Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-21 00:00:00

Заявник просить встановити факт народження його дочкою [PERSON] дитини - дочки [PERSON], [INFO] у м. Луганську Луганської області та зазначити у рішенні суду у відомості про матір, зокрема - прізвище, ім'я, по - батькові, дату народження, громадянство - [PERSON], [INFO]., громадянка України, відомості про батька внести відповідно до ч.1 ст.135 СК України, зазначивши прізвище і громадянство батька за її прізвищем і громадянством, ім'я і по-батькові зазначити [PERSON]. Вимоги заяви вмотивовані тим, що [INFO] дочка заявника, не перебуваючи у зареєстрованому шлюбі, народила дівчинку вагою 3400 г, про що «ДУ ЛНР «Луганська міська центральна лікарня № 3» було складено медичне свідоцтво про народження № 223. Однак на теперішній час м.Луганськ є тимчасово окупованою територією і в Україні не визнається легітимність документів, виданих на тимчасово окупованій території незаконно сформованими державними органами та іншими установами, створеними не у порядку передбаченому чинним законодавством України, в тому числі не визнається медичне свідоцтво про народження дитини, через що його дочка [PERSON] не може зареєструвати народження дитини у визначений чинним законодавством спосіб, що у подальшому може створити для дитини певні труднощі у реалізації його прав та обов'язків як громадянина України. Підстави пред'явлення даної заяви не матір'ю новонародженої дитини заявник мотивував тим, що [PERSON] є його дочкою і вона не може виїхати з тимчасово окупованої території з новонародженою дитиною. Заявник подав заяву про розгляд справи без його участі, на задоволенні заяви наполягав. Заінтересована особа - [PERSON] подала заяву, в якій просила задовольнити вимоги і розглянути справу без її участі за участю її батька [PERSON] Заінтересована особа - Броварський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області просив розглянути справу без участі уповноваженого представника, проти вимог заяви не заперечував. Заява підлягає задоволенню з таких підстав: З копії паспорта громадянина України вбачається, що [PERSON], [INFO], уродженець м. Жовква Жовківського району Львівської області, є громадянином України, зареєстрований на постійне місце проживання у [ADDRESS]. З довідки № 3250003627 від 27.11.2015 р. встановлено, що [PERSON] з 26.01.2015 р. перебуває на обліку в Управлінні соціального захисту населення Броварської міської ради, як внутрішньо переміщена особа, зареєстрованим місцем перебування є - [ADDRESS]. З копії паспорта громадянина України вбачається, що [PERSON], [INFO], уродженка м. Лутугине Лутугинського району Київської області, є громадянкою України, зареєстрована на постійне місце проживання у [ADDRESS]. З копії свідоцтва про народження встановлено, що [PERSON] є дочкою заявника. З медичного свідоцтва про народження № 223 виданого [INFO] «ДУ ЛНР «Луганська міська центральна лікарня № 3» вбачається, що [PERSON], яка проживає у [ADDRESS], [INFO] о 04 годині 45 хвилин народила дівчинку вагою 3400 г, доношеного на 40 тижні вагітності. Дитина народилась при одноплідних пологах, пологи перші, вагітність перша. Мати дитини у зареєстрованому шлюбі не перебуває. Факт народження [PERSON] дитини засвідчений лікарем [PERSON]. На підставі зазначеного документу 23.03.2017 р. «Відділом записів актів цивільного стану Лутугинського районного управління юстиції Міністерства юстиції ЛНР» видане свідоцтво про народження [PERSON] [INFO] у м. Луганську, батьком дитини зазначений [PERSON] громадянин України, матір'ю - [PERSON] громадянка України. Суд пересвідчився в тому, що надані копії вказаних документів повністю відповідають оригіналам документів, які є в наявності у заявника. З метою реєстрації факту народження дитини заявник звернувся до Броварського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області. Листом Броварського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області від 27.10.2017 р. було відмовлено у державній реєстрації народження [INFO] [PERSON] дитини жіночої статі на підставі медичного свідоцтва про народження № 223 виданого [INFO] «ДУ ЛНР «Луганська міська центральна лікарня № 3», оскільки форма даного документу не відповідає формі, визначеній наказом МОЗ України від 08.08.2006 р. № 545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті», зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 р. № 1150/13024, крім того документи про народження видано закладом, створеним не у порядку, передбаченому чинним законодавством України. Відповідно до ч.1 ст.144 СК України, батьки зобов'язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в державному органі реєстрації актів цивільного стану. Частиною 4 ст.13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачено, що підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади у сфері охорони здоров'я документи, що підтверджують факт народження дитини, а в разі їх відсутності рішення суду. Пунктом 2 глави 1 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18 жовтня 2000р. № 52/5 встановлено, що підставами для проведення державної реєстрації народження дитини є медичне свідоцтво про народження (форма № ЮЗ/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08 серпня 2006р. № 545, що видається закладами охорони здоров'я незалежно від підпорядкування та форми власності, де приймаються пологи. Указом Президента України від 14 листопада 2014 року № 875/2014 уведено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 04 листопада 2014 року «Про невідкладні заходи щодо стабілізації соціально-економічної ситуації в Донецькій та Луганській областях», яким зобов'язано КМУ вжити заходів щодо припинення на окремих територіях у районі проведення антитерористичної операції в Донецькій і Луганській областях діяльності державних підприємств, установ та організацій, їх філій (відділень), представництв. Постановою Верховної Ради України від 17.03.2015 р. № 254 - VIII визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в тому числі м.Луганськ Луганської області, в яких відповідно до Закону України "Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей" запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України. Відповідно до ч.ч. 2,3,4 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законодавством України. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Встановлення зв'язків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України. Згідно із ч.1 ст.17 Закону від 15.04.2014 р. № 1207 -VІІ у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна. При ухваленні рішення, судом приймається до уваги практика Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), який у своїх рішеннях наголошує, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі "Cyprus v. Turkey", ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Отже, документи, що видані органами та установами (зокрема, закладами охорони здоров'я), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом із іншими доказами в їх сукупності та взаємозв'язку, зокрема, під час розгляду справ у порядку статті 257-1 ЦПК України. Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Враховуючи, що [PERSON] будучи громадянкою України, народила дочку на тимчасово окупованій території у м.Луганську [INFO], про що було видано медичне свідоцтво, яким засвідчено факт народження, то суд вважає доведеним і встановленим сам факт народження [PERSON] дитини жіночої статі у певному місці в даний час. Оскільки медичне свідоцтво завірено печаткою закладу, створеного не у визначений чинним законодавством України спосіб, тому є підстави для встановлення у судовому порядку факту народження, для подальшого внесення відповідного актового запису законним державним органом держави Україна. Даний факт має юридичне значення, оскільки без його встановлення заявниця не може отримати свідоцтво про народження дитини встановленого чинним законодавством України зразка. Згідно із ч. 3 ст. 257-1 ЦПК України у рішенні про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, зокрема, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків. Відповідно до ч.1 ст. 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Судом встановлено, що [PERSON] народила дитину не перебуваючи у шлюбі, тому дані про батька мають бути внесені органом реєстрації актів цивільного стану за її вказівкою відповідно до ч.1 ст. 135 СК України. Таким чином, заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved