Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], про визнання недостовірною інформацію та стягнення моральної шкоди. У своєму позові позивач просить суд визнати недостовірною та такою, що принижує його та його родини честь та гідність, поширену відповідачами на прес-конференції 23 липня 2014 року в Дніпродзержинському міському управлінні внутрішніх справ неправдиву та недостовірну інформацію; зобовязати відповідачів у строк 10 днів з дня набрання законної сили судовим рішенням спростувати поширену відповідачами 23 липня 2014 року недостовірну інформацію, шляхом оголошення на прес-конференції з участю представників ЗМІ, які опублікували дану недостовірну інформацію, зокрема «Событие», «Наш репортер», Інтернет видання «Кстати+», про те, що «він ніколи в житті не був скандалістом, про те, що я ні на кого не нападав, а нападали на мене інспектори ППС, які побили мене та зламали ребро. Били та обробляли сльозогінним газом мою дружину та дочок. Про те, що не погрожували міліціонерам та сімї [PERSON] «Правим сектором», про те, що не було у нього в руках ні коси, ні віл, ні металевого прута і крім мобільного телефону в нього в руках нічого не було, про те, що ніхто з міліціонерів не складав в його присутності та в присутності його родини протокол про непокору працівникам міліції та про те, що він нібито відмовився підписувати протоколи. Про те, що інспектори ППС ввірвалися на територію приватного помешкання; про те, що без протоколу затримання та пояснення причини затримання намагались, примінивши фізичну силу, провести незаконне затримання; про те, що інспектори ППС протиправно застосували сльозогінний газ та кайданки; про те, що міліціонерів ніхто не бив, а били вони законослухняних громадян пенсіонерів; про те, що підмога у вигляді оперативно-слідчої групи приїхала не міліціонерам, а його та членам його родини; про те, що не він закривав матір в будинку і забирав пенсію, а [PERSON] та члени її сімї; про те, що за рік до цих подій [PERSON] разом зі своїм сином [PERSON] через вікно, в його відсутність проникли до будинку та силоміць, в третє за останні роки, вивезли покійну матір до себе в квартиру та тримали у себе в квартирі матір до самої смерті; та про те, що за пять днів до смерті матері змусили його покійну матір втретє подарувати їм будинок. Про те, що після смерті його матері [PERSON] не повідомила нікого з родичів та повезла тіло покійної з моргу прямо на кладовище, не завізши до будинку в якому його мати проживала з 1960 року. Так хоронять тільки бомжів. Про те, що сімя [PERSON] 30 червня 2014 року не змогла захопити будинок, то вони продовжили самоправні дії 04 липня 2014 року вибивши двері будинку та захопивши будинок, який належить йому та його родині та їх майно, про те, що мораль, честь та гідність не проживають в сімї [PERSON]; стягнути з відповідачів моральну шкоду в розмірі 60 000 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі та посилався на обставини викладені в позові. Просить суд позовні вимоги задовольнити. В судовому засіданні представник відповідачів [PERSON] позовні вимоги не визнав, просив суд відмовити в задоволенні позову, посилався на обставини викладені в запереченнях. Також зазначив суду, що вимога про спричинення моральної шкоду позивачем не доведена та не підлягає задоволенню. Тому, позовні вимоги позивача не обґрунтовані та не підлягають задоволенню. В судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду пояснила, що вона є дружина позивачу та в судовому засіданні підтвердила, що дійсно між відповідачами та його чоловіком відбулася сварка, під час якої відповідачі здійснили самоправні дії відносно позивача. В судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду пояснила, що позивачу вона є донькою та також підтвердила факт того, що між її батьком [PERSON] та відповідачами відбувала сварка, під час якої відповідачі здійснили самоправні дії відносно позивача. Вислухавши позивача, представника відповідача та свідків, вивчивши матеріали цивільної справи та надані суду докази, суд вважає позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.3 Конституції України, людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Статтею 34 Конституцією України визначено, що кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Згідно до ч.1 ст.297 ЦК України, кожен має право на повагу до його гідності та честі. Разом з тим відповідно до статті 68 Конституції України, кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 32 Конституції України передбачений судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Згідно з ч.3 ст. 277 ЦК України негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Засобом захисту честі і гідності та ділової репутації фізичної або юридичної особи є спростування відомостей, які їх порочать. Спростування поширеної недостовірної інформації повинно здійснюватись незалежно від вини особи, яка її поширила. Обов'язок довести відповідність розповсюдження відомостей покладається на відповідача, а на позивача - обов'язок довести лише факт поширення відомостей, які його порочать, саме тією особою, до якої пред'явлено позов. Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суд визначає характер такої інформації та з'ясовує, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Згідно ст.1 Закону України «Про інформацію» під інформацією слід розуміти документовані або публічно оголошені відомості про події та явища, що відбуваються у суспільстві, державі та навколишньому природному середовищі. Відомості - це звістка, повідомлення; факт - дійсна, реальна подія; думка - твердження, що виражає оцінку чого-небудь, відношення до кого-небудь, погляд на що-небудь. Інформація, яка містилась у спірних фрагментах тексту на думку суду не є оціночними твердженнями, а аналізована інформація (компоненти змісту) є виключно агресивно-негативною й спрямована на звинувачення позивача у неморальній поведінці. Поширені повідомлення здійснені у формі фактичного твердження. Як висновок, при розгляді спірних тверджень, суд встановив ознаки недостовірності висвітлених спірних фактів, оскільки вони можуть сприйматися громадськістю чи окремими громадянами, з точки зору додержання законів, загальновизнаних правил співжиття та принципів людської моралі, як негативними щодо позивача та порушують немайнові права останнього. При цьому, водночас, суд наголошує, що відсутні данні (рішення суду) щодо достовірності такої інформації. Стаття 177 ЦК України визначає що об'єктом цивільних прав можуть бути нематеріальні блага. Особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоров'я, життя; честь, гідність і ділова репутація; ім'я (найменування); авторство; свобода літературної, художньої, наукової і технічної творчості, а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством. Відповідно до Конституції України життя і здоров'я людини, її честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю (ст.201 ЦК України). У ст. 297 ЦК України йдеться, що кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Основними принципами інформаційних відносин є - достовірність і повнота інформації (ст.2 Закону України "Про інформацію"). Масова інформація - інформація, що поширюється з метою її доведення до необмеженого кола осіб. Засоби масової інформації - засоби, призначені для публічного поширення друкованої або аудіовізуальної інформації (ст.22 Закону). У ст.27 Закону записано, що порушення законодавства України про інформацію тягне за собою цивільно-правову відповідальність згідно із законами України. Кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб (ст.5 Закону). Відповідно до ч.ч.1,3 ст. 277 ЦК України, фізична особа, особисті права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сімї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного. Так, в судовому засіданні встановлено, що в газеті «Событие» № 30 (935) від 30 липня 2014 року та в газеті «Наш репортер» 31 (088) від 30 липня 2014 року в статті «Гражданин с косой и милицией» інформація про те, що «Днепродзержинець, публично обвинявший правоохранителей в избиении, не сказал главного, утверждают работники милиции и сестра скандалиста. Правоохранителя 23 июля организовали пресс-конференцию, где была представлена иная версия скандала в Карнауховке… Они приехали по вызову, поступившему в горуправление от сестры [PERSON], Светланы. Она сообщила, что брат напал на нее с косой во дворе родительского дома. Когда прибыл наряд, мужчина был уже без косы в руках, но был возбужден, а его сестра с мужем заперлись в доме. Выйдя в присутствии милиционеров, они подтвердили: [PERSON] напал с косой на сестру. Мужчине было предложено поехать в Баглейський райотдел для разбирательства. Он отказался. В это время приехала его жена с двумя дочерьми. Они сразу же повели себя агрессивно, в отношении милиционеров: оскорбляли, кричали, что тех подкупала Светлана дала по 100 долларов, чтобы выгнали [PERSON] из родительской хаты. Одна из дочерей угрожала правоохранителям расправой, ссылалась на Правый сектор, обещала порезать их самих и семьи… [PERSON] же то хватал вилы, то вдруг бросился бежать к огороду, но врезал в теплицу и упал, обрушив конструкцию…. ….Анатолий плохо обращался с пожилой женщиной: запирал ее в доме, отбирал пенсию… В разгаре спора [PERSON] схватил косу и замахнулся на сестру. Коса застряла в проеме двери… [PERSON] и прежде угрожал родственниками «Правым сектором», говорят Светлана и ее муж». Ст.28 Закону України «Про інформацію», інформація не може бути використана для закликів до повалення конституційного ладу, порушення територіальної цілісності України, пропаганди війни, насильства, жорстокості, розпалювання міжетнічної, расової, релігійної ворожнечі, вчинення терористичних актів, посягання на права і свободи людини. Відповідно до ст.41 Закону України «Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні», редакції, засновники, видавці, розповсюджувачі, державні органи, організації та об'єднання громадян несуть відповідальність за порушення законодавства про друковані засоби масової інформації. Згідно до положень статті 277 ЦК і статті 10 ЦПК обов'язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. Як вбачається з висновку спеціаліста судово-медичного експерта [PERSON] № 685 від 02 липня 2014 року, що 30 червня 2014 року близько 18.00 години, коли [PERSON] знаходився на території будинку, який належить йому, приїхала його сестра з чоловіком та сином, виштовхнула його з території будинку та викликала міліцію. Коли приїхала міліція його силою вивели на вулицю до автомобіля, утримуючи за руки. Працівники міліції заламали його руки та почали тягнути до машини, дружина та діти перегородила їм шлях, один з них ударив дружину кулаком у груди. Ще двоє підбігли до нього та розірвали на ньому шведку, збили з ніг при цьому ударивши по лівій нозі та у живіт та один з них вилив весь балончику сльозоточивого газу, він впав обличчям вниз, заламали руки назад, на ліву руку наділи наручними, двоє сиділи на тулубі утримуючи його, один з них ударив його кулаком по грудині клітині ліворуч. Була носова кровотеча. У звязку із зазначеним у [PERSON] були виявлені пошкодження в вигляді закритого перелому 8-го ребра по середньо-пахвинній лінії ліворуч, саден на голові, травматичної екстракції 1-го зуба на нижній щелепі праворуч, синців на тулубі та лівій верхній кінцівці, саден на верхній кінцівках та садна на лівій нижній кінцівці, що відноситься до середнього ступеня тілесних пошкоджень, як зазвичай викликаючи тривалий розлад здоровя терміном більш 21 дня. Пошкодження в вигляді саден на голові, травматичної екстракції 1-го зуба на нижній щелепі праворуч, синців на тулубі та лівій верхній кінцівці, саден на верхніх кінцівках та садна на лівій нижній кінцівці відносяться до легких тілесних пошкоджень, які мають незначні скороминущі наслідки. Перелічені пошкодження виникли внаслідок дії тупого твердого предмета, предметів, деякі з котрих можливо, володіли обмеженою контактуючою поверхню, можливо у термін указаний обстеженням. Враховуючи викладене та відомості, які містяться в матеріалах, які надані позивачем, судом встановлено, що відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] порушили право позивача на повагу до його честі та гідності в частині поширення на прес-конференції інформації, яка була опублікована в газеті «Событие» № 30 (935) від 30 липня 2014 року та в газеті «Наш репортер» 31 (088) від 30 липня 2014 року зокрема у якій йшлося про те, що: «брат напал на нее с косой…, … [PERSON] плохо обращался с женщиной: запирал ее в доме, отбирал пенсию., … выхватил из теплицы металлический прут и набросился на правоохранителей с криками…». За таких обставин, позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню. В частині позовних вимог стосовно визнання іншої частини інформації, яка була опублікована в газеті газеті «Событие» № 30 (935) від 30 липня 2014 року та в газеті «Наш репортер» 31 (088) від 30 липня 2014 року, Інтернет видання «Кстати+» недостовірною та такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію позивача, не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не доведено, що зазначена інформація принижує його честь, гідність та ділову репутацію та дійсно лише є оціночними судженнями. Відповідно до ст.37 Закону України «Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні», Громадяни, юридичні особи і державні органи, а також їх законні представники мають право вимагати від редакції друкованого засобу масової інформації опублікування ним спростування поширених про них відомостей, що не відповідають дійсності або принижують їх честь та гідність. Якщо редакція не має доказів того, що опубліковані нею відомості відповідають дійсності, вона зобов'язана на вимогу заявника опублікувати спростування їх у запланованому найближчому випуску друкованого засобу масової інформації або опублікувати його за власною ініціативою. Спростування повинно бути набрано тим же шрифтом і поміщено під заголовком "Спростування" на тому ж місці шпальти, де містилося повідомлення, яке спростовується. Відповідно до ст. 280 ЦК України, якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню. Відшкодування моральної шкоди, яка завдана внаслідок порушення особистих немайнових прав відшкодовується на загальних підставах та в порядку, що передбачені ст.ст. 23, 1167 ЦК України. У звязку з доведеністю позивачем порушення поваги до його честі та гідності зі сторони відповідача, суд вважає, що є підстави для відшкодування йому моральної шкоди, що відповідає сумі 300 грн. 00 коп. Відповідно до вимог ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Таким чином з відповідачів підлягає стягненню на користь позивача судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи викладене та

Outcome: partial