Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення витрат за комунальні та телекомунікаційні послуги. В обґрунтування позовних вимог зазначалося, що з 6 грудня 2003 року сторони перебували у шлюбі, який розірвано рішенням суду 19 лютого 2013 року. У шлюбі, а саме 19 серпня 2006 року, сторони придбали квартиру, яка є їх спільною сумісною власністю та 28 лютого 2017 року розподілена судом між сторонами на дві рівні частини. Після розірвання шлюбу відповідач не брав участі у сплаті комунальних та телекомунікаційних послуг, а всі платежі здійснювала позивач за свої власні кошти. При цьому відповідач постійно проживає у квартирі та є споживачем вказаних послуг. На вимогу позивача сплатити їй половину понесених витрат за комунальні та телекомунікаційні послуги відповідач жодним чином не відреагував. У зв"язку з цим позивач просила стягнути з відповідача половину витрат за комунальні та телекомунікаційні послуги у розмірі 3519,19 гривень та судові витрати. В судове засідання позивач не зявилася, подала до суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не з"явився, надіслав до суду письмові заперечення, в яких вказував, що він пропонував позивачу надати йому квитанції про надання послуг із зазначенням сум, що підлягають сплаті, а також узгодити порядок користування квартирою шляхом укладення відповідного договору на що йому було відмовлено. Відповідач вважає позовні вимоги необґрунтованими, оскільки на підтвердження своїх вимог позивачем надано документи, що не є первинними фінансовими документами, і їх не можна сприймати як докази. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в сукупності, приходить до наступних висновків. Відповідно до договору купівлі-продажу від 19 серпня 2006 року позивачем під час перебування у шлюбі з відповідачем придбано квартиру за адресою: вул. маршала Красовського, 24, кв. 57, м. Черкаси (а.с. 6). Рішенням Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 19 лютого 2013 року у справі № 2322/2549/12 між сторонами розірвано шлюб. Рішенням апеляційного суду Черкаської області від 28 лютого 2017 року у справі № 22ц-793/464/2017 за позивачем та відповідачем визнано право власності на 1/2 квартири за кожним (а.с. 7-9). Відповідач постійно проживає у вказаній квартирі, що підтверджується копією акта від 23 червня 2016 року (а.с. 10). Позивач зверталася до відповідача з письмовою вимогою про відшкодування витрат на утримання квартири за період з квітня 2017 року по вересень 2017 року та просила відшкодувати їй половину оплачених комунальних послуг, що становить 2869,19 гривень (а.с. 13). Відповідач направив відгук на вимогу про відшкодування витрат на утримання квартири та просив надати йому копії квитанцій для перевірки обгрунтованості заявленої вимоги (а.с. 14). Відповідно до ч. 1 і 2 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Статтею 360 ЦК України встановлено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном. Власник несе тягар утримання майна, зокрема він зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 322 ЦК України). Згідно з п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов"язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Таким чином відповідач, як співвласник квартири, який в ній проживає, зобов'язаний брати участь у здійсненні платежів за комунальні та телекомунікаційні послуги як споживач таких послуг. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Заперечення відповідача суд до уваги не приймає, оскільки у відповідності до вимог цивільного процесуального законодавства надання відповіді на вимогу не є обов"язковим. Також спростувань того, що позивач оплачує всі комунальні послуги [PERSON] не надано. З огляду на викладене позовні вимоги про стягнення витрат на комунальні та телекомунікаційні послуги підлягають до задоволення. Дослідивши додані копії квитанцій про сплату комунальних та телекомунікаційних послуг, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги позивача про стягнення витрат на комунальні та телекомунікаційні послуги в сумі 3519,19 грн. \~Згідно ст. 141 ЦПК України підлягають відшкодуванню понесені та документально підтверджені вимоги позивача про стягнення судового збору в сумі 640 грн. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved