Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-21 00:00:00

В березні 2013 року прокурор Миколаївського району Миколаївської області звернувся в Миколаївський районний суд Миколаївської області з позовом в інтересах держави до: - Миколаївської районної державної адміністрації Миколаївської області; - [PERSON]; - треті особи, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору на боці позивача - - Миколаївська обласна державна адміністрація; - Управління Держземагентства у Миколаївському районі Миколаївської області Головного управління Держземагентства у Миколаївської області про: - визнання протиправним та скасування розпорядження Миколаївської районної державної адміністрації від 18.03.2012 року № 142-р "Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право оренди земельної ділянки в межах території Кривобалківської сільської рад"; - визнання протиправним та скасування розпорядження Миколаївської районної державної адміністрації № 226-р від 18.04.2012 року "Про затвердження Технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право оренди земельної ділянки в межах території Кривобалківської сільської ради"; - визнання недійсним договору оренди землі від 26.04.2012 року між Миколаївською районною державною адміністрацією в особі голови Серебрякова Юрія Володимировича (орендодавця) та громадянкою України [PERSON] (орендарем) про надання в строкове платне користування земельної ділянки рекреаційного призначення в межах Кривобалківської сільської ради Миколаївського району для будівництва комплексу відпочинку працівників , який розташований за адресою [ADDRESS] та скасування його державної реєстрації; - застосування наслідків недійсності правочину - зобов'язання повернути земельну ділянку. Позовні вимоги з посиланням, зокрема, на приписи статей 51, 122 Земельного Кодексу України та статей 202, 203, 216, 227 Цивільного Кодексу України обґрунтовані незаконністю передачі в оренду спірної земельної ділянки [PERSON] та перевищенням Миколаївською райдержадміністрацією своїх повноважень при прийнятті розпорядження та укладення спірного договору оренди земельної ділянки. В судовому засіданні прокурор підтримав свої позовні вимоги, підтвердивши викладені в позові обставини та просив задовольнити позов в повному обсязі. Представник відповідача - Миколаївської районної державної адміністрації Миколаївської області Обуховська Р.В. пояснення по суті позову не надала та просила прийняти рішення на розсуд суду. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] позов не визнав, подав письмові заперечення на позов та посилаючись на безпідставність позовних вимог просив відмовити прокурору в задоволенні позову. Представник третьої особи - Миколаївської обласної державної адміністрації Кулік О.В. просила задовольнити позов, посилаючись на перевищення Миколаївською райдержадміністрацією своїх повноважень при прийнятті розпорядження та укладення спірного договору оренди земельної ділянки. Ухвалою суду від 02.10.2013 року по справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору на боці позивача залучено Управління Держземагенства у Миколаївському районі, який в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив. Заслухавши в судовому засіданні пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази, суд установив такі факти та відповідні правовідносини. 01.06.2007 року між Миколаївською райдержадміністрацією Миколаївської області та ТОВ «Техноторг»( попередній землекористувач спірної земельної ділянки та власник об`єкту незавершеного будівництва комплексу відпочинку) укладено договір оренди земельної ділянки площею 3 га. для будівництва комплексу відпочинку працівників товариства, яка розташована в межах території Кривобалківської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області строком на 49 років. 18.11.2011 року між ТОВ «Техноторг» та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу, за яким ТОВ «Техноторг» продав [PERSON] незавершене будівництво комплексу відпочинку працівників підприємства, розташоване за адресою: [ADDRESS] Предмет договору, який відчужується, розташований на земельній ділянці в межах території Кривобалківської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, загальною площею 3 га. Даний договір нотаріально посвідчений. Розпорядженням Миколаївської райдержадміністрації Миколаївської області від 15.03.2012 року №136-р за клопотанням ТОВ «Техноторг» було припинено його право користування спірною земельною ділянкою та розірвано договір оренди земельної ділянки. (а.с. 95) Розпорядженням Миколаївської райдержадміністрації Миколаївської області від 18.03.2012 року№142-р надано дозвіл [PERSON], на підставі заяви останньої, на виготовлення Технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право оренди земельної ділянки, площею 3 га.забудованих земель (відведених під будівництво) для рекреаційного призначення ( будівництво комплексу відпочинку працівників товариства) без зміни цільового призначення в межах території Кривобалківської сільської ради.(а.с.17). На замовлення [PERSON], ПП «Укрприватзем» виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право оренди земельної ділянки, переданої [PERSON] для рекреаційного призначення (будівництво комплексу відпочинку працівників товариства) в межах території Кривобалківської сільської ради. (а.с.27). Розпорядженням Миколаївської райдержадміністрації Миколаївської області від 18.04.2012 року №226-р затверджено Технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право оренди земельної ділянки, площею 3 га. забудованих земель (відведених під будівництво) для рекреаційного призначення (будівництво комплексу відпочинку працівників товариства) без зміни цільового призначення в межах території Кривобалківської сільської ради та передано в оренду [PERSON] вказану земельну ділянку строком на 49 років для рекреаційного призначення ( будівництво комплексу відпочинку працівників товариства).(а.с.47) 26.04.2012 року між Миколаївською райдержадміністрацією Миколаївської області в особі Серебрякова Ю.В. та [PERSON] укладено договір оренди спірної земельної ділянки, площею 3 га строком на 49 років для будівництва комплексу відпочинку працівників, що розташована за адресою: [ADDRESS], Кривобалківської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області. (а.с. 19). Вказана земельна ділянка була передана [PERSON] відповідно до акта прийняття-передачі від 26.04.2012 року.( а.