Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом, посилається на те, що відносно неї неправомірно накладено дисциплінарне стягнення у вигляді догани, внаслідок чого їй заподіяна моральна шкода. Вказує на те, що рішенням Новоукраїнського районного суду від 13.11.2015 року, (справа №396/2383/15-ц) визнано незаконним та скасовано наказ директора Державного навчального закладу «Професійно-технічне училище №40 м. Новоукраїнка» №169-к/тм від 18.09.2015 року «про дисциплінарне стягнення», яким [PERSON] Н:В. оголошено догану. Ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 24.12.2015 року апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного навчального закладу «Професійно-технічне училище №40 м. Новоукраїнка» на рішення Новоукраїнського районного суду від 13.11.2015 року закрито. Фактично вона не мала наміру звертатися до суду про захист свого порушеного цивільного права, а саме, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, але весь цей час, відповідач намагається безпідставно створити для неї такі умови праці, за якими вона буде порушувати свої функціональні обов'язки чергового по гуртожитку і за таких підстав її можна бути звільнити. Після видання наказу директора Державного навчального закладу «Професійно-технічне училище №40 м. Новоукраїнка» №169-к/тм від 18.09.2015 року «про дисциплінарне стягнення», вона вимушена була звертатися до суду про захист порушених моїх прав, адміністрація позивача в цей проміжок чачу намагалася звільнити мене з роботи в зв'язку з скороченням штату працівників з 01.01.2016 року. Вона доклала багато зусиль, звертаючись до керівництва Кіровоградської облдержадміністрації, щоб довести незаконність та безпідставність наказу №246-к/тр від 30.10.2015 року. Лише 15.12. 2015 року, після того, ж рішенням Новоукраїнського райсуду від 13.11.2015 року було скасовано наказ директора Державного навчального закладу «Професійно-технічне училище №40 м. Новоукраїнка» №169-к/тм від 18.09.2015 року «про дисциплінарне стягнення», на підставі наказу №299 к/тр від 14.12.2015 року, був скасований наказ №246-к/тр від 30.10.2015 року про дисциплінарне стягнення. Наслідком протиправних дій Відповідача в неї були порушені нормальні життєві звязки як дома так і на роботі, так як із нею фактично перестали нормально спілкуватися як рядові працівники так і адміністрації, враховуючи той факт, що вона звернулася за захистом своїх порушених прав до суду, а також до вищестоящої інстанції і як наслідок у неї стався стрес і моральні страждання. Її моральні страждання спровокували загострення хронічного захворювання -пієлонефриту гостра і хронічна недостатність нирок, в зв'язку з чим вона перебувала на обстеженні з цього приводу. Розмір заподіяної моральної (немайновог) шкоди оцінює в 15 000 (п'ятнадцять тисяч) гривень, враховуючи стан мого здоров'я, тяжкість вимушених змін у її життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу,ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, яку просить стягнути із відповідача. В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримала, пославшись на обставини, викладені у позовній заяві, додала, що на роботі після виграного нею судового процесу її весь час провокують на звільнення, збільшили кількість робочих годин, перевели на 75% ставки, налаштовують проти неї учнів гуртожитку, вона дуже переживала з приводу протиправних дій відносно неї, в т.ч. й через винесену догану. Представники відповідача [PERSON] і [PERSON] позов не визнали, пославшись на відсутність підстав для його задоволення, заперечили доводи позивачки про чинення тиску відносно позивачки, вказують на емоційний характер позивачки, які сама провокує конфлікти, пояснили, що не бажають звільнення позивачки, а вимагають добросовісного виконання нею своїх обовязків, визнали, що винесена відносно позивачки догана була незаконною, яка згодом судом була скасована, у звязку з чим позивачці були виплачені усі скасовані премії і доплати, факт догани не був підставою для скорочення ставки оплати праці до 75%, просять відмовити у задоволенні позову. Судом встановлені і перевірені наступні обставини. Позивачка [PERSON] прийнята з 1995\~\~ року на посаду чергової по гуртожитку Державного навчального закладу "Професійно-технічне училище №40 м.