Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на його користь кошти за договорами завдатку від 05 серпня 2020 року та 17 вересня 2020 року в сумі 152480 грн. Посилається на те, що 05 серпня 2020 року між ним та відповідачем був укладений договір завдатку, який посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Душинською Н.В., за умовами якого, відповідач отримав від нього завдаток в сумі 68 000 грн. в рахунок належної суми боргу по договору купівлі-продажу житлового будинку [ADDRESS] та земельної ділянки, що знаходиться в [ADDRESS] , кадастровий номер 7310136600:29:001:0169. Зазначає, що 17 вересня 2020 року між ним та відповідачем був укладений ще один договір завдатку, який посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Душинською Н.В., за умовами якого відповідач отримав від нього завдаток в сумі 84 480 грн. в рахунок належної суми боргу по договору купівлі-продажу житлового будинку [ADDRESS] , та земельної ділянки, що знаходиться в місті Чернівці, садівниче товариство «Взуттєвик», вулиця Ромаданівська-Архангельська, кадастровий номер 7310136600:29:001:0169 та земельної ділянки [ADDRESS] , кадастровий номер 7310136600:29:001:0012. За умов даних договорів та додатковими домовленостями 25 вересня 2020 року у офісі приватного нотаріуса Чернівецького міського округу Душинської Н.В. мали намір підписати та посвідчити договори купівлі-продажу будинку та земельних ділянок, проте, це не вдалось за можливе, оскільки відповідач на їх підписання не з`явився, про причини неявки позивача не повідомив, грошові кошти, які були передані йому в якості завдатку, не повернув, більш того ухиляється від спілкування. Просить суд стягнути з відповідача на його користь кошти за договорами завдатку від 05.08.2020 року та від 17.09.2020 року в сумі 152480 грн., а також просив стягнути з відповідача судові витрати по справі. Ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 09 листопада 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене провадження у даній справі і відповідачу наданий 15 денний строк з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву. Представник позивача - адвокат Петікар А.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити в повному обсязі з підстав зазначених в позові. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, відзиву на позовну заяву не надав, про день та час розгляду справи був повідомлений завчасно, належним чином судовою повісткою за зареєстрованою адресою проживання, про поважність причин неявки суд не повідомив. У відповідності до ч.8 п.п.3, 4 ст.128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Таким чином, суд вважає за можливе у відповідності до вимог ст.ст.128, 223 ЦПК України, розглянути справу у відсутність відповідача. Статтею 223 ЦПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно ч.3 п.п.1, 2 ст.223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; 2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України - у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, виходячи з вище наведених вимог закону, зокрема, що відповідач не подав відзив на позовну заяву, вивчивши матеріали справи, розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що по справі слід ухвалити заочне рішення та позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 05 серпня 2020 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено договір завдатку. Згідно п. 1 даного договору [PERSON] передав [PERSON] в рахунок належних з нього суми боргу по договору купівлі-продажу житлового будинку [ADDRESS] та земельної ділянки, що знаходиться в [ADDRESS] , кадастровий номер 7310136600:29:001:0169, завдаток у сумі 68000 грн. (а.с.6). 17 вересня 2020 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено договір завдатку, відповідно до якого [PERSON] передав [PERSON] в рахунок належних з нього суми боргу по договору купівлі-продажу житлового будинку [ADDRESS] , та земельної ділянки, що знаходиться в місті Чернівці, садівниче товариство «Взуттєвик», вулиця Ромаданівська-Архангельська, кадастровий номер 7310136600:29:001:0169 та земельної ділянки [ADDRESS] , кадастровий номер 7310136600:29:001:0012, завдаток у сумі 84480 грн. (а.с.7). Відповідно до довідки приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Душинської Н.В. від 26 жовтня 2020 року, відповідач [PERSON] не з`явився на підписання основного договору купівлі-продажу за договором завдатку від 05 вересня 2020 року, за реєстровим номером 1448, та за договором завдатку від 17 вересня 2020 року за реєстровим номером №1738, у зв`язку із чим угода не відбулась (а.с.8). Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 07.04.2021 р. [PERSON] є власником нерухомого майна, а саме: житлового будинку № 18, загальною площею: 25,70 кв.м, житловою площею: 12,20, що знаходиться в [ADDRESS] та земельної ділянки [ADDRESS] , кадастровий номер 7310136600:29:001:0012, та земельної ділянки, кадастровий номер 7310136600:29:001:0169, що також підтверджує той факт, що між сторонами основний договір купівлі-продажу вказаного нерухомого майна укладений не був (а.с.44-46). Відповідно ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. Зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення Відповідно до ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Частиною першою статті 546 ЦК України визначено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Згідно зі статтею 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладених в ухвалах Судової палати з цивільних справ від 26.02.2004 року, від 13.10.2005 року, а також від 21.06.2006 року вбачається, що залишення завдатку особі, яка його одержала, або стягнення з неї подвійної суми завдатку застосовується в тих випадках, коли між сторонами було укладено договір, проте він не виконується з вини якоїсь із сторін. Якщо ж сторони домовились укласти договір, але відповідним чином його не оформили, сплачені в рахунок виконання договору платежі визнаються авансовими і повертаються в тому розмірі, в якому вони надавались. Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 13 лютого 2013 року № 6-176цс12, яка враховується судом при застосуванні таких норм права. Таким чином, внесення завдатку як способу виконання зобов`язання може мати місце лише у разі наявності зобов`язання, яке повинно було виникати на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна. Оскільки договір купівлі-продажу нерухомого майна, який за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону, між сторонами у справі укладено не було, а сторони лише домовилися укласти такий договір у майбутньому, передана [PERSON] грошова сума [PERSON] в загальній сумі 152480 гривень є авансом, і підлягає поверненню позивачу. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Зокрема, у п. 24 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Надточій проти України" та в п. 23 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Гурепка проти України N 2" наголошується на принципі рівності сторін - одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище, порівняно з опонентом. При цьому, суд не порушив принципу процесуальної рівності сторін, оскільки повідомляв відповідача про судовий розгляд справи належним чином, пропонував подати відзив на позов, проте, відповідач вказаною пропозицію суду не скористався, заперечень щодо позову та доказів на їх підтвердження не надано. При цьому, суд звертає увагу на те, що згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність. При вирішенні даного спору суд враховує, що одним із проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Ця позиція суду ґрунтується, в тому числі, на рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 року N 15-рп/2004у справі N 1-33/2004. Таким чином, позовні вимоги позивача [PERSON] обґрунтовані і підлягають до задоволення. Порядок розподілу судових витрат між сторонами регламентовано ст.141 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Відповідно до ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 1524 грн. 80 коп., сплачений позивачем при поданні позову до суду, що підтверджується квитанцією №MP_AB100597GAO_16318086 від 02 листопада 2020 року (а.с.1-а). На підставі викладеного та

Outcome: approved