Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-06 00:00:00

Заявник, лікар психіатр Марківського РТМО Філоненко О.І. звернулася до Марківського районного суду Луганської області з заявою про надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку щодо [PERSON] посилаючись на те, що [PERSON], [INFO], яка проживає за адресою: [ADDRESS], потребує амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку, так як вона знаходиться на обліку у лікаря - психіатра з 1994 року з діагнозом "Шизофринія" і в даний час є достатні підстави для обґрунтованого припущення про наявність у неї тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона має реальні наміри вчинити дії відносно оточуючих, що являють собою безпосередню небезпеку для них. У разі ненадання їй психіатричної допомоги, завдасть значної шкоди своєму здоров'ю, у зв'язку з погіршенням стану. 17.01.2014 року хвора була оглянута лікарем - психіатром Марківської РТМО, яка прийшла до висновку, що у хворої [PERSON] є тяжкий психічний розлад, внаслідок чого вона потребує надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку, оскільки представляє небезпеку для оточуючих та себе. На підставі викладеного, заявник прохала суд винести рішення про надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку відносно [PERSON] В судовому засіданні представник Марківського РТМО Білецька С.М. заяву підтримала, прохала суд її задовольнити, так як [PERSON] дійсно потребує амбулаторної психічної допомоги у примусовому порядку, доводи викладені у заяві підтримала у повному обсязі. Лікар - психіатр Марківського РТМО Філоненко О. І. заяву про надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку щодо [PERSON] підтримала, прохала суд її задовольнити, та суду пояснила, що [PERSON] знаходиться на обліку у лікаря-психіатра з 1994 року за психічним захворюванням, є інвалідом І групи безстроково по психічному захворюванню. Неодноразово лікувалась в Луганській обласній психіатричній лікарні, остання госпіталізація з 29.07.2013 року по 08.11.2013 року. Хвора потребує постійного підтримуючого лікування, та у прийомі відповідних ліків, оскільки відсутність останнього може привести до погіршення стану хворої. Однак хвора від лікування відмовляється, в амбулаторних умовах ліки приймає не регулярно, що сприяє прогресуванню психічного захворювання в формі шизофренії безпреривної течії з маревними синдромами, регресом складу особи. На підставі викладеного прохає суд надати [PERSON] амбулаторну психіатричну допомогу у примусовому порядку. В судовому засіданні законний представник хворої [PERSON] вказала, що її донька [PERSON] є дійсно психічно хворою, та у зв'язку з загостренням психічної хвороби не може з'явитися в судове засідання. Щодо надання її доньці амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку не заперечує, прохала суд задовольнити заяву. Прокурор у судовому засіданні не заперечував проти задоволення заяви, вважає, що є передбачені законом підстави для надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку. Суд, вислухавши представника заявника, лікаря - психіатра, законного представника хворої, дослідивши письмові докази, заслухавши думку прокурора, вважає заяву такою, що підлягає задоволенню, оскільки [PERSON], [INFO], дійсно потребує надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку. Відповідно до вимог п.9 ч.2 ст.234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку. У відповідності до ч.2 ст.12 Закону України "Про психіатричну допомогу" психіатрична допомога може надаватися без усвідомленої згоди особи або без згоди її законного представника у разі встановлення у неї тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона завдасть значної шкоди своєму здоров'ю у зв'язку з погіршенням психічного стану у разі ненадання їй психіатричної допомоги. Необхідність надання особі амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку, підтверджується висновком лікаря-психіатра та висновком комісії лікарів-психіатрів, які містять обґрунтування про необхідність надання такої допомоги. Частина 4 вищезазначеної статті передбачає, що особа, якій надається амбулаторна психіатрична допомога в примусовому порядку, повинна оглядатись лікарем-психіатром не рідше одного разу на місяць, а комісією лікарів-психіатрів не рідше одного разу на шість місяців для вирішення питання про продовження чи припинення надання їй такої допомоги. У разі необхідності продовження надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку понад 6 місяців лікар-психіатр повинен надіслати до суду за місцем проживання особи заяву про надання особі амбулаторної психіатричної допомоги. В судовому засіданні судом було встановлено, що [PERSON], [INFO], що проживає за адресою: [ADDRESS] страждає тяжким психічним розладом, встановлений діагноз (російською мовою): «Шизофрения, непрерывное течение, выраженный кататоно - параноидный синдром с агрессивными тенденциями, регресс склада личности, анозогностический вариант ВКБ, обострение». З 1994 року знаходиться на диспансерному обліку у лікаря - психіатра, має І групу інвалідності безстроково по психічному захворюванню. Вказані обставини та діагноз захворювання [PERSON] повністю підтверджуються Висновком лікаря - психіатра від 17.01.2014 року (а.с.2), Епікризом №2728 від 08.11.2013 року стосовно [PERSON] (а.с3). Суд вважає надані заявником докази достатніми та переконливими, тому є всі підстави для задоволення заяви.

Outcome: approved