Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до відповідача ДП «Дослідне господарство «Перемога» Волинської державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України», [PERSON] управління Держгеокадастру у Волинській області, треті особи: Баківцівська сільська рада, Національна академія аграрних наук України, про визнання недійсним державного акта про право постійного користування землею. Позов обґрунтовує\~тим,\~що вона\~є громадянкою\~України,\~проживає за\~адресою:\~[INFO].\~У звязку\~з бажанням\~отримати у\~власність для\~ведення особистого\~селянського господарства\~земельну ділянку\~площею 2,0\~га,\~що знаходиться\~біля с.\~Баківці,\~Луцького району\~Волинської області,\~вона 08\~вересня 2016\~року звернулась\~до [PERSON]\~управління Держгеокадастру\~у Волинській\~області із\~відповідним клопотанням\~та подала\~необхідні документи.\~У відповідь\~на своє\~звернення отримала\~лист-відмову\~від 26\~жовтня 2016\~року,\~з посиланням\~на те,\~що вказана\~земельна ділянка\~не належить\~до земель\~запасу чи\~земель резервного\~фонду,\~а тому\~надання дозволу\~на розроблення\~документації із\~землеустрою щодо\~відведення земельної\~ділянки у\~власність для\~ведення особистого\~селянського господарства\~[PERSON] управлінням\~Держгеокадастру області\~не є\~можливим.\~В подальшому,\~23\~листопада 2016\~року,\~вона звернулась\~із запитом\~про надання\~інформації до\~[PERSON] управління\~Держгеокадастру у\~Волинській області,\~в якому\~просила повідомити\~її,\~чому вказана\~в її\~клопотанні земельна\~ділянка не\~відноситься до\~земель запасу\~чи земель\~резервного фонду,\~а також\~повідомити про\~те,\~кому і\~на яких\~правах вона\~належить та\~на підставі\~якого правовстановлюючого\~документу,\~якщо вказана\~земельна ділянка\~перебуває у\~власності,\~користуванні (оренді)\~третіх осіб.\~З відповідей\~[PERSON] управління\~Держгеокадастру у\~Волинській області\~їй стало\~відомо,\~що вказані\~землі використовуються\~на підставі\~державного акту\~на право\~постійного користування\~землею серії\~ВЛ №\~11\~25\~березня 1994\~року на\~площу 2019,55\~га ДП\~«ДГ «Перемога»\~Волинської державної\~дослідної станції\~НААН України\~(далі\~ ДП «ДГ «Перемога»), що є правонаступником дослідного господарства «Перемога», виданий на підставі рішення Луцької районної [PERSON] народних депутатів від 22.03.1994 року № 16/10 «Про видачу державних актів на право постійного користування землею підприємствами та організаціями». Ознайомившись з копіями вказаних документів, дійшла висновку про те, що державний акт є незаконним і не може посвідчувати право постійного користування дослідному господарству «Перемога», оскільки в супереч вимогам чинного, на час видачі Державного акту, законодавства України, Луцька районна [PERSON] народних депутатів не прийняла відповідного рішення та не вчинила необхідні дії для законної передачі ДП «ДГ «Перемога» у постійне користування землі, що зазначена в державному акті. Також вказує на те, що жодних проектів відведення цієї земельної ділянки, як і встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), як це передбачено чинним законодавством на час видачі державного акту, здійснено не було, що підтверджується відповідним листом ДП «Волинський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою». За таких обставин, вважає, що права приступати до використання вказаних земель у ДП «ДГ «Перемога» не було. Вважає, що спірний державний акт є таким, що порушує її права на отримання у власність земельної ділянки, яку вона має намір одержати для ведення особистого селянського господарства. З огляду на наведене, просить визнати недійсним державний акт про право постійного користування землею серії ВЛ №11 від 25 березня 1994 року, що виданий ДГ «Перемога» Луцькою районною радою народних депутатів і зареєстрований в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею № 11. Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 червня 2017 року в задоволенні позовних вимог [PERSON] до ДП «Дослідне господарство «Перемога» Волинської державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України», [PERSON] управління Держгеокадастру у Волинській області про визнання недійсним державного акта про право постійного користування землею, відмовлено (а.с.27-30, том 2). Ухвалою Апеляційного\~суду Волинської\~області від\~18\~липня 2017\~року рішення\~Луцького міськрайонного\~суду Волинської\~області від\~14\~червня 2017\~року в\~даній справі\~залишено без\~змін (а.с.86-88, том 2 ). Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 жовтня 2017 року рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 червня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Волинської області від 18 липня 2017 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції (а.с.138-141, том 2). Ухвалою судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29 листопада 2017 року дану справу прийнято до провадження судді Гриня О.М. (а.с.150, том 2). Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29 січня 2018 року визначено, що справа розглядатиметься в порядку загального позовного провадження (а.с.164, том 2). Ухвалою Луцького міськрайонного суду від 13 липня 2018 року з метою повного, всебічного та обєктивного розгляду справи провадження у справі було зупинено до закінчення перегляду справи у подібних правовідносинах Першою Палатою Верховного Суду в касаційному порядку (а.с. 224 том 3). Ухвалою Луцького міськрайонного суду від 08 жовтня 2018 року провадження у справі було поновлено (а.с. 240 том 3). При новому розгляді справи, представником позивача надано додаткові пояснення на обґрунтування позову, в яких зазначається наступне. Ухвалою ВССУ від 11 жовтня 2017 року встановлено, що суд першої інстанції не перевірив документів, необхідних для видачі державного акта, та відповідність площі земельної ділянки, зазначеної в рішенні про видачу державних актів та в оспорюваному державному акті. Проаналізувавши вимоги земельного законодавства, представник позивача вважає, що під час видачі оскаржуваного державного акта мали місце такі порушення: 1) відсутність рішення про надання дозволу ДП ДГ «Перемога» Волинської [PERSON] на складання проекту відведення земельної ділянки, площею 2\~019,55 га на території Баківцівської сільської ради; 2) відсутність повідомлення Баківцівської сільської ради, на території якої розташована намічувана для відведення земельна ділянка, про надання дозволу ДП ДГ «Перемога» Волинської [PERSON] на складання проекту відведення земельної ділянки; 3) відсутність висновку Баківцівської сільської ради по проекту відведення земельної ділянки площею 2\~019,55 га на території Баківцівської сільської ради; 4) відсутність рішення про затвердження проекту відведення земельної ділянки площею 2019,55 га на території Баківцівської сільської ради; 5) відсутність рішення про передачу земельної ділянки площею 2019,55 га на території Баківцівської сільської ради у постійне користування ДП ДГ «Перемога» Волинської [PERSON]; 6) відсутність рішення про видачу та реєстрацію державного акта на право постійного користування землею ДП ДГ «Перемога» Волинської [PERSON], враховуючи, що судом не було встановлено правонаступництво Насінницького радгоспу «Перемога» та ДП ДГ «Перемога» Волинської [PERSON]; 7) відсутність проекту відведення земельної ділянки площею 2019,55 га ДП ДГ «Перемога» Волинської [PERSON]; 8) не встановлення меж земельної ділянки площею 2019,55 га ДП ДГ «Перемога» Волинської [PERSON] в натурі. Також зазначає, що в ході розгляду даної справи було виявлено, що площа землі, зазначена в оскаржуваному Державному акті, площа землі, якою ДП ДГ «Перемога» Волинської [PERSON] фактично користується, та площа, що зазначена в рішенні про видачу державного акта, відрізняється одна від одної. Крім того, в оскаржуваному державному акті не передбачено та не визначено категорій земель, що передаються у постійне користування, а також не встановлені обмеження у використанні землею, що є прямим порушенням законодавства, оскільки разом із землями сільськогосподарського призначення в постійне користування передані землі лісового та водного фонду. Відповідачами не надано для огляду суду оригінал державного акта чи його дублікат або належним чином завірену копію. Письмово обґрунтовуючи свою позицію в даній справі Прокуратура Волинської області зазначає, що посилання суду касаційної інстанції на норми Земельного кодексу України УРСР 1990 року, як на підставу для скасування рішень судів першої та апеляційної інстанцій та направлення справи на новий розгляд, є такими, що не відповідає чинній ч. 2 ст. 417 ЦПК України, оскільки закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі і норми Земельного кодексу України 1990 року не можуть застосовуватись до спірних правовідносин в силу того, що ДП «ДГ «Перемога» є правонаступником колгоспу ім. Кагановича, якому рішенням виконавчого комітету Луцької райради депутатів трудящих 05 вересня 1952 року видано державний акт на вічне користування землею колгоспу. З врахуванням наведеного, вважають, що спірні правовідносини мають регулюватися Земельним кодексом УСРР 1922 року. Право постійного користування земельними ділянками виникло у ДП «ДГ «Перемога» ще у 1952 році, яке є непорушним. Положення ст. 19 Земельного кодексу України (1990 року), на які посилається ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ в ухвалі від 11 жовтня 2017 року, регламентують порядок виділення земельних ділянок у користування вперше, а тому їх застосування до спірних правовідносин є безпідставним. Порядок видачі державних актів підприємствам, установам і організаціям на земельні ділянки, якими вони користуються визначений Інструкцією про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів про право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди), затвердженої наказом Державного комітету України по земельних ресурсах №28 від 15 квітня 1993 року. Згідно п. 1.10 вказаної Інструкції технічна документація при складанні державних актів на право постійного користування землею, що видаються підприємствам, установам і організаціям на