Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-29 00:00:00

І. Стислий виклад позиції сторін. \~ \~ \~ \~Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (далі АТ КБ «Приватбанк») звернулося до суду з позовом в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № б/н від 01.09.2011 року, яка станом на 26.01.2021 року становить 10488,60 грн і складається з 10488,60 грн. заборгованості за простроченим тілом кредиту. Свої вимоги мотивує тим, що відповідач з метою отримання банківських послуг звернувся до АТ КБ «Приватбанк» у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 01.09.2011 року. Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua складає між ним та банком договір. Відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у Довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, яка додається до заяви. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшувався. Відповідач ухиляється від виконання зобов`язань за кредитним договором, що є порушенням прав та інтересів позивача. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 06 травня 2021 року скасовано заочне рішення Конотопського міськрайонного суду від 29 березня 2021 року за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором і призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження на 08 червня 2021 року на 09:00 год. (а.с. 96). 08 червня 2021 розгляд справи відкладено за клопотанням відповідача (а.с.101). 10 червня 2021 року до суду від АТ КБ «Приватбанк» до суду надійшло пояснення на заяву про перегляд заочного рішення в якому банк прохав відмовити в задоволенні заяви про перегляд заочного рішення, мотивуючи тим, що позивачем надана до суду копія анкети-заяви на двох сторінках від 01.09.2011 року, з якої чітко вбачається, що [PERSON] висловив згоду про укладення договору шляхом отримання кредитної картки Універсальна та особистим підписом засвідчив, що Я згоден (на) з тим, що ця заява, разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між мною та Банком Договір про надання банківських послуг. Я ознайомився (лась) і згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які були надані мені для ознайомлення в письмовому вигляді.... Також до матеріалів позовної заяви долучено Довідку про умови кредитування з використанням кредитки Універсальна, 55 днів пільгового періоду, яка підписана особисто відповідачем та з якої чітко вбачається, що Відповідачу встановлено поточну процентну ставку у розмірі 2,5% (30% на рік), вказано розміри комісій та штрафів тощо. Із виписки з карткового рахунку, чітко прослідковується, що відповідачу було встановлено кредитний ліміт та вбачається, що відповідач користувався грошима, отримував кошти через банкомат, здійснював розрахунки через термінали в касах магазинів, а отже й отримав кредитну картку Універсальна, оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки. З розрахунку заборгованості та наданої виписки про рух коштів також вбачається, що позивач частково сплачував заборгованість за договором ( погашення відображені в графі «Сума погашення за наданим кредитом»). Відповідачем розрахунок заборгованості не спростований, контррозрахунок не наданий, судово-економічні експертизи по справі не призначались. Клієнт на сьогоднішній день не звертався до Банку з повідомленням про незгоду з внесеними змінами та не ініціював розірвання договору, більше того активно користувався картою, що говорить про прийняття Клієнтом діючих умов банківського обслуговування, а тому заперечення відповідача являються необґрунтованими. Банком не заявлено вимог про стягнення неустойки, а тому вимоги відповідача є необґрунтованими. Посилання Відповідача на постанову ВСУ по справі № 6-16цс15 банк вважає недоречним, бо в справі яка наразі розглядається позивач надав докази, що відповідача було ознайомлено саме із зазначеними Умовами та правилами надання банківських послуг. Зазначає, що Верховний суд України неодноразово висловлювався відносно строку виконання зобов`язань по кредитам, що надаються у вигляді встановленого кредитного ліміту на кредитні картки, а саме 19.03.2014 року справа № 6-14цс14 та 18.06.2014 року справа №6- 61 цс 14 «Відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Відповідно до Правил користування карткою строк дії картки вказано на лицевій стороні Картки (місяць та рік). Картка діє до останнього календарного дня вказаного місяця. Отже, строк перевипущеної картки до останнього дня 09.2023 року, (довідка про видачу кредитних карт міститься в матеріалах справи). Позивач же звернувся до суду з позовом до Відповідача 10.02.2021 року - до спливу строку позовної давності (а.с. 105-113). 29 червня 2021 року від [PERSON] надійшла відповідь на пояснення АТ КБ «Приватбанк» на заяву про перегляд заочного рішення у якій він зазначив, що 1 вересня 2011 року між ним та AT КБ «Приватбанк» укладено договір про надання банківських послуг шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, за умовами якого він отримав картковий рахунок із встановленим кредитним лімітом, розмір якого, на час підписання ним анкети - заяви не був визначений AT КБ «Приватбанк», про що свідчить відсутність будь яких банківських документів про розмір кредитного ліміту, який би мав його особистий підпис. У анкеті - заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, підписаною від 01.09.2011 р. відсутні будь яка інформація про встановлення кредитного ліміту, порядку повернення кредитних коштів, процентна ставка за користування кредитними ресурсами. Крім того слід наголосити, що у анкеті - заяві не визначена будь яка відповідальність за невиконання зобов`язань. Матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей витяг з Умов та Правил надання банківських послуг позивач розумів та ознайомившись, погодився з ними. Роздруківка із сайту Банку належним доказом бути не може. Не можна вважати складовою частиною кредитного договору довідку про умови кредитування, оскільки вони також не містять чітко визначеної суми встановленого кредитного ліміту. Вимоги позову щодо стягнення з нього на користь AT КБ «ПриватБанк» заборгованості за користування кредитними ресурсами відповідно до пункту 2.1.1.2.12.6 Договору, не можуть бути задоволені у зв`язку з їх безпідставністю через відсутність передбаченого обов`язку по їх сплаті Банку у анкеті-заяві від 01.09.2011р., що погоджено та підписано ним. Витяг з тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна" та витяг з Умов та правил надання банківських послуг в "ПриватБанку", який викладений на банківському сайті: https://privatbank.ua/terms/ не можуть вважатися складовою частиною кредитного договору. Вважає, що укладений між ним та AT КБ «ПриватБанк» кредитний договір від 01.09.2021 р. у вигляді анкети-заяви підписаної ними, не містить строку повернення кредиту (користування ним) (а.с. 116-118). Крім того, 29.06.2021 року [PERSON] надано заяву про застосування строків позовної давності у якій зокрема зазначив, що договір про надання банківських послуг шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг укладений між нимта AT КБ «ПриватБанк» 01 вересня 2011 року, інших договорів з AT КБ «ПриватБанк» мною не укладалося, то строк звернення до суду в межах встановленого 3-х річного терміну минув 1 вересня 2014 року. Позовна заява подана 29 січня 2021 року, тобто поза межами строку позовної давності, встановленого законом. Просить суд відмовити в задоволенні позову з підстав пропущення строку позовної давності (а.с. 120-121) У судове засідання представник позивача не з`явився, надав заяву з проханням розгляд справи проводити у його відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання 30 червня 2020 року о 08:00 год не з`явився, надіслав заяву з проханням розгляд справи провести у його відсутності, в задоволенні позову відмовити з підстав, викладених ним у відзиві на позов (а.с. 119). \~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Судом на підставі частини другої\~статті 247 Цивільного процесуального кодексу України\~(далі\~ЦПК), у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІІІ.\~Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. 01.09.2011 року [PERSON] подав Анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в Приватбанку яку засвідчив власним підписом (а.с. 18). [PERSON] також підписано довідку про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна» (а.с.19) Згідно із довідкою АТ КБ «Приватбанк» відповідачу за кредитним договором б/н було видано кредитні картки: № [NUMBER] з датою відкриття 01.09.2011 року та строком дії 05/15; № [NUMBER] з датою відкриття 09.09.2014 року та строком дії 08/16; № [NUMBER] з датою відкриття 28.06.2015 року та строком дії 06/19; № [NUMBER] з датою відкриття 08.07.2015 року та строком дії 06/19; № [NUMBER] з датою відкриття 22.05.2017 року та строком дії 05/21 та № [NUMBER] з датою відкриття 17.10.2019 року та строком дії 09/23 (а.с.17). Відповідно до довідки АТ КБ «Приватбанк» про зміну умов обслуговування кредитної картки, 01.09.2011 встановлено кредитний ліміт 4200 грн; 01.09.2011 зменшено кредитний ліміт та встановлено 300 грн; 20.06.2017 встановлено кредитний ліміт 17000 грн; 19.10.2017 встановлено кредитний ліміт 22000 грн; 18.01.2019 встановлено кредитний ліміт 17980 грн; 10.03.2019, 11.03.2019 та 12.03.2019 встановлено кредитний ліміт 17380 грн;, 17.04.2019, 18.04.2019 та 19.04.2019 встановлено кредитний ліміт 15030 грн; 21.09.2019 встановлено кредитний ліміт 14990 грн; 29.09.2019 встановлено кредитний ліміт 14270 грн (а.с. 16). З 26 листопада 2020 року [PERSON] перебуває на військовій службі за контрактом (а.с. 88 а). Згідно із розрахунком заборгованості за договором № б/н від 01.09.2011 року, укладеного між сторонами по справі: станом на 26.01.2021 року заборгованість за простроченим тілом кредита становить 10488,60 грн. (а.с. 15). ІV. Норми права. Відповідно до ст.4 ЦПК України та ст.20\~ЦК України кожна особа має право на звернення до суду з метою захисту своїх цивільних прав, свобод чи інтересів у разі їх порушення, невизнання або оспорювання. На підставі ч. 1ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних або юридичних осіб в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов`язана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити відсотки. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, яка в силу ч. 2 ст.\~1054\~ЦК України застосовується до правовідносин у сфері кредитування, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.\~526\~ЦК зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, а в ст.\~530\~ЦК вказується, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно полягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст.\~207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Частиною 1 ст.\~638\~ЦК України визначено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 76\~ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін. Стаття 89\~ЦПК України встановлює, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1); жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.2); суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч.3). V. Оцінка суду. Дослідивши зібрані в справі докази, оцінюючи докази зібрані у справі кожен окремо, їх достатність та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності,\~\~суд дійшов висновку про задоволення заявлених вимог. Як встановлено судом, 01.09.2011 року відповідачем було підписано як Анкету- заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку (а.с. 18), так і Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» (а.с. 19). Вказане спростовує доводи відповідача про те, що договір не укладався. \~ \~ \~ \~Користування [PERSON] кредитними коштами підтверджується випискою по його картковому рахунку (а.с. 53-65). Фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «Приватбанк» не повернуті Суд враховує, що позивач прохав стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором від 01.09.2011 року, яка складається виключно із заборгованості за тілом кредиту. Відповідач прохав застосувати строк позовної даності, перебіг якою пов`язує із встановлення кредитного ліміту у вересні 2011 року. Проте, суд не погоджується з позицією відповідача про пропуск строку позовної давності, враховуючи наступне. Відповідно до статті 256\~ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258\~ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Статтею 253\~ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права (частина 1 статті 261 ЦК України). Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252 255 ЦК України. У пункті 92 постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12-ц (провадження №14-10цс18) зазначено, що якщо кредитний договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок позичальника повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право кредитодавця вважається порушеним з моменту порушення позичальником терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу у межах строку кредитування згідно з частиною п`ятою статті 261\~ЦК України починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) позичальником обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу. Верховний Суд України неодноразово робив висновки про те, що за договором, який визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (стаття 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (стаття 261 ЦК України), а не закінчення строку дії договору (зокрема у постановах: від 19 березня 2014 року у справі № 6-14цс14; від 17 вересня2014 року у справі № 6-95цс14; від 24 вересня 2014 року у справі № 6-103цс14, від 01 жовтня 2014 року у справі № 6-134цс14; від 30 вересня 2015 року у справі № 6-154цс15). Як встановлено судом, банк звернувся до суду з позовом 18 лютого 2021 року, а строк дії останньої кредитної картки, виданої відповідачу, спливає у вересні 2023 року (а.с. 17). Крім того, згідно графи «Сума коштів, внесена клієнтом на погашення заборгованості» (а.с. 15) останній платіж в сумі 1000 грн. було внесено 19.01.2021 року, позовну заяву датовано 29.01.2021 року, яка до суду надійшла 18.02.2021 року. Вказане свідчить про те, що банком не пропущено строк позовної давності за вимогою про стягнення заборгованості за тілом кредиту, а вимог щодо стягнення відсотків, пені та штрафів позивачем взагалі не заявлялося. Таким чином, суд вбачає наявність правових підстав для стягнення в примусовому порядку з боржника заборгованості за простроченим тілом кредиту 10488,60 грн, а тому, позовні вимоги слід задовольнити. Суд також застосовує позицію ЄСПЛ, сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «РуїсТоріха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29). Згідно зі ст. 141 ЦПК України [PERSON] на користь позивача слід стягнути 2270 грн судового збору. На підставі ст. ст. 526, 530, 1046, 1048-1050, 1052, 1054 Цивільного кодексу України, ст.ст. 10, 12,13, 18, 81, 258, 259, 263-265, 352, 354, 355 ЦПК України, -

Outcome: approved