Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-30 00:00:00

До Запорізького районного суду Запорізької області надійшов позов [PERSON] до Інституту олійних культур Національної академії аграрних наук України про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди. Позивач просить: - Визнати протиправним та скасувати наказ Інституту олійних культур Національної академії аграрних наук України від 14.12.2018 №03-05/102к в частині звільнення [PERSON] з посади молодшого наукового співробітника сектору імунітету та захисту рослин відділу селекції. - Поновити [PERSON] на посаді молодшого наукового співробітника сектору імунітету та захисту рослин відділу селекції Інституту олійних культур Національної академії аграрних наук України. - Стягнути на користь [PERSON] з Інституту олійних культур Національної академії аграрних наук України середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 3361,86 грн. Стягнути з Інституту олійних культур Національної академії аграрних наук України на користь [PERSON] 10000,00 грн. моральної шкоди. Допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення [PERSON] на посаді та стягнення з відповідача середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] в період часу з 19.04.2016 року по 14.12.2018 року працювала в Інституті олійних культур НААН України на посаді молодшого наукового співробітника сектору імунітету та захисту рослин відділу селекції. 14 грудня 2018 року її було звільнено відповідачем з займаної посади згідно до Наказу № 03-05/102к. Вказаний наказ позивачка вважає протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки при його виданні відповідачем було допущено низку порушень вимог трудового законодавства: фактично організація виробництва і праці не змінювалась; позивач не повідомляла відповідача про те, що вона відмовляється від продовження роботи внаслідок зміни істотних умов праці; роботодавцем не повідомлено які конкретно істотні зміни умов її праці будуть вводитись; з будь-якими розпорядчими документами, що стосуються змін в організації виробництва та праці та/або істотних змін умов праці відповідач її не ознайомлював. 13 лютого 2019 року відповідачем до суду подано відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечив проти позовних вимог та просив суд відмовити в задоволенні позову. Доводи відзиву обґрунтовані наступним. В червні 2018 року Національною академією аграрних наук України було здійснено комплексну перевірку наукової та фінансово-господарської діяльності Інституту олійних культур НААН України за період з 2013 по 2017 роки, за результатами якої було вказано, що структура штатного розкладу інституту потребує подальшого удосконалення та приведення його у відповідність до нормативів законів України та постанов Президії НААН. Завідувачем відділу селекції, [PERSON] 31 серпня 2018 року було подано службову записку з зазначенням того, що під його керуванням знаходяться підрозділи, які мають керівників без наукового ступеня і не містять співробітників, які мають ступінь та надав пропозиції оптимізації структури свого відділу. Вказане питання було розглянуто Вченою Радою інституту та протоколом № 15 від 26 вересня 2018 року було прийнято рішення щодо оптимізації відповідних структурних підрозділів. При цьому, було запропоновано перевести співробітників сектору імунітету та захисту рослин відділу селекції в лабораторію селекції міжлінійних гібридів соняшника зі збереженням наукових тематик. 28 серпня 2018 року відповідачем було створено комісію з питань удосконалення та оптимізації структури і штатного розпису інституту (наказ № 01-03/20/1). На виконання прийнятого Вченою Радою зазначеного вище рішення, відповідачем 04 жовтня 2018 року було видано наказ № 03-05/83к, яким прийняте рішення про розформування сектору імунітету та захисту рослин з 17 грудня 2018 року та переведення [PERSON] молодшого наукового співробітника сектору імунітету та захисту рослин на посаду молодшого наукового співробітника лабораторії селекції міжлінійних гібридів соняшника з 17 грудня 2018 року. З зазначеним наказом було ознайомлено позивача [PERSON] . В цей же день, 08 жовтня 2018 року позивачу [PERSON] було вручене повідомлення про переведення на іншу посаду від 04.10.2018 року, яким, з-поміж іншого, їй роз`яснено наслідки незгоди з переведенням та запропоновано подати до відділу кадрів інституту відповідну заяву щодо прийняття чи неприйняття пропозиції з переведення. 14 грудня 2018 року позивачем [PERSON] було подано заяву, в якій вона просила звільнити її з займаної посади з 14.12.2018 року за п. 6 ст. 36 КЗпП України. Заява зареєстрована в відділі кадрів. На підставі поданої позивачем заяви відповідачем було видано оскаржуваний наказ № 03-05/102к. З позивачкою проведено повний розрахунок та виплачено їй вихідну допомогу в розмірі одного місячного заробітку. При цьому відповідач зазначає, що позивачка [PERSON] в день звільнення відмовилась від отримання трудової книжки, яка була видана їй 19.12.2018 року. Крім того, Головним управлінням Держпраці у Запорізькій області було проведено інспекційне відвідування Інституту олійних культур НААН України, за результатами якого складено Акт № ЗП78/650/АВ від 14.01.2019 року, відповідно до якого встановлено відсутність порушень з боку відповідача при звільненні [PERSON] . Таким чином, відповідачем, у повній відповідності до вимог законодавства, було здійснено зміну істотних умов праці [PERSON] в зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці. Крім того, твердження позивача, які викладені в позовній заяві, щодо здійснення на неї тиску з боку директора інституту, не підтверджуються жодними доказами та є надуманими. Також позивачем не надано жодних доказів на підтвердження факту завдання їй моральної шкоди відповідачем. На підставі викладеного, представник відповідача просила суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи позивач [PERSON] особисто в судові засідання не з`являлась. У судове засідання з`явився представник позивача - адвокат Литвинець Ю.В., який позов підтримав, надав пояснення, аналогічні тим, що викладені у позові. У судове засідання з`явились представники відповідача Інституту олійних культур Національної академії аграрних наук України - адвокат Василенко Л.О., яка заперечувала проти задоволення позову з підстав, викладених у відзиві на позов. Допитані в судовому засіданні свідки повідомили про обставини щодо написання заяви [PERSON] та про процес оптимізації в інституті. Свідок [PERSON] пояснила, що працювала діловодом з обов`язками секретаря. 14.12.2018 року всі працівники сектору, де працювала [PERSON] подали заяви в 2 примірниках про звільнення. Шугурова, як завідувач сектору також подала таку заяву. Всі працівники наполягали саме на такій формі своєї заяви. [PERSON] вирішила саме звільнитися. В інституті проведена робота комісії за результатами якої було складено акт з зауваженнями про велику кількість наукових працівників. В вересні 2018 року [PERSON] подав службову записку про оптимізацію роботи інституту. Сектор в якому працювала [PERSON] , повинен був ввійти до лабораторії. Це питання вирішувалося на засіданні Вченої Ради та відноситься до її компетенції. В жовтні 2018 року було видано наказ про оптимізацію, з яким всі було ознайомлені за 2 місяці. Жоден працівник сектору до директора з пропозиціями, або з невдоволенням не звертався. Заяви, що подані 14.12.2018 року були ідентичними. 14.12.2018 року [PERSON] звернулась до директора з повідомленням про заяви про звільнення. Працівники, що написали заяви вимагали отримати гроші, а не бажали отримати трудові книжки. Було одразу складено комісію. Працівники не бажали йти на спілкування. Свідок повідомила, що вона особисто пропонувала [PERSON] отримати трудову книжку, але вона відмовилась. Ніяких неприязних стосунків між [PERSON] та директором не було. Свідок [PERSON] , що працювала провідним інспектором відділу кадрів пояснила, що в грудні 2018 року [PERSON] була звільнена за її заявою за п.6 ст.36 КЗпП України оскільки не погодилась з переведенням. В інституті є відділ селекції, в якому є лабораторії, в яких є сектори. [PERSON] була молодшим науковим співробітником сектору. Сектор було розформовано. Передбачалось переведення молодших наукових співробітників до іншої структури, скорочення не передбачалося. З наказом [PERSON] була ознайомлена. Її було попереджено про переведення в рамках оптимізації або про звільнення у разі відмови. [PERSON] заяв про те, що вона погоджується на переведення не надавала. Навпроти, 14.12.2018 року від [PERSON] надійшла заява в якій вона просила звільнити її. Свідок особисто викликала позивачку до себе, підготувала всі документи. [PERSON] від отримання трудової книжки відмовилась. Було складено комісію. [PERSON] знову відмовилась отримати трудову книжку. Оскільки це була п`ятниця, на понеділок [PERSON] запросили до інституту. 19.12.2018 року [PERSON] фактично було вручено трудову книжку, після отримання заробітної плати. На [PERSON] ніхто не тиснув, рішення вона приймала сама. По результатам такого звільненні Держпраця проводила перевірку на підприємстві та жодних порушень трудового законодавства не виявила. Також були допитані свідок [PERSON] та [PERSON] , які повідомили, що в зв`язку з оптимізацією повинні були об`єднати деякі підрозділи інституту. 04.10.2018 року видано наказ про оптимізацію. 14.12.2018 року працівники сектору розраховували на те, що їм запропонують інші вакансії. Але цього не відбулося. [PERSON] , як завідувач структурного підрозділу зверталась за роз`ясненнями до [PERSON] та [PERSON] , але не отримала таких роз`яснень. Рішення про оптимізацію прийняв директор інституту. В жовтні 2018 року працівникам пропонувалося звільнитися за різними причинами. Повідомлення про перевід працівникам не вручалося. [PERSON] вважає, що була звільнена за скороченням штатів інституту. 04.10.2018 року близько 16-00 години до них в сектор зайшла [PERSON] разом з завідуючою сектором та сказала підписати наказ. [PERSON] не змогла ознайомитися з текстом та змістом наказу, копію наказу їй не надали. З усних повідомлень їй відомо, що мова йшла про оптимізацію інституту, ліквідацію сектору. Працівникам необхідно було перейти до іншого підрозділу. Оскільки вона особисто є спеціалістом вузького профілю вона з іншими працівниками 14.12.2018 року написала заяву. 14.12.2018 року о 16-00 годині їм запропонували забрати трудові книжки. [PERSON] звільнятися не збиралась. Заяву про звільнення написала. Вважає, що на [PERSON] здійснювався тиск з боку директора, оскільки влітку директор звинувачував [PERSON] з незаконному збагаченні. Вислухавши представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи та допитавши свідків, суд приходить до наступних висновків. Позивачем [PERSON] до матеріалів справи додано копію її трудової книжки [NUMBER], з якої вбачається, що з 04.07.2002 року вона працювала на різних посадах в інституті відповідача. З 19.04.2016 року [PERSON] переміщена на посаду молодшого наукового співробітника до сектору імунітету та захисту рослин відділу селекції. 19.12.2017 року в трудовій книжці зроблено запис, що [PERSON] відповідає займаній посаді за результатами атестації, атестована строком на три роки. Згідно з постановою Президії НААН України від 18 червня 2014 року «Про Кваліфікаційні вимоги до посад керівних, наукових працівників та фахівців наукових підрозділів наукових установ НААН та Кваліфікаційні характеристики посад керівних та наукових працівників наукових установ НААН», копія якої долучена представником відповідача до справи, однією з кваліфікаційних вимог до молодшого наукового співробітника сектору, що входить до складу структурних підрозділів інституту, є наявність у нього наукового ступеня кандидата наук та наявність наукових праць. Представником відповідача до матеріалів справи додано також копію службової записки завідуючого відділом селекції (до якого входить сектор імунітету та захисту рослин, молодшим науковим співробітником якого була позивач [PERSON] ) від 31 серпня 2018 року, відповідно до якої пропонується «упразднити» сектор імунітету та захисту рослин, а його співробітників за науковими тематиками перевести до лабораторії селекції міжлінійних гібридів соняшника. Серед підстав для цього завідуючий відділом селекції зазначає недостатність коштів для забезпечення витрат на даний підрозділ та відсутність у керівника вказаного підрозділу наукового ступеня. Відповідно до витягу з протоколу № 15 засідання вченої ради Інституту олійних культур від 26 вересня 2018 року, Вченою Радою на підставі наведеної вище службової записки було запропоновано перевести співробітників сектору імунітету та захисту рослин до лабораторії селекції міжлінійних гібридів соняшника. На підставі наведених вище документів директором Інституту олійних культур НААН України 04 жовтня 2018 року було видано наказ № 03-05/83к «Про оптимізацію штатної структури Інституту олійних культур Національної академії олійних культур України», копія якого долучена до матеріалів справи. В пункті першому зазначеного наказу прийняте рішення про розформування сектору імунітету та захисту рослин з 17 грудня 2018 року, а пунктом другим визначено перевести [PERSON] , молодшого наукового співробітника сектору імунітету та захисту рослин, за її згодою, на посаду молодшого наукового співробітника лабораторії селекції міжлінійних гібридів соняшника з 17 грудня 2018 року. Як вбачається з матеріалів справи, передумовою звільнення з займаної посади позивача [PERSON] була перевірка, проведена НААН України в інституті відповідача, копія витягу з акту якої надана відповідачем суду разом з відзивом на позовну заяву. В п. 1 зазначеного акту вказано на потребу в подальшому удосконаленні структури штатного розпису і приведення його у відповідність до нормативів Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність». Представником відповідача до матеріалів справи додано також копію службової записки завідуючого відділом селекції (до якого входить сектор імунітету та захисту рослин, співробітником якого була позивач [PERSON] ) від 31 серпня 2018 року, відповідно до якої пропонується «упразднити» сектор імунітету та захисту рослин, а його співробітників за науковими тематиками перевести до лабораторії селекції міжлінійних гібридів соняшника. Серед підстав для цього завідуючий відділом селекції зазначає недостатність коштів для забезпечення витрат на даний підрозділ та відсутність у керівника вказаного підрозділу наукового ступеня (а.с. 76-77). Відповідно до витягу з протоколу № 15 засідання вченої ради Інституту олійних культур від 26 вересня 2018 року, вченою радою на підставі наведеної вище службової записки було запропоновано перевести співробітників сектору імунітету та захисту рослин до лабораторії селекції міжлінійних гібридів соняшника (а.с. 78). На підставі наведених вище документів директором Інституту олійних культур НААН України 04 жовтня 2018 року було видано наказ № 03-05/83к «Про оптимізацію штатної структури Інституту олійних культур Національної академії олійних культур України», копія якого долучена до матеріалів справи (а.с. 80-81). В пункті першому зазначеного наказу прийняте рішення про розформування сектору імунітету та захисту рослин з 17 грудня 2018 року, а пунктом другим визначено перевести [PERSON] , молодшого наукового співробітника, за її згодою, на посаду молодшого наукового співробітника лабораторії селекції міжлінійних гібридів соняшника з 17 грудня 2018 року. На виконання вказаного наказу відповідачем позивачу надано повідомлення від 04 жовтня 2018 року «Про переведення на іншу посаду», з яким [PERSON] ознайомилась 08.10.2018 року. Аналізуючи вказані вище документи, надані відповідачем, суд констатує, що в інституті відповідача відбулись зміни в організації виробництва і праці, які полягали у виключенні зі структури штатного розпису сектору імунітету та захисту рослин, а працівники переводилися до іншого, більш крупного підрозділу. Слід зазначити, що трудове законодавство України не містить такого терміну, як «оптимізація». 08.10.2018 року позивачу [PERSON] було вручене повідомлення про переведення на іншу посаду, та роз`яснено наслідки незгоди з переведенням та запропоновано подати до відділу кадрів інституту відповідну заяву щодо прийняття чи неприйняття пропозиції з переведення. 14.12.2018 року позивачем [PERSON] подано заяву, в якій вона просила звільнити її з займаної посади з 14.12.2018 року за п. 6 ст. 36 КЗпП України та провести всі розрахунки згідно положень ст. 116 КЗпП. 14.12.2018 р. [PERSON] звільнена з займаної посади, у зв`язку з відмовою від продовження роботи внаслідок зміни істотних умов праці на підставі п. 6 ст. 36 КЗпП України. Відповідно до копії наказу № 03-05/102к від 14.12.2018 року, [PERSON] , молодшого наукового співробітника сектору імунітету та захисту рослин відділу селекції звільнено з займаної посади з 14.12.2018 р. у зв`язку з відмовою від продовження роботи внаслідок зміни істотних умов праці за п. 6 ст. 36 КЗпП України на підставі її заяви. Відповідачем до матеріалів справи додано копію зазначеної вище заяви [PERSON] від 14.12.2018 року, в якій вона просила директора інституту звільнити її з займаної посади молодшого наукового співробітника сектору імунітету та захисту рослин з 14.12.2018 року за п. 6 ст. 36 КЗпП України в зв`язку з тим, що їй не було надано право вибору вільних вакансій. Оцінюючи зазначені вище заяву [PERSON] та виданий на її підставі оскаржуваний наказ про її звільнення, суд враховує наступне. Наявність змін в організації виробництва підтверджуються наказом від 04.10.2018 р. №03-05/83к «Про оптимізацію штатної структури Інституту олійних культур Національної академії аграрних наук України», згідно з яким прийнято рішення розформувати сектор імунітету та захисту рослин з 17 грудня 2018р. та перевести [PERSON] , молодшого наукового співробітника сектору імунітету та захисту рослин, за її згодою, на посаду молодшого наукового співробітника лабораторії селекції міжлінійних гібридів соняшника з 17.12.2018 року. Позивачкою наразі не подавався позов до Відповідача про визнання протиправним та скасування наказу від 04.10.2018 р. №03-05/83к «Про оптимізацію штатної структури Інституту олійних культур Національної академії аграрних наук України». В своєму позові про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, позивачка фактично оскаржує прийняті колегіальним органом - Вченою Радою інституту рішення та рішення про оптимізацію роботи інституту шляхом оптимізації штатної структури. [PERSON] в позові, вказуючи про незаконність її звільнення Відповідачем, зазначає, що «фактично організація виробництва і праці не змінювались; позивачка не повідомляла відповідача про те, що відмовляється від продовження роботи внаслідок змін істотних умов праці; про конкретні зміни власником (уповноваженим ним органом) істотних умов праці відповідач позивачку не повідомляв. Крім того, з будь-якими розпорядчими документами, що стосуються змін в організації виробництва і праці та/або зміни істотних умов праці, та які б були видані в порядку, визначеному законодавством України, з дотриманням Статуту відповідача, погоджені ним з профспілкою (ч. 6 ст. 21 Закону України «Про професійні спілки та гарантії їх діяльності») - позивачку не ознайомлювали». Згідно з пунктом 6 частини першої статті 36 КЗпП України підставою для припинення трудового договору є відмова працівника від переведення на роботу в іншу місцевість разом з підприємством, установою, організацією, а також відмова від продовження роботи у зв`язку із зміною істотних умов праці. Відповідно до частин третьої та четвертої статті 32 КЗпП України у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці. Якщо колишні істотні умови праці не може бути збережено, а працівник не згоден на продовження роботи в нових умовах, то трудовий договір припиняється за пунктом 6 статті 36 цього Кодексу. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами трудових спорів" припинення трудового договору за п.6 ст.36 КЗпП при відмові працівника від продовження роботи зі зміненими істотними умовами праці може бути визнане обґрунтованим, якщо зміна істотних умов праці при провадженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою викликана змінами в організації виробництва і праці (раціоналізацією робочих місць, введенням нових форм організації праці, у тому числі перехід на бригадну форму організації праці, і, навпаки, впровадженням передових методів, технологій тощо). Важливо зазначити, що вказаний перелік змін в організації виробництва не є вичерпним. Пунктом 31 Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами трудових спорів", передбачено, що згідно з ч. 3 ст. 32 КЗпП в межах спеціальності, кваліфікації і посади, обумовленої трудовим договором, зміна істотних умов праці: систем і розмірів оплати, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміни розрядів і найменування посад та інших - допускається за умови, що це викликано змінами в організації виробництва і праці та що про ці зміни працівник був повідомлений не пізніше ніж за 2 місяці. Відповідачем надано копію наказу від 08.10.2018 р. №03-05/83к «Про оптимізацію штатної структури Інституту олійних культур Національної академії аграрних наук України», з яким Позивачка була ознайомлена, про що нею 04 жовтня 2018 року поставлено підпис про ознайомлення з наказом. З урахуванням викладеного вбачається, що зміна істотних умов праці, про яку позивачка була повідомлена за два місяці та від продовження роботи в яких вона відмовилася, відбулася за безспірної її наявності. Позивачкою за доводами позовної заяви не доведено того, що вона належним чином не була попереджена про зміну істотних умов праці. Згідно частини третьої статті 64 Господарського кодексу України підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис. Таким чином, запровадження змін в організації виробництва і умов праці є винятковим правом роботодавця, який може самостійно визначати найбільш вигідні умови здійснення його господарської діяльності. При цьому, працівник має право погодитись або відмовитися від запропонованих змін в організації виробництва та змін істотних умов його праці. Крім того, 14 грудня 2019 року Позивачка надала на ім`я директора ІОК НААН заяву, в якій зазначено, що: «Керівництвом ІОК НААН 04.10.2018 року був виданий наказ про оптимізацію штатної структури «сектор імунітету та захисту рослин» (наказ №03-05/83 к від 04.10.2018 р.). У зв`язку з тим, що мені не надали права вибору вільних вакансій, прошу звільнити мене із займаної посади молодшого наукового співробітника сектору імунітету та захисту рослин 14.12.2018 р. за ст.36 п. 6 КЗпП України з урахуванням всіх вимог ст. 47 КЗпП, відповідно до Інструкції п. 58. Також прошу провести всі розрахунки згідно положень ст.116 КЗпП України, а саме: - виплатити грошову компенсацію за дні невикористаної щорічної відпустки; - виплатити заробітну плату за відпрацьований час; виплатити вихідну допомогу у розмірі не менш, ніж середньомісячний заробіток згідно ст. 44 КЗпП України…» За змістом статті 43 Конституції України та статті 2 КЗпП України, право громадянина на працю є правом на таку працю, яку він вільно вибирає, чи на таку працю, на яку він вільно погоджується, а використання примусової праці забороняється. Відповідно до ст. 44 КЗпП України при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 6 статті 36 цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку. Суд вважає, що позивачем була подана саме заява про звільнення, в заяві [PERSON] послалась на наказ від 04.10.2018 р. №03-05/83к, чітко вказавши його номер та дату, а також зазначила, перелік виплат, які їй підлягають та які відповідно до ст. 116 КЗпП України здійснюються саме при звільненні працівника, що є підтвердженням того, що Позивачка, написавши вказану заяву, мала на меті саме припинити свої трудові відносини з відповідачем. Саме тому, суд не приймає зауваження представника позивачки, що нею не було подано заяву про звільнення. За змістом та формою подана [PERSON] заява є заявою про розірвання трудових відносин з роботодавцем. Крім того, статтями 12 і 81 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, і що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про неприязне чи упереджене ставлення до неї роботодавця. Будь-яких доказів, в тому числі наявність у позивачки в момент написання заяви чи її подачі, нервового потрясіння чи зриву, позивачкою, всупереч вимогам ч.1 ст.81 ЦПК України, не подано. Звільнення позивачки відбулося з дотриманням норм трудового законодавства, оскільки вона відмовилася від продовження роботи у зв`язку із зміною істотних умов праці, у зв`язку з чим відсутні правові підстави для задоволення поданого нею позову. Статтею 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Таким чином, наказ №03-05/102к від 14.12.2018 року є законним, а позовні вимоги Позивачки такими, що не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed