Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] сільської ради Збаразького району про визнання права власності на земельну ділянку, призначену для садово-городнього господарства, загальною площею 0,1180га, розташованої на території [PERSON] сільської ради Збаразького району Тернопільської області, після померлого 07.04.2016 року [PERSON]. Посилається на те, що спадкодавцю належала земельна ділянка, згідно Державного [PERSON] на право приватної власності на землю серії ТР №04279, виданого 15 грудня 1994 року, площею 0,064га, і в серпні 1998 року до вказаної земельної ділянки рішенням зборів садівничого товариства долучена земельна ділянка площею 0,054га, внаслідок чого розмір земельної ділянки збільшився і становить 0,1180га. Оформити спадщину в нотаріальному порядку позивач не може по тій причині, що за життя спадкодавець не встиг переоформити [PERSON] на земельну ділянку площею 0,1180га. В судовому засідання позивач та його представник позовні вимоги підтримали, ствердивши при цьому що право власності спадкодавця [PERSON] на земельну ділянку, призначену для садово-городнього господарства, площею 0,064га підтверджується [PERSON] на право приватної власності на землю серії ТР №04279 виданого 15 грудня 1994 року, а право власності на земельну ділянку, призначену для садово-городнього господарства, площею 0,054га, витягом з Державного земельного кадастру на земельну ділянку від 10.10.2016 року. Представник відповідача позов визнавав частково, посилаючись на те, що спадкодавцю на праві власності належала земельна ділянка, призначена для садово-городнього господарства, площею 0,064га, яку спадкоємець може спадкувати та заперечив щодо позовних вимог в частині спадкування земельної ділянки, призначеної для садово-городнього господарства, площею 0,054га, оскільки вказана ділянка не є власністю спадкодавця. В подальшому представник відповідача позов визнав повністю, оскільки вважає, що витяг з Державного земельного кадастру на земельну ділянку від 10.10.2016 року вказує на те, що померлому 07.04.2016 року [PERSON] на праві приватної власності належала земельна ділянка площею 0,1180га. Дослідивши та оцінивши докази по справі суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково. Згідно ст.ст. 3,10, 11, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Судом встановлено, що спадкодавець [PERSON], який проживав в м. Тернопіль, помер 07.04.2016 року. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається із земельної ділянки, на яку 15 грудня 1994 року на імя [PERSON] виданий [PERSON] акт на право приватної власності на земельну ділянку серії ТР №04279, відповідно до якого, він є власником земельної ділянки площею 0,064га, розташованої на території [PERSON] сільської ради Збаразького району Тернопільської області, та призначеної для ведення садово-городнього господарства, копія якого подана позивачем. 06 березня 2009 року [PERSON] склав заповіт, відповідно до змісту якого, все своє майно заповів [PERSON], яка у передбаченому законом порядку прийняла спадщину після смерті спадкодавця. Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Як слідує із змісту ст. 116 ЗК України\~громадяни набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання. Ст. 118 ЗК України\~ встановлений порядок передачі земельних ділянок у власність громадянам. Відповідно ст. 125 ЗК України\~право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно ст. 126 ЗК України\~право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до\~Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" Статтею 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачені підстави для державної реєстрації прав. [PERSON] реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі: 1) укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката; 2) свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката; 3) свідоцтва про право на спадщину, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката; 4) виданого нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) та свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, чи їх дублікатів; 5) свідоцтва про право власності, виданого органом приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді, чи його дубліката; 6) свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого до 1 січня 2013 року органом місцевого самоврядування або місцевою державною адміністрацією, чи його дубліката; 7) рішення про закріплення нерухомого майна на праві оперативного управління чи господарського відання, прийнятого власником нерухомого майна чи особою, уповноваженою управляти таким майном; 8) державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право власності на землю, державного акта на право власності на земельну ділянку або державного акта на право постійного користування землею, виданих до 1 січня 2013 року; 9) рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно; 10) ухвали суду про затвердження (визнання) мирової угоди; 11) заповіту, яким установлено сервітут на нерухоме майно; 12) рішення уповноваженого законом органу державної влади про повернення обєкта нерухомого майна релігійній організації; 13) рішення власника майна, уповноваженого ним органу про передачу обєкта нерухомого майна з державної у комунальну власність чи з комунальної у державну власність або з приватної у державну чи комунальну власність; 14) інших документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно. Як вбачається із змісту ч.1 ст.1125 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Підставою для відмови нотаріуса у видачі позивачу свідоцтва про прийняття спадщини за заповітом на земельну ділянку площею 0,1180га, є відсутність чинних на момент видачі державного акта на право власності або право постійного користування землею посвідчених державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. Проаналізувавши докази представлені сторонами суд вважає, що земельна ділянка площею 0.064 га, розташована на території с. Чернихівці [PERSON] сільської Ради Збаразького району Тернопільської області, передану для садівництва, належала на праві приватної власності спадкодавцю [PERSON] на підставі Державного [PERSON] на право приватної власності на землю серії ТР №04279, виданого 15 грудня 1994 року, а тому за спадкоємцем [PERSON] необхідно визнати право власності на вказану земельну ділянку, площею 0.064 га. Позовні вимоги в частині визнання в порядку спадкування, за позивачем [PERSON] права приватної власності на земельну ділянку площею 0,054га, що прилучена до земельної ділянки [PERSON] площею 0.064 га. рішенням зборів садівничого товариства «Росинка медоборів» від 06.06.1998 року, до задоволення не підлягає, оскільки позивачем не представлені суду докази, що підтверджують наявність у спадкоємця [PERSON] права власності на земельну ділянку площею 0,054га, розташовану на території [PERSON] сільської ради Збаразького району Тернопільської області, та призначену для ведення садово-городнього господарства. Суд не приймає до уваги посилання сторін на те, що право власності померлого 07.04.2016 року [PERSON] на земельну ділянку, призначену для садово-городнього господарства, площею 0,054га, підтверджується витягом з Державного земельного кадастру на земельну ділянку, в якому зазначена дата державної реєстрації земельної ділянки - 10.10.2016 року, оскільки витяг з Державного земельного кадастру на земельну ділянку не є документом, що посвідчує право власності на земельну ділянку, а лише посвідчує присвоєння кадастрового номера земельної ділянки.

Outcome: partial