Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Харківська муніципальна страхова компанія» (далі - ПАТ «ХМСК»), [PERSON], третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю ТОВ Фірма «Ем-Ес-АЙ Авто» (далі - ТОВ Фірма «ЕМ-ЕС-АЙ [PERSON]») в якому просив стягнути з ПАТ «Харківська муніципальна страхова компанія» 38\~660,97 грн. в рахунок відшкодування завданої матеріальної шкоди. Під час розгляду справи позивач уточнив позовні вимоги та просив стягнути з ПАТ «ХМСК» в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 41\~785,37 грн., та судові витрати в розмірі 3551,21 грн.\~\~\~\~ В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що 15.10.2014 року о 14 год. 00 хв. відповідач [PERSON] керуючи автомобілем ТАТА, державний номер [NUMBER] по пр. Героїв Сталінграда в районі перехрестя з пр. М. Жукова в м. Харкові не вірно обравши безпечну дистанцію руху, скоїв зіткнення з автомобілем «Хюндай», державний номер [NUMBER] під керуванням позивача [PERSON], що спричинило пошкодження транспортного засобу останнього. Вину відповідача [PERSON] у вказаній дорожньо-транспортній пригоді (далі ДТП) встановлено постановою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 11.11.2014 року, якою він був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] була застрахована з 03.02.2014 року по 02.02.2015 року, і як передбачено договором та законодавством, про ДТП відповідачем повідомлено страхову компанію, на підставі чого позивач звернувся до ПАТ «ХМСК» з заявою про виплату страхового відшкодування, але до теперішнього часу його не отримав. У звязку з викладеним, позивач був вимушений звернутися до суду з позовом про відшкодування шкоди. Позивач в судове засідання не зявився, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Представник позивача [PERSON] до судового засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, уточнені позовні вимоги в редакції уточненої позовної заяви від 26.05.2016 року підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. В судове засідання представник відповідача ПАТ «ХМСК» - [PERSON] не зявилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала частково в розмірі 17\~419,38 грн. У наданих до суду запереченнях зазначила, що цивільно-правова відповідальність ТОВ Фірма «ЕМ-ЕС-АЙ [PERSON]» була застрахована у ПАТ «ХМСК», що підтверджується полісом № АС № 8374339 від 03.02.2014 року. 15.10.2014 року сталася ДТП за участю водіїв [PERSON] та [PERSON] 15.10.2014 року від позивача надійшло повідомлення про ДТП, а від страхувальника 16.10.2014 року. 17.10.2014 року транспортний засіб позивача був оглянутий аварійним комісаром, крім того, позивач був присутнім при огляді, був згодний з переліком пошкоджень, про що свідчить підпис у вказаному акті. Відповідно до ремонтної калькуляції аварійного комісара від 17.02.2015 року вартість ремонту транспортного засобу позивача становить 16\~527,20 грн. 30.10.2014 року позивач надав до страховика заяву про виплату страхового відшкодування з банківськими реквізитами. Дізнавшись від [PERSON] про те, що він не згодний із сумою страхового відшкодування, яка була визначена аварійним комісаром, ПАТ «ХМСК» 31.12.2014 року спрямувало лист позивачу з проханням надати до 30.01.2015 року, тобто в межах 90-ти днів згідно до ст. 36 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», звіт незалежного спеціаліста автотоварознавця, розрахований на дату ДТП. Лише в березні 2015 року від позивача до страховика надійшов звіт автотоварознавчого дослідження від 28.02.2015 року, який був виконаний оцінювачем [PERSON], але ж страховик не погодився з сумою в розмірі 38\~573,99 грн., оскільки ціни на запчастини та вартість ремонтних робіт були розраховані по курсу EUR станом на 28.02.2015 року, а не на момент ДТП, у звязку з чим ціни завищені, крім того, в суму матеріальної шкоди оцінювачем [PERSON] включено податок на додану вартість (далі ПДВ). Зазначила, що ПДВ не може сплачуватись страховиком без наявності у потерпілої сторони підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Відповідно до чинного законодавства надання послуг із страхування і перестрахування не є обєктом оподаткування ПДВ, тому сума страхових виплат не повинна передбачати нарахування податку на додану вартість. Також згідно до положень Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" з страховика не підлягає стягненню величина втрати товарної вартості транспортного засобу. Таким чином, сума яка підлягає до виплати позивачу без врахування величини товарної вартості та без ПДВ, розрахованої на момент ДТП складає 17\~419,38 грн. З приводу стягнення з ПАТ «ХМСК» вартості телеграми в розмірі 86 грн., відповідач заперечує, оскільки вказана виплата Законом України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не передбачена. Також, відповідач заперечує щодо стягнення витрат на правову допомогу, оскільки з договору про надання правової допомоги, додаткової угоди та квитанції не вбачається, які саме були надані юридичні послуги адвокатом позивачу, не визначено за які саме послуги було сплачено позивачем 3000 грн., та не надано доказів визначення вартості послуг. Відповідач [PERSON] до судового засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. В матеріалах справи міститься заява від 15.06.2015 року про розгляд справи за його відсутності. До судового засідання представник третьої особи ТОВ Фірма «ЕМ-ЕС-АЙ [PERSON]» не зявився, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, про причину неявки суду не повідомив.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін,\~ докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом\~ встановлено, що 15.10.2014 року о 14 год. 00 хв. відповідач [PERSON] керуючи автомобілем «ТАТА», державний номер [NUMBER] по пр. Героїв Сталінграда в районі перехрестя з пр. М. Жукова в м. Харкові не вірно обрав безпечну дистанцію руху та скоїв зіткнення з автомобілем «Хюндай», державний номер [NUMBER] під керуванням позивача [PERSON], що спричинило пошкодження транспортного засобу останнього. Постановою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 11.11.2014 водія [PERSON] визнано винними у вчинені правопорушення та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. (а.с. 22). Згідно\~ зі страховим полісом № АС/8374339 від 31.01.2014 року, цивільно-правова відповідальність ТОВ Фірма «ЕМ-ЕС-АЙ [PERSON]», а саме транспортного засобу «ТАТА», державний номер [NUMBER], була застрахована у ПАТ ХМСК (а.с. 19). Відповідно до висновку судової автотоварознавчої експертизи № 239 С від 04.04.2016 року розмір матеріального збитку, спричиненого власнику автомобіля Hyundai Tucson ЗНГ, державний номер [NUMBER], пошкодженого в результаті ДТП, яка відбулася 15.10.2014 року, станом на момент ДТП складає 26\~403,15 грн., розмір матеріального збитку, спричиненого власнику автомобіля Hyundai Tucson ЗНГ, державний номер [NUMBER], пошкодженого в результаті ДТП, яка відбулася 15.10.2014 року, станом на момент проведення експертизи складає 41\~698,39 грн. (а.с. 138-168).\~\~\~ Згідно із ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст.ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. У відповідності до ст. 15 ЦПК України\~суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних сімейних, трудових відносин. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 2 ст. 1166 ЦК України цивільне законодавство у деліктних зобов'язаннях передбачає презумпцію вини; якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичної підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Згідно вимог ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Згідно зі ст. 1188 ЦК України шкода завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Підставами для виникнення деліктної відповідальності є наявність складу правопорушення, а саме шкоди, протиправної поведінки особи, яка спричинила шкоду, причинного зв'язку між шкодою та протиправною поведінкою особи, яка спричинила шкоду, а також наявності вини. Статтею 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон), встановлено, що страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час ДТП, яка сталась за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. У відповідності до ст. 3 Закону обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється як з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, так і захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до статті 21 Закону на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, тобто володільці транспортних засобів, за винятком осіб, звільнених від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності згідно з пунктом 13.1 статті 13 цього Закону, зобов'язані застрахувати ризик своєї цивільної відповідальності, яка може настати внаслідок завдання шкоди життю, здоров'ю або майну інших осіб при використанні транспортних засобів. Згідно\~ ст. 22 Закону\~ страховик у разі настання страхового випадку\~у межах страхових сум зазначених в полісі відшкодовує у встановленому законом порядку\~шкоду завдану\~життю та здоровю,\~майну\~ третьої особи. Страховик відшкодовує потерпілому оцінену шкоду, заподіяну йому в ДТП при настанні страхового випадку відповідно до лімітів відповідальності, встановлених Законом. Статтею 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі Закон) встановлено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. У відповідності до положень ч. 36. 2 ст. 36 Закону с траховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Згідно з п. 196.1.3 ст. 196 Податкового кодексу України не є об'єктом оподаткування податком на додану вартість операції з надання послуг із страхування, співстрахування або перестрахування особами, які мають ліцензію на здійснення страхової діяльності відповідно до закону, а також пов'язаних з такою діяльністю послуг страхових (перестрахових) брокерів та страхових агентів. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї. Виходячи з аналізу змісту вищенаведених норм законодавства, всі операції з надання послуг із страхування, в тому числі пов'язані з оплатою страхових послуг страхувальником на користь страховика та компенсацією останнім збитків, понесених потерпілим при настанні страхового випадку, не є об'єктом оподаткування ПДВ, в зв'язку з чим, за загальним правилом, як при визначенні розміру страхових платежів, так і при визначенні розміру матеріального збитку чи страхової виплати, підлягаючої до відшкодування страхувальнику чи безпосередньо потерпілій особі (п. 36.4 ст. 36 Закону), податок на додану вартість не нараховується, окремим рядком не виділяється та страховики не є платниками ПДВ по таких операціях. Таким чином, у разі, якщо страхові суми не перераховуються безпосередньо потерпілому (позивачу), а спрямовуються на придбання у платника податку на додану вартість послуг по ремонту, заміщенню, відтворенню застрахованого об'єкта чи товарно-матеріальних цінностей, які мають бути використані в процесі його ремонту (запчастини та інші витратні матеріали тощо), то розрахунок суми виплат на таке придбання здійснюється з урахуванням сум податку на додану вартість, які включаються до вартості й виділяються окремим рядком у розрахункових документах. У разі, якщо придбання послуг по ремонту, заміщенню, відтворенню застрахованого об'єкта чи товарно-матеріальних цінностей, які мають бути використані в процесі його ремонту, здійснюється у неплатника податку на додану вартість, то розрахунок сум виплати здійснюється без урахування сум ПДВ. При цьому сам по собі висновок судової автотоварознавчої експертизи не є підставою для виникнення податкових зобов'язань, пов'язаних з наданням послуг щодо проведення відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу. Зазначені зобов'язання виникають лише внаслідок фактичного надання послуги з проведення такого ремонту за умови, що виконавець цієї послуги є платником ПДВ. Таким чином, у випадку не проведення фактичного ремонту транспортного засобу, або проведення його особою, яка не є платником ПДВ, податкові зобов'язання не виникають. Будь-які докази, які б підтверджували фактичне проведення ремонту транспортного засобу позивача, та в разі проведення такого ремонту,\~ які\~ підтверджували б\~ факт реєстрації надавача послуг з ремонту автомобіля в якості платника ПДВ, суду надано не було. Пунктом 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди,завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01.03.2013 року роз'яснено, що при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК. В разі коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконаних робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Статтею 32.7 Закону передбачено, що відповідно до цього Закону страховик або МТСБУ не відшкодовує: шкоду, пов'язану із втратою товарної вартості транспортного засобу. Враховуючи наведене та той факт, що ремонт свого автомобіля позивач не здійснив, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду станом на час розгляду справи та проведення судової автотехнічної експертизи із вирахуванням ПДВ та величини втрати товарної вартості транспортного засобу у розмірі 29\~027,94 грн. (41\~698,39-7938,45-4732= 29027,94). Щодо позовних вимог позивача про стягнення з відповідача ПАТ ХМСК витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК України. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем не надано до суду розрахунку наданих йому юридичних послуг на загальну суму в розмірі 3000 грн. Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення понесених позивачем витрат на правову допомогу в розмірі 3000 грн., не обґрунтовані та задоволенню не підлягають.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Щодо\~ позовних\~ вимог\~ позивача\~ про стягнення з відповідача ПАТ ХМСК поштових витрат у вигляді відправленої ним телеграми в розмірі 86,98 грн.,\~ суд\~ приходить до\~ висновку, що вони\~ задоволенню не підлягають, у звязку з тим, що вказані витрати не відносяться до судових витрат в розумінні ст. 79 ЦПК України.\~\~\~\~\~ Згідно до \~\~\~\~ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як по зверненню фізичної чи юридичної особи, в межах заявлених ними вимог на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у розгляді справи. У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які\~вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які \~\~\~\~беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які \~\~\~\~мають значення для \~\~\~\~ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь \~\~\~\~у справі, виникає спір. Доказування не може\~ґрунтуватися на припущеннях. \~\~\~\~ На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача страхового відшкодування підлягають частковому задоволенню в розмірі 29\~027,94 грн. Питання про стягнення судових витрат, суд вирішує відповідно до ст. 88 ЦПК України. Виходячи з викладеного,

Outcome: partial