Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-20 00:00:00

Позивач [PERSON], [INFO], ІПН:[NUMBER], яка мешкає за адресою: с. Липецьке, Подільський район, Одеська область, 26.09.2017 року звернулась до суду з уточненим позовом до відповідача про поновлення строку позовної давності, про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно. В позові зазначала, що 26 грудня 1997 року помер [PERSON]. Після його смерті залишилась спадщина у вигляді земельної частки (паю), у розмірі 2,84 умовних кадастрових гектарів, на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД №0544716, виданого на ім"я померлого 26 грудня 1997 року [PERSON]. Позивач вказала, що являється спадкоємцем після померлого та прийняла спадщину, оскільки фактично вступила у володіння та управління спадковим майном. Крім неї інших спадкоємців не має, оскільки дружина [PERSON] померла у 1994 році, син [PERSON] помер у 1995 році. Просила позов задовольнити. В судове засідання позивач не з'явилася, надавши до суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи без її участі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надавши до суду клопотання в якому просить розглянути справу у його відсутність. Позовні вимоги визнає. Відповідно до частини третьої\~статті 200 ЦПК України, у випадку визнання відповідачем позову суд ухвалює рішення. Відповідно до ч. 4\~ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з'явились, враховуючи положення ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно роз"яснень, що містяться в пункті 11\~постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», … у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. З урахуванням того, що визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приймає це визнання. Отже суд констатує, що позивач, як спадкоємець за законом (ст.529 ЦК Української РСР\~в редакції 1963 року), прийняла спадщину після смерті [PERSON] (ст.549 ч.1 п.1 ЦК Української РСР\~в редакції 1963 року) і тим самим набула право власності на спадкове майно - земельну частку (пай), розміром 2,84 в умовних кадастрових гектари, на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД №0544716, виданого на ім"я [PERSON], який помер 26 грудня 1997 року. Стосовно вимоги позивача про поновлення строку позовної давності, то суд прийшов до такого. Статтею 71 ЦК Української РСР, в редакції 1963 року, визначено, що загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність), встановлюється в три роки. Статтею 80 ЦК Української РСР, в редакції 1963 року, передбачено, що якщо суд, арбітраж або третейський суд визнає поважною причину пропуску строку позовної давності, порушене право підлягає захистові. Суд вважає причину пропуску строку позовної давності позивачем поважною, оскільки вона на протязі певного періоду часу не могла оформити спадщину у зв"язку з відсутністю правовстановлюючого документу, а тому не мала можливості захистити своє порушене право. Враховуючи викладене, на підставі ст.ст.\~529, ч.2 ст.548, п.1 ч.1 ст.549 ЦК Української РСР\~в редакції 1963 року,

Outcome: approved