Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-27 00:00:00

В липні 2018 року [PERSON] звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON], яка діє в інтересах неповнолітньої [PERSON], третя особа: служба у справах дітей та сім'ї Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації, в якому просила суд: визнати [PERSON] такою, що втратила право користування [ADDRESS]. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 12 грудня 1960 року Виконавчим Комітетом Київської міської Ради депутатів трудящихся [PERSON] на сім'ю із чотирьох осіб ( вона, донька - [PERSON] (позивачка), зять - [PERSON] та онук - [PERSON].) було надано двокімнатну квартиру [ADDRESS]. На даний час в квартирі зареєстровано дві особи: позивачка - [PERSON] та неповнолітня [PERSON], яка є онукою колишньої дружини - [PERSON], померлого сина позивачки. Неповнолітня [PERSON], після її народження, без відому та згоди позивачки, була зареєстрована в [ADDRESS], своєю матір'ю - [PERSON], однак, до квартири зі своєю матір'ю ніколи не заселялась та в ній не проживала. Станом на сьогоднішні день, місце її проживання позивачці невідоме. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 21 лютого 2018 року [PERSON], визнано такою, що втратила право користування жилим приміщенням, а саме: [ADDRESS]. Рішення суду набрало законної сили. В судовому засіданні позивачка та її представник на задоволенні позовних вимог наполягали в повному обсязі з підстав, викладених у позові; проти заочного розгляду справи не заперечували. Відповідачка в судове засідання не з'явилась; про час та місце розгляду справи повідомлялась у встановленому законом порядку; відзив на позов не надіслала; причини неявки суду не повідомила; з заявами про розгляд справи за її відсутності чи оголошення перерви до суду не зверталась; по справі зібрано достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Представник третьої особи - Служби у справах дітей та сім'ї Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації, в судовому засіданні позов [PERSON] не підтримав та просив ухвалити судове рішення, враховуючи інтереси неповнолітньої дитини. Оскільки, сторона позивача не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи і відповідно до ст. ст.223, 280 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, заслухав пояснення позивачки та її представника, представника третьої особи, допитав свідків [PERSON], [PERSON], розглянувши подані стороною позивача документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У разі тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Тимчасова відсутність наймача та членів його сім'ї не звільняє їх від виконання обов'язків за договором найму жилого приміщення (ст.163 ЖК України). Відповідно до ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Як вбачається із матеріалів справи і це встановлено судом, 12 грудня 1960 року Виконавчим Комітетом Київської міської Ради депутатів трудящихся [PERSON] на сім'ю із чотирьох осіб ( вона, донька - [PERSON] (позивачка), зять - [PERSON] та онук - [PERSON].) було надано двокімнатну квартиру [ADDRESS], про що свідчить копія ордера №15600 (а.с.10). [INFO] [PERSON] померла, про що свідчить копія свідоцтва про смерть (а.с.36). [INFO] [PERSON] (син позивачки), про що свідчить копія свідоцтва про смерть (а.с.37). [INFO] [PERSON] (син позивачки) помер, про що свідчить копія свідоцтва про смерть (а.с.38). Станом на час розгляду справи судом, [PERSON] є користувачем вищезазначеної спірної квартири, що підтверджується довідкою №502/50, виданої 26 квітня 2018 року Відділом з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Шевченківської РДА (а.с.11). Згідно вказаної довідки за вищезазначеною адресою на даний час, окрім позивачки, зареєстрована [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч.3 ст.29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Під час розгляду справи, судом достовірно встановлено, що відповідачка [PERSON] в квартиру [ADDRESS] ніколи не заселялась та ніколи в ній не проживала. Вказані обставини підтвердили допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] - онука позивачки та [PERSON] - сусід позивачки. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 21 лютого 2018 року позов [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням задоволено, ухвалено: визнати [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS]. Рішення суду набрало законної сили. Як вбачається із відповіді КК "Центр комунального сервісу" від 23 червня 2017 року за №03/1868, згідно із даними журналів реєстрації вхідної кореспонденції в період з 2016 року по 23 червня 2017 року, звернень від гр.. [PERSON] про перешкоджання їй у проживанні за адресою: [ADDRESS] - не зареєстровано (а.с.13). Факт не проживання у квартирі [ADDRESS] [PERSON] підтверджено актами від 07 червня 2018 року та 25 січня 2019 року, складеними КП "Керуючою компанією з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва" (а.с.13). Досліджені в судовому засіданні докази, як то: лист Управління освіти Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації №33/02-1499 від 02 липня 2016 року, що неповнолітня [PERSON], [INFO] не навчається у навчальних закладах Шевченківського району; відповідь поліклініки №5 Шевченківського району №686 від 10 грудня 2010 року, що [PERSON], [INFO], в поліклініку за медичною допомогою з приводу вагітності не зверталась; акт обстеження умов проживання дитини, затвердженого начальником служби у справах дітей Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації 10 липня 2018 року, згідно з якого, малолітня [PERSON], [INFO] у квартирі [ADDRESS] ніколи не проживала та не вселялась, була прописана матір'ю гр. [PERSON], без попередньої згоди з [PERSON], місце проживання та навчання дитини невідомі (а.с.12, 14, 18). Даних, які б свідчили, що [PERSON] не проживає за місцем реєстрації з поважних причин, передбачених в ст.71 ЖК України, як і даних про те, що їй чинились перешкоди у проживанні в квартирі, судом не встановлено. Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини, суд прийшов до висновку, що [PERSON], в інтересах якої діє [PERSON] не проживає за місцем реєстрації більше шести місяців без поважних причин, а тому вона втратила право користування квартирою [ADDRESS]. Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов'язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов'язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов'язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. На підтвердження факту отримання послуг адвоката позивачкою надано суду, угоду про надання правової допомоги (витяг) від 24 травня 2018 року, квитанція до прибуткового касового ордера №5468 від 24 травня 2018 року про оплату послуг адвоката на суму 500, 00 грн. сплачену позивачкою; копія ордера на надання правової допомоги Серія КВ №247961. Відповідно до ст.ст. 141 ЦПК України, з відповідачки на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704, 80 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved