Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-26 00:00:00

в обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 13.09.2010 року державним виконавцем районного відділу державної виконавчої служби Коломийського міськрайонного управління юстиції (далі в тексті - РВ ДВС) складено акт опису й арешту майна, копія якого - серії АА №090627. Цим актом описано та накладено арешт на складське приміщення, розташоване на території ВАТ «Печеніжинський меблевий комбінат». Дане майно було передано на зберігання голові спостережної ради цього підприємства, а копію зазначеного акту опису і арешту нібито надіслано рекомендованим листом з повідомленням одному із засновників вказаного боржника [PERSON] Однак, останній копії зазначеного акту не отримував. 15.12.2011 року між начальником вказаного РВ ДВС та начальником ОКП «Коломийське МБТІ» укладено договір №4640в на виконання робіт (послуг) по технічній інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомості, розташовані на території ВАТ «Печеніжинський меблевий комбінат». Однак, на вчинення вказаних дій останнє не видавало жодної довіреності, яка б надавала повноваження начальнику РВ ДВС на укладення даного договору. В подальшому, а саме 10.02.2012 року, виконуючий обов'язки начальника РВ ДВС звернувся до Печеніжинської селищної ради Коломийського району про надання рішення виконкому цієї ради про оформлення права власності на вищевказане складське приміщення з метою реєстрації цього права в ОКП «Коломийське МБТІ». 10.02.2012 року зазначеним виконкомом прийнято оспорюване рішення №37 «Про оформлення права власності на нежилі складські приміщення», в тому числі на зазначене спірне нежитлове приміщення, 1970 року побудови, площею 775, 40 кв.м., розташоване за адресою: [ADDRESS], Коломийського району Івано-Франківської області. Цим рішенням власником вказаного приміщення визнано позивача та зобов'язано ОКП «Коломийське МБТІ» виготовити та видати відповідне свідоцтво про право власності. При прийнятті вказаного рішення зазначений виконком керувався ст.30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та Тимчасовим положенням про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно. 17.07.2012 року державним виконавцем вказаного РВ ДВС складено акт про проведені прилюдні торги, згідно з яким 16.07.2012 року ПП «Спеціалізоване підприємство «Юстиція» в особі його Івано-Франківської філії реалізоване з прилюдних торгів спірне складське приміщення, що належало позивачу відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 27.03.2012 року. Переможцем цих прилюдних торгів (покупцем) визнано відповідача [PERSON], яким за 33 500 грн. придбано у власність вказане приміщення. Однак, позивач з цим не погоджується та вважає, що вказані прилюдні торги організовувались і здійснювались з грубим порушенням Законів України «Про виконавче провадження, «Про місцеве самоврядування в Україні», Інструкції з організації примусового виконання рішень, Тимчасових положень про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна та про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Крім того, приймаючи оспорюване рішення, виконком Печеніжинської селищної ради не перевірив чи бажає позивач набути право власності на спірне нежитлове приміщення, адже згідно з п.1.1. Статуту позивача (нова редакція) останній створено шляхом корпоратизації державного підприємства «Печеніжинський меблевий комбінат», а відповідно до п.п.2.5, 2.10 Статуту товариство володіє відокремленим майном, може від свого імені набувати цивільні права (майнові та немайнові), будувати, набувати, відчужувати різного роду рухоме та нерухоме майно. Крім того, з незрозумілих для позивача підстав при прийнятті оспорюваного рішення та визначенні адреси спірного приміщення останньому присвоєно інший номер, а саме «56 Б» замість «56», хоча відповідного рішення про таку зміну виконкомом Печеніжинської селищної ради не приймалось. Позивач також зазначає, що ОКП «Коломийське МБТІ» на порушення вищевказаного Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно належним чином не перевірило повноваження особи, яка подала заявку на проведення реєстрації прав власності та отримання свідоцтва про право власності, що призвело до незаконної реєстрації вказаного права за позивачем. На думку позивача, зазначений реєстратор повинен був відмовити в реєстрації права власності в зв'язку із зверненням неналежної особи. Після незаконного (як вважає позивач) отримання керівником РВ ДВС правовстановлюючих документів на спірне нежитлове приміщення, 27.03. та 28.03.2012 року суб'єктом оціночної діяльності - підприємцем [PERSON] за замовленням ГУ юстиції в Івано-Франківській області проведено оцінку вартості зазначеного приміщення. З незрозумілих підстав у звіті про оцінку вказано, що дане майно перебуває під арештом згідно з актом опису й арешту майна від 28.10.2011 року, хоча, як зазначалося вище, опис і арешт спірного приміщення проводилися 13.09.2010 року та того ж дня складено акт про це. Крім того, на час проведення даної оцінки позивач не був власником спірного приміщення, так як договір №1-24/72769 на виконання робіт по реєстрації прав власності на нерухоме майно, за яким всупереч п.п.2.2, 2.4, 3.2. 3.5 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно проведено вищеквказану реєстрацію права власності, укладено між начальником РВ ДВС та начальником ОКП «Коломийське МБТІ» лише 28.05.2012 року. Позивач також звертає увагу суду, що свідоцтво про право власності на спірне приміщення видано РВ ДВС, а не позивачу як власнику, за яким це право зареєстроване. Крім того, 18.06.2012 року начальник РВ ДВС на порушення вимог п.п. 3.2 3.1 Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 68/5 від 27.10.1999 року, використовуючи недостовірну інформацію та правовстановлюючі документи, уклав договір №15/170/12-А про надання послуг по організації і проведенню прилюдних торгів з реалізації арештованого майна з ПП «Спеціалізоване підприємство Юстиція» в особі Івано-Франківської філії останнього та за заявкою передав на реалізацію спірне складське приміщення загальною вартістю 33 156 грн. 23.06.2012 року вказане підприємство повідомило РВ ДВС? стягувача та боржника, що повторні торги відбудуться 16.07.2012 року з реалізації Лоту №1 - спірного складського приміщення. З наведеного випливає, що у період з 18.06. по 23.06.2012 року ПП «Спеціалізоване підприємство Юстиція» вже були проведені прилюдні торги, чим було грубо порушено вимоги п. п.3.11, 3.17 зазначеного Тимчасового положення, яке зобов'язує спеціалізовану організацію письмово повідомляти державного виконавця, стягувача та боржника про дату, час та місце проведення прилюдних торгів. Крім того, несвоєчасним повідомленням про проведення перших прилюдних торгів позивача було обмежено в праві бути присутнім при їх проведенні та брати в них участь. Відповідно до п. 4.6 вказаного Тимчасового положення повторні прилюдні торги проводяться не раніше, ніж через місяць з часу проведення перших прилюдних торгів. Однак, на порушення зазначеного вказане ПП провело прилюдні торги 16.07.2012 року, хоча вони повинні були проводитись не раніше 26.07.2012 року. Крім того, на порушення вимог п.6.3 даного Тимчасового положення боржнику не направлено копію зазначеного акту, чим обмежено його право на своєчасне оскарження цього акту. Про проведення прилюдних торгів 16.07.2012 року та існування акту про це позивачу стало відомо лише 23.11.2012 року під час ознайомлення зі зведеним виконавчим провадженням у зв'язку з розглядом в господарському суді Івано-Франківської області справи про банкрутство позивача. Тому представники останнього просять: визнати вищезазначене рішення виконкому Печеніжинської селищної ради №37 від 10.02.2012 року «Про оформлення права власності на нежилі складські приміщення» неправомірним та скасувати його як незаконне; скасувати державну реєстрацію права власності на спірне складське приміщення, проведену відповідно до цього рішення; визнати прилюдні торги, проведені 16.07.2012 року щодо продажу спірного складського приміщення, недійсними; визнати незаконним протокол №15/170/12-А-1 від 16.07.2012 року про проведення вказаних прилюдних торгів про продаж [PERSON] зазначеного приміщення; визнати недійсним акт про проведення даних прилюдних торгів від 17.07.2012 року. В судових засіданнях представник позивача Пілінський С.І. позовні вимоги підтримав із вищезазначених підстав. Він акцентує увагу суду на тому, що оспорюваними рішенням виконкому Печеніжинської селищної ради та проведеною державною ретрацією права власності позивача на спірне складське приміщення на позивача примусово покладено права і обов'язки власника цього майна, що суперечить законодавству. Представник також зазначив, що позивач мав намір набути право власності на вказане приміщення іншим чином та просить звернути на нібито описки, здійснені в документах, які складаися в ході підготовки та проведення прилюдних торгів. На підставі вищенаведеного вказаний представник просить позовні вимоги задовольнити. Представники відповідача відділу ДВС Коломийського міськрайонного управління юстиції Юрчук М.М., [PERSON] та Хоцінськка Н.Й. в судових засіданнях 03.02. та 27.03.2015 року позов не визнали з підстав, вказаних в поданих ними письмових запереченнях проти позову. В останніх зазначено, що умови та порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що підлягають примусовому виконанню в разі невиконання їх у самостійному порядку, визначаються Законом України «Про виконавче провадження», Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року, Інструкцією про проведення виконавчих дій, затвердженою наказом вказаного Міністерства від 15.12.1999 року № 74/5, (остання була чинною на час проведення опису майна боржника) та іншими нормативними актами. Державний виконавець здійснює лише підготовчі дії з метою проведення прилюдних торгів, а їх організовують і проводять спеціалізовані організації, з якими державною виконавчою службою укладається відповідний договір. По суті даного спору вказаний ВДВС зазначає, що з 2008 року у цьому відділі ДВС (на той час - РВ ДВС) на примусовому виконанні перебувало зведене виконавче провадження про стягнення з ВАТ «Печеніжинський меблевий комбінат» боргів в користь фізичних та юридичних осіб. У 2012 році до стягнення з даного боржника підлягало 584 647 грн. З метою своєчасного та повного виконання зазначеного виконавчого провадження державним виконавцем вчинялися виконавчі дії. Зокрема, 13.09.2010 року ним проведено опис спірного складського приміщення, про що того ж дня складено акт опису та арешту майна. Копію цього документа боржнику надіслано рекомендованою кореспонденцією на такі адреси: смт. Печеніжин Коломийського району та м.Кам'янець-Подільський, [ADDRESS]. Копію вказаного акту 16.09.2010 року вручено представнику боржника [PERSON], що стверджується відповідним поштовим повідомленням. Після цього дії державного виконавця щодо опису майна представникам боржника не оскаржувалися, терміни на оскарження, встановлені ст.385 ЦПК України, пропущено. Відділ ДВС також зазначає, що дії державного виконавця щодо виготовлення документів, які характеризують об'єкт нерухомості - спірне приміщення, грунтувалися на нормах ч.5 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження», яка передбачає, що у разі відсутності документів, що характеризують об'єкт нерухомості, у зв'язку з чим його неможливо підготувати до реалізації, виготовлення таких документів здійснюється у встановленому порядку за рахунок коштів стягувача. При цьому згоди боржника в даному випадку закон не вимагає. Якщо б оформлення за позивачем права власності на спірне майно в тому порядку, в якому це відбулося, суперечило закону, то ні Печеніжинська селищна рада, ні ОКП «Коломийське МБТІ» не вчиняли б жодних дій щодо такого оформлення. В ДВС також зазначає, що позивач не заперечує, що вказане майно фактично належить йому, а, отже, стягнення на це майно з метою погашення заборгованості боржника в процесі примусового виконання рішень звернуто правомірно. Копію оспорюваного акту державного виконавця від 17.07.2012 року про проведення прилюдних торгів також направлено боржнику за вих. №6734, що стверджується даними книги вихідної кореспонденції. Надсилання здійснено в порядку ст.31 Закону України «Про виконавче провадження», тобто простою кореспонденцією. Цією нормою також передбачено, що боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Зазначений акт державного виконавця також боржнком на оскаржувався, терміни на його оскарження, встановлені ст. 385 ЦПК України, теж пропущено. Реалізація спірного приміщеня відбулася без відповідного відчуження земельної ділянки, що допусається законом. На підставі наведеного представники відділу ДВС в задоволенні позову просять відмовити. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні позов також не визнала та пояснила, що, приймаючи оспорюване рішення, виконавчий комітет Печеніжинської селищної ради керувався положеннями ст.5 Закону України «Про виконавче провадження», де чітко зазначено, що вимоги державного виконавця щодо виконання рішень обов'язкові для всіх органів, організацій, посадових осіб, фізичних і юридичних осіб на території України. Твердження представника позивача про порушення ОКП «Коломийське МБТІ» вимог Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно спростовуються положеннями ч.5 ст.63 вказаного Закону. Тому, вживаючи заходів щодо виготовлення у встановленому законодавством порядку правовстановлюючого документу на спірне складське приміщення, та, укладаючи вищевказаний договір з ОКП «Коломийське МБТІ» державний виконавець діяв як належним чином уповноважена особа. Представник відповідача [PERSON] вважає надуманими твердження представника позивача про те, що позивачу не відправлялись копія акту опису арештованого майна, документ про проведення його оцінки, повідомлення про проведення аукціону чи копія акту про результати проведення прилюдних торгів, оскільки в матеріалах виконавчого провадження знаходяться копії поштових повідомлень з відміткою про отримання вказаної кореспонденції за фактичною адресою позивача (м. Кам'янець-Подільський, вул. Індустріальна,4). Ця ж адреса вказана позивачем в позовній заяві). Факт такої відправки стверджується також записами в книзі вихідної кореспонденції ВДВС. Отже, позивачу було відомо про арешт майна та проведення прилюдних торгів, проте ним не було використано право, передбачене ч.2 ст.82 Закону України «Про виконавче провадження» та ст.ст.383-385 ЦПК України, на подання скарги на дії державного виконавця у десятиденний строк. Тобто порушення, допущені державним виконавцем при здійсненні своїх повноважень, підлягають окремому оскарженню в порядку, передбаченому законом. Даний факт стосується і оцінки спірного майна, яку позивач теж не оспорював. Навіть якщо і припустити, що позивачу не надходило вищевказаної кореспонденції від державного виконавця, то згідно із заявою про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, поданою 23.11.2012 року, представник позивача ознайомився з матеріалами виконавчого провадження та міг у встановлений термін оскаржити дії державного виконавця, проте цього не зробив. [PERSON] також вважає безпідставними покликання представника позивача на порушення РВ ДВС та ПП «Спеціалізоване підприємство Юстиція» п.п.3.1. та 3.2 Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого майна, оскільки зі змісту вказаних положень випливає, що представники цих відповідачів діяли відповідно до них. Щодо повідомлення від 23.06.2012 року про проведення торгів, то слід зазначити слово «повторні» в цьому документі є опискою, оскільки торги проводились тільки один раз - 16.07.2012 року. Переможцем цих торгів визнано відповідача [PERSON] Як уже зазначалося, акт державного виконавця від 17.07.2012 року надіслано позивачу відповідно до ст.31 Закону України «Про виконавче провадження» за вих. №6734. Крім того, позивачем не враховано, що згідно з ч.2 ст. 388 ЦК України майно не може бути витребувано від добросовісного набувача (яким став відповідач [PERSON].), якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень. [PERSON] також зазначає, що у разі задоволення даного позову вказаного відповідача буде позбавлено права власності на придбане законним шляхом спірне приміщення, а борги позивача перед органами Пенсійного фонду так і залишуться непогашеними, оскільки ВАТ «Печеніжинський меблевий комбінат» перебуває на стадії банкрутства. З наведених підстав представник відповідача [PERSON] просить в задоволенні позову відмовити. Представник відповідача - Печеніжинської селищної ради в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи належно повідомлявся, причини своїх неявок суду не повідомив та не звернувся із заявою про розгляд справи у відсутності представника ради. Представник відповідача - приватного підприємства "Спеціалізоване підприємство Юстиція" в особі Івано-Франківської філії в судові засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи щоразу повідомлявся за вказаною в позовній заяві адресою. Однак, надіслані на цю адресу судові повістки-виклики представнику цього відповідача не вручені у зв'язку із закінченням терміну зберігання вказаної кореспонденції та незнаходженням вказної філії за даною адресою (т.1, а.с. 153, 156, т.2 а.с.14, 35, 123, 148). Ухвалою Коломийського міськрайонного суду від 27.03.2015 року провадження в даній справі в частині вимог до даного відповідача закрито на підставі п.7 ч.1 ст.205 ЦПК України, тобто в зв'язку з його ліквідацією. Представники третіх осіб в судові засідання не з'явилися, звернулися до суду із заявами про розгляд справи у їх відсутності. Суд, заслухавши представнків сторін, оцінивши надані ними докази, з'ясувавши обставини, на які вказані представники посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджені тими доказами, які досліджені в судовому засіданні, приходить до наступних висновків. Відповідно до акту опису й арешту майна від 13.09.2010 року серії АА №952652 (оригінал) при примусовому виконанні вищевказаного зведеного виконавчого провадження про стягнення з ВАТ «Печеніжинський меблевий комбінат» на користь фізичних та юридичних осіб боргу державним виконавцем вказаного РВ ДВС Хоцінською Н.Й. описано і накладено арешт на спірне складське приміщення, розташовавне на території вказаного підприємства, що в [ADDRESS], Коломийського району ( т.1, а.с.7, 8). Судом встановлено, що копію вказаного акту опису і арешту (серія і номер цієї копії - відповідно «АА» та «090627») надіcлано боржнику відповідно до п.5.6.9 Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 15.12.1999 року №74/5, зареєстрованої того ж дня у цьому Міністерстві за №65/4158, (яка була чинною в 2010 році), що стверджується листом №03-14/16826 від 13.09.2010 року з відміткою «рекомендований з повідомленням». Зокрема, копія вказаного акту направлялася одному із засновників боржника [PERSON] ( ТОВ «Далланс», що м.Кам'янець-Подільський, вул. Індустріальна, 4) та за місцем знаходження боржника (смт.Печеніжин, [ADDRESS] Коломийського району). В листі також зазначено, що описане майно передано зазначеним адресатам на відповідальне зберігання та попереджено їх про кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України (т.2, а.с.45). Із оглянутого в судовому засіданні оригіналу поштового повідомлення копія вказаного акту опису і арешту майна, надіслана на адресу: м.Кам'янець-Подільський, вул. Індустріальна, 4, отримана адресатом 16.09.2010 року. Ч.2 ст.5 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державному виконавцю повинні бути безоплатно надані у встановлений ним строк інформація, документи або їх копії, необхідні для здійснення його повноважень. Судом встановлено, що на підставі цієї норми листом №03-27/1988 від 10.02.2012 року вказаний РВ ДВС звертався до Печеніжинської селищної ради Коломийського району з проханням надати рішення виконкому цієї ради про оформлення права власності на приміщення складу за ВАТ «Печеніжинський меблевий комбінат» для реєстрації права власності на дане майно в ОКП «Коломийське МБТІ» у зв'язку з перебуванням на виконанні у ВДВС зазначеного зведеного виконавчого провадження (т.1, а.с.10). Судом також встановлено, що 10.02.2012 року виконавчим комітетом Печеніжинської селищної ради прийнято оспорюване рішення №37, яким оформлене право власності на спірне нежиле складське приміщення, 1970 року побудови, площею 775, 40 кв.м., розташоване в смт.Печеніжин, по [ADDRESS], Коломийського району Івано-Франківської області, та делеговано ОКП «Коломийське МБТІ» виготовити відповідне свідоцтво про право власності. При прийнятті вказаного рішення виконком керувався ст.30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та п.8.1 вищевказаного Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №7/5 від 07.02.2002 року (т.1, а.с.6). У відповідності до п.1.13 зазначеного Тимчасового положення (чинного на час виникнення та існування спірних правовідносин), зареєстрованого у вказаному Міністерстві 18.02.2002 року за №157/6445, реєстрація прав проводиться в такому порядку: приймання й перевірка документів, поданих для реєстрації прав власності на нерухоме майно; установлення відсутності підстав для відмови в реєстрації прав; прийняття рішення про реєстрацію прав власності або про відмову в реєстрації прав; унесення записів до Реєстру прав; учинення написів на правовстановлювальних документах; видача витягів із Реєстру прав про реєстрацію прав. Згідно з п.п.2.1, 2.2 вказаного Тимчасового положення для реєстрації виникнення, існування, припинення прав власності на нерухоме майно та оформлення прав власності на нерухоме майно до БТІ разом із заявою про реєстрацію прав власності подаються правовстановлювальні документи (додаток 1), їх копії (нотаріально засвідчені), а також інші документи, що визначені цим Положенням. Судом встановлено, що відповідно до повідомлення №03-02-27/4673 від 01.06.2012 року щодо наявності описаного й арештованого майна державним виконавцем РВ ДВС на адресу начальника управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Івано-Франківській області направлено документи у відповідності до п.п.5.12.5 та 5.12.6 вищевказаної Інструкції про проведення виконавчих дій для передачі на конкурсній основі описаного й арештованого майна спеціалізованій організації для подальшої його реалізації, в якому зазначено боржника ВАТ «Печеніжинський меблевий комбінат» (т.1, а.с. 25). Згідно зі звітом про незалежну оцінку вартості спірного складського приміщення складу, виготовленого на замовлення ГУ юстиції в Івано-Франківській області станом на 27.03.2012 року з метою визначення початкової ціни для вимушеного продажу арештованого майна на прилюдних торгах, суб'єктом оціночної діяльності - підприємцем [PERSON], вартість вказаного майна становить 33 156 грн. ( т.1 а.с. 11-23). Судом встановлено, що згідно з довідкою РВ ДВС (вих.№03-02-27/4674 від 01.06.2012 року) вищевкзані акт опису й арешту майна від 13.09.2010 року та висновок експерта про вартість описаного майна в судовому порядку не оскажувались (т.1, а.с.26). Відповідно до договору №15/170/12-А про надання послуг по організації і проведенню прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, укладеного 18.06.2012 року між начальником РВ ДВС Герелюком Т.Б. та ПП «Спеціалізоване підприємство Юстиція» в особі директора Івано-Франківської філії цього підприємтсва Ціпуха В.В., та заявки на реалізацію арештованого майна, вказаний РВ ДВС передав вказаній спеціалізованій організації зазначене нерухоме майно, арештоване державним виконавцем, для надання послуг з організації і проведення прилюдних торгів з реалізації цього нерухомого майна. В договорі зазначено найменування майна, яке підлягає реалізації з прилюдних торгів - складське приміщення, 1970 року побудови, яке знаходиться за адресою: смт. Печеніжин, [ADDRESS] Коломийського району Івано-Франківської області, площею 775,4 кв.м., і є власністю ВАТ «Печеніжинський меблевий комбінат» (т. 1 а.с. 27-29). Листом №940 від 23.06.2012 року ПП «Спеціалізоване підприємство Юстиція» повідомило начальника РВ ДВС, управління Пенсійного фонду України в м.Коломиї та Коломийському районі (стягувача) та ВАТ «Печеніжинський меблевий комбінат» (боржника) про те, що повторні прилюдні торги з реалізації арештованого спірного майна (лот №1) по договору №15/170/12-А від 18.06.2012 року відбудуться 16.07.2012 року в приміщенні РВ ДВС (т.1, а.с.30). Судом встановлено, що вжите в цьому листі слово «повторні» є опискою, адже представниками сторін не доведено того факту, що 16.07.2012 року проводилися саме повторні прилюдні торги і про проведення попередніх прилюдних торгів в матерілах справи немає жодних відомостей. В зв'язку з цим покликання представника позивача на порушення вказаних в позовній заяві вимог закону при проведенні 16.07.2012 року нібито повторних прилюдних торгів є безпідставними, адже фактично і юридично ці торги повторними не були. Вказана ж описка не може вважатися достатньою правовою підставою для визнання прилюдних торгів недійсними. 16.07.2012 року державним виконавцем вказаного РВ ДВС Юрчуком М.М. у ВП №32335077 на підставі ст.57 Закону України «Про виконавче провадження» для забезпечення виконання винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження при примусовому виконанні виконавчого листа №2а-2640/11/0970, виданого 24.02.2012 року Івано-Франківським окружним адміністративним судом, про стягнення з ВАТ «Печеніжинський меблевий комбінат» на користь управління Пенсійного фонду України в м.Коломиї та Коломийському районі 14 579,65 грн. заборгованості. Цією постановою накладено арешт на належне позивачу спірне складське приміщення у межах загальної суми, яка підлягала стягненню із вказаного боржника, а саме 584 647, 24 грн. (т.1, а.с. 31). Відповідно до протоколу №15/170/12-А-1, складеного ПП "Спеціалізоване підприємство «Юстиція» в особі його Івано-Франківської філії 16.07.2012 року проведено прилюдні торги з реалізації зазначеного складського приміщення. Переможцем цих торгів (покупцем) визнано відповідача [PERSON], який придбав вказане майно за продажною ціною 33 500 грн. Даний протокол підписано покупцем та ліцитатором Колодій В.С. (т.1, а.с.33). 17.07.2012 року державним виконавцем РВ ДВС Юрчуком М.М. складено акт про проведені прилюдні торги - реалізацію спірного нежилого приміщення (складу), яке придбане [PERSON] за вищевказану ціну. Переможець торгів здійснив розрахунок за придбане майно шляхом внесення коштів на рахунок вищезазначеного приватного підприємства. Акт складено на підставі вищевказаного протоколу від 16.07.2012 року про проведення прилюдних торгів (т.1, а.с. 34). Того ж дня вказаним державним виконавцем винесено постанову про звільнення спірного приміщення з-під арешту у зв'язку із проведенням прилюдних торгів та продажем даного майна (т.1, а.с. 32). Згідно із актом №15/170-12-А-1 про надання послуг від 19.07.2012 року, затвердженим начальником РВ ДВС ПП "Спеціалізоване підприємство «Юстиція» в особі його Івано-Франківської філії, сторонами цього договору виконано вищевказаний договір від 18.06.2012 року, вказаним ПП проведено дії по організації та проведенню аукціону, склад та найменування проданого майна (спірного складського приміщення) відповідають вищевказаному акту опису і арешту майна від 13.09.2010 року (т.1, а.с.35). Відповідно до положень частин 2, 5, 7 ст.57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Про проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту державний виконавець складає акт опису та арешту майна боржника. Під час проведення опису та арешту майна боржника державний виконавець має право оголосити заборону розпоряджатися ним, а в разі потреби - обмежити права користування майном, здійснити опечатування або вилучити його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що зазначається в акті опису та арешту. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються державним виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин. Вилучення арештованого майна з передачею його для реалізації здійснюється у строк, встановлений державним виконавцем, але не раніше ніж через п'ять днів після накладення арешту. Ч.3 ст.62 вказаного Закону передбачено, що майно передається на реалізацію за ціною та в порядку, визначеними статтею 58 цього Закону. Відповідно до правил ч.1 цієї статті визначення вартості майна боржника проводиться державним виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден державний виконавець залучає суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання, який провадить свою діяльність відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні». Ч.3 ст.58 даного Закону передбачено право сторін виконавчого провадження оскаржити результати оцінки майна та порядок їх оскарження. У разі коли сторона виконавчого провадження не реалізувала своє право на оскарження звіту суб'єкта оціночної діяльності в передбачений законом строк, цей звіт про оцінку майна набуває чинності і є підставою для реалізації майна з прилюдних торгів за початковою ціною, визначеною у звіті, що логічно випливає зі змісту ч.5 ст.58, ч.3 ст.62 Закону України «Про виконавче провадження», ч.2 ст.43 Закону України «Про іпотеку. . Умови і порядок проведення прилюдних торгів з продажу квартир, будинків, підприємств як цілісного майнового комплексу, інших приміщень, земельних ділянок, що є нерухомим майном, на які звернено стягнення відповідно до чинного законодавства, а також розрахунків за придбане майно визначає Тимчасове положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затверджене наказом Міністерства юстиції України №68/5 від 27.10.1999 року, зареєстроване у цьому Міністерстві 02.11.1999 року за № 745/4038. Вказаним Положенням передбачені певні правила проведення прилюдних торгів, а саме: по-перше, правила, які визначають процедуру підготовки, проведення торгів (опублікування інформаційного повідомлення певного змісту про реалізацію нерухомого майна; направлення письмового повідомлення державному виконавцю, стягувачу та боржнику про дату, час, місце проведення прилюдних торгів, а також стартову ціну реалізації майна) (розд. 3); по-друге, правила, які регулюють сам порядок проведення торгів (розд. 4); по-третє, ті правила, які стосуються оформлення кінцевих результатів торгів (розд. 6). Відповідно до інформації з Реєстру прав власності на нерухоме майно, виданої 09.02.2015 року реєстраційною службою Коломийського міськрайонного управління юстиції в Івано-Франківській області, у вказаному Реєстрі містяться відомості про об'єкт нерухомого майна - нежиле приміщення (склад), площею 775,4 кв.м., що знаходиться за адресою: смт. Печеніжин, по [ADDRESS], Коломийського району Івано-Франківської області, а також відомості про власника - [PERSON]. При цьому зазначено підставу виникнення права власності - свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, видане 20.07.2012 року приватним нотаріусом Коломийського районного нотаріального округу Досин Н.Ф., за №810, дата прийняття рішення про державну реєстрацію - 24.07.2012 року (т.2, а.с.160). Відповідно до правової позиції, висловленої в постанові судової палати в цивільних справах Верховного Суду України від 13.02.2013 року в справі 6-174цс12, питання щодо здійснення підготовки державним виконавцем та проведення прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна, а також реалізації арештованого майна визначені у п.п. 5.11, 5.12 Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 15 грудня 1999 року № 74/5 і зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 15 грудня 1999 року за № 865/4158 (далі - Інструкція), яка розроблена на виконання Закону України «Про виконавче провадження». Правовий аналіз положень указаного Закону та Інструкції свідчить про те, що вони не встановлюють порядку та правил проведення прилюдних торгів, а лише закріплюють, як і ст. 650 ЦК України, такий спосіб реалізації майна, як його продаж на прилюдних торгах, і відсилають до інших нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України та Міністерства юстиції України, якими визначається порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого майна (ст. 62 Закону України «Про виконавче провадження» та пп. 5.11, 5.12 Інструкції). Правила проведення прилюдних торгів визначені Тимчасовим положенням, за яким прилюдні торги є спеціальною процедурою продажу майна, за результатами якої власником майна стає покупець, який у ході торгів запропонував за нього найвищу ціну (п. 2.2 Тимчасового положення). Таким чином, виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів, та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта про проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на прилюдних торгах, а відтак є правочином. Такий висновок узгоджується й з нормами ст. ст. 650, 655 та ч. 4 ст. 656 ЦК України, які відносять до договорів купівлі-продажу процедуру прилюдних торгів, результатом яких є видача нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів на підставі складеного та затвердженого в установленому порядку акта державного виконавця про проведені торги (розд. 6 Тимчасового положення, ст. 34 Закону України «Про нотаріат»).Отже, ураховуючи те, що відчуження майна з прилюдних торгів відноситься до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватись недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, які встановлені чч. 1-3 та 6 ст. 203 ЦК України (ч. 1 ст. 215 цього Кодексу). При цьому підставою для визнання прилюдних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення торгів, визначених Тимчасовим положенням про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 27 жовтня 1999 року № 68/5 та зареєстрованого в указаному Міністерстві 2 листопада 1999 року за № 745/4038. Постановою судової палати у цивільних та господарських справах Верховного Суду України від 26.12.2012 року висловлено правову позицію при розгляді справи №6-140цс12, відповідно до якої аналіз положень вказаних Закону та Інструкції № 74/5 від 15 грудня 1999 року свідчить про те, що вони не встановлюють порядку та правил проведення аукціонів, а лише закріплюють такий спосіб реалізації майна, як його продаж на аукціоні, і відсилають до інших нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України та Міністерства юстиції України, якими повинен визначатися порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого майна (стаття 62 Закону та пункти 5.11, 5.12 Інструкції № 74/5). Відповідно до положень указаних правових норм державний виконавець здійснює лише підготовчі дії з метою проведення прилюдних торгів, а самі прилюдні торги з реалізації майна організовують і проводять спеціалізовані організації, з якими державною виконавчою службою укладається відповідний договір (пункт 5.11 Інструкції № 74/5 від 15 грудня 1999 року). Судом встановлено, що представником боржника не оскаржувалися жодні рішення чи дії державного виконавця, що стосуються оспорюваних прилюдних торгів. Цього не заперечив в судовому засіданні і представник боржника, а тому дану обставину суд вважає встановленою, оскільки вона в силу ч.1 ст.61 ЦПК України не потребує доказування. Не заперечив представник позивача і того, що позивачу стало відомо про існування предмету спору 23.11.2012 року. На підставі наведеного суд приходить до висновку, що підготовка, організація та проведення оспорюваних прилюдних торгів, а також оформлення їх результатіа відбулися з дотриманням вищевказаних та інших норм законодавства. Відповідно до вимог ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Однак, представником позивача вказаних вимог не виконано. Тому позовні вимоги суд вважає необґрунтованими і в їх задоволенні слід відмовити. На підставі наведеного, ст.ст.57, 58, 60, 62 Закону україни «Про виконавче провадження», вищенаведених норм зазначених підзаконних нормативно-правових актів та,

Outcome: dismissed