Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-26 00:00:00

До суду надійшла позовна заява, у якій позивач просить встановити факт припинення договору іпотеки від 22 листопада 2007 року укладеного між [PERSON] та ПАТ КБ «ПриватБанк» на виконання кредитного договору № GOAWGK01450109 від 22 листопада 2007 року у зв`язку з виконанням основного зобов`язання. Зняти заборону на відчуження та здійснити державну реєстрацію припинення обтяження заборони на нерухоме майно квартири [ADDRESS] внесеного приватним нотаріусом Бахмутського (колишнього Артемівського) нотаріального округу договору іпотеки квартири від 22 листопада 2007 року зареєстрованого в реєстрі накладення заборон за № 175 та державну реєстрацію припинення іншого речового права внесеного приватним нотаріусом Бахмутського (колишнього Артемівського) нотаріального округу договору іпотеки квартири від 22 листопада 2007 року зареєстрованого в реєстрі у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 7257. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 22 листопада 2007 року між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір № GOAWGK01450109 терміном до 22 січня 2017 року, згідно якого позивач отримав кошти. Для забезпечення виконання зобов`язання по кредитному договору № GOAWGK01450109 від 22 листопада 2007 року, між позивачем та відповідачем був укладений іпотечний договір від 22 листопада 2007 року, який був завірений приватним нотаріусом Бахмутського нотаріального округу та внесений до державного реєстру заборон відчуження за № 175. Згідно п.33.3 іпотечного договору від 22 листопада 2007 року предметом іпотеки є нерухоме майно: 4-х кімнатна квартира [ADDRESS] , загальною площею 60,50 кв.м., житловою площею 46,00 кв.м. зі всіма невід`ємними її при [ADDRESS] . У зв`язку з частковим невиконанням позичальником умов кредитного договору № GOAWGK01450109 від 22 листопада 2007 року, відповідач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості. Згідно рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 05 травня 2016 року по справі № 2/219/295/2016, провадження № 219/9055/15-ц, позов ПАТ КБ «ПриватБанк» був задоволений частково: стягнуто з позивача заборгованість у розмірі 5006,55 доларів США, що за курсом НБУ від 18 серпня 2015 року при курсі 22,01 складає 110194,17 грн. дане рішення набуло законної сили. Згідно постанови про закінчення виконавчого провадження по виконавчому провадженню ВП № 51495690 від 22 травня 2018 року виконавче провадження відкрите на підставі рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 05 травня 2016 року по справі № 2/219/295/2016, провадження № 219/9055/15-ц було закрите державним виконавцем у зв`язку з його фактичним виконанням у повній мірі. Відповідач по цій справі не оскаржував у встановлені строки прийняте державним виконавцем рішення про закриття виконавчого провадження у зв`язку з його виконанням, а тому це теж каже про те, що рішення виконане в повному обсязі. Після виконання рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 05 травня 2016 року по справі № 2/219/295/2016, провадження № 219/9055/15-ц та закриття виконавчого провадження позивач письмово звернувся з заявою по відповідача з проханням внесення змін до єдиного реєстру іпотек у зв`язку з його виконанням. Згідно відповіді відповідача від 06 червня 2018 року позивачу було відмовлено так як є заборгованість і не повернута сума кредиту та інші суми передбачені договором, при цьому ні розрахунку ні суми заборгованості не надають. Як передбачено рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 05 травня 2016 року по справі № 2/219/295/2016, провадження № 219/9055/15-ц в іншій частині позовних вимог було відмовлено. Банк не хоче списувати заборгованість, відносно якої вже прийнято рішення, а тому не бажає звертатися до нотаріуса про зняття заборони та припинення договору іпотеки. Тому позивач вважає, що є всі підстави для звернення до суду за захистом його прав. Просить позов задовольнити. Ухвалою Артемівського\~міськрайонного суду\~Донецької області\~від 31\~липня 2018\~року позовну\~заяву прийнято\~до розгляду,\~відкрито загальне\~позовне провадження у справі, призначено підготовче засідання на 11 годину 00 хвилин 12 вересня 2018 року та визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву з одночасним надісланням копії відзиву відповідно до вимог ч. 4 ст. 178 ЦПК України позивачу. Підготовче засідання, яке було призначено на 12 вересня 2018 року, було відкладено на 03 жовтня 2018 року 10-00 годину за клопотанням відповідача. 13 вересня 2018 року на адресу суду надійшла уточнена позовна заява, згідно якої позивач просить суд визнати договір іпотеки від 22 листопада 2007 року укладеного між [PERSON] та ПАТ КБ «ПриватБанк» на виконання кредитного договору № GOAWGK01450109 від 22 листопада 2007 року припиненим у зв`язку з виконанням основного зобов`язання. Скасувати обтяження та заборону відчуження нерухомого майна застосованого при посвідченні договору іпотеки від 22 листопада 2007 року укладеного між [PERSON] та ПАТ КБ «ПриватБанк» на виконання кредитного договору № GOAWGK01450109 від 22 листопада 2007 року зареєстрованого в реєстрі заборон на відчуження за № 175, шляхом виключення запису з Державного реєстру іпотек про обтяження на нерухоме майно за № 7257 та вилучення запису з єдиного реєстру заборон на відчуження квартири [ADDRESS] внесеного приватним нотаріусом Бахмутського (колишнього Артемівського) нотаріального округу. Стягнути з відповідача судові витрати. Підготовче засідання, яке було призначено на 03 жовтня 2018 року, було відкладено на 18 жовтня 2018 року 13-30 годину за клопотанням відповідача. Ухвалою суду від 18 жовтня 2018 року закрито підготовче провадження по цивільній справі\~за позовною\~заявою [PERSON] до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про встановлення факту припинення договору іпотеки, у зв`язку з виконанням основного зобов`язання, зняття заборони на відчуження та здійснення державної реєстрації припинення обтяження заборони на нерухоме майно та призначено справу до судового розгляду по суті на 13 годину 30 хвилин 21 листопада 2018 року. 20 листопада 2018 року на адресу суду надійшов відзив, згідно якого відповідач просить у задоволені позову відмовити з тих підстав, що наявність самого судового рішення про стягнення з боржника на користь кредитора заборгованості за кредитним договором не є підставою для припинення грошового зобов`язання боржника і припинення іпотеки та не позбавляє кредитора права задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб, передбачений законодавством. З моменту винесення рішення про стягнення заборгованості з позивача на користь банку та до моменту виконання рішення згідно виконавчого документа, нарахування відсотків продовжувалось, оскільки кредитний договір діє, договір не розірвано та не припинено. Просить у задоволені позову відмовити. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18 вересня 2019 року у зв`язку з відставкою судді [PERSON] на підставі розпорядження в.о. керівника Артемівського міськрайонного суду Донецької області Рибкіної Н.М. справу розподілено у провадження судді Артемівського міськрайонного суду Донецької області Медінцевій Н.М. До судового засідання позивач не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином: у відповідності до частини 6 статті 128 ЦПК України шляхом направлення судової повістки із розпискою рекомендованим листом з повідомленням на адресу, зазначену позивачем у позовній заяві, представник позивача надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов просить задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не прибув, надав суду клопотання про розгляд справи за відсутності відповідача, де також зазначив, що просять відмовити у задоволені в повному обсязі, на підставі їх відзиву на позов. У зв`язку з неявкою сторін та у відповідності до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заявлений позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи у їх сукупності і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що заявлений позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом при розгляді справи встановлено наступні фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Відповідно до ст.\~4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Під оспорюванням права слід розуміти такий стан цивільних правовідносин, за якого між учасниками існує спір з приводу наявності чи відсутності суб`єктивного права у сторін, а також належності такого права певній особі. Відповідно до ст.\~526\~ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Положеннями ст. 611 ЦК України\~визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За змістом ст. 6 ЦК України\~сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати в договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. Згідно з ч. 1 ст.\~627\~ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно зі ст. 605 ЦК України\~зобов`язання припиняється внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов`язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора. Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 05 травня 2016 року (а.с.5-10) позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] , [PERSON] , про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволені частково. Стягнуто з [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Красний Лиман, Донецької області, ІПН [NUMBER] , на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, код ЄДРПОУ 14360570) заборгованість за\~кредитним договором № GOAWGK01450109 від 22 листопада 2007 року у розмірі 5006 (п`ять тисяч шість) долари США 55 центів, що за курсом 22,01 відповідно до службового розпорядження НБУ від 18.08.2015 року складає 110194 (сто десять тисяч сто дев`яносто чотири) грн. 17 коп., яка складається з заборгованості за кредитом - 5006 (п`ять тисяч шість) доларів США 55 центів, що за курсом 22,01 відповідно до службового розпорядження НБУ від 18 серпня 2015 року складає 110194 грн. 17 коп. Стягнуто з [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Красний Лиман, Донецької області, ІПН [NUMBER] , на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, код ЄДРПОУ 14360570) витрати по сплаті судового збору в розмірі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп. В іншій частині позову відмовлено. Згідно копії постанови про закінчення виконавчого провадження від 22 травня 2018 року (а.с.11) виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2/219/295/2016 виданого 02 червня 2016 року про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості в розмірі 5006 (п`ять тисяч шість) долари США 55 центів, що за курсом 22,01 відповідно до службового розпорядження НБУ від 18.08.2015 року складає 110194,17 грн., та витрати по сплаті судового збору 1378 грн., закінчено у зв`язку з фактичним повним виконанням рішення суду (борг на користь стягувача, виконавчий збір та витрати на проведення виконавчих дій стягнуті з боржника в повному обсязі). \~ \~ \~ \~Згідно копії іпотечного договору (а.с.12-15) від 22 листопада 2007 року, ЗАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] уклали цей договір про зобов`язання іпотеко держателя по кредитному договору № GOAWGK01450109 від 22 листопада 2007 року. \~ \~ \~ \~Відповідно до копії договору купівлі-продажу квартири від 22 листопада 2007 року (а.с.16-17) [PERSON] придбав квартиру [ADDRESS] , що також підтверджується копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно. \~ \~ \~ \~З копії листа відповідача, який адресований позивачу (а.с.18) вбачається, що останній повідомляється про те, що позичальник зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав. Проте з цього листа не вбачається яка сума заборгованості нарахована позивачу і з чого саме вона складається. Таким чином, судом встановлено, що наразі позивач повністю погасив заборгованість перед відповідачем, оскільки відповідач не надав суду жодних належних та допустимих доказів з приводу того, що позивач перед ним має заборгованість та з чого саме вона складається. Крім того, позивач неодноразово намагався самостійно врегулювати питання з Банком щодо зобов`язання останнього виконати умови кредитного договору та повернути документи на квартиру, знявши всі види обтяження, бо іпотечний договір від 22 листопада 2007 року припинив свою дію, на що відповідачем було повідомлено позивачу, що у нього ще є борг, де також зазначили, що рішення суду не є підставою для припинення нарахування відсотків. Тому суд не приймає за доказ цей лист при ухваленні даного рішення суду за наведених вище підстав. Відповідно до положень Цивільного кодексу України, загальними засадами цивільного законодавства є зокрема, свобода договору, яка полягає у визнанні за суб`єктом цивільного права можливості укладати договори (або утримуватись від укладення договорів) і визначати їх зміст на свій розсуд відповідно до досягнутої з контрагентом домовленості (ст. ст.\~6,627 ЦК України). Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, що визначено ч. 1 ст.202 ЦК України. Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частиною 1 ст. 628 ЦК України\~встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін та погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша\~статті 626 ЦК України). У відповідності до ч.ч. 1 та 2\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Статтею 599\~ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч.1ст.598\~ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зокрема, ці підстави зазначені у нормах\~ЦК України, відповідно до яких зобов`язання припиняється: виконанням, проведеним належним чином (ст.599); за домовленістю сторін (ст.604); внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов`язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора (ст. 605). За змістом ч.1\~ст.598 ЦК України\~зобов`язання може припинятися, зокрема з підстав, встановлених договором. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Відповідно до п. 1 ч. 1 статті 17\~Закону України\~«Про іпотеку» іпотека припиняється у разі припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору. Відповідно до статті 74\~Закону України\~«Про нотаріат» одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, а також припинення чи розірвання договору довічного утримання, звернення органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини, нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна. Судом достовірно встановлено, що відповідач після виконання позивачем повного виконання судового рішення не повідомив на протязі дуже довгого часу щодо того, що в нього начебто ще є борг, а лише на листи позивача повідомляв останнього про те, що у нього є борг, але який саме борг та з чого він складається не надавав такі відомості позивачу, тобто відповідачем не було вжито заходів щодо припинення іпотеки. Чим порушено право власності позивача по справі щодо вказаного об`єкта нерухомого майна. Обраний позивачем спосіб захисту порушених прав, в контексті ст.15 та 16\~ЦК України та встановлених обставин по справі, приймається судом до уваги, оскільки відповідно до ст.2 ЦПК України\~завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави; при цьому кожен має право на захист свого цивільного права у разі його порушення або невизнання. За нормою\~статті 5\~ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Способи захисту цивільного права та інтересів зазначені в\~ст.16 ЦК України. Згідно із п.1 ч. 2\~ст.16 ЦК України\~одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права, що рівною мірою означає як наявність права, так і його відсутність або й відсутність обов`язків. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням статей 55,124\~Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Гарантоване\~статтею 55 Конституції України\~конкретизоване у звичайних законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим. Обов`язковою умовою задоволення позову є доведеність позивачем порушених саме його прав та охоронюваних законом інтересів з боку відповідача, зокрема наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого подано позов. Надаючи правову оцінку належності обраного заінтересованою особою способу захисту, судам належить зважати і на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції. Так, у рішенні від 15 листопада 1996 року у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, Суд указав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом. Крім того, суд вважає, що незалежно від предмета та підстав спору, а також незважаючи на те, хто звернувся з позовом до суду (банк або інша фінансова установа чи споживач), на правовідносини, що виникають зі споживчого кредиту, поширюється дія\~Закону України від 12 травня 1991 року N 1023-XII "Про захист прав споживачів", що узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі N 755/11648/15-ц (провадження N 14-336цс18), яка підтримала правовий висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 11 листопада 2015 року у справі N 6-1716цс15, та зазначила, що спори між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і під час виконання такого договору, підлягають розгляду в порядку захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку. Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд вважає, що право позивача як споживача вимагати виконати умови договору підлягає судовому захисту, оскільки відповідач умови договору ігнорує та не виконує, продовжує рахувати за позивачем заборгованість. Тому, суд приходить до переконання, що слід визнати договір іпотеки від 22 листопада 2007 року укладеного між [PERSON] та ПАТ КБ «ПриватБанк» на виконання кредитного договору № GOAWGK01450109 від 22 листопада 2007 року припиненим у зв`язку з виконанням основного зобов`язання та скасувати обтяження та заборону відчуження нерухомого майна застосованого при посвідченні договору іпотеки від 22 листопада 2007 року укладеного між [PERSON] та ПАТ КБ «ПриватБанк» на виконання кредитного договору № GOAWGK01450109 від 22 листопада 2007 року зареєстрованого в реєстрі заборон на відчуження за № 175, шляхом виключення запису з Державного реєстру іпотек про обтяження на нерухоме майно за № 7257 та вилучення запису з єдиного реєстру заборон на відчуження квартири [ADDRESS] внесеного приватним нотаріусом Бахмутського (колишнього Артемівського) нотаріального округу. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved