Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-23 00:00:00

до суду звернувся [PERSON] з позовною заявою до територіальної громади Розбишівської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно. У своїй позовній заяві позивач вказує, що [INFO] померла його баба [PERSON], яка останні дні свого життя проживала з ним, його дружиною та дітьми за адресою [ADDRESS], у зв`язку з цим відкрилася спадщина на майно, що належало їй за законом. Позивач прийняв спадщину після смерті [PERSON], так як на той час проживав разом з нею, тому вступив в управління та володіння спадковим майном, через це необхідності подачі до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини не було. До складу спадкового майна, що залишилось після смерті баби, відноситься земельна частка (пай) розміром 3,09 га, в умовних кадастрових гектарах, що розташована на території Розбишівської сільської ради Гадяцького району Полтавської області та належала померлій на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ПЛ № 0171812, який на даний час відсутній. Для оформлення права власності на спадкове майно позивач звернувся до Гадяцької державної нотаріальної контори Полтавської області, але в зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів, у видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено та запропоновано звернутися до суду з позовом про визнання права власності на вказане спадкове майно. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, свої позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача територіальної громади Розбишівської сільської ради у судове засідання не з'явився, надав суду заяву з клопотанням розглянути справу без участі представника сільської ради, позовні вимоги [PERSON] визнає. Представник третьої особи Гадяцької державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без участі представника нотаріальної контори, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутністю сторін, на підставі наявних у справі доказів. На підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши докази, вважає, що позовні вимоги [PERSON] до територіальної громади Розбишівської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно, підлягають до задоволення, з таких підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть, [PERSON] померла [INFO]. Згідно свідоцтва про народження, матір`ю позивача [PERSON] є [PERSON], яка є дочкою померлої [PERSON], що також підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження. Виходячи з наведеного встановлено, що померла [INFO] [PERSON], була бабою позивача [PERSON]. Як зазначено у довідці виконавчого комітету Розбишівської сільської ради Гадяцького району, померла [PERSON] проживала з 1976 року по [ADDRESS] до дня смерті - [INFO]. Разом з нею на час смерті проживали: [PERSON] - онук, [PERSON] - дружина онука, [PERSON] та [PERSON] - правнуки, які по даний час зареєстровані за вищевказаною адресою. Інших зареєстрованих осіб станом на [INFO] не було. Згідно даних Розбишівської сільсьої ради, [PERSON] на час смерті в зареєстрованому шлюбі не перебувала. Також довідкою виконавчого комітету Розбишівської сільської ради підтверджується, що позивач [PERSON] дійсно вступив в управління майном після померлої [INFO] баби [PERSON] в шестимісячний строк після її смерті та користувався її майном. Відповідно до довідки, виданої відділом Держземагентства у Гадяцькому районі Полтавської області, на підставі рішення Гадяцької районної державної адміністрації від 01 серпня 1996 року № 371, померлій [PERSON] належить право на земельну частку (пай) із земель, які перебували у колективній власності КСП «Світанок», розміром 3,09 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ПЛ № 0171812 на ім'я [PERSON] виготовлявся, але у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) не реєструвався та не видавався. Як свідчить довідка, надана відділом Держземагентства у Гадяцькому районі, померлій [PERSON] на підставі сертифікату ПЛ № 0171812 належить земельна частка (пай) площею 3,09 в умовних кадастрових гектарах, її вартість становить 25 986 грн. 64 коп. Згідно повідомлення Гадяцької державної нотаріальної контори, позивач [PERSON] звернувся до державного нотаріуса з питанням оформлення спадкових прав на майно померлої [INFO] [PERSON]. До складу спадкового майна входить право на земельну частку (пай) розміром 3,09 в умовних кадастрових гектарах, яка перебувала у колективній власності КСП «Світанок» на території Розбишівської сільської ради Гадяцького району. Сертифікат на право на земельну частку (пай) ПЛ № 0171812 виготовлений на ім`я [PERSON], але у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) не реєструвався та не видавався. У зв`язку з тим, що сертифікат на земельну частку (пай) відсутній, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на зазначене майно. Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру Першої Лохвицької державної нотаріальної контори від 11 лютого 2015 року, за параметрами запиту «[PERSON], дата смерті [INFO]» у Спадковому реєстрі інформація відсутня. У повідомленні Гадяцької державної нотаріальної контори зазначено, що після померлої [INFO] [PERSON] із заявами про прийняття спадщини ніхто не звертався, спадкова справа не заводилась. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відкриття спадщини до 01 січня 2004 року (дата набрання чинності ЦК України) застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У п. 11 зазначеної вище Постанови Пленуму Верховго суду України зазначено, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року, Указу Президента України від 8 серпня 1995 року N 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" та відповідні норми ЦК УРСР. У цьому разі слід ураховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Відповідно до п. 2 Указу Президента України від 8 серпня 1995 року N 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям", право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Як зазначено в абзаці десятому статті 5 Земельного кодексу України від 18.12.1990 року, що втратив чинність 01.01.2002 року, право на земельну частку може бути передано у спадщину в порядку і на умовах, передбачених цивільним законодавством щодо успадкування майна. Пункт 1 ч. 1 ст. 549 ЦК Української РСР передбачав, що спадкоємець визнається таким, що прийняв спадщину , якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Пунктом 11 частини 1 статті 346 ЦК України передбачено, що право власності припиняється у разі смерті власника. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину. На підставі ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності.

Outcome: approved