Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-22 00:00:00

В липні 2018 року [PERSON] пред`явила позов до ПАТ «Автех» - (відповідач 1), ПАТ «Консал-Ді» - (відповідач 2) про захист прав споживачів в якому просить визнати недійсним договір про участь згідно з умовами № 1136 від 28.04.2018 р. укладений між [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , адреса реєстрації: [ADDRESS] ) та Приватним підприємством «Автех» (ЄДРПОУ 412505533, адреса реєстрації: 09100, Київська область, м. Біла-Церква, вул. Ярослава Мудрого, 3). Визнати недійсним договір про надання послуг від 28.04.2018 р. № 1136, укладений між [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , адреса реєстрації: [ADDRESS] ) та Приватним підприємством «Консал-Ді» (ЄДРПОУ 41250994 адреса реєстрації: 09100, Київська область, м. Біла-Церква, вул. Ярослава Мудрого, 3). Стягнути з Приватного підприємства «Консал-Ді» (ЄДРПОУ 41250994, адреса реєстрації: 09100, Київська область, м. Біла-Церква, вул. Ярослава Мудрого, 3) на користь [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , адреса реєстрації: [ADDRESS] ) грошові кошти в сумі 36 750,00 грн., сплачених за договором про надання послуг від 28.04.2018 р. № 1136. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 28.04.2018 р. між позивачем та відповідачем 2 було укладено договір № 1136 про надання послуг. Відповідно до договору про надання послуг відповідач 2 зобов`язувався за плату в розмірі 10,5 % від суми позики, що відповідно становить 36 750,00 грн., здійснити дії, спрямовані на отримання позивачем позики на умовах договору укладеного з відповідачем 1- забезпечити оформлення договору про участь у програмі самофінансування ПП «Автех» для замовника; надавати інформаційні, консультаційні, роз`яснювальні та довідкові послуги з питань діяльності та подальшої участі замовника у програмі згідно з укладеним договором. На виконання вимог договору про надання послуг позивач сплатив на користь відповідача 2 - грошові кошти в розмірі - 36 750,00 грн., що підтверджується квитанцією № 3 від 28.04.2018 р. 28.04.2018 р. між позивачем та відповідачем 1 було укладено договір № 1136 про участь згідно з умовами, згідно з яким відповідач 1 зобов`язувався за плату вчинити від імені позивача та за його рахунок певні юридичні дії, спрямовані на надання безвідсоткової позики, зазначеної в додатку № 1 до договору у розмірі 350 000,00 грн. Метою укладання договору з відповідачем 1 було отримання позики на купівлю об`єкта - транспортного засобу. Під час укладання договору з відповідачем 1 представник відповідача 1 повідомив позивача, що він отримає транспортний засіб обраної моделі відповідно до акту обраної техніки згідно до договору № 1136. Після укладання відповідних договорів з відповідачами, сплати грошових коштів, позивач звернулась до відповідачів з проханням передати їй транспортний засіб або суму позики у розмірі - 350 000,00 грн., однак їй було повідомлено, що транспортний засіб обраної нею моделі перебуває в несправному стані, а необхідне обладнання для його ремонту потрібно замовляти за кордоном, а тому, як і зазначену суму позики позивач не зможе отримати. У зв`язку з тим, що дії відповідачів були неправомірними, порушували умови договорів та здійснення нечесної підприємницької діяльності. Позивач звернулась до відповідачів про розірвання договорів та повернення ними грошових коштів у повному розмірі. Проте, відповідачі відмовились повертати грошові кошти, що змушує позивача звернутись з даним позовом до суду. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 06 серпня 2018 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «Автех», Приватного акціонерного товариства «Консал-Ді» про захист прав споживачів. Розгляд якої проводиться за правилами загального позовного провадження. Відповідачам було надано строк протягом 15 днів з моменту отримання копії ухвали надати відзив на позов. (а.с. 62). Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 03 грудня 2018 року закінчено підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду. (а.с. 79). У судовому засіданні представник позивача - адвокат Даниленко П.О. в позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Представники відповідачів у судове засідання не з`явилися, хоч про час і місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку, причини неявки суду невідомі. Правом на подання відзиву до суду не скористались. Заяв про розгляд справи у відсутність відповідача до суду не надходило. Згідно із ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням вказаного, суд прийшов висновку про можливість проведення заочного розгляду справи. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, приходить до наступного висновку. Відповідне» до ст. 15 ПК Україникожна особа має права на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 16 ПК Українивизначено способи захисту цивільних прав та інтересів судом. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ППК Україникожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ч. 1 ст. 19 ППК Українисуди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, Що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється у порядку іншого судочинства. Судом встановлено, що 28.04.2018 р. між позивачем [PERSON] та Приватним підприємством «Автех», правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство «Автех» було укладено договір № 1136 про участь згідно з умовами. Згідно з яким, відповідач 1 зобов`язувався за плату вчинити від імені позивача та за його рахунок певні дії, спрямовані на надання поворотної фінансової допомоги (безвідсоткової позики), зазначеної в додатку № 1 до договору на підставі ст.ст. 1046,1048 ЦК України та на умовах діяльності, надалі по тексту Умови, що містяться в Додатку № 2 до даного договору, що є невід`ємною частиною. Відповідно до додатку № 1 сума позики складала 350000,00 грн., Згідно із додатком № 2 врегульовано послідовність і строки виконання сторін, передбачених у договорі. (а.с.10-16). Відповідно до договору про надання послуг від 28.04.2018 року № 1136 укладеного між [PERSON] та Приватним підприємством «Консал-Ді», правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство «Консал-Ді», позивач доручає, а відповідач 2 приймає на себе зобов`язання здійснити дії, спрямовані на отримання позики, на умовах Договору про участь згідно з Умовами ПП «Автех» та додатків до нього, а саме: забезпечити оформлення договорів між ПП «Автех» та позивачем, надати інформаційно-консультаційні, довідкові послуги з питань діяльності та подальшої участі позивача, згідно з умовами Договору з ПП «Автех» та додатків до нього. Оплата таких послуг за п. 2.1 даного договору становить 36 750,00 грн. За п. 3.1. договору про надання послуг від 28.04.2018 року № 1136 послуги вважаються прийнятими позивачем, а даний договір вважається виконаним у повному обсязі сторонами, після набуття чинності Договору про участь згідно з Умовами між ПП «Автех» та [PERSON] і діє протягом 180 місяців та /або до виконання сторонами усіх зобов`язань згідно з договором про участь згідно з Умовами та Додатками до нього, та /або після закінчення їх відносин. На виконання вимог договору про надання послуг позивач сплатила на користь відповідача 2 - грошові кошти в розмірі - 36 750,00 грн., що підтверджується квитанцією № 3 від 28.04.2018 р. 9а.с.22). Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори) (ч. ч. 1, 2 ст. 202 ЦК України). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Згідно з ч. 1 ст. 227 ЦК України правочин юридичної особи, вчинений нею без відповідного дозволу (ліцензії), може бути визнаний судом недійсним. За змістом ст. 9 Закону України від 01 червня 2000 року № 1775-ІІІ «Про ліцензування певних видів господарської діяльності» та ст. 34 Закону № 2664-ІІІ діяльність із надання фінансових послуг підлягає ліцензуванню. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону № 2664-ІІІ під поняттям «фінансова послуга» розуміється операція з фінансовими активами, що здійснюється в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів. Законом України від 02 червня 2011 року № 3462-VІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання ринків фінансових послуг» (далі - Закон № 3462-VІ) (набрав чинності 08 січня 2012 року) внесено зміни до ч. 1 ст. 4 Закону № 2664-ІІІ та доповнено її пунктом 111, відповідно до якого фінансовими вважаються послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах. Згідно з п. п. 3, 4 розділу II «Прикінцеві положення» Закону № 2664-ІІІ фінансові установи зобов`язані протягом одного року з дня набрання чинності цим Законом привести свою діяльність у відповідність з вимогами цього Закону (тобто до 08 січня 2013 року), а спеціально уповноважений орган виконавчої влади у сфері регулювання ринків фінансових послуг зобов`язаний у шестимісячний строк з дня опублікування цього Закону розробити та затвердити ліцензійні умови здійснення діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах. На підставі цього Закону Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг (далі - Нацкомфінпослуг) як уповноважений державний орган 9 жовтня 2012 року розпорядженням № 1676 затвердила Ліцензійні умови провадження діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах (далі - Ліцензійні умови). Ліцензійні умови закріпили визначення, сутність, правовий статус учасників (і вимоги до них) такого виду фінансових правовідносин, як придбання товарів у групах, і передбачили, що діяльність цих груп направлена на легітимне використання фінансової схеми із залученням грошових коштів споживачів для придбання певного виду товарів та (або) послуг. Згідно із п. п. 1.2, 1.5 розділу І Ліцензійних умов адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групі - це фінансова послуга, що надається ліцензіатом і передбачає залучення грошових коштів учасників групи, об`єднання цих коштів з метою придбання та розподілу товарів між учасниками групи. Ліцензіатом є фінансова установа, яка одержала ліцензію на провадження діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах. Фінансова установа може провадити діяльність з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах тільки після отримання ліцензії Нацкомфінпослуг відповідно до цих Ліцензійних умов. Аналогічна позиція викладена в Постановах Верховного Суду України від 10 лютого 2016 року справа № 6-2389цс15, від 16 березня 2016 року справа № 6-2629цс16 та від 06 квітня 2016 року справа № 6-2531цс15. Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи наведене, є достатні правові підстави для застосування положень ч. 1 ст. 227 ЦК України та визнання недійсним договору № 1136 від 28 квітня 2018 року, укладеного між позивачем та відповідачем ПАТ «АВТЕХ» як такого, що вчинений юридичною особою без відповідного дозволу (ліцензії). За умовами договору № 1136 від 28 квітня 2018 року, укладеного між позивачем та відповідачем ПП «КОНСАЛ-ДІ», останній гарантував забезпечити оформлення договору, а отже гарантував наявність у нього права на укладення договору для надання послуг з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах, хоча насправді не мав відповідної ліцензії для надання таких послуг. У позові [PERSON] зазначає, що оскільки відповідач не повідомив її про відсутність у ПАТ «АВТЕХ» ліцензії на здійснення діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах, така підприємницька практика, згідно ч. ч. 1, 2 Закону України "Про захист прав споживачів" є нечесною і вводить його як споживача в оману. Згідно положень ст. 19 Закону України "Про захист прав споживачів" від 12.05.1991 № 1023-XII нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Якщо підприємницька практика спонукає або може спонукати споживача дати згоду на здійснення правочину, на який в іншому випадку він не погодився б, така практика вводить в оману стосовно: характеру, атрибутів та прав продавця або його агента, зокрема інформації про його особу та активи, кваліфікацію, статус, наявність ліцензії, афілійованість та права інтелектуальної або промислової власності, його відзнаки та нагороди; права споживача або небезпеки, що йому загрожує. Відповідно до ч. 6 ст. 19 вищенаведеного Закону правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними. З урахуванням того, що відповідач не повідомив позивача про відсутність у ПП «АВТЕХ» ліцензії на здійснення діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах, позивач був позбавлений можливості свідомого вибору: оформляти чи не оформляти договір про участь у програмі, отримувати чи ні консультативно-довідкові послуги з питань діяльності програми. Отже, відповідно до ч. 6 ст. 19 вищезазначеного Закону, є підстави для визнання недійсним договору № 1136 про надання послуг, що укладений 28 квітня 2018 між [PERSON] та ПП «КОНСАЛ-ДІ». А тому в цій частині позовні вимоги також підлягають задоволенню. Згідно із ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Отже, суд приходить до висновку, що з ПП ««КОНСАЛ-ДІ» на користь [PERSON] підлягають сплаті 36750,00 грн. на виконання недійсних правочинів, згідно ч. 1 ст. 216 ЦК України. Враховуючи вищевикладене суд прийшов до переконання про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Ні підставі ст. 141 ЦПК України, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору з Приватного акціонерного товариства «Автех» в дохід Держави підлягає стягненню 704,80 грн. З Приватного акціонерного товариства «Консал-Ді» в дохід Держави підлягає стягненню 1409,60 грн.

Outcome: approved