Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-15 00:00:00

Позивач - [PERSON]звернувся в суд до [PERSON], [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди після залиття. Свій позов обгрунтовує тим, що він, [PERSON] володіє приватним житловим будинком по [ADDRESS]. Будинок двоповерховий і складається з двох квартир. Він з дружиною проживає на першому поверсі з 1983 року. 05 грудня 2015 року в суботу в 17.15год., зайшовши до себе в квартиру він виявив, що в кухні біля входу в ванну кімнату по стелі і стіні тече вода. З метою мирного врегулювання питання, він звернувся до його сусідів [PERSON] і [PERSON], які володіють другою половиною будинку на праві спільної приватної власності, які проживають поверхом вище. Він повідомив їм, що вони затопили його квартиру. В другій квартирі проживають тільки відповідач. У відповідь він почув від них тільки лайку з нецензурними словами і погрозами фізичної розправи з ним і його дружиною. Зайти в його квартиру і самим переконатися в затопленні сусіди відмовились. Залиття відбулося внаслідок того, що відповідачі не закрили водяний кран в ванній кімнаті. Скільки часу тривало залиття не знаю, так як його тривалий час не було дома. Пошкодженими у нього в квартирі виявилися кухня 1-6, ванна кімната 1-8, стіни і стелі, яких почали вкриватися цвіллю, зіпсований килим на підлозі кухні. Від залиття замкнув вимикач світла в ванній кімнаті. В ванній кімнаті з'явився неприємний запах з-під пластикової вагонки на стелі. Загальна побілочна площя склала 27,52 кв.м., в тому числі 5,57 кв.м ремонт стелі на кухні і ванні. Вина відповідачів в залитті його квартири встановлена Актом огляду пошкоджених приміщень, складеного ним, [PERSON], дружиною [PERSON], сусідами [PERSON] ([ADDRESS]) та [PERSON] ( [ADDRESS] ) від 05 грудня 2015 р. Він декілька разів звертався до відповідачів з вимогою про відшкодування завданої шкоди, але відповідачі кожний раз відмовлялись. Для відновлення квартири після залиття йому прийшлося зробити її ремонт, вартість якого склала 3868 (три тисячі вісімсот шістдесят вісім) грн. Це підтверджується «Зведеним кошторисним розрахунком вартості об»єкта будівництва «Ремонт квартири [ADDRESS], складеним в поточних цінах станом на 14 жовтня 2016 року. Крім того, діями відповідачів йому була завдана й значна моральна шкода, яка виявилася у сильних душевних хвилюваннях та моральних стражданнях. Внаслідок значного пошкодження частини приміщень, він і його дружина були частково обмежені в користуванні приміщеннями кухні і ванної. Було порушено звичний режим нашого життя, а це, в свою чергу, призвело до погіршення самопочуття та розладу спокійної сімейної обстановки. Моральна шкода збільшилася після того, як він декілька разів звертався до відповідачів з вимогою про відшкодування завданої йому шкоди, але кожного разу чув хіба відмову. Йому не було відшкодовано навіть частини завданої йому шкоди. Розмір заподіяної йому моральної шкоди складає 3000грн. Просить позов задоволити. В судове засідання позивач не з»явився, однак від нього поступила заява, в якій він вказав, що підтримує заявлені позовні вимоги в повному обсязі та проводити розгляд справи у його відсутності, просить позов задоволити, а тому суд розглянув справу у відсутності позивача на підставі наявних доказів по справі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні заявлені позовні вимоги не визнали, вважають їх безпідставини, просять в задоволенні заявлених вимог відмовити. Адвокат Саган О.Р. в судовому засіданні заявлені позовні вимоги не визнала, суду пояснила, що позивачем не доведено факту залиття його квартири, крім того звернула увагу, що спеціалістами департаменту міського господарства здійснено вихід на адресу позивача для встановлення факту залиття квартири, однак при огляді квартири [ADDRESS], не було виявлено жодних ознак залиття, зокрема слідів плісняви, здуття паркету, тощо. Просить в позові відмовити. Заслухавши думку учасників судового розгляду, свідків [PERSON], [PERSON], які суду пояснили, що позивач [PERSON] закликав їх бути свідками при складанні Акту залиття від 05.12.2015р., після залиття його квартири, внаслідок огляду, ними було виявлено пошкодження стелі в кухні та ванній кімнаті, відповідачі при складанні Акту присутніми не були; свідка [PERSON], яка суду прояснила, що вона працює спеціалістом департаменту міського господарства Дрогобицької міської ради та була присутньою при огляду квартири позивача [PERSON], оскільки останній звернувся із скаргою до міського голови м.Дрогобича, вона в складі комісії виїхали на адресу позивача, під час огляду квартири було виявлено сухі сліди затікання на стелі та стіні в коридорі, що межує з санвузлом, ознак, які б свідчили про недавнє затоплення підлоги, зокрема сліди плісняви, здуття паркету, виявлено не було, тощо та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні заявлених позовних вимоги слід відмовити з таких міркувань. Як вбачається із матеріалів справи, позивачем [PERSON] представлено як доказ залиття його квартири за [ADDRESS] Акт про залиття квартири від 05.12.2015р., складений у складі: [PERSON], сусідів [PERSON] та [PERSON], згідно якого встановлено, що 05.12.2015р., в будинку [ADDRESS], трапилося залиття біля 17 години; залито у кв.1 (площа заливу 3,5м.2) кухні, бідя дверей в ванну кімнату, в результаті необережності сусідів [PERSON], [PERSON] були залитті і пошкодженні стеля і стіни, зіпсований килим на підозі, побілочна площа склала 11,3 м.2. Як вбачається із відповіді Виконавчого комітету Дрогобицької міської ради за №3-23/2339 від 23.03.2016р., що спеціалістами департаментами міського господарства здійснено вихід за вказаною адресою, в ході чого виявлено в [ADDRESS], задавнені, сухі сліди затікання на стелі та стіні в коридорі, що межує з санвузлом; при огляді квартири №3 не виявлено жодних ознак (сліди плісняви, здуття паркету та інше), які б свідчили про недавнє затоплення підлоги. Крім того, судом взято до уваги той факт, що Акт, який складений за відсутності відповідачів або навіть без повідомлення останніх, є неприпустимим, тому викликає сумніви, а, отже, такий висновок є лише припущеннями комісії, на яких відповідно до ст.60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися. Щодо визначення розміру заподіяної позивачу матеріальної шкоди на підставі Зведеного кошторису розрахунку вартості об»єктів будівництва ( ремонтно-будівельні роботи після залиття у кв.[ADDRESS]), суд вважає, що даний Висновок не можна брати до уваги, а тим більше використовувати як доказ, оскільки він є лише дослідженням спеціалістів, а не висновком експерта, зі змісту якого, при цьому не вбачається, із чого саме складається відновлювальний ремонт в квартирі під №1, крім того вищевказаний Кошторис не містить підпису особи, яка його склала та на завірений гербовою печаткою, оскільки засвідчення паперових документів здійснюється шляхом їх підписання, затвердження та проставлення відбитку печатки, тобто складений з порушенням законодавства. Крім того, судом взято до уваги той факт, що у разі аварії і залиття квартир обов'язком організації, яка здійснює технічне обслуговування житлового будинку, в якому сталося залиття, є у терміновому порядку після отримання звернення (заявки), створити комісію, обстежити приміщення та скласти відповідний акт, як того вимагає пункт 2.3.6. Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими Наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства N76 від 17.05.2005 року. Акт про залиття за своєю формою повинен відповідати Додатку 4 до вищезазначених Правил. В ньому повинно бути обов'язково відображено наступне: дата складання акта; прізвища, ім'я, по батькові та посади членів створеної комісії; прізвище, ім'я, по батькові власника квартири, якому нанесено шкоду; адреса, за якою розташована квартира, в тому числі й поверх; прізвище, ім'я, по батькові власника (або наймача, або орендаря) квартири, з вини якого сталося залиття, адреса цієї квартири, в тому числі й поверх; характер, наслідки залиття та чітко зазначені його причини; перелік ушкоджень, що виникли внаслідок залиття, обсяги необхідного ремонту; висновок комісії про те, з чиєї вини сталося залиття, а також яких заходів необхідно вжити для усунення його негативних наслідків. Акт має бути підписаний всіма, без виключення, членами комісії та затверджений керівником організації, яка здійснює технічне обслуговування житлового будинку. Присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної є обов'язковою. У випадку відмови винної особи від підписання вищенаведеного Акту, то у цьому випадку складається Акт відмови від підпису у присутності інших мешканців даного будинку, а оскільки Акт від 05.12.2015р., не відповідає вказаним нормам закону, оскільки складений формально та з порушенням встановленого порядку у відсутність винної особи і без обстеження членами комісії її квартири, та не визначають дійсну конкретну причину залиття квартири, не вказують на причини пошкодження, як і давність виникнення такого пошкодження, та на те, що залито та обсяги робіт. Даний Акт не може бути прийняті доказом внаслідок їх неповноти, неточності і невідповідності чинному законодавству його змісту, що має вагоме значення. Відповідно ст.ст. 1166, 1192 ЦК України шкода, заподіяна майну громадянина, підлягає відшкодуванню особою, яка її заподіяла, та в розмірі реальної вартості втраченого майна або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.92 року N6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди", розглядаючи спори про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Відповідно до ст.151 ЖК України громадяни, які мають в приватній власності жилий будинок /квартиру/, зобов'язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт. Ст.177 ЖК України встановлено, що громадяни зобов'язані забезпечувати схоронність жилих приміщень, бережно ставитися до санітарно-технічного та іншого обладнання. Такий же обов'язок на власників квартир, наймачів та орендарів квартир покладено і п. п.18 та 35 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, згідно з якими останні зобов'язані використовувати приміщення житлових будинків за призначенням, забезпечувати збереження житлових і підсобних приміщень квартир та технічного обладнання будинків. Відповідно до п.6 цих Правил власники житлових будинків зобов'язані, зокрема здійснювати своєчасне проведення їх ремонту; забезпечувати технічне обслуговування конструктивних елементів і технічного обладнання. При наявності несправностей у квартирі вживати заходів до їх усунення власними силами або силами підприємств по обслуговуванню житла. За правилами ст.212 ЦПК України жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Згідно зі ст.76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до приписів вимог ст. ст. 77, 78, 80, 81 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів, які мають значення для справи. За загальними положеннями ЦПК України обов'язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів. Відповідно до ч.1 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі. А також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно з ст.1166 ЦК України шкода завдана майну фізичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Разом з тим, суд приймає до уваги, що цивільне законодавство в деліктних зобов'язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди; тобто саме відповідач має доводити відсутність своєї вини у завданні шкоди. Крім того, судом взято до уваги той факт, що в якості письмового доказу щодо розміру спричиненої шкоди дослідження з оцінки збитків та визначеності вартості ремонтно-відновлювальних робіт, які необхідно провести для ліквідації наслідків залиття приміщень, слід було призначати будівельно-технічну експертизу або замовляти експертне будівельно-технічне дослідження, головною умовою якого є те, що експерт, який проводить експертизу або дослідження, має свідоцтво судового експерта Міністерства Юстиції України на здійснення даного виду дослідження, або у спеціалізованій організації, яка займається складанням кошторисної документації, в обов'язковому порядку наявна відповідна ліцензія, або у спеціаліста, який також має відповідну кваліфікацію, є необхідні дозвільні документи, а оскільки відповідачем [PERSON] не було здійснено оплати за проведення експертизи, а відтак суму майнової шкоди, яку вказано позивачем [PERSON] також не слід брати до уваги. Окрім того, суд критично оцінює наданий позивачем - Кошторис про вартість відновлювального ремонту квартири, оскільки у Кошторису визначено розмір відновлювального ремонту, а не матеріальної шкоди, яка б визначалася з урахуванням ступеню зношеності оздоблювальних покриттів від життєдіяльності мешканців квартири до залиття, адже відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна. Такі обставини, виходячи з диспозитивності судового процесу, свідчать про неналежність наданих позивачем доказів усупереч вимогам ст.1192 ЦК України. У ч.2 постанови N11 Пленуму Верховного Суду України від 29.12.76 року "Про судове рішення" роз'яснено, що відповідно до принципу безпосередності судового розгляду судове рішення може бути обґрунтоване лише тими доказами, які одержані у визначеному законом порядку і перевірені в тому судовому засіданні, в якому виноситься рішення. Сторонам судом роз'яснювалися наслідки вчинення та не вчинення певних процесуальних дій, в тому числі і право заявити клопотання про призначення відповідної судової експертизи для встановлення обсягу пошкоджень квартири, які виникли внаслідок залиття квартири, та для визначення розміру спричиненої матеріальної шкоди, а також встановлення причин залиття квартири, з'ясування, яким чином могли бути спричинені матеріальні збитки, проте судово-будівельної експертизи проведено не було. Аналізуючив викладене, суд приходить до переконання, що для застосування такої міри відповідальності як відшкодування шкоди, позивачем [PERSON] в достатній мірі не подано всіх належних доказів по справі, які б свідчили про наявне, а подані докази, зокрема Акт про залиття від 05.12.2015р., Дефективний Акт на ремонтно-будівельні роботи після залиття, Локальний кошторис на будівельні роботи №2-1-1 на ремонтно-будівельні роботи після залиття у кв.[ADDRESS], на які останній посилається як на підставу визначення розміру матеріального збитку, не можуть бути доказом, оскільки не свідчать про незалежну оцінку розміру збитку та складені з порушенням законодавства, а відтак в задоволені заявлених позлвних вимог слід відмовити в повному обсязі.

Outcome: dismissed