Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-28 00:00:00

ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" звернулось до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 03.06.2015 року між ПАТ КБ ПРИВАТБАНК та відповідачем укладено кредитний договір № б/н, відповідно до якого йому було надано кредит в розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. У порушення умов договору, відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконує, не здійснює відповідні платежі щодо погашення заборгованості, що призвело до виникнення, станом на 24.05.2017 року, заборгованості по кредиту у розмірі 12313,79 грн. Оскільки відповідачем не вживаються ніяких заходів для погашення або зменшення заборгованості за кредитним договором, відповідач продовжує ухилятися від виконання зобовязання, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № б/н від 03.06.2015 року на загальну суму 12313,79 грн. та судові витрати у розмірі 1600,00 грн. В судове засідання представник позивача [PERSON] (на підставі довіреності № 3262-К-Н-О від 17.01.2017 року) не зявився, подавши до суду клопотання (від 09.06.2017 року) про розгляд справи у його відсутності, на підставі доказів в матеріалах справи. Заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи та постановлення заочного рішення (а.с. 30). Відповідач в судове засідання не зявився по невідомим суду причинам, про час і місце розгляду справи був своєчасно та належним чином повідомлений. Відповідач [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою: [INFO] (довідка Полянської сільської ради № 526/02-06 від 29.06.2017 року, а.с. 33). Про причини неявки суду відповідач не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутності не надавав, а тому суд визнає причини неявки [PERSON] неповажними. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України - у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що позивач не заперечив щодо заочного розгляду справи, дослідивши матеріали справи, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, на підставі наявних в ній даних чи доказів, провести заочний розгляд справи (у відповідності до ч. 4 ст. 169 ЦПК України якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних в ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення) та доходить слідуючого висновку. ПЛЕНУМ Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своїй Постанові № 5 від 30 березня 2012 року Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» розяснив, що: При розгляді справ за позовами, що виникають при укладенні, забезпеченні, виконанні та припиненні кредитних договорів слід виходити з положень Конституції України та враховувати, що кредитні відносини врегульовано законами України: від 07.12.2000 року № 2121-ІІІ «Про банки і банківську діяльність»; від 05.06.2003 року № 898-IV «Про іпотеку»; від 12.05.1991 року № 1023-XII «Про захист прав споживачів»; від 18.11.2003 року № 1255-IV «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» та іншими нормативно-правовими актами, у тому числі виданими Національним банком України у межах своїх повноважень, визначених Законом України від 20.05.1999 року № 679-XIV «Про Національний банк України». Згідно ст. 11 ЦПК України\~- суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог. Із доданих до позовної заяви доказів встановлено, що між сторонами було укладено договір №б/н від 03 червня 2015 року, відповідно до якого [PERSON] отримав кредит в розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. У відповідності до умов надання банківських послуг відповідач зобовязувався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту. У заяві [PERSON] вказано, що він ознайомлений і згідний з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку, яку власноручно підписав (а.с. 7). При цьому висновок про те, що така заява разом з Умовами та Правилами становить один договір викладено в декількох Постановах ВСУ, зокрема за № 6-144цс14 від 24.09.2014 року. Згідно п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов і правил надання банківських послуг після отримання Банком від Клієнта необхідних документів, а також Заяви, Банк проводить перевірку наданих документів та приймає рішення щодо можливості видачі кредиту на платіжну карту. Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт надає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити чи збільшити) кредитний ліміт. Підписанням цього Договору є прямою та безумовною згодою кліента відносно прийняття будь-якого Кредитного ліміту, встановленого Банком. Оскільки в даному випадку, кредит надавався на платіжну картку, то банк вправі змінювати кредитний ліміт в односторонньому порядку без погодження та повідомлення клієнта. Прийняте таким чином рішення про зміну кредитного ліміту не потребує якогось додаткового обґрунтування чи підтвердження. За ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до п. 1.1.7.11 умов та правил надання банківських послуг договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. Згідно наданого банком розрахунку, заборгованість [PERSON] за кредитним договором, станом на 24 травня 2017 року - становить 12313,79 грн., а саме: 4202,97 грн. - тіло кредиту; 2640,41 грн. - нараховано відсотків за користування кредитом; 4407,85 грн. нараховано пені; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 562,56 грн. - штраф (процентна складова) (розрахунок заборгованості за кредитним договором, а.с. 5-6). Відповідно до п. 2.1.1.7.6 умов надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500,00 грн + 5 % від суми позову. З розрахунку заборгованості вбачається, що банк неодноразово збільшував кредитний ліміт, правильність такого розрахунку відповідачем не оспорюється, а відтак такий розрахунок є належним доказом. За ст. 526 ЦК України - зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору. Відповідно до ст. 610 ЦК України - порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 612 ч. 1 ЦК України - боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошових зобовязань. За ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо кредитним договором встановлений обовязок позичальника повернути кредит частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилась та сплати належних відсотків. Згідно ч.1 ст. 1048, ч.1 ст. 1054 ЦК України за користування кредитом відповідач зобовязаний сплатити проценти у порядку та в розмірі встановленим кредитним договором. Таким чином, судом доведено наявність між сторонами договірних зобовязань та, неналежне виконання таких відповідачем [PERSON] З огляду на вищенаведене, враховуючи що відповідач зобовязання за вищевказаним кредитним договором належним чином не виконує, ухиляється від погашення заборгованості і заборгованість за кредитним договором не погашає, а також зважаючи на те, що правильність розрахунку ніким не оспорюєтсья і такий не викликає сумнівів, суд вважає підставною вимогу ПАТ КБ ПРИВАТБАНК про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за кредитним договором у розмірі 12313,79 грн. Відповідно до ст. 214 п. 6 ЦПК України - під час ухвалення судового рішення суд вирішує питання розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК України - судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. В частині позовних вимог щодо стягнення судових витрат, суд доходить висновку, що їх слід задовольнити у відповідності до ст. 88 ЦПК України та п. 35 Постанови Пленуму ВССУ № 10 від 17.10.2014 року "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" - стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем документально підтверджено оплату судового збору в сумі 1600,00 грн. (платіжне доручення № PROM9B1PW8 від 09 червня 2017 року з призначенням платежу судовий збір, а.с. 1). На підставі вищенаведеного, оцінивши встановлені докази в судовому засіданні та зважаючи на те, що відповідач ухиляється від добровільної сплати заборгованості за кредитним договором, суд вважає що позов ПАТ КБ ПРИВАТБАНК слід задовольнити в повному обсязі.

Outcome: approved