Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-21 00:00:00

ПАТ «УкрСиббанк» 16.02.2015 року звернулось до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що 03.10.2008 р. між АКІБ «УкрСиббанк» - яке надалі було перейменовано у ПАТ «УкрСиббанк», та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту з Правилами № 11401044000. П. 1.1.1 кредитного договору передбачено, що підписуючи договір позичальник погоджується з викладеною у правилах споживчого кредитування пропозицією банку надати кредит, на умовах встановлених договором та правилами. Відповідно до умов кредитного договору, позивач надав відповідачу кредит в іноземній валюті в сумі 31500,00 доларів США, а відповідач зобовязався повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 03.05.2023 р. згідно з графіком погашення кредиту та сплачувати протягом 30 календарних днів від дати видачі кредиту, проценти за користування кредитом в розмірі 15,5% річних. По закінченню цього строку та кожного наступного місяця кредитування процентна ставка підлягає перегляду відповідно до умов кредитного договору. У випадку якщо банк не повідомив позичальника про зміну розміру процентної ставки на наступний місяць строку кредитування застосовується розмір процентної ставки діючий в попередньому місяці. Також сторони домовились, що за умовами кредитного договору може бути встановлений новий розмір процентної ставки за користування кредитом. За умовами кредитного договору погашення кредиту відбувається шляхом сплати ануїтетних платежів в розмірі 455,00 доларів США 02-го числа кожного місяця. З метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобовязань позичальника за кредитним договором були укладені договори поруки між позивачем і [PERSON] № 232568 від 03.10.2008 р. та між позивачем і [PERSON] № 232569 від 03.10.2008 р. За умовами договорів поруки поручителі зобовязались відповідати у повному обсязі за виконання позичальником усіх зобовязань за кредитним договором. Відповідальність позичальника та поручителів є солідарною. Позивач виконав свої зобовязання за кредитним договором шляхом зарахування позичальнику кредитних коштів на поточний рахунок позичальника № 26205199733800. Однак відповідач всупереч умов кредитного договору з квітня 2014 р. не здійснює платежів для погашення кредиту, чим порушує взяті на себе договірні зобовязання. Розділом 6 правил передбачено право банку вимагати дострокового повернення кредитних коштів в разі порушення позичальником термінів погашення кредиту. 21.11.2014 р. позивачем відповідачам направлено вимоги про погашення заборгованості, однак станом на 23.01.2015 р. вимоги банку залишені без задоволення. Згідно розділу 4 Правил за порушення термінів повернення кредиту, та/або процентів за кредит, та/або комісій відповідач сплачує позивачу додатково до встановленої процентної ставки за кредит пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого розраховується за офіційним обмінним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості станом на дату нарахування такої пені. Розміри облікової ставки НБУ в період нарахування заборгованості по кредитному договору по пені встановлені: з 13.08.2013р. 6,5000%, з 15.04.2014 р. 9,5000%, з 17.07.2014 р. 12,5000%, з 13.11.2014 р. 14,000%. Таким чином, станом на 23.01.2015 р. заборгованість позичальника по поверненню кредитних коштів, сплаті процентів за користування кредитом становить 29251,17 доларів США, з яких: 25532,32 дол. США кредитна заборгованість; 3718,85 дол. США заборгованість по процентам; 2225,14 грн. пеня за прострочення сплати кредиту; 5718,94 грн. пеня за прострочення сплати процентів. З огляду на вищевикладене, уточнивши позовні вимоги просить стягнути з відповідачів заборгованість за кредитним договором валюті кредиту (а.