Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-14 00:00:00

До суду із позовом звернувся [PERSON] до Капітанівської селищної ради Новомиргородського району Кіровоградської області, третя особа Новомиргородська районна державна адміністрація Кіровоградської області про визнання права власності на нерухоме майно у порядку спадкування за законом, вказавши, що його батькові [PERSON] належав житловий будинок з господарськими будівлями по [ADDRESS], однак вказаний будинок не був зареєстрований в БТІ. [INFO] помер батько позивача [PERSON] Після його смерті відкрилася спадщина, яка складалась з житлового будинку господарськими будівлями по [ADDRESS] та присадибна земельна ділянка площею 0,24 га по [ADDRESS], земельна ділянка передана для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства. Спадкоємцями за законом є три особи: син [PERSON], дружина померлого - [PERSON], які відмовились від прийняття спадщини, та його син [PERSON]. Інших спадкоємців немає. В установлений законом термін позивач звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, але нотаріус постановою відмовив у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом через те, що у спадкоємця відсутній правовстановлюючий документ на майно, необхідний для вчинення нотаріальної дії. На підставі вищевикладеного, позивач просить суд в порядку спадкування за законом першої черги після смерті батька, [PERSON], який помер [INFO] у с. Прищепівка Новомиргородського району Кіровоградської області у віці 73 роки, визнати за ним право власності на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, що знаходиться за адресою по [ADDRESS]. Представник позивача в судове засіданні не з'явився, направив до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та просив суд задовольнити позов. Представник відповідача Капітанівської селищної ради Новомиргородського району Кіровоградської області в судове засіданні не з'явився, направив до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності та не заперечують проти задоволення позову. Представник третьої особи Новомиргородської РДА в судове засідання не з'явилися, до суду направили заяви про розгляд справи за їх відсутності та не заперечують проти задоволення позову. За таких обставин, суд вважає за можливе слухати справу без учасників судового розгляду за наявними письмовими матеріалами справи. Вивчивши письмові матеріали справи суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню за такими обставинами. В судовому засіданні беззаперечно встановлено, що [INFO] у селі Прищепівка Новомиргородського району Кіровоградської області у віці 73 роки помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], видане 08.06.2011 р. виконкомом Капітанівської селищної ради Новомиргородського району Кіровоградській області, актовий запис №28. За ступенем родинного зв'язку по відношенню до померлого [PERSON] позивач [PERSON] є рідним сином, що підтверджується його свідоцтвом про народження серії [NUMBER], що видане 11.02.1971р., актовий запис про народження №7. За життя, померлому - [PERSON] належав житловий будинок по [ADDRESS], що підтверджується довідкою Капітанівської селищної ради №33 від 01.02.2018р. та присадибна земельна ділянка площею 0,24 га по [ADDRESS], земельна ділянка передана для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії [NUMBER], що виданий 28 березня 1998 року на ім'я [PERSON]. При житті [PERSON] заповіту не залишив, після його смерті спадкоємцями першої черги залишилися три особи: син, [PERSON], син - [PERSON] та дружина померлого - [PERSON]. До встановленого законом строку для прийняття чи відмови від прийняття спадщини [PERSON] та [PERSON] 12 листопада 2011 року подали до приватного нотаріуса Новомиргородського районного нотаріального округу Атласової Н.П. заяву про відмову від прийняття спадщини, а позивач, [PERSON] подав заяву про прийняття спадщини за законом, в результаті чого приватним нотаріусом заведено спадкову справу №5-2011. Таким чином, єдиним спадкоємцем всього майна померлого [PERSON] є його син, [PERSON], позивач по справі. Під час оформлення спадщини позивач звертався до Новомиргородської дільниці БТІ з питанням виготовлення технічного паспорту на вказаний будинок, що необхідний для нотаріуса, після чого отримав технічний паспорт та висновок, в якому зазначено про те, що право власності на житловий будинок з господарськими будівлями по [ADDRESS] дільницею БТІ не зареєстровано. Відповідно до технічного паспорта на житловий будинок по [ADDRESS], рік побудови житлового будинку - 1978рік., рік побудови господарської споруди (сарай) - 1983 рік, тобто будинок та всі господарські будівлі та споруди збудовані до 1992 року. Враховуючи викладені обставини, позивач 12 січня 2018 року звернуся до приватного нотаріуса Новомиргородського районного нотаріального округу Атласової Н.