Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-23 00:00:00

До суду з вказаним позовом звернулася [PERSON] з посиланням на те, що 26 жовтня 1996 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Ставищенського районного управління юстиції Київської області між нею та відповідачем зареєстровано шлюб, від цього шлюбу мають повнолітню дочку - [PERSON], [INFO] та неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Останнім часом їхні стосунки з відповідачем погіршилися. Відповідач постійно проживає у своєї матері за вище вказаною адресою. Шлюб між ними існує формально і подальше його збереження недоцільне, оскільки відповідач має іншу сім'ю. Шлюбні стосунки з відповідачем не підтримуємо з 2014 року. Позивач просить розірвати шлюб. Після розірвання шлюбу залишити їц прізвище - [PERSON] В підготовче судове засідання позивач не прибула, до суду подала заяву, в якій позов підтримала, справу просить розглядати без її участі. Відповідач в підготовче судове засідання не прибув, до суду подав заяву, в якій позовні вимоги визнав та справу просить розглядати без його участі. В заяві додатково зазначив, що з позивачем він останні шість років разом не проживає, спільного господарства не веде та не підтримує шлюбних стосунків. Їх спільні діти проживають з позивачем. Суд, розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню, виходячи із наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб та зареєстрували його 26 жовтня 1996 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Ставищенської райдержадміністрації Київської області, актовий запис № 63 (а. с. 9) Від спільного шлюбу мають дочку - [PERSON], [INFO] (а. с. 5) та сина [PERSON], [INFO] (а. с. 6). На даний час шлюбні стосунки сторони припинили, разом не проживають. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України шлюб розривається, якщо судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що має істотне значення. Взявши до уваги обставини життя подружжя, наведені в позовній заяві, ту обставину, що позивач позовні вимоги підтримала, а відповідач позов визнав, суд вважає, що позов слід задовольнити. Задовольняючи позовні вимоги про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Приймаючи до уваги відсутність заперечень відповідача проти розірвання шлюбу і відсутність згоди позивача на примирення, суд вважає що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України та ч. 3 ст . 7 Закону України "Про судовий збір" у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідному рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Згідно із ч. 5 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики. Таким чином, [PERSON], слід повернути з Державного бюджету 50 відсотків сплаченого нею судового збору, а саме - 384, 20 гривень.

Outcome: approved