с.2-5, 109-111), пеню у гривні та судовий збір В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав за викладених в позовній заяві обставин, просить його задовольнити, стягнути з відповідачів суму заборгованості за кредитним договором в валюті кредиту, пеню в гривні, а також понесені позивачем судові витрати в розмірі 3654,00 грн. Додатково та на запитання пояснив, що банк скористався своїм правом змінити дату повернення всієї суми заборгованості, направивши боржнику та поручителям відповідні вимоги 21.11.2014 року, у яких було заявлену вимогу про повернення достроково всієї суми заборгованості на 32-й день з дня отримання вимоги, а у випадку відсутності підтвердження такого отримання на 41 календарний день з дня її відправлення, а тоді у встановлений шестимісячний строк звернувся із позовом до боржника та поручителя про стягнення цієї заборгованості, а тому посилання [PERSON] та [PERSON] щодо припинення поруки є невірними. Також просив не брати до уваги розрахунок боргу відповідача [PERSON], оскільки він не відповідає обставинам справи, не узгоджується із умовами кредитного договору, а саме [PERSON] помилково вказано про не зарахування банком сум сплачених нею коштів, що спростовується наданим банком розрахунком. Посилання відповідача на невчасне зарахування коштів спростовується тим, що банком також при погашенні кредиту, що було здійснено [PERSON] в гривні проводилась валютообмінна операція із виходом на міжбанк, що займає декілька днів, а тому розцінено банком як порушення строків оплати кредиту. Крім того банком було застосовано подвійну процентну ставку 31% річних у дні користування кредитними коштами понад встановлений строк, згідно п.1.3.1. Правил та договорами поруки, а тому укладання додаткових угод не потребували. Саме тому розрахунок відповідача, який здійснено без врахування вказаних обставин не відповідає дійсності та не може бути взятий до уваги. Нарахування пені здійснене в гривні відповідно до умов договору. Вказав, що оскільки схема погашення кредиту є ануїтентною, то графік погашення кредиту не укладався, а наданий відповідачами графік платежів визначення сукупної вартості кредиту відповідає дійсному додатку до договору. Пояснив, що п.5.3. договорів поруки обох поручителів про вказання строку позовної давності за договором по 02.10.2008 року є технічною помилкою, є нікчемними, оскільки передують навіть даті укладення як кредитного договору, так і договорів поруки. Відповідачка [PERSON] позов визнала частково на суму: 13904,48 доларів США, із яких 10188,52 долари США заборгованість за кредитом та 3715,96 доларів США заборгованість по процентам, надавши суду власний розрахунок заборгованості. В частині пені позов не визнала, оскільки станом на 02.04.2015 року нею не було порушено строків погашення кредиту та сплати процентів за користування коштами. Надала суду письмові заперечення (а.с.127-133) та підтримала їх у судовому засіданні. Додатково та на запитання пояснила, що розрахунок ціни позову здійснений позивачем без дотримання умов договору та графіку платежів, надала суду копії квитанцій відповідно до яких нею було здійснено проплати по кредитному договору. Крім того банком в односторонньому порядку було збільшено відсоткову ставку без дотримання вимог розділу 5 правил споживчого кредитування, тобто без повідомлення позичальника протягом семи календарних днів з дати зміни її розміру, шляхом направлення поштою відповідного рекомендованого листа за адресою позичальника. Підтвердила, що нею дійсно було отримано кредит в сумі 31500 доларів США на підставі договору від 03.10.2008 року, який нею підписано та на погашення заборгованості платежі нею здійснювались інколи в доларах США, інколи в гривнях України, однак суму їй завжди називали в банку та вносились нею кошти в банк, про що видавалась квитанція та за ці кошти здійснювалась купівля банком валюти кредиту. Після того як долар США виріс погашати заборгованість вона була не взмозі. Вона зверталась до банку із заявою про вирішення питання, банком було запропоновано певні умови, однак у зв»язку із власним незадовільним фінансовим становищем прийняти умови банку відповідачка не може, вирішити спір мирним шляхом не вдалось за можливе. Відповідачка [PERSON] позов не визнала, надала письмові заперечення, які підтримала в судовому засіданні, просила в задоволенні позовних вимог до неї відмовити. Суду пояснила, що дійсно нею 03.10.2008 року було укладено договір поруки на забезпечення кредитного договору [PERSON], яка 02.04.2014 року перестала виконувати свої зобов»язання за кредитним договором. Вимога позивача надіслана відповідачці лише 21.11.2014 року, тобто через 7 місяців. Договором поруки не встановлено строку, після якого порука припиняється. Таким чином, з врахуванням ч.4 ст. 559 ЦК України, оскільки позивач протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов»язання з 03.04.2014 року не пред»явив до неї як до поручителя вимогу про виконання порушеного боржником зобов»язання, то порука вважається припиненою а в задоволенні позову слід відмовити. В судові засідання що призначені на 02.07.2015 та 22.07.2015 року, будучи завчасно повідомленою не з»явилась (а.с.197, 207а), поважності причин неявки суду не повідомила. Відповідач [PERSON] у судові засідання не з»являвся, будучи належним чином повідомленим про час та дату їх проведення (а.с. 99, 121, 122, 178, 191, 198, 199, 207 ) за зареєстрованою у встановленому законом адресою місця реєстрації (а.с.95), надав суду письмові заперечення, аналогічні запереченням [PERSON], у яких позов не визнав, просив у задоволенні позову відмовити, вважаючи поруку припиненою (а.с.180), у зв»язку із хворобою просив справу розглядати у його відсутність (а.с. 182, 183) Заслухавши пояснення сторін, оглянувши позовну заяву, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити. Судом встановлено, що між АКІБ «УкрСиббанк» (згодом ПАТ «УкрСиббанк) та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту з Правилами № 11401044000 від 03.10.2008 р. (а.с. 6-7, 68-80), за умовами якого позичальник, підписуючи цей договір, погоджується з викладеною у Правилах споживчого кредитування позичальників АКІБ «УкрСиббанк» пропозицією банку надати позичальнику споживчий кредит, на умовах встановлених у Договорі та Правилах (п.1.1.1 Договору). Правила, після підписання сторонами договору, стають його невідємною частиною і додаткового підписання не потребують(п.п. 1.1.2, 1.1.3 Договору). Сума кредиту складає 31500,00 доларів США; кредит надається у вигляді одного траншу; надання кредиту здійснюється у термін 03.10.2008 р.; банк надає позичальнику кредит шляхом зарахування кредитних коштів на поточний рахунок позичальника № 26205199733800 у банку; цільове призначення кредиту для особистих потреб позичальника, а саме для споживчих цілей; схема погашення кредиту ануїтентна; кінцевий термін погашення заборгованості 03.10.2023 р.; за користування кредитним коштами процентна ставка встановлюється в розмірі 15,50% річних; розмір ануїтентного платежу складає 450,00 доларів США, день сплати ануїтентного платежу 02 число кожного місяця протягом строку кредитування (п.п. 1.2.1, 1.2.2, 1.2.4 - 1.2.10 Договору). Договір забезпечено заставою та порукою [PERSON], [PERSON] (п.п.2.1.) Позичальник доручає банку здійснювати договірне списання коштів на користь банку в порядку, у строки та у сумах, що визначені в договорі з рахунку №26205199733800 для погашення простроченої заборгованості за договором (п.3.2) Згідно Правил споживчого кредитування позичальників АКІБ «УкрСиббанк» (згодом ПАТ «УкрСиббанк), (а.с. 68-80) банк зобовязався надати позичальнику, а позичальник зобовязався прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредитні кошти (кредит) в сумі, встановленій договором та сплатити плату за кредит в порядку і на умовах, визначених Договором (п. 1.1 Правил). За умови встановлення ануїтетної схеми погашення кредиту: позичальник зобовязаний повернути кредит у повному обсязі не пізніше кінцевого терміну остаточного повного погашення кредиту, встановленого договором. Позичальник зобовязується повертати суму кредиту та сплачувати проценти шляхом сплати ануїтентних платежів у розмірі, встановленому в договорі в день сплати ануїтентних платежів. Розмір ануїтентних платежів може змінитися у випадку зміни процентної ставки. Такі зміни не потребують укладення додаткової угоди до договору (п. 1.2.2.2 Правил). У разі, якщо термін повернення кредиту або день сплати ануїтентного платежу припадає на вихідний, святковий або неробочий день, терміном повернення кредиту та днем сплати ануїтентного платежу вважається перший робочий день, що слідує за таким вихідним, святковим або неробочим днем (п. 1.2.2.4. Правил). За користування кредитними коштами, процентна ставка встановлюється в розмірі, визначеному в договорі, сторони погодились, що згідно з умовами Правил, може бути встановлений інший розмір процентної ставки, при цьому додаткова угода до договору