Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що з 25.06.2011 року вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , актовий запис №320. Від шлюбу мають двох малолітніх синів [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Через сварки, які часто відбувалися в сім`ї з різних причин шлюбно-сімейних відносин, у зв`язку з відсутністю взаєморозуміння та наявністю різних поглядів на життя, подружні відносини між сторонами з вересня 2020 року припинені, подружжям втрачено почуття любові та взаємної поваги. Сторони неодноразово намагалися дійти спільної думки у вирішені сімейних питань та зберегти сім`ю, однак на даний час позивач вважає, що це неможливо та просила шлюб розірвати. Відповідач надав до суду відзив, у якому зазначив, що з викладеними в позові обставинами не погоджується, позовні вимоги є необґрунтованими, а підстави для розірвання шлюбу відсутні. Зазначив, що з 25.06.2011 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , від якого мають двох малолітніх синів [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Відповідач завжди працював та піклувався про свою родинну, сімейне життя було дружнім, щасливим, регулярно проводив із родиною вільний час, однак із травня 2021 року стосунки з дружиною погіршилися, вона почала відсторонятися, налаштовувати проти нього синів і саме з цього часу в родині дійсно пішли сварки та розлад. [PERSON] є приватним підприємцем, дохід є нерегулярним та залежить від різних обставин, але він працює в міру своїх можливостей, надає кошти на утримання синів та забезпечував родину всі роки спільного життя. Негативна поведінка та відношення дружини йому не зрозуміла. На даний час відповідач не може вільно спілкуватися з дітьми, дуже сумує за родиною. Сподівається, що шлюб можливо зберегти та для цього, поміж іншого, пропонував дружині звернутися до фахівців (психологів) для збереження шлюбу та розуміння один одного. Посилаючись на вказані обставини, просив суд у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити та додатково зазначила, що на теперішній час з чоловіком проживають окремо, відповідач неодноразово застосовував до неї фізичне насилля. Рішення про розірвання шлюбу є добре виваженим, просила розірвати шлюб та не надавати строк для примирення, оскільки сім`я розпалася остаточно та шлюб з відповідачем суперечить її інтересам та інтересам її малолітніх дітей. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, надав до суду заяву про надання строку на примирення, у якій проти розірвання шлюбу заперечував, посилаючись на те, що у сторін є шанс на відновлення подружнього життя, крім цього, від шлюбу є двоє малолітніх дітей, які повинні зростати у повній гармонійній родині. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що на теперішній час у сім`ї дійсно складні відносини, але відповідач намагається зберегти родину, однак позивач ухиляється від зустрічей з ним. Відповідач спілкується з дітьми та матеріально їх забезпечує. Просила надати подружжю строк на примирення у шість місяців. Вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. У судовому засідання встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 25.06.2011 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області від 25.06.2011 року, актовий запис №320 (а.с.6) Від шлюбу мають двох малолітніх синів [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області від 27.12.2012 року, актовий запис №1400 (а.с.7), та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області від 27.12.2012 року, актовий запис №1401(а.с.8). Відповідно до ст.1 Сімейного Кодексу України побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки. В силу положень ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки. Відповідно до ч. 1 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Приписами ч. 1 ст. 24 СК України встановлено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За змістом положень частини 2 статті 36 та статті 51 Сімейного кодексу України, шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією України. Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань. Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. (ст. 55 Сімейного кодексу України). За правилом ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені через сварки, які часто відбувалися в сім`ї з різних причин шлюбно-сімейних відносин, у зв`язку з відсутністю взаєморозуміння та наявністю різних поглядів на життя, що призвело до відчуження, втрати подружжям почуття любові та взаємної поваги. Спільне господарство та сімейний бюджет сторони не ведуть, майновий спір на даний час відсутній. Згідно з ч.1 ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Надання строку на примирення суд вважає недоцільним, відповідач не виявив бажання особисто з`явитися у судове засідання та переконати суд в тому, що сім`я сторін може бути збережена і які заходи він має намір вживати для відновлення подружніх стосунків. Він не надав суду доказів, які б свідчили про те, що сім`я остаточно не розпалася, подружні стосунки між сторонами не припинялися та сварки носять тимчасовий характер. Враховуючи вищевикладене, суд не вбачає підстав для надання сторонам строку на примирення. Суд вважає зазначити, що позивачкою суду надані докази вчинення відносно неї з боку відповідача фізичного насилля в сім`ї, вказана обставина стороною відповідача не спростована. Таким чином, на думку суду, збереження шлюбу суперечить як інтересам позивачки, так і інтересам малолітніх дітей, які повинні проживати в сім`ї, де створені гармонійні умови для їх розвитку, виховання та проживання. Позивачка не заперечує проти спілкування дітей з батьком. У судовому засіданні позивачка також наполягала на розірванні шлюбу та категорично заявляла про своє небажання та неможливість збереження сім`ї між сторонами. Таким чином, на думку суду, сім`ю зберегти неможливо, а шлюб необхідно розірвати. Згідно з положеннями частини третьої та четвертої ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до норм сімейного законодавства, добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово "союз", підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Таким чином, позовні вимоги про розірвання шлюбу суд вважає задовольнити, оскільки збереження шлюбу неможливе та суперечило б інтересам позивача. Відповідно до ст.141 ЦПК України з [PERSON] на користь [PERSON] підлягають стягнення витрати по сплаті судового збору у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок.

Outcome: approved