Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про переведення прав і обов`язків покупця, стягнення коштів та скасування державної реєстрації. Позов мотивовано тим, що [PERSON] відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності серія ЕЕА № 559972 від 05.08.2014 року є власником на праві спільної часткової приватної власності ј квартири за адресою: [ADDRESS] . Об`єктом нерухомого майна є трикімнатна квартира загальною площею 74, 4 кв. м. в тому числі житловою 44, 2 кв. м. Квартира надана за рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради від 13.03.2007 року № 575 на підставі ордеру від 03.04.2007 року № 54 як пільговику за медичними показаннями. 21.01.2020 року [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , як продавці з однієї сторони і [PERSON] , як покупець з другої сторони, уклали договір купівлі - продажу ѕ частки у праві власності на квартиру [ADDRESS] , реєстраційний номер 423296405101. Договір купівлі - продажу посвідчений приватним нотаріусом Бєлою О. М. 25.01.2020 року [PERSON] не зміг відкрити свою квартиру, в якій зареєстрований і на частку в якій має право власності, своїм ключем. В результаті звернення до поліції 01.02.2020 року отримано інформацію про зміну власника. Продавцями, жодним з трьох осіб, не було виконано зобов`язання письмово повідомити іншого співвласника ( [PERSON] ) про намір продати свою частку, вказавши ціну та інші умови, на яких він її продає. В уточненій позовній заяві просив суд, перевести на [PERSON] права і обов`язки покупця за договором купівлі - продажу ѕ частки у праві власності на квартиру [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 423296405101 за договором купівлі - продажу від 21.01.2020 року, зареєстрованим приватним нотаріусом Бєлою О.М., укладений між сторонами [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] з однієї сторони і [PERSON] з іншої сторони. Стягнути з [PERSON] сплачену ним за договором купівлі - продажу ѕ частки у праві власності на квартиру [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 423296405101, у сумі 167 400, 00 грн., шляхом їх перерахування з депозитного рахунку ТУ ДСА України у Вінницькій області внесених [PERSON] . Скасувати державну реєстрацію права приватної власності, запис про право власності № 37811798 вчинений 18.08.2020 року, власник [PERSON] на 3/4 частки квартири за адресою: [ADDRESS] . В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] , кожен окремо, уточнені позовні вимоги підтримали, за обставин викладених в справі, просили суд їх задовольнити. Представник відповідачів [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, заперечувала, щодо їх задоволення. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, заперечував, щодо їх задоволення. Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, матеріали цивільної справи № 127/5759/20, суд вважає, що даний позов не підлягає до задоволення зі слідуючих підстав. [PERSON] відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності серія ЕЕА № 559972 від 05.08.2014 року є власником на праві спільної часткової приватної власності ј квартири за адресою: [ADDRESS] (а.с. 17-18). 21.01.2020 року [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , як продавці з однієї сторони і [PERSON] , як покупець з другої сторони уклали договір купівлі - продажу ѕ частки у праві власності на квартиру [ADDRESS] , реєстраційний номер 423296405101. Договір купівлі - продажу посвідчений приватним нотаріусом Бєлою О. М. (а.с.12-16). Відповідно до листа № 38/02-24 від 03.07.2020 року, приватний нотаріус Вінницького нотаріального округу Бєлая О.М. на підставі ст. 84 ЗУ «Про нотаріат» передає [PERSON] заяву [PERSON] , в якій він повідомляє про його намір продати належну йому на праві приватної спільної часткової власності ѕ частку на квартиру [ADDRESS] , за ціною 550 000, 00 грн. У зв`язку з чим він просить повідомити про своє бажання скористатись переважним правом вказаної частки у праві власності на вказану квартиру за вказаною ціною (а.с.25-26). Відповідно до договору купівлі - продажу від 18.08.2020 року [PERSON] продав [PERSON] ѕ частки на квартиру [ADDRESS] за ціною 502 200, 00 грн. (а.с.79-80). Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 220744798, 18.08.2020 року о 16:24:46 право власності на ѕ частки на квартиру [ADDRESS] зареєстровані за [PERSON] (а.с.81). Відповідно до копії конверта від 16.01.2020 року Приватний нотаріус Бєлая О.М. направляла на адресу [PERSON] конверт з рекомендованим повідомленням від 30.11.2019 року (а.с.138-139), 02.12.2019 року відправлення прийняте(а.с.140). Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст. 627 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 202 ЦК України під правочином розуміють дії, спрямовані на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. За положеннями ч. 1, 2 ст. 362 ЦК України у разі продажу частки у праві спільної часткової власності співвласник має переважне право перед іншими особами на її купівлю за ціною, оголошеною для продажу, та на інших рівних умовах, крім випадку продажу з публічних торгів. Продавець частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний письмово повідомити інших співвласників про намір продати свою частку, вказавши ціну та інші умови, на яких він її продає. Згідно з ч. 4 ст. 362 ЦК України у разі продажу частки у праві спільної часткової власності з порушенням переважного права купівлі співвласник може пред`явити до суду позов про переведення на нього прав та обов`язків покупця. Одночасно позивач зобов`язаний внести на депозитний рахунок суду грошову суму, яку за договором повинен сплатити покупець. До таких вимог застосовується позовна давність в один рік. Отже, сутність переважного права купівлі полягає в тому, що співвласник, перш ніж продати частку сторонній особі, зобов`язаний запропонувати купити її іншим співвласникам на тих самих умовах. Ціна й інші умови, пропоновані їм, повинні бути такими ж, як і пропоновані третій особі. Зміна їх для співвласника недопустима. У матеріалах справи є заява [PERSON] , в якій він повідомляє [PERSON] про його намір продати належну йому на праві приватної спільної часткової власності ѕ частку на квартиру [ADDRESS] , за ціною 550 000, 00 грн. (а.с.25-26). І як зазначалось вище, в матеріалах справи наявна копія конверта від 16.01.2020 року, Приватний нотаріус Бєлая О.М. направляла на адресу [PERSON] конверт з рекомендованим повідомленням від 30.11.2019 року про намір продажу (а.с.138-139), 02.12.2019 року відправлення прийняте (а.с.140). Відповідно до вимог ст. 84 ЗУ «Про нотаріат», нотаріус передає заяви фізичних та юридичних осіб іншим фізичним та юридичним особам, якщо вони не суперечать закону та не містять відомостей, що порочать честь і гідність людини. Заяви надсилаються поштовим відправленням з повідомленням про вручення або передаються адресатам особисто під розписку. Заяви можуть передаватися також з використанням технічних засобів. Враховуючи вище викладене, позивачем не доведено порушення процедури повідомлення про намір продажу. Тлумачення статті 362 ЦК України свідчить, що переважне право є організаційним, відносним та вторинним. Переважне право співвласника на купівлю частки є організаційним, оскільки завдяки йому створюється передумова для набуття його носієм права на частку в праві спільної часткової власності внаслідок створення можливості для укладення договору купівлі-продажу. Саме по собі переважне право учасника спільної власності не надає його суб`єктові будь-яких майнових прав (речових, зобов`язальних та ін.), які зумовлювали б виникнення або перехід права власності. При цьому, відповідне майнове право виникає тільки завдяки укладенню договору купівлі продажу частки або в результаті переведення прав та обов`язків за договором купівлі-продажу. У свою чергу, конструкція переважного права дозволяє організувати відносини учасників спільної часткової власності, створивши передумови для суб`єкта переважного права укласти договір купівлі-продажу частки. Відносність переважного права співвласника полягає в тому, що це право реалізується в організаційних відносинах, учасники яких є персоніфікованими. Тобто в будь-якому разі чітко визначеними є суб`єкти правовідносин спільної власності. Однак його характеристика як відносного не позбавляє переважного права співвласника й певних абсолютних властивостей, які полягають в абсолютності захисту переважного права. Під абсолютністю захисту розуміється можливість носія переважного права пред`явити позов про переведення прав та обов`язків за договором купівлі-продажу частки до будь-якої іншої особи - не учасника спільної власності. Вторинність переважного права проявляється в тому, що його виникнення зумовлене «перебуванням» у відносинах спільної власності, завдяки чому особа має статус учасника спільної часткової власності. Тобто переважне право є вторинним до права учасника на частку. За умови припинення права на частку або правовідносин спільної часткової власності припиняється й переважне право. Суб`єктивне право на продаж частки сторонній особі виникає у співвласника з моменту одержання відмови усіх інших співвласників від здійснення переважного права на купівлю або нездійснення ними цього права протягом одного місяця від дня отримання ними повідомлення, якщо предметом договору купівлі-продажу є нерухоме майно, і протягом десяти днів - якщо предметом договору купівлі-продажу є рухоме майно. При цьому під здійсненням переважного права необхідно вважати передання (надіслання) продавцю оферти щодо укладення основного або попереднього договору купівлі-продажу частки. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення та забезпечити ефективне поновлення порушеного права. Як уже зазначалось вище, на даний час спірна частка квартири належить [PERSON] на підставі договору купівлі - продажу від 18.08.2020 року. В свою чергу позивач [PERSON] звертається до суду з неефективними позовними вимогами, які не поновлять його права. З позовними вимогами до [PERSON] позивач не звертається, натомість просить скасувати державну реєстрацію права приватної власності, запис про право власності № 37811798 вчинений 18.08.2020 року, власник [PERSON] на 3/4 частки квартири за адресою: [ADDRESS] . В свою чергу, відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав регулює ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Пунктами 1, 2 частини першої статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових на нерухоме майно та їх обтяжень" визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і твердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав нерухоме майно. Таким чином, скасування державної реєстрації не припинить набутого [PERSON] права власності, оскільки право власності на спірну квартиру, в неї виникло на підставі договору купівлі - продажу. Внесення приватним нотаріусом до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про право власності [PERSON] на 3/4 частки спірної квартири не є підставою для виникнення вказаного права, а є лише підтвердженням цього права. А тому позовні вимоги щодо скасування державної реєстрації права приватної власності відносно [PERSON] є похідними, а тому до задволення не підлягають. Крім того, відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», під час розгляду позову про переведення на підставі ст.. 362 ЦК України прав та обов`язків покупця за договором купівлі - продажу, укладеним з порушенням переважного права купівлі частки у праві спільної часткової власності, суду слід виходити з дійсної вартості частки на час розгляду справи. Невнесення одночасно з пред`явленням позову на депозитний рахунок суду грошової суми, яку за договором повинен сплатити покупець, є підставою для відмови в позові. Як вбачається з матеріалів справи позивачем до позову не додано доказів про перерахування на депозитний рахунок суду грошової суми, яку за договором повинен сплатити покупець. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із ст. 76, 77, 78 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. У відповідності до положень ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на вищенаведене, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, а тому в задоволенні останніх слід відмовити. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed