Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-13 00:00:00

В березні 2016 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. Посилалась на те, що з відповідачем зареєстрували шлюб 15 листопада 2011 року у відділі державної РАЦС Чернівецького міського управління юстиції за актовим записом № 2109. Під час шлюбу у них [INFO] народився син [PERSON], який проживає з нею та після розірвання шлюбу залишиться проживати з нею. Спору про поділ майна немає. Спільне життя з відповідачем не склалось, в червні 2014 року вони припинили подружні стосунки, з того часу не ведуть спільного господарства, проживають окремо в різних квартирах. Причиною розпаду сім'ї було те, що в них зовсім різні характери та погляди на життя, внаслідок чого між ними постійно виникали сварки та різного роду непорозуміння, що призвело до втрати почуттів взаємоповаги, любові та довіри, без чого сімейне життя неможливе. Їх шлюб носить лише формальний характер. Вважає, що подальше спільне проживання і збереження сім'ї та шлюбу з відповідачем буде суперечити її інтересам, примирення неможливе. Відповідач не виконує свій батьківський обов'язок щодо утримання сина, не надає матеріальної допомоги. Він здоровий, працездатний, працює неофіційно на будівництві, інших дітей чи осіб, які б перебували у нього на утриманні немає, стягнень за виконавчими документами з нього не проводиться. Вона на даний час не працює та доглядає за сином, отриманих нею доходів не вистачає на утримання сина, а тому відповідач має сплачувати аліменти на його утримання. Просить розірвати шлюб з відповідачем [PERSON], стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 900 грн. щомісячно до досягнення ним повноліття. В попередньому судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги змінила, просить розірвати шлюб з відповідачем [PERSON], стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 600 грн. щомісячно до досягнення ним повноліття з підстав, вказаних в позовній заяві, повністю підтвердивши викладені в ній обставини, доповнивши, що відповідач офіційно не працює, а тому має сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі. Відповідач [PERSON] в попередньому судовому засіданні змінені позовні вимоги визнав повністю, згоден на розірвання шлюбу, оскільки сім'я дійсно розпалась з тих причин, на які посилається позивачка, з червня 2014 року вони остаточно припинили подружні стосунки, з того часу не ведуть спільного господарства, проживають окремо, подальше збереження сім'ї та шлюбу буде суперечити його інтересам, на примирення не згоден. Також згоден сплачувати аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 600 грн. щомісячно, оскільки це його батьківський обов'язок. Заслухавши пояснення сторін, суд вважає, що змінені позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України ухвалення в попередньому судовому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що збереження сім'ї та шлюбу між сторонами стало неможливим. Сторони в червні 2014 року остаточно припинили подружні стосунки, з того часу не ведуть спільного господарства, проживають окремо в різних квартирах. Причиною розпаду сім'ї сторін було те, що через різні характери та погляди на життя між ними постійно виникали сварки та непорозуміння, що призвело до втрати почуттів взаємоповаги, любові та довіри, без чого сімейне життя неможливе, шлюб сторін носить лише формальний характер. На примирення сторони не згідні, а тому суд вважає, що їх сім'я розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам малолітньої дитини, в зв'язку з чим шлюб належить розірвати. Від шлюбу у позивачки і відповідача є син [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою [PERSON] і знаходиться на її утриманні, тому після розірвання шлюбу його належить залишити проживати з матір'ю [PERSON] Відповідач не надає добровільно достатньої матеріальної допомоги на утримання свого сина, тому позивачка [PERSON] потребує матеріальної допомоги на його утримання з боку відповідача. Відповідно до вимог ст.ст.180, 182, 184 ч.1 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відносно цих вимог закону судом встановлено, що відповідач офіційно не працює, має нерегулярний заробіток, в зв'язку з чим суд вважає, що з відповідача на користь позивачки належить стягнути аліменти на утримання сина [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 600 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, що є половиною встановленого згідно ст.7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" прожиткового мінімуму для дитини віком до 6 років, з чим він погодився в попередньому судовому засіданні, повністю задовольнивши змінені позовні вимоги. Оскільки при зверненні з даним позовом до суду позивачка була звільнена від сплати судового збору в розмірі 551 грн. 20 коп. за позовними вимогами про стягнення аліментів, а позов задоволено, то суд вважає, що згідно вимог ст.88 ч.3 ЦПК України ці витрати належить стягнути з відповідача на користь Державного бюджету України. На підставі викладеного, ст.ст.105 ч.3, 110 ч.1, 112, 180, 181, 182, 184, 191 Сімейного кодексу України, ст.7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" та

Outcome: approved