Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-24 00:00:00

Заявник звернувся до суду із вищевказаною заявою, яку мотивував тим, що 07.06.2017 року померла його мати [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина за законом, оскільки особистого розпорядження на випадок своєї смерті вона не зробила. До складу спадщини увійшла земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,1271 га, яка розташована на території с. Нарцизівка Лукашівської сільської ради Липовецького району Вінницької області. Для прийняття спадщини заявнику слід підтвердити факт проживання із спадкодавцем в період з травня 2015 року по день відкриття спадщини, тобто 07.06.2017 року, що і стало приводом для звернення до суду із вказаною заявою. Голова Лукашівської сільської ради Липовецького району Вінницької області подав до суду відзив в якому вказав, що обставини викладені в заяві відповідають фактичним обставинам справи, у зв'язку з чим просив суд розглянути справу у відсутність представника органу місцевого самоврядування. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи суд встановив, що 07.06.2017 року померла [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про смерть (а.с. 5). Після її смерті відкрилась спадщина за законом, оскільки особистого розпорядження на випадок своєї смерті вона не зробила. До складу спадщини увійшла земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,1271 га, яка розташована на території с. Нарцизівка Лукашівської сільської ради Липовецького району Вінницької області. З повідомлення Липовецької державної нотаріальної контори від 11.04.2018 року №01-09/293, а також Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №51517783 слідує, що спадкова справа після померлої 21.07.2017 року [PERSON] не заведена. Факт родинних відносин заявника із [PERSON] підтверджується даними в Свідоцтві про народження [PERSON] (а.с. 6), в якому спадкодавець записана його матірю. В паспорті громадянина України, що виданий на імя [PERSON], відсутня відмітка про реєстрацію його місця проживання за адресою місця проживання [PERSON], а тому для оформлення спадщини заявнику слід встановити факт спільного проживання разом із спадкодавцем на день відкриття спадщини. Відповідно до статті 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно частини 3 статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до положень пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Встановлення факту про який просить заявник має для нього юридичне значення, оскільки дає право на прийняття спадщини після смерті спадкодавця за законом, іншого порядку чи можливості встановити зазначений факт заявник не має. Відповідно до статті 3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" місце проживання житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає постійно або тимчасово; реєстрація внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру та до паспортного документа про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси житла. Реєстрація місця проживання або місця перебування особи це внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси, за якою з особою може вестися офіційне листування або вручення офіційної кореспонденції. У рішенні від 14.11.2001 року по справі № 1-31/2001 (справа щодо прописки) Конституційний Суд України констатував, що вільне пересування і вибір місця проживання є суттєвою гарантією свободи особистості, умовою її професійного і духовного розвитку. Це право, як і інші права і свободи людини, є невідчужуваним та непорушним (ст. 21 Конституції України). Водночас назване право не є абсолютним. Свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України можуть бути обмежені, але тільки законом (ст. 33 Конституції України). З зазначеного слідує, що реєстрація місця проживання є адміністративною дією, яка встановлює додатковий зв'язок особи з державою і не є обставиною, яка підтверджує чи спростовує фактичне місце проживання або перебування особи.

Outcome: approved