Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-04 00:00:00

В серпні 2013 року публічне акціонерне товариство комерційний банк (далі ПАТ КБ) «Приватбанк» звернулося до суду з вказаним позовом. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що відповідно до укладеного договору б/н від 6 жовтня 2008 року, укладеного між ПАТ КБ "Приватбанк" та [PERSON], позивач надав відповідачу кредит у розмірі 2000 доларів США у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% річних на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до умов укладеного договору, Договір складається з заяви позичальника та Умов та правил надання банківських послуг. Посилаючись на неналежне виконання відповідачем кредитних зобов'язань та на вимоги ст.ст. 526, 527, 530, 1050, 1054 ЦК України, позивач просив стягнути з [PERSON] заборгованість за договором станом на 31 травня 2013 року в розмірі 5607,26 доларів США, з яких: 1821,92 доларів США - заборгованість за кредитом; 2093,08 доларів США - заборгованість за процентами за користування кредитом; 1365,65 - комісія за користування кредитом; 62,58 доларів США - штраф (фіксована частина); 264,03 доларів США - штраф (процентна складова). Вказану суму заборгованості позивач просив стягнути в гривневому еквіваленті, що відповідно до курсу Національного Банку України станом на 31 травня 2013 року відповідає 44802,01 грн., а також стягнути з відповідача понесені Банком судові витрати зі сплати судового збору. В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав в повному обсязі. [PERSON] в судове засідання не з'явився, направив до суду свого представника, який проти задоволення позову заперечував. При цьому посилався на те, що нарахування комісії за користування кредитом не передбачено укладеним між сторонами договором. Нарахування штрафу у фіксованій сумі не відповідає положенням ч. 2 ст. 549 ЦК України. Крім цього, стягнення двох штрафів суперечить ст. 61 Конституції України. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до договору б/н від 6 жовтня 2008 року, укладеного між ПАТ КБ "Приватбанк" та [PERSON], позивач надав відповідачу кредит у розмірі 2000 доларів США у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% річних на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Встановлено, що в період дії кредитного договору відповідач не дотримувався умов кредитного договору, внаслідок чого станом на 31 травня 2013 року в нього утворилася заборгованість зі сплати кредиту в сумі 1821,92 доларів США та сплати відсотків в сумі 2093,08 доларів США. В зв'язку з неналежним виконанням кредитних зобов'язань Банком [PERSON] нарахований штраф, розмір якого визначений п. 8.6 договору. Відповідно до ст. ст. 526, 1054 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу; за кредитним договором позичальник зобов'язаний повернути кредит та сплатити проценти. З врахуванням вищезазначеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог ПАТ КБ «Приватбанк» про стягнення з [PERSON] заборгованості зі сплати кредиту, відсотків за користування кредитом та штрафу. Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача нарахованої комісії за обслуговування кредиту, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Договір, який був укладений між Банком та Держателем платіжної картки складається з: Заяви позичальника, Пам'ятки клієнта, Умов та правил надання Банківських послуг та Тарифів (а.с. 7). Тарифи Банку та Пам'ятка клієнта позивачем не надані. До матеріалів справи представником позивача надано Заяву позичальника та Умови та правила надання банківських послуг, які не передбачають ані підстави, ані порядок нарахування та стягнення комісії за користування кредитом. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Належних та допустимих доказів, в розумінні ст.ст. 58, 59 ЦПК України, на підтвердження заявлених вимог в частині стягнення нарахованої комісії позивачем не надано. Копія Довідки про умови кредитування (а.с. 55) таким доказом не є, оскільки не є складовою частиною укладеного між сторонами договору. При цьому суд вважає за необхідне стягнути суму заборгованості в гривневому еквіваленті станом на 31 травня 2013 року (відповідно до заявлених та підтриманих в судовому засіданні вимог), а не на час ухвалення рішення, оскільки за курсом НБУ станом на дату ухвалення рішення сума заборгованості перевищує суму, яку просить стягнути позивач з відповідача. Крім того, відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог. Питання про стягнення судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial