [NUMBER] ; погодилася на наступні параметри кредитування: бажаний розмір кредиту 14\~500 гривень, максимальний розмір кредиту 25\~000 гривень, строк кредитування 60 місяців з можливістю подовження на той самий строк. Банк погодив надати відповідачу кредит в сумі 14\~500,00 гривень. Процентна ставка за користування кредитними коштами є фіксованою і складає 38,00 процентів річних. Відповідач під підпис ознайомилася з паспортом споживчого кредиту та таблицею визначення сукупної вартості споживчого кредиту і реальної процентної ставки. За змістом ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно із ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно із ч.ч.1, 2 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Частиною 1 статті 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: … 3) сплата неустойки; … У статті 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно із ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як стверджено дослідженими доказами, у підписаній 30 липня 2018 року кредитній заяві сторони домовились про чіткий розмір тіла кредиту, сплату відсотків за його користування, а також термін, на який надається кредит. Із наданого Банком розрахунку заборгованості станом на 31 серпня 2021 року, підтвердженого випискою по картковому рахунку відповідача, встановлено, що всього відповідач використала кредитних коштів в загальній сумі 33\~293,88 гривень, з яких погасила 19 034,15 гривень. Отже, заборгованість за тілом кредиту становить 14 259,73 гривень (33 293,88 19 034,15). Сума процентів за користування кредитними коштами становить 16\~238,83 гривні, з яких відповідач сплатила 13 997,16 гривень. Сума непогашених процентів становить 2 241,67 гривень. У відповідності до положень ст.625 ЦК України Банк нарахував 3% річних за несвоєчасне погашення тіла кредиту в сумі 23,91 гривень, несвоєчасне погашення процентів в сумі 10,42 гривень та 13,85 гривень інфляційних втрат. Наведені складові заборгованості в загальній сумі 16 549,58 гривень відповідають умовам кредитного договору та вимогам чинного законодавства, а тому є доведеними і обґрунтованими, у зв`язку із чим підлягають стягненню з відповідача. Із розрахунку заборгованості також вбачається, що Банком нарахована пеня, яка заявлена до стягнення в сумі 235,36 гривень. Однак підстав для нарахування цієї складової Банком не доведено та судом не встановлено з огляду на таке. У підписаній сторонами заяві про приєднання від 30 липня 2018 року не передбачено сплати відповідачем пені, а відтак сторони при підписанні договору не узгоджували відповідальності відповідача за прострочення зобов`язання. Із позовної заяви вбачається, що нарахування пені Банк здійснював у відповідності до умов, визначених у Договорі комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. В силу положень ст.634 ЦК України Банк вважає, що Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб є невід`ємною частиною укладеного із відповідачем кредитного договору. За змістом ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розробляє підприємець (у цьому випадку АТ "Ощадбанк"). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст.ст.633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Доданий до позову витяг з Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб не містять підпису відповідача, тому відсутні підстави вважати, що відповідач ознайомлена з його змістом та що цей Договір є складовою договірних кредитних правовідносин сторін. Такий висновок узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 03 липня 2019 року по справі №\~342/180/17-ц. За таких обставин відсутні підстави вважати, що між сторонами укладений передбачений ст.634 ЦК України договір приєднання, а відтак і погоджена між ними складова у вигляді пені за порушення зобов`язання. З урахуванням наведеного суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача заявленої у позові заборгованості по пені в сумі 235,36 гривень. При розгляді справи суд відповідно до вимог статей 10, 12, 13 ЦПК України керується принципом верховенства права та розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі поданих доказів. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для вирішення справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно із ч.ч.5, 6 ст.81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.83 ЦПК України позивач повинен подати суду докази разом з поданням позовної заяви, а відповідач - разом з поданням відзиву. За змістом ч.4 ст.12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Таким чином, судом встановлено підстави для часткового задоволення позову, а саме, в частині стягнення з відповідача в користь Банку заборгованості по кредиту в загальній сумі 16\~549,58 гривень, до якої входить тіло кредиту, проценти, 3% річних та втрати від інфляції у зазначеному в позовній заяві розмірі. Згідно зі ст.141 ЦПК України судові витрати по справі слід покласти на відповідача пропорційно до задоволених вимог із розрахунку задоволення 98,60 % таких вимог.

Outcome: partial