Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-14 00:00:00

В серпні 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Каланчацької сільської ради Ізмаїльського району Одеської області про встановлення факту позивача разом з померлою [PERSON] на час відкриття спадщини, а саме, станом на [INFO] за адресою: [ADDRESS] , та визнати за ним в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Дружба» розміром 3,84 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частики в натурі (на місцевості), сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] №0065118, виданий Ізмаїльською районною державної адміністрацією, зареєстрований 17.03.1997 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №874, яку спадкодавець фактично прийняла, але юридично не оформила, після [PERSON] , свого чоловіка, померлого [INFO] ; земельну ділянку, загальною площею 3,40 га, яка розташована на території Каланчацької сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана [PERSON] для ведення товарного сількогосподарського виробництва, що підтверджено державним актом серії Р1 №464643, виданим 08.12.2003 року Ізмаїльською райдержадміністрацією, що залишилася після [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина на спадкове майно, зокрема: земельна ділянка загальною площею 3,40 га, яка розташована на території Каланчацької сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення товарного сількогосподарського виробництва, що підтверджено державним актом серії Р1 №464643, виданим 08.12.2003 року Ізмаїльською райдержадміністрацією; права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Дружба» розміром 3,84 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частики в натурі (на місцевості), сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] №0065118, виданий Ізмаїльською районною державної адміністрацією, зареєстрований 17.03.1997 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №874. За життя спадкодавець склала заповіт, згідно якого усе майно, що буде їй належати на день смерті, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалося і взагалі все те, на що вона матиме право за законом вона заповіла [PERSON] . Позивач прийняв спадщину за заповітом шляхом проживання зі спадкодавцем за однією адресою в [ADDRESS] , проте в паспорті зазначена адреса місця реєстрації позивача інша, факт проживання із бабусею документально не підтверджений. У зв`язку з зазначеним, приватним нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва на право власності на спадщину за заповітом. Однак, позивач вважає, що він прийняв спадщину після смерті померлої [PERSON] та просить позов задовольнити. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, сповіщені належним чином про час та місце розгляду справи. В заяві від 24.09.2019 року просили справу розглядати у відсутність позивача та його представника. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, сповіщений належним чином про час та місце розгляду справи, надав до суду письмову заяву про визнання позову та розгляд справи без його участі. У судовому засіданні були допитані свідки [PERSON] та [PERSON] , які пояснили, що дійсно [PERSON] постійно проживав у будинку з померлою бабусею [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , на час відкриття спадщини, а саме, станом на [INFO] . Вислухавши в судовому засіданні представника позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, заслухавши пояснення свідків, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов наступного. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов наступного. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.4\~ст.206 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Частиною 1 статті 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 20.05.2004 року Каланчацькою сільською радою Ізмаїльського району Одеської області [PERSON] померла [INFO] (а.с.7). Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії Р1 №464643, виданого 08.12.2003 року Ізмаїльською райдержадміністрацією, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за №10-04-590, [PERSON] є власницею земельної ділянки площею 3,40 гектарів, яка розташована на території Каланчацької сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.13). Дана обставина також підтверджується довідкою Міськрайонного управління в Ізмаїльському районі та м.Ізмаїлі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області від 07.10.2019 року №2108/126-19 (а.с.43). Також судом встановлено, що [PERSON] , чоловіку [PERSON] належить право на земельну частку (пай) із земель, що знаходяться в колективній власності КСП «Дружба», села Каланчак Ізмаїльського району Одеської області, розміром 3,84 в умовних кадастрових гектарах, на підставі сертифікату про право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] №0065118, виданого Ізмаїльською районною державної адміністрацією, зареєстрованого 17.03.1997 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №874 (а.с.15). Чоловік [PERSON] - [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 10.01.1996 року Каланчацькою сільською радою народних депутатів Ізмаїльського району Одеської області (а.с.8). На день смерті [PERSON] і протягом шести місяців за адресою: [ADDRESS] разом з ним проживали та були зареєстровані дружина [PERSON] з 04.01.1978 року по 19.05.2004 року. За даними Каланчацької сільської ради Ізмаїльського району Одеської області померлий не залишив заповідального розпорядження, згідно довідки виконавчого комітету Каланчацької сільської ради Ізмаїльського району Одеської області від 12.09.2019 року №559 (а.с.22). [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 20.05.2004 року Каланчацькою сільською радою Ізмаїльського району Одеської області (а.с.7). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на спадкове майно, зокрема: земельну ділянку загальною площею 3,40 га, яка розташована на території Каланчацької сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення товарного сількогосподарського виробництва, що підтверджено державним актом серії Р1 №464643, виданим 08.12.2003 року Ізмаїльською райдержадміністрацією; права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Дружба» розміром 3,84 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частики в натурі (на місцевості), сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] №0065118, виданий Ізмаїльською районною державної адміністрацією, зареєстрований 17.03.1997 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №874. Згідно Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі (а.с.16) №14028635 від 08.04.2008 року спадкодавець, [PERSON] залишила заповіт, посвідчений Каланчацькою сільською радою Ізмаїльського району Одеської області від 17.05.2004 року за реєстровим №158. Як вбачається із заповіту, посвідченого Каланчацькою сільською радою Ізмаїльського району Одеської області від 17.05.2004 року за реєстровим №158 (а.с.14), [PERSON] заповіла усе майно, що буде їй належати на день смерті, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалося і взагалі все те, на що вона матиме право за законом вона заповіла [PERSON] . Заповіт чинний та не скасовувався. Осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині після смерті [PERSON] відповідно до ст.1241 ЦК України немає. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно із ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270\~цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємцем зазначеної спадщини є [PERSON] , який на час відкриття спадщини проживав разом із спадкодавцем [PERSON] по [ADDRESS] , що підтверджується показами свідків [PERSON] та [PERSON] .. [PERSON] є онуком [PERSON] та сином [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом (повторним) про народження серії [NUMBER] , виданим Болградським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області 27.02.2019 року (а.с.11). [PERSON] помер [INFO] та [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується відповідними свідоцтвами про смерть серії [NUMBER] , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Болградського районного управління юстиції Одеської області 03.01.2013 року (а.с.10) та про смерть серії [NUMBER] , виданим Болградським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області 18.01.2019 року (а.с.9). Згідно інформаційного листа Київської державної нотаріальної контори у місті Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 08.08.2019 року №940/02-14 повідомлено [PERSON] що спадкоємцями майна померлого [INFO] [PERSON] були його дочка [PERSON] , яка померла [INFO] , та дружина [PERSON] , яка померла [INFO] , в рівних частках кожний. 14.03.2019 року Київською державною нотаріальною конторою у місті Одеса заведена спадкова справа №137-Б/2019 до майна померлої [PERSON] . Спадкоємцем майна померлої [PERSON] є її син [PERSON] (а.с.17). На письмове звернення [PERSON] до приватного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Крижановської С.М. йому повідомлено листом від 02.09.2019 року №335/01-16, що не має можливості видати свідоцтво про право на спадщину на майно, що залишилось після померлої [INFO] [PERSON] , у зв`язку із тим, що йому необхідно було протягом шести місяців із дня смерті спадкодавця подати заяву про прийняття спадщини, проте заява не була подана (а.с.24). Також, постановою від 19.09.2019 року (а.с.29) державного нотаріуса Київської державної нотаріальної контори у місті Одеса Лєсогорова Д.О. було відмовлено [PERSON] у вчиненні нотаріальних дій видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Дружба» розміром 3,84 га в умовних кадастрових гектарах, після смерті [PERSON] , у зв`язку із тим, що [PERSON] не було надано документи, що посвідчують право власності [PERSON] , померлого [INFO] , спадкоємцем якого була його дочка [PERSON] , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Дружба» розміром 3,84 га в умовних кадастрових гектарах, належного на праві приватної власності на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] №0065118, виданого Ізмаїльською районною державною адміністрацією Одеської області, зареєстрованого 17.03.1997 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №87. Частиною 1\~ст.1296 ЦК України\~передбачено спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до п.п. 4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів. Спадкоємець повинен надати нотаріусу правовстановлюючий документ, що підтверджує право власності спадкодавця на нерухоме майно. Згідно із п. 23\~Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Згідно п.3.1 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Відповідно до\~ст.\~316\~Цивільного Кодексу\~України,\~правом власності\~є право\~особи на\~річ (майно),\~яке вона\~здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 293 ЦПК України розгляд справ про встановлення факту віднесено до компетенції суду. Згідно п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, що мають юридичне значення. Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. За позицією Верховного Суду України, викладеною в абз.2 п.2 постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» за №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на момент смерті. Так, факт проживання позивача [PERSON] разом з [PERSON] на час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS] , а саме на день її смерті [INFO] , підтверджують допитані в судовому засіданні свідки. Згідно п. 6 ч. 1 ст. З Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання», реєстрація - це лише внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання, із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку уповноваженого на те органу. При цьому, громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні гарантується свобода пересування та вільний вибір місця проживання. Таким чином, саме постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини є підставою для визнання спадкоємця таким, що прийняв спадщину, а не лише реєстрація місця його проживання за адресою місця проживання спадкодавця. Враховуючи викладене, на думку суду правомірними є вимоги [PERSON] щодо визнання за ним права власності на вказане нерухоме майно. У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Стаття 76 ЦПК України, передбачає, що доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ст.ст. 12, 13, 78, 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, у тому числі, з огляду на те, що відповідач визнав позов і обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню у відповідності до ст. 81 ч.1 ЦПК України. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved