Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить: стягнути з Комунального підприємства «Дорожник» на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 14 серпня 2015 року по 29 червня 2016 року в розмірі 38 460,63 грн. На обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що він працював на комунальному підприємстві «Дорожник» з 01 березня 2011 р. по 21 листопада 2014 року на посаді спеціаліста з охорони праці та безпеки руху. Звільнений згідно п. 1 ст.36 Кодексу законів про працю України за угодою сторін. На день звільнення з роботи позивачеві була нарахована заробітна плата, але у зв'язку з тим, що ні в день звільнення, ні в подальшому підприємство не здійснило виплату всіх сум, що належать йому від підприємства, він був змушений захищати свої права в судовому порядку шляхом звернення до суду. 22 жовтня 2014 року до Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, позивачем була подана заява «Про видачу судового наказу про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної» за період червень - вересень 2014 року. 27 жовтня 2014 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпродзержинської області по справі №209/5906/14-ц було видано судовий наказ щодо стягнення з Комунального підприємства «Дорожник», ЄДРПОУ 31329952, на користь [PERSON] в рахунок погашення заборгованості із заробітної у розмірі 12489,54 грн. (дванадцять тисяч чотириста вісімдесят дев'ять гривень 54 копійки). 13.08.2015 року до Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, позивачем була подана позовна заява «Про стягнення середньої заробітної плати за час затримки розрахунку під час звільнення» за період з 22 листопада 2014 року по 13 серпня 2015 року. 08.09.2015 року рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області по справі №209/3563/15-ц було вирішено позов [PERSON] до комунального підприємства «Дорожник» про стягнення компенсації за несвоєчасний розрахунок при звільненні задовольнити, стягнуто на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 25.11.2014 року по 13.08.2015 року включно, в сумі 31325 гривень 40 копійок. Судовий наказ та виконавчий лист на виконання рішення суду по справі № 209/3563/15-ц було передано до Дніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського МУЮ, на підставі чого було відкрито виконавче провадження. Комунальне підприємство «Дорожник» здійснило виплату нарахованої позивачу заробітної плати згідно судового наказу Дніпровського районного суду по справі № 209/5906/14-ц лише 30.06.2016 року через касу підприємства в повному обсязі. Виконавчий лист по справі № 209/3563/15-ц станом на сьогоднішній день не виконаний. Відповідно до довідки наданої КП «Дорожник» за № 77 від 06.08.2015 року середньоденна заробітна плата за останні два місяці роботи, складає 174,03 грн., що дає змогу, вирахувати середню заробітну плату за не вчасно виплачену заробітну плату, за час затримки, за період з 14 серпня 2015 по 29 червня 2016 включно, що складає 38460,63 грн. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача - КП «Дорожник» в судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі. У зв'язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що з 01 березня 2011 р. по 21 листопада 2014 року [PERSON] перебував на посаді спеціаліста з охорони праці та безпеки руху. Згідно наказу № 187-к від 21.11.2014 року позивач був звільнений з підприємства згідно п. 1 ст.36 Кодексу законів про працю України за угодою сторін, що підтверджуються копією трудової книжки [PERSON] (а.с.7). Як зазначено позивачем в позовній заяві, розрахунок по заробітній платі на день звільнення з позивачем не здійснено. З матеріалів справи вбачається, що 27 жовтня 2014 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпродзержинської області по справі №209/5906/14-ц було видано судовий наказ щодо стягнення з Комунального підприємства «Дорожник», ЄДРПОУ 31329952 на користь [PERSON] в рахунок погашення заборгованості із заробітної у розмірі 12489,54 грн., що підтверджується копією судового наказу від 27.10.2014 року, виданого Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області по справі № 209/5906/14-ц (а.с.8). 08.09.2015 року рішенням Дніпровського районного суду міста Дніпродзержинська було стягнуто з КП «Дорожник» на користь [PERSON] середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 22.11.2014 року по 13.08.2015 року включно в сумі 31325 гривень 40 копійок, що підтверджується копією рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 08.09.2015 року (а.с. 9). Приймаючи до уваги, що Комунальне підприємство «Дорожник» здійснило виплату нарахованої [PERSON] заробітної плати згідно судового наказу Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська по справі № 209/5906/14-ц лише 30.06.2016 року через касу підприємства в повному обсязі, тому суд виходить з тих обставин, що викладені позивачем в обґрунтування позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 117 КЗпП України, у разі невиплати з вини власника, або уповноваженого ним органу належних працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Згідно п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затриманням розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного для після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення. Відповідно до ст. 27 Закону України "Про оплату праці", пункту 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок), середньомісячна заробітна плата за час затримки обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана виплата, тобто, що передують дню звільнення працівника з роботи. При цьому згідно з п. 5 Порядку, основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з пунктом 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців роботи (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Згідно наданої позивачем довідки, виданої КП «Дорожник», розмір середньоденної заробітної плати позивача становить в сумі 174,03 грн., що підтверджується довідкою про середньоденну заробітну плату [PERSON], виданої КП "Дорожник" (а.с.10). Щодо стягнення середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати, суд задовольняє вимоги повністю виходячи з розрахунку, а саме: середній заробіток за час затримки складає: 218 робочих днів затримки розрахунку (серпень 2015 року - 11 робочих днів, вересень 2015 року - 22 робочих днів, жовтень 2015 року - 21 робочих днів, листопад 2015 року - 21 робочих днів, грудень 2015 року - 23 робочі дні, січень 2016 року - 19 робочих днів, лютий 2016 - 21 робочих днів, березень 2016 року - 22 робочі дні, квітень 2016 року - 21 робочий день, травень 2016 року - 19 робочих днів, червень 2016 року - 18 робочих днів) х 174,03 грн. (середньоденний заробіток) = 37938,54 гривень. Таким чином, середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні становить 37938,54 гривень, в той час як позивачем заявлено 38 460,63 гривень. Тому вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню, в сумі 37938,54 грн. без утримання прибуткового податку та інших обов'язкових платежів. Згідно ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У відповідності до ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Розмір судового збору, який підлягає стягненню з відповідача складає 543,70 грн.

Outcome: partial