Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-04 00:00:00

До суду надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1000 грн. та додаткових витрат, у зв'язку з хворобою дитини.в розмірі 1000 грн. У судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, просила задовольнити їх. 22.06.2017р. відповідач залишив зал судових засідань до закінчення розгляду справи. 05.10.2017р. у судовому засіданні відповідач пояснив, що не хоче матеріально допомагати позивачці, оскільки раніше пропонував позивачці допомогу, однак вона відмовилася. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши та надавши належну оцінку зібраним по справі доказам, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 14.11.2003р., розірвали шлюб 26.09.2007р., що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу. Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 05.10.2006 року по справі №2-5501/06 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] у розмірі 300 грн. до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO]. Згідно зі ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.1,2 Закону України "Про охорону дитинства" батьки зобов'язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Частиною 3ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За приписами ч.2 ст. 182 цього кодексу мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно з ч. 1ст. 184 Сімейного кодексу України і роз'яснень, викладених в пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів", якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. За змістом ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно положення ч.1 ст. 192 Сімейного Кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. [PERSON] заявила про збільшення розміру аліментів, посилаючись на зміну свого матеріального стану, надала належні докази того, що донька хворіє, що підтверджується медичним висновком № 6/11 від 14.02.2017, квитанції про оплату ліків, висновок КУ «Дитячої міської поліклініки № 2», отже у суду є підстави для збільшення розміру аліментів. Також суд вважає за необхідне зазначити, що з часу прийняття рішення щодо стягнення аліментів з відповідача (05.10.2006 року) істотно збільшився рівень споживчих цін, змінився розмір прожиткового мінімуму та матеріальний стан позивачки. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження ( ч.3ст.181 СК України). Зокрема, до підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі (що фактично є зміною розміру )ст.184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення. Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст.182-184 СК України, не може обмежуватись разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннямист.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Відповідно до вимог ст.185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). З огляду на вищевикладене, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги (збільшення розміру аліментів) частково та стягнути з відповідача 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, а саме: збільшити розмір аліментів, визначений рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 05.10.2006 року та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] аліменти в розмірі 888,50 грн. Визначаючи розмір аліментів, суд виходить із того, що згідно до вимог ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» прожитковий мінімум з 01 травня по 30 листопада для дитини у віці з 6 до 18 років становить - 1777 грн., який батьки зобов'язані забезпечити дитині, тому розмір аліментів, який підлягає стягненню з відповідача має становити 888,50 грн. щомісяця, тобто половина прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. У даному випадку мова йде про притягнення одного з батьків до участі у додаткових витратах, а не про додаткове стягнення аліментів. Виходячи з цих вимог закону, суд вважає, що витрати, які несе позивачка на лікування хвороби є додатковими витратами. Відповідач зобов'язаний нарівні з позивачкою брати участь у цих витратах. Підстав для звільнення відповідача від цього обов'язку не встановлено. Вимоги про стягнення додаткових витрат суд вважає за можливе задовольнити та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 гривень щомісячно, до її одуження. Відповідно до ч. 3ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 640 грн.

Outcome: partial