Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-15 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася в суд із заявою, заінтересована особа: Чернівецький міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області про встановлення факту родинних відносин, мотивуючи заяву тим, що [INFO] померла її мати - [PERSON] та після її смерті відкрилась спадщина на майно, у зв`язку з чим вона звернулася до нотаріуса, проте прізвище матері зазначено « [PERSON] ». У зв`язку із розбіжністю у написанні в прізвищі її матері, вона не може оформити спадщину. Встановлення факту родинних відносин, зокрема: що вона, [PERSON] , [INFO] , є рідною дочкою [PERSON] , [INFO] , яка [INFO] померла, їй необхідно для оформлення спадкових прав. Посилаючись на норми законодавства, просить заяву задовольнити. Заявник [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про день та час розгляду справи була повідомлена належним чином, надавши право представляти її інтереси представнику, адвокату Бабіній І.В., яка в судовому засіданні заяву підтримала, посилаючись на обставини зазначені в заяві, заяву підтримала повністю та просила заяву задовольнити. Заінтересована особа: представник Чернівецького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи були повідомлені належним чином, про поважні причини неявки суд не повідомили. Вивчивши матеріали справи, розглянувши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України", суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права… Договірних держав. У справі Bellet v. France, Суд зазначив, що"стаття 6 § 1 Конвенції, містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права". Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Положеннями статей 15, 16 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом належними і допустимими доказами, встановлено, що мати заявника [PERSON] народилася [INFO] , її батьками зазначено: на російській мові « [PERSON] , [PERSON] » (а.с.10), що також підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища (а.с.11). Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу, [INFO] року [PERSON] з громадянином [PERSON] розірвала шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану Ленінського райвиконкому м.Чернівці, актовий запис №151 (а.с.12). Заявник [PERSON] народилася [INFO] в м.Чернівці, її батьками зазначено в свідоцтві про народження (на російській мові): « [PERSON] , [PERSON] » (а.с.8). Із свідоцтва про укладення шлюбу вбачається, що позивач [PERSON] зареєструвала шлюб з громадянином [PERSON] 27.08.1993 року, актовий запис №1342, після реєстрації шлюбу присвоєно прізвища дружині « [PERSON] » (а.с.9). У відповідності до паспорта громадянина України заявник [PERSON] народилася [INFO] в м.Чернівці (а.с.7). [INFO] померла мати заявника [PERSON] - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серія [NUMBER] (а.с.13). Після смерті мати заявника [PERSON] - [PERSON] відкрилась спадщина на її майно, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі, відповідно до якого [PERSON] є спадкодавцем, проведено реєстрацію спадкової справи №64584520 (а.с.14). Згідно копії трудової книжки, прізвище мати заявника [PERSON] - [PERSON] « [PERSON] » (а.с.16-19), а відповідно до посвідчення Серія [NUMBER] прізвище мати заявника [PERSON] - [PERSON] зазначено « [PERSON] » (а.с.15). Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що сім`ю заявника [PERSON] добре знає, вона дружила з її матір`ю [PERSON] , яка померла [INFO] та дійсно заявник є дочкою померлої [PERSON] . Таким чином, судом встановлено, що прізвище ім`я та по батькові матері заявника [PERSON] . зазначено по різному, у Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища зазначено [PERSON] ; у свідоцтві про розірвання шлюбу зазначено [PERSON] ; в свідоцтві про смерть зазначено [PERSON] , проте це одна й таж особа, що також підтвердила свідок[PERSON] в судовому засіданні та заявник [PERSON] , [INFO] , є рідною дочкою [PERSON] , [INFO] , яка [INFO] померла. Згідно ст. 293 ч. 1 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України). Перелік фактів, які підлягають встановленню судом в окремому провадженні викладений в ч. 1 ст. 315 ЦПК України та не є вичерпним (ч. 2 ст. 315 ЦПК України). Зокрема суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами (п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України). Згідно абз. 2 п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України за №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Аналогічно згідно п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану. Можливість встановлення факту родинних відносин між заявником та спадкодавцем та факту належності правовстановлюючих документів в адміністративному чи іншому порядку на час розгляду справи втрачена. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність. Згідно положень ст. 12, 13 ЦПК України, учасники справи, мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обгрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства. Європейський Суд з прав людини у рішенні від 14 жовтня 2010 року (справа «Щокін проти України» зазначив, що відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості і точності порушує вимогу «якості закону». В разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи. На основі всебічно з`ясованих обставин, перевіреними в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved