Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-29 00:00:00

в заяві вказано, що заявник та [PERSON] проживають однією родиною за адресою: [ADDRESS] . За вказаною адресою також проживає [PERSON] , яка є дочкою заявника та дружиною [PERSON] . Протягом останніх років спільне проживання з [PERSON] стало нестерпним. [PERSON] почав систематично проявляти стосовно заявника безпідставну агресію, цькувати, погрожувати, знущатися, психологічно тиснути, внаслідок чого між ними почали виникати численні сварки, що породжували як психологічне, так і фізичне домашнє насильство. Заявник в силу свого віку не має змоги самостійно захищати себе, у зв`язку із чим опинилась у скрутному та небезпечному для свого життя становищі. Попередньо заявник неодноразово зверталася за захистом до правоохоронних органів, за результатами чого працівниками поліції було складено термінові заборонні приписи стосовно [PERSON] . Крім того, постановою суду від 08.06.2018 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ч.2 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення і накладено стягнення у вигляді 40 годин громадських робіт. Також 23.11.2018 року заявник зверталася до Івано-Франківського ВП ГУНП із заявою про вчинення щодо неї неправомірних дій з боку [PERSON] . За результатами розгляду якої Головним управлінням Національної поліції в Івано-Франківській області надано відповідь про те, що у зверненні заявника відсутні відомості, які є достатніми для свідчення про вчинення самекримінального правопорушення, а також, що працівниками поліції із [PERSON] проведено бесіду профілактичного характеру, в ході якої останньому роз`яснено про неприпустимість вчинення домашнього насильства та попереджено про відповідальність за вчинення адміністративних правопорушень в майбутньому. Свідками неодноразового вчинення [PERSON] домашнього насильства були [PERSON] (сестра заявника), та [PERSON] (сусідка заявника та [PERSON] ). Заявник просить видати обмежувальний припис, яким вжити заходи тимчасового обмеження прав [PERSON] та покладення на нього обов`язків, зазначених в заяві. Заявник в судовому засіданні заяву підтримала з підстав, що в ній зазначені. Представник заявника заяву підтримала з підстав, що в ній зазначені та надала пояснення про те, що заявник за [PERSON] проживають за однією адресою. [PERSON] систематично проявляє агресію, здійснює психологічний тиск. Заявник неодноразово зверталася до правоохоронних органів. Були приписи правоохоронних органів. В 2018 році [PERSON] було визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ч.2 ст.173-2 КпАП України і було накладено стягнення у виді 40 годин громадських робіт. Також в 2018 році заявник зверталася до правоохоронного органу із заявою про вчинення щодо неї неправомірних дій з боку [PERSON] . За результатами розгляду якої Головним управлінням Національної поліції в Івано-Франківській області надано відповідь про те, що у зверненні заявника відсутні відомості, які є достатніми для свідчення про вчинення саме кримінального правопорушення, а також, що працівниками поліції із [PERSON] проведено бесіду профілактичного характеру. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явився. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. В судовому засіданні свідок [PERSON] , яка є сестрою заявниці, надала суду пояснення про те, що [PERSON] б`є заявницю, не дозволяє заходити до кухні, тягає за голову, за волосся, плює. Донька її каже, що добре робить. Не може нічого залишити там, все обкрадає, пенсію на половину. На розбите скло штовхає, викликала швидку, були в поліції за побої. [PERSON] ображає її. Вона через балкон передає заявнику, що потрібно. Онука носить їй, він все забирає. Виключають їй світло. Погрожує вбивством. 23.10.2020 року видано терміновий заборонний припис серія АА №124036 стосовно [PERSON] 27.01.2021 року видано терміновий заборонний припис серія АА №226302 стосовно [PERSON] 10.04.2021 року видано терміновий заборонний припис серія АА № 167547 стосовно [PERSON] . Постановою Івано-Франківського міського суду від 08.06.2016 року [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ч.2 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено стягнення у виді 40 годин громадських робіт. Згідно відповіді ГУ НП в Івано-Франківській області від 06.12.2018 у зв`язку з тим, що у зверненнях [PERSON] відсутні відомості, які є достатніми для свідчення про вчинення саме кримінального правопорушення та повідомлено, що працівниками поліції проведено бесіду профілактичного характеру. Відповідно до приписів ч.ч. 1, 2 ст.350-5 ЦПК України, справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Розділом IV глави 13 ЦПК України визначено порядок розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису. Відповідно до ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України ,,Про запобігання та протидію домашньому насильству". Згідно п. 3, 6, 7, 8 ч. 1 ст. 1 цього Закону, домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сімї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сімєю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 756/3859/19 (провадження № 61-11564св19) зроблено висновок, що «враховуючи положення Закону № 2229-VIII, обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях». Згідно ч.2 ст.3 Закону України ,,Про запобігання та протидію домашньому насильству" визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання. Згідно ч.2, 3, 4 ст.26 Закону України ,,Про запобігання та протидію домашньому насильству" визначено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього певних обов`язків. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи). Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Наявні обґрунтовані ризики вчинення [PERSON] домашнього насильства щодо заявниці, тому суд приходить до висновку про обґрунтованість заяви, можливість їх часткового задоволення та необхідність вжиття відповідних заходів реагування, визначених законом, шляхом встановлення заходів тимчасового обмеження прав [PERSON] та покладення на нього обов`язків, зокрема, встановлених п.1 ч.2 ст.26 Закону України ,,Про запобігання та протидію домашньому насильству", а саме: заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою. Усі інші пояснення сторін, їх докази і арґументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надало можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення. Відповідно до зазначеного, -

Outcome: partial