не укладається. За користування кредитними коштами понад встановлений Договором термін встановлюється процентна ставка у подвійному розмірі від ставки, що діє для строкової суми основного боргу на дату виникнення такого прострочення. Такий розмір процентної ставки застосовується до всієї суми основного боргу Позичальника за договором. Нарахування процентної ставки у подвійному розмірі на прострочену суму боргу починається з дати виникнення прострочення, а саме з наступного дня після дня несплати або не повної сплати платежу встановленому у договорі. Проценти нараховуються на прострочену суму основного боргу за встановленою ставкою у подвійному розмірі до моменту погашення такої заборгованості (п. 1.3.1 Правил). Проценти нараховуються на суму кредиту, що надана банком позичальнику і це не повернута останнім у власність банку (п. 1.3.3 Правил). Сукупну вартість кредиту визначає «Графік платежів, визначення сукупної вартості кредиту», який є додатком №2 до договору. Графік розраховується на момент підписання договороу. У разі виникнення будь-яких змін, графік може бути змінений шляхом підписання сторонами відповідної додаткової угоди. У випадку дострокового (часткового або повного) погашення кредиту за ініціативою позичальника, а також у випадку зміни розміру процентної ставки, новий графік не розраховується (п. 1.6.Правил) Згідно розділу 3 Правил банк має право вимагати від позичальника дострокового повернення всієї наданої йому суми кредиту та сплатити плати за кредит в разі порушення позичальником термінів погашення будь-яких грошових зобовязань за договором строком більше ніж на 30 календарних днів. (п.3.1.2. Правил), змінивши при цьому терміни повернення кредиту та плати за кредит в сторону зменшення в порядку, встановленому розділом 6 Правил. Позичальник має право достроково повністю або частково погашати кредит за договором, попередивши про це банк не пізніше, ніж за 12 календарних днів до дати дострокового погашення, якщо інше не передбачено договором (п.3.2.2. Правил). Позичальник зобовязався використовувати кредит на зазначені у договорі цілі, а також повернути суму кредиту і сплатити плату за кредит й інші грошові платежі на рахунок банку в порядку, строки, на умовах, передбачених договором (п. 3.4.1 Правил); достроково повернути банку всю суму кредиту та повністю сплатити плату за кредит у разі застосування банком права дострокового повернення кредиту в порядку, визначеному розділом 6 Правил (п. 3.4.3. Правил). За порушення позичальником термінів погашення будь-яких своїх зобовязань, передбачених договором, зокрема термінів повернення кредиту (всієї суми або його частини) та/або термінів сплати процентів та/або комісій, банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого (еквіваленту) розраховується за офіційним обмінним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості станом на дату нарахування такої пені, якщо сума такої заборгованості виражена у іноземній валюті. Пеня нараховується за кожен день прострочення. Позичальник повинен сплатити пеню за договором за першою вимогою банку (п. 4.1 Правил). Процентна ставка за договором може бути змінена у разі порушення позичальником кредитної дисципліни зокрема, неналежного виконання умов договору. У разі зміни розміру процентної ставки банк протягом 7 календарних днів з дати зміни розміру процентної ставки повідомляє позичальника про встановлення нової процентної ставки, із зазначенням її розміру та дати початку дії такої ставки, шляхом направлення поштою відповідного рекомендованого листа за адресою позичальника; такий новий розмір процентної ставки за договором починає застосовуватись з дати прийняття банком відповідного рішення, що вказується у повідомленні банку, без укладення сторонами відповідної додаткової угоди про внесення змін до договору (п. 5.1 Правил). У разі неналежного виконання боржником умов кредитного договору процентну ставку за користування кредитними коштами може бути встановлено в розмірі не більше подвійної процентної ставки, що діє на момент підвищення розміру процентної ставки за договором (п.5.2 Правил). У випадку настання будь-якої з подій, вказаних у п.3.1.2. Правил банк має право визнати термін повернення кредиту таким, що настав та вимагати від позичальника дострокового повернення всієї суми кредиту та повної сплати плати за кредит, змінивши при цьому терміни повернення кредиту та плати за кредит в сторону зменшення (п.п.6.1., 6.1.2. Правил) В разі застосування банком вказаного права, порядок дострокового повернення всієї суми кредиту та дострокової сплати за кредит здійснюється за повідомленням позичальника про встановлення нового (дострокового) терміну повернення всієї суми кредиту та сплати плати за користування таким кредитом за договором шляхом направлення відповідної письмової вимоги поштою (рекомендованим листом з повідомленням про вручення) або кур»єром на адресу позичальника. Терміни дострокового повернення кредиту та сплати за кредит вважаються такими, що настали, а кредит і плата за кредит обов»язковими до повернення і сплати в повному обсязі банку з 32 календарного дня з дати одержання позичальником повідомлення банку або з 41 календарного дня з дня відправлення банком позичальнику такої вимоги у разі неотримання позичальником вказаної вимоги банку. В разі порушення позичальником нового (дострокового) терміну повернення всієї наданої суми кредиту та/або за кредит за договором вважається, що такий позичальник користується кредитом понад строк, встановлений договором, при цьому, починаючи з наступного робочого дня, сума такого кредиту вважається простроченою сумою основного боргу, а сума плати за кредит- відповідно простроченими процентами (розділ 6 Правил) Розділом 9 правил передбачено право позичальника для погашення своїх грошових зобов»язань доручати банку здійснювати договірне списання коштів на користь банку із визначенням часу способу такого списання, в тому числі з правом від імені банку за власний рахунок здійснювати купівлю/продаж іноземної валюти та сплати в разі необхідності збору до Пенсійного фону України із застереженням про те, що договірне списання з поточних рахунків Позичальника не здійснюється в перший робочий день кожного місяця. Договірне списання коштів для погашення простроченої заборгованості здійснюється з дати прострочення виконання будь-якого грошового зобов»язання за договором (п.9.4. Правил) Додатком до договору №2 графік платежів, визначення сукупної вартості кредиту №11401044000 від 03.10.2008 року (а.с.134-139) визначено зобовязання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та сплату процентів за користування кредитом у дату, що визначена договором, тобто до 02 числа кожного місяця, що вказаний у графіку. Згідно примітки до вказаного графіку сума погашення основної суми та процентів за розрахунковий період може відрізнятись у разі погашення клієнтом заборгованості у терміни, які відрізняються від зазначених у графіку. У забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між кредитором і [PERSON] та між кредитором та [PERSON] 03.10.2008 р. укладено окремі договори поруки № 232568 і № 232569, відповідно. (а.с. 21-23, 24-26) За вказаними договорами поруки поручителі зобовязались перед кредитором відповідати за виконання позичальником усіх його зобовязань, що виникли з договору про надання споживчого кредиту № 114010440000 від 03.10.2008 р. укладеного між кредитором та боржником (п.1.1. Договору). Поручителям відомі усі умови кредитного договору, а саме сума основного договору, процентна ставка, термін виконання основного зобовязання, інші умови основного договору (п. 1.2 Договору). поручителі відповідають перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, за всіма зобовязаннями останнього за основним договором, включаючи повернення основної суми договору, сплату процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами основного договору (п. 1.3 Договору). відповідальність поручителя та боржника є солідарною (п. 1.4 Договору). У випадку зміни умов основного договору поручитель, підписанням цього договору, підтверджує свою згоду на здійснення таких змін. Сторони погодили, що зміни, які здійснюються відповідно до умов цього пункту Договору не потребують додаткового укладення сторонами угод щодо внесення змін (п. 2.1 Договору). Пунктом 2.2 договорів поруки встановлено право кредитора у разі невиконання боржником своїх зобов'язань за основним договором пред'явити свої вимоги безпосередньо до поручителя, які є обов'язковими до виконання. Договір набирає чинності з моменту його підписання обома сторонами та діє до повного припинення всіх зобовязань боржника за основним договором або до погашення поручителем зобовязань боржника в рахунок виконання зобовязань за основним договором в сумі та в межах якої поручитель відповідає перед кредитором (п. 3.1 Договору). У випадку невиконання поручителем вимоги кредитора, пред»явленої згідно умов п.2.2 договору, поручитель сплачує кредитору пеню із розрахунку подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент прострочення поручителем виконання своїх зобов»язань за договором, за кожен день прострочення (п.3.2. договору) При цьому умовами договорів поруки не передбачено солідарної відповідальності поручителів між собою та не встановлено строк припинення поруки. Згідно виписки про рух коштів по рахунку № 26205199733800 відкритому відповідачці [PERSON] у АТ «УкрСиббанк» на рахунок відповідачки 03.10.2008 р. згідно умов кредитного договору № 11401044000 від 03.10.2008 р. перераховано кошти в сумі 31500,00 доларів США та 03.10.2008 р. кошти в сумі 31500,00 доларів США були видані з поточного рахунку відповідачки [PERSON] №26205199733800 (а.с. 46) У зв'язку з неналежним виконанням боржником взятих на себе зобов'язань банк 21.11.2014 року звернувся до боржника та поручителів із відповідними повідомленнями щодо порушення [PERSON] своїх зобов'язань за кредитним договором станом на 17.11.2014 року у сумі 1186,88 доларів США прострочена заборгованість та 3027,02 долари США- прострочена заборгованість по процентах, а вразі не усунення порушень на 32 день з дня отримання вимоги, а у випадку відсутності підтвердження такого отримання вимоги з 41 календарного дня і вимогою достроково повернути в повному обсязі суму кредиту, нараховані проценти та комісії згідно з умовами кредитного договору в сумі 28559,34 долари США, які відповідачами були отримані. (а.с. 27-37) З довідки-розрахунку заборгованості за кредитом [PERSON] станом на 23.01.2015 р. за кредитним договором № 11401044000 від 03.10.2008 р. вбачається, що сума заборгованості за кредитом становить 25532,32 дол. США; заборгованість за відсотками -3718,85 дол. США; 2225,14 грн. пеня з 04.04.2014 року по 23.01.2015 року за несвоєчасне повернення кредиту, 5718,94 грн. пеня за несвоєчасну сплату відсотків. (а.с. 38-45) Останній платіж [PERSON] було здійснено 03.02.2014 року. ПАТ «УкрСиббанк» є юридичною особою, яка має відповідні банківські ліценції на здійснення операцій із іноземною валютою (а.с.58-60, 208-218) Відповідачкою надано квитанції про внесення нею коштів протягом 2008-2014 років для погашення кредиторської заборгованості за кредитним договором №0000011401044, на які вона послалась при здійсненні власного розрахунку заборгованості (а.с.141-171) За таких обставин, суд вважає, що правовідносини, що виникли між ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON], [PERSON], [PERSON] є зобовязальними, і регулюються нормами ЦК України. Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обв»язків, зокрема є договори та інші правочини. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов»язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов»язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов»язку. Зобов»язання виникають із підстав, встановлених ст. 11 ЦК України. Відповідно до ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, в строк, що встановлений у договорі. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), що передбачено ст. 610 ЦК України. Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Відповідно до ст.ст.626 ч.1, 627, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов»язків. При цьому сторони є вільними в укладені договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Договір є обов»язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, в строк, що встановлений у договорі. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.ст. 1048, 1056-1 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип та розмір процентної ставки визначається кредитним договором. Одним із видів порушення зобовязання є прострочення невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як "строк дії договору", так і "строк (термін) виконання зобовязання" (ст.ст. 530, 631 ЦК України). Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч. 1 ст. 530 ЦК України). Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України). Про правові наслідки порушення зобовязання боржником йдеться також в ч. 1 ст. 611, ч. 2-4 ст. 612 ЦК України, які передбачають відповідальність боржника. Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). У той самий час, згідно із ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. На відміну від процентів, які є платою за користування чужими грошима, неустойка є засобом забезпечення виконання зобовязання і одночасно способом цивільно-правової відповідальності. За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Аналіз правових норм, зокрема, ст. ст. 536, 549 ЦК України дає підстави для висновку про те, що проценти та неустойка є різними правовими інститутами, обмеження можливості одночасного застосування яких законом не встановлена. Умовами договору передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за порушення позичальником строків погашення кредиту і процентів за користування ним. Порука (визначення, наслідки порушення, права і обовязки) регулюється ст.ст. 553-559 ЦК України. Згідно зі ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Тобто зі змісту вказаної норми вбачається можливим встановлення поруки щодо виконання одного й того ж зобов'язання одночасно з боку декількох осіб. Однак така порука виникає лише на підставі її спільного надання у формі укладення одного договору декількома поручителями (ч. 3 ст. 554 ЦК України). Лише у випадку укладення одного договору декількома поручителями (спільна порука) поручителі відповідають перед кредитором солідарно з боржником та солідарно між собою. Аналогічну правову позицію висловив і Верховний суд України у своїй постанові від 17.12.2014 р. по справі №6-185цс14. Законом не заборонено укладення й кількох договорів поруки на виконання того самого зобов'язання, але в цьому випадку ч. 3 ст. 554 ЦК України застосована бути не може. Поручителі не несуть у такому разі солідарної відповідальності між собою, оскільки не можна вважати поруку їхньою спільною. За таких обставин кредитор має право пред'явити вимогу до кожного з поручителів на підставі відповідного договору, але поручитель, що виконав зобов'язання, не може висунути вимогу до іншого поручителя на предмет розподілу відповідальності перед кредитором. Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, викладених у ст.ст.10 і 11 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтями 57 і 60 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Докази не можуть ґрунтуватись на припущеннях. Суд не бере до уваги заперечення відповідача [PERSON] про безпідставне нарахування позивачем пені, із тих підстав, що станом на 02.04.2014 року нею не було порушено строків погашення кредиту та сплати процентів за користування коштами, оскільки як вбачається із розрахунків суми пені, вони здійснені в період з 04.04.2014 по 23.01.2015 року, тобто після виникнення прострочки, розмір пені відповідає умовам договору та розмірам облікових ставок НБУ у вказаний період. Суд не бере до уваги власний розрахунок заборгованості відповідача [PERSON], згідно якого на її думку заборгованість за кредитним договором складає 13904,48 доларів США, із яких 10188,52 долари США заборгованість за кредитом та 3715,96 доларів США заборгованість по процентам, оскільки вказаний розрахунок не відповідає дійсним обставинам справи. Так, ревізуючи розрахунок, що наданий банком та посилаючись на незарахування позивачем повністю сум сплачених коштів відповідачкою не вірно враховано, що такі кошти зараховані банком (наприклад 03.11.2008 року згідно квитанції №50 (а.с.171) позивачкою в погашення кредиторської заборгованості по кредитному договору №0000011401044 було сплачено 500 доларів США, з яких кошти в розмірі 94,48 долара США було зараховано у погашення кредиту, а 405,52 доларів США в погашення процентів, що в загальній сумі складає 500 доларів США). Крім того суд не бере до уваги твердження відповідачки щодо незрозумілих причин зарахування коштів банком не в дні оплати нею коштів, а із запізненням та безпідставного виникнення прострочки, оскільки відповідно із квитанцій, що надані позивачкою у таких випадках (наприклад, квитанція № 51 від 02.04.2009 року а.с.167, квитанція №83 від 03.03.2009 року а.с. 166) вбачається внесення [PERSON] коштів у гривні, які зараховані на поточний рахунок №26205199738000 та надалі відповідно до 9 Правил було здійснено процедуру договірного списання коштів, яка передбачає процедуру купівлі іноземної валюти на МВРУ та нездійснення списання у перший робочий день кожного місяця. Вказані відповідачкою обставини узгоджуються із умовами кредитного договору, що підписаний нею, в тому числі і щодо необхідності при достроковому частковому погашенні кредиту попередньо попереджати банк (п.3.2.2. правил). Для встановлення вказаних обставин судом було роз»яснено право сторін заявляти клопотання про необхідність застосування спеціальних знань, в тому числі і призначення та проведення у справі відповідної судової експертизи, однак сторонами було заявлено про те, що таке клопотання ними заявлятись не буде. Так само суд не приймає до уваги твердження відповідачки [PERSON] про те, що банком не дотримано вимоги розділу 5 Правил щодо попереднього повідомлення про зміну розміру відсоткової ставки, оскільки така зміна відсоткової ставки відбулась відповідно до п. 1.3.1. Правил і лише щодо користування коштами понад встановлений договором термін та до моменту погашення заборгованості. Також суд приймає до уваги, що суми погашення основної суми та процентів за розрахунковий період відрізняється від сум, визначених у додатку №2 (Графіку платежів) через погашення [PERSON] заборгованості у терміни та розмірах, що відрізняються від зазначених у графіку. Суд не приймає до уваги заперечення відповідачів [PERSON] та [PERSON], які вважають поруку припиненою, так як ними на власний розсуд тлумачаться положення ч.4 ст. 559 ЦК України щодо початку перебігу строку пред»явлення вимоги з часу припинення виконання зобов»язання боржником [PERSON] (квітень 2014 року), а саме пред»явлення вимоги до поручителів відбулось надісланням 24.11.2014 року письмової вимоги, оскільки суд вважає, що шляхом надіслання такої письмової вимоги позивач використав своє право визнати термін повернення кредиту таким, що настав та вимагати від позичальника дострокового повернення всієї суми кредиту та повної сплати плати за кредит, змінивши при цьому терміни повернення кредиту та плати за кредит в сторону зменшення: з 32 календарного дня з дати одержання позичальником повідомлення банку або з 41 календарного дня з дня відправлення банком позичальнику такої вимоги у разі неотримання позичальником вказаної вимоги банку, пред»явивши позов до суду 16.02.2015 року, тобто у шестимісячний строк. Таким чином, виходячи з умов кредитного договору та положень ст. 599 ЦК України днем настання виконання основного зобов»язання у встановлених правовідносинах є наступний день після спливу наданого банком у вимозі строку для добровільного виконання зобов»язання за кредитним договором. Така позиція суду повністю узгоджується із правовою позицією, що викладена Верховним судом у справі 6-616цс15 від 06.07.2015 року. Також судом не встановлено інших підстав для припинення поруки, оскільки в договорах поруки передбачено, що у випадку зміни умов основного договору поручитель, підписанням цього договору, підтверджує свою згоду на здійснення таких змін. Сторони погодили, що зміни, які здійснюються відповідно до умов цього пункту Договору не потребують додаткового укладення сторонами угод щодо внесення змін, а підвищення відсоткової ставки до простроченої заборгованості відбулось в межах основного договору, на що поручитель дав згоду. На підставі викладеного суд прийшов до висновку про наявність спірних правовідносин між сторонами, які відносяться до договірних зобовязань, зокрема, кредиту та поруки, а тому позов підлягає повному задоволенню. Також з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути понесені та документально підтверджені судові витрати (а.с.1) у вигляді судового збору у розмірі 3654,00 грн., відповідно до ст. 88 ЦПК України. Відповідно до ст.ст. 11 ч.2 п.1, 15, 16, 509, 510, 526, 530, 536, 549, 553, 554, 559, 610, 611, 612, 625, 626, 627, 629, 631, 1048, 1049, 1050 ч.2 , 1054, 1056-1 ЦК України,

Outcome: approved