Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-06 00:00:00

До Мар'їнського районного суду Донецької області звернувся позивач, [PERSON], із позовною заявою до [PERSON] про визнання права на спадщину за законом. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що [INFO] року помер батько позивача [PERSON]. Після смерті батька відкрилась спадщина у вигляді автомобіля ВАЗ 21103, 2000 року випуску, кузов № [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], автомобіль TOYOTA CAMRI, 2012 року випуску, ідентифікаційний номер (VIN) [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], грошовий вклад в АТ Ощадбанк України, у відділенні № 7855/046 у м. Кіровськ Луганської області, номер рахунку [NUMBER]. Після смерті батька позивач звернулась до Курахівської державної нотаріальної контори з метою прийняття спадщини, але отримала відмову у вчиненні нотаріальної дії оскільки спадкова справа була заведена іншим нотаріусом. Позивач в судове засідання не прибулу, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Від позивача надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача. Відповідач надала заяву в якій позов визнала в повному обсязі, просила розглянути справу за її відсутності. У зв'язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи встановив наступні обставини і відповідні їм правовідносини. Як вбачається з копії свідоцтва про народження [NUMBER], виданого 21.05.1974 року відділом РАЦСу Калининського р-ну м. Горлівки Донецької області, [PERSON] народилась [INFO] року, про що зроблено відповідний актовий запис №216, батьком вказано - [PERSON], мати - [PERSON]. Згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 06.08.1994 р. про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану м. Ровеньки Луганській області зроблено актовий запис №291. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу [PERSON]. Судовим розглядом встановлено, що [INFO] року помер батько позивача [PERSON]. Факт смерті [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про смерть [NUMBER], виданого 14.12.2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіровського міського управління юстиції у Луганської області, актовий запис № 467. Згідно з витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 37471899 від 26.05.2014 року, зареєстрована спадкова справа № 56120755, номер у нотаріуса 28/2014 спадкодавець [PERSON]. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 23.08.2017 року, державним нотаріусом Курахівської державної нотаріальної контори, відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, у зв'язку з підтвердженням факту заведення спадкової справи іншим нотаріусом. Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне. Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України,Законами України від 02.09.1993 року № 3425-ХІІ «Про нотаріат», від 23.06.2005 року № 2709-ІV «Про міжнародне приватне право», іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами. Відносини спадкування регулюються за правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. Згідно приписів ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту - спадкоємці за законом. В силу статті 1261 ЦК України [PERSON] як донька спадкодавця є спадкоємцем першої черги за законом. В силу ст. ст.1268,1274 ЦК України спадкоємці за заповітом чи законом мають прийняти спадщину , або не прийняти її, чи відмовитися від прийняття спадщини на користь будь - кого із спадкоємців незалежно від черги. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною п'ятою ст. 1268 ЦК України передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до пунктів 2.1, 2.2, 2.4 розділу 2 глави 10 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Мінюсту України від 22.02.2012 року № 296/5, спадкова справа заводиться нотаріусом за місцем відкриття спадщини на підставі поданої (або такої, що надійшла поштою) першою заяви (повідомлення, телеграми) про прийняття спадщини, про відмову від прийняття спадщини, про відмову від спадщини, заяви про відкликання заяви про прийняття спадщини або про відмову від спадщини, заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину, заяви спадкоємця на одержання частини вкладу спадкодавця у банку (фінансовій установі), заяви про видачу свідоцтва виконавцю заповіту, заяви виконавця заповіту про відмову від здійснення своїх повноважень, заяви другого з подружжя про видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, заяви про вжиття заходів до охорони спадкового майна, претензії кредиторів. При заведенні спадкової справи нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту. У разі підтвердження факту заведення спадкової справи іншим нотаріусом нотаріус відмовляє заявнику у прийнятті заяви (іншого документа) та роз'яснює право її подачі за місцезнаходженням цієї справи, а у разі потреби (неправильно визначено місце відкриття спадщини) витребовує цю справу для подальшого провадження. Тобто, повторне заведення в теперішній час спадкової справи органами нотаріату, які здійснюють свої повноваження на території, яка контролюється органами державної влади України, є неможливим. Як вбачається з копії витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі приватним нотаріусом [PERSON] в м. Кіровськ зареєстрована спадкова справа № 56120755, номер у нотаріуса 28/2014 спадкодавець [PERSON]. При цьому з постанови про відмову у здійснені нотаріальної дії вбачається, що підставою для відмови слугувало підтвердження факту заведення спадкової справи іншим нотаріусом. Відповідно до частини 1 статті 91 Закону України від 02.09.2014 року № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), який визначає тимчасові заходи для забезпечення підтримки осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення, у разі якщо останнім місцем проживання спадкодавця є населений пункт, на території якого органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, затверджений рішенням Кабінету Міністрів України, місцем відкриття спадщини є місце подання першої заяви, що свідчить про волевиявлення щодо спадкового майна, спадкоємців, виконавців заповіту, осіб, заінтересованих в охороні спадкового майна, або вимоги кредиторів. Процедура реєстрації у Спадковому реєстрі заведених на підставі статті 11-1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" і статті 9-1 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" спадкових справ (далі - заведені спадкові справи) визначена в Порядку реєстрації деяких спадкових справ у Спадковому реєстрі затвердженого Кабінетом Міністрів України 15 квітня 2015 року постановою № 210 Згідно п.2, 3, 5, 6 вказаного порядку Реєстраторами Спадкового реєстру щодо заведених спадкових справ є державні нотаріальні контори, приватні нотаріуси, які мають доступ до Спадкового реєстру відповідно до Порядку державної реєстрації заповітів і спадкових договорів у Спадковому реєстрі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 травня 2011 р. № 491(Офіційний вісник України, 2011 р., № 35, ст. 1459) . Порядок внесення до Спадкового реєстру відомостей про заведені спадкові справи визначається Мін'юстом. Внесення до Спадкового реєстру відомостей про заведені спадкові справи здійснюється реєстраторами на підставі заяв, що свідчать про волевиявлення щодо спадкового майна, спадкоємців, виконавців заповіту, осіб, заінтересованих в охороні спадкового майна, або вимоги кредиторів. Реєстратор здійснює реєстрацію заведених спадкових справ у Спадковому реєстрі у день заведення спадкової справи. Главою 86 ЦК України, а також спеціальним законодавством, зокрема, законом України «Про нотаріат», підзаконними нормативними актами, визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій притаманній юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів. Це знайшло також підтвердження у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування», в якій зазначено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. Разом з тим, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. До цього ж, відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24/753/0/4-13- висловлено думку про те, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Як вбачається з постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 23.08.2017 року, підставою для відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину, є підтвердження факту заведення спадкової справи іншим нотаріусом. Згідно ч. 1ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Крім того, суд при прийнятті рішення враховує вимоги ст. 6 Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод «Право на справедливий суд», згідно яких кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що використана позивачем реалізація його права на спадкове майно через такий механізм, як звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та неможливість її оформлення з незалежних від нього підстав, оскільки позивач подав заяву про прийняття спадщини до приватного нотаріуса який виконував повноваження на території АТО до її початку та припинив свою діяльність у зв'язку з проведенням на території м. Кіровськ Луганської області антитерористичної операції, відповідає належному способу захисту порушеного права позивача. Тому, реалізувати своє право на спадкове майно позивач може лише через суд, у відповідності до ст.16 та ст. 392 ЦК України. Відповідач [PERSON] є спадкоємцем першої черги за законом як дружина спадкодавця. [PERSON] відмовилась від прийняття спадщини на користь [PERSON] в порядку ст.ст. 1268 , 1274 ЦК України, шляхом подання заяви до нотаріуса. В ході розгляду справи відповідач позов визнав, про що надав письмову заяву. Згідно приписів ч.ч.1,4 ст. 174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд зазначає, що визнання позову в даній справі не суперечить закону чи порушує чиї-небудь права, свободи або інтереси. Отже, перевіривши відповідно до статті 69 Закону України «Про нотаріат» факт смерті спадкодавця [PERSON], час і місце відкриття спадщини після його смерті, встановивши склад спадкового майна, суд вважає позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про визнання права на спадщину за законом є такими, що підлягають задоволенню. Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При зверненні до суду з даним позовом позивачем було сплачено судовий збір. Проте, оскільки позивач не зазначив про стягнення з відповідача на його користь судового збору, суд не вбачає підстав для його стягнення з відповідача.

Outcome: approved