Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-19 00:00:00

До суду надійшла позовна заява [PERSON], за якою позивач просить визнати недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №424510, розташовану за адресою: [ADDRESS] за цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), виданий [PERSON] 19 травня 2008 року Славутицьким міським сектором земельних ресурсів Головного управління Держземагенства у Київській області, відповідно до рішення Славутицької міської Ради Київської області від 11 грудня 1998 року № 54-8-VІІІ-ХХІІІ. На обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON], послався на те, що після отримання Державного акту на підтвердження його права власності на земельну ділянку, коли він став готуватися до будівництва, ним було встановлено, що при заповненні державного акту про право приватної власності на земельну ділянку відповідним підрозділом Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах» було допущено порушення, а саме, за відсутності поштової адреси за місцем розташування земельної ділянки відповідно до даних органу місцевого самоврядування, за рішенням якого вона передавалася йому у власність, було вказано, що ця ділянка знаходиться за адресою: [ADDRESS] Підтвердженням цих обставин є лист виконкому Славутицької міської Ради Київської області № 05-2/535 від 27.11.2013 року, зі змісту якого вбачається, що рішення про надання поштової адреси земельній ділянці у Добринінському кварталі (МБК-7,поз.1) Славутицькою міської радою не приймалося. З приводу вищевказаного порушення у виданому йому на підтвердження права власності на земельну ділянку Державному акті та можливості його виправлення він звернувся з відповідною заявою про усунення даної помилки до Відділу Держземагенства у м. Славутичі Київської області. На його заяву отримано відповідь за вихідним №19 від 03.10.2013 року, за якою Відділ Держземагенства у м. Славутичі Київської області підтвердив наявність такої помилки та йому було рекомендовано звернутися до суду з позовом про визнання державного акту недійсним, після чого здати його і звернутися до органу місцевого самоврядування для реєстрації земельної ділянки та передачі її у власність, в зв'язку з чим він змушений для захисту своїх прав та інтересів подати до суду дану заяву. Оскільки вищевказана земельна ділянка була передана йому у приватну власність відповідно до вимог закону, то він просить визнати недійсним вищезазначений Державний акт. В судове засідання позивач не з'явився, про час і місце слухання справи був належним чином повідомлений, надав суду письмову заяву провести слухання справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник відповідача Славутицької міської ради Тарановська І.В., в судове засідання не з,явилася, до суду надано письмову заяву про розгляд справи без участі їх представника, позовні вимоги визнала, оскільки дійсно при оформленні Державного акту допущена помилка яку неможливо виправити. Відповідач Відділ Держземагенства у м. Славутичі Київської області Головного управління Держземагенства у Київській області у судове засідання не з,явилися, до суду подано письмову заяву про розгляд справи без їх участі, не заперечували проти задоволення позовних вимог. Дослідивши подані сторонами письмові докази суд дійшов до висновку, що є підстави для задоволення позову. Згідно ст. 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки, в тому числі шляхом безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності. За ч. 1 ст. 125 Земельного кодексу України в редакції, що діяла на момент отримання позивачем державного акту, право власності на земельну ділянку виникало після одержання її власником документа, що посвідчує право власності та його державної реєстрації. Згідно вимог діючої на той час ст. 126 Земельного кодексу України право власності позивача було посвідчено відповідним державним актом. Але, як з,ясовано судом, з наявними у ньому невідповідностями у найменуванні вулиці, на якій розташована ця земельна ділянка. Відповідно до п. 2.9 "Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею /у тому числі на умовах оренди/ та договорів оренди землі", затвердженої наказом №43 від 04.05.1999 року Державним комітетом України по земельних ресурсах та зареєстрованої Мінюстом України 04.06.1999 року за №354, заповнення державних актів на право власності на земельну ділянку покладалося на Державне підприємство "Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах" та його підрозділи. Усі записи мали бути зроблені державною мовою, чітко і розбірливо, виправлення не допускається. Таким чином, згідно даного нормативного документу, який діяв на час видачі позивачу Державного акту, не допускалося внесення будь - яких виправлень в державні акти та видача нових взамін тих, в яких допущені помилки. На даний час оформлення речових прав (права власності) на земельну ділянку за новою редакцією ст.126 ЗК України оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». За ч.З ст.17 Закону документи, що встановлюють виникнення, перехід, припинення права на нерухоме майно та їх обтяжень та подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам встановленим цим Законом та іншими нормативно - правовими актами. В той же час вищенаведені обставини свідчать про порушення, допущені відповідним підрозділом Центру державного земельного кадастру під час оформлення і видачі мені державного акта про право приватної власності на земельну ділянку діючим на той час нормативно - правовим актам та неможливість його усунення іншим шляхом ніж шляхом мого звернення до суду про визнання недійсним державного акту. Відповідно до ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства. За ч. 4 даної статті правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Згідно ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п,ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу. Вищенаведені обставини та норми матеріального права, що регулюють предмет спору, свідчать про наявність достатніх підстав для задоволення позовних вимог і визнання недійсним Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 424510

Outcome: approved