Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області з уточненими позовними вимогами , в якому з урахуванням збільшених позовних вимог, просить стягнути з відповідача 19014.08 гривень заборгованості з виплати заробітної плати, та 8383.57 грн. компенсації за затримку виплати розрахунку при звільненні. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що працював у відповідача з 14 червня 2005 року на посаді заступника генерального директора з охорони праці -начальником відділом охорони праці. Згідно наказу № 17-К від 17.03.2014 року був звільнений за власним бажанням. Проте, по даний час з ним не було проведено повного розрахунку. На неодноразові звернення до бухгалтерії відповідача провести з ним повний розрахунок - отримує відмову. З таких підстав, для захисту своїх конституційних прав на справедливу винагороду за працю, змушений звертатись до суду. Окрім цього, просить стягнути з відповідача 8383.57 грн. компенсації за затримку виплати розрахунку при звільнененні. Позивач в судовому засіданні позов підтримав з підстав викладених у позовній заяві, просив позов задоволити. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав частково, не заперечив проти його часткового задоволення,. Згідний і розміром заборгованості по заробітні платі, однак не згідний і розміром компенсації та представив свій розрахунок , а саме розмір компенсації за час затримки розрахунку при звільненні становить 5 601.07 нрн. Зясувавши обставини справи, дослідивши надані сторонами докази, вислухавши пояснення сторін, суд вважає, що позов слід задоволити частково , виходячи з наступного: Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Статтею ст.43 Конституції України встановлено, що право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Встановлено, що позивач працював у відповідача з 14 червня 2005 року на посаді заступника генерального директора з охорони праці -начальником відділом охорони праці. Згідно наказу № 17-К від 17.03.2014 року був звільнений за власним бажанням. Згідно довідки ПАТ "Дрогобицького заводу автомобільних кранів" від 25.04.2014 року № 336 заборгованість відповідача перед позивачем з виплати заробітної плати станом на 25.04.2014 року становить 19014.08 грн. Відповідно до ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцять календарних днів. Ст. 116 цього ж Кодексу передбачено, що в день звільнення працівника йому проводиться виплата всіх сум, що належить йому від підприємства. Зазначені положення Кодексу відповідачем порушено, так як виплати заробітку та сум, що належать працівнику при звільненні відповідачем не проведена. Згідно ст.12 Конвенції МОП №95 "Про захист заробітної плати" 1994р. та ст.47 КЗпП України у день звільнення роботодавець зобовязаний провести повний розрахунок із працівником, який звільняється. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми повинні бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Таким чином розрахунок заборгованості по зарплаті сторонами не оспорюється і підлягає до примусового стягнення. Стягненню з відповідача підлягають і компенсаційні виплати у відповідності з проведеним розрахунком на підставі Постанови №159 КМУ від 21.02.2001 р., розмір яких визначенй саме представником відповідача та сторонами не оспорюється та судовий збір в розмірі 243.60 грн. . в дохід держави. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позов підставний та підлягає часткового задоволенню.

Outcome: approved