Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-26 00:00:00

Виноградівська РДА Закарпатської області як орган опіки та піклування звернулась в суд з вказаним позовом до [PERSON] про позбавлення її батьківських прав відносно своєї малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Вимоги своєї заяви мотивують тим, що з 27.02.2020 року у них на обліку, як дитина яка залишилася без батьківського піклування перебуває малолітня [PERSON] , матір`ю якої, є відповідач по даній справі. Як зазначили в своєму позові, що підставою взяття малолітньої дитини на облік «як дитини яка залишилася без батьківського піклування» слугувало виявлення її сторонньою особою, у с.Драгово Хустського району Закарпатської області, тобто в іншому населеному пункті від її місця проживання, у відсутній батьків та вподальшому влаштування до притулку для дітей служби у справах дітей Закарпатської ОДА. З проведеної працівниками Хустської служби у справах дітей бесіди з малолітньою [PERSON] стало відомо, що вона до своєї втечі проживала з братом та сестрою в сім`ї [PERSON] в с.Хижа Виноградівського району, який являвся співмешканцем її матері, відноситься до неї погано, примушував жебракувати, а мати [PERSON] перебувала за межами України. Повертатися до нього вона не хотіла. Через дані обставини працівники служби у справах дітей з метою вирішення подальшої долі малолітньої вдалися до дій спрямованих на встановлення місця знаходження її матері та близьких родичів. В ході проведеної роботи працівниками служби було встановлено місце реєстрації проживання відповідача по справі, а саме с.Баландине Кам`янського району Черкаської області, та близького родича малолітньої, а саме її бабусі по материнській лінії [PERSON] , яка проживає в м.Карлівка Полтавської області, та яка як зазначили, мала намір встановити опіку над своєю малолітньою онукою [PERSON] . Оскільки за час перебування в притулку, мати малолітньої дитини [PERSON] , жодного разу до неї не приходила, життям та здоров`ям не цікавилась, вважали, що вона має бути позбавлена батьківських прав з підстав, встановлених законом, та що вирішення даного питання дасть можливість забезпечити право дитини на виховання в сім`ї. 13 липня 2020 року ухвалою судді Кам`янського районного суду Черкаської області дана позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі. Встановлено термін Кам`янській РДА в Черкаській області та Карлівській РДА в Полтавській області на подачу до суду висновків щодо доцільності порушення питання про позбавлення батьківських прав відповідача по справі. 11 серпня 2020 року ухвалою Кам`янського районного суду Черкаської області, через не подання до суду зобов`язаними сторонами висновків щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідача по справі, було повторно зобов`язано даних сторін надати висновки. 03 вересня 2020 року ухвалою Кам`янського районного суду Черкаської області було закрите підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача, в судове засідання не з`явився, попередньо надіслав до суду заяву, в якій просив провести судове засідання без представника сторони позивача та задоволити вимоги позовної заяви в повному обсязі. Відповідач в судових засіданнях позовні вимоги не визнала, категорично заперечувала проти їх задоволення та пояснила, що через тяжкий фінансовий стан вона була вимушена перебувати на заробітках поза межами України, а своїх дітей [PERSON] , 2012 р.н., [PERSON] , 2015 р.н. та [PERSON] , 2008 р.н. на час перебування за кордоном, зі згоди свого бувшого чоловіка [PERSON] вирішила залишити проживати з ним в с.Хижа Виноградівського району Закарпатської області за місцем його проживання, оскільки доходу її матері(пенсії), яка проживає в м.Карлівка Полтавської області не вистачило б утримувати трьох малолітніх дітей. Після приїзду в Україну дізналася про жахливе поводження [PERSON] з її дітьми, а саме, що він примушував їх жебракувати, та що після втечі від нього її старша донька знаходиться у притулку для дітей служби у справах дітей Закарпатської ОДА, та щодо неї порушено питання про позбавлення її батьківських прав відносно її старшої доньки. Оскільки вона любить своїх дітей і більше не має наміру ніколи їх залишати, двох своїх доньок забрала із [PERSON] та проживає з ними в м.Карлівка Полтавської області, турбується про їхнє здоров`я та розвиток, створює належні умови для проживання. Сина [PERSON] , на даний час залишається проживати з батьком, оскільки останній відмовився дати свою згоду на проживання з матір`ю, нею ініційоване звернення до суду щодо визначення місця проживання дитини. Представники інших сторін по справі в судове засідання не з`явились, попередньо надіслали до суду заяви, в яких просили розгляд справи провести без їхньої участі. Заслухавши присутніх учасників судового засідання, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Відповідно до ст. ст. 150-180 СК України, батьки зобов`язані виховувати і утримувати дитину до досягнення повноліття, піклуватися про стан здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної, загальної та середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Як встановлено в ході судового розгляду та підтверджено свідоцтвом про народження дитини (а.с.5), відповідач є матір`ю малолітньої [PERSON] , [INFO] , запис про народження якої було проведено на підставі ч.1 ст.135 СК України ( за заявою матері, яка на момент реєстрації народження дитини у шлюбі не перебувала). Окрім [PERSON] у відповідача, є ще двоє малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Батьком цих двох дітей є [PERSON] , мешканець с.Хижа Виноградівського району Закарпатської області. Реєстрацією місця проживання відповідача та її трьох малолітніх дітей, є [ADDRESS] , де вони проживали певний час у 2017 році. Дане підтверджено довідкою виконавчого комітету Баландинської сільської ради № 257 від 04.08.2020 (а.с.30). В період проживання відповідача на території Баландинської сільської ради, малолітня [PERSON] навчалася в Баландинській ЗОШ І-ІІІ ступенів. З довідки виданої за підписом директора Баландинського ліцею Баландинської сільської ради Кам`янського району Черкаської області № 35 від 31.08.2020 року (а.с.50) вбачається, що за період навчання учениці, [PERSON] , батьківські обов`язки виконувала належним чином, цікавилась навчанням дочки, відвідувала батьківські збори . Інші компроментуючі дані стосовно відповідача відсутні. Суд критично оцінює висновок Виноградівської РДА як органу опіки та піклування, який покладений в основу ініціювання перед судом позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо своєї малолітньої дитини [PERSON] , оскільки даний висновок є недостатньо обґрунтованим, а тому не може бути беззаперечним доказом для підтвердженням факту ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, а також застосування до неї такого крайнього заходу як позбавлення батьківських прав. При цьому, суд враховує, що такий висновок має рекомендаційний характер та не є обов`язковим для суду (ч.ч. 5, 6 ст.19 СК України). В ході розгляду справи відповідач пояснила, що не мала наміру ухилятися від виконання батьківських обов`язків щодо своїх дітей. Перебування за межами України, було наслідком скрутного фінансового стану та неможливістю заробити кошти, які потрібні серед іншого і на забезпечення дітей усім необхідним. Залишаючи дітей на свого співмешканця, батька двох дітей, вона й гадки не мала, що він буде змушувати їх до жебрацтва, та що її донька [PERSON] опиниться в такій складній життєвій ситуації. Також зазначила, що вона дуже любить своїх дітей, та що більше ніколи їх не залишить без материнської турботи. Дані свідчення судом перевірені, знайшли своє підтвердження в письмових матеріалах справи витребуваних судом, та є безсумнівними щодо їх правдивості. Судом встановлено, що з липня 2020 року, двоє доньок відповідача, проживають з нею в [ADDRESS] , в будинку матері відповідача гр. [PERSON] , яка також допомагає забезпечувати потреби родини. У грудні 2020 року відповідачем придбано будинок за адресою : [ADDRESS] (договір купівлі-продажу від 23.12.2020), у який планують переїхати разом з дітьми після облаштування. Згідно акту обстеження від 05.01.2021 року, умови проживання сім`ї задовільні. Будинок підключений до мереж електро-, газо-, та водопостачання. Кімнати облаштовані меблями та побутовою технікою. У кімнатах чисто, охайно, затишно. Для малолітньої відведено окрему кімнату, облаштовану згідно віку та потреб (є місце для сну та відпочинку, робочий куточок для занять). У наявності одяг, взуття, речі щоденного вжитку, канцелярське приладдя, продукти харчування. Згідно інформації відділу освіти, молоді та спорту Карлівської райдержадміністрації ( №8 від 04.01.2021) малолітня [PERSON] є учиницею Варварівської спеціальної загальноосвітньої школи- інтернату.Мати дитини [PERSON] , постійно цікавиться станом справ дитини в закладі, має тісний контакт з вихователями. Відповідно до листа КНП « Карлівський центр первинної медико-санітарної допомоги» (вих. № б/н від 11.01.2021) [PERSON] , [INFO] перебуває під наглядом лікаря педіатра Карлівської АЗПСМ з липня 2020 року. Мати дитини виконує всі рекомендації надані лікарем педіатром та вузькими фахівцями щодо амбулаторного лікування та збереження здоров`я своєї дитини. Дана інформація надана службою у справах дітей Карлівської райдержадміністрації Полтавської області на запит суду, та свідчить, що [PERSON] , належним чином виконує батьківські обов`язки щодо доньки- [PERSON] , забезпечує їй належний догляд, навчання, виховання та лікування. У відповідності до ст.150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно ст.12 Закону України "Про охорону дитинства" на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Пунктом 2 частини 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав, може бути ухилення останніх від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, засудження за вчинення умисного злочину щодо дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30 березня 2007 року позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують , та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні обов`язків по вихованню, а також встановити, що мати ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що вона систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. Жодної з цих обставин на час розгляду судом справи та ухвалення судового рішення не встановлено. Позивач в підтвердження позовних вимог про позбавлення батьківських прав, посилається на те, що відповідач не систематично, а одноразово ухилилася від виконання своїх батьківських обов`язків відносно своєї доньки, однак в судовому засіданні так і не було встановлено, що відповідач є особою, яка злісно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Не підтверджено належними доказами те, що до відповідача застосовувалися заходи впливу у вигляді попередження з боку органів внутрішніх справ, накладення адміністративної відповідальності, бесіди, попередження з боку органу опіки та піклування, органів місцевого самоврядування. Умовою по ухиленню від обов`язків по вихованню дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, передбачена п. 2. ч.1 ст.164 СК України, може бути лише винна поведінка особи, свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов`язками. Відповідні докази умисного ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідача відносно своєї дитини в матеріалах справи відсутні. Пунктом 18 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України передбачено право суду, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось з батьків з урахуванням характеру, особи матері, а також конкретних обставин справи, відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність зміни ставлення до виховання дітей, поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачем не доведено, що поведінка відповідача відносно своєї дитини є свідомим нехтуванням нею своїми батьківськими обов`язками, не доведено та не надано суду доказів, в чому полягає захист інтересів дитини шляхом позбавлення матері по відношенню до неї батьківських прав, та доказів, які б безспірно свідчили про умисне ухилення відповідачем від виконання батьківських обов`язків відносно дитини. ВССУ у справі №211/559/16-ц від 01.11.2017 року зауважив, що позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки, як для матері (батька), так і для дитини та допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. В даній постанові суд касаційної інстанції підкреслив наступне, що при позбавленні батьківських прав суду слід не тільки встановити ухилення матері від виконання батьківських обов`язків, а також чи попереджувалась мати офіційно про необхідність змінити ставлення до дитини. Позиція суду у даній справі базується, серед іншого, на рішенні ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України». З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав у даному випадку є не доцільним, оскільки позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, який за обставин, що склались, застосовувати не можна, не було достовірно доведено, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не встановлено обставин, які є беззаперечними підставами для позбавлення її батьківських прав.

Outcome: dismissed