Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-16 00:00:00

Позивач 05.06.2018р. звернувся до суду з вказаним позовом, який мотивує тим, що 29.09.2017р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], за реєстровим №14567, було вчинено виконавчий напис про стягнення з нього, [PERSON], на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором №SAMDN03000023300069 від 04.09.2008р. станом на 18.05.2017р. в загальній сумі 65\~435,14грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту 20265,92грн., заборгованості за відсотками 41577,07грн., штрафу (фіксована частина) 500,00грн., штрафу (процентна складова) 3092,15грн., витрат за вчинення виконавчого напису 1800,00грн. Вказаний виконавчий напис було предявлено до примусового виконання і на даний час ХортицькимВДВСм.Запоріжжя здійснюється виконавче провадження №56035666. Однак вказаний виконавчий напис не підлягає виконанню, оскільки вчинений з порушенням вимог чинного законодавства, зокрема, нотаріусом не здійснена перевірка наявності безспірної заборгованості та обізнаності боржника про існування кредитної заборгованості та її розміру. Банком на підтвердження безспірності кредитної заборгованості та направлення повідомлення боржнику не надані належні документи. Крім того, нотаріус вчиняє виконавчі написи про стягнення грошових коштів з боржника, якщо з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Вказані обставини нотаріус також не перевірив. Просить визнати вказаний виковий напис таким, що не підлягає виконанню, та стягнути з відповідача понесені ним витрати по сплаті судового збору. Ухвалою суду від 08.06.2018р. задоволено клопотання позивача [PERSON] та застосовані заходи забезпечення позову шляхом зупинення виконавчого №56035666 з примусового виконання виконавчого напису, вчиненого 29 вересня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], реєстровий №14567, про стягнення з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором №SAMDN03000023300069 від 04.09.2008р. станом на 18.05.2017р. в загальній сумі 65\~435,14грн. Ухвалою суду від 11.06.2018р. за позовом [PERSON] відкрито загальне позовне провадження і призначено підготовче засідання. Вказаною ухвалою також задоволено клопотання позивача [PERSON] та витребувано у приватного нотаріуса КМНО [PERSON] копію нотаріальної справи по вчиненню оспорюваного виконавчого напису. 02.07.2018р. від відповідача АТ КБ «Приватбанк» до суду надійшов відзив на позовом, в якому відповідач позов не визнав повністю та зазначив, що для здійснення виконавчого напису стягувачем були надані усі передбачені постановою КМУ №1172 від 29.06.1999р. документи, які підтверджують безспірність заборгованості. Вказаним документом не передбачено надання додаткових документів, зокрема, тих, що підтверджують направлення боржнику повідомлення про наявну заборгованість та його отримання ним. Також порядок вчинення нотаріальних дій не передбачає обовязку нотаріуса здійснювати перевірку наданих документів, витребування ним додаткових документів тощо. Отже, виконавчий напис було вчинено з дотриманням вимог чинного законодавства. Просить в позові відмовити. 27.08.2018р. від позивача [PERSON] до суду надійшла відповідь на відзив, в якому зазначено, що з наданих відповідачем доказів на підтвердження відправлення повідомлення на адресу боржника не вбачається, що він був належним чином повідомлений про наявну у нього заборгованість, повідомлення про вручення відсутнє, а на списку згрупованих поштових відправлень не можна розібрати дату відправки та встановити чи дійсно ця печатка належить Укрпошті. Докази належного повідомлення боржника про наявну кредитну заборгованість є одним із доказів безспірності заборгованості, яка може бути стягнута шляхом вчинення виконавчого напису, тому ці документи обовязково повинні надаватись нотаріусу та перевірятись ним. Крім того, ці докази є суттєвими для вирішення питання дотримання нотаріусом 30-денного строку вчинення виконавчого напису, перебіг якого повинен визначатись з моменту надіслання стягувачем боржнику повідомлення про усунення порушень. Також відповідачем було порушено порядок розрахунків заборгованості, зокрема, розмір нарахованих процентів не відповідає умовам кредитного договору і ця обставина також є суттєвою для вирішення питання існування на момент вчинення виконавчого напису безспірної заборгованості та її розміру. Просить позов задовольнити повністю. 29.10.2018р. від приватного нотаріуса КМНО [PERSON] до суду надійшла витребувана ухвалою від 11.06.2018р. копія нотаріальної справи по вчиненню оспорюваного виконавчого напису. Ухвалою суду від 09.01.2019р. підготовче провадження закрито і справа призначена до розгляду в судовому засіданні. В судове\~засідання позивач\~та його\~представник в\~судове засідання\~не зявились,\~надали заяви про розгляд справи у їх відсутності. Представник відповідача в судове засідання не прибув, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, подав заяву про розгляд справи у його відсутність. Представник третьої особи Хортицького ВДВС м.Запоріжжя в судове засідання не прибув за невідомими причинами, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, письмових пояснень щодо позову та відзиву на позов не подав. Третя особа - приватний нотаріус КМНО [PERSON] в судове засідання не прибув, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, письмових пояснень щодо позову та відзиву на позов не подав. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність вказаних осіб. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов [PERSON] обґрунтованим та таким, що підлягає повному задоволенню, виходячи з такого. Відповідно до ст.15,16 ЦК України, ст.4,5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно з ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Суд встановив, що04.09.2008р. між [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк»було укладено договір №SAMDN03000023300069, згідно з яким Банк відкриває Клієнту карткові рахунки та видає платіжні карти для здійснення операцій, передбачених діючим законодавством і відповідно до Умов та правил надання банківських послуг, Правил користування платіжними картами, які є невідємною частиною цього договору. Згідно з п.1.1,1.3 даного Договору строк дії платіжної карти 1 рік, кредитний ліміт «Фінансовий» - 0,00грн. пільговий період 30 днів з моменту виникнення заборгованості по кредитному ліміту зі ставкою 0,01% річних, комісія за несвоєчасне погашення заборгованості в пільговий період 2,1% від заборгованості, з 31 дня виникнення заборгованості проценти нараховуються, виходячи з Базової процентної ставки 2,1% в місяць із розрахунку 360 днів на рік. \~20.08.2017р. ПАТ КБ "ПриватБанк" направив на адресу [PERSON]: [ADDRESS], письмову вимогу про усунення порушень умов кредитного договору та необхідність сплати заборгованості, яка утворилась станом на 18.05.2017р. в загальній сумі 65\~435,14грн. та яка складається з заборгованості за тілом кредиту 20265,92грн., заборгованості за відсотками 41577,07грн., штрафу (фіксована частина) 500,00грн., штрафу (процентна складова) 3092,15грн.. 23.08.2017р. ПАТ КБ "ПриватБанк" звернувся до приватного нотаріуса КМНО [PERSON] із заявою про вчинення виконавчого напису, заява зареєстрована у нотаріуса 29.09.2017р. 29.09.2017р. приватним нотаріусом КМНО [PERSON], за реєстровим №14567, було вчинено виконавчий напис про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором №SAMDN03000023300069 від 04.09.2008р. станом на 18.05.2017р. в загальній сумі 65\~435,14грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту 20265,92грн., заборгованості за відсотками 41577,07грн., штрафу (фіксована частина) 500,00грн., штрафу (процентна складова) 3092,15грн. Також стягнуті витрати за вчинення виконавчого напису в сумі 1800,00грн. Нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом (ст.18 ЦК України). Згідно зі ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст.88 Закону України «Про нотаріат»\~\~нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису містить Порядок вчинення нотаріальних дій, затверджений наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012р. (далі Порядок). Так, відповідно до пп.1.1-3.5 глави 16 Порядку для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача. Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобовязання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення звязку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу. Нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені\~Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у\~Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172 (далі Перелік). Згідно розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. При дослідженні копії нотаріальної справи з вчинення виконавчого напису, судом встановлено, що до заяви про вчинення виконавчого напису Банк додав копію кредитного договору, а не його оригінал. При цьому, було подано лише копію Договору про відкриття картрахунку та обслуговування платіжної карти. Умови та правила надання банківських послуг, Правила користування платіжними картами, які згідно з п.2 Договору про відкриття картрахунку та обслуговування платіжної карти є невідємними частинами цього договору, нотаріусу подані не були. Також Банком до заяви не було подано виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. До заяви стягувачем лише додано розрахунок заборгованості, який відповідно до\~ст.9\~Закону України\~«Про бухгалтерський\~облік та\~фінансову звітність» не є документом первинної бухгалтерської документації, який може підтверджувати наявність чи відсутність заборгованості та встановлювати її розмір. Отже, фактично нотаріусу не були надані передбачені переліком документи, які підтверджують безспірність заборгованості боржника [PERSON] перед банком, і нотаріус в порушення вимог п.3.5 глави 16 Порядку при вчиненні виконавчого напису не перевірив наявність документів, передбачених Переліком, на обґрунтування безспірності заборгованості як однієї з обовязкових умов вчинення виконавчого напису. Суд вважає, що в даному випадку у приватного нотаріуса [PERSON] були відсутні підстави вважати, що заборгованість [PERSON] перед ПАТ КБ «Приватбанк» була безспірною. Відповідно підстав для вчинення виконавчого напису також не було. При ухваленні рішення суд не бере до уваги доводи позивача про те, що він не був належним чином повідомлений про наявність заборгованості за кредитним договором, оскільки не отримував відповідного повідомлення Банку, а в наданих до справи документах дата відправлення зазначена нечітко, печатку відділення звязку Укрпошти неможливо ідентифікувати. Як встановлено судом, письмова вимога про усунення порушень умов кредитного договору була відправлена на зазначену в договорі адресу позичальника [PERSON] без рекомендованого повідомлення про вручення за списком згрупованих поштових відправлень 20.08.2017р., що підтверджується печаткою відділення звязку Укрпошти на цьому списку, з якої можливо ідентифікувати дату відправлення та його здійснення відділенням звязку, а також квитанцією про оплату вказаного відправлення від 20.08.2017р. Виходячи з вимог п.2.3 Порядку вчинення нотаріальних дій, наявність відмітки поштового відділення звязку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу свідчить про те, що повідомлення є надісланим. Оскільки виконавчий напис було вчинено нотаріусом 29.09.2017р., то вимога п.2 3 Порядку щодо спливу 30-денного строку між моментом надіслання боржнику повідомлення про усунення порушень основного зобовязання та датою вчинення виконавчого напису, в даному випадку є дотриманою. Ухвалюючи рішення, суд також виходить з того, що захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Отже, суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень ст.87,88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Виходячи з вказаного, суд вважає, що Банк як стягувач не довів суду наявність у боржника [PERSON] на момент вчинення виконавчого напису безспірної заборгованості за укладеним договором. По-перше, суду, як і нотаріусу, не були надані Умови та правила надання банківських послуг, Правила користування платіжними картами, які згідно з п.2 Договору про відкриття картрахунку та обслуговування платіжної карти є невідємними частинами цього договору. Надана копія Договору про відкриття картрахунку та обслуговування платіжної карти не містить усіх умов кредитного договору, прав та обовязків сторін, порядку та строків розрахунку, відповідальності сторін, зокрема, з нього неможливо встановити розмір та порядок нарахування штрафних санкцій за порушення позичальником своїх зобовязань. По-друге, суду не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження встановлення позивачу кредитного ліміту, його зміни, використання кредитних коштів та їх погашення, нарахування процентів, штрафних санкцій та їх сплати. Як вже зазначалось, для вчинення виконавчого напису стягувачем було додано розрахунок заборгованості, який згідно з\~ст.9\~Закону України\~«Про бухгалтерський\~облік та\~фінансову звітність» не є документом первинної бухгалтерської документації і відповідно належним доказом підтвердження заборгованості та її розміру. Тому суд не бере вказаний розрахунок до уваги при ухваленні цього рішення. В той же час, доводи позивача [PERSON] про неправильність нарахування процентів за користування кредитними коштами свідчать про його незгоду з розміром заборгованості і відповідно факт наявності безспірної заборгованості, що є обовязковою умовою для вчинення нотаріусом виконавчого напису, не знайшов свого підтвердження в ході судового розгляду. Ухвалюючи рішення, суд також виходить з того, що згідно з ст.88ЗУ «Про нотаріат»\~ виконавчий напис нотаріуса видається лише, якщо з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, у відносинах між юридичними особами не більше року, або ж законом встановлений більший строк давності для певної конкретної вимоги. За змістом наведеної норми закону при вирішенні питання про видачу виконавчого напису нотаріус зобовязаний перевірити чи предявлена вимога у межах встановленого законом строку давності. Так, згідно з ст.257ЦК України загальнапозовнадавністьвстановлюєтьсятривалістю у три роки. За загальним правилом перебігпозовноїдавностіпочинається з дня, коли особа довідаласяабо могла довідатися про порушеннясвого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності пов'язаний з певними юридичними фактами та їх оцінкою управомоченою особою. За висновками Верховного СудуУкраїни про застосування ст.257 ЦК України до правовідносин із використанням платіжної картки як засобу надання/отримання кредитних коштів, викладених в постанові №6-14цс14 від 19.03.2014р., за таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності щодо щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту у повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст.261 ЦК України), а не закінчення строку дії договору. Судом встановлено, що укладений між сторонами кредитний договір передбачав застосування платіжної картки як засобу надання/отримання кредиту та щомісячне сплату процентів за користування кредитом, з кінцем строком повернення кредитних коштів, що відповідає строку дії картки, а саме 1 рік до 04.09.2009р. Доказів перевипуску кредитної карти після закінчення вказаного строку та відповідно продовження строку дії кредитного ліміту і існування обовязків сторін Банк суду не надав. Отже, Банк у звязку з порушенням позичальником [PERSON] свого обовязку за укладеним договором мав право заявити вимоги про їх стягнення в межах 3-річного строку позовної давності, перебіг якого повинен починатися з моменту настання строку сплати чергового щомісячного платежу, а щодо вимог про повне повернення кредитних коштів з моменту закінчення строку дії картки 05.09.2009р. і закінчився 05.09.2012р. банк же звернувся до нотаріуса з заявою про вчинення виконавчого напису лише в вересні 2017р., тобто після спливу вказаного строку давності. Нотаріус [PERSON] при вчиненні виконавчого напису не звернув уваги на те, що з дня виникнення права вимоги минуло більше трьох років, і підстав для вчинення виконавчого напису у нього не було. Доводи представника відповідача про те, що до теперішнього часу боржник [PERSON] свої зобовязання за укладеним договором не виконав та кредитні кошти не повернув, у звязку з чим договір є чинним і строк давності за ним не сплинув, суд вважає безпідставними, оскільки, як вже зазначалось вище, строк позовної давності у правовідносинах із застосуванням платіжних карток починається з моменту закінчення строку дії картки, а не з моменту закінчення строку дії договору. Таким чином, зясувавши повно, всебічно та обєктивно усі обставини справи в межах заявлених вимог та заперечень сторін, оцінивши сукупність наданих суду доказів з точки зору їх належності, допустимості, достатності і взаємозвязку, суд вважає, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом вчинено з порушенням діючого законодавства, у звязку з чим його слід визнати таким, що не підлягає виконанню, і позов [PERSON] задовольнити. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь позивача [PERSON] в рахунок повернення судових витрат по сплаті судового збору слід стягнути 704,80 грн. Згідно з ч.9 ст.158\~ЦПК України суд вважає необхідним скасувати заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою суду від 08.06.2018р. шляхом зупинення виконавчого провадження №56035666 з примусового виконання виконавчого напису, вчиненого 29 вересня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], реєстровий №14567, про стягнення з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором №SAMDN03000023300069 від 04.09.2008р. станом на 18.05.2017р. в загальній сумі 65\~435,14грн.

Outcome: approved