Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-08 00:00:00

Позивач 21.02.2014 року звернулася в суд із позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини. Підставою своїх вимог вважає те, що [INFO], у неї народився син-[PERSON]. Наразі він проживає із нею та перебуває на її утриманні. Із його батьком, [PERSON], вони розлученні та не приживають із 2000 року. Стаття 180 Сімейного кодексу України передбачає, що батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. До досягнення сином повноліття, відповідач сплачував аліменти на підставі рішення Компаніївського районного суду 2000 року. На сьогоднішній день, [PERSON] досяг повноліття та разом із тим навчається у «Навчально-виховному Об»єднанні» Спеціальна загальноосвітня школа I-III ступенів №1 «Дошкільний навчальний заклад» Кіровоградської міської ради Кіровоградської області. Згідно зі ст.199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітній син, дочка продовжують навчання та потребують матеріальної допомоги, батьки зобов»язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років. Право на звернення до суду із позовом про стягнення аліментів має той із батьків, із ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. За ст.200 Сімейного кодексу України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів із урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України в свою чергу, визначає, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Просить стягнути із [PERSON] на її користь, аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], на період його навчання в розмірі ? частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із 17.01.2014 року до [INFO] (до досягнення 23 років). На адресу суду від відповідача [PERSON] надійшло заперечення, відповідно до якого : позовні вимоги позивача, щодо стягнення аліментів в зазначених нею розмірах не відповідають дійсним обставинам справи, є необгрунтованими з наступних підстав. Відповідно ч.2 ст.128 ЦПК України, відповідач може заперечувати проти позову, посилаючись на незаконність вимог позивача, їх необґрунтованості, відсутності у позивача права на звернення до суду або наявність перешкод для відкриття провадження у справі. Позовна заява позивача не відповідає вимогам ст.119 ЦПК України з наступних підстав: не зазначено, обставини якими позивач обґрунтовує свої вимоги; не зазначені докази, які підтверджують кожну обставину. З урахуванням вищенаведеного у суду були перешкоди для відкриття провадження у справі. Стаття 182 СК України передбачає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Пункт 17 Постанови ПВСУ від 15.05.2006 р. передбачає, що, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Частина 1 ст.199 СК України передбачає, що якщо повнолітня дочка продовжує навчання і у зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надати матеріальну допомогу. Позивач в позовній заяві просить стягнути з нього аліменти в розмірі ? частину усіх його видів заробітку, при цьому обґрунтування зазначених розмірів аліментів не надала. Згідно довідки №103 з КЗ «НВО «Спеціальна загальноосвітня школа І-ІІ ступенів №1» Дошкільний навчальний заклад Кіровоградської міської ради Кіровоградської області, про те, що [PERSON], [INFO] навчається в 9 класі і закінчить школу у травні 2015 року. Частина 2 ст.199 СК України передбачає, що право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Він постійно мешкає та веде спільне господарства з його дружиною та сином-[PERSON], [INFO]. Це підтверджується свідоцтвами про одруження та народження сина, довідкою сільської ради про склад їхньої сім»ї. Син [PERSON] навчається у Кіровоградському будівельному технікумі. Строк навчання складає до 01 березня 2016 року. Він оплачує його проживання в гуртожитку в розмірі 1700 грн. (довідка та копія квитанції банку), оплата харчування, придбання продуктів харчування, одягу та канцтоварів, підручників, послуг інтернету, оплати проїзду до дому та до міста, та інше. Крім того, він для своєї сім»ї купує продукти харчування, проводить оплату за електроенергію та газ, допомагає хворим батькам. Його заробітна плата на сьогоднішній день складає в середньому 1300-1500 грн. і сплачувати аліменти в розмірі ? частини, що буде складати близько 450 грн. він не може, так як йому не залишиться грошових коштів для мінімального існування. З урахуванням вищенаведеного, з нього не можливо стягувати аліменти в розмірі ? частини, в даному випадку ця частка повинна бути зменшена судом до 1/6 частини його доходу. Відповідно ст.ст.10 та 60 ЦПК України, позивач не довела свої вимоги, щодо стягнення з нього аліментів в розмірах зазначених в позові та строку їх стягнення. Позивач в позовній заяві ні яким чином не зазначила, що [PERSON], [INFO], який на даний час є повнолітнім, проживає окремо від неї в м.Кіровограді-десь на квартирі, а Позивач мешкає на відстані 250 км. від нього в іншому місті Черкаської області. Доказами, що підтверджують дані обставини є: паспорт на ім'я Позивача, в якому місце реєстрації зазначено с.Долинка, Монастирищенського району Черкаської області та довідки з КЗ «НВО «Спеціальна загальноосвітня школа І-ІІ ступенів №1» Дошкільний навчальний заклад Кіровоградської міської ради Кіровоградської області, про те що [PERSON], [INFO] навчається в 9 класі і закінчить школу у травні 2015 року. Частина 3 ст.199 СК України зазначає, що право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчатися. Отже, Позивач та її повнолітній син мешкають окремо один від одного та згідно ч.2 ст.128 ЦПК України, позивач не має права на звернення до суду з даним позовом. В даному випадку, суд повинен повністю відмовити у задоволені позовних вимог. На підставі ч.2 ст.158 ЦПК України, заявляє клопотання про розгляд справи за його відсутності. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю, просить позов задоволити. Додатково пояснила, що син є інвалідом дитинства, навчається в спеціальному закладі, який на території Монастирищенського району відсутній. Тому на час навчання він проживає з бабусею. У судове засідання відповідач [PERSON] не з"явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності. У відповідності до ст.180 Сімейного Кодексу України обов»язок утримувати своїх неповнолітніх та непрацездатних дітей лежить на їх батьках. При ухиленні батьків від цього обов"язку кошти на утримання дітей (аліменти) стягуються в судовому порядку. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення і вважає, за необхідне визначити розмір стягуваних аліментів в розмірі 1/5 частини його доходів, щомісячно, на підставі ст.ст.199,200 СК України. Суд вважає, що в задоволенні позову в іншій частині необхідно відмовити, так як позивач не надала суду доказів, що син буде навчатися до 23 років, що відповідач має можливість сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частини доходів. Крім цього, суд вважає, що розмір аліментів - не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, в даному випадку не може бути застосований судом, оскільки особа вважається дитиною в розумнінні положень СК України щодо стягнення аліментів - до досягнення нею 18 річного віку. В зв"язку з чим позов в іншій частині не підлягає до задоволення. Суд вважає безпідставними посилання відповідача як на підставу для відмови в задолволенні позову -- відсутність права позивача на його пред"явлення, так як доказів того, що дитина проживає з ним і знаходиться на його утриманні, чи на утриманні інших осіб суду не надав. Судові витрати підлягають стягненню із відповідача на підставі ст.88 ЦПК України. Рішення підлягає негайному виконанню в межах платежу за один місяць на підставі ст.367 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved