Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-30 00:00:00

До Красноармійського міськрайонного суду звернулось Публічно-акціонерне товариство «Укрсоцбанк» з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування заявлених вимог зазначили, що 12 жовтня 2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк» (надалі Позивач) та [PERSON] (надалі Відповідач) був укладений Договір кредиту № 421-07Ф (надалі Договір кредиту), згідно умов якого Позивачем наданий, а Позичальником отриманий кредит в сумі 80 800,00 гривень зі сплатою 15% річних з кінцевим терміном повернення до 02.12.2017. 02 липня 2009 року між Позивачем та Відповідачем було укладено Додаткова угоду № 2 до Договору кредиту № 421-07Ф, за умовами якого було збільшено відсоткову ставку за користування кредитом до 21 процентів річних. 12.10.2007 року Позивачем на виконання своїх зобовязань за кредитним договором був наданий, а Відповідачем у тимчасове та платне користування, що підтверджується заявою на видачу готівки № 04-001 від 12 жовтня 2007р. був отриманий транш кредиту в сумі 80 800,00 гривень. Зі свого боку, Відповідач за Договором кредиту згідно п. 1.1., зобовязався починаючи з листопада 2007 року, щомісячно, не пізніше 10 числа кожного місяця, сплачувати Позивачу кредит рівними частками, а саме, по 673 грн., та проценти за його використання з розрахунку 15% річних. Згідно вимог п. 3.2. Договору кредиту Кредитор має право: п.п. 3.2.3. вимагати дострокового повернення Кредиту, нарахованих процентів, сплати комісії та можливих штрафних санкцій у разі: 3.2.3.1. затримання Позичальником сплати Кредиту (частини Кредиту) та/або процентів щонайменше на 30 календарних днів. Згідно вимог ч. 2 ст. 1050 ЦК передбачено що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК передбачено що позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У звязку з невиконанням Відповідачем свого обовязку за кредитним договором, Позивачем у відповідності з положеннями ч.1 ст.35 ЗУ „Про іпотеку Відповідачу було надіслано письмову вимогу про усунення порушення (лист №08.706-297/96-3499 від 12.03.2015) із попередженням про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі її невиконання протягом тридцяти днів, вимогу Позивача, Відповідач отримав особисто. Згідно зі ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобовязання наступають правові наслідки, встановлені договором, зокрема, сплата неустойки. Умовами кредитного договору за прострочення строків сплати процентів та строків повернення кредиту передбачена пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення, що діє у період прострочення (п.4.2. кредитного договору). За розрахунком заборгованості по кредитному договору загальний розмір невиконаних зобовязань Відповідача перед Позивачем станом на 27 квітня 2015 року становить 146 963.61 гривень та складається з: 1)67 96,42 гривень - прострочена заборгованість по кредиту; 2)78\~995,19 гривень - прострочена заборгованість по відсоткам. Позивач просить суд стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" заборгованість по Договору кредиту № 421/1-07Ф від 12 жовтня 2007 року в 146\~968,40 гривень та судовий збір в сумі 1469,68 гривень. В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги та просив задовольнити позов, в подальшому надав заяву про розгляд справи без його участі. Відповідач в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі, за участю його представника [PERSON] Позовні вимоги не визнає, на припиненні провадження по справі наполягає (а.с.45). Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила суд відмовити в повному обсязі посилаючись на те, що на момент подачі позовної заяви до суду, тобто на травень місяць 2015 року, вже існувало Рішення Красноармійського міськрайсуду Донецької області від 20.10.2010 року про звернення стягнення на іпотечне майно, яким позов ПАТ «Укрсоцбанк» було задоволено, рішення набрало законної сили 02.11.2010 року і на теперішній час не змінено та не скасоване. Якщо буде винесено ще одне рішення по цьому ж питанню, то будуть порушені права відповідача. Згідно до вимог ст. 205 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав (п.2 ч. 1 ст.205 ЦПК України). Згідно до поданої позовної заяви позивач знову просить суд вирішити те ж саме питання, яке їм було поставлено в 2010 році та по ньому винесене судове рішення між тими ж самими сторонами, по тому ж предмету і на тих же самих підставах. Два рішення з тих же самих підстав і між тими ж самими сторонами законодавством не передбачено і справа підлягає закриттю. Та обставина, що позивач змінив назву позову з звернення стягнення на майно іпотеки на стягнення сум за кредитним договором, при цьому послався на іпотечний договір, який задоволений рішенням суду, не є перешкодою для закриття справи, так як фактично ці вимоги вже були розглянуті судом та винесено по ньому рішення, яке набрало чинності та не скасоване. Представник відповідача вважає, що провадження по справі Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до [PERSON] про стягнення сум за кредитним договором № 421-07Ф та стягнення на предмет іпотеки підлягає закриттю. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. 12 жовтня 2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», та [PERSON] укладений Договір кредиту № 421-07Ф, згідно умов якого Позивачем наданий, а Позичальником отриманий кредит в сумі 80 800,00 гривень зі сплатою 15% річних з кінцевим терміном повернення до 02.12.2017 (а.с.5-12). 02 липня 2009 року укладено Додаткову угоду № 2 до Договору кредиту № 421-07Ф, за умовами якого було збільшено відсоткову ставку за користування кредитом до 21 процентів річних (а.с.15-16). 12.10.2007 року укладено іпотечний договір № 421/1-07Ф, відповідно до якого [PERSON] передав в іпотеку у якості забезпечення виконання зобовязань за договором кредиту двокімнатну квартиру, яка розташована за адресою: м. Красноармійськ, м-н Южний, 16/3 (а.с.17-22). 16 жовтня 2007 року [PERSON] отримав готівкою 80800,00 гривень (а.с.23-24). Згідно розрахунку вимог банку у звязку з неповерненням кредитної заборгованості саном на 27.04.2015 року складає 146 963.61 гривень, в тому числі 67 96,42 гривень - прострочена заборгованість по кредиту; 78\~995,19 гривень - прострочена заборгованість по відсоткам (а.с.25-28). 12.03.2015 року відповідачу надіслана вимога про погашення основного зобовязання (а.с.29). Дана вимога була надіслана відповідача за двома відомими позивачу адресами (а.с.30 та а.с.31). Проте дані відправлення були повернуті відправнику у звязку з закінченням терміну зберігання. Суд не приймає до уваги твердження представника відповідача про те, що особисто відповідач не отримував даної вимоги, оскільки як законодавством так і договором закріплено обовязок позичальника виконувати зобовязання належним чином без будь-яких нагадувань. Відповідно до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог\~відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідач зобовязання за кредитним договором належним чином не виконував, у звязку з чим у нього утворилась заборгованість за кредитним договором в сумі 146 963.61 гривень та складається з: 67 96,42 гривень - прострочена заборгованість по кредиту; 78\~995,19 гривень - прострочена заборгованість по відсоткам, дана сума в судовому засіданні ані відповідачем ані його представником в судовому засіданні не оспорена. Таким чином, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором в сумі 146 963.61 гривень та складається з: 67 96,42 гривень - прострочена заборгованість по кредиту; 78\~995,19 гривень - прострочена заборгованість по відсоткам. В судовому засіданні встановлено, що на предмет іпотеки - квартиру, яка розташована за адресою: Донецька область, м. Красноармійськ, м-н Южний, 16/3, рішенням Красноармійського міськрайонного суду 20.10.2010р. звернуто стягнення в рахунок погашення заборгованості за договором кредиту (а.с.56). Але як вбачається з матеріалів справи, після набрання рішенням суду законної сили його не було звернуто до виконання, що підтверджено як поясненнями представника позивача так і поясненнями представника відповідача. Відповідач на даний час мешкає саме в цій квартирі. Також відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна від 10.11.2015 року дана квартира належить саме [PERSON] на праві приватної власності (а.с.75-77). Заперечення представника відповідача щодо припинення існування зобов'язання за кредитним договором шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до роз'яснень, що містяться у п.9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних договорів" від 30 березня 2012 року № 5 \~право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК, статті 3 і 4\~ЦПК). Задоволення позову кредитора про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави не є перешкодою для пред'явлення позову про стягнення заборгованості з поручителя за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду справи заборгованість за кредитом не погашена. Задоволення позову кредитора про стягнення заборгованості з поручителя не є перешкодою для пред'явлення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави з метою погашення заборгованості за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду спору заборгованість за кредитом не погашена. У пункті 17 Постанови зазначено, що \~зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598\~ЦК). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599 - 601, 604 - 609 ЦК. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК. Враховуючи, що зобов'язання за кредитним договором станом на дату звернення до суду з позовом залишаються невиконаними, позивач мав право на звернення до суду з позовом про стягнення з відповідача боргу за кредитним договором. Позивач не звернув до виконання рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки, що не позбавляє його права вимагати стягнення суми заборгованості за кредитним договором, оскільки кредитний договір не розірвано, термін дії договору закінчується 11.10.2017р. Таким чином вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені ним і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved