Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення його батьківських прав по відношенню до неповнолітніх дітей: сина- [PERSON], [INFO], доньки- [PERSON], [INFO] . Посилається на те, що в період із 11.07.1992 року по 29.10.2004 рік перебувала в зареєстрованому шлюбі із [PERSON] Від спільного проживання у них народилося четверо дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Протягом їх спільного проживання відповідач не вживав належних і необхідних заходів, спрямованих на виховання та утримання свої неповлітніх дітей. Неодноразово, перебувавючи в стані алкогольного сп"яніння влаштовував скандали, застосовував до неї та дітей психічне та фізичне насильство. Позивач посилається на те, що неодноразово зверталась до правоохоронних органів із заявами, однак висновків [PERSON] не зробив, наслідком чого стало, те що останній в 2005 році був засуджений за вчинення умисних тяжких злочинів, передбачених ч.4 ст. 152, ч.2 ст. 156 КК України, щодо своєї неповнолітньої доньки [PERSON] Починаючи із 04.10.2004 року відповідач участі у вихованні дітей не брав, їх життям не цікавився, матеріально не підтримував, оскільки перебував у місцях позбавлення волі. В зв'язку із тим, що відповідач повністю самоусунувся від виховання та утримання дітей просить позбавити його батьківських прав відносно неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю та просив задовольнити. Суду пояснив, що сторони перебували в зареєстрованоум шлюбі із 1992 року по 2004 рік . Від спільного проживання мають четверо дітей, двоє із котрих на даний час повнолітні. За час спільного проживання відповідач неодноразово притягався до кримінальної відповідальності. Починаючи із 2004 року по 2015 рік з дітьми відповідач не спілкувався, матеріально не утримував. Рішення суду про стягненя аліментів не виконував. На даний час відповідач звільнився з місць позбавлення волі, а тому може негативно впливати на неповнолітніх дітей. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином - судовими повістками, про що свідчить повідомлення про вручення поштових відправлень, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про розгляд справи у його відсутності від нього також не надходило, а тому справу, зі згоди представника позивача [PERSON] розглянуто в порядку заочного розгляду на підставі наявних у ній доказів, що відповідає положенням ст.ст. 224, 225 ЦПК України. Представник третьої особи без самостійних вимог органу опіки та піклування в особі служби у справах дітей Заставнівської РДА [PERSON] підтримав висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, представника третьої особи, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 18 Конвенції «Про права дитини» від 20.11.1989 року, яка ратифікована в Україні постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991 року батьки несуть основну відповідальність за виховання дітей. Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Права та обов'язки матері і батька дитини, відповідно до ст.121 Сімейного кодексу України, ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державним органом реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ст. 59 Закону України «Про освіту» від 23.03.1996 року та ст. 155 СК України батьки мають право і зобов'язані виховувати своїх дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, готувати їх до праці. Згідно ст. 157 СК У країни, той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею, підтримувати стосунки, виявляти турботу щодо них. Так, судом встановлено, що позивач [PERSON] та [PERSON] з 11.07.1992 року по 29.10.2004 року перебували в зареєстрованому шлюбі, що вбачається з копії рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 03.09.2004 року (а.с.80) та копії свідоцтва про розірвання шлюбу [NUMBER] від 29.10.2004 року (а.с. 6). В шлюбі у сторін народилось четверо дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], котрі на даний час вже повнолітні та [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Згідно копій свідоцтв про народження батьком дітей є відповідач [PERSON] (а.с.7-8). З довідки про склад сім'ї № 1177 від 06.07.2015 року (а.с. 24), акту обстеження матеріально-побутових умов проживання сім'ї [PERSON] № 77 від 06.07.2015 року (а.с. 20), характеристики (а.с.19) видно, що неповнолітні [PERSON] та [PERSON] проживають з позивачем [PERSON], котра є їх матір'ю та повністю знаходяться на її утриманні. Встановлено, що неповнолітні [PERSON] та [PERSON] навчаються в Борівецькому загальноосвітньому навчальному закладі 1-3 ступеня Кіцманського району Чернівецької області. Їх батько - [PERSON] за період навчання дітей жодного разу до школи не з"являвся, їх життям не цікавиться. Встановлено, що [PERSON] неодноразово притягався до кримінальної відповідальності про вчинення умисних тяжких злочинів, зокрема згідно вироку Заставнівського районного суду від 05.12.2005 року [PERSON] визнано винним за ч.4 ст. 152, ч.2 ст. 156 КК України і призначено йому покарання, на підставі ст. 70 КК України у вигляді 11 років 6 місяців позбавлення волі. Даний злочин ним вчинено відносно його неповнолітньої доньки [PERSON] Відповідач [PERSON] про фізичний і духовний розвиток дітей [PERSON] та [PERSON] не піклується, про їх нормальне самоусвідомлення не дбає, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, так як це встановлено статтями 12, 14, 17 Закону України «Про охорону дитинства». Вказане знайшло підтвердження в судовому засіданні з показань неповнолітніх [PERSON] та [PERSON]., котрі являються дітьми позивача та відповідача. З довідки - розрахунку про розмір заборгованості по сплаті аліментів, виданої відділом ДВС Заставнівського РУЮ видно, що відповідач [PERSON] станом на 01.09.2016 року допустив заборгованість по сплаті аліментів на утримання дітей в розмірі 12350 гривень (а.с.83). Відповідно до ч.2,3 ст.171 СК України, дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні спору батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, в тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління майном. Вислуханий в судовому засіданні неповноліній [PERSON] суду пояснив, що [PERSON] являється його батьком. До трьох років разом із матір"ю проживали в с. Веренчанка Заставнівського району. На даний час він разом із матір"ю та іншими сестрами та братом проживає в с. Борівці Кіцманського району в будинку діда. З тих пір, як переїхав в с.Борівці Кіцманського району, тато не приїзджав, не спілкувався, не виховував, не цікавився їх життям, матеріально не допомагав. Із батьком особисто не знайомий, спілкуватись із ним не бажає. Неповнолітня [PERSON] суду пояснила, що знає про те, що її батька звуть [PERSON] Особисто із ним не знайома і не знає, як він виглядає. Батько із ними ніколи не проживав, не спілкувався, не дзвонив, не допомагав грошима. Бажає щоб батька позбавили батьківських прав по відношенню до неї. Частина 1 статті 164 СК України регламентує підстави позбавлення батьківських прав, зокрема згідно п.2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Пленум Верховного суду України, Постановою №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», наголошує, що: «Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей». В п. 16 цієї постанови сказано, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. З дослідженого в судовому засіданні висновку органу опіки та піклування Заставнівської РДА від 10.07.2015 року № 01-39/21-1718 вбачається за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно дітей: [PERSON] та [PERSON] Вказане вище дає суду підстави вважати, що відповідач [PERSON] життям своїх дітей - [PERSON] та [PERSON] не цікавиться, батьківського піклування щодо них не виявляє та повністю самоусунувся від виконання батьківських обов'язків по вихованню дітей. З урахуванням цього, суд вважає, що відповідача необхідно позбавити батьківських прав по відношенню до сина- [PERSON]. [INFO] та доньки- [PERSON]., [INFO], виходячи з інтересів дітей. Відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов'язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Відповідно до ч. 3 ст. 61 обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. З рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 03.08.2004 року видно, що з [PERSON] на користь позивача [PERSON] стягуються аліменти на дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] в розмірі по 25 гривень щомісячно на кожну дитину до їх повноліття, починаючи із 27.07.2004 року (а.с. 80). Враховуючи вказане, з урахуванням зазначеного вище, суд при вирішенні питання про позбавлення відповідача батьківських прав по відношенню до дітей [PERSON] та [PERSON] питання про стягнення з відповідача аліментів не вирішує. На підставі викладеного та

Outcome: approved