с.18). Статтею 17 Земельного Кодексу України ( в редакції на момент прийняття оскаржуваного розпорядження) передбачено, що до повноважень місцевих державних адміністрацій у галузі земельних відносин належить, зокрема, розпорядження землями державної власності в межах, визначених Земельним Кодексом України, а також вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону. Відповідно до пункту 2 частини1 статті 21 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» місцева державна адміністрація розпоряджається землями державної власності відповідно до закону. Згідно частини 1 статті 6 вказаного Закону, на виконання Конституції України, законів України, актів Президента України, Кабінету Міністрів України, міністерств та інших центральних органів виконавчої влади, власних та делегованих повноважень, голова місцевої державної адміністрації в межах своїх повноважень видає розпорядження. Статтею 43 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» встановлено, що акти місцевих державних адміністрацій, що суперечать Конституції України, законам України, рішенням Конституційного Суду України, актам Президента України та Кабінету Міністрів України або інтересам територіальних громад чи окремих громадян, можуть бути оскаржені до органу виконавчої влади вищого рівня або до суду. Згідно статті 21 Цивільного Кодексу України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов`язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення прав та охоронюваних законом інтересів підприємства чи організації у зв`язку з прийняттям відповідного акта. Відповідно до частини 1 статті 393 Цивільного Кодексу України правовий акт органу державної влади, або органу місцевого самоврядування який не відповідає закону і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним і скасовується. Відповідно до частини 1 статті 215 Цивільного Кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог , які встановлені, зокрема частиною 1 статті 203 цього Кодексу. Згідно частини 3 статті 215 Цивільного Кодексу України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Згідно з частиною 3 статті 122 Земельного Кодексу України , (в редакції на час виникнення спірних правовідносин), районні державні адміністрації на їх території передають земельні ділянки із земель державної власності у власність або користування у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для: а) сільськогосподарського використання; б) ведення водного господарства, крім випадків, передбачених частиною сьомою цієї статті; в) будівництва об'єктів, пов`язаних з обслуговуванням жителів територіальної громади району( шкіл, закладів культури, лікарень, підприємств торгівлі тощо), з урахуванням вимог частини шостої цієї статті, крім випадків, визначених частиною сьомою цієї статті. Статтею 1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та Указом Президента України від 22.07.2008 року «Про заходи щодо впровадження концепції адміністративної реформи в України» закріплено, що територіальна громада - жителі, об'єднані постійним проживанням у межах села, селища, міста, що є постійними адміністративно-територіальними одиницями, або добровільне об`єднання жителів кількох сіл, що мають єдиний адміністративний центр. Згідно статті 50 Земельного Кодексу України до земель рекреаційного призначення належать землі , які використовуються для організації відпочинку населення, туризму та проведення спортивних заходів. Відповідно статті 51 Земельного Кодексу України до земель рекреаційного призначення належать земельні ділянки зелених зон і зелених насаджень міст та інших населених пунктів, навчально-туристських та екологічних стежок, маркованих трас, земельні ділянки, зайняті територіями будинків відпочинку, пансіонатів, об'єктів фізичної культури і спорту, туристичних баз, кемпінгів, яхт-клубів, стаціонарних і наметових туристично-оздоровчих таборів, будинків рибалок і мисливців, дитячих туристичних станцій, дитячих та спортивних таборів, інших аналогічних об'єктів, а також земельні ділянки, надані для дачного будівництва і спорудження інших об'єктів стаціонарної рекреації. Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, із змісту розпорядження Миколаївської районної державної адміністрації Миколаївської області від 18.03.2012 року № 142-р «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право оренди земельної ділянки в межах території Кривобалківської сільської ради» та розпорядження Миколаївської районної державної адміністрації № 226-р від 18.04.2012 року «Про затвердження Технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право оренди земельної ділянки в межах території Кривобалківської сільської ради», спірні правовідносини виникли відносно земельної ділянки, яка розташована в межах території Кривобалківської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області та була передана в оренду для будівництва об`єктів рекреаційного призначення (комплексу відпочинку). Статтями 15 та 16 Цивільного Кодексу України визначено право на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів. Згідно статті 10 Цивільного Процесуального Кодексу України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Із змісту статті 119 Цивільного Процесуального Кодексу України вбачається, що позовна заява повинна містити, зокрема, зміст позовних вимог, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування. Відповідно до вимог статей 57- 60 Цивільного Процесуального Кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимо або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із вимогами статті 131Цивільного Процесуального Кодексу України сторонни зобов'язані подати свої докази суду до або під час попереднього судового засідання у справі, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться, - до початку розгляду справи по суті. Проте, як вбачається з матеріалів справи, доказів належності спірної земельної ділянки, до земель, право розпорядження якої належало би Миколаївській обласній державній адміністрації позивачем не надано. А посилання позивача в позовній заяві лише на статтю 122 Земельного Кодексу України не є належним та допустимим доказом. Враховуючи, що підставою для укладення оспорюваного договору оренди є прийняті розпорядження Миколаївської районної державної адміністрації від 18.03.2012 року № 142-р «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право оренди земельної ділянки в межах території Кривобалківської сільської ради» та розпорядження Миколаївської районної державної адміністрації № 226-р від 18.04.2012 року «Про затвердження Технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право оренди земельної ділянки в межах території Кривобалківської сільської ради», а право розпорядження цією спірною земельною ділянкою Миколаївською обласною адміністрацією позивачем не доведено, то відсутні підстави вважати що зазначені вище розпорядження Миколаївської районної державної адміністрації Миколаївської області будь яким чином порушують права та охоронювані законом інтереси Миколаївської обласної державної адміністрації. З врахуванням вищезазначеного, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог щодо визнання протиправними та скасування оспорюваних розпоряджень Миколаївської райдержадміністрації, а відтак і щодо визнання недійсним спірного договору оренди землі та скасування його державної реєстрації, застосування наслідків недійсності правочину - зобов'язання повернути земельну ділянку.

Outcome: dismissed