Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-11 00:00:00

ПАТ КБ "ПриватБанк" звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення 12 669,02 грн. заборгованості за кредитним договором № б/н від 19.07.2012, а також понесених судових витрат. Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що 19.07.2012 відповідач у ПАТ КБ "Приват банк", відповідно до кредитного договору №б/н отримав кредит у розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків згідно витягу Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна». Проте, зобов'язання щодо своєчасного внесення вказаних у Договорі платежів відповідачем порушені, внаслідок чого станом на 31.05.2017 виникла заборгованість по кредиту, відсоткам та комісії, з урахуванням штрафних санкцій у розмірі 12 669,02 грн. У судове засідання представник позивача не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. В позовній заяві зазначив про розгляд справи без участі представника позивача. Відповідач в судове засідання не з'явилась, надавши заяву про слухання справи у її відсутність, а також з проханням зменшення суми штрафних санкцій, у зв'язку з скуртним матеріальним становищем. Суд визнав можливим розглянути справу у відсутності сторін, на підставі наявних в матеріалах справи доказах. У відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, розглядаючи позов в межах заявлених вимог, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково виходячи з наступного: Відповідно до ст. 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно положень ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до кредитного договору № б/н від 19.07.2012 ПАТ КБ «ПриватБанк» надав [PERSON] кредит в сумі 5000 грн., зі сплатою відсотків згідно витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с.-12, 13-47). Форма договору складається із заяви позичальника, витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна». Відповідно до умов договору, відповідач взяв на себе зобов'язання здійснювати погашення по кредиту, процентам за його користування, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених договором. В силу статей 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений законом чи договором строк, одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається. Відповідно до ст.ст.1048-1052, 1054 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцю позику та сплатити відсотки за користування коштами у строк та у порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідач взяті на себе обов'язки за цим договором - забезпечення своєчасного погашення кредиту, сплату нарахованих відсотків та комісії порушив. Як вбачається із розрахунку позивача (а.с.6-10) станом на 31.05.2015 погашення кредиту здійснювалось із порушенням встановлених кредитним договором умов, кредит погашався не в повному обсязі, внаслідок чого виникла заборгованість по кредиту - 3 562,58 грн., заборгованість по відсоткам - 1359,02 грн., пеня - 6667,94 грн., заборгованість по штрафам 1079,48 грн. ( 500 грн.- фіксована частина, 578,48 грн.- процентна складова). За правилами ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 ЦК України). Частиною 3 ст.551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків. Рішенням Конституційного Суду України від 11.07.2013 р. у справі №1-12/2013 визначено, що вимога про нарахування та сплату неустойки за договором споживчого кредиту, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у пункті 6 статті 3, частині третій статті 509 та частинах першій, другій статті 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов'язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором. Заявлений позивачем розмір неустойки (пеня - 6667,94 грн., штрафи- 1079,48 грн., що в сумі становить 7747 грн. 42 коп. ) перевищує загальний розмір збитків, заподіяних банку невиконанням відповідачем умов кредитного договору, що становить суму боргу за кредитом та відсотками (заборгованість за кредитом- 3 562,58 грн., заборгованість по відсоткам - 1359,02 грн., що в сумі становить 4921 грн. 60 коп.), і є явно несправедливим по відношенню до відповідача. Суд враховує, що відповідач на даний момент не працює, що підтверджується копію трудової книжки ( а.с. 95-96), на її утриманні перебуває малолітня донька [PERSON], [INFO] ( а.с. 94), отримує допомогу на дитину як одинока матір, яка з січня 2017 по червень 2017 становить 8272,00 грн. (а.с. 97) та вважає за можливе зменшити розмір неустойки, шляхом її зменшення до 2000 грн., відповідно до загальних засад цивільного законодавства, а саме передбачених п.6 ч.1 ст.3 ЦК України засад справедливості, добросовісності та розумності. Таким чином, розглянувши справу в межах визначених позивачем предмету спору та підстав для задоволення позову, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості підлягає частковому задоволенню, а тому слід стягнути з [PERSON] заборгованість по кредитному договору № б\\н від 19.07.2012 року на загальну суму 6921 грн. 60 коп., з них: заборгованість за кредитом - 3 562 грн. 58 коп., заборгованість по відсоткам - 1359 грн. 02 коп., неустойка - 2 000 грн. 00 коп. Позивачем понесені та документально підтверджені судові витрати (а.с.1), які відповідно до ст. 88 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволених позовних вимог, а саме: 874,14 грн.(( 6921,60 грн./12669,02грн.)х1600,00грн.) Позивачем понесені та документально підтверджена сплата судового збору (а.с.1), яка відповідно до ст. 88 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі наведеного,

Outcome: partial