Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-11 00:00:00

До Рівненського міського суду Рівненської області надійшла позовна заява [PERSON] про визнання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М. від 23.11.2020 року, зареєстрований в реєстрі за №25704, про стягнення з позивача на користь АТ «Ідея Банк» строкового основного боргу в сумі 16083,58 грн., простроченого основного боргу 19538,77 грн., прострочених процентів 3548,03 грн., строкових процентів 217,87 грн., строкової плати за обслуговування кредиту 1297,67 грн., простроченої плати за обслуговування кредиту 13974,95 грн., пені 45,60 грн., плати за вчинення нотаріальної дії 1900 грн., всього 56606,47 грн., таким, що не підлягає виконанню. Позовні вимоги мотивує тим, що нотаріусом недотримані умови вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника, заборгованість за кредитним договором не є безспірною, так як банк не надав нотаріусу первинних документів , які б підтвердили факт видачі/отримання кредитних коштів у розмірі , зазначеному в договорі та виконання умов договору банком, прострочення виконання зобов`язання, відповідно відсотки, пеня, штрафи останній не мав права нараховувати. Розмір стягнення у виконавчому написі є неправильним, нотаріусом не було враховано повернуті позивачем кошти. Станом на 23.11.2020 р. чинне законодавство не передбачало можливість вчинення напису за кредитним договором, який нотаріально не посвідчувався. Позивач зазначає, що не отримувала від АТ «Ідея Банк» повідомлення про несплату кредиту, про наявність заборгованості або про дострокове погашення кредиту. Не погоджуючись із позовними вимогами від відповідача до суду надійшов відзив на позов від 29.03.2021 року. Проти задоволення позову заперечує у зв`язку із безпідставністю та не обґрунтованістю позовних вимог. На підставу заперечень представник відповідача зазначає, що виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. за №25704 від 23.11.2020 року, відповідає вимогам чинного законодавства та підлягає виконанню. Позивачу було надіслано вимогу про усунення порушень кредитних зобов`язань з застереженням про вчинення виконавчого напису нотаріуса, у разі невиконання вимог, довідку-розрахунок заборгованості за кредитним договором станом на 07.10.2020 року. У зв`язку із не погашенням заборгованості станом на 07.10.2020 року така заборгованість становила 54706,47 грн., що підтверджується довідкою-розрахунком заборгованості [PERSON] за кредитним договором №Z62.00208.004949069 від 22.02.2019 року., детальним розрахунком заборгованості станом на 07.10.2020 року, та випискою по рахунку [PERSON] станом на 17.11.2020 року. Спростовує твердження позивача, що нотаріусом не було враховано повернуті позичальником кошти, що потягло за собою неправильний розрахунок суми заборгованості, оскільки жодними доказами дане не підтверджено. Представник відповідача також зазначає, що спірний виконавчий напис вчинено до втрати чинності постанови Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року №662 , оскільки така залишається чинною по сьогоднішній час, відповідно виконавчий напис вчинений з додержанням вимог чинного законодавства, а стягувана заборгованість є безспірною. Від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. до суду надійшли письмові пояснення від 29.03.2021 року. Проти задоволення позову заперечив. Зазначив, що йому було надано стягувачем всі необхідні та передбачені законодавством України для вчинення виконавчого напису документи, які підтверджують безспірність заборгованості. Ухвалою суду від 12 лютого 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження, справу призначено до розгляду з викликом сторін. Позивач в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином. Від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи без участі позивача та її представника, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, у відзиві на позов зазначивши, про розгляд справи за відсутності представника. Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. у письмових поясненнях на позов, просив розгляд справи провести за його відсутності. З огляду на викладене, суд, дійшов висновку про розгляд справи за відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступного висновку. Постановою державного виконавця Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Ониськевич Н.В. від 11.01.2021 року відкрито виконавче провадження ВП №64054808 з примусового виконання виконавчого напису №25704 виданого 23.11.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. Як вбачається із копії виконавчого напису, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу на підставі ст.87 ЗУ «Про нотаріат» та пункту 2 переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів , затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172. Вчинено виконавчий напис №25704, про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Ідея Банк» строкового основного боргу в сумі 16083,58 грн., простроченого основного боргу 19538,77 грн., прострочених процентів 3548,03 грн., строкових процентів 217,87 грн., строкової плати за обслуговування кредиту 1297,67 грн., простроченої плати за обслуговування кредиту 13974,95 грн., пені 45,60 грн., плати за вчинення нотаріальної дії 1900 грн., всього 56606,47 грн. Відповідно до ст.18 Цивільного кодексу України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з п.19 ст.34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України (ст.87 Закону України «Про нотаріат»). Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Відповідно дост.88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Згідно з ч.1ст.39 Закону України «Про нотаріат» порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України. Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 затверджений Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Пункти 1, 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України містить такі ж правила та умови вчинення виконавчого напису, що йст.87-88 Закону України «Про нотаріат». Підпунктами 3.2, 3.5 п.3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженимпостановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку. При цьому цей Перелік не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені вЗаконі України «Про нотаріат`та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»(пункт 2) доповнено перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. 2.Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Київський апеляційний адміністративний суд своєю постановою від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 визнав незаконною та нечинноюпостанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 рокув частині, зокрема, пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року залишено без змін. З вказаного випливає, що станом на 23.11.2020 року були відсутні правові підстави для вчинення нотаріусом виконавчого напису №25740 за кредитним договором, оскільки постанова Кабінету Міністрів України, якою було встановлено таку можливість, визнана в цій частині незаконною та нечинною. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Тому відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст.88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15,16,18 ЦК України, статей 50,87,88 Закону України "Про нотаріат" захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з переліком документів. Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц та від 2 липня 2019 року у справі № 916/3006/17. Позивач у позовній заяві стверджує, що жодної письмової вимоги (повідомлення) від банку про погашення заборгованості не отримував. Належних та допустимих доказів протилежного матеріали справи не містять. З списку згрупованих відправлень Укрпошта встановити чи було позивачу вручено вимогу про усунення порушень кредитних зобов`язань не можливо. Дані про відправлення за номером зазначеним у списку відправлень на офіційному сайті не відображені. У п.10 "Узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні" від 07.02.2014 р. Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснено, що однією з об`єктивних причин оскарження виконавчих написів є поверхневий підхід нотаріуса до вирішення питання про можливість вчинення виконавчого напису у кожному конкретному випадку. Поза увагою нотаріуса часто лишається те, що стягувачі, звертаючись за вчиненням виконавчого напису, необґрунтовано завищують суми своїх вимог, включаючи до їх складу всі санкції, комісії, винагороди, або звертаються про стягнення спірного боргу. Тому судами під час розгляду таких справ має бути враховано пред`явлені банками розрахунки заборгованості за кредитними договорами, суми, які зазначені у письмових вимогах та виконавчих написах нотаріусів, з`ясовано всі обставини у справі, зокрема чи є за боржником сума боргу. При цьому, судам слід особливу увагу приділяти спірності сум у частині зазначення різних сум у письмовій вимозі та у виконавчому написі. Відповідно до ст. 432 ЦПК України, суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З огляду на обставини справи, суд застосовує правові висновки, що викладені Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 27 березня 2019 року у справі №137/1666/16-ц (провадження №14-84-цс19), відповідно яких для правильного застосування положень статей 87,88 Закону України «Про нотаріат`у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Відповідно до статті 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З врахуванням даної вимоги процесуального кодексу підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача понесені судові витрати.

Outcome: approved