Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO] у твердій грошовій сумі 6416,00 грн. щомісяця на кожну дитину, і до досягнення кожною дитиною повноліття. В обґрунтування заявлених вимог вказуючи на те, що 11.09.2010 р. між нею та [PERSON]. укладено шлюб, від даного шлюбу сторони мають трьох дітей: [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO] Однак, як вказує позивач з лютого 2017 р. фактичні шлюбні стосунки між сторонами було припинено, а відповідно до рішення Святошинського районного суду м.Києва від 30.05.2018 р. шлюб між ними було розірвано. На час звернення з позовом до суду діти проживають разом з позивачем та повністю знаходяться на її утриманні, оскільки відповідач хоча і проживає за казаною адресою, однак, вдома буває вкрай рідко. І з квітня 2018 р. участі у витратах пов'язаних з утриманням дітей участі не бере. Як вказує позивач при визначенні розміру аліментів які вона просить стягнути на утримання дітей виходила з потреб дітей, харчування, медичних послуг, навчання, відвідування занять у психолога та спортивних секцій, літніх таборів, оздоровлення на морі та в санаторіях, святкування днів народження дітей тощо. Посилаючись на ст.ст. 180-185, 191 СК України просила заявлені позовні вимоги задовольнити. Позивач в судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги та просила їх задовольнити, посилаючись на обставини справи викладені в позовній заяві, вказувала, що дійсно вони з відповідачем проживають в одній кватирі, однак відповідач коштів на утримання дітей не надає, іноді купує продукти харчування та солодощі, однак для повноцінного існування та розвитку дітей потрібно купувати і продукти харчування і речі і одяг і ліки, на які відповідач коштів не надає. Зазначала що наскільки їй відомо відповідач отримує дохід в розмірі 1000 євро на місяць і тому взмозі сплачувати аліменти у тому розмірі про який він просить. Відповідач та представник відповідача проти задоволення вказаних вимог заперечували, представник відповідача вказував на те, що ті витрати на які позивач посилається як на обґрунтування розміру аліментів які просить стягнути з відповідача, є по своїй правовій природі додатковими витратами на утримання дитини, а тому не можна вважати заявлені позовні вимоги обґрунтованими. Відповідач вказував суду на те, що він проживає одній квартирі з позивачем та дітьми і також купує дітям і продукти харчування і інші необхідні речі тому немає підстав вважати, що діти знаходяться на утриманні позивача та проживають з нею, також вказував, що позивач не раціонально витрачає кошти на утримання дітей, купує дорогі речі які дітям не є необхідними, також, вказував, що він одноособово сплачує витрати по сплаті квартирної плати та плати за комунальні послуги хоча вони йому позивачем не компенсуються. Щодо розміру вважали даний розмір завеликим, оскільки відповідач працює та отримує заробітну плату в середньому розмірі 3500 грн. на місяць. Суд, вислухавши пояснення сторін, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, докази надані сторонами на підтвердження своїх вимог та заперечень, вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи, 11.09.2010 р. між [PERSON] та [PERSON]. укладено шлюб, ( а.с. 11). Від даного шлюбу сторони мають трьох дітей: [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO] ( а.с. 12, 13, 14). Відповідно до наданої довідки №1/225 від 13.06.2018 р. [PERSON] працює в ДП «Національний центр ділового та культурного співробітництва «Український дім» на посаді менеджера ( а.с. 16). Позивачем надано копії квитанцій на придбання продуктів харчування, речей ( а.с. 17-29). Однак, як вказує позивач з лютого 2017 р. фактичні шлюбні стосунки між сторонами було припинено, а відповідно до рішення Святошинського районного суду м.Києва від 30.05.2018 р. шлюб між ними було розірвано. Дійсно і сторони і їх неповнолітні діти зареєстровані в [ADDRESS], однак як визнано сторонами в судовому засіданні відповідач займає окрему кімнату, як і позивач, інші дві кімнати займають діти. Відповідно до довідки ТОВ «ЮФ «КЛМ» від 16.07.2018 р. [PERSON] працює на посаді директора і отримує заробітну плату в розмірі 3730 грн. на місяць (а.с. 50). Сторонами визнано в судовому засіданні той факт, що саме відповідачем сплачуються кошти як квартирна плата та плата за комунальні послуги за квартиру [ADDRESS]. Також, як встановлено в судовому засіданні батьки відповідача [PERSON] та [PERSON] є особами пенсійного віку. Відповідачем також надано чеки щодо придбання продуктів харчування ( а.с. 71, 72, 73). Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу за [PERSON] зареєстровано автомобіль «Міцубісі Лансер» 1998 випуску ( а.с. 30). Законодавцем положенням ч.2 ст.51 Конституції України закріплений конституційний обов'язок батьків утримувати своїх дітей. Відповідно до ч.2 ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно вимог ч.1, 2 ст.155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 27 Конвенції про захист прав дитини, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ст. 18 Конвенції про захист прав дитини суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. Згідно положень ч.ч.1, 2, 3 ст.181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до вимог ч.ч. 1,2 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стаття 184 СК України визначає, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Необхідність встановлення розміру аліментів у твердій грошовій сумі може виникнути за наявності у платника аліментів нерегулярного або мінливого доходу, або отримання частини доходу в натурі. Стягнення аліментів у твердій грошовій сумі є можливим і в інших випадках, якщо суд прийде до висновку, що визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) платника є неможливим, ускладненим або суттєво порушує інтереси однієї із сторін. При встановленні розміру аліментів у твердій грошовій сумі виплата аліментів на дитину проводиться щомісячно, що встановлено у постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" (п. 17). Наведені норми імперативно закріплюють обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до роз'яснень п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров'я та матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Як встановлено в судовому засіданні, діти сторін проживають разом з позивачкою та відповідачем, однак в судовому засіданні встановлено, що в загалому речі, продукти харчування купуються для дітей позивачкою, нею оплачуються секції в яких займаються діти, таким чином, встановлено, що діти перебувають на утриманні позивачки. Відповідачем також здійснюється придбання для дітей продуктів харчування для дітей, але з наданих суду квитанцій на їх придбання встановлено, що вказане придбання носить не постійний характер, тому суд не може зробити висновок щодо перебування дітей на утриманні відповідача. При визначенні розміру аліментів суд враховує, що відповідач є особою працездатного віку, працює як встановлено в судовому засіданні два дні на тиждень, інший час є вільним для працевлаштування та отримання доходу необхідного для утримання трьох дітей, а також те, що фактично дійсно заявляючи вимоги про стягнення аліментів саме у твердій грошовій сумі в розмірі 6416,00 грн. щомісяця на кожну дитину, і до досягнення кожною дитиною повноліття позивачем не надано коштів на необхідність стягнення аліментів саме в вказаній сумі, не обґрунтовано витрати які витрачаються нею на утримання дітей саме в даному розмірі, крім того посилання на те, що дані витрати включають в себе витрати на оздоровлення дітей в санаторіях, відпочинок на морі, лікування, не можуть бути взяті судом до уваги, оскільки є додатковими витратами на утримання дитини, а не аліментами як необхідними витратами на утримання дитини. Таким чином, враховуючи вік, потреби дітей відповідного віку, суд вважає доцільним стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі в розмірі по 2000 грн. на кожну дитину щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15.06.2018 р. і до досягнення кожною з дітей повноліття. Також відповідно до ст.141 ЦПК України суд вважає доцільним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп. На підставі викладеного і

Outcome: partial