Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-19 00:00:00

І. ПРОЦЕДУРА 20.12.2018 року позивач [PERSON] звернувся до суду в інтересах малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] [PERSON] , [INFO] з позовом до відповідача, в якому просить: - Позбавити батьківських прав [PERSON] , серія та номер паспорту: [NUMBER] , відносно неповнолітньої дочки - [PERSON] , [INFO] . - Позбавити батьківських прав [PERSON] , серія та номер паспорту: [NUMBER] , відносно неповнолітньої дочки - [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 02.01.2019 року провадження по справі відкрито. До судового засідання 02.01.2019 року сторони не з`явились. Представник позивача адвокат Довженко О.Ю. надав до суду клопотання про проведення підготовчого судового засідання за відсутності позивача та його представника. Ухвалою суду від 11.02.2019 року зобов`язано орган опіки та піклування Київської районної адміністрації ОМР надати висновок щодо заявлених вимог позивача. Ухвалою суду від 22.05.2019 року зобов`язано службу в справах дітей Овідіопольської районної адміністрації Одеської області та орган опіки та піклування Овідіопольської райадміністрації Одеської області надати висновок щодо заявлених позивачем вимог. Ухвалою суду від 11.09.2019 року витребувано з Державної прикордонної служби України інформацію щодо перетину кордону громадянкою Афганістану [PERSON] . Ухвалою суду від 21.10.2019 року повторно витребувано інформацію з Державної прикордонної служби України. Ухвалою суду від 17.12.2019 року витребувано додаткову інформацію з Державної прикордонної служби України. Ухвалою суду від 30.01.2020 року здійснено заміну третьої особи та зобов`язано Таїровську селищну раду Одеської області як орган опіки та піклування надати висновок щодо заявлених вимог позивача. В подальшому підготовчі судові засідання переносились, в зв`язку з запровадженням карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19). 10.07.2020 року до суду надійшов висновок органу опіки та піклування. 06.08.2020 р. справу призначено до судового розгляду по суті. До судового засідання 06.08.2020 року з`явився представник позивача, клопотав надати час для оновлення документів по справі, у зв`язку з тривалим розглядом, а також опитати спільних з відповідачем дітей позивача та допитати у якості свідка позивача. 20.08.2020 року в судовому засіданні представник позивача адвокат Довженко О.Ю. та позивач наполягали на задоволені позовних вимог. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про день та час розгляду справи, правом на подання відзиву або будь-якої іншої заяви щодо розгляду справи по суті не скористалась. Представник третьої особи Таїровської селищної ради Одеської області як орган опіки та піклування в судовому засіданні 20.08.2020 року підтримала Висновок установи та просила при ухваленні рішення врахувати найкращі інтереси дітей. ІІ. АРГУМЕНТИ (ДОВОДИ) УЧАСНИКІВ СПРАВИ В своїх позовних вимогах [PERSON] посилається на те, що відповідач [PERSON] є матір`ю малолітніх: [PERSON] , [INFO] [PERSON] , [INFO] . Позивач з відповідачем спільно не проживають понад шість років, оскільки відповідач залишила позивача та дітей, місцезнаходження та адреса проживання відповідача невідомі. Шлюб між сторонами розірвано у 2018 році. Дочки, [PERSON] та [PERSON] зареєстровані та проживають разом з батьком. У зв`язку з тим, що жодного з покладених законом на батьків обов`язків відповідач не виконує, станом здоров`я, успіхами дітей, їх долею не цікавиться, участі у вихованні не приймає, вихованням не займається, самоусунулась від виконання батьківських обов`язків, [PERSON] змушений звернутись до суду для захисту прав та інтересів малолітніх дітей. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про день та час розгляду справи, правом на подання відзиву або будь-якої іншої заяви щодо розгляду справи по суті не скористалась. Представник третьої особи Таїровської селищної ради Одеської області як орган опіки та піклування просила врахувати інтереси дітей. ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ 05.05.2008 року між [PERSON] та [PERSON] на території Ісламської Республіки Афганістан було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серійний номер № [NUMBER] , реєстраційний номер 137/469. Рішенням Київського районного суду м. Одеса від 12.11.2018 року по цивільній справі № 520/9848/18 за позовом [PERSON] до [PERSON] шлюб було розірвано. Рішення набрало законної сили 13.12.2018р. Цим рішенням встановлено факт непроживання відповідача в сім`ї понад шість років, а також факт того, що відповідач участі у вихованні дітей не приймає. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є матір`ю, а позивач [PERSON] батьком малолітніх: [PERSON] , [INFO] [PERSON] , [INFO] , що вбачається зі свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , за [NUMBER] та свідоцтва про народження, серія [NUMBER] , за [NUMBER]. Відповідач [PERSON] , [INFO] , уродженка Республіки Афганістан, м. Кабул, остання відома адреса реєстрації: [ADDRESS] , що вбачається з посвідки на постійне проживання серії [NUMBER] , однак, вже понад 6 років за вищезазначеною адресою відповідач не проживає, що також встановлено рішенням Київського районного суду м. Одеса від 12.11.2018 року по цивільній справі № 520/9848/18. У ході судового розгляду справи встановлено, що дочки [PERSON] та [PERSON] зареєстровані та проживають разом позивачем, що підтверджується довідкою з місця проживання про склад сім`ї та реєстрацію від 21.06.2018 року та від 20.08.2020р. Згідно довідки № 83 від 08.11.2018 року та довідки №24 від 11.08.2020 року приватного начально-виховного комплексу «ЕРУДИТ» «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів - дошкільний навчальний заклад» донька [PERSON] навчається в 1-а класі. Батько бере активну участь у шкільному житті дитини та матеріально забезпечує організацію навчально-виховного процесу дочки. (засвідчена копія довідки додається) Згідно довідок приватної загальноосвітньої школи І ступеня «Гармонія дитинства» від 25.09.2018 року № 03200003 та від 11.08.2020 року №03221700 [PERSON] навчається в школі, її мати [PERSON] , не приймає участі в вихованні та навчанні дочки. Жодного разу не відвідувала школу та не цікавилась успіхами доньки. Вихованням дитини займається батько, [PERSON] , який сплачує навчання у школі, відвідує батьківські збори та виховні заходи, сплачує благодійні внески на розвиток учбового закладу. Відповідно до листа комунальної установи «Дитяча міська поліклініка № 6» від 01.10.2018 року вих. № 01-03/516 встановлено, що діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] стоять на обліку в КУ «Дитяча міська поліклініка № 6». При проведенні профілактичних оглядів в лікарні з дітьми завжди був батько - [PERSON] . Довідки з дитячих установ та закладу охорони здоров`я, надані позивачем додатково в оригіналах підтверджують, що мати [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] ,- [PERSON] не приймає участі у вихованні спільних з позивачем дітей вже тривалий час; не надає будь-якої допомоги; не виявляє бажання спілкуватись з дочками; не цікавиться їх життям, здоров`ям тощо; більш ніж шість років не виявляє бажання побачитись з дочками. Судом встановлено, що відповідач понад шість років тому залишила своїх малолітніх дітей та їх батька, спілкування ніколи з ними не підтримувала, участі у вихованні та матеріальному утриманні дітей ніколи не приймала, відповідно до висновків, викладених у рішенні Київського районного суду м. Одеса від 12.11.2018 року по цивільній справі № 520/9848/18. Такі обставини не підлягають доведенню відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України. Відповідно до листа з Державної прикордонної служби України від 30.10.2019 року №44018 відомостей щодо перетинання державного кордону України відповідачем за останні п`ять років не виявлено. Станом на 20.08.2020 року позивач разом з доньками, [PERSON] , та їх спільною дитиною [PERSON] , [INFO] , проживають за адресою: [ADDRESS] , зазначене підтверджується довідкою про місце проживання, реєстрацію та склад сім`ї №2393 від 20.08.2020 р. Під час обстеження місця проживання дітей з позивачем за адресою: [ADDRESS] , встановлено: малолітні діти [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] проживають разом з батьком, умови мешкання задовільні. Третьою особою - Таїровскою селищною радою Одеської області як органом опіки та піклування надано висновок від 03.07.2020 року №160 «Про доцільність позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] , у відношенні малолітніх: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] », згідно з яким на підставі викладеного у висновку, у відповідності зі ст. 164-166 СК України, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 року №866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаних з захистом прав дитини», розпорядженням селищного голови від 13.08.2019 №140 - СР «Про комісію з питань захисту прав дитини Таїровської селищної ради», рекомендаціями комісії з питань захисту прав дитини (протокол №9 від 25.06.2020 року) орган опіки та піклування Таїровської селищної ради Овідіопольського району, вважає недоцільним позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] , у відношенні малолітніх: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Позивач ознайомився із наданим Висновком, однак з зазначеним висновком не згоден, про що зазначив під час допиту у якості свідка. 20.08.2020 року позивач та малолітні [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , були опитані у залі судового засідання. Судом було встановлено, що більш ніж шість років тому, [PERSON] покинула позивача та своїх дітей, участі у вихованні та матеріальному утриманні дітей мати не приймала. З дітьми завжди був батько та його дружина - [PERSON] , шлюб з якою не зареєстрований, батько піклувався про їх матеріальне забезпечення, стан здоров`я, фізичний та духовний розвиток. IV. ПРАВОВІ НОРМИ, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ При прийнятті рішення по справі судом береться до уваги, що Європейський суд з прав людини (Справа "Савіни проти України" (Заява N 39948/06) у своєму рішенні від 18.12.2008 року наголошував, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав і основних свобод людини. Крім того діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили (ст.114 наведеного вище Закону). Такі ж положення містяться у Конвенції ООН про права дитини, де зазначено, що дитині для повного та гармонійного розвитку необхідно зростати в сімейному оточенні. Згідно зі статтею 9 Конвенції Держави-сторони дбають про те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи за судовим рішенням визначають відповідно до застосовного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в інтересах дитини. Вирішення такого питання може бути необхідним у тому чи іншому випадку, коли, наприклад, батьки жорстоко поводяться з дитиною чи не піклуються про неї. При цьому всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у вирішенні такого питання та викладати свою позицію. Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними-установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно з п. 16 Постанови №3 Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Частиною 6 ст. 167 СК України визначено, що дитина, яка була передана родичам, мачусі, вітчиму, органові опіки та піклування, зберігає право на проживання у житловому приміщенні, в якому вона проживала, і може у будь-який час повернутися до нього. V. ОЦІНКА ДОВОДІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ВИСНОВКИ СУДУ Таким чином, в ході судового розгляду справи встановлено, що [PERSON] ухиляється від виконання обов`язку щодо виховання та утриманні дітей та свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, покинула дітей понад 6 років тому, не цікавиться станом здоров`я, духовним та фізіологічним розвитком дітей. При цьому, суд зазначає, що наданий Таїровською селищною радою як органом опіки та піклування Висновок від 03.07.2020 року №160 «Про доцільність позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] , у відношенні малолітніх: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] », як доказ відхиляється з огляду на інші докази, досліджені судом по справі. Окрім того, Висновок носить рекомендаційний характер. Після опитування дітей, за присутності батька та представника органу опіки та піклування, суд приходить до думки, що наданий Висновок не враховує та суперечить найкращим інтересам дітей. Так, малолітні [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у судовому засіданні 20.08.2020 року зазначили, що вже понад три роки вони проживають з прийомною матір`ю, яку називають мамою, свою рідну мати з Афганістану діти не пам`ятають. Старша дівчинка пояснила, що коли вона йшла до школи в перший клас (зараз [PERSON] повних 11 років) її збирала в школу та турбувалась про неї мама [PERSON] , Менша із дівчаток [PERSON] , на цей час їй виповнилось 9 років, не пам`ятає іншу маму. Дівчатка також повідомили суду, що проживають разом з меншою сестрою [PERSON] . Після опитування дітей судом з`ясовано, що представник органу опіки та піклування була дома, за місцем проживання дітей, спілкувалась з ними в домашній обстановці, зазначила, що дівчатка виховані, слухняні. Під час надання ними пояснень суду не були скуті, вели себе як зазвичай, зауважень від представника органу опіки та піклування з даної процесуальної дії не заявлено. За таких обставин, враховуючи перш за все інтереси малолітніх дітей, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] у відношенні малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин, з урахуванням вищевикладеного, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені.

Outcome: approved