Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання Договору про виконання робіт ( поставку матеріалі, які повинні відповідати вимогам ДСТУ, ТУ, ГОСТ та встановити метало-пластикову конструкцію - вікна у квартирі) від 13.12.2011р. та стягнення матеріальної шкоди в розмірі 12600грн. та моральної шкоди в сумі 5000грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в день укладання договору позивачем була внесена передплата в розмірі 9600грн. 26.12.2011р. відповідач відповідно до Договору встановив метало-пластикову конструкцію (вікна) у квартирі, після чого позивачка розрахувалась повністю у сумі 3000грн., однак Акт прийому-передачі виконаних робіт відповідач забрав собі. В процесі користування метало-пластиковими вікнами, приблизно на початку травня 2012року позивач виявила недоліки, які проявлялися в сильному токсичному запаху, що надходив від вікон. В травні 2012року на звернення позивача до відповідача, останній демонтував склопакети для просушки, проте вказані заходи не дали результату та не прибрали токсичного запаху. При повторному зверненні до відповідача, [PERSON] замінив склопакет, але результату це не дало, різкий токсичний запах залишився. Таким чином, вказаний недолік у якості виконаних відповідачем робіт є істотним, оскільки унеможливлює нормальне використання метало-пластикових вікон, виник з вини відповідача, та не може бути усунений. Також позивач зазначає, що діями відповідача їй була завдана моральна шкода, що полягає у душевних стражданнях, які вона зазнала у зв'язку зі протиправними діями відповідача та фізичному болі і страждання, оскільки у неї погіршився стан здоров'я на нервовому ґрунті та порушився емоційний та психічний стан. В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги і обґрунтування позову в повному обсязі та просили суд позов задовольнити, з підстав, зазначених в позовній заяві. Представник відповідача та відповідач в судовому засіданні позов не визнали, просили відмовити, посилаючись на те, що так дійсно між сторонами був укладений Договір про виконання робіт, зазначені роботи, відповідно до договору відповідачем були виконані в повному обсязі. Крім того, позивачка звертала до Державної інспекції України для проведення перевірки з питань дотримання законодавства про захист прав споживачів у сфері послуг. Перевіркою встановлено, що надані послуги відповідають вимогам зазначеним у договорі. Були надані копії сертифікатів відповідності та висновків державної санітарно-епідеміологічної експертизи на матеріали, які використовувались при надані послуг, порушень перевіркою не знайдено. Щодо питання ненадання квитанції та Акту виконаних робіт, також, відповідно до звернення позивачки, була проведена перевірка Державною податковою інспекцією Оболонського району м.Києва. В результаті якої було встановлено, що порушень не виявлено, всі розрахунки із споживачами проводяться із видачею відповідних квитанцій з наступним їх оприбуткуванням зазначених коштів в книзі обліку доходів і витрат. Про всі результати проведених перевірок, позиваку письмово було проінформовано. Також просили, визнати Протокол №189 від 27.09.2013р. досліджень виробів із полімерних та інших матеріалів неналежним доказом, оскільки відповідно до Закону України «Про судову експертизу» повинен складатися Висновок експерта, а ні Протокол, і тому протокол не може замінити собою висновок експерта. Третя особа: ТОВ «Інтер-Норм», ОС «Міжнародні стандарти і системи», Державна санітарно-епідеміологічна служба МОЗ» в судове засідання не з'явились, про місце і час розгляду справи повідомлені судом належним чином, надали суду заяви про розгляд справи у відсутності їх представника. Вислухавши учасників процесу, експертів-спеціалістів, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 13.12.2011р. між [PERSON] та [PERSON], як виконавцем, був укладений Договір № 918 про виконання робіт. Відповідно п.2.2.1 Договору, відповідач як виконавець повинен виконати такі роботи: здійснити поставку матеріалів: конструкції, кількість, розмір, модель та колір яких визначений у Специфікації. Згідно п.2.3Договору, відповідач відповідає за належну якість поставлених ним матеріалі. Якість матеріалів повинна відповідати вимогам ДСТУ, ТУ, ГОСТ, санітарним нормам та правилам, діючим на території України. Відповідно до п.4.5 Договору, повна вартість робіт, які передбачені даним Договором у відповідності до Специфікації є ціною даного Договору, яка на момент підписання Договору відповідно до Додатку №1 складає 12600грн. Передоплата на матеріали складає 9600грн.. Решта суми складає 3000грн. виплачується по закінченню робіт передбачених даним Договором при підписанні Акту прийому-передачі виконаних робіт. Відповідно до ст.ст. 4, 5, 6, 15 Закону України "Про захист прав споживачів", передбачено, що споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на захист своїх прав державою; належну якість продукції та обслуговування; необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця); звернення до суду за захистом порушених прав; держава забезпечує споживачам захист їх прав; продавець (виробник, виконавець) зобов'язаний передати споживачеві продукцію якості, а також надати інформацію про цю продукцію. Споживачі також мають інші права, встановлені законодавством про захист прав споживачів. Відповідно до п.7.3 Договору, гарантійні обов'язки вступають в силу з моменту 100% розрахунку, відповідно до п.4 даного Договору та підписання Акту, який є невід'ємною частиною даного Договору. Згідно п.п.7.4, 7.5 Договору, у випадку виявлення певних дефектів/недоліків у виконаних роботах або поставлених матеріалів, замовник повідомляє про це виконавця. У такому разі виконавець бере на себе зобов'язання усунути виниклі дефекти/недоліки згідно гарантійним зобов'язанням зазначених в даному договорі. Гарантія на роботу 1 (один) рік відповідно до Специфікації до Договору. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Згідно ст. 907 ЦК України, договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін. Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом. Згідно ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів», за наявності у роботі (послузі) істотних недоліків споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків. Якщо під час виконання робіт (надання послуг) стане очевидним, що їх не буде виконано з вини виконавця згідно з умовами договору, споживач має право призначити виконавцю відповідний строк для усунення недоліків, а в разі невиконання цієї вимоги у визначений строк - розірвати договір і вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення недоліків третій особі за рахунок виконавця. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, передбачені ст. 611 ЦК України, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. В ході розгляду справи, було встановлено, що відповідач замінював склопакети, але це результату не дало, токсичний запах залишився. Ухвалою суду була призначена санітарно-епідеміологічна експертиза, за результатами експертизи винесений Протокол №189 від 27.09.2013р. досліджень виробів із полімерних та інших матеріалів., відповідно до якого, результати вимірювань стосуються лише зразків, які підлягали вимірюванню: вміст інгредієнтів, що вимірювались не відповідає: «Державні санітарні правила охорони атмосферного повітря населених місць» ДСП-201-97, ДСанПіН №1139 «Полімерні та полімервмісні матеріали, вироби і конструкції, що застосовуються у будівництві та виробництві меблів. Гігієнічні вимоги» від 29.12.2012р. Твердження представника відповідача та відповідача про те, що Протокол №189 від 27.09.2013р. досліджень виробів із полімерних та інших матеріалів це неналежний доказ, так як відповідно до Закону України «Про судову експертизу» повинен складатися Висновок експерта, а ні Протокол, і тому протокол не може замінити собою висновок експерта. Також посилання на те, що Протокол не відповідає чинному законодавству України та відповідним Інструкціям, суд оцінює критично, оскільки для поновного та всебічного з'ясування всіх обставин зазначених у Протоколі №189 від 27.09.2013р., судом були викликані в судове засідання експерти-спеціалісти: біолог - [PERSON] та завідуючий токсикологічною лабораторією - [PERSON], пояснення яких, судом взято до уваги, а саме, що дійсно експертиза була проведена за заявою позивача [PERSON], але Протокол відповідає на всі питання змісту Ухвали суду. Крім того, пояснили, що не зважаючи на чиє звернення про проведення експертизи, суду чи фізичної особи, відповідно до наказу МОЗ України від 11.07.2000р. №160, складається лише Протокол. Також зазначили, що дійсно на 2011р. норми відповідності відповідали б нормативним документам, оскільки станом на день проведення експертизи норми відповідності змінились в біг збільшення. Проте, це і насторожує, так як відібрані зразки метало-пластикових конструкцій - вікно (фрагмент) за 2011р., а експертиза проводилась в 2013р. але запах і на даний час перевищує дозволену норму, а саме 3бали (запах чітко виражений), що дає підстави вважати, що станом на 2011р. запах також був чітко виражений. Крім того, експерти-спеціалісти в судовому засіданні підтвердили, що наданий фрагмент метало-пластикових конструкцій для проведення експертизи відбирався за участю [PERSON] Протокол № 189 від 27.09.2013р. складений відповідно до вимог чинного законодавства України. Висновок експертів-спеціалістів в судовому засіданні співпадає з результатами зазначеними в Протоколі № 189 від 27.09.2013р., а саме: результати вимірювань стосуються лише зразків, які підлягали вимірюванню: вміст інгредієнтів, що вимірювались не відповідає: «Державні санітарні правила охорони атмосферного повітря населених місць» ДСП-201-97, ДСанПіН № 1139 «Полімерні та полімервмісні матеріали, вироби і конструкції, що застосовуються у будівництві та виробництві меблів. Гігієнічні вимоги» від 29.12.2012р. Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом Згідно ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. В силу ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених, ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст.ст.58-59 ЦПК України. Представником позивача не надані докази, на підтвердження зазначених обставин, які викладені позивачем в позовній заяві та в ході розгляду справи не підтверджені належними доказами, про те, що позивачка сплати кошти у сумі 3000грн., оскільки як встановлено в судовому засіданні та підтверджено матеріалами справи, у відповідача проводилась перевірка Державною податковою інспекцією Оболонського району м.Києва. В результаті якої було встановлено, що порушень не виявлено, всі розрахунки із споживачами проводяться із видачею відповідних квитанцій з наступним їх оприбуткуванням зазначених коштів в книзі обліку доходів і витрат. Відповідно до квитанції № 157814 від 13.12.2011р., позивачка сплатила відповідачу [PERSON] суму у розмірі 9600грн. Враховуючи викладене, оцінюючи всі зібрані і досліджені судом докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про розірвання Договору та стягнення сплачених коштів в розмірі 9600грн. є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Позивач звернулась до суду з позовом про захист її прав як споживача відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів». Відповідно до ст.22 Закону України «Про захист про споживачів» при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. В силу положень ст.4 Закону України «Про захист про споживачів», споживач має право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. Відповідно до поданої заяви позивач просить відшкодувати їй моральну шкоду в розмірі 5000грн., яка завдана порушенням відповідачем її прав, як споживача щодо неналежним виконання умов Договору на виготовлення метало-пластикових конструкцій (вікна). Відповідно до ч. 2 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» і п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1996 року № 5 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів», суд вирішує питання щодо відшкодування моральної ( немайнової) шкоди при задоволенні вимог споживача. Однак задоволення такої вимоги можливо лише у врахуванням положень п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів», які передбачають права споживачів на відшкодування моральної ( немайнової ) шкоди, заподіяної небезпечною для життя і здоров'я людей продукцією ( товаром, роботою, послугою, що виробляються, виконуються чи надаються для суспільних потреб) у випадках, передбачених законодавством. Враховуючи викладене, вимога позивача про відшкодування моральної шкоди підлягає задоволенню, оскільки ґрунтуються на положеннях Закону України «Про захист прав споживачів», але розмір якої з урахуванням вказаних обставин, а також розумності та справедливості, суд оцінює у 2000грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір в дохід держави пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 243,60грн., так як позивач на підставі Закону України "Про захист прав споживачів" був звільнений від оплати державного мита при звернені до суду. На підставі викладеного,

Outcome: partial