Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-10 00:00:00

Позивач [PERSON] 26.03.2019 року звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до відповідача [PERSON] про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та поділ спільного майна подружжя. Свої вимоги позивач мотивує тим, що з 14.10.1995 року по 11.02.2019 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою. Під час перебування у шлюбі ними було набуто у власність та оформлено на ім`я відповідачки квартиру [ADDRESS] . Посилаючись на положення ст.ст. 69, 70 СК України, а також, що на даний час відповідачка одноосібно володіє та користується спірним нерухомим майном, позивач просить визнати вказане нерухоме майно об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, а також в порядку поділу майна подружжя визнати за ним право власності на 1/2 частину вказаної квартири. Ухвалою суду від 05.04.2019 року відкрито провадження в справі, ухвалою від 08.07.2019 року закрито підготовче провадження та призначено до судового розгляду (а.с.35-36, 47-48). У судовому засіданні представника позивача - [PERSON] позовні вимоги підтримав, позов просив задовольнити. У судовому засіданні представника відповідача - [PERSON] , позовні вимоги визнав частково, визнав, що майно є спільним майном подружжя, однак просив врахувати інтереси дитини та визнати за позивачем право власності на 1/3 ч. спірної квартири, а за відповідачем відповідно 2/3. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав. Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі з 14.10.1995 року, який було розірвано рішенням Святошинського районного суду м.Києва від 11.02.2019 року (а.с.9, 10). Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , на утримання якої з позивача стягнуто аліменти за рішенням суду (а.с.75). Також, судом встановлено, що під час шлюбу на підставі договору купівлі-продажу від 29.09.2011 року відповідач набула права власності на квартиру [ADDRESS] (а.с. 10-11, 73-74). Відповідно до п.22 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими ст.ст.69-72 СК України та ст.372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Частиною 3 ст.368 ЦК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з пунктами 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї (частина 4 статті 65 СК України). Згідно ч.ч.1, 2 ст.60 СК України, майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст.69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Частинами 1, 2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку. Згідно вимог ст.ст.76, 77, 79, 80 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч. 5 ст. 263 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Частиною 1 ст.13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази в світлі наведених правових норм, суд вважає, що квартира [ADDRESS] , яка була зареєстрована на відповідача, була придбана сторонами під час шлюбу за спільні сумісні кошти подружжя, а тому є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відтак, виходячи з положень ст.ст. 69, 70 СК України, вказане майно подружжя підлягає поділу в рівних частинах. Питання судових витрат вирішити у відповідності до ст. 141 ЦПК України. На підставі ст.ст. 69-72, 112, 372 СК України, Постанови ПВСУ №11 від 21.12.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя",,

Outcome: approved