Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-26 00:00:00

ПАТ Комерційний Банк «Правекс-Банк» звернулось до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про солідарне стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що позивачем та відповідачем [PERSON] 31.10.2006 було укладено кредитний договір №2626-009/06Р, відповідно до умов якого останній отримав кредитні кошти у строк до 31.10.2031 в розмірі 14000 дол.США, зі сплатою 12% річних за користування. З метою забезпечення виконання зобов'язань за вказаним договором, позивач разом із відповідачем [PERSON] уклали договір поруки №2626-009/06Р від 31.10.2015, відповідно до умов якого останній зобов'язався нести солідарну майнову відповідальність перед банком за виконання позичальником в повному обсязі зобов'язань за кредитним договором щодо сплати процентів, неустойки, вчасного та у повному обсязі погашення основної суми боргу. Оскільки відповідачі належним чином умови договору не виконують, за вказаним кредитним договором утворилась заборгованість у розмірі 7337,58 дол.США (що за курсом НБУ станом на 25.07.2016 становить 182064,08 грн.), а відтак позивач змушений звертатись до суду з вказаним позовом. Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 14.03.2017 року підсудність даної цивільної справи визначено Деснянському районному суду м. Києва. Ухвалою судді Деснянського районного суду м.Києва [PERSON] від 12.04.2017 було відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду. На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.01.2018, у зв'язку із звільненням судді [PERSON], справу було передано на розгляд новому складу суду - головуючому Зотько Т.А. Ухвалою суду від 30.01.2018 було закрито підготовче провадження у справі та призначено її до розгляду у судовому засіданні. У судове засідання представник позивача не з'явився, однак подав суду заяву з прохання проводити розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечував. Згідно п.19 ч.1 Розділу ХІІІ «Перехідних положень» ЦПК України, особливості судових викликів та повідомлень, направлення копій судових рішень учасникам справи, у разі якщо адреса їх місця проживання (перебування) чи місцезнаходження знаходиться на тимчасово окупованій території України або в районі проведення антитерористичної операції, визначаються законами України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" та "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції". Відповідно до ч.1 ст.12-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» якщо остання відома адреса місця проживання (перебування), місцезнаходження чи місця роботи учасників справи знаходиться на тимчасово окупованій території, суд викликає або повідомляє учасників справи, які не мають офіційної електронної адреси, про дату, час і місце першого судового засідання у справі через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (з посиланням на веб-адресу відповідної ухвали суду в Єдиному державному реєстрі судових рішень), яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за двадцять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням такого оголошення відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, повідомити за останньою відомою адресою не має можливості, оскільки, поштові відправлення УПППЗ «Укрпошта» з материкової частини України, не приймаються поштою АР Крим та повертаються у зворотному напрямку. Про місце і час судового розгляду повідомлялися судом шляхом розміщення судової повістки на офіційному сайті суду в зв'язку з реєстрацією відповідача в АР Крим, яка визнана тимчасово окупованою територією, і відсутністю поштового зв'язку з даним регіоном. А відтак, враховуючи вимоги п.19 ч.1 Розділу ХІІІ «Перехідних положень» ЦПК України та ч.1 ст.12-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність відповідачів, за наявних у справі матеріалів. Відзиву на позовну заяву від відповідача до суду не надходило. Відповідно до положень ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи те, що у справі достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи та, враховуючи положення ст.ст. 280-281 ЦПК України ухвалити заочне рішення у справі. Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та АКБ «Правекс-Банк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Правекс-Банк», 31.10.2006 уклали кредитний договір №2626-009/06Р, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 14000 дол.США строком до 31.10.2031, зі сплатою 12% річних (а.с.13-16). За умовами Кредитною договору, позивач зобов'язався надати позичальнику можливість користування кредитом, дотримуючись умов, передбачених договором, а відповідач в свою чергу зобов'язався погашати заборгованість по кредиту рівними частками в сумі 47 дол.США щомісячно, до «10» числа наступного місяця, а також щомісячно сплачувати відсотки за користування кредитом у строк до «10» числа місяця, наступного за місяцем нарахування відсотків, а також в момент повернення кредиту, визначеного п.1.2. договору. Згідно п. 2.1. Кредитного договору, видача кредиту здійснюється шляхом видачі коштів із каси Банку. Банк належним чином виконав свої зобов'язання за Кредитними договором, надавши Позичальнику кредитні кошти на загальну суму 14.000 дол. США. Однак, відповідач за період користування кредитним коштами, здійснював лише часткові платежі на погашення основної суми кредиту, у зв'язку із чим за ним виникла заборгованість перед позивачем, яка своєчасно у повному обсязі погашена не була. Умовами Кредитного договору визначено, що протягом всього терміну користування кредитними коштами. Позичальник зобов'язаний сплачувати проценти. Так, згідно п. 1.2. Кредитного договору кредит надається строком до 31.10.2031 року і сплатою 12,00 % річних. Відповідно до п.4.2. відсотки за користування кредитом підлягають сплаті позичальником щомісячно (за час фактичного користування грошовими коштами протягом календарного місяця) в строк до 10 числа місяця, наступного за місяцем нарахування відсотків, а також в момент повернення кредиту, вказаний в п.1.2. даного Договору. Згідно п. 9.1. Кредитного договору, за порушення термінів погашення заборгованості за кредитом або внесення процентів за користування грошовими коштами Позичальник сплачує Банку пеню за кожний день прострочення в розмірі подвійної відсоткової ставки, зазначеної у п. 1.2. Кредитного договору, що діяла в період прострочення, від суми заборгованості за весь період прострочення. Позичальник допустив порушення своїх зобов'язань щодо своєчасної сплати процентів за користування кредитом, а тому, згідно розрахунку заборгованості, станом на 25.07.2006 року за Позичальником виникла заборгованість у розмірі 7666,14 дол.США, яка складається з: -заборгованості за кредитом - 5901,09 дол.США; -відсотків за користування кредитним коштами у розмірі 1436,49 дол.США; -пені за несвоєчасне погашення відсотків у сумі 328,56 дол.США. Відповідно до проведеного позивачем розрахунку заборгованості, яка в сумі складає 7666,14 дол.США, за курсом НБУ станом на 25.07.2016 в еквіваленті до національної валюти становить 190216,49 грн. Згідно ч. 1 ст. 553 ЦК України, за договорами поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Відповідно до ч. 2 ст. 554 ЦК України, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. В якості забезпечення належного виконання позичальником своїх зобов'язань за Кредитним договором №2626-009/06Р між Банком та відповідачем [PERSON] 31.10.2006 було укладений Договір поруки № 2666-009/06Р. За умовами вказаного договору поруки, [PERSON] зобов'язався нести солідарну майнову відповідальність перед Банком за виконання Позичальником в повному обсязі зобов'язань за Кредитним договором та можливих змін та доповнень до нього щодо сплати процентів, неустойки (штрафу, пені), вчасного та у повному обсязі погашення основної суми боргу за кредитом у строк до 31.10.2031 у розмірі 14000 дол.США та будь-якого збільшення цієї суми, яке прямо передбачено умовами Кредитного договору, відшкодування збитків та іншої заборгованості. Пунктом 1.3. Договору поруки передбачено, що Поручитель дає свою згоду на збільшення розміру забезпеченого порукою зобов'язання Позичальника, що може виникнути у майбутньому, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності, у випадку внесення Позичальником та Кредитором змін та доповнень до Кредитною договору, або у випадку внесення змін до Кредитного договору та/або цього Договору Кредитором в односторонньому порядку. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Частиною першою ст.625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до п.12 Постанови № 5 пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012., у разі, якщо кредит правомірно виданий в іноземній валюті на кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд в резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам ч. 3 статті 533 ЦК України. Оскільки, на день розгляду справи, з боку відповідачів не надано доказів про виконання свого обов'язку в частині сплати заборгованості за договором кредиту, суд вважає, що позов є обґрунтованим, обставини, викладені в ньому, знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, а тому він підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин суд, на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову повністю. Крім того, суд вважає за необхідне на підставі ст.141 ЦПК України стягнути з відповідачів на користь позивача судові витрати в справі. На підставі викладеного та

Outcome: approved