Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з вищезазначеним позовом та просить суд стягнути з відповідача на свою користь в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої їй смертю чоловіка внаслідок професійного захворювання, 220 000,00 грн. Ухвалою суду від 29.06.2016 року первісного відповідача - Публічне акціонерне товариство «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» замінено на правонаступника - Приватне акціонерне товариство "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат". Представник відповідача про день та час розгляду справи повідомлений своєчасно, в установленому законом порядку, в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, надав письмові заперечення /а.с.43-45,69/. Позивач [PERSON] до суду не з'явилась, про день та час розгляду справи повідомлена своєчасно у встановленому законом порядку, згідно договору про надання правової допомоги, її представник - адвокат Бутко О.О. представляє її інтереси, діє в межах повноважень, наданих чинним законодавством позивачу у справі без будь-яких обмежень. Сама позивач позовні вимоги підтримує у повному обсязі, про що надала відповідну заяву /а.с.64/. З урахуванням вищевикладеного, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності позивача та представника відповідача на підставі наявних у праві доказів та оголосити про заочний розгляд справи відповідно до ст.ст. 224-228 ЦПК України. Представник позивача Бутко О.О. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, та суду пояснив, що [INFO] помер чоловік позивача - [PERSON]. Висновком розширеної експертної комісії №2 Комунального закладу «Обласний центр медичної соціальної експертизи» департаменту охорони здоров'я Дніпропет\-ровської обласної державної адміністрації, вказаним в довідці серії ДНА - 03 від 12 грудня 2008 року встановлено причинний зв'язок смерті [PERSON] з встановленим йому за життя професійним захворюванням. Відповідно до Акту розслідування хронічного професійного захворю\-вання №14 від 12 грудня 2006 року причиною виникнення профе\-сійного захворювання у [PERSON] було визнано його роботу протягом 28 років 8 місяців в умовах впливу шкідливих факторів, зокрема вібрації на робочому місці, рівень якої перевищував гранично допустимий рівень. Із зазначених в акті розслідування хронічного професійного захворювання 28 років та 8 місяців роботи померлого в умовах впливу шкідливих факторів, 9 років та 6 місяців [PERSON] працював в структурному підрозділі Відповідача, зокрема підземним прохідником ШБЦ ПАТ «Інгулецького ГЗК». Смертю чоловіка позивачу завдано моральної шкоди, яка полягає у тому, що вона втратила рідну їй людину, з якою прожила в шлюбі 37 років. Відчуття втрати чоловіка постійно переслідують її, що завдає Позивачу моральних переживань. Смерть чоловіка призвела до того, що вона постійно перебуває у напруженому психічному стані, адже думки про його смерть не залишають її навіть до теперішнього часу. Смерть чоловіка змусила Позивача корінним чином змінити свій звичайний уклад життя, оскільки після його смерті вона змушена самостійно заробляти собі на життя, самостійно облаштовувати свій побут тощо. Отже, смерть чоловіка вимагає від Позивача додаткових зусиль на організацію власного життя. Зважаючи на втрату чоловіка, смерть якого настала у зв'язку з систематичним порушенням роботодавцем вимог щодо безпеки праці, що призвело до його професійного захворювання і згодом до його смерті, глибину та тривалість моральних страждань, суттєвих незворотних негативних змін, які відбулись у особистому житті Позивача, вона вважає, що розмір завданої їй моральної шкоди, якій підлягає стягненню з Відповідача на її користь становить 220 000,00 гривень. Згідно наданих представником відповідача заперечень, гірничо-збагачувальне виробництво передбачає використання обладнання, машин та механізмів, при роботі яких виникають шкідливі фактори, що безпосередньо впливають на організм працівника. Праця у важких та шкідливих умовах супроводжується наданням пільг, передбачених Законом України «Про охорону праці», а саме: забезпечення спеціальним одягом, спеціальним взуттям та іншими засобами індивідуального захисту, мийними