Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-18 00:00:00

ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" звернувся до Білокуракинського районного суду Луганської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що між Публічним акціонерним товариством «Державний експортно-імпортний банк України» та [PERSON] було укладено договір про відкриття та обслуговування карткового рахунку з видачею платіжної карти в рамках зарплатного проекту від 30.07.2013 року № 122010424БН/2013-07. Згідно з умовами кредитного договору було відкрито кредитну лінію з лімітом заборгованості по кредиту у розмірі 15000 грн. з датою погашення 30.12.2013 року. Відповідно до умов кредитного договору відповідач зобов'язався сплачувати щомісяця позивач проценти за користування кредитом в розмірі 28% річних. Проте, відповідач свої зобов'язання належним чином не виконував, у зв'язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 15.12.2016 року становить 13009,24 грн., з яких: 7177,83 грн. заборгованість за основним боргом; 5831,41 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом. У зв'язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 13009,24 грн., а також понесені судові витрати - судовий збір у розмірі 1378,00 грн. та 420 грн. - витрати за розміщення оголошення в газеті. Представник позивача в судове засідання не з'явився, попередньо надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, наполягав на задоволенні позовних вимог та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився. Про місце та час розгляду справи був належним чином повідомлений шляхом розміщення оголошення в газеті "Урядовий кур'єр", причин неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи без його участі до суду не надходило. 19.04.2017 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази кожен окремо та в їх сукупності, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. Позивачем до позовної заяви було додано наступні письмо докази: розрахунок заборгованості відповідача перед позивачем станом на 15.12.2016 року, згідно якого відповідач має борг перед позивачем у сумі 7177,83 основний борг, 5831,41 сума процентів, поточну виписку за контрактом за період з 30.07.2013 по 15.12.2016 року. Відповідно до частини 1 статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до частини 1 статті 64 ЦПК України письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Позивачем при поданні позову не було додано жодного доказу, що б підтверджував укладення договору про відкриття та обслуговування карткового рахунку. На обґрунтування ненадання договору про відкриття та обслуговування карткового рахунку позивачем було зазначено, що договір було укладено між відповідачем та банком в особі філії банку у місті Луганську на території, яка відповідно до чинного законодавства віднесена до території, на якій здійснювалася антитерористична операція. У зв'язку з настанням зазначених подій на Сході країни, філія Банку у м. Луганську припинила свою діяльність, проте, значна частина документів, в тому числі і документи кредитної справи відповідача, залишилась у приміщенні філії банку у м. Луганську, яке знаходиться на території проведення антитерористичної операції, і банк не має доступу до них. Проте, суд вважає, що надані позивачем розрахунок заборгованості та поточна виписка не підтверджують фактичні обставини справи. Відповідно до ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Таким чином, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed