Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом 18 листопада 2014 року. В підтвердження пред'явлених позовних вимог посилається на те, що 02.03.2005 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою у Розанівській сільській раді Новобузького району Миколаївської області про, що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено запис за № 01. Від шлюбу в них з відповідачкою народилось двоє дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалося через систематичні сварки та конфлікти з різних підстав, що негативно впливало на шлюбні стосунки та призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. В позові вказав, що шлюбних стосунків не підтримують та не проживають разом з жовтня місяця 2014 року. Вважає, що збереження сім'ї та її відновлення є неможливим. А тому просить його позовні вимоги задовольнити. В судове засіданні позивач з'явився, свій позов підтримав та просив його задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце слухання справи. В матеріалах справи мається заява від відповідачки, що вона з позовом згодна, не заперечує проти його задоволення, в судове засідання з'явитися не може, оскільки знаходиться за межами області. Крім того в заяві зазначила, що після розірвання шлюбу бажає надалі залишити собі шлюбне прізвище «[PERSON]» Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 02.03.2005 року сторони зареєстрували шлюб у Розанівській сільській раді Новобузького району Миколаївської області про, що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено запис за № 01, що підтверджується свідоцтвом про одруження [NUMBER] ( а.с.6). Від шлюбу у сторін народилося двоє доньок: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] (а.с.7), та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] (а.с.8) Шлюбні відносини на момент розгляду справи в суді сторони не підтримують, проживають окремо. Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Відповідно до ст.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу, та під час його розірвання. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред'явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України- документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Також відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 8 ст. 235 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Тому суд вважає за можливе після розірвання шлюбу залишити прізвище відповідачки «[PERSON]». На підставі викладеного,

Outcome: approved