Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-23 00:00:00

в березні 2020 року позивач [PERSON] звернувся до Личаківського районного суду м. Львова з позовом до відповідача ПрАТ «СК «Вусо», в якому просив суд стягнути із відповідача на користь позивача за прострочення строків виплати страхового відшкодування 3 % річних в сумі 483,10 грн., пеню в сумі 5716,61 грн., та інфляційні втрати в сумі 1390,94 грн. В обґрунтування позову зазначено, що 19.03.2018 року [PERSON] звернувся до страхової компанії із заявою про виплату страхового відшкодування та повідомленням до дорожньо-транспортну пригоду, яка мала місце 13.03.2018 року. 07.06.2018 року ПрАТ «СК «Вусо» було виплачено позивачу страхове відшкодування в сумі 17765,59 грн. 02.11.2018 року страховою компанією було доплачено позивачу страхове відшкодування в сумі 9418,29 грн. Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 14.11.2019 року у справі № 463/4213/18, позов [PERSON] до ПрАТ «СК «Вусо» про відшкодування шкоди, було задоволено. Стягнуто із ПрАТ «СК «Вусо» на користь [PERSON] страхове відшкодування в сумі 12620,57 грн. Позивач вказує, що відповідач порушив строки виплати страхового відшкодування. Так, відповідно до звіту про оцінку автомобіля вартість відновлювального ремонту склала суму в розмірі 40804,41 грн. 07.06.2018 року страховою компанією було виплачено страхове відшкодування 17765,59 грн., а тому не вплаченою залишилась сума в розмірі 22038,82 грн. (40804,41 грн. - 1000,00 грн. (сума франшизи) - 17765,59 грн.). На вказану суму відповідач прострочив виплату відшкодування на 135 днів (із 20.06.2018 р. по 01.11.2018 р.), а тому позивач вказує на необхідність стягнення з відповідача на його користь за невчасну виплату страхового вдшкодування 3 % річних в сумі 244,53 грн., пеню в сумі 2879,79 грн. та інфляційні втрати в сумі 641,31 грн. Крім того, 02.11.2018 року відповідачем було доплачено позивачу шкоду в сумі 9418,29 грн., та залишок недоплаченого відшкодування становив суму в розмірі 12620,53 грн. (22038,82 грн. - 9418,29 грн.). З урахуванням вимог ч. 2 ст. 258, ст. 625 ЦК України, за період із 02.11.2018 р. по 19.06.2019 р. (1 рік з моменту спливу 90-денного строку з моменту звернення) виплату суми в ромірі 12620,53 грн. відповідач прострочив на 230 днів, а тому позивачем нараховано 3 % річних в сумі 238,57 грн., пеню в сумі 2843,82 грн. та інфляційні втрати в сумі 749,63 грн. Позивач вказує, що разом за вказані періоди відповідач має сплатити позивачу, в зв`язку із простроченням виплати страхового відшкодування, три відсотки річних в сумі 483,10 грн. (244,53 грн. +238,57 грн.), пеню в сумі 5716,61 грн. (2872,79 грн. + 2843,82 грн.), інфляційні втрати в сумі 1390,94 грн. (641,31 грн. 749,63 грн.), а тому позивач вимушений звернутись до суду із даним позовом, та просить суд стягнути вказані суми із відповідача на його користь в примусовому порядку. Ухвалою судді Личаківського районного суду м. Львова від 18.03.2020 року, справу було передано за підсудністю до Голосіївського районного суду м. Києва. 17.06.2020 року справа надійшла до канцелярії Голосіївського районного суду м. Києва. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 02.07.2020 року, у справі було відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 17.07.2020 року до суду від відповідача надійшла заява про застосування строків позовної давності, відповідно до якої сторона відповідача просила суд застосувати позовну давність до позовних вимог про стягнення пені за несвоєчасну виплати страхового відшкодування, в зв`язку з чим в цій частині позову відмовити. Так, стороною відповідача вказується про те, що 20.06.2018 року позивач звертався до страхової компанії з претензією про доплату страхового відшкодування в сумі 23038,82 грн., а відтак із цієї дати розпочинається строк, з якого позивач дізнався про порушення своїх прав. Відповідач вказує, що позовна вимога про стягнення пені за період із 20.06.2018 р по 01.11.2018 р. пред`явлена позивачем в березні 2020 року із порушенням вимог п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України, а відтак задоволенню не підягає. Крім того в частині стягнення пені за період із 02.11.2018 р. по 19.06.2019 р., відповідач вказує, що позивач 02.11.2018 року отримав доплату в сумі 9418,29 грн., а тому строк позовної давності за вказаний період розпочався 03.11.2018 року та останнім днем пред`явлення такої вимоги є 03.11.2019 р., а відтак позивачем за період 02.11.2018 р. по 19.06.2019 р. також пропущено строк позовної давності, що є підставою для відмови в задоволенні позову і в цій частині. Крім того, стороною відповідача подано суду заяву про закриття провадження у справі в частині стягнення із відповідача на користь позивача інфляційних втрат та трьох відсотків річних, оскільки, відповідачем були сплачені ці суми в добровільному порядку, в частині стягнення пені відповідач просив в задоволенні позову відмовити, застосувавши строки позовної давності. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 09.09.2020 року, було вирішено перейти від розгляду даної цивільної справи в порядку спрощеного провадження без виклику (повідомлення) сторін до розгляду даної справи в порядку спрощеного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Призначено дану справу в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін до судового розгляду. 05.10.2020 року до суду від позивача надійшли заяви, відповідно до яких позивач не заперечував щодо закриття провадження у справі, в зв`язку з тим, що відповідачем було сплачено йому суми трьох відсотків річних та інфляційні втрати, а в частині стягнення пені на його користь просив позов задовольнити, посилаючись на те, що ним строки позовної давності не пропущено, та доводи відповідача в цій частині не заслуговують на увагу. 09.10.2020 року до суду від відповідача надійшла відповідь на заперечення на заяву про застосування строків позовної давності, відповідно до якої сторона відповідача наполягала на тому, що позивач звернувся до суду із порушенням встановленого законом строку позовної двності. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 24.11.2020 року, заяву представника відповідача про закриття провадження в частині позовних вимог по даній цивільній справі було задоволено. Закрито провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення із відповідача на користь позивача трьох відсотків річних в сумі 483,10 грн. та інфляційних втрат в сумі 1390,94 грн. В іншій частині позовних вимог про стягнення із відповідача на користь позивача пені в сумі 5716,61 грн., - розгляд справи було продовжено. Позивач в судове засідання не з`явився. Суду подав письмову заяву про розгляд справи без його участі. Просив вимоги в частині стягнення із відповідача на його користь пені за несвоєчасну виплату страхового відшкодування задовольнити в повному обсязі, посилаючись на те, що ним не було пропущено встановлений законом строк позовної давності. Представник відповідача в судове засідання не з`явився. Суду подав письмову заяву про розгляд спраи без його участі. Просив в задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені відмовити, в зв`язку із пропуском позивачем строків позовної давності. З огляду на викладене, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи. Суд, дослідивши матеріали справи встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 19.03.2018 року [PERSON] звернувся до ПрАТ «СК «Вусо» із заявою про виплату страхового відшкодування та повідомленням до дорожньо-транспортну пригоду, яка мала місце 13.03.2018 року. 07.06.2018 року ПрАТ «СК «Вусо» було виплачено позивачу страхове відшкодування в сумі 17765,59 грн. 02.11.2018 року страховою компанією було доплачено позивачу страхове відшкодування в сумі 9418,29 грн. Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 14.11.2019 року у справі № 463/4213/18, позов [PERSON] до ПрАТ «СК «Вусо» про відшкодування шкоди, було задоволено. Стягнуто із ПрАТ «СК «Вусо» на користь [PERSON] страхове відшкодування в сумі 12620,57 грн. 11.01.2020 року відповідач виконав зазначене рішення суду. Позивач вказує, що відповідач порушив строки виплати страхового відшкодування, а тому на суму 22038,82 грн. відповідач прострочив виплату відшкодування на 135 днів (із 20.06.2018 р. по 01.11.2018 р.), та має сплатити на користь позивача пеню в сумі 2879,79 грн. , а також на суму 12620,53 грн. з урахуванням вимог ч. 2 ст. 258, ст. 625 ЦК України, за період із 02.11.2018 р. по 19.06.2019 р. відповідач прострочив виплату на 230 днів, а тому має сплатити позивачу пеню в сумі 2843,82 грн. Сторона відповідача, заперечуючи проти позовних вимог, вказувала на пропуск позивачем строків позовної давності та просила в задоволенні позову про стягнення пені відмовити. Перевіряючи обґрунтованість та доведеність позовних вимог, суд приймає до уваги те, що згідно із п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Згідно із ст. 1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Згідно із ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України "Про страхування", страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Статтею 9 вказаного Закону передбачено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. У ч. 1 ст. 25 Закону України "Про страхування" визначено, що здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Згідно з пунктом 9.1. статті 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова компанія зобов`язана здійснити виплату страхового відшкодування в межах страхової суми. Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди житло, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до пункту 34.1 статі 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку. Страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування. Згідно із п.п. 36.1, 36.2 ст. 36 зазначеного закону Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ),

Outcome: dismissed