П. та подав усі необхідні документи для оформлення спадщини на житловий будинок, що розташований у [ADDRESS]. Постановою приватного нотаріуса Новомиргородського районного нотаріального округу Атласової Н.П. від 12.01.2018р. №10/02-31 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок [ADDRESS] через відсутність правовстановлюючого документа. Відповідно до висновку суб'єкта оціночної діяльності, ФОП "[PERSON]" про вартість об'єкту оцінки, ринкова вартість житлового будинку по [ADDRESS] складає 46937,00 гривень. Відповідно до ч.2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, що засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Згідно зі ст. 3 зазначеного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення (постанова Верховного Суду України від 13 червня 2012 р. № 6-54цс12). Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Крім того, згідно з частиною першою та частиною другою статті 5 Цивільного кодексу України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Так, 5 серпня 1992 року вперше на законодавчому рівні було встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об'єктів будівництва постановою Кабінету Міністрів України від 5 серпня 1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів державного замовлення» (втратила чинність). Тобто, до 5 серпня 1992 року не передбачалась процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності. З аналізу положень Конституції України та Цивільного кодексу України вбачається, що не потребує введення в експлуатацію приватних житлових будинків, збудованих до 5 серпня 1992 року, при набутті права власності на такі об'єкти (лист Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 1 вересня 2011 року № 40-12-2409 «Щодо прийняття в експлуатацію об'єктів, закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року»). Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації (лист Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 30 липня 2012, № 40-19-5376 «Щодо порядку прийняття в експлуатацію самовільно побудованого садового будинку і розмірів штрафів»). Відповідно до ст. ст. 25, 30, 346 ЦК України, листа Міністерства юстиції України №19-32/319, від 21 лютого 2005 року, якщо у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не проводилася і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного власника (спадкоємця) повинно вирішуватися в судовому порядку. Відповідно до додатку 3 «Тимчасового положення про порядок реєстрації права власності на нерухоме майно» рішення суду є правовстановлюючим документом, на основі якого може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно. Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Виходячи з вимог ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно технічного паспорту на житловий будинок за адресою по [ADDRESS], житловий будинок побудований у 1978 році, тобто на момент закінчення будівництва жилого будинку нормами закону не передбачалась процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності. Обов'язок власників забезпечити державну реєстрацію прав власності на всі без винятку об'єкти нерухомості введена лише з 29.06.1998 року. Саме в цей день набрала чинності Інструкція про порядок державної реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, які перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, затверджена наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики від 09.06.98р. № 121. Таким чином, права, придбані (шляхом створення або придбання нерухомості) у власність до 29.06.1998 року з дотриманням встановленого порядку придбання, проте без держреєстрації, є виниклими і набутими в установленому законом порядку. Згідно роз'яснень, викладених у п.23 Постанови Пленуму Верхованого Суду України №7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Відповідно до п. 24. Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» - відповідачами у таких справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. А тому, за відсутності інших спадкоємців, які б прийняли спадщину, Капітанівська селищна рада Новомиргородського району Кіровоградської області, на території якого розміщений будинок - є належним відповідачем у даній справі. Відповідно до вимог статті 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов'язані між собою позовні вимоги пред'явлені одночасно щодо декількох об'єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об'єкта, вартість якого є найвищою. В судовому засіданні беззаперечно встановлено, що позивач у відповідності до ст. ст. 1216-1218, 1220-1223, 1258, 1261 ЦК України, є єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON], а тому суд прийшов до безсумнівного висновку, що позовна заява підлягає задоволенню та вважає за необхідне визнати за [PERSON] в порядку спадкування право власності на житловий будинок з господарсько- побутовими будівлями, що розташований по [ADDRESS], що належав [PERSON], який помер [INFO]. З урахуванням вищевикладеного,

Outcome: approved