Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-08 00:00:00

Позивач [PERSON] акціонерне товариство «Перший Український [PERSON] банк», представник позивача [PERSON], звернувся до суду з позов до [PERSON], яка діє в інтересах\~ двох неповнолітніх дітей- Пєнзєвої [PERSON] та\~ [PERSON],\~ [PERSON], треті особи: Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської\~ міської ради, Управління служба у справах дітей Соборної районної у місті ради про виселення без надання іншого житла та зняття з реєстраційного обліку. В обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на те, що між Закритим акціонерним товариством Перший Український [PERSON]» правонаступником якого є ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "Перший Український [PERSON]" та [PERSON], був укладений кредитний договір № 6429604 від 06.06.2008 року, відповідно до умов якого [PERSON] надав їй кредит в розмірі 50 000,00 доларів США 00 центів. В забезпечення виконання зобовязань за Кредитним договором [PERSON] було передано в іпотеку Позивачу квартиру № 30 корпус 6 будинка № 118 по вулиці Набережна Перемоги в м. Дніпропетровську (перейменовано на місто Дніпро) Дніпропетровська область, - про що укладений договір іпотеки № 6430109 від 06.06.2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] В звязку з нездійсненням [PERSON] у встановлені Кредитним договором строки платежів за кредитом та нарахованими відсотками у [PERSON] виникла прострочена заборгованість за сумою кредиту. Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 05.06.2012 року по справі №2-6850/11 позов Банка про стягнення заборгованості задоволено, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №6429604 від 06.06.2008 року звернуто стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 06.06.2008 року, а саме квартиру 30 корпусу 6 дома №118 по вулиці Набережна Перемоги в м. Дніпропетровську Дніпропетровської області. Після прийняття рішення апеляційним судом Дніпропетровської області від 05.06.2012 року по справі №2-6850/11, Позивач 30.05.2017 року, користуючись своїм правом передбаченим Законом України « Про іпотеку» та іпотечним договором, використав досудовий метод врегулювання заборгованості та звернув стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття у свою власність предмету іпотеки, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєктів нерухомого майна за № 1264159012101 від 30.05.2017 року. Після оформлення права власності на предмет іпотеки, Позивачу стало відомо, що в ній зареєстровані та проживають сторонні особи, без будь-яких на те правових підстав. На даний час, реєстрація Відповідача та його родичів у квартирі унеможливлює реалізацію Позивачем свого конституційного права на власність, тобто безперешкодно володіти, користуватись та розпоряджатись майном, що належить Позивачу на законних підставах. На підставі вищевикладеного позивач просить суд виселити без надання іншого житла відповідачів [PERSON], яка діє в інтересах\~ двох неповнолітніх дітей- Пєнзєвої [PERSON] та\~ [PERSON], [PERSON] з квартири №30 корпусу 6 дома №118 по вулиці Набережна Перемоги в м. Дніпро Дніпропетровської області, зняти з реєстраційного обліку та стягнути з відповідачів судові витрати, повязані з розглядом справи. Представник позивача в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву, в якій просила розгляд справи здійснювати за її відсутності та позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. проти винесення заочного рішення по справі не заперечувала. (а.с. 70) Відповідачі в судові засідання, призначені від 27.11.2017 року та 09.01.2018 року не зявилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, шляхом направлення судових повісток, (а.с.42-44, 54-56,63-64,68). Суд вважає можливим розглядати справу у відсутність відповідачів, за наявних у справі матеріалів. Представник третьої особи Управління служби у справах дітей Соборної районної у місті ради в судове засідання надав заяву про можливість розгляду справи без його участі, покладав розгляд справи на вирішення суду (а.с. 73). Представник третьої особи Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської\~ міської ради, будучи належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, що підтверджується належними в матеріалах справи доказами (а.с. 53), в судове засідання не зявився, про причини неявки суду не повідомив. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до змісту ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Судом встановлено, що між Закритим акціонерним товариством Перший Український [PERSON]» правонаступником якого є ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "Перший Український [PERSON]" та [PERSON], був укладений кредитний договір № 6429604 від 06.06.2008 року відповідно до умов якого [PERSON] надав їй кредит в розмірі 50 000,00 доларів США 00 центів. В забезпечення виконання зобовязань за Кредитним договором [PERSON] було передано в іпотеку Позивачу квартиру № 30 корпус 6 будинка № 118 по вулиці Набережна Перемоги в м. Дніпропетровську (перейменовано на місто Дніпро) Дніпропетровська область, - про що укладений договір іпотеки № 6430109 від 06.06.2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] В звязку з нездійсненням [PERSON] у встановлені Кредитним договором строки платежів за кредитом та нарахованими процентами у [PERSON] виникла прострочена заборгованість за сумою кредиту. Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 05.06.2012 року по справі №2-6850/11 позов Банка про стягнення заборгованості задоволено, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №6429604 від 06.06.2008 року звернуто стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 06.06.2008 року, а саме квартиру 30 корпусу 6 дома №118 по вулиці Набережна Перемоги в м. Дніпропетровську Дніпропетровської області. Після прийняття рішення апеляційним судом Дніпропетровської області від 05.06.2012 року по справі №2-6850/11, Позивач 30.05.2017 року, користуючись своїм правом передбаченим Законом України «Про іпотеку» та іпотечним договором, використав досудовий метод врегулювання заборгованості та звернув стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття у свою власність предмету іпотеки, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєктів нерухомого майна за № 1264159012101 від 30.05.2017 року. Згідно з відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності на квартиру, загальною площею 36,6 кв.м., житловою площею 17,7 кв.м., шо знаходиться за адресою: м. Дніпро (м. Дніпропетровськ), [ADDRESS] було зареєстровано за Позивачем. Після оформлення права власності на предмет іпотеки, Позивачу стало відомо, що в ній зареєстровані та проживають сторонні особи, без будь-яких на те правових підстав. На даний час, реєстрація Відповідача та його родичів у квартирі унеможливлює реалізацію Позивачем свого конституційного права на власність, тобто безперешкодно володіти, користуватись та розпоряджатись майном, що належить Позивачу на законних підставах. Крім того, згідно п.1.7.4. Договору іпотеки, Іпотекодавець, без попереднього письмового погодження Позивача, не має права реєструвати третіх осіб на житловій площі, що входить до складу предмету іпотеки. Згідно ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотеко держатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотеко держателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених ст.12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється, в тому числі, на підставі рішення суду. Відповідно до ч.2 ст.39 Закону України «Про іпотеку», одночасно з рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотеко держателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення. Відповідно до ч.1 ст.40 Закону України «Про іпотеку», звернення стягнення на передані в іпотеки житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Згідно ч.2 і 3 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» законодавець встановлює певний порядок дій банку: після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотеко держателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільнять житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється ш підставі рішення суду. Відповідно до ч.3 ст. 109 ЖК звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення всі громадяни, що мешкають у ньому, зобов'язані на письмову вимогу кредитора або нового власника цього жилого приміщення добровільно звільнити його протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Таким чином судом встановлено, що відповідачі безпідставно займають житлове приміщення, що порушує право іпотекодержателя, тобто позивача, вказане право підлягає захисту шляхом виселення зі спірної квартири відповідачів, та зняття їх з реєстраційного обліку. На підставі ст.141 ЦПК України у зв'язку із задоволенням позову, суд вважає за можливе стягнути з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1600 грн., тобто по 800 грн з кожного. З огляду на викладене,

Outcome: approved