засобами, безоплатним молоком або рівноцінними харчовими продуктами. Чоловік позивачки [PERSON] пропрацював на підприємстві Відповідача на посаді підземного прохідника 9 років 6 місяців , а до цього, більше ніж 21 рік, з 02.09.1975 року по 31.10.1996 року, в ШБУ-3 тресту «Криворіжшахтопроходка», працюючи учнем підземного прохідника та підземним прохідником. Таким чином, стаж роботи [PERSON] на підприємстві відповідача складає 33% від загального стажу роботи у шкідливих умовах праці. Звертає увагу суду на те, що п.19 (особи, які порушили законодавство про охорону праці) Акту винних у виникненні професійного захворювання [PERSON] не виявлено. Крім того, законодавством не встановлено будь-якої прямої заборони або обмеження щодо тривалості роботи працівника у шкідливих або небезпечних умовах праці. Роботодавець має можливість припинити роботу працівника в шкідливих умовах праці (перевести, за його згодою на іншу роботу, не пов'язану з впливом шкідливих чинників або звільнити у разі відмови від переведення чи відсутності відповідної роботи) лише у випадку, коли у працівника вже виникло і встановлено уповноваженим медичним органом порушення стану здоров'я.Крім цього, після встановлення професійного захворювання та протипоказань, щодо важкої праці та роботи в умовах вібрації несприятливого мікроклімату [PERSON], був переведений підсобним робітником до цеху реабілітації інвалідів (копія наказу додається).Таким чином, тривалість роботи працівника у шкідливих умовах праці, яка збільшує рівень професійного ризику, залежить від самого працівника і лише він сам несе відповідальність за наслідки свого вибору. Також зазначає, що позивачкою не надано обґрунтованого розрахунку визначеного розміру моральної шкоди. Вона не зазначила, з яких міркувань просить сягнути з ПРАТ «ІНГЗК» саме 220 000,00 грн. компенсації за моральну шкоду. Тобто фактично Позивачка не обґрунтувала розмір моральної шкоди, який вона просить стягнути. Стягувана моральна шкода не є ні розумною, ні виваженою, ні справедливою та є необґрунтовано завищеною. Позивач повинен надати суду не лише докази, які підтверджують факт встановлення причинного зв'язку смерті з професійним захворюванням, а й докази, які підтверджують факт виникнення у Позивачки моральних страждань. Такі докази до матеріалів справи не додані /а.с.43-45/. В судовому засіданні встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Так встановлено, що [PERSON] працював в ШБУ-3 тресту «Криворіжшахтопроходка» з 02.09.1975 року по 31.10.1996 року учнем підземного прохідника та підземним прохідником та на підприємстві Відповідача на посаді підземного прохідника з 01.11.1996 року по 26.10.2006 року. /а.с.65-68/. Загальний стаж роботи чоловіка позивача [PERSON] в умовах впливу шкідливих факторів - 28 років 8 місяців /а.с.5-6/, в тому числі на підприємстві відповідача 9 років 6 місяців. Відповідно до Акту розслідування хронічного професійного захворю\-вання від 12 грудня 2006 року №14 повідомлення про професійне захворювання Українського науково-дослідного інституту промислової медицини надійшло до установи державної санітарно-епідеміологічної служби 11.12.2006 року. 30.11.2006 року чоловіку позивача встановлений остаточний діагноз: Вібраційна хвороба другої ст., генералізований ангіодистонічний синдром, ускладнений гіпертонічною хворобою третьої ст., ІХС: постінфарктний кардіосклероз (22.06.2006р.) СН 2Б ст., з синдромом вегетативно-сенсорна полінейропатії, нейродистрофічний синдром з дв. Плечолопатковим періартрозом ПФС другого ст., деф. артрозом ліктьових і колінних суглобів ПФ другого ст. ульнарний стилоідіт /а.с.5/. Відповідно до п.16 вищезазначеного Акту, професійне захворювання у [PERSON] виникло за таких обставин: Рівень вібрації на робочому місці підземного прохідника ШБЦ ВАТ «ІнГЗК» перевищував ГДР через недосконалість технологічного обладнання. Працюючи учнем підземного прохідника, підземним прохідником в ШБУ-3 тресту «КШП» (02.09.75р.-31.10.96р.) за даними СГХ Інгулецької СЕС №2/2-1418 від 26.10.05 р. підпадав під вплив вібрації, еквівалентний корегований рівень якої також перевищував ГДР, Пунктом 17 вищезазначеного Акту визначена причина професійного захворювання: тривала робота в умовах вібрації - (28 років 8 місяців), в тому числі на підприємстві відповідача 9 років 6 місяців, підземним прохідником, рівень якої перевищував ГДР. [INFO] [PERSON] помер /а.с.4/ і довідкою розширеної експертної комісії №2 Комунального закладу «Обласний центр медичної соціальної експертизи» департаменту охорони здоров'я Дніпропет\-ровської обласної державної адміністрації серії ДНА - 03 №000243 від 12.12.2008 року встановлено причинний зв'язок смерті [PERSON] з встановленим йому за життя професійним захворюванням /а.с.7/. Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Згідно зі ст. 13 Закону України «Про охорону праці» роботодавець зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Суд зазначає, що підприємство повинне забезпечувати безпечні та здорові умови праці своїм працівникам. Суд вважає доведеним, що саме з вини роботодавця [PERSON] (відповідача), яким порушувались норми з безпеки праці та не забезпечувались безпечні умови праці, чоловік позивача частково втратив працездатність, не зважаючи на те, що в п.19 Акту розслідування хронічного професійного захворювання зазначено, що внаслідок недосконалості технологічного процесу і тривалого час роботи, винних у виникненні професійного захворювання не виявлено. Позивач [PERSON] є дружиною померлого [INFO] [PERSON]. /а.с.8/. У зв'язку із смертю [PERSON], позивачу заподіяні тяжкі моральні страждання. Згідно із ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка завдала, за наявності її вини. Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові дружині, батькам, усиновлювачам, дітям усиновленим, а також особам, які проживали з нею однією сім'єю, згідно ч.2 ст.1168 ЦК України. Смертю чоловіка, пов'язаною з професійним захворюванням, позивачу завдано моральної шкоди, яка полягає у тому, що вона втратила рідну їй людину з якою прожила в шлюбі 37 років. Як пояснив представник позивача, смерть чоловіка призвела до того, що вона постійно перебуває у напруженому психічному стані, адже думки про його смерть не залишають її навіть до теперішнього часу, вона корінним чином вимушена змінити свій звичайний уклад життя , оскільки після смерті чоловіка вона змушена самостійно заробляти собі на життя, самостійно облаштовувати свій побут тощо. Отже, смерть чоловіка вимагає від Позивача додаткових зусиль на організацію власного життя. Факт смерті чоловіка беззаперечно свідчить про те, що позивач - його дружина, особа похилого віку, відчуває від цього негативні наслідки морального та психологічного характеру, хоч з моменту смерті чоловіка позивача і пройшов значний час. При визначенні розміру моральної шкоди суд враховує глибину фізичних і душевних страждань позивача, те, що ці страждання у нього довічні, ступень вини відповідача, та період, який чоловік позивача працював на підприємстві відповідача. Суд виходить з засад розумності, виваженості та справедливості, відповідно роз'яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31 березня 1995 року № 4. Суд враховує, що моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як не має і не може бути точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Суд вважає, що визначена позивачем сума моральної шкоди в розмірі 220 000 грн. є завищеною та не доведеною. З урахуванням вищезазначеного, того, що позивач звернулася до суду через певний час після смерті її чоловіка, суд вважає, що справедливим та розумним буде розмір моральної шкоди у сумі, яка дорівнює 18000 грн. Оскільки на стадії виконання рішення при виплаті моральної шкоди виникають питання, щодо відрахування податків, які перераховує підприємство з виплат, які нараховуються, суд вважає за необхідне, зазначити в рішенні, що сума моральної шкоди підлягає виплаті в зазначеному розмірі - 18000 грн., без урахування нарахованої на цю суму суми податків з фізичних осіб. Суми податків повинен визначити та нарахувати відповідач, оскільки це не входить до компетенції суду. Судовий збір підлягає стягненню з відповідача в сумі 551,20 грн., оскільки ця сума щодо немайнових позовних вимог не залежить від розміру стягнення. Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial