Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-09 00:00:00

Виклад позиції позивача. 11 лютого 2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить встановити факт родинних відносин між нею та померлим [INFO] [PERSON] , як між дочкою та батьком. Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, в її свідоцтві про народження відсутні відомості про батька, так як [PERSON] і її мати, [PERSON] , весь час проживали у с. Карабущине Кегичівського району Харківської області однією сім`єю у цивільному шлюбі, а тому дані про її батька у свідоцтві не зазначено згідно законодавства, яке на той час регулювало діяльність органів ЗАГСу. У свідоцтві про народження її прізвище записано, як [PERSON] , а матір`ю записана [PERSON] 04 жовтня 1986 року вона уклала шлюб із [PERSON] і змінила прізвище на [PERSON] . Необхідність встановлення факту родинних зав`язків, надасть можливість належним чином довести родинні стосунки із померлим і оформити спадщину. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 12 лютого 2020 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 10 березня 2020 року. У судове засідання учасники судового розгляду не з`явились, про місце дату та час повідомлені у встановленому законом порядку, натомість надали заяви про розгляд справи у їх відсутність: - позивач про підтримання заявлених вимог в повному обсязі, проти винесення рішення в підготовчому засіданні не заперечує, судові витрати просить залишити за нею; - відповідач про визнання позовних вимог. Відповідно до ч.3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Частиною 4 ст.200 ЦПК України встановлено, що ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. За змістом ч.1 ст.206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Як передбачено ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Фактичні обставини, встановлені судом, норми права, які застосовував суд, мотиви суду. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] у віці 81 років, про що 06 квітня 2018 року складено відповідний актовий запис № 01, що підтверджено копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (копія, а.с.7). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 29 квітня 1963 року, виданого Станичанською сільською радою Красноградського району, Харківської області, [PERSON] народилася [INFO] . Батьками у свідоцтві про народження зазначені « Батько - не зазначено», «Мати - [PERSON] ». Відповідно до довідки виданої виконавчим комітетом Красненської сільської ради Кегичівського району Харківської області в тому, що померлий [PERSON] , [INFO] , дійсно був зареєстрований в с. Карабущине Кегичівського району Харківської області. З моменту реєстрації та до 12 липня 2014 року проживав за вказаною адресою. Разом з ним проживала [PERSON] , [INFO] , з якою він перебував у цивільному шлюбі, вів спільне господарство (а.с.9). Відповідно до сторінки з особового рахунку № [NUMBER] з погосподарської книги № 10 на 1964, 1965, 1966 рік головою сім`ї записаний [PERSON] , в списках членів домогосподарства значаться: [PERSON] - чоловік, [PERSON] - дружина, [PERSON] - дочка (копія, а.с.10-11). Відповідно до сторінки з особового рахунку № [NUMBER] з погосподарської книги № 9 на 1971, 1972, 1973 рік головою сім`ї записаний [PERSON] , в списках членів домогосподарства значаться: [PERSON] - чоловік, [PERSON] - дружина, [PERSON] - дочка. (копія, а.с.12). Відповідно до сторінки з особового рахунку № [NUMBER] з погосподарської книги № 9 на 1986-1990 рік головою сім`ї записаний [PERSON] , в списках членів домогосподарства значаться: [PERSON] - чоловік, [PERSON] - дружина, [PERSON] - дочка. (копія, а.с. 13). Прізвище позивача з « [PERSON] » було змінено на « [PERSON] » після укладення шлюбу, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серія [NUMBER] від 04 жовтня 1986 року, актовий запис 87. На даний час у позивача виникла необхідність встановлення факту родинних відносин з її батьком, [PERSON] для прийняття спадщини після смерті останнього, а саме на земельну ділянку для товарного сільськогосподарського виробництва площею 6,4280 га, кадастровий номер 6323181300:12:003:0191 на території Красненської сільської ради Кегичівського району Харківської області, визначену державним актом на право приватної власності на землю серії ХР №019951. Таким чином, з заяви вбачається, що [PERSON] не може скористатися своїми спадковими правами у зв`язку з тим, що у неї відсутні документи, які можуть підтвердити факт родинних відносин між нею та її померлим батьком. Відповідно до ст.15 ЦК України, ст.4 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання в порядку, визначеним цивільним процесуальним законодавством. Згідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України справи про встановлення фактів що мають юридичне значення суд розглядає в порядку окремого провадження. Відповідно до ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, зокрема, родинних відносин між фізичними особами, а також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, факт родинних відносин між фізичними особами встановлюється у судовому порядку, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки для заявника: право на спадщину, право на пенсію у зв`язку із втратою годувальника, одержання компенсації тощо. Верховним Судом України звернуто увагу на те, що факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Згідно з п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Згідно з п. 10 цієї Постанови суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного суду №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип права на справедливий суд, який означає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Оскільки, встановлення факту родинних відносин породжує для [PERSON] юридичні наслідки, а саме можливість реалізувати своє право для отримання спадщини після смерті батька [PERSON] та встановити даний факт іншим шляхом, аніж звернутися до суду за судовим захистом є неможливим, тому суд прийшов до висновку про законність та обґрунтованість вимог про встановлення факту родинних відносин. Згідно з ст. 76, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини, і вирішує їх з урахуванням обставин, передбачених ст.53 Кодексу про шлюб та сім`ю України. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини (наприклад, відповідно до ч.2 ст.55 Кодексу про шлюб та сім`ю запис про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній) і можуть бути подані матір`ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття. Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз`яснено, що оскільки підстави для визнання батьківства за рішенням суду, зазначені у ст. 128 СК України, істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених у ст. 53 КпШС, суди, вирішуючи питання про те, якою нормою слід керуватися при розгляді справ цієї категорії, повинні виходити з дати народження дитини. Так, при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 1 січня 2004 року, необхідно застосовувати відповідні норми КпШС, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір`ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини. Справи про визнання батьківства щодо дитини, яка народилася не раніше 1 січня 2004 року, суд має вирішувати відповідно до норм СК, зокрема ч. 2 ст. 128, на підставі будь-яких доказів, що засвідчують походження дитини від певної особи й зібрані з дотриманням норм цивільного процесуального законодавства. Судом встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] , отже, застосуванню підлягають норми КпШС. Згідно ч. 2 та ч. 3 ст. 53 КпШС України в разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття. При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір`ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення вимог позивача про встановлення факту родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] , а саме, що [PERSON] являється рідним батьком [PERSON] .. Позивач просить залишити судові витрати за ним, тому підстав для їх розподілу суд не вбачає. Відповідно до ст. 259 ЦПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Рішення суду приймаються, складаються і підписуються в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу. На підставі викладеного, ст.ст. 4, 13, 18, 259, 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved