Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-20 00:00:00

З Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області до Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області надійшла цивільна справа за позовом [PERSON] до акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» про визнання дій неправомірними. Позивач з урахуванням уточнень посилається на те, що вона є споживачем природного газу та 23.01.2018 року працівником акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» був складений Акт виявлення порушення № 0320476463 і Акт про порушення № 241, у зв`язку із позаштатним режимом роботи лічильнику обліку (зупинка роботи лічильника). На підставі складеного акту, 22.02.2018 року комісією ПАТ «Дніпропетровськгаз» прийнято рішення про нарахування збитків щодо недооблікованого об`єму газу у розмірі 27\~369 грн. 82 коп. Позивач вважає рішення комісії необґрунтованим, оскільки 23.01.2018 року газовий лічильник був демонтований і направлений на експертизу. Згідно акту № 22 експертизи лічильника газу від 29.01.2018 року ознак несанкціонованого втручання в роботу лічильника не виявлено, тому відповідачем не доведено беззаперечними доказами, що позаштатна робота лічильника мала наслідком спричинення шкоди, тобто несанкціонований відбір природного газу позивачем. На підставі наведеного, позивач звертається до суду та прохає визнати незаконним нарахування вартості необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу в сумі 27369,82 грн. та визнати дії відповідача по складанню Акта про порушення від 22.02.2018 року відносно позивача - неправомірними та скасувати вищезазначений Акт. Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти позову, зазначивши, що позивачеві правомірно нараховано збитки, оскільки було виявлено некоректну роботу лічильника газу, у зв`язку із чим складено Акт, який підписано позивачем. Експертизою лічильника встановлено, що він не придатний до використання, у зв`язку із чим на підставі рішення комісії нараховано вартість не облікованого об`єму газу за період з 09.11.2017 року по 31.01.2018 року в розмірі 27\~369 грн. 82 коп. Вислухавши пояснення учасників справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Так,\~відповідно до\~п. п. 1,3 частини 1 ст. 129 Конституції України, основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Європейський суд з прав людини наголошує, що пункт 1 статті 6 гарантує кожному право порушити в суді чи відповідному органі будь-який позов, який стосується його цивільних прав та обов`язків; таким чином, пункт передбачає «право на суд», одним з аспектів якого є право доступу до суду, тобто право порушувати в судах позов для вирішення цивільного спору. У п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. У відповідності зі статтею 3 Цивільного кодексу України, загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Вимога справедливості, добросовісності та розумності цивільного законодавства практично виражається у встановлені його нормами рівних умов для участі всіх осіб у цивільних відносинах, закріплені можливості адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу. Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до частини 1, 3 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав. За положенням частини 1 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства закріплено статтею 15 Цивільного кодексу України. Право на захист виникає з певних підстав, якими виступають порушення цивільного права, його невизнання чи оспорювання. Зміст конституційного права особи на звернення до суду за захистом своїх прав визначений статтею 16 Цивільного кодексу України, відповідно до приписів якої, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, при цьому, способами захисту цивільних прав і інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. У справі Bellet v. France Суд зазначив, що "стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права". Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Як встановлено матеріалами справи, [PERSON] 16.05.2016 року підписано Заяву-приєнання до умов договору розподілу природного газу (для побутового споживача) з ПАТ «Дніпропетровськгаз» (а. с. 40). Таким чином, суд встановив, що фактично між позивачем та відповідачем укладений договір розподілу газу шляхом приєднання; факт укладення (акцептування) договору підтверджується фактом користування позивачем природним газом, згідно п.п. 7 глави 3 розділу IV Кодексу газорозподільних систем. 23.01.2018 року представником ПАТ «Дніпропетровськгаз» був складений Акт виявлення порушення № 0320476463 і Акт про порушення № 241, у зв`язку із позаштатним режимом роботи лічильнику обліку (відсутня зміна показників), в ході проведення перевірки домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] , акти були підписані представниками оператора ГРМ та споживачем [PERSON] (а. с. 13). Так, відповідно до пункту 6 глави 6 розділу X Кодексу газорозподільних систем, у разі виявлення позаштатного режиму роботи комерційного ВОГ чи його складових, пошкодження ЗВТ або пошкодження пломб чи захисних елементів власник (користувач), на території або у приміщенні якого встановлений комерційний ВОГ чи його складові, має терміново поінформувати про це Оператора ГРМ та за потреби вжити заходів для недопущення аварійної ситуації з урахуванням техніки безпеки. Відповідно до протоколу від 23.01.2018 року про демонтаж лічильника газу для проведення експертизи, було демонтовано газовий лічильник марки, відповідно до глави 10 розділу X Кодексу газорозподільних систем (а. с. 11). 23.01.2018 року газовий лічильник був демонтований і направлений на експертизу. Згідно акту № 22 експертизи лічильника газу від 29.01.2018 року ознак несанкціонованого втручання в роботу лічильника не виявлено, тому відповідачем не доведено беззаперечними доказами, що позаштатна робота лічильника мала наслідком спричинення шкоди, тобто несанкціонований відбір природного газу позивачем. Відповідно до Акту експертизи лічильника № 22 від 29 січня 2018 року втручання в роботу лічильника газу не виявлено (а. с. 9). Згідно протоколу № 56 засіданні комісії з розгляду актів про порушення, по особовому рахунку [NUMBER] , адреса: [ADDRESS] , споживач [PERSON] , без присутності споживача було вирішено виконати донарахування після доведення ціни ВТВ на січень місяць, за Актом порушення (а. с. 43-46). Відповідно до рахунку на оплату збитків від 22.02.2018 року вартість не облікованого (донарахованого) об`єму газу [PERSON] , згідно Акту про порушення від 23.01.2018 року № 241 становить 27 369,82 грн. (а. с. 12). Згідно Акту-розрахунку не облікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу від 28.02.2018 року, комісія газорозподільного підприємства провела розрахунок об`єму та обсягу природного газу і його вартості за період з 09.11.2017 р. по 31.01.2018 р. на суму 27 369,82 грн. (а. с. 47-48). Так, відповідно до п.1 глави 2 розділу ХI Кодексу ГРМ до порушень споживача та несанкціонованого споживача, які кваліфікуються як несанкціонований відбір природного газу з ГРМ (крадіжка газу) та внаслідок яких щодо них здійснюється нарахування необлікованих об`ємів (обсягів) природного газу, належать: 1) наявність несанкціонованого газопроводу; 2) несанкціоноване відновлення газоспоживання; 3) несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ (комерційного ВОГ, зокрема лічильника газу; 4) несанкціоноване підключення газових приладів на об`єкті споживача, який обліковується за нормами споживання; 5) несанкціоноване підключення газових приладів, внаслідок якого перевищуються діапазон обчислення вузла обліку (сумарна номінальна потужність газових приладів і пристроїв перевищує діапазон обчислення вузла обліку); 6) використання природного газу споживачем за відсутності чи після розірвання договору розподілу природного газу. Окрім того, згідно абзацу 36 п.4 глави 1 Кодексу ГРМ несанкціоноване втручання в роботу газорозподільної системи це втручання в роботу газорозподільної системи, в тому числі шляхом несанкціонованого відновлення газопостачання, несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ та/або під`єднання несанкціонованого газопроводу, внаслідок чого порушується нормальний режим роботи ГРМ та/або здійснюється необліковане (обліковане частково чи з порушенням законодавства) використання природного газу). Відповідно до абзацу 38 п.4 глави 1 Кодексу ГРМ несанкціонований відбір природного газу це відбір (споживання) природного газу з газорозподільної системи з порушенням вимог чинного законодавства. Будь-яка із вищезазначених норм закону позивачем не була порушена, що підтверджується актом № 22 експертизи лічильника від 29.01.2018 року, відповідно до якого втручання в роботу лічильника газу не виявлено, тому відповідачем не доведено беззаперечними доказами, що позаштатна робота лічильника мала наслідком спричинення шкоди, тобто несанкціонований відбір природного газу позивачем. Будь-яких приладів, чи пристроїв, які б вказували на споживання позивачем газу поза газопроводом не було виявлено. Виявлення ж позаштатної роботи лічильника не свідчить про те, що позивач здійснювала несанкціонований відбір газу. Щодо акту та процедури повідомлення позивача про його розгляд комісією, суд прийшов до наступних висновків. Глава 5 «Порядок оформлення акту про порушення» розділу ХI Кодексу газорозподільних систем визначає порядок складання цього акту та подальші дії сторін. Зокрема, згідно п.8 глави 5 «Порядок оформлення акту про порушення» розділу ХI Кодексу газорозподільних систем акт про порушення має бути розглянутим комісією з розгляду актів про порушення Оператора ГРМ, яка визначає його правомірність та приймає щодо них відповідне рішення. При складанні акту про порушення представник оператора ГРМ зазначає в ньому про необхідність споживача (несанкціонованого споживача) бути присутнім на засіданні комісії, на якому буде розглянуто складений акт про порушення, та визначає: 1) місцезнаходження комісії з розгляду актів про порушення; 2) дату та орієнтовний час проведення засідання, на якому буде розглядатися складений акт про порушення; 3) контактний телефон особи Оператора ГРМ (для уточнення інформації щодо часу та місця засідання комісії). Як вбачається із складеного Акту про порушення № 241 від 23.01.2018 року Пункт 8 не містить зазначення орієнтовного часу проведення засідання, а саме зазначено, що комісія Оператора ГРМ з розгляду цього Акта буде проводити засідання 14.02.2018 року, однак розгляд відбувся 28.02.2018 року, та складено Акт-розрахунок без будь-якого повідомлення позивача. Твердження представника відповідача в судовому засіданні, про те що позивач була повідомлена про засідання комісії не приймається судом, так як не знайшло свого підтвердження в матеріалах справи. Отже, не можна вважати, що споживач був належним чином повідомлений про дату та час засідання комісії, оскільки матеріали справи не містять доказів цьому. Суд наголошує, що судове доказування - це діяльність учасників процесу при визначальній ролі суду по наданню, збиранню, дослідженню і оцінці доказів з метою встановлення з їх допомогою обставин цивільної справи. При цьому, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України. Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін. У відповідності до частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Оскільки позивач в особі свого представника на виконання свого процесуального обов`язку надав належні і неспростовні докази на підтвердження своєї позиції, у суду наявні підстави для задоволення позовних вимог, та оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, та неспростовані стороною відповідача, суд ухвалює рішення про задоволення позову за його доведеністю. Відповідно до вимог частини 6 статті 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Так, відповідно до частини 3 статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав, а тому з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 1 473 грн. 20 коп.

Outcome: approved