земельні ділянки, якими вони користуються включає: виписку з рішення відповідного органу про надання земельної ділянки; журнали і абриси геодезичних вимірювань; каталог координат окружної межі землекористування; план земельної ділянки; відомість обчислення площ; експлікацію земельних угідь; матеріали погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками землі і землекористувачами. Усі зазначені документи містяться в технічному звіті по видачі Державного акту на право користування землею ДП «ДГ «Перемога». Рішення щодо надання дозволу на складання проекту відведення земельної ділянки та передачі земельної ділянки у постійне користування, а також розроблення проекту відведення земельної ділянки законодавством не вимагалось. Вказівка суду касаційної інстанції щодо необхідності дослідження питання приналежності земельної ділянки, що перебуває в постійному користуванні ДГ «Перемога», до конкретної категорії земель виходить за межі підстав позову. Крім того, вказано, що позивачем не доведено порушення її прав чи інтересів, оскільки бажання особи отримати конкретну земельну ділянку площею 2 га не може ставити під загрозу право державної власності на землю площею 2 тис. га та право державного підприємства на вільне та законне користування цією земельною ділянкою. У своєму відзиві на позов ГУ Держгеокадастру у Волинській області зазначає, що на момент видачі оскаржуваного державного акту на право постійного користування землею серії ВЛ №11 від 25 березня 1994 року розпорядником земель, зазначених в акті, була Луцька районна рада народних депутатів. У державному фонді документації із землеустрою у відділі Луцького району [PERSON] управління Держгеокадастру у Волинській області відсутній оригінал або його дублікат державного акту серії ВЛ №11 від 25 березня 1994 року, виданого на підставі рішення Луцької районної ради від 22 березня 1994 року №16/10 та будь-яка проектна документація по видачі зазначеного державного акта, окрім технічного звіту по його видачі. З наведеного вбачається, що Головне управління Держгеокадастру України жодних дій щодо видачі оскаржуваного Державного акту не вчиняло, характер позовних вимог в даній справі не належить до повноважень [PERSON] управління Держгеокадастру України, що зумовлює відсутність підстав для визначення процесуального статусу [PERSON] управління Держгеокадастру України як відповідача. Просить в позові до [PERSON] управління Держгеокадастру України відмовити. 16.03.2018 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву від ДП «ДГ «Перемога» Волинської державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України», в якому відповідач-2 повністю заперечує позовні вимоги та вважає їх безпідставними. Зазначає, що усунення будь-яких порушень прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків може вимагати лише власник земельної ділянки або землекористувач. Державний акт на право постійного користування землею є документом, що посвідчує право користування. Однак, як на час видачі оспорюваного документу 25.03.1994 року, так і на час звернення до суду з позовом 26.12.2016 року, позивач не мала і не має права власності чи права користування земельною ділянкою, на яку виданий державний акт. ДП "Дослідне господарство "Перемога" Волинської державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України" отримало право постійного користування на землю задовго до звернення позивача до [PERSON] управління Держгеокадастру у Волинській області від 08.09.2016 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності на території Баківцівської сільської ради Луцького району. Вказана земельна ділянка у встановленому Законом порядку у відповіда-2 не вилучалась, підприємство юридично і фактично користується нею. Бажання позивача одержати земельну ділянку, яка надана у користування юридичній особі, не є доказом порушення її прав чи інтересів, на що вказує в позовній заяві та апеляційній скарзі позивач. Між сторонами не існує будь-якого спору з приводу користування земельною ділянкою. Вказана земельна ділянка, яка одночасно перебуває у постійному користуванні ДП ДГ «Перемога» Волинської [PERSON], згідно акту постійного користування серії ВЛ №11 від 25 березня 1994 року, перебуває у державній власності і не може бути передана у приватну власність (підпункт «е» п. 4 ст. 84 ЗКУ). Стосовно тверджень [PERSON] про те, що акт на право постійного користування серії ВЛ № 11 від 25 березня 1994 року виданий без відповідних рішень органів місцевого самоврядування, вони також є безпідставними та необґрунтованими, з наступних причин: видача здійснювалось не в порядку виділення нової земельної ділянки, а в порядку переоформлення права довічного (постійного) користування земельною ділянкою, що була раніше надана (вказана земельна ділянка ще у 1952 році була надана колгоспу імені Кагановича (правонаступником якого є ДП ДГ «Перемога») згідно акту на право вічного користування). Крім того, в матеріалах цивільної справи міститься затверджений технічний звіт по видачі державного акту на право постійного користування землею дослідного господарства «Перемога» Луцького району Волинської області від 1994 року. Згідно довідки виданої відділом земельних ресурсів Луцької райдержадміністрації, яка міститься в технічному звіті, та земельно-облікових документів, загальна площа земельної ділянки, якою користується державне підприємство становить 2019,55 га. Вказана площа погоджена начальником відділу земельних ресурсів Луцького району та головою Баківцівської сільської ради. Технічний звіт містить також і схему креслення меж землекористування, погоджену начальником відділу земельних ресурсів Луцького району та головою Баківцівської сільської ради, а також протокол встановлення в натурі зовнішніх меж землекористування та інші графічні і робочі плани. Крім того, права та законні інтереси позивача жодним чином не обмеженні ДП ДГ «Перемога» Волинської [PERSON], оскільки громадянка [PERSON] має право на одержання у власність будь-якої вільної земельної ділянки в іншому місці. Також представником відповідача до суду подано письмову заяву про застосування строку позовної давності від 23.05.2018 року. В письмових поясненнях Національної академії аграрних наук України (далі - НААН) третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, заперечує проти позову. Зазначає, що відповідно до постанови [PERSON] Міністрів Української PCP «Про створення виробничих сортонасінницьких обєднань» від 14.11.1977 № 564 при Міністерстві сільського господарства УРСР було створено сортонасінницькі обєднання - державно-колгоспні організації, до складу яких згідно з додатком № 1 - сіткою дослідних і елітно-насінницьких господарств науково-дослідних установ входив у Волинській області Радгосп «Перемога». Пункт 4 зазначеної постанови зобовязував Міністерство сільського господарства УРСР і Міністерство радгоспів УРСР передбачити виділення насінницьким господарствам необхідних капіталовкладень, кредитів та матеріально-технічних засобів, до яких зокрема відноситься земля як головний засіб сільськогосподарського виробництва. Відповідно до пункту 2 Постанови [PERSON] Верховної [PERSON] УРСР «Про статус Української академії аграрних наук» від 29.07.1991 № 1370-ХІІ за Українською академією аграрних наук (УААН) закріплено землю, всі основні фонди та інше державне майно, що знаходяться в розпорядженні її установ, порядок володіння та використання цих земельних ділянок визначається виключно [PERSON]. Згідно з наказом Української академії аграрних наук «Про перейменування елітно-насінницьких радгоспів «Перше травня» і «Перемога», племзаводу «Олицький» Волинського НВО» від 01.04.1992 року № 80 елітно-насінницький радгосп «Перемога» було перейменовано на дослідне господарство «Перемога», до якого перейшло як до правонаступника все майно, земля, майнові і немайнові права, зобовязання елітно-насінницького радгоспу «Перемога». Відповідно до статті 23 Земельного кодексу (у редакції чинній на момент видачі оскаржуваного державного акту) право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними [PERSON] народних депутатів. У будь-якому випадку підставою для передачі громадянам та юридичним особам, зокрема, земельних ділянок державної або комунальної власності є рішення уповноваженого органу. Проте, окремо таке рішення не можна вважати правовстановлюючим документом на земельну ділянку. В цьому випадку, рішення компетентного органу є лише підставою для видачі державного акту на право власності (користування) на земельну ділянку. 25 березня 1994 року Луцькою районною радою народних депутатів Луцького району Волинської області було видано Державний акт серії ВЛ № 11 на право постійного користування землею дослідному господарству «Перемога» для ведення сільськогосподарського виробництва площею 2019,55 га. Відповідно до пункту 10 статті 28-1 розділу VII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Державний земельний кадастр» від 07.07.2011 документи, якими було посвідчено право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, видані до набрання чинності цим Законом, є дійсними. Таким чином, правових підстав для визнання Державного акту серії ВЛ № 11 від 25.03.1994, виданого дослідному господарству «Перемога» на право постійного користування земельною ділянкою площею 2019,5 га, немає. Крім того, необхідно підкреслити, що землі дослідного господарства «Перемога» належать до державної власності та відносяться до категорії особливо цінних продуктивних земель, які згідно зі ст. 33 Земельного кодексу України вилученню не допускаються, відповідно вони не можуть передаватись у власність та користування громадянам для ведення особистого селянського господарства, як того вимагає позивач. [PERSON] Української академії аграрних наук «Про підтвердження права юридичної особи обласних державних сільськогосподарських дослідних станцій» від 01.12.1994 було затверджено перелік господарств, які станом на 01.11.1994 входили до Науково- виробничого обєднання «Еліта» і мережу УААН з новим підпорядкуванням обласним станціям, зокрема додатком до цього наказу визначено, нове найменування господарства: Державне підприємство «Дослідне господарство «Перемога» Волинської державної сільськогосподарської дослідної станції Української академії аграрних наук. Чинне найменування Державного підприємства «Дослідне господарство «Перемога» Волинської державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України визначене постановою [PERSON] Національної академії аграрних наук України від 25.05.2016 № 8 та наказом НААН «Про зміну підпорядкування Волинської державної сільськогосподарської дослідної станції Інституту сільського господарства Західного Полісся НААН» від 16.06.2016 № 95. Детальна хронологія створення підприємства із зазначенням правонаступництва зберігається в архіві Державного підприємства «Дослідне господарство «Перемога» та зазначена в попередніх редакціях його статуту. Національна академія аграрних наук України є самоврядною науковою організацією, яка заснована на державній власності та створена як неприбуткова державна бюджетна установа. Державне підприємство «Дослідне господарство «Перемога» Волинської державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України перебуває відповідно до свого статуту у загальному підпорядкуванні Національної академії аграрних наук України як органу управління державним майном. Земельні ділянки, які надані в постійне користування підприємству для розміщення його обєктів, здійснення науково-дослідної та господарської діяльності, виробництва оригінального, елітного та репродукційного насіння, вирощування садивного матеріалу сільськогосподарських культур, кормів для племінних тварин і ведення товарного сільськогосподарського виробництва, визначених статутом [PERSON] та статутом підприємства, є державною власністю. Враховуючи норми чинного законодавства, землі Державного підприємства «Дослідне господарство «Перемога» Волинської державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України є особливо цінними землями державної власності, що не підлягають приватизації та розпаюванню. Даний позов, згідно позиції НААН, в свою чергу, свідчить про спробу роздержавлення особливо цінних земель Державного підприємства «Дослідне господарство «Перемога», всупереч вимог земельного законодавства, шляхом скасування вищезазначеного Державного акту на право постійного користування земельною ділянкою з метою подальшого розпаювання. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав у повному обсязі з підстав аналогічних зазначеним у письмових поясненнях, що містяться в матеріалах справи, просив його задовольнити. Представник відповідача 1 [PERSON] управління Держгеокадастру України проти задоволення позову заперечила, повторно ще раз зауважила, що Головне управління жодних дій щодо видачі оскаржуваного Державного акту не вчиняло та характер позовних вимог не належить до повноважень управління, що зумовлює відсутність підстав для визначення процесуального статусу [PERSON] управління Держгеокадастру України як відповідача, позовні вимоги просила лишити без задоволення. Представники відповідача-2 (Державне підприємство «Дослідне господарство «Перемога» Волинської державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України) проти задоволення позову заперечували, просили відмовити у його задоволенні за безпідставністю. Додатково зауважили, що відсутність оригіналу документу, який оспорюється, не може бути підставою визнання його недійсним, до того ж, саме формулювання позовної вимоги також слугує фактом визнання існування акту стороною позивача. Відомості щодо розбіжності в площі земельної ділянки, також не дають підстав для висновку про порушення прав позивача. Крім того, право позивача на зайняття вільної земельної ділянки ніким не заперечується, проте землі які перебувають у користуванні не можуть бути виділенні без дотримання процедури їх вилучення у встановленому законом порядку. Звернули увагу також на те, що питання визнання акту недійсним судом має розглядатись на момент його видачі без урахування обставин, які відбувались після такої видачі. Представник Баківцівської\~сільської ради\~позов підтримала\~у повному\~обсязі,\~з підстав\~у ньому\~зазначених. Вважає, що державний акт на право постійного користування земельною ділянку ДП «ДГ «Перемога» видано з порушенням вимог чинного законодавства. Позов просила задовольнити. Представник НААН України в судове засідання не зявився, про дату, місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Прокурор Присяжнюк І.Б. позов не визнала, просила відмовити у його задоволенні, надала пояснення аналогічні викладеним у письмових запереченнях, які містяться у матеріалах справи. Суд, перевіривши та дослідивши письмові докази, заслухавши пояснення сторін, повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, дійшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають до задоволення з наступних підстав. Частина перша статті 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Положення цієї статті ґрунтуються на нормах Конституції України, які закріплюють обов'язок держави забезпечувати захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання (стаття 13), захист прав і свобод людини і громадянина судом (частина перша статті 55). Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Відповідно до ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України\~громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Відповідно до ч. 1 ст. 121 Земельного кодексу України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства в розмірах не більше 2,0 га. Судом встановлено, що [PERSON], використовуючи своє право на одержання безоплатно у власність земельної ділянки, звернулась з заявою до [PERSON] управління Держгеокадасту у Волинській області від 08.09.2016 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності на території Баківцівської сільської ради Луцького району (за межами населених пунктів) (а.с. 10 том 1). [PERSON] управління Держгеокадастру у Волинській області від 26.10.2016 року позивачу у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення зазначеної земельної ділянки у власність було відмовлено, оскільки вказана земельна ділянка не відноситься до земель запасу чи земель резервного фонду (а.с. 11 том 1). В подальшому позивач [PERSON] зверталася з відповідними запитами про надання інформації до ГУ Держгеокадастру у Волинській області, у відповідь на які, отримала інформацію про те, що вказані землі використовуються ДП «ДГ «Перемога» Волинської державної дослідної станції НААН України (на підставі Державного акту на право постійного користування землею Серії ВЛ № 11 на площу 2019,55 га, що є правонаступником дослідного господарства «Перемога». Вказаний державний акт виданий на підставі рішення Луцької районної [PERSON] народних депутатів від 22.03.1994 року № 16/10 «Про видачу державних актів на право постійного користування землею підприємствами та організаціями» (а.с. 12-17 том 1). Згідно із ч. 1\~ст. 81 Земельного кодексу України\~(далі -ЗК України) громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). Згідно із ч. 5\~ст. 116 ЗК України\~надання у користування земельної ділянки, що перебуває у власності або у користуванні, провадиться лише після вилучення (викупу) її в порядку, передбаченому цим Кодексом. Відповідно до ч. 6\~ст. 118 ЗК України, що діяв у період видачі державних актів, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У заяві зазначаються бажані розміри та мета її використання. З огляду на вищенаведені положення закону громадянин може порушувати питання про одержання ним безоплатно у власність чи в користування земельної ділянки, яка є вільною, тобто такою, що не перебуває у власності чи в користуванні іншої особи. Таким чином, згідно положень ст.ст.\~81,\~116,\~118,\~125 ЗК України\~наявність не скасованого у встановленому законом порядку державного акту на право постійного користування ДГ «Перемога» на земельну ділянку є прямою перешкодою як для ініціювання [PERSON], так і для вирішення сільською радою, питання про наявність підстав для одержання позивачем у власність чи користування земельної ділянки, яка як юридично, так і фактично не є вільною. Згідно положень\~ст.132\~ЗК України\~одним із\~способів захисту\~прав на\~земельні ділянки\~є визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У спорах, повязаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Визнання недійсними державних актів на право власності вважається законним, належним та окремим способом поновлення порушених прав у судовому порядку (постанова Верховного Суду України від 22 травня 2013 року (справа № 6-33цс13). Судом встановлено, що рішенням Луцької районної [PERSON] народних депутатів від 22.03.1994 року № 16/10 «Про видачу державних актів на право постійного користування землею підприємствами та організаціями» було вирішено видати державні акти на право постійного користування землею, в тому числі, Насінницькому радгоспу «Перемога» площею 2019,5 га для ведення сільськогосподарського виробництва на території Баківцівської сільської ради (а.с. 20 том 1). 25.03.1994 року на підставі вказаного рішення Луцької районної ради народних депутатів дослідному господарству «Перемога» Луцького району с. Баківці було видано державний акт на право постійного користування землею Серії ВЛ № 11 на площу 2019,55 га (а.с. 18-19 том 1). Відповідно до Статуту Державного підприємства «Дослідне господарство «Перемога» Волинської державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук», дане підприємство засноване на основі державної власності та перебуває у віданні Національної академії аграрних наук України (а.с. 45-52 том 1). Відповідно до п. 1.4 Статуту підприємство є правонаступником Державного підприємства «Дослідне господарство «Перемога» Волинської держаної сільськогосподарської дослідної станції Інституту сільського господарства Західного Полісся Національної академії аграрних наук України» відповідно до наказу Національної академії аграрних наук України № 95 від 16.06.2016 року та Постанови президії Національної академії аграрних наук України № 8 від 25.05.2016 року (а.с. 215-217 том 1) Підприємство створене наказом МСГ УРСР від 07.03.1980 року № 78. [PERSON] аграрних наук від 01.12.1994 року № 160 визначено назву \~Дослідне господарство «Перемога» Волинської державної сільськогосподарської дослідної станції. [PERSON] УААН від 28.12.2000 року № 115 перейменовано в Дослідне господарство «Перемога» Волинського інституту АПВ УААН і є правонаступником в частині майна, майнових зобовязань Дослідного господарства «Перемога» Волинської державної сільськогосподарської дослідної станції. Відповідно до ст. 7 Земельного кодексу України від 18.12.1990 року (в редакції чинній на час видачі оспорюваного державного акту) користування землею може бути постійним або тимчасовим. Постійним визнається землекористування без заздалегідь установленого строку. У постійне користування земля надається [PERSON] народних депутатів із земель, що перебувають у державній власності, в тому числі, сільськогосподарським підприємствам і організаціям Відповідно до ч. 1, 3 ст. 23 Земельного кодексу України право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними радами народних депутатів. Форми державних актів затверджуються Верховною [PERSON] України. Як вбачається з матеріалів справи, у відповідача ДП ДГ «Перемога» наявна технічна документація по видачі державного акту на право постійного користування спірною земельною ділянкою від 1994 року, що підтверджується її копією. У випадку ДП «Перемога» видача акту здійснювалась за даними аналізу земельно-облікових документів, а не за проектом відведення. Так, згідно пояснювальної записки до технічного звіту по видачі державного акту на право постійного користування землею ДП «ДГ «Перемога» Луцького району Волинської області від 1994 року визначено, що: за даними земельного обліку станом на 01.11.1993 року за господарством закріплено 2019,55 га.; згідно земельно-облікових документів, площа земельних ділянок, якими користується ДП «ДГ «Перемога» станом на 01.01.1994 року становить 2019,55 га.; внаслідок проведеного обміру виготовлено державний акт на право постійного користування землею у двох примірниках на площу 2019,55 га (а.с.103 том 1). Відповідно до довідки від 20.01.1994 року, виданої Відділом земельних ресурсів Луцької райдержадміністрації, згідно земельно-облікових документів загальна площа земельної ділянки, якою користується ДП «ДГ «Перемога» становить 2019,55 га (а.с.111 том 1). Також у технічному звіті по видачі Державного акту на право постійного користування землею ДП «ДГ «Перемога» Луцького району Волинської області від 1994 року міститься: схема-креслення меж землекористування, протокол встановлення в натурі зовнішніх меж землекористування, матеріали польових вимірів, каталог координат і розрахунків площ; акт польової і камеральної прийомки робіт; лист контролю і коректури технічної документації: графічні матеріали (робочі плани) (а. с. 105-116 том 1). При розгляді справи судом встановлено наступне: відповідно до відповіді [PERSON] управління Держгеокадастру у Волинській області за ДП «ДГ «Перемога» Волинської державної дослідної станції НААН України обліковується 2019,55 га земельної ділянки, що використовується підприємством на підставі державного акта, тоді як, відповідно до інформації, яка міститься на офіційному сайті Волинської державної сільськогосподарської дослідної станції НААН (http://vоl.исоz.uа/) у користуванні ДП ДГ «Перемога» перебуває 1 725 га землі, що відрізняється від площі, вказаній в оспорюваному акті. Згідно ст.12\~ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. В ході судового розгляду справи, детальних пояснень з приводу вищевказаних обставин жодним учасником судового процесу надано не було, відповідно сторонами не надано суду належних та допустимих доказів, які свідчать про те, яка саме площа земельної ділянки перебуває у фактичному користуванні ДП ДГ «Перемога». Земельний кодекс України (у всіх попередніх та діючій редакції) не містить визначення поняття цільового призначення земель, проте, виходячи із системного аналізу норм вказаного нормативно-правового акту, можна зробити висновок, що цільове призначення земель - це встановлені законодавством порядок, умови та межі використання земель для конкретних цілей відповідно до їх категорій. Цільове призначення конкретної земельної ділянки залежить від категорії земель, з яких її виділено, від планування та зонування території і є встановленою компетентним органом при наданні земельної ділянки межею її використання для конкретного призначення відповідно до затверджених планів розвитку території, зонуванням земель, а також правовим режимом відповідної категорії земель. Відповідно до положень ст. 2 ЗК України, чинного на момент видачі акту, всі землі України відповідно до цільового призначення поділяються на: 1) землі сільськогосподарського призначення; 2) землі населених пунктів (міст, селищ міського типу і сільських населених пунктів); 3) землі промисловості, транспорту, зв'язку, оборони та іншого призначення; 4) землі природоохоронного, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення; 5) землі лісового фонду; 6) землі водного фонду; 7) землі запасу. Віднесення земель до відповідних категорій і переведення їх з однієї категорії до іншої провадиться органами, які приймають рішення про передачу цих земель у власність або надання їх у користування, а в інших випадках - органами, які затверджують проекти землеустрою і приймають рішення про створення об'єктів природоохоронного, оздоровчого, історико-культурного та іншого призначення. Згідно оспорюваного державного акту землекористувачу у постійне користування передаються 2019, 55 га землі в межах згідно плану користування. Землю передано для ведення сільськогосподарського виробництва (а.с.18 том 1). Відповідно до п.4.4. статуту ДП «ДГ «Перемога» в редакції 27.12.2016 року земельні ділянки передані у власність підприємству для розміщення його обєктів, здійснення науково-дослідної та господарської діяльності, виробництва оригінального, елітного та репродукційного насіння, вирощування садивного матеріалу сільськогосподарських культур, кормів для племінних тварин і пропаганди ведення сільськогосподарського виробництва, визначених статутом ДП «ДГ «Перемога» та статутом НААН України, є державною власністю (а.с.48 том 1). Зміна цільового призначення земель та припинення права постійного користування земельними ділянками підприємства, що віднесенні до особливо цінних допускається лише для розміщення на них обєктів, що визначенні Верховною [PERSON] України та в порядку, визначеному законодавством (п.4.6. статуту). За клопотанням представника позивача, судом було зобовязано сторону відповідача ДП ДГ «Перемога» надати оригінал оспорюваного державного акту, однак вказаний документ, зі слів представника відповідача було втрачено. Відповідно до п. 5.2 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затв. [PERSON] Державного комітету України з земельних ресурсів від 04.05.1999 року № 43 (яка була чинною до 23.08.2013 року) у випадку втрати державного акту на право власності і право постійного користування земельною ділянкою видають його дублікат. З огляду на наведене, вітсутність оригіналу державного акту не позбавляє відповідача можливості отримати його дублікат (що відповідно було здійснено стороною, згідно пояснень представника ДП ДГ «Перемога»), однак вказаний факт, на думку суду, не може бути окремою та самостійною підставою визнання акту недійсним. Крім того, в матеріалах справи, також, міститься належним чином завірена копія проекту землеустрою щодо зміни меж села Баківці Луцького району. З пояснювальної записки та переліку земельних ділянок державної власності, які переходять в межі села Баківці, що містяться у вказаному документі, вбачається, що в межі населеного пункту включаються, окрім земельних ділянок ДП ДГ «Перемога» і землі запасу площею 62,0 га (а.с.123 том 3). Згідно ст.19 ЗК України земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадян чи юридичних осіб, можуть перебувати у запасі. З огляду на вказане, на території Баківцівської сільської ради наявні вільні землі та відповідно наявність оспорюваного державного акту не може порушувати право на отримання земельної ділянки в порядку п. б ст.121 ЗК України. За приписами ст. 1 Цивільного процесуального Кодексу України (далі ЦПК України) завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Відповідно до\~ст.ст.\~12,\~13\~ЦПК України\~цивільне судочинство\~здійснюється на\~засадах змагальності\~сторін. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст.81 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Закон передбачає, що кожен має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, звернувшись до суду із позовом. Враховуючи те, що стороною позивача не зазначено у який спосіб судове рішення про визнання недійсним державного акту на право постійного користування землею, реалізує її право на отримання 2 гектарів землі із земель, які перебувають тривалий період часу у користуванні державного підприємства та не надано доказів порушення відповідачами її законних прав, у тому числі доказів її права на земельну ділянку площею 2,0 га саме із земель, які перебувають у користуванні державного підприємства, а задоволення позову про визнання недійсним державного акту на право користування землею і виконання цього судового рішення не відновлює порушеного права особи, яка ще не набула цього права на земельну ділянку, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог. Крім цього, у позовній заяві [PERSON] відсутні посилання на те, що позивач позбавлена відповідачами або іншими особами права на безоплатне отримання 2 га землі із земель державної або комунальної власності на території Баківцівської сільської ради або на іншій території України у порядку, визначеному діючим законодавством, яке регулює ці правовідносини. Щодо заяви представника відповідача ДП ДГ «Перемога» про застосування строку позовної давності, суд вбачає за необхідне зазначити, що суд, в даному випадку, відмовляє в позові за безпідставністю позовних вимог, а не у звязку з застосуванням позовної давності, що відповідно є самостійною підставою для відмови у позові.

Outcome: dismissed