Новоукраїнка". Наказом 169-к/тм від 18 вересня 2015 року директора "Професійно-технічне училище №40 м.Новоукраїнка" [PERSON] була притягнута до адміністративної відповідальності у вигляді догани за наступне порушення: 1. За порушення трудової дисципліни, а саме за невиконання посадової інструкції чергового по гуртожитку затвердженого наказом директора від 16.08.2012 року №450, а саме пунктів: 2.1. Опікування учнями, нагляд за ними під час їхнього перебування у гуртожитку; 3.7. У спеціальному журналі своєчасно робити запаси про всі порушення внутрішнього розпорядку. 3.8. Слідкувати за поведінкою і дисципліною учнів в гуртожитку, в разі надзвичайної події, неадекватної поведінки учнів, зобов'язаний повідомити керівника структурного підрозділу, за необхідності заступника директора з навчально-виховної роботи, практичного психолога, соціального педагога, інженера з охорони праці, а також скористатися кнопкою виклику позавідомчої охорони. До приїзду повідомлених осіб створити умови для зменшення ризику конфліктної ситуації та усунути або запобігти причинам травматизму\~ чи скоєння учнем правопорушення. 3.20. Несе персональну відповідальність за збереження життя та здоров'я вихованців під час виконання службових обов'язків. 3.23. Інформувати адміністрацію училища про всі надзвичайні випадки під час чергування, що сприяло масовому залишенню гуртожитку учнями, із числа неповнолітніх та осіб з особливими потребами. Вказана догана скасована рішенням Новоукраїнського районного суду від 13.11.2015 року як незаконна, рішення суду набрало законної сили (а.с.5-7). 30.10.2015 року позивачка попереджена наказом №246-к/тр про можливе скорочення штату працівників, 14.12.2015 року вказаний наказ скасований, наказом від 15.12.2015 року з позивачки знято дисциплінарне стягнення (а.с.8-10). Із медичних документів вбачається, що позивачка мала певні захворювання, у звязку з чим проходила відповідне лікування. Вирішуючи вказаний позов, суд виходить із наступного. Відповідно до положень Конституції України, зокрема статей 32, 56, 62 і чинного законодавства, фізичні та юридичні особи мають право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди, заподіяної внаслідок порушення їх прав і свобод та законних інтересів. Спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, зокрема: - коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливає з її положень; - у випадках, передбачених шпш 23 Цивільного кодексу та іншим законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної (немайнової) шкоди (наприклад, ст.237-1 КЗпП України). Під моральною шкодою слід розуміти втрати не,майнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Статтею 237-1 КЗпП України зазначено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Згідно положень ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, й ці обставини повинні бути доведені належними і допустимими доказами, поданими суду до початку розгляду справи по суті. В п.5 Постанови пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розяснено, щовідповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Між тим, позивачем, належні та допустимі докази приниження її честь та гідності, заподіяння шкоди діловій репутації, переживання глибокого душевного потрясіння, моральних та психологічних страждань, які негативно вплинули на стан здоровя, внаслідок дій відповідачів, не надані. Вказане, позбавляє суд можливості встановити обставину наявності моральної шкоди, внаслідок чого, є неможливим зобов'язання відповідача до її відшкодування. Викладене свідчить про недоведеність позовної вимоги. Таким чином, суд приходить до висновку, що відносно позивачки було незаконно накладено дисциплінарне стягнення у вигляді догани, яке, за її позовом, було скасовано судом. Проте, самого лише факту неправомірного накладення дисциплінарного стягнення відносно позивачки, без доведення причинного-наслідкового звязку із її захворюваннями та іншими негативними для неї наслідками, недостатньо для задоволення позову про відшкодування моральної шкоди.

Outcome: dismissed