Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-29 00:00:00

Позивач АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Івано-Франківського обласного управління АТ «Ощадбанк» звернулися до Шевченківського районного суду м.Чернівці з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення боргу за договором кредиту. Вказують, що 07 березня 2017 року між АТ «Ощадбанк» в особі ТВБВ №10008/0129 філії Івано-Франківського обласного управління АТ «Ощадбанк» та [PERSON] погоджено договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної карти), яким відповідач погодився на умови цього Договору. Також, 07.03.2017 року Відповідачем підписано Заяву на встановлення (збільшення) відновлюваної кредитної лінії відповідно до умов ДКБО згідно якої Відповідачу було надано кредит на споживчі потреби на картковий рахунок. Відповідачу відкрито картковий рахунок, встановлений кредит у сумі 15 000 грн. на строк 36 місяців, з можливим продовженням на той самий строк. Процентна ставка за кредитом є фіксована і складає 30 процентів річних за користування кредитними коштами. У зв`язку з порушенням відповідачем взятих на себе кредитних зобов`язань, станом на 29.09.2020 року заборгованість відповідача перед Банком становить 16 138,99 грн., а саме: 15000 грн. - заборгованість за основний борг по кредиту, 837,75 грн. - прострочена заборгованість по відсоткам, 14,00 грн. - комісія; 131,67 - пеня за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом, 18,63 - втрати від інфляції, 111,89 грн. - три відсотки річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту); 25,05 грн. - три відсотки річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом. Посилаючись на вимоги чинного законодавства, згідно заяви від 29.09.2020 року просять стягнути з відповідача [PERSON] на їх користь суму боргу, що станом на 29.09.2020 року становить 16 138,99 грн. і судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2102 грн. Справу просили розглядати у їх відсутність. Ухвалою суді Шевченківського районного суду м.Чернівці від 29.07.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене провадження у даній справі, відповідачу наданий строк в 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву і призначено судове засідання по справі (а.с.33). Представник позивача [PERSON] до початку судового засідання спрямувала на електронну адресу суду заяву з проханням розглядати справу у відсутність їх представника. Вказала, що станом на 29.09.2020 року залишається непогашена заборгованість перед банком в сумі 16 138,99 грн., таким чином позовні вимоги на вказану суму підтримує повністю з підстав викладених в позові. Просила позов задовольнити і стягнути з відповідача на їх користь суму боргу в розмірі 16 138,99 грн., а також судовий збір. У разі неявки відповідача, не заперечувала щодо винесення заочного рішення по справі (а.с.48). Відповідач в судове засідання не з`явився, до початку розгляду справи спрямував до канцелярії суду заяву з проханням розглядати справу у його відсутність. Позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує щодо їх задоволення (а.с.49). У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд, у відповідності з ч.2 ст.247 ЦПК України, ухвалив здійснювати підготовче судове засідання без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, виходячи з даних вимог закону, зокрема, що відповідач позовну заяву визнав повністю, вивчивши матеріали справи, розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається з матеріалів справи, представник позивача надав суду докази на підтвердження своїх доводів щодо позовних вимог. Судом встановлено, що 07 березня 2017 року між АТ «Ощадбанк» в особі ТВБВ №10008/0129 філії Івано-Франківського обласного управління АТ «Ощадбанк» та [PERSON] погоджено договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної карти), яким відповідач погодився на умови цього Договору. Також, 07.03.2017 року Відповідачем підписано Заяву на встановлення (збільшення) відновлюваної кредитної лінії відповідно до умов ДКБО згідно якої Відповідачу було надано кредит на споживчі потреби на картковий рахунок. Відповідачу відкрито картковий рахунок, встановлений кредит у сумі 15 000 грн. на строк 36 місяців, з можливим продовженням на той самий строк. Процентна ставка за кредитом є фіксована і складає 30 процентів річних за користування кредитними коштами. Відповідно до ст.526 ЦК України, - зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У зв`язку з порушенням відповідачем [PERSON] взятих на себе кредитних зобов`язань, утворилася заборгованість перед Банком, що станом на 29.09.2020 року становить 16 138,99 грн., а саме: 15000 грн. - заборгованість за основний борг по кредиту, 837,75 грн. - прострочена заборгованість по відсоткам, 14,00 грн. - комісія; 131,67 - пеня за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом, 18,63 - втрати від інфляції, 111,89 грн. - три відсотки річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту); 25,05 грн. - три відсотки річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом. Розрахунок заборгованості по кредиту відповідача [PERSON] перед банком станом на 29.09.2020 року свідчить про те, що сума заборгованості по наведеній вище сумі відповідачем не погашена. Вищенаведені правовідносини, виходячи з сукупності досліджених по справі доказів, у системному зв`язку регулюються наступними вимогами закону. Стаття 530 ЦК України передбачає, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлюється договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Стаття 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором. Відповідно ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму або не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів. На підставі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Зокрема, у п. 24 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Надточій проти України" та в п. 23 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Гурепка проти України N 2" наголошується на принципі рівності сторін - одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище, порівняно з опонентом. При цьому, суд не порушив принципу процесуальної рівності сторін, оскільки повідомляв відповідача про судовий розгляд справи належним чином, пропонував подати заперечення, проте, відповідач вказаною пропозицію суду не скористався, заперечень щодо позову та доказів на їх підтвердження не надано. При цьому, суд звертає увагу на те, що згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність. При вирішенні даного спору суд враховує, що одним із проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Ця позиція суду ґрунтується, в тому числі, на рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 року N 15-рп/2004у справі N 1-33/2004. Згідно положень ст. 12, 13 ЦПК України, учасники справи, мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства. На основі всебічно з`ясованих обставин, на які посилається позивач, як учасник справи, як на підставу заявлених вимог підтверджених доказами, перевіреними в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на законі і підлягають до задоволення. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином з відповідача підлягають стягненню судові витрати по справі, в повернення оплаченого банком судового збору, належним чином підтвердженого меморіальним ордером від 04.06.2020 року (а.с.1), в розмірі 2102,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved