Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-14 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач [PERSON]\~звернувся в\~суд з\~позовом до\~відповідача [PERSON]\~сільської ради\~Дубровицького району\~Рівненської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом. В позовній заяві позивач вказує, що 10 серпня 2016 року померла його баба [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина на спадкове майно для спадкоємців за заповітом, до складу якої входить земельна ділянка на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №082198. Після смерті баби він звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Однак відсутність можливості надання ним нотаріусу належно оформленого Витягу з технічної документації про нормативно грошову оцінку спадкової земельної ділянки, відсутність державної реєстрації права власності на земельну ділянку за спадкодавцем та відсутність присвоєння кадастрового номера земельній ділянці, надало підставу нотаріусу відмовити йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку. Іншим шляхом, аніж судовим, визнати право власності на земельні ділянки в порядку спадкування за заповітом не представляється можливим. Позивач в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи без участі представника, заперечень проти позову не мають. Відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до переконання, що позов слід задовольнити з таких підстав. Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №082198 [PERSON] є власником земельної ділянки, площею 2,28 га. Цільове призначення даної земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території [PERSON] сільської ради Дубровицького району Рівненської області. [PERSON] акт виданий 26 жовтня 2004 року Дубровицькою районною державною адміністрацією Рівненської області. На підставі статті 1223 Цивільного кодексу України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. 10 серпня 2016 року [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ГЮ №192291. Після її смерті відкрилась спадщина. Згідно довідки №379/01-09 від 20 червня 2018 року, виданої приватним нотаріусом Дубровицького районного нотаріального округу [PERSON] вбачається, що після смерті [PERSON], яка померла 10 серпня 2016 року, із заявою про прийняття спадщини звернувся [PERSON]. Спадкова справа не заводилась, свідоцтво про право на спадщину не видавалось у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів (а.с.13). Згідно копії заповіту, посвідченого секретарем Лісівської сільської ради Дубровицького району Рівненської області, [PERSON] земельну ділянку (Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №082198 від 26 жовтня 2004 року) заповіла [PERSON], [INFO] (а.с.12). Згідно повідомлення Відділу у Дубровицькому районі Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області №31-17-0.23-156/107-18 від 26 жовтня 2018 року, витяг з технічної документації про нормативно грошову оцінку земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства на території [PERSON] сільської ради Дубровицького району Рівненської області надати неможливо у зв'язку із відсутністю технічної документації з нормативно грошової оцінки земельної ділянки (а.с.22) Відповідачем по справі визначена [PERSON] сільська рада Дубровицького району Рівненської області, оскільки спадкове майно знаходиться на території даної сільської ради, а тому розгляд справи буде стосуватися її інтересів. Відповідач не заперечує проти визнання права власності на земельну ділянку за [PERSON], то відповідно до статті 82 Цивільного процесуального кодексу України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню. Відповідно до положень статті 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до статті 1218 Цивільного кодексу України, входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно пункту "г" частини 1 статті 81 Земельного Кодексу України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюються, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено пунктом "а" частини 3 статті 152 Земельного Кодексу України. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення, що передбачено частиною 1 статті 1225 Цивільного кодексу України. За змістом статті 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно із статтею 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист своїх прав та законних інтересів, зокрема, шляхом визнання права. Відповідно до статті 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право. Суд приходить висновку, що є підстави визнання права власності на земельну ділянку за заповітом за [PERSON] На підставі викладеного та

Outcome: approved