Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-29 00:00:00

І. Короткий зміст позовних вимог Адвокат Мелех Дмитро Орестович, який діє в інтересах [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, в якому просить стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь [PERSON] 150 000 грн відшкодування моральної шкоди, завданої смертю дочки, та 10 000 грн відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що близько 22:30 год вантажний електропотяг № [NUMBER] під керуванням машиніста [PERSON] , який рухався в напрямку ст. Козятин зі сторони станції Шепетівка, на ділянці залізничної дороги - 31 км., 7 пікет перегону ст "Бердичів - Михайленки" здійснив наїзд на пішохода [PERSON] , 1991 р.н. Внаслідок наїзду [PERSON] отримала тілесні ушкодження у вигляді політравми та госпіталізована до ЦМЛ м. Бердичів, де [INFO] близько 07 год 30 хв від отриманих тілесних ушкоджень померла. 23.02.2020 за фактом настання цієї події було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12020060050000178 та розпочато досудове розслідування. Постановою слідчого Бердичівського відділу поліції ГУНП в Житомирській області від 22.06.2020 кримінальне провадження, внесене до ЄРДР під № 12020060050000178, було закрито. В ході досудового розслідування було встановлено, що [PERSON] загинула від того, що її збив поїзд. Отже, між наїздом на [PERSON] (тобто дією джерела підвищеної небезпеки в розумінні ст. 1187 ЦК України) та її смертю наявний причинно-наслідковий зв`язок. Вказує, що позивач втратила рідну дитину, яка проживала разом з нею (що підтверджується копіями паспортів, довідкою про спільне проживання, інформацією з постанови про закриття кримінального провадження). Нормальні життєві зв`язки позивача повністю знищені, оскільки вона втратила рідну доньку, яка була їй і дитиною і подругою. Лише з своєю дочкою позивач могла поговорити на всі теми, тому що загибла була чуйною людиною, яка завжди розуміла і підтримувала. Позивач змушена докладати надзвичайних зусиль для організації свого життя, їй дуже тяжко жити з постійним, безперервним усвідомленням того, що більше ніколи в житті вона не зможе поговорити з нею, побачити, з думкою про те, що її дочки більше немає і ніколи не буде. Звертає увагу суду, що позивач разом з дочкою відвідували релігійну установу - Православну церкву. Мати й дочка поділяли спільні погляди і віру, спільні традиції, між ними були дуже тісні зв`язки. Зміни в способі життя після смерті дочки проявились також в тому, що позивач завжди святкувала з дочкою різні події, свята, вона допомагала готувати на стіл, організовувати свято. В сім`ї були сталі традиції, дуже міцні зв`язки, які після загибелі дочки назавжди втрачені. Позивач була особливо близькою з загиблою, оскільки батько загиблої [PERSON] загинув 1995 році, тому в [PERSON] з дитинства з батьків була тільки мама. Важко оцінити глибину душевних страждань позивача, оскільки такі страждання більше ніколи не будуть припинені. Втрата дитини для матері завжди є психотравматичною подією, тим більше, зважаючи на близькі відносини між позивачем та загиблою дочкою. Щодо часу та зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану-попередній стан ніколи не може бути відновлений, оскільки загибель є невідворотною і непоправною втратою. Тяжкі зміни в жиггі позивача ніколи не зможуть пройти. Проте, позивач не бажає збагачення за рахунок відповідача, а хоче лише справедливий розмір компенсації завданої їй моральної шкоди. ІІ. Процедура та позиції сторін Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 26.08.2020 відкрито загальне позовне провадження у даній справі. Розгляд справи неодноразово відкладався за клопотанями сторін. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав, наведних у позовній заяві. Додатково зазначив, що порушення Правил безпеки громадян на залізничному транспорті України не можна розцінювати як умисел особи на здійснення самогубства. Представник відповідача проти позову заперечив з тих підстав, що факт смертельного травмування [PERSON] стався з її вини, а відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, має свої межі, за якими остання виключається, зокрема, за наявності умислу потерпілого. Враховуючи викладене, а також те, що обгрунтування позовних вимог є загальними абстрактними твердженнями, а не конкретними фактами, позовні вимоги є безпідставними. ІІІ. Обставини встановлені судом та докази на їх підтвердження Судом встановлено, що [PERSON] являється матір`ю загиблої [INFO] [PERSON] ( а.с.12). Відповідно до акта службового розслідування аварії від 28.02.2020 в добу 22.02.2020 о 22 год 03 хв локомотивна бригада в складі машиніста [PERSON] , помічника машиніста [PERSON] , прямуючи поїздом №2946 локомотивом ВЛ80к №122, вага 5144т, 236 осей, застосувала екстрене гальмування на 31 км пк 8 парної колії перегону Михайленки-Бердичів по причині запобігання наїзду на людишу, яка сиділа на рейці; на сигнал великої гучності особа не реагувала, наїзд уникнути не вдалося. Проведеним розслідуванням, розшифровкою швидкостемірної стрічки та з пояснень причетних встановлено, що гальмівний шлях склав 1000м при розрахунковому 1050 м; зупинившись, помічник машиніста [PERSON] оглянув місце наїзду та під останнім вагоном рухомого складу виявив жінку, яка знаходилася при свідомості та поребувала медичної допомоги. Про даний випадок було негайно повідомлено ДС Бердичів, яка викликала "швидку допомогу" та поліцію. Потерпілу було доставлено в Бердичівську міську лікарню. При огляді локомотива [NUMBER] локомотивною бригадою зауважень не виявлено- локомотив знаходився в технічно справному стані. О 23 год 49 хв машиніст [PERSON] відправився із 30 км пк 8 до ст.Бердичів. Детальне встановлення причин нещасного випадку та даних про потерпілу встановлюються працівниками поліції. За фактом смертельного травмування [PERSON] вантажним електропотягом №2946, під керуванням машиніста [PERSON] відомості за частиною третьою статті 276 КК України внесено до ЄРДР. Постановою слідчого СВ Бердичівського ВП ГУНП в Житомирській області старшого лейтенанта Рудя М.І. від 22.06.2020 кримінальне провадження закрито у зв`язку із відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.276 КК України. ІV. Національне законодавство, що підлягає застосуванню та мотиви суду Відповідно до ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом. Згідно до ст.1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. Відповідно до положень ч.1, 2 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання , що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Частина 5 вказаної статті передбачає, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. У відповідності до статті 1193 ЦК України якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, - також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом. В пункті 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року зазначено, що моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. Відповідно до ст. 23 ЦК України, кожна особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. Моральна шкода підлягає відшкодуванню незалежно від майнової шкоди та розміру її відшкодування. Розмір відшкодування моральної шкоди позивачу визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, пов`язаних з противоправною поведінкою та страждань у зв`язку із пошкодженням майна, ступеня вини відповідача, який завдав шкоду. Визначаючи суму грошового відшкодування моральної (немайнової) суд враховує, що факт смертельного травмування [PERSON] стався внаслідок її грубої необережності, а саме порушення нею пункту 2.5 Правил безпеки громадян на залізничному транспорті України. Відповідно до пункту 2.5 Правил безпеки громадян на залізничному транспорті України, затверджених Наказом Міністерства транспорту України від 19 лютого 1998 року №54, пішоходам забороняється ходити по залізничних коліях та наближатися до них на відстань менше п`яти метрів. Факт порушення вказаних правил доводиться матеріалами кримінального провадження №12020060050000178, зокрема, актом службового розслідування аварії; поясненнями машиніста [PERSON] та помічника машиніста [PERSON] ; постановою про закриття кримінального провадження від 22.06.2020, в якій встановлено, що випадок смертельного травмування потерпілої [PERSON] , [INFO] , стався внаслідок не дотримання нею вимог пункту 2.5 Правил безпеки громадян на залізничному транспорті України. Відповідно до частини першої статті 60 ЦПК України кожна сторона має довести доказами обставини на які вона посилається, обґрунтовуючи позов. Порушення ж працівниками залізниці правил безпеки руху, на день ухвалення рішення не встановлено та доказів на підтвердження цього позивачем не надано. Отже, враховуючи наведені обставини та норми матеріального права, приймаючи до уваги те, що смерть [PERSON] сталася внаслідок її грубої необережності, а саме порушення Правил безпеки громадян на залізничному транспорті України, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, суд погоджується з тим, що позивачу завдано моральну шкоду, яка пов`язана з хвилюваннями та моральними стражданнями через передчасну смерть доньки, порушенням укладу її життя, погіршенням її фінансового стану. Водночас, враховуючи той факт, що причиною нещасного випадку, який стався з [PERSON] , є невиконання останньою вимог Правил безпеки громадян на залізничному транспорті України, розмір моральної шкоди суд визначає у сумі 50000 тисяч гривень, який відповідає принципам розумності і справедливості. V. Розподіл судових витрат Згідно п. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог Враховуючи вищенаведене, та те, що позивач звільнений від сплати судового збору, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір в розмірі 3503,00грн. Що ж стосується вимоги про стягнення з відповідача 10000 грн витрат на професійну правничу допомогу, то суд зазначає наступне. Відповідно до ст.137, 141 ЦПК України витрати на правничу допомогу у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог і відшкодовуються учаснику справи, який поніс такі витрати. Разом з тим, як вбачається з копії квитанції оплату згідно договору про надання правничої допомоги на рахунок АО «Автопоміч» здійснив [PERSON] . Доказів про понесення таких витрат позивачкою не надано, тому підстави для стягнення витрат на правничу допомогу відсутні.

